ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 319, 2012-02-07 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנשי "מקורות" – בכנסת לא מוחאים כפיים, כי חברי הכנסת לוקחים ברצינות שמוחאים להם כפיים.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

תודה.

ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 23) (פינוי פסולת בניין), התשע"ב–2012.

לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 23) (זכות שבות), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: כל הרוצים להשתתף בנאומים בני דקה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מולה, סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, יש לי שני עניינים להעלות היום.

שלמה מולה: ראשית, אני רוצה להעלות את עניינו של אחמד טיבי – את ההחלטה של ועדת האתיקה.

שלמה מולה: אני חושב שוועדת האתיקה עושה טעות ושימוש לא נכון בכלי החשוב שניתן לה להאיר – גם באל"ף וגם בעי"ן – כאשר חברי הכנסת עושים דבר מה לא נכון.

שלמה מולה: לא יכול להיות שוועדת האתיקה – שלטעמי לפחות, היא מוטה בכיוון אחד – שבוע אחרי שבוע תסתום את הפיות של חברי הכנסת, במקרה הזה חבר הכנסת אחמד טיבי.

שלמה מולה: אני מציע שאדוני היושב-ראש יבדוק את העניין.

שלמה מולה: גם כתבתי לך מכתב בעניין הזה.

שלמה מולה: הנושא השני, אדוני היושב-ראש, שאני רוצה להעלות, זה עניין נתניה – רישום תלמידים לבית-ספר של עולי אתיופיה וההפרדה הממוסדת בידי עיריית נתניה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, באזור אחד, בכתובת אחת, ברחוב אחד, ברחוב של 27, 29, 31, נשלחים לבית-ספר אחד – לבית-הספר "רמב"ם" או בית-הספר "סיני" בנתניה; היתר, בעלי צבע לבן, נשלחים לבית-הספר "עוזיאל", 6 קילומטר מרחק מהשכונה.

שלמה מולה: זאת הפרדה שאין לה מקום במחוזותינו.

שלמה מולה: אני יודע שאתה גם רגיש לעניין.

שלמה מולה: לא יכול להיות שיהיה בית-ספר לאתיופים בלבד.

שלמה מולה: אנחנו, לא לזה התפללנו כשהיינו באתיופיה לפני 2,500 שנה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: לגבי בקשתך – דרישתך הראשונה, יש ועדות לכנסת.

ראובן ריבלין: הוועדות צריכות לקבל גיבוי מלא בעבודתן.

ראובן ריבלין: אין דרך לערער על החלטה, אלא אם כן תמצא דרך בתקנון.

ראובן ריבלין: ונדמה לי שראוי שאנחנו נגבה את ועדות הכנסת בתפקידן, יהיה הנושא אשר יהיה, ותהיה דעתנו אשר תהיה בקשר להחלטה כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת כץ, יעקב כץ, הלוא הוא כצל'ה, לנאום נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יעקב כץ: תודה לאדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת והאורחים החשובים והנכבדים שנמצאים פה באולם, יודע יושב-ראש הכנסת שהציבור הדתי-לאומי עשה קפיצת דרך גדולה ב-40 השנה האחרונות, 60 שנה של שנות המדינה.

יעקב כץ: ראינו את זה עכשיו בתוצאות של חלק גדול מהציבור הדתי-לאומי שמתגורר ביהודה ושומרון:

יעקב כץ: קרוב ל-100% מילדיו משרתים בצה"ל, כבוד היושב-ראש, ושניים מכל שלושה בחורים משרתים ביחידה קרבית; אחד מכל שישה הוא קצין בצה"ל.

יעקב כץ: אני קורא מפה לציבור הדתי-לאומי: הבחירות יהיו בעזרת השם, כמו שאמר היום ראש הממשלה, יכול להיות שאפילו לפני סוף שנת 2012 – להתאחד.

יעקב כץ: "אחותנו את היי לאלפי רבבה" – הבית היהודי, האיחוד הלאומי, ואולי זה יהיה בסיס בעתיד גם לחיבור עם הרב אייכלר, עם אגודה, שאני כל כך אוהב אותו, ועם ש"ס, כדי שהציבור הדתי, הציוני, הלאומי, התורני, יחבור כאיש אחד, כנשמה אחת, וישפיע על כנסת ישראל ועל עם ישראל כפי שהוא ראוי להשפיע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה להשיב לו על הקומפלימנטים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כמים הפנים לפנים, כן לב האדם.

ישראל אייכלר: כצל'ה יודע כמה אני אוהב אותו ואת כל מה שהוא מייצג.

ישראל אייכלר: בעזרת השם יבוא יום – – –

ראובן ריבלין: היום זה ערב תשעה באב, לא יום האהבה, בבקשה.

ראובן ריבלין: כן.

ישראל אייכלר: מה?

ראובן ריבלין: היום זה ערב ט"ו בשבט ולא יום האהבה.

ישראל אייכלר: יכול להיות שט"ו בשבט יכול להפוך ליום של אהבה.

ראובן ריבלין: ט"ו באב.

ראובן ריבלין: בט"ו באב.

ישראל אייכלר: ט"ו באב אמרת?

ישראל אייכלר: חשבת – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, ט"ו בשבט זה מחר.

ראובן ריבלין: ט"ו באב זה יום האהבה.

ישראל אייכלר: בסדר גמור.

ישראל אייכלר: בט"ו בשבט, בעזרת השם, הכנסת תחגוג 63 שנים להקמתה, ואחד הדברים שהקפיצו אותי היום זה שחברי כנסת צריכים לחשוש ולפחד מלהגיד דבר אמת לטובת הציבור היהודי, האמוני, החרדי.

ישראל אייכלר: קרה מה שקרה אתמול בוועדת הכלכלה, ויושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת כרמל שאמה, שמתנגד לקריטריונים של משרד השיכון, אמר שהיא תצטרך לשנות את הקריטריונים לטובת האנשים שמייצג כרמל שאמה.

ישראל אייכלר: אבל בכנותו הוא אמר שאין מצוקת דיור קשה מזו של המגזר החרדי, וסיפר שהוא ראה בעצמו ילדים חרדים שגרים במרתפים חשוכים.

ישראל אייכלר: הלכו ועשו מזה כותרת, ואני חשבתי שזו כותרת לשבח.

ישראל אייכלר: והנה מספר לי חבר הכנסת כרמל שיש – כנראה באופן מאורגן, לדעתי – המון מיילים וטוקבקים, וכזאת איבה וכזאת מין הסתה נגדו, למה הוא העז לומר מלה טובה למען היהודים הטובים, החרדים, שנמצאים במרתפים חשוכים כי אין להם דירות.

ישראל אייכלר: אם חברי הכנסת יפחדו להביע דעתם לטובת כל המגזרים בציבור, הרי הכנסת תאבד את תפקידה.

ישראל אייכלר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: האם הכרזתי על – חבר הכנסת ברוורמן, בבקשה, אדוני, כבוד השר לשעבר.

ראובן ריבלין: אחריו יהיה חבר הכנסת סעיד נפאע.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, המכובדים, אנחנו נדבר על נושא המים ו"מקורות" יותר מאוחר.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה, לאחר הדיון שהיה פה היום, עוד פעם, על השוויון בנטל, להסביר בצורה ברורה, בדקה, שהצעה שהנחתי כבר לפני שנה – שלאחרונה גיבה אותה שר הביטחון – היא ברורה.

אבישי ברוורמן: היא אומרת: השכלה גבוהה חינם; שוויון בנטל; מי שנותן יותר – מקבל יותר.

אבישי ברוורמן: אבל להבדיל מהצעות אחרות, שמעלות את השכר של משרתים בשירות הצבאי או האזרחי, ולא חשוב מה הם עושים, כאן, 75% נסגר בקרן להשכלה גבוהה, שבה מי שמסיים שירות צבאי – שיקבל את שכר המינימום בשנה השנייה והשלישית.

אבישי ברוורמן: 75% מהכספים ילכו לאוניברסיטאות, מכללות, הכשרה מקצועית, ישיבות על-תיכוניות, ובצורה הזאת תהיה תשואה לכלכלה וגם שוויון בנטל.

אבישי ברוורמן: אני יודע שאדוני היושב-ראש, אתה תמכת בזה; כמעט כל הבית.

אבישי ברוורמן: שר הביטחון אימץ חלק מההצעה.

אבישי ברוורמן: אני שם את זה בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: כי הכעס שהיה היום בדיונים כאן, לגבי האי-שוויון בנטל, ומצד שני, ההבנה שאם לא ניתן תמריצים לאלה שמשרתים, כולל חרדים וערבים שיופעלו להבא בחלק מהדברים בשירות האזרחי או הצבאי – אנחנו נפלג את העם הזה לאוסף שבטים ואוסף גטאות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סעיד נפאע, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

סעיד נפאע: תודה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, נשיא המדינה, בקבלת פנים לראשי הכנסיות לאחרונה, אמר: אני גאה לומר, זוהי אחריותנו וחובתנו שכל דת תזכה לחופש פולחן ובטחה, שכל אדם דתי יוכל להתפלל לאלוהיו ויקבל גישה למקומות הקדושים.

סעיד נפאע: דברים דומים אמר גם השר ישי באותו מעמד.

סעיד נפאע: הוא אומר: התורה מצווה עלינו "ואהבת לרעך כמוך", כלומר לראות באדם באשר הוא אדם, בין אם הוא יהודי או לא יהודי.

סעיד נפאע: לא מזמן גם פורסם שהרב ישראל גבאי נסע למדינת האויב המרה ביותר של ישראל על מנת להתפלל באתר המיועד להריסה.

סעיד נפאע: הרב ביקר גם בקברו של הנביא חבקוק בעיר שושן, סאוסן – אני לא יודע – וזהו רק אחד ממסעותיו.

סעיד נפאע: הוא ממשיך ואומר: אני גם ביקרתי בעזה ובלבנון כדי להתפלל על קברי צדיקים.

סעיד נפאע: והשאלה היא, אם אכן אלה הם פני הדברים, כבוד היושב-ראש, למה היום המדינה מעמידה 16 אנשי דת לדין בגלל שעלו לרגל למקומותיהם הקדושים בסוריה?

סעיד נפאע: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ו"בעדין" – חבר הכנסת נחמן שי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת – רציתי לדבר על המים, שזה לפי דעתי מובן מאליו, אבל לאחר ההחלטה של ועדת האתיקה נגד חבר הכנסת אחמד טיבי, אני אתייחס לזה.

מסעוד גנאים: כי גם אם אנחנו, אדוני היושב-ראש, מכבדים את הוועדה, זה לא אומר שאנחנו לא נחלוק עליה ולא נבקר את החלטותיה.

מסעוד גנאים: כי החלטת ועדת האתיקה לשלול מחבר הכנסת טיבי הזכות לנאום במסגרת נאומי הדקה למשך חודש ימים, היא החלטה, לפי דעתי, תמוהה ומוגזמת, וחסרת אתיקה, כי העונש הוא חמור ומוגזם.

מסעוד גנאים: היא גם מעידה, לפי דעתי, על רדיפה פוליטית, והגבלה של זכותו להביע עמדתו.

מסעוד גנאים: ושלחנו לך, אדוני היושב-ראש, בשם סיעת רע"ם-תע"ל, מכתב בעניין הזה, ואני מקווה שתיענה לבקשתנו, כי הוועדה צריכה להיות אובייקטיבית ומייצגת.

מסעוד גנאים: ולהזכירך, עד היום אין חבר הכנסת ערבי בוועדת האתיקה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני ער לכל הדברים ששלחו לי, ואני כמובן מטפל בעניין זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: אבל החלטת ועדת היא החלטה, ואם יש אפשרות, אנחנו נבחן אותה.

ראובן ריבלין: כן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להתייחס לחברים שיושבים ביציע ולהודות להם על שלפני 21 שנה אני המלצתי לעם ישראל לשתות מים וחברת "מקורות" היתה בסביבה לספק את המים האלה.

נחמן שי: תאר לעצמך שהייתי מבקש לשתות מים והברזים היו ריקים.

נחמן שי: אז תודה רבה, באיחור של 21 שנה.

נחמן שי: עכשיו אני רוצה לעבור למשהו קצת יותר רציני.

נחמן שי: קיבלתי מכתב מגברת באזור אופקים, אני לא רוצה לנקוב בשמה, והיא מתארת מעמד משפחתי מאוד-מאוד עצוב, מעמד משפחתי של הלוויית הסבא שלה באופקים, וכאשר הם באו לחברה קדישא כדי לעשות את הסידורים אמרו להם: נשים לא יצאו למסע ההלוויה, אלא יישארו מעבר לקו הכוהנים.

נחמן שי: וגם אמרו להם שהשטן מקטרג מלמעלה – מי עומד מעל הקבר.

נחמן שי: וכך, כשהם הגיעו לאזור ההלוויה עצמה, הפרידו כמובן בין גברים לנשים.

נחמן שי: לאחר שיצאו להלוויה עצמה, לקבורה, הרב רץ עם הגברים, השאיר את הנשים מאחור.

נחמן שי: עד שהנשים הגיעו לקבר, שלחו את הדוד להגיד קדיש מאחור כדי שלא יהיה חלילה מפגש בין הגברים לנשים.

נחמן שי: כך קורה, היא כותבת לי, שהדודות שלי – לסבא היו חמש בנות ובן אחד – נאלצו להיקרע בין רצונן לעמוד עוד רגע ליד הקבר של אביהן או למהר בעקבות הרב כדי לשמוע קדיש.

נחמן שי: והיא אומרת שידוע לה על עוד ארבעה מקרים כאלה: באשדוד, בקריית-מלאכי, באופקים ובנתניה.

נחמן שי: שמעתי מהשרה לבנת לאחרונה, שהיא יושבת בוועדה למעמד האשה – שהנושא הזה עלה לפניהם והיא מנהלת מאבק בעניין הזה, ואני חושב שהכנסת והציבור כולו צריכים לתת את דעתם.

נחמן שי: אין להדיר נשים בכלל, וגם במעמד הזה.

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הנאומים הם בני דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף, ודורון אביטל גם הוא אחר כך.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, ברצוני לברך את חברת "מקורות" על ציון 75 שנות קיומה ועל תרומתה הרבה למדינה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אילוצים ובעיות המים הולידו חברה למופת, שיודעת להתנהל ביעילות, בחיסכון, ועושה שימוש בטכנולוגיה מתקדמת בעולם – אני גאה לומר שהיום מדינת ישראל היא אחת המדינות המפותחות והמובילות בתחום.

חמד עמאר: תודה לכל האנשים וההנהלה שעושים את מלאכתם נאמנה.

חמד עמאר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים להתרחק מעט מהמיקרופון, אז נוכל לשמוע אותם בבהירות רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת דורון אביטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, האם אתה ביקשת לדבר?

דניאל בן-סימון: לא – – –

ראובן ריבלין: לא, אני רק רציתי – בבקשה, חברת הכנסת עינת וילף.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: היום בוועדת המשנה ליחסי ישראל והעם היהודי התקיים דיון ביחס למעמדן של נשים בעמדות הנהגה בקהילות יהודיות, וכמובן גם בישראל.

עינת וילף: לשמחתי, מהדיון עלה קול ברור שדווקא השוויון בין נשים לגברים, והעובדה שנשים תהיינה בעמדות הנהגה בקהילות יהודיות ובתוך מדינת ישראל, מביא לחיות ולהתחדשות של החיים היהודיים.

עינת וילף: וחשוב שדווקא פה יישמע הקול הברור שעתידו של העם היהודי, ההתחדשות והחיים היהודיים תלויים, כן, בשוויון בין נשים וגברים – ולא כפי שיש מי שמנסים לצייר, אחרת – ובכך שנשים תהיינה מנהיגות ובקדמת הבמה.

עינת וילף: בדיון עצמו עלה גם רעיון מעניין שדיבר על הדרך שבה הופכים את הגברים לבעלי ברית לשוויון הנשים, ולכך שלנשים יהיה מעמד שווה ושקולן יישמע.

עינת וילף: ואני מבקשת מכל חברי הגברים להיות שותפים לכך, שלא תסכימו להשתתף בדיונים ופאנלים שבהם אין נשים.

נחמן שי: – – –

עינת וילף: וככל שתהיה קבוצה רחבה יותר של גברים שלא תסכים לעשות זאת, אני חושבת שנוכל להתקדם ולהבהיר שחשוב לנו שקולן של נשים יישמע.

עינת וילף: אז תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דורון אביטל.

דורון אביטל: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לסוגיית שעון הנוכחות של רופאי ישראל.

דורון אביטל: לבי עם הרופאים שממאנים, בלשון החבר'ה, לדפוק שעון.

דורון אביטל: אני חושב שזו היתה גם טעות של אנשי המשא-ומתן שנכנעו לתכתיב הזה.

דורון אביטל: הלוגיקה של פועלי ייצור – ואינני רוצה להמעיט מערכם של פועלי ייצור, רק להגיד שקריטריונים של תפוקה, שתקפים בסוגיית פועלי ייצור, אינם תקפים במגרשו של הרופא, לא הפנימאי ולא הכירורג, ששם מרכז הכובד ונקודת החלטה קריטית של שיפוט.

דורון אביטל: ולכן, הלוגיקה של תפוקה היא מיותרת.

דורון אביטל: אני רוצה גם להזכיר לנו שלוגיקת המדידה או ססמת "הכול מדיד" התנפצה במשבר של 2008.

דורון אביטל: הפערים בין הספרים של רואי-החשבון לבין המציאות הכלכלית התבררו ככאלה – משהו לקוי בתפיסת המדידות של רואי-החשבון של משרד האוצר.

דורון אביטל: לבי עם הרופאים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יוליה ברקוביץ-שמאלוב, או שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אורחים, חברי כנסת, אדוני היושב-ראש, באתי היום לבקש את סליחתם של ילדים, גברים ונשים שצפו בדיון בשידור חי בערוץ הכנסת, עת שעברנו את חטא סתימת הפיות, שהיתה בוועדה המשותפת למעמד האשה ולזכויות הילד, שבה נדון הנושא של ביטול חזקת הגיל הרך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שהתרחש בוועדה היה סתימת פיות פר-אקסלנס לכל מי שצידד בביטול חזקת הגיל הרך, לעומת פתחון פה רחב מאוד לכל אלו המצדדים בגישה לא לבטל את חזקת הגיל הרך, אלה הרואים בילד נכס כלכלי מניב ולא בן-אדם שכבודו וזכותו להורות משותפת נרמסים על-ידי ארגוני נשים פמיניסטיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדיונים בוועדות הכנסת, אדוני היושב-ראש, אמורים להיות אובייקטיביים ונותנים זכות שווה לכל אדם לבטא את עמדתו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכנסת אמורה להיות דוגמה להתנהגות ישרה, ולא להיות שבויה בקונספציות וסטיגמות שפוגעות קשות בילדינו הרכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הרגשתי צורך לבוא ולהתנצל, כדי שהציבור שראה ידע שאנחנו נמשיך לתת לאנשים שחושבים אחרת לבטא את עצמם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לפני שאני ממשיך, כי נוספו אנשים, ורותם הוא הדובר הבא – היום נודע לי, ואני בטוח שזה גם על דעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, הדברים שאני אומר כרגע, שמגרש כדורגל הצמוד לבית הספר הערבי-היהודי בירושלים "יד ביד" רוסס בכתובות "מוות לערבים" ו"כהנא צדק".

ראובן ריבלין: בכפר הסמוך לבית-הספר נעשו מעשי ונדליזם, הוצתו מכוניות, ושם רוסס השם "תג מחיר".

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לכם, כנסת ישראל, שאני בוש ונכלם לומר שבבית-ספר בשכונת הקטמונים בירושלים ילדים ערבים מפחדים היום להגיע לבית-הספר בבוקר.

ראובן ריבלין: אם היינו שומעים על מגרש כדורגל בבית-ספר יהודי בארצות-הברית או בבריטניה שרוסס בכתובות אנטישמיות, לא היינו נחים עד שהאחראים לא היו מטופלים בחומרה רבה על-ידי השלטונות.

ראובן ריבלין: אסור שהשנאה והגזענות, הטלת הטרור והפחד, יכתיבו את חיינו ואת גורל ילדינו.

ראובן ריבלין: לפני כמה שבועות ביקרתי יחד עם שר החינוך וחבר הכנסת טיבי בבית-הספר, המלמד בשפה העברית והערבית, ואנחנו ראינו באמת איזשהו גשר להבנה בין אזרחי ישראל יהודים וערבים.

ראובן ריבלין: אני חושב שמשטרת ישראל צריכה לתת את דעתה בחומרה רבה לוונדליזם הזה ולשנאת החינם אשר אנחנו רואים ועדים לה, לתופעה הבלתי-נסבלת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם – בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי אנשי "מקורות", קודם כול, אני רוצה לברך אתכם על יום חגכם.

דוד רותם: אני הייתי מבקש לדבר, אדוני, על נושא המים ומחיר המים במדינת ישראל.

דוד רותם: הגיע הזמן שהמים, שהם מוצר בסיסי, יופטרו ממע"מ כדי שאזרחי ישראל יקבלו מים במחיר סביר – –

שלמה מולה: תגיד את זה לשרת החקלאות.

דוד רותם: – – כי בסופו של דבר, מס ערך מוסף הוא מס המוטל על ערך מוסף כתוצאה מייצור מסוים.

דוד רותם: במים אף אחד לא מייצר ערך מוסף, זה רק כל מיני גופים שגובים את המע"מ ומייקרים לנו את המחיר.

דוד רותם: עכשיו לגבי ההערה של אדוני, אני מוכרח להגיד דבר אחד: זה נורא ואיום.

דוד רותם: "תג מחיר" זה דבר שצריך לחסל אותו.

דוד רותם: אבל כשמדברים על גדולתם של השהידים – –

ראובן ריבלין: לא זה.

דוד רותם: אדוני יכול להגיד לי "לא זה", אני רוצה להגיד את זה.

ראובן ריבלין: ברצון.

דוד רותם: – – אז צריך לקחת בחשבון שיש כאלה שמדברים על "תג מחיר".

ראובן ריבלין: לא, לא, צריך לעקור את אלה ואת אלה.

ראובן ריבלין: זה הכול.

דוד רותם: אני מסכים עם אדוני שצריך לעקור את שניהם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק חושב כך.

ראובן ריבלין: אתה כמובן יכול לחשוב אחרת.

דוד רותם: לא, לא, אני מסכים עם אדוני.

ראובן ריבלין: לא, כי ברגע שאתה נותן תירוץ או איזושהי הסכמה שאיזה דבר נורא שנעשה על צד אחד, יכול לחול, לאפשר לצד אחר – – –

גאלב מג'אדלה: זו לא פעם ראשונה שכבודו, יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט, עושה לינקג' בין גזענות.

גאלב מג'אדלה: זה אופייני ליושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אם אדוני רוצה, אני יכול לרשום אותו.

ראובן ריבלין: אם הוא רוצה לדבר אני יכול – – –

גאלב מג'אדלה: זה אופייני ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, הלינקג' הזה.

ראובן ריבלין: יש לנו עוד שש דקות לנאומים – – –

גאלב מג'אדלה: אני הייתי רוצה לראות את – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אנחנו לא יכולים.

ראובן ריבלין: אין דו-שיח.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, מה קרה פה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, מה קרה?

גאלב מג'אדלה: זו בושה – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, חבר הכנסת בן-ארי, מה קרה?

גאלב מג'אדלה: זו בושה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אנחנו נמצאים בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, ודאי, אנחנו לא נוותר על פרשת השבוע.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה להצטרף לברכות שבעוד 25 שנה חברת "מקורות" תחגוג 100 שנה לקיומה, וזה הישג לא קטן.

דניאל בן-סימון: אני לא יודע אם אנחנו נהיה פה בעוד 25 שנה, אבל אני נותן לכם "פור" כבר מראש.

דניאל בן-סימון: כמובן, אנחנו צפויים לשביתה מחר, שביתה שאני חייב להגיד בצער שלמרות הסבל שייגרם לאנשים היא שביתה מוצדקת.

דניאל בן-סימון: אדוני שר התשתיות, בחברה שהצמיחה הכלכלית שלה מגיעה ל-4%–5%, שכל העולם מתבונן באמת ביכולות הכלכליות שלה, אני חושב שהגיע הזמן להיפטר ממעמד העבדים הזה, שחי על-פי סטנדרטים כאילו אנחנו בתקופה הפיאודלית, ללא תנאים, ללא פנסיה, ללא הטבות ודברים כאלה.

דניאל בן-סימון: יכול להיות שיזדקקו ליותר משביתה אחת כדי ליישר קו עם המדינות המתוקנות בעולם.

דניאל בן-סימון: לכן, הפגם הזה שנקרא "עובדי קבלן", שהם בעצם אנשים עם צל ארוך שלא זוכים – אין להם את השוויון שיש לנו, חשוב שהם יגיעו למעמד הזה ויזכו לשוויון מלא.

דניאל בן-סימון: חבל שזה כרוך בסבל של אנשים שיסבלו מהשביתה מחר, אבל אם אין ברירה, זה מה שצריך לעשות.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו באולם שביקש לדבר ולא נתתי לו והוא יודע שאני – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: כשאומר מישהו שם של אדם לפעמים קשה, כי אז אנחנו נתחיל פה את הכנסת.

ראובן ריבלין: אני ער גם לבקשתך, אבל אני איענה לה.

ראובן ריבלין: הוא אמר את השם, אבל לא בצורה מתריסה, לא בצורה – – –

אחמד טיבי: יש תקנון.

אחמד טיבי: צריך ללכת לפי התקנון.

ראובן ריבלין: כן, זו לא הצעה שדנה בחבר כנסת או בסיעה, אני נותן – – –

אחמד טיבי: זה לא נכון, אדוני, זה לא מה שהתקנון אומר.

אחמד טיבי: התקנון ברור.

אחמד טיבי: אתה לא רשאי לפרש את התקנון.

אחמד טיבי: יש תקנון.

ראובן ריבלין: אני מודה לך על כך, על מה שאני רשאי ומה שאני לא רשאי, ואני אחליט.

מיכאל בן-ארי: – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, חבר הכנסת רותם, אני מבקש לא לעורר פה מהומות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, לפני פרשת השבוע, אני שמעתי את הדברים – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לדבר – אתה יכול לדבר דקה.

ראובן ריבלין: אני – – –

מיכאל בן-ארי: בסדר, מאה אחוז, אני אדבר דקה.

מיכאל בן-ארי: אני אומר שבירושלים – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

מיכאל בן-ארי: – – בירושלים יש מקומות רבים שלצערי יהודים מפחדים להסתובב שם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה רוצה – תדבר.

ראובן ריבלין: אני נותן לך דקה.

מיכאל בן-ארי: כמובן.

מיכאל בן-ארי: פרשת השבוע שלנו היא פרשת יתרו, ואם נמצאים פה אנשי "מקורות" – חכמים אומרים שהתורה נמשלה למים, וכמו שהמים הולכים למקום נמוך, כך התורה הולכת למי שמנמיך את עצמו.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על אחד הדברים שיש בעשרת הדיברות, וזו מצוות שמירת השבת.

מיכאל בן-ארי: המצווה הזאת, שמתחילה ב"זכור את יום השבת לקדשו" והטעם שלה: "כי ששת ימים עשה ה' את השמים ואת הארץ – – – וינח ביום השביעי".

מיכאל בן-ארי: הקדוש-ברוך-הוא עבד שישה ימים כביכול, וביום השביעי נח.

מיכאל בן-ארי: כך גם אנחנו.

מיכאל בן-ארי: בפרשת ואתחנן ישנו נימוק נוסף: "למען ינוח עבדך ואמתך כמוך".

מיכאל בן-ארי: ישנם בעצם שני נימוקים לשמירת השבת: קודם כול, האמונה בבורא עולם שברא את העולם בשישה ימים.

מיכאל בן-ארי: אבל יש נימוק אחד נוסף, וזה נימוק מאוד משמעותי – נימוק סוציאלי.

מיכאל בן-ארי: העם היהודי הביא לעולם את בשורת יום המנוחה.

מיכאל בן-ארי: הרומאים היו לועגים ליהודים שהם בטלנים, יום אחד בשבוע הם לא עובדים.

מיכאל בן-ארי: לצערנו הרב, היום במדינת ישראל, מדינת היהודים, יש מקומות עבודה רבים, והולכים ונעשים רבים יותר, שעובדים ופותחים עסקים בשבת: מפעלים, משרדי עורכי-דין וכל מיני דברים שאין בהם שום קשר לפיקוח נפש.

מיכאל בן-ארי: גם פוגעים סוציאלית בהרבה אנשים שאיבדו את יום המנוחה שלהם, אנשים שאינם שומרי מצוות, ופוגעים גם בחופש העיסוק של אנשים שומרי מצוות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: אז אם אנחנו נתנתק מן השורשים שלנו נעוף לצערנו – כמו שאמרתי כמה פעמים – "כמץ אשר תדפנו רוח".

מיכאל בן-ארי: וכדאי לחזור אל עשרת הדיברות, אל שמור את יום השבת וזכור את יום השבת.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה מנצל את זה שלעולם לא אפסיק דברי תורה באמצע, גם כשזה לוקח יותר מדקה, ואני מעריך מאוד את זה שאתה מצמצם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמו הנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/400; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ז, עמ' 21374; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום בטרם נתחיל את האירוע החגיגי של היום, והוא ציון 75 שנים לחברת "מקורות".

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט לעלות ולהביא את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 14) לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ולכן מייד לאחר הרצאתה אנחנו נקיים הצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, השר מרגי, השר לנדאו, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם הצעת חוק לתיקון חוק המרכז לגביית קנסות, של חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחבורת חברי הכנסת.

דוד רותם: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי כאשר בית-משפט מחייב עבריין לפצות את נפגע העבירה, הרי שהמרכז לגביית קנסות ישלם על חשבון החוב סכום של עד 10,000 שקלים, ולאחר מכן יגבה את החוב מהעבריין שחייב אותו.

דוד רותם: היתרון בהצעת החוק הוא שהנפגע יקבל סמוך לגזירת הדין את הפיצוי כדי שהוא יוכל לשקם את עצמו, ולא יצטרך לחכות שנים וחודשים עד שהוא יקבל את הכסף מהעבריין, כי לעתים העבריין נשלח לכלא לשנים רבות, ולפחות שיהיה משהו לניזוק.

דוד רותם: האגודה לשלום הילד ביקשה שהסכום לא יהיה מוגבל ל-10,000 שקלים.

דוד רותם: הוועדה לא קיבלה את ההתנגדות הזאת.

דוד רותם: דבר נוסף שאנחנו קובעים בחוק הוא, שאם העבריין נתבקש לשלם את החוב בתשלומים ולא עמד בתשלום אחד, יעמוד כל החוב לגבייה מיידית.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות, אני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו נאפשר ליושב-ראש הוועדה לחזור למקומו.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה מקשה אחת, שכן אין הסתייגויות לחוק זה, ואנחנו נצביע בקריאה שנייה על שם החוק והחוק כולו בהצבעה אחת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, בקריאה שנייה – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–3 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני, יושב-ראש הוועדה?

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור, על-פי בקשתו של יושב-ראש הוועדה, לאישור החוק בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 14), מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מברך את חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, דוד רותם, אנסטסיה מיכאלי, דני דנון ואלכס מילר על יוזמתם.

ראובן ריבלין: בשם היוזמים תברך ותודה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, צריך להזכיר שהחוק הזה הוא מהפכני, אין כדוגמתו בחוק הישראלי – – –

ראובן ריבלין: החוק אושר, אין צורך להסביר אותו.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל צריך להבין מה הוא אומר.

ראובן ריבלין: לא.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר עוד לא קמה זכות, כלומר גם כאשר העבריין עוד לא שילם את חובתו, גם כאשר קובע בית-המשפט – כבר תעמוד הזכות לקבל את הכסף מהמרכז לגביית קנסות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה רבה לחברי יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם, שעזר מאוד להגיע לישורת האחרונה הזו; אני רוצה להודות לסגן שר האוצר איציק כהן, שללא עזרתו לא היינו מצליחים להביא, גם לא בפירעון המיידי, תשלומים נדחים לעוד שנתיים ושלוש; אני רוצה להודות לגלעד סממה, עוזר שר המשפטים, שבלעדיו כנראה החוק הזה גם לא היה מצליח לעבור את ועדת השרים לענייני חקיקה ולא היה מגיע לאן שהוא הגיע; אני רוצה להודות לדוד מדיוני, מנהל רשות האכיפה והגבייה של המרכז לגביית קנסות, כי הביטוח הלאומי לא היה מוכן להיות חלק מהחוק הזה ולהיות האכסניה שתשלם את הכסף; אני רוצה להגיד תודה רבה לאפרת חקאק – היועצת המשפטית של ועדת חוקה, חוק ומשפט, שעשתה עבודה מצוינת; אני רוצה להודות לצוות ועדת חוקה בניהולה של הגברת , שעזרה לאורך כל הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות להנהלת בתי-המשפט ולמועצה לשלום הילד, שבהתחלה, בהצעת החוק הראשונית, היא בכלל כיוונה לביטוח הלאומי, שלא היה מוכן לקחת בזה חלק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בביטוח הלאומי יש גם מבחן הכנסה, שהוא ממש לא היה רלוונטי פה, כי אם יש פגיעה בתוך המשפחה, למי תיעשה בחינת הכנסה?

אורלי לוי אבקסיס: וצריך לזכור כי אפילו במזונות התקרה היא 2,000 שקלים, אז אם זה היה דרך הביטוח הלאומי היינו מפסידים המון.

אורלי לוי אבקסיס: פה, כשזה דרך רשות האכיפה והגבייה, המרכז לגביית קנסות, התקרה היא 10,000 שקלים, תשלום מיידי, עד כמה שאפשר – – –

ראובן ריבלין: אנחנו הצבענו על החוק ואישרנו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: ותודה רבה לכל האנשים, כי פשוט אינני היחידה שעמלה על החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: שיתוף הפעולה אפשר חוק מעולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו פשוט תמיד בהתלהבותנו, אחרי שאושר החוק, מסבירים מהו.

ראובן ריבלין: אוי לנו אם לא היינו יודעים על מה החוק לפני שהצבענו בקריאה שלישית, מה היה אומר הציבור כולו שצופה בנו, כאשר מסבירים לנו את החוק אחרי שאישרנו אותו.

ראובן ריבלין: [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מזמין, לבקשת ועדת הכלכלה, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, בדבר פיצול הצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"א–2011, את חבר הכנסת נחמן שי, על מנת שיבוא ויסביר את בקשת לפיצול.

ראובן ריבלין: אחר כך נצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שי, הזמנתי אותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להביא בשם ועדת הכלכלה את ההחלטה הבאה לאישורכם.

נחמן שי: על-פי הצעת ועדת הכלכלה מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, להרשות לוועדה לדון ולהביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית חלק מהצעת חוק הפצת השידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"א–2011, כך שחלק מהצעת החוק שיובא בפני הכנסת בשלב זה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית יכלול את כל הנושאים שבהצעת החוק, למעט ההוראות הכלולות בחלק מהסעיפים – 6(א)(6), 6(ב)(4) ו-19(2)(ה) – וכן סעיף 14 כולו.

נחמן שי: הוראות אלה מתנות את הפצת שידוריה של הטלוויזיה הלימודית באמצעות מערך תחנות השידור הספרתיות, כמו גם את המשך ההפצה לאחר שערוץ שידור זה ישתלב במערך ההפצה האמור, בכך ששר החינוך מסר לשר התקשורת הודעה שנתית בדבר עמידתה של הטלוויזיה הלימודית בהיקף השידורים בנושאים לימודיים או חינוכיים המכוונים לילדים או לנוער.

נחמן שי: בנוסף, הוסמך שר החינוך לקבוע תקנות בעניין היקף השידורים בנושאים כאמור.

נחמן שי: הוראות אלה, שאותן מוצע לפצל, יובאו לדיון כהצעת חוק נפרדת במועד מאוחר יותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על בקשת הוועדה ואתה יכול ללכת למקומך על מנת להשתתף בהצבעה.

שלמה מולה: אתה יכול להסביר?

נחמן שי: כן, כן – – –

ראובן ריבלין: לא הבנתי.

נחמן שי: אתה רוצה שאני אסביר, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: אתה יכול להסביר, אתה – – –

נחמן שי: יש לי דברי הסבר.

נחמן שי: אולי חברי ירצו להבין במה מדובר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לרשותך, אתה מבקש בקשה, אתה גם יכול להסביר אותה.

נחמן שי: זה היה הנוסח שאתם מתבקשים להצביע עליו.

נחמן שי: אני רוצה להוסיף כמה דברי הסבר.

נחמן שי: זה היה דיון שנמשך והלך בוועדה כמה וכמה פעמים ולבסוף הוועדה החליטה לפצל את המרכיב הזה ששמו שידורי הטלוויזיה הלימודית מתוך המכלול של החוק הזה.

נחמן שי: בעניין הזה קיבלנו התחייבות של שר החינוך שהוא ילמד את הנושא ויביא אותו לפנינו ונענינו לבקשתו והחלטנו להפריד את זה כדי לא להאט את הקצב שבאישור החוק, כי אנחנו רוצים – השלמנו את החוק, חוק ההפצה של השידורים הקרוי DTT.

נחמן שי: בחוק הזה יש הקלה חברתית חשובה מאוד: הוא מיועד לתת שירות לכלל הציבור, שיוכל לקבל קבוצה גדולה של ערוצי טלוויזיה בקליטה חופשית, ללא תשלום.

נחמן שי: זה מעשה יפה, אין מה לומר.

נחמן שי: ולכן, כדי לא לעכב את השירות החשוב הזה, אנחנו מפרידים את המכלול של הטלוויזיה הלימודית-חינוכית מתוכו, ובכל היתר אנחנו יכולים לרוץ קדימה ולהביא אותו לאישור הכנסת.

נחמן שי: אלה דברי ההסבר.

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, הואיל ואף אחד לא נרשם לדיון.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טיבי נרשם.

ראובן ריבלין: בבקשה, יכול לדבר.

נחמן שי: – – –

אחמד טיבי: יכול להיות שלא תשמע אותי.

נחמן שי: עכשיו זה מסוכן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש זכות אחת שאי-אפשר להפקיע ממני, וזו זכות המחאה באמצעות השתיקה.

אחמד טיבי: לכן אני מבקש ממך, אדוני, 60 שניות על השעון.

ראובן ריבלין: יש לך שלוש דקות.

דוד רותם: אל תדאגו, הוא לא ישתוק שלוש דקות, אחרי דקה הוא יישבר.

דוד רותם: הוא לא מסוגל לשתוק שלוש דקות – – – לכן את הכנסת אסור לבזות.

דוד רותם: אסור את הכנסת לבזות.

ראובן ריבלין: אם הייתי חושב שיש פה ביזוי הכנסת הייתי מתערב.

ראובן ריבלין: אתה הבעת את דעתך, חבר הכנסת רשאי להביע את דבריו בשתיקה.

דוד רותם: יש חברי כנסת – – –

ראובן ריבלין: אני לא מתווכח אתך, חבר הכנסת רותם, לא התווכחתי קודם עם טיבי ולא מתווכח אתך עכשיו.

דוד רותם: יש כאלה שעדיף שיביעו את דברם בשתיקה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני, אני אתייחס לנושא שאתה העלית – –

ראובן ריבלין: בהחלט.

אחמד טיבי: – – על בית-הספר הדו-לשוני בירושלים.

אחמד טיבי: זה בית-ספר משותף יהודי–ערבי שביקרנו בו – כבודך, שר החינוך ואנוכי לפני כמה שבועות, ושם אפשר לראות איך מתגלמת ומתבטאת התזה של חיים משותפים וכבוד הדדי.

אחמד טיבי: דווקא על קירותיו של בית-הספר הזה לצייר כתובות נאצה גזעניות באורך של 10–20 מטר כדי להפחיד תלמידים – "מוות לערבים", אותן קריאות שנשמעו לפני כמה ימים באיצטדיון "טדי".

אחמד טיבי: ואנשים מתייחסים אל הקריאה הזאת כאל דבר מובן מאליו, כמעט נורמטיבי.

אחמד טיבי: החומרה דווקא נעוצה בהתייחסות הנונשלנטית לאמירה הזאת.

אחמד טיבי: התלמידים – והבת שלי לומדת בבית-הספר הזה – מפחדים.

אחמד טיבי: כן, התלמידים מפחדים.

אחמד טיבי: הם מדברים על זה, אבל טוב שהנהלת בית-הספר פתחה דיון ודו-שיח על המשמעות של חיים משותפים בתוך בית-הספר.

אחמד טיבי: אולי זו התגובה הנאותה מול גל השנאה והגזענות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גם על קירות מנזר המצלבה, בכתובת גדולה, היה "מוות לנוצרים", שהיא גם כן חלק מאותה פורענות, ונדליזם, שעלינו להוקיע ולהקיא מתוכנו, שכן התנהגות כזאת מחבלת בעתידנו כאן ובסיכוי שלנו לקיים כאן חברה משותפת, שוויונית וצודקת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת נחמן שי, בשם ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: מי בעד הפיצול?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין הצעת בדבר פיצול הצעת חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"א–2011, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שבקשתה של ועדת הכלכלה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת נחמן שי, קיבלה את אישור הכנסת, ואכן יפוצל חוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ציון 75 שנים לחברת "מקורות"

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו נעבור עכשיו לציון 75 שנים לחברת "מקורות" – הצעות לסדר-היום מס' 7030, 7460, 7470, 7495, 7510, 7535, 7538 ו-7539.

ראובן ריבלין: אדוני שר האנרגיה והמים ד"ר עוזי לנדאו, נדמה לי שזו הפעם הראשונה אני מכנה אותך בתואר שנושא משרדך, האנרגיה והמים, אדוני השר, השר לביטחון הפנים אהרונוביץ, שר הדתות מרגי, חברי הכנסת, חברות הכנסת, חבר הכנסת מוץ מטלון, יוזם יום העיון לציון 75 שנים ל"מקורות", יושב-ראש "מקורות" אלכס ויז'ניצר, מנכ"ל "מקורות" שמעון בן-חמו, מנהל רשות המים אלכס קושניר, עובדי חברת "מקורות" לדורותיהם, מכובדי כולם, ישנם מפעלים לאומיים שאינם זוכים בחיי היום-יום לתשומת לב מספקת.

ראובן ריבלין: הם מאפשרים את החיים כאן, אך מעטים בלבד מודעים למפעל האנושי וההנדסי האדיר הניצב מאחוריהם.

ראובן ריבלין: אנו עומדים משתאים מול ממצאים ארכיאולוגיים בדמות אמות מים גרנדיוזיות שהוקמו בדורות הקודמים, בעיקר התקופה הרומית, אך המים הזורמים בבתינו נתפסים אצלנו כדבר מובן מאליו.

ראובן ריבלין: אך לא כך הדבר.

ראובן ריבלין: המאמץ הלאומי המתמשך לאספקת מים זורמים איננו נופל בערכו מאמת המים החשמונאית לירושלים, מבריכות-שלמה או מאמת המים של קיסריה, ואולי אף עולה עליהן.

ראובן ריבלין: חברת "מקורות", חברה שלשמחתנו עדיין בבעלות ממשלתית, אחראית לספק מים למרבית תושבי ישראל, לתושבי הרשות הפלסטינית ואף לירדנים.

ראובן ריבלין: מהנדסי החברה ועובדיה עמלים בחריצות ובמסירות להפיק מים, לשנע אותם, להוביל אותם ממקום למקום, לאפשר את זרימתם לחקלאות, לצריכה ביתית ולתעשייה.

ראובן ריבלין: אגפי התכנון של חברת "מקורות" משתדלים לחשוב קדימה ולתכנן את עתידנו ואת עתיד המים במדינת ישראל לשנים הבאות ולדורות הבאים.

ראובן ריבלין: בימים אלה, שבהם חוגגת "מקורות" 75 שנים להקמתה, אנו מקיימים היום כאן בכנסת דיון מיוחד העוסק באתגרים ובקשיים הניצבים בפני משק המים בישראל.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מוץ מטלון; אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד; אחריו – יצחק וקנין; אחריו – יעקב אדרי, אבישי ברוורמן, עינת וילף, אורי מקלב ואריה אלדד.

ראובן ריבלין: כולם ידברו ויביעו את הערכתם והערותיהם על משק המים בישראל, כפי שהוא מקוים 75 שנה, ותרם רבות להקמתה ולביסוסה של מדינת ישראל ולביסוסו של האזור כולו.

ראובן ריבלין: אני מבקש להודות לכולכם.

ראובן ריבלין: אין צורך למחוא כפיים, אבל אנחנו מוחאים כפיים לכם.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נמחא כפיים לחברת "מקורות".

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) נמתין למוץ שיעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת סוייד וברוורמן הסכימו להחליף ביניהם, ולכן לאחר מוץ מטלון ידבר חבר הכנסת ברוורמן.

 משה (מוץ) מטלון: כבוד יושב-ראש הכנסת, רבותי השרים, יושב-ראש "מקורות", ידידי הטוב, עובדי "מקורות", לכבוד היה לי לארח תחת חסותי את אנשי החברה, שבעצם היא הגשמת הציונות; אולי בעצם היא קובעת מהי הציונות בימינו, מגשימה אותה, מביאה אותה לכל בית, לכל ברז בישראל.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו מצדיעים לכם.

 משה (מוץ) מטלון: מדינת ישראל נמצאת בעיצומה של מהפכה בתחום המים, אדוני היושב-ראש.

 משה (מוץ) מטלון: מהפכה זו תוביל אותנו למציאות חדשה, כך שמסוף 2013 צפויים כ-75% מתושבי ישראל לצרוך מים מותפלים בבתים.

 משה (מוץ) מטלון: חברת המים הלאומית "מקורות" מובילה, כזרוע ביצועית של הממשלה, את תהליכי הפיתוח הנדרשים.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר באתגרים לאומיים בעלי השפעה מכרעת על הדורות הבאים, ובראשם הקמת המוביל הארצי החדש, מערכת מים ארצית חדשה שתקלוט ותספק את המים המותפלים לאורכה ולרוחבה של ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: זהו פרויקט תשתית מהגדולים והנרחבים שבוצעו במדינה מאז הקמת המוביל הארצי עוד בשנות ה-60.

 משה (מוץ) מטלון: במקביל מקימה "מקורות" גם את מערכת אספקת המים החמישית לירושלים, שתענה על צורכי הפיתוח של עיר הבירה שלנו; את המתקן להתפלת מי ים באשדוד, שיוסיף כל שנה למעלה מ-100 מיליון מטר קוב מים מותפלים למערכת הארצית.

 משה (מוץ) מטלון: מתוך ראייה והבנה של הצרכים והיעדים הלאומיים, שוקדת "מקורות" על פרויקטים חשובים נוספים, וביניהם ביצוע קידוחי בצורת לנוכח שמונה השנים השחונות שחווינו והצלה מהמלחה של אקוויפר החוף, אחד ממאגרי המים הגדולים והחשובים של המדינה.

 משה (מוץ) מטלון: כל אותם פרויקטים, אדוני היושב-ראש, נסמכים על הידע, הניסיון והיכולות הגבוהות שצברו "מקורות" ועובדיה לאורך 75 שנות פעילותה, ועל איתנותה הפיננסית המרשימה של החברה.

 משה (מוץ) מטלון: "מקורות" זוכה לדירוג האשראי הגבוה ביותר – "טריפל איי" – ולאמון רב מצד הגופים המוסדיים והציבוריים.

 משה (מוץ) מטלון: תקציבי הפיתוח במסגרת תוכנית החומש של "מקורות", כפועל יוצא מצורכי משק המים, נאמדים ב-1.2 מיליארד ש"ח לשנה וב-6 מיליארד ש"ח בטווח של חמש שנים, וזו תוכנית חמש השנים הידועה.

 משה (מוץ) מטלון: על רקע משק תעריפי סגור מול צורכי פיתוח מוגדרים, יש למצוא את הפתרונות שיאפשרו את הוצאתם של הפרויקטים הנדרשים אל הפועל.

 משה (מוץ) מטלון: אחד הפתרונות למימון ההשקעות הנדרשות הוא העברת נכסי חברת המפא"ר – מפעל המים הארצי – לחכירה ארוכת טווח על-ידי "מקורות", כאשר הבעלות על הנכסים תישאר בידי המדינה.

 משה (מוץ) מטלון: הבוקר התקיים דיון על כך בוועדת הכספים בהשתתפותנו.

 משה (מוץ) מטלון: ועדת הכספים אף המליצה על המהלך החשוב הזה.

 משה (מוץ) מטלון: חברת המפא"ר הוקמה בעקבות החלטת ממשלה בשנת 2007 במטרה לרכז את נכסי המוביל הארצי – הנכסים הנמצאים ביו"ש, שהקמתם אושרה עד סוף שנת 2006, וכל הנכסים שבאזור חבל-עזה וברמת-הגולן.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר בנכסים שהוקמו בעבר על חשבון ממשלת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: אותה חברה אומנם נרשמה על-ידי רשות החברות, אולם מעולם לא החלה לפעול, למעט כינוס של מספר מצומצם של ישיבות דירקטוריון.

 משה (מוץ) מטלון: למיטב ידיעתי הדירקטוריון כיום אינו פעיל כלל.

 משה (מוץ) מטלון: במציאות הקיימת, ומתוקף מעמדה כרשות מים ארצית, כל עבודות הניהול, ההפעלה, הפיתוח והתחזוקה של המוביל הארצי והנכסים ביהודה ובשומרון מתבצעות לאורך השנים באופן בלעדי על-ידי "מקורות" ועל-פי שיקול דעתה המתחייב.

 משה (מוץ) מטלון: מטעם המדינה, הרגולטור שמפקח על פעילות "מקורות" הוא רשות המים.

 משה (מוץ) מטלון: בתנאים האלה, אין למעשה לחברת המפא"ר כל תפקיד ממשי או רלוונטיות.

 משה (מוץ) מטלון: כניסת "מקורות" לנעלי חברת המפא"ר וחכירת הנכסים במקומה יאפשרו את הגדלת ההון העצמי של "מקורות" ויתרמו לגיוסי הון גדולים יותר מאלו המתאפשרים כעת.

 משה (מוץ) מטלון: בדרך זו יושג, אדוני, המימון לפיתוח הנדרש במשק המים, תוך שמירה על איתנותה הפיננסית של חברת "מקורות".

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה לך, תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, השר לשעבר, מוזמן לשאת דברים.

ראובן ריבלין: אני גם רוצה להזכיר ששנה זו הוכרזה על-ידי ועדת השרים לענייני טקסים כשנת המים, ושהשר עוזי לנדאו, בסופו של הדיון, גם הוא יאמר דברים לציון יום זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, ידידי השר לנדאו, חברי חברי הכנסת, אנשי "מקורות", אלכס, זכות גדולה לי לעמוד פה היום, כי באמת חלק גדול מחיי – התחלתי בצפייה בנושא המים, עבדתי בנושא המים, ואני רוצה להצדיע לאנשי המים.

אבישי ברוורמן: אני יליד תש"ח.

אבישי ברוורמן: בגיל חמש ההורים שלי מרמת-יצחק שלחו אותי לדודה שלי בגבעת-השלושה.

אבישי ברוורמן: ב-1953 לקחו אותי, הייתי שם כמה שבועות, וחזיתי במנהיגי מדינת ישראל, שני האנשים שהקימו את "מקורות", אשכול וספיר, פותחים את מפעל הירקון לנגב.

אבישי ברוורמן: בגיל חמש הסתכלתי ועיני כלו.

אבישי ברוורמן: חברת "מקורות" והאנשים שיושבים כאן, גם בתה"ל, לא רק בנו בארץ מפעלים אדירים, אלא התחילו להוציא את תורת ישראל ברבים.

אבישי ברוורמן: לימים, כשהובלתי בבנק העולמי, הייתי האחראי לכל המדיניות החקלאית של הבנק העולמי, האנשים שהובילו בבנק העולמי בנושא המים היו יוצאי "מקורות", יוצאי תה"ל.

אבישי ברוורמן: אני חייב להזכיר פה את שאול ארלוזורוב, אבל גם רבים אחרים.

אבישי ברוורמן: אבל היתה תקופה שבנושא הזה פתאום היתה הזנחה, פתאום לא השקיעו – לא בטכניון, לא באוניברסיטאות, במחקר; פתאום הגדולה הזאת של "מקורות" ותה"ל, פתאום, לפתע נראה שהיא אזלה.

אבישי ברוורמן: נאבקנו – הטכניון – הקמנו באוניברסיטת בן-גוריון את מכון המים של צוקרברג, ובבת אחת, ביחד עם החברה הנפלאה הזאת, שהיתה מעורבת, מחדש נתנו את הבכורה לאותם מהנדסים, לאותם אנשי מים.

אבישי ברוורמן: כי הבעיה של המים – היה ברור לכולנו שבארץ ובמזרח התיכון היא אקוטית, וכמובן בעולם היא אקוטית.

אבישי ברוורמן: ומה שקורה היום – זה ברור לחלוטין.

אבישי ברוורמן: אספר לכם, ב-1994 פנה אלי נשיא הבנק העולמי, כשהייתי נשיא אוניברסיטת בן-גוריון, בגיבויו של יצחק רבין המנוח, והובלנו עבודה איך לפתור את בעיית המים ממערב לירדן.

אבישי ברוורמן: הוותיקים פה, לא הצעירים, זוכרים את פרופסור סיקו זוסמן המנוח, פרופסור גדעון פישלזון, עזרא סדן ייבדל לחיים ארוכים, נחמיה חסיד הוביל אצלי, הרבה מאנשי "מקורות" ותה"ל היו מעורבים.

אבישי ברוורמן: וכבר אז אמרנו מה שאתם אמרתם שנים, שאם לוקחים ורואים את היצע המים ואם לוקחים את הביקוש למים ממערב לירדן, כשהאוכלוסייה גדלה והביקוש הפלסטיני הולך ועולה לנפש, חסרים פה איזה 2 מיליארד קוב.

אבישי ברוורמן: לכן אמרנו: התפלה מצד אחד, ומצד שני טיהור שפכים והבאתם לחקלאות.

אבישי ברוורמן: כמובן, במדינת ישראל הדברים לא עוברים מהר.

אבישי ברוורמן: לצערי, יש כבר שבעה דוחות שהעתיקו את זה.

אבישי ברוורמן: אבל אתם לא ויתרתם, האנשים שיושבים כאן, ובהדרגה גם הטכניון, האוניברסיטאות, אוניברסיטת בן-גוריון, התחילו להשקיע יותר, להכניס יותר, והיום אנחנו מתחילים לעלות על דרך המלך.

אבישי ברוורמן: זה ברור שצריך להרחיב את ההתפלה בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: זה ברור שהעולם והאזור הזה צריך לשנות את מדיניות המים שלהם.

אבישי ברוורמן: ברור שצריך לעבוד פה ביחד.

אבישי ברוורמן: אבל טעות אחת עשתה מדינת ישראל, והטעות הזאת היא הטעות של הפרטה טוטלית של משק המים במחשבה שההפרטה הזאת, כמו שהיתה ההפרטה הפיננסית, החיקוי של וול-סטריט – ולשמחתי לא הצליחו בזה, להפריט שווקים פיננסיים כדי שאת כל החיסכון שלנו לטווח ארוך ישימו על קרן הצבי – גם בנושא המים, בנושא ההולכה, תחרות.

אבישי ברוורמן: אבל מה קרה לנו?

אבישי ברוורמן: אנחנו רואים מה קורה בנושא המחירים, אנחנו רואים את הבעייתיות, ולכן היום צריך מחדש לפתוח לדיון את כל נושא ההפרטה במשק המים.

אבישי ברוורמן: לצערי, ואני בחנתי את זה והייתי מעורב – הקמת תאגידי המים – פה ושם זה הצליח – זהו כישלון מאוד מאוד חמור.

אבישי ברוורמן: את הדבר הזה צריך לשנות.

אבישי ברוורמן: צריך ללכת עכשיו למדיניות מים שתהיה ברורה, לחזק את אותם גופים ציבוריים כמו "מקורות", לתת כוח.

אבישי ברוורמן: כי אחת הסכנות שלנו – כמו שקרה עם ההון הפנסיוני בכל העולם, שטריליונים של דולרים שלנו ושל הורינו עברו לקרן הצבי ויצרו אי-שוויון אדיר – אנחנו בסכנה שגם את העוצמות של משק המים אנחנו נעביר לקבוצה קטנה של אנשים.

אבישי ברוורמן: תחרות בהובלה כן.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מסכם בדבר אחד: בישראל אתם קיימים, קיימים היום באוניברסיטאות ובטכניון צעירים שיודעים שיותר חשוב ללמוד מים מאשר שכל אחד יהיה פיננסייר גדול.

אבישי ברוורמן: יש לנו יותר מדי ספקולנטים ופחות מדי מהנדסים ואנשים שעושים עבודה.

אבישי ברוורמן: לכן, זאת ההזדמנות, אדוני שר המים והאנרגיה, חברי לעיר רמת-גן שבה גדלנו, זו הזדמנות להחזיר לידי הציבור ולבלוט מחדש, כמו בימי אשכול וספיר, לחזק את התשתית הציבורית ולהשלים אותה בתשתית תחרותית פרטית, אבל שלא לוקחת את כספי הציבור ושמה אותם על קרן הצבי ושלא פועלת בצורה בלתי יעילה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת סגן יושב-ראש הכנסת אדרי, שלאחר מכן גם יחליף אותי וינהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, ראשית, אני רוצה לפנות להנהלת חברת "מקורות" ולכל עובדיה בברכה לרגל מלאות 75 שנים להיווסדה.

חנא סוייד: אני רוצה לאחל לחברת "מקורות" המשך עבודה פורייה והצלחה.

חנא סוייד: בנימה אישית אני רוצה להגיד שאני בן של עובד "מקורות" לשעבר, היום פנסיונר, אחד הראשונים שעבדו בבניית המוביל הארצי, בכריית התעלות הפתוחות, בעיקר בצפון – צלמון, אשכול – התעלות הפתוחות שמחברות בין שני המאגרים האלה.

חנא סוייד: אבא שלי היה אחד העובדים שעבדו בסוף שנות ה-50, תחילת שנות ה-60.

חנא סוייד: אז כריית מנהרות היתה קשה כקריעת ים-סוף, כי כל המכשור שאנחנו מכירים היום לא היה קיים אז.

חנא סוייד: ואני שמח מאוד, גאה מאוד, שאבא שלי, שעוד בחיים כמובן, עסק בזה והיה חלק מהמבצע הזה.

חנא סוייד: היתה לי גם, בגלגול הקודם שלי כראש המועצה המקומית עילבון, היתקלות נעימה, אומנם משפטית, עם "מקורות", כאשר דרשתי מ"מקורות" לשלם ארנונה על קטעים של המוביל הארצי, על מתקנים של המוביל הארצי.

חנא סוייד: אני, כשהייתי ראש מועצה, זכיתי במשפט הזה.

חנא סוייד: כשסיימתי את תפקידי, בית-המשפט העליון הפך את ההחלטה, ועכשיו המועצה שלי מחזירה כסף שאני גביתי בזמנו.

חנא סוייד: מדובר בהרבה מיליונים.

חנא סוייד: למה אני מזכיר את זה?

חנא סוייד: כי אנחנו היום בעידן של מאבק באי-שוויון ובפערים כלכליים, ואני חושב שמן הצדק שיישובים שנמצאים לאורך המתקנים של המוביל הארצי ומתקנים אחרים של "מקורות" ייהנו ולו חלקית מהארנונה ש"מקורות" תשלם.

חנא סוייד: כי לא מספיק שרק עיריית תל-אביב העשירה, שיש לה הרבה הכנסות עצמיות, תיהנה מהכספים של "מקורות", שאלא גם עילבון ומע'אר וכל היישובים לאורך המוביל הארצי והמתקנים האחרים – גם הם ייהנו.

חנא סוייד: זה חלק מהדברים שצריכים להדגיש אותם בתקופה הזו, בעצם להיאבק בכל סיבה שגורמת אי-שוויון במשק באופן כללי.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד שמים זה מצרך יסוד.

חנא סוייד: לא לפני הרבה זמן בית-המשפט העליון פסק שהזכות למים היא זכות חוקתית בסיסית, היא חלק מכבוד האדם וחירותו.

חנא סוייד: לכן, כש"מקורות" היא חברה שאחראית על השירות הבסיסי הזה, היא בעצם מקיימת כבוד גדול, היא בעצם עוסקת בדבר מאוד רגיש.

חנא סוייד: אני רוצה להדגיש שבהרבה מקרים אנחנו כאן בכנסת מטפלים ומעלים את הנושאים של ניתוקי מים ליישובים חלשים, בעיקר יישובים ערביים, בגלל שאין להם כסף לשלם את המחיר של המים.

חנא סוייד: אני רוצה לפנות להנהלת "מקורות" כאן ולבקש שהיד לא תהיה קלה על השיבר.

חנא סוייד: היד לא תהיה קלה על המגוף.

חנא סוייד: צריך להבין גם את המצב הסוציו-אקונומי של יישובים חלשים וגם ללכת לקראת.

חנא סוייד: אני יודע שהעניין של חיבור של יישובים לא מוכרים בנגב זה לא עניין של מדיניות תפעולית של "מקורות" אלא עניין של מדיניות-על, אבל אני רוצה גם להביע את התקווה, שגם יישובים כמו היישובים הלא-מוכרים בנגב, שכרגע הסברתי את פסק-הדין של בית-המשפט העליון שהיה בקשר לאחד היישובים האלו, שגם הם יזכו לאספקת מים סדירה.

חנא סוייד: אני רוצה להוסיף ולהגיד – – –

ראובן ריבלין: אפשר לומר שמשרד הפנים יעביר את התקציבים המיועדים למועצות המקומיות כאשר הן מפגרות בתשלום ולא יסגרו את המים.

חנא סוייד: כן.

חנא סוייד: אנחנו העלינו פעם גם את ההצעה הזו – – –

ראובן ריבלין: כי אם אדוני יאמר שלא תהיה ידם קלה, תמיד אסור שתהיה היד קלה על שום דבר שגוזל מהאזרחים, אבל זה יכול להיות סימן לאחרים לעשות כמו אלה אשר לא משלמים, כי הם יבואו ויאמרו:

ראובן ריבלין: אם ניתן שלא לסגור את המים בגלל שהיד לא תהיה קלה, אפשר גם לא לשלם.

ראובן ריבלין: כי ידנו מאוד חזקה כשהיא אוחזת את הכסף ולא מעבירה את הסכומים – שהציבור שילם לרשויות המקומיות על מנת שיעבירו אותם למים.

ראובן ריבלין: פעמים רבות שנינו טיפלנו בנושא זה, והנושא הזה הוא נושא כאוב.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שמשרד הפנים צריך להודיע שכאשר רשות מפגרת בתשלום המים, משרד הפנים מוריד מהרשות ומשלם, ובלבד שהאזרחים לא יסבלו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חנא סוייד: אני מסכים עם דבריך, אדוני היושב-ראש, רק אני רוצה להוסיף, וזה על דרך החיוב, ל"מקורות": כשאנחנו פונים לפעמים למנהלי מחוזות שניתקו מים ליישוב מסוים, בבקשה להתחשב ביישוב הזה ולחבר בחזרה את המים לאותו יישוב ושיחכו קצת, הם נענים לפניות שלנו.

חנא סוייד: אני רוצה שמראש ההחלטה הזו, להיות מהיר בלסגור את השיבר, לא תיפול, אלא קצת להמתין.

חנא סוייד: אני רוצה להדגיש את החשיבות.

חנא סוייד: הרי התפקיד של "מקורות" זה לפתח את מקורות המים בישראל.

חנא סוייד: אני חושב שחברות תשתיות, אדוני השר, צריכות לעסוק בעיקר, גם בפיתוח מקורות של תשתיות, אבל גם, אני חושב, שהאתגר של המאה ה-21 זה לעודד את החיסכון בצריכת התשתיות האלו.

חנא סוייד: חשוב לייצר חשמל אבל יותר חשוב גם לחסוך.

חנא סוייד: חשוב לייצר ולפתח מקורות מים, אבל לא פחות חשוב גם לחסוך בצריכת מים.

חנא סוייד: אני לא רואה, ההתרשמות שלי היא שחברת "מקורות" לא משקיעה מספיק משאבים בעניין הזה.

חנא סוייד: לסיום אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, על-פי חוק ייצוג הולם בחברות ממשלתיות, בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות, צריך להיות ייצוג הולם למיעוטים.

חנא סוייד: היום בדקתי את ההרכב של מועצת המנהלים של "מקורות".

חנא סוייד: ראיתי שם תשעה חברים, גברים ונשים כמובן, לא ראיתי אף ערבי שם.

חנא סוייד: אני חושב שמן הראוי שהחוק הזה ייושם ושיהיה גם דירקטור ערבי, שמייצג את המיעוטים, במועצת המנהלים של "מקורות"; ולא רק זה, אלא גם בפקידות הבכירה של "מקורות" יהיה ייצוג הולם גם לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב אדרי, סגן יושב-ראש הכנסת והשר לשעבר, יעלה ויבוא ויישא את דבריו.

ראובן ריבלין: אחריו, תחת ניהול שרביטו של חבר הכנסת אדרי, תעלה ותבוא עינת וילף.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, היושב-ראש הנמרץ של "מקורות" אלכס ויז'ניצר, מנכ"ל "מקורות", מנכ"ל רשות המים, ואחרונים חביבים עובדי "מקורות", היום אנחנו מציינים 75 שנים להיווסדה של חברת המים הלאומית של ישראל, הלוא היא חברת "מקורות".

יעקב אדרי: החברה, שנוסדה בשנת 1937 ביוזמתו של מר לוי אשכול, זיכרונו לברכה, מספקת כיום כ-80% ממי השתייה בישראל ומספקת מים לא רק למגזר הביתי, החקלאי והתעשייתי בישראל אלא גם, כפי שאמר יושב-ראש הכנסת, לשכנינו בירדן וברשות הפלסטינית.

יעקב אדרי: תולדותיה של חברת המים "מקורות" שזורות בתולדות המדינה וקשורות בקשר עמוק לאירועים ההיסטוריים שפקדו את מדינתנו.

יעקב אדרי: לאורך השנים בוצעו ומבוצעים פרויקטים רבים על-ידי חברת "מקורות", ובראשם, איך לא, פרויקט המוביל הארצי, וכמובן, בשנים האחרונות, הפרויקטים להתפלת מי ים.

יעקב אדרי: חברת המים "מקורות" רואה את עצמה מיום הקמתה כמחויבת לשמירה על הסביבה שבה אנו חיים, להגנה על מקורות המים ולפיתוח טכנולוגיות מים ירוקות.

יעקב אדרי: אחד הפתרונות לכך הוא פרויקט גאולת הירקון – הפיכת נחל הירקון לנהר שבו זורמים מים איכותיים.

יעקב אדרי: בינואר 2003 החליטה הממשלה לאמץ את תוכנית שיקום נחל הירקון, ואנו עדים לשיפור הרב בנחל הירקון.

יעקב אדרי: אני מאמין כי חברת "מקורות" תמשיך במאמציה הגדולים לפעול בצורה ראויה ומבורכת בפרויקטים אחרים, כפי שעשתה לאורך השנים.

יעקב אדרי: בהזדמנות זו וביום חגיגי זה אני שב ומזכיר כי המים הם משאב החיים של כל אדם ונכס אסטרטגי של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: עלינו לעשות הכול שהמים יהיו נגישים לכל אדם במחיר סביר וראוי, שכל משפחה בישראל תוכל לעמוד בו.

יעקב אדרי: אני רוצה כמובן לסיים את דברי בתודה מיוחדת לכל עובדי "מקורות", שעובדים ימים ולילות, והרבה פעמים בלילות; כמובן, גם לצוות הנהדר שמנהל את כל האופרציה הזו.

יעקב אדרי: אני מאחל לחברת "מקורות" להמשיך ולהיות "כעץ שתול על פלגי מים אשר פריו יתן בעתו ועלהו לא יבול וכל אשר יעשה יצליח", אמן כן יהי רצון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אורי מקלב.

ראובן ריבלין: סגן היושב-ראש יעקב אדרי יחליף אותי.

עינת וילף: היושב-ראש, תודה רבה לך, השרים וחברי חברי הכנסת, תודה רבה וברוכים הבאים למנהלי ועובדי "מקורות".

עינת וילף: אני רוצה לדבר על תרומת

עינת וילף: כם לעתידה של מדינת ישראל וליחסי החוץ שלה באמצעות שני ה-WaTech, או בעברית "ואטק".

עינת וילף: ראשית, ב-2004, בעקבות החלטת ממשלה, עשיתם דבר מרשים ביותר: הקמתם פעילות שמאפשרת להשתמש בידע שנצבר אצלכם על פני עשרות שנים כדי לעודד יזמים ויוזמות שונות בתחום טכנולוגיות המים, כדי לפתח את הידע, כדי להשתמש במה שיש אצלכם בתשתיות, כדי לפתח את הטכנולוגיות, כדי לבנות את הקניין הרוחני, ובסופו של דבר להפוך את זה למקור ליצירת טכנולוגיות, לייצוא ולשיתופי פעולה הן בארץ הן בעולם.

עינת וילף: בעקבות כך, ובשיתופי פעולה עם גורמים רבים, גם פרטיים וגם במדינת ישראל, יצאה לדרך ועידת המים, ועידת טכנולוגיות המים, שלאחרונה קיימה את הוועידה השלישית שלה.

עינת וילף: בעקבות כל האורחים המרשימים שהגיעו אליה, בעיקר מהודו, מסין, מדרום-אמריקה, מאפריקה, אני יכולה להגיד לך שפה בכנסת באותה תקופה היה קשה מאוד לאופוזיציה לטעון שישראל היא מדינה מבודדת, כי האורחים שהגיעו והעניין שהם הביעו בטכנולוגיות, במה שנעשה פה במדינת ישראל בתחום הזה, זה היה דבר מרשים ביותר, ועל כך אני רוצה להודות לכם.

עינת וילף: ברור לנו היום שהתרומה ליחסי החוץ של ישראל נבנית במידה לא מועטה על בסיס מעמדה של ישראל ומה שמכונה "מדינת הסטארט-אפ", ואתם חלק משמעותי מזה.

עינת וילף: העניין שיש למדינות כהודו, סין, אפריקה ודרום-אמריקה במדינת ישראל נובע מהחדשנות, מהטכנולוגיה, ובעיקר דווקא מתחום החדשנות והטכנולוגיה במים, נושא שכואב לכל כך הרבה מאזרחי העולם.

עינת וילף: אתם יודעים ודאי שיהודים רבים שמסתכלים על מדינת ישראל ורוצים להרגיש גאים בה, אוהבים לדעת ולשמוע על תרומתה של מדינת ישראל למה שהם מכנים "תיקון עולם" – לסייע לתיקונו של העולם, לשיפור מעמדם של אנשים בכל העולם.

עינת וילף: אתם, בפעילויות הטכנולוגיה שלכם, ייצוא הטכנולוגיה, שיתופי הפעולה, עידוד היזמים, ועידות המים השנתיות, תורמים תרומה משמעותית לנושא הזה, גם למעמדה של ישראל וגם ליחסי החוץ של ישראל, ועל כך אני רוצה להודות לכם.

עינת וילף: לבסוף, אני בעיקר רוצה להודות לכם על שבזכות החזון והטכנולוגיות הפכתם את מה שפעם היה איום על ישראל, שנשתה את המים של עזה, לתוכנית פעולה.

עינת וילף: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחברת הכנסת עינת וילף.

יעקב אדרי: הדובר הבא, חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, עובדי "מקורות", הנהלת "מקורות", יושב-ראש "מקורות", באמת הופעה מרשימה ומכובדת שלכם פה.

אורי מקלב: לא בכדי זכיתם שאת המצרך או המשאב הכי חשוב והכי הכרחי שיש לאנושות, זה המים – אוויר מגיע לכל מקום – כשצריך להוביל מים וצריך להביא מים, נתנו את זה בידיכם, ואתם, במשך תקופה מרשימה מאוד של 75 שנה, לקחתם אחריות והצלחתם להביא לכך שתושבי מדינת ישראל מקבלים מים בזמינות ובאיכות מצוינת.

אורי מקלב: זה לא דבר של מה בכך ודבר פשוט, זה לא מובן מאליו שפותחים את הברז ויש מים.

אורי מקלב: החשיבות של מים – מיותר להעריך ולהסביר את זה.

אורי מקלב: זה נמצא מתחילת הבריאה.

אורי מקלב: המאבקים על מים נמצאים מעל בארות המים, ממלכות שלמות נפלו ונאבקו בשביל המים.

אורי מקלב: כפי שאמרתי היום בדיון שהיה בוועדת הפנים, הדבר היחיד הדומם שאנחנו קוראים לו חי זה מים.

אורי מקלב: "מים חיים", דבר דומם, ובכל אופן אנחנו קוראים להם "מים חיים".

אורי מקלב: אני רוצה גם לציין, עברתי קודם, לפני הדיון הזה, על הספר המרשים שאתם הנפקתם והוצאתם לכבוד האירוע.

אורי מקלב: ניכרים מהבעת פניכם לאורך כל ההיסטוריה, ומהמעשים, המוטיבציה והאחריות הגדולה שאתם לקחתם על עצמכם, חדוות היצירה, השמחה והסיפוק שיש לכם, ואתם מרגישים באחריות, והחשיבות שאתם מרגישים בתפקיד שיש לכם.

אורי מקלב: לכן ביום הזה, שאנחנו מציינים 75 שנה, אנחנו באמת מברכים אתכם על כך ומעריכים הערכה מלאה.

אורי מקלב: אבל על ציר הזמן אי-אפשר להתעלם מכך שבתקופה האחרונה, ממש בשנה, בשנתיים האחרונות, נושא המים לא יורד מסדר-היום הציבורי.

אורי מקלב: ראשית, ודאי המחסור במים, הבעיות, המשבר במשק המים שקיים במדינת ישראל; ההפרטה במשק המים, שהיא הפרטה שיש בה כמה היבטים, ובסופו של דבר גם עליית מחירים גדולה מאוד שקרתה בשנים האחרונות במחירי המים.

אורי מקלב: אני חושב שלא בצדק אולי מייחסים את זה ל"מקורות".

אורי מקלב: אני חושב שאני הייתי קונה בשתי ידיים את המחיר שאתם מוכרים בו, ומכפיל אפילו את המחיר שאתם מוכרים בו את המים.

אורי מקלב: נכון שגם "מקורות" נכנסו לבעיה ולמשבר האמון שקיים היום במדינת ישראל בנושא משק המים.

אורי מקלב: קשה להגיד, לצערנו, שהיום המים הם מצרך שווה לכל נפש.

אורי מקלב: בהרבה מקומות, בהרבה בתים, בהרבה משפחות המים הפכו להיות מצרך יקר ויותר מדי יקר.

אורי מקלב: אנחנו גם לא יכולים להתעלם מכך – וזאת באמת קריאה למדינת ישראל – שרוב המים, מי השתייה, תוך שנה רוב מי השתייה כבר לא יסופקו.

אורי מקלב: אולי יובלו על-ידי "מקורות" אבל לא ייוצרו ולא יסופקו על-ידי "מקורות", אלא רוב אספקת מי השתייה תהיה על-ידי התפלה של מים, וזה בעצם כבר לא "מים חיים", לא מים מקוריים.

אורי מקלב: הדבר הזה הוא דבר שיש לקחת אותו לתשומת הלב.

אורי מקלב: יש הרבה מה להשקיע גם באיכות המים.

אורי מקלב: לא כל הדברים נמצאים במים המותפלים האלה.

אורי מקלב: אנחנו חוששים, גם בדיונים שקיימנו כאן בכנסת, שבגלל בעיות תקציב יחסרו מינרלים מסוימים, איכות המים, גם בריאות המים – ויש לזה משמעות מאוד מאוד גדולה לילדים וכדומה.

אורי מקלב: אנחנו ביום הזה חייבים לציין את זה.

אורי מקלב: אין ספק שאנחנו חושבים שהאחריות צריכה לחזור ל"מקורות".

אורי מקלב: דהיינו, הכוונה הזאת, שהתחילה בתאגידים וגם בייצור המים בהתפלה, להפריט את הנושא הזה – אנחנו לא יודעים מה ילד יום, אם לא תוך תקופה קצרה גם דברים שהיום "מקורות" אחראים עליהם, יהיו תהליכים של הפרטה.

אורי מקלב: כאן אני קורא, ובזה אני רוצה גם לסיים, לממשלת ישראל ולמכובדי השר, שאנחנו יודעים את החשיבות, אנחנו שומעים אותך, כמה חשוב לך הדבר הזה, לא לתת לפגוע במקורות המים; שההפרטות והנושא הכלכלי והכספי לא יהיו אבן הדרך ולא הם יובילו את תחום המים.

אורי מקלב: חשוב מאוד לשמור על איכות המים, על מקורות המים, אלה שבאמת אמונים, אלה שעשו את זה עד עכשיו, ולא לתת לכל ההפרטות ולכל הדברים הנוספים – ויש, המחשבות האלה – לתת ולהפוך את האיתנות שהיתה עד היום, מה שנקרא אצלנו: נחזור למקורות.

אורי מקלב: תודה.

יעקב אדרי: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, ואתם, האנשים הנפלאים, אנשי "מקורות", שבצורה כל כך מקורית, ובמקוריות שלכם אני חושב שצריך היה לזכות אתכם, אולי בין המדינות, אם היתה תחרות כזאת, בפרס נובל למקוריות ולדברים מיוחדים שאתם זכיתם לעשות.

יעקב כץ: אין אומה מאומות העולם שהצליחה להתפתח כך, ועל זה תודתנו כולנו, של מדינת ישראל כולה, עם ישראל כולו, ואני בתוכם, אני הקטן.

יעקב כץ: אני רק רוצה לומר לכם שכבר בתחילת דרכו של משה רבנו, כשהוא יוצא ממצרים, יש לו בעיה עם המים.

יעקב כץ: המים מרים, ואז הוא זורק שם עץ, ענף, לתוך המים, והמים נהיים מתוקים, יכולים לשתות אותם.

יעקב כץ: אבל כשהוא נכשל, הוא נכשל במים.

יעקב כץ: ה' אומר לו לדבר אל הסלע והוא מכה את הסלע.

יעקב כץ: המים יכולים להיות להם, כמו שנאמר בפרשה האחרונה שקראנו: "והמים להם חומה מימינם ומשמאלם".

יעקב כץ: המים הם הדבר היחידי שמחבר את כל עם ישראל גם מימינם וגם משמאלם.

יעקב כץ: כבר אמרו חז"ל: "אוי כל צמא לכו למים, ואין מים אלא תורה".

יעקב כץ: אנחנו אומרים: "ושאבתם מים בששון ממעייני הישועה", ואנחנו אומרים: "כמים הפנים לפנים כן לב האדם אל האדם".

יעקב כץ: אנחנו לא אומרים "כיין הפנים אל הפנים".

יעקב כץ: אנחנו אומרים "כמים", כי המים הם יותר טהורים מהיין, הם יותר נקיים ויותר צלולים.

יעקב כץ: אנחנו גם אומרים "שלח לחמך על פני המים כי ברוב ימים תמצאנו".

יעקב כץ: אז המים הם מושג של חיים, מושג של חיות, מושג של עתיד.

יעקב כץ: אני זוכר שבהיותי יושב-ראש הוועדה לעניין העובדים הזרים הסתובבנו קצת בנושא החקלאות וראינו את המהפכה שאתם שותפים לה בהפיכת המים הפחות נקיים – דיברה התורה בלשון נקייה – למים שפירים, והיכולת שלכם.

יעקב כץ: אני זוכר שכשהקמתי את ערוץ-7 היתה לנו אונייה בלב ים, ואז היתה לי מכונה להתפלת מי ים.

יעקב כץ: ככה חסכנו.

יעקב כץ: אתם הפסדתם כסף; אנחנו הרווחנו.

יעקב כץ: אני רוצה להגיד לרב מקלב שהמים היו טעימים ואף אחד מאתנו לא חלה גם ממים מותפלים.

יעקב כץ: גם העיר אילת, ברוך השם, כולה חיה על מים מותפלים, ובעזרת השם, כתוצאה מהתפילות הרבות שאנחנו מתפללים, למרות שצפו לנו החזאים בתחילת השנה ורואי השחורות שהחורף הזה יהיה חורף שחון, הקדוש-ברוך-הוא משפיע עלינו שפע של מים, שפע של מים יורדים, וכתוצאה מכך אולי בעזרת המים המותפלים נוכל למלא את הבארות ואת הימים, ועם ישראל כולו יהיה ירוק ופורח יחד עם כל התושבים במדינת ישראל, ושניהנה מהעבודה שלכם לשנים ולדורות רבים.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת .

יעקב אדרי: יסכם את הדיון השר עוזי לנדאו, שר האנרגיה והמים.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יושב-ראש "מקורות", חברי ההנהלה, יושבי-ראש ומנכ"לי "מקורות" מכל השנים, חברי "מקורות", אלה הנושאים על כתפיהם את החברה, בדרך כלל אנחנו, הפוליטיקאים, מדברים מן היציע, מן הבמה, אל מי שעושים את העבודה בשטח.

עוזי לנדאו: היום מי שעושים את העבודה בשטח יושבים ביציע ומאזינים לנו ויראו אותנו מרימים כוס מים הפעם: לחיים.

יעקב אדרי: טוב.

יעקב אדרי: אני אשתה אתך.

עוזי לנדאו: אפשר לשתות גם מים במחיר סביר.

עוזי לנדאו: מחיר המים בישראל הוא לא מהכי יקרים בעולם, כמו שאומרים.

עוזי לנדאו: המחיר שלנו – יש לנו מקום טוב באמצע.

עוזי לנדאו: אני מקווה שעוד ניטיב את המחיר, והוא יהפוך טוב יותר בהשוואה למדינות אחרות בעולם.

עוזי לנדאו: את כוס המים הזאת הרמנו לכבודה של "מקורות" – 75 שנים להולדתה.

עוזי לנדאו: אברהם הרצפלד, מהמקימים את "מקורות", מי שהופיע בתמונה של הקמת החברה, מגדולי מקימי היישובים במדינת ישראל, היה בכל יישוב, בכל אירוע כזה של חנוכת יישוב, מתחיל אותו ב"זה היום עשה ה' נגילה ונשמחה בו".

עוזי לנדאו: כשחונכים משהו, כשמקימים משהו, אפשר לחזור על הברכה הזאת עתה, למרות שאיננו מקימים כרגע שום דבר חדש; אנחנו מציינים 75 שנה – מין מאזן שבו נדבר על מה שהיה, על מה שהושקע, על מה שנעשה, עם תקווה בלב למה שייעשה.

עוזי לנדאו: מעט היסטוריה: ב-1946 מפרסם השלטון הבריטי את תוכנית מוריסון-גריידי לחלוקת ארץ-ישראל.

עוזי לנדאו: זו עוד ועדה, עוד תוכנית, מן התוכניות הרבות של הבריטים.

עוזי לנדאו: אחרי שבוועידת פריס סוכם שבריטניה תקבל לידיה את המנדט לנהל את כל ארץ-ישראל ההיסטורית למען תהא בית לאומי לעם היהודי – אני מדגיש: לעם היהודי – קרעה את עבר הירדן ההיסטורי מהתוכנית הזאת ב-1922 בהחלטת חבר הלאומים.

עוזי לנדאו: אחר כך היא הביאה עלינו את ועדת-פיל ב-1937, עם תוכנית החלוקה שקרעה עוד חלקים, והשאירה אולי 17% מכל השטח העצום הזה למדינה היהודית.

עוזי לנדאו: בתוך כל אותה תקופה היא עודדה הגירה מסיבית של מי שגרים בסביבה אל תוך מה שנותר מן הבית הלאומי היהודי בעיניה, ועוד הוסיפה על כך את הספר הלבן, שמשקרעה גיאוגרפית, החליטה גם לסתום את מקורות העלייה.

עוזי לנדאו: עכשיו, תוכנית מוריסון-גריידי – מוריסון אנגלי וגריידי אמריקני – כך שבהתאם לתוכנית זו כל האזור שמדרום לקו של באר-טוביה אמור לעבור לידי הערבים.

עוזי לנדאו: כל הנגב, כולו, בהיותו כמעט ריק מיהודים – היו יישובים יהודיים מדרום לו – אמור על-פי הבריטים להיות שטח ערבי.

עוזי לנדאו: המוסדות היהודיים התנגדו לכך, ובלילה אחד מחליטים להעלות 11 יישובים בנגב כדי לקבוע עובדות בשיטה של "חומה ומגדל", ואז קמים יישובים כמו בארי, גלאון, נירים, כפר-דרום, קדמה, משמר-הנגב, אורים, נבטים, שובל ותקומה.

עוזי לנדאו: העלייה נקבעת למוצאי יום הכיפורים 1946, ואז יוצאים מבארות-יצחק ומנגבה, אלה היישובים הדרומיים ביותר, אשר מרוכזים בהם כ-1,100 מטובי הנוער, ובנוסף לכך עוד אבטחה.

עוזי לנדאו: במוצאי יום כיפור הם יוצאים ומקימים את אותן 11 נקודות, ולמחרת, כאשר מאיר השחר, אנחנו רואים שם מבנים, קירות, גגות, גדרות ומגדל מים.

עוזי לנדאו: כדי להמעיט מגודל התבוסה, הבריטים המופתעים מעבירים בשקט דף ומשלימים עם עלייתם של היישובים האלה.

עוזי לנדאו: וכך, בנחישות, בעשייה, בהתיישבות, בתחושת צדק של המעשה הציוני – כך בונים מדינה.

עוזי לנדאו: ליישובים הצעירים האלה יש בעיה של מים.

עוזי לנדאו: צריכים מים בנגב.

עוזי לנדאו: זה לא מובן מאליו בארץ שחונה, אתם יודעים את זה, בוודאי שלא בנגב.

עוזי לנדאו: אחת לכמה ימים הם מקבלים אספקה מקיבוץ ניר-עם, ממש כמו שבעמאן היום מחלקים מים אחת לכמה ימים.

עוזי לנדאו: אבל ברור שצריך פתרון של קבע.

עוזי לנדאו: שמחה בלאס, ממניחי היסודות ל"מקורות", גדול מהנדסי המים של ישראל, שומע שבבריטניה יש צינורות, אלה שנותרו ממלחמת העולם השנייה, מכל המערכות שהיו אמורות לספק מים כדי לכבות שרפות, וכן צינורות שנועדו להפיח עשן לשמים כדי להסתיר את בריטניה, חלקים מלונדון, בזמן ההפצצות.

עוזי לנדאו: את הצינורות האלה הוא קונה באפס מחיר, והוא בא עם זה לשקולניק, שזה לוי אשכול, לימים ראש ממשלה בישראל, שאומר "קְנה", ומציגים את זה בפני פנחס ספיר, גם הוא ב"מקורות", והוא יודע מהיכן להעמיד את הכסף.

עוזי לנדאו: מצב החירום היה ברור, ואז ויתרו על מכרז, וגם לא ביקשו חוות דעת משפטית.

עוזי לנדאו: אז בנו את הארץ.

עוזי לנדאו: כשנה וחצי אחר כך, כאשר עם הצינורות האלה כבר קיים קו שמביא מים בשני ענפים מניר-עם לכל יישובי הנגב הללו, פולש הצבא המצרי מעזה אל המדינה שאך זה קמה.

עוזי לנדאו: אחד מכוחותיו פונה מזרחה לנתק את הנגב.

עוזי לנדאו: הוא פונה שם ממגדל – כך קראו אז לאשקלון – דרך עירק-סוואידן, שלידה נגבה ומשם לפלוג'ה – כל הכיס הזה ששם נתפס הצבא המצרי נקרא כיס-פלוג'ה – ומשם לחברון ומשם לירושלים.

עוזי לנדאו: אצלנו עדיין לא זוכרים שאנחנו עצרנו את הצבא המצרי בירושלים, בשכונת מנחת, ברמת-רחל, מקום שישנו היום איצטדיון טדי, סמוך למקום הזה.

עוזי לנדאו: עד לשם הגיע הצבא המצרי.

עוזי לנדאו: כדאי שלא נשכח את הדברים האלה.

עוזי לנדאו: זאת היתה הערת צד, אבל אני אומר שמי שהחזיק את כל היישובים הללו במצור חודשים ארוכים היה קו המים הזה ש"מקורות" העבירה לנגב.

עוזי לנדאו: אבל יש שם עוד דבר שהוא מעניין, באותם חודשים בנגב החלו להפריח את השממה.

עוזי לנדאו: האגרונומים ערכו ניסויים, ואגב זה ביקשו גם לנסות, איך מגדלים פרחים בנגב.

עוזי לנדאו: בנירים גידלו סייפנים שהביאו מגבעת-ברנר – מי שאיננו יודע מה זה סייפנים, זה בלשון העם גלדיולות; אני חוזר, גלדיולות – וכמובן היו שכעסו, אמרו: מה פתאום גלדיולות, זה צורך הרבה מים.

עוזי לנדאו: למה לבזבז מים מתוקים – היום קוראים לזה מים שפירים – על גלדיולות?

עוזי לנדאו: את התשובה העניקה דווקא ועדת החלוקה של האו"ם.

עוזי לנדאו: אחרי ועדת מוריסון-גריידי היתה ועדת-אונסקו"פ, שבמאי 1947 יצאה בשביל להציע משהו יותר מוצלח, יותר מקובל.

עוזי לנדאו: והיא היתה אמורה להמליץ על גבולות ואזורי שליטה.

עוזי לנדאו: באו לבקר גם ביישובים האלה, והם אמרו פתאום: חלק מן האנשים, היהודים האלה, עובדים עלינו – הם אמרו את זה בבריטית, באנגלית מצוחצחת, משויפת, מהוקצעת, כשראו את הגלדיולות.

עוזי לנדאו: על אדמה כל כך צחיחה, גלדיולות?

עוזי לנדאו: אלו בוודאי פרחי פלסטיק, הם אמרו, והושיטו יד, תלשו פרח, ואחרי זה עוד פרח, והסתבר שזה לא כל כך קל ויש לזה שורשים.

עוזי לנדאו: ואז אמרו: מי שמשתקע כאן, במדבר, ומגדל פרחים, לו תהיה הארץ.

עוזי לנדאו: זאת הפסיקה.

עוזי לנדאו: ולכן בהמלצה של החלטת החלוקה הנגב היה לחלק ממדינת ישראל שבדרך.

עוזי לנדאו: ככה בונים מדינה – קודם תחושת שייכות, קודם צדק היסטורי, קודם חלום של אלפיים שנות גלות לחזור אל הארץ הזאת, המובטחת, אחר כך יוזמה ותעוזה של מנהיגים, ועוז רוח ונחישות של מתיישבים, אבל גם עם מים.

עוזי לנדאו: ללא התכנון והרעיונות המקוריים של שמחה בלאס, המתכנן הראשי של חברת "מקורות", וללא לוי אשכול, המנכ"ל הראשון והמקים, החלטת החלוקה של האו"ם לא היתה מותירה את הנגב בידי מדינת ישראל, היתה מותירה זאת מחוץ לגבולותינו.

עוזי לנדאו: אני רוצה כאן לציין ולומר: מדינת ישראל לא קמה בגלל החלטה של האו"ם, וזכותנו על הארץ איננה נקבעת במוסדות שנמצאים מחוץ למקום הזה.

עוזי לנדאו: הסיבה שאנחנו בנגב, משום שכוחנו ואמונתנו וצה"ל עמדו לנו ברגעים האלה.

עוזי לנדאו: כבשנו, שחררנו, גם בלי האו"ם, ואיש לא עמד לימיננו בשעות הקשות האלה.

עוזי לנדאו: גם ארצות-הברית הטילה אמברגו – לא לשכוח את זה.

עוזי לנדאו: אבל נעים לדעת כיצד תעוזת המים יכולה היתה להשפיע על החלטות פוליטיות, והחשיבות של החלטת האו"ם שנתנה ביטוי במשפט הבין-לאומי לזכות שלנו, ההיסטורית, שקיימת גם כך וגם כך.

עוזי לנדאו: אמר דוד בן-גוריון: "אני מרשה לעצמי להגיד כי צינור המים שהונח בנגב" – ואני מוסיף: על-ידי "מקורות" – "לא זו בלבד שאפשר למנותו בין המפעלים הגדולים שעליהם גאוותנו, אלא שהוא משמש גם בסיס יחיד ליכולת העמידה שלנו.

עוזי לנדאו: בלי צינור זה לא היתה לנו כל אחיזה בנגב, ואינני יודע אם היינו אפילו חולמים על הגנת הנגב" – דוד בן-גוריון.

עוזי לנדאו: הסיפור הזה הוא אחד הסיפורים, אחד מני רבים, של המאבק לבניין הארץ, שעלינו לחזור ולספר לנו, לילדינו, לילדי-ילדינו, וכל המרבה לספר אותו הרי זה משובח.

עוזי לנדאו: להיכן שהגיעו המים הגיע חלום דורות להגשים את עצמו, לשם הגיעה ריבונותנו.

עוזי לנדאו: שנת העצמאות הנוכחית עומדת בסימן המים, מצרך קיומי.

עוזי לנדאו: ועדת הסמלים והטקסים, שבראשה ידידי השר, שר התיירות סטס מיסז'ניקוב, בחרה לראות בשנה זו שנת מים, מקור חיים.

עוזי לנדאו: אנו נעשה כל שנוכל על מנת שנוכל להנחיל לכל בית בארץ את סיפור המים, המשלב את סיפור תקומת העם בארצו, עם פרח בנגב, עם אומץ, עם חזון חלוצי, בהפקה של חברת "מקורות".

עוזי לנדאו: בד' באדר תרצ"ז, 14 בפברואר 1937, בעיצומן של הפרעות, קמה "מקורות".

עוזי לנדאו: כבוד למייסדים: לוי אשכול – שקולניק, שמחה בלאס, פנחס ספיר, ולצדם ברל כצנלסון ומנחם אוסישקין, אברהם גרנות, היושב-ראש הראשון, ואברהם הרצפלד, ארתור רופין, צבי שריב, פנחס רוזן, אליעזר קפלן – רוסים ופולנים ויקים, ומי שלא תרצו, כולם בפנים, כל עם ישראל.

עוזי לנדאו: וכל השאר היסטוריה, עם כמה ציוני דרך שכדאי להזכיר.

עוזי לנדאו: 1937, עם היווסדה של "מקורות" – מפעל הקישון, שסיפק מים ל-13 כפרים באזור הקישון, לשלושה יישובים עירוניים, בכללם חיפה; 1943 – המים שנמצאו בקידוחים אז בניר-עם וגברעם, הזכרתי זאת קודם, אפשרו להקים את מפעל המים הראשון בנגב; 1948 – מלחמת השחרור, קו השילוח לירושלים, שהונח לאורך "דרך בורמה" ונקרא על שם מפעל המים העתיק שהציל את ירושלים בתקופתו של חזקיה המלך; 1959 – נחקק חוק המים בישראל, שנתיים מאוחר יותר, בשנת 1961, הכירה הכנסת ב"מקורות" כרשות המים הארצית; ב-1964 הושלמה בנייתו של המוביל הארצי.

עוזי לנדאו: אני חוזר על זה: המוביל הארצי, אבל בתוך גבולות "הקו הירוק", לאורך שפלת החוף, מצפון לדרום.

עוזי לנדאו: אני מזכיר זאת כי התוכנית המקורית של המוביל הארצי תוכננה על-ידי שמחה בלאס לעבור בבקעת-הירדן, בארץ-ישראל.

עוזי לנדאו: אני עוד רוצה להזכיר, באותו ספר של שמחה בלאס, "מי מריבה ומעש", הוא גם מציין איך אנשי "מקורות", והוא בתוכם, ואנשי המשלחת של מדינת ישראל, שניהלה משא-ומתן על זכויות המים של ישראל מול ירדן, מול סוריה, כשהאמריקנים בסביבה ולוחצים אותנו, והכול סביב תוכנית גו'נסטון – וגם היו דברים לפני זה עם כוונות לעקור רבים מן המים מרשותה של מדינת ישראל – כיצד נאבקו הפוליטיקאים והמקצוענים על הזכויות האלה.

עוזי לנדאו: להסיר את הכובע, מי שקורא את הספר.

עוזי לנדאו: כדאי לקרוא, להתגעגע ולאמץ ולחזור לרוח של ישראל של אז.

עוזי לנדאו: איך אני אגיד?

עוזי לנדאו: למפא"יניקים של אז.

דניאל בן-סימון: נכון, נכון.

עוזי לנדאו: ואני אומר לך, חבר הכנסת דני, תראה, כשאני מסתכל, מה שאני קורא, אלה היו מפא"יניקים, וכשאני מסתכל בכנסת הזאת, אני אומר לך משהו: אני אולי מאחרוני המפא"יניקים שנמצאים בכנסת, אני אולי אחרון המפא"יניקים.

עוזי לנדאו: בלשונו של קנדי, אם אני הייתי כאן, הייתי אומר: אני מפא"יניק, I am a Mapainik, הוא אמר את זה בגרמנית: ich bin ein Mapainik.

עוזי לנדאו: הלוואי שהיו הרבה יותר מפא"יניקים בכנסת הזאת היום.

עוזי לנדאו: הלוואי.

יעקב אדרי: לשמוע את זה ממך, עוזי, זה לא פשוט.

עוזי לנדאו: אני לא רוצה כאן להוסיף ולדבר על החלקים האלה.

עוזי לנדאו: אני נמצא היום במפלגה שהיא המפץ הפוליטי האמיתי שצריך להיות, שאליו יבואו אנשי מפא"י וחירות ההם, תלמידיהם של בגין ותלמידיהם של בן-גוריון, של ז'בוטינסקי ושל ברל כצנלסון.

דניאל בן-סימון: שתית משהו או שהכול בסדר?

עוזי לנדאו: אני תמיד קונה ממך משהו.

דניאל בן-סימון: אני לא שותה, אבל יש משהו, או שאתה שותה מים?

עוזי לנדאו: אני חוזר למים.

גאלב מג'אדלה: עדיף שתחזור למים.

עוזי לנדאו: מים נהדרים.

עוזי לנדאו: 1969 – "מקורות" בהתארגנות לאספקת מים להתיישבות חדשה ברמת-הגולן.

עוזי לנדאו: המים שם ימתקו; 1986 – טורבינה הידרו-אלקטרית בכפר-ברוך שמנצלת את עודפי הלחץ של המים במוביל הארצי, ומייצרת חשמל בהיקף של כ-2.5 מיליון קילוואט לשעה באנרגיה נקייה; 1989 – הקו השלישי לנגב מעביר את מי השפכים המטוהרים בשפד"ן כמי קולחים מושבים להשקיה בנגב; 1997 – חנוכת מפעל ההתפלה של מי הים בסבחה ג' באילת בשיטת אוסמוזה הפוכה; ב-2008–2009 מתחיל להיבנות המוביל הארצי החדש, המוביל הארצי המערבי.

עוזי לנדאו: נאמר פה קודם לכן ש"מקורות" עכשיו מתמודדת עם קליטה כבר כיום של 300 מיליון מטרים מעוקבים מים מותפלים בשנה, ובעוד שנתיים – עם כמות כפולה מזו, עם 600 מיליון מטרים מעוקבים מים מותפלים בשנה.

עוזי לנדאו: בשנה החולפת, ב-2011, לאחר מאבקים, מתחילים להקים את מפעל ההתפלה הגדול באשדוד – 100 מיליון מטר מעוקב מים בשנה.

עוזי לנדאו: אני מקווה שהכמות הזאת עוד תגדל, להתפלת מי ים.

עוזי לנדאו: מים זה לא מובן מאליו, לא בארץ מוכת בצורת.

עוזי לנדאו: אבל בשביל זה "מקורות" כאן.

עוזי לנדאו: היא מספקת לנו מים באמינות, באיכות גבוהה, בכל רחבי הארץ, 365 ימים בשנה, למגזר העירוני, התעשייתי, לחקלאות, בשגרה, בחירום, בכל מזג אוויר.

עוזי לנדאו: אני זוכר לפני שנה, כאשר היו שיטפונות ומקומות ויישובים ניתקו, עובדי "מקורות" היו שם ראשונים לחבר; כאשר היתה השרפה הגדולה לפני שנה, עובדי "מקורות" היו בשטח, היו בשטח; כאשר היתה מלחמת לבנון השנייה, עובדי "מקורות" היו במקומות האלה לתקן מייד, לפני כל אחד אחר, את התקלות שהיו.

עוזי לנדאו: היום היא אחת מן החברות המובילות בעולם בתחום המחקר והפיתוח, בתחום הביצוע ובתחום התכנון, בתחום התפעול ובתחום הקמת יחידה שעניינה חזית הקדמה בטכנולוגיה ובמחקר.

עוזי לנדאו: אבל "מקורות" היא גם תנאי חשוב לאופציות משופרות לשלום עתידי במזרח תיכון זה, מוכה בצורת, צמא למים, שבו בעתיד מים יהיו יקרים מנפט.

עוזי לנדאו: ו"מקורות" תהיה חשובה כדי לספק למדינת ישראל את היכולת לפתח שיתוף פעולה אזורי וייצור מקורות מים לשכנינו בישות הפלסטינית, לשכנינו בירדן, ואולי לנוספים – אם ירצו.

עוזי לנדאו: אם ירצו, אנחנו נוכל לסייע.

עוזי לנדאו: על כן, אדוני היושב-ראש, ישראל זקוקה במשק המים לזרוע ביצוע חזקה, חכמה, מתוחכמת, יעילה, נמרצת.

עוזי לנדאו: ישראל זקוקה למסירות העובדים של חברת "מקורות".

עוזי לנדאו: זו "מקורות" שאותה צריך לשמר, לטפח, לפתח, שיש אתה גאווה, שיש אתה כבוד.

עוזי לנדאו: עלו והצליחו.

עוזי לנדאו: משרד האנרגיה והמים יוסיף לעשות כל דבר כדי שכזאת היא תמשיך להיות.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב אדרי: תודה לשר עוזי לנדאו, שסיכם את הדיון המיוחד בנושא "מקורות".

יעקב אדרי: הכנסת רושמת בפניה את הדברים של הדוברים השונים, וכמובן את הסיכום של השר עוזי לנדאו.

יעקב אדרי: שוב תודה בשם חברי הכנסת לכל עובדי "מקורות".

יעקב אדרי: תמשיכו לעשות חיל.

יעקב אדרי: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 7) (תיקון), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנה נגד חבר הכנסת אחמד טיבי.

נאזם בדר: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 20, 32, 44, 63, 83, 88, 90 ו-91 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: העלייה במחירי החשמל והדלק

יעקב אדרי: אנחנו עוברים לנושא הבא.

יעקב אדרי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: העלייה במחירי החשמל והדלק, מס' 7428 ו-7467.

יעקב אדרי: ראשון המציעים, חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

יעקב אדרי: אנחנו נתחיל את הדיון, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים וחברי הכנסת, מנושא לנושא באותו נושא, לפחות מנושא לנושא עם אותו שר.

חנא סוייד: אנחנו העלינו לדיון את העניין של עליית מחירי החשמל, וצריך לציין שמוזר מאוד שבתקופה הזאת, עם המחאה הציבורית הרחבה על יוקר המחיה, על עליות מחירים, על הקושי שכל משפחה בישראל פוגשת – בעיקר בנושאי הדיור, אבל לא רק, גם בענייני המזון.

חנא סוייד: דיברנו על המים והמחירים הגבוהים מאוד, היקרים מאוד, של המים.

חנא סוייד: למרות שהשר טוען שמחירי המים בישראל הם נמוכים יחסית, לפחות אנחנו, במרוצת השנתיים-שלוש האחרונות, צפינו בעלייה כמעט פי-שניים של מחירי המים בישראל, ולו באופן יחסי.

חנא סוייד: זו בעצם מעמסה נוספת על בתי-האב בישראל.

חנא סוייד: עכשיו מתווספת לכל העניין עליית מחירי החשמל, שמוסברת בכל מיני דרכים, בעיקר במעבר הכפוי משימוש בגז לשימוש בסולר.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד שגז, נכון, מייבאים לארץ.

חנא סוייד: אבל, אדוני השר, גם סולר מייבאים לארץ.

חנא סוייד: סולר לא מייצרים כאן בישראל, כמו הגז בדיוק.

חנא סוייד: לכן אני לא מבין את הטענה הזאת של הממשלה כאילו זה קרה לה פתאום.

חנא סוייד: גם את זה צריך לייבא וגם את זה צריך לייבא.

חנא סוייד: כששמעתי ואני ממשיך לשמוע על גילויי הגז בים התיכון, חשבתי שעוד מעט, או-טו-טו, אנחנו נקבל חשמל כמעט חינם, כי "ים תטיס" – לא יודע, כל המאגרים שגילו, וחשבנו שהנה, והתחילו והקימו ועדות, ששינסקי ולא ששינסקי.

חנא סוייד: עכשיו אני מתחיל לחשוש, אדוני השר.

חנא סוייד: אני חושב, ואני רוצה להתוודות, כמובן, שכל הגילויים האלה של הגז הם פיקציה אחת גדולה; הם אך ורק לצורך גריפת רווחים בבורסה, ולא דברים אמיתיים.

חנא סוייד: ואם נכון הדבר שגילו כל כך הרבה גז בישראל, או ליד ישראל, במים הטריטוריאליים של ישראל, למה עוד לא הביאו אותם?

חנא סוייד: והדיבורים האלה לא מאתמול, הם כבר כמה שנים רצים, שמגלים עוד מאגר ועוד מאגר ועוד מאגר.

חנא סוייד: אדוני השר, אנחנו מדברים על עלייה במצרך שהוא מאוד יסודי.

חנא סוייד: דיברנו, כפי שאמרתי, על המים – יסודי ועוד איך.

חנא סוייד: אבל גם אנרגיה זה מצרך מאוד יסודי, גנרי, שעלייה במחיר שלו גורמת לעלייה במחירים של הרבה דברים אחרים.

חנא סוייד: היא תכביד ותוסיף ליוקר המחיה של משפחה ממוצעת בישראל, כאילו לא מספיק כל יוקר המחיה שיש לנו, ועכשיו צריך להוסיף לזה גם את העלייה במחירי החשמל.

חנא סוייד: לכן, הצפי היה שהממשלה דווקא תבלום את העלייה הזאת, תבטל את העלייה המתוכננת במחירי החשמל.

חנא סוייד: ולכן, חבל מאוד שהממשלה החליטה להעלות את המחיר.

חנא סוייד: בסופו של דבר, זו החלטה של הממשלה.

חנא סוייד: נכון שזה מתבצע דרך אגב ודרך אגב, אבל בסופו של דבר האחריות המיניסטריאלית היא גם שלך, אדוני השר, וגם של הממשלה, שבשום פנים ואופן לא תורמת ולא עוזרת למשפחות המצויות, המשפחות הממוצעות, לגמור את החודש, וגם אפילו לגמור את השבוע.

יעקב אדרי: תודה.

חנא סוייד: תודה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני חושב שבימים האחרונים אנחנו ביקשנו הצעה דחופה לסדר-היום בנושא עליית מחירי החשמל – הדיון נדחה.

אורי מקלב: ואנחנו התבשרנו בפרק הזמן הזה, בין אישור הדיון לבין הדיון עצמו – התבשרנו, ואני מקווה שזו התבשרות מוסמכת, שזו באמת הודעה מוסמכת, שמחירי החשמל לא יעלו כפי שהיה הצפי, וכפי שחששנו שהם יעלו, בעשרות אחוזים, אלא המדינה הפנימה את הדברים שנאמרו, שהציבור אומר, שהבית הזה אמר.

אורי מקלב: האולם הזה דיבר על כך, על העלייה הדרמטית במחירי החשמל וההשלכות הקשות שיש לה על כל מגזרי המשק ועליות המחירים שבאות בעקבות כך.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על עלייה הרבה יותר מתונה, שמתפרסת לאורך שנים.

אורי מקלב: אז קודם כול צריך גם לברך על דברים טובים וחשובים, והדבר הזה הוא חשוב מאוד, גם באופן הפרקטי וגם במסר.

אורי מקלב: זה לא היה נסבל ולא היה אפשר להעלות על הדעת שהמדינה מנסה להרוויח ממשבר הגז, ממשבר ייצור החשמל.

אורי מקלב: בגלל משבר הגז והפסקת אספקת הגז ממצרים עברו לתחליפים אחרים כמו סולר.

אורי מקלב: על הסולר יש מיסוי מאוד מאוד גבוה, והמדינה לא היתה מוכנה לשמוע שלא להרוויח את הרווח הרבה יותר מהצפי שהיה להם אם לא היה משבר הגז.

אורי מקלב: המדינה לא היתה אמורה להרוויח מהמיסוי על ייצור החשמל באופן כזה שהמדינה רצתה להרוויח, וממילא היתה עליית מחירים.

אורי מקלב: אז זה חשוב שהפנימו את זה, ואנחנו מרגישים, אולי, שאנחנו לא – לפעמים – מדברים לריק.

אורי מקלב: ואני רוצה גם להודות לך, אדוני שר התשתיות, על עמידתך, באמת, באומץ וביושר, בדברים האלה שאתה – לא פעם שמדברים על מחירי החשמל, אתה אומר שזה לא בסמכותך, ואתה, יש לך אחריות בלי סמכות, ואתה לא הכתובת, ואנחנו מבינים.

אורי מקלב: אבל אין ספק שגם הדברים שאתה אמרת, גם הם השפיעו, ואנחנו מברכים על כך.

אורי מקלב: אבל אני רוצה לדבר מעבר לכך – והלוואי שזה גם יתמיד הנושא הזה, שבאמת יהיה, שמדובר עכשיו על הקפאת מחירי החשמל, או בכל אופן, ודאי עלייה מאוד מאוד מדורגת וקטנה יותר.

אורי מקלב: אבל אני, בכל אופן, רוצה לדבר על עוד נושא שאנחנו עדים לו בתקופה האחרונה, שזה מחסור בכושר ייצור החשמל הביתי.

אורי מקלב: אנחנו עדים לכך, קודם כול, שחברת החשמל יוצאת בהודעה לתושבי מדינת ישראל להמעיט באספקת החשמל.

אורי מקלב: אבל בעקבות כך יש קושי לספק ולייצר את החשמל.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, אנחנו גם עדים לכך – וזה קורה לא מעט – הפסקות חשמל; או הפסקות חשמל מקומיות של בית או סביבה, או הפסקות חשמל הרבה יותר אזוריות, באזורים שלמים, מה שלא היה פעם.

אורי מקלב: אנחנו מדברים היום על 2012, באותה חברת חשמל שאני חושב שהיא היתה ספינת הדגל שלנו בטכנולוגיה, בהתקדמות; אני מציין את זה גם בשירות הציבור.

אורי מקלב: ואנחנו היום עדים לכך שהפסקות החשמל חוזרות ונשנות.

אורי מקלב: אנחנו גם שומעים על כך שהפסקות החשמל – כושר אספקת החשמל וייצור החשמל הולך להתמעט, ואנחנו צפויים למשבר גם בנושא הזה, לא רק בזמן הקרוב אלא גם בטווח הארוך.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שהדבר הזה בא בעקבות, גם – יכול להיות חוסר באמצעים, בגלל העלויות הגבוהות יותר, שקרו בגלל הפסקת אספקת הגז והמעבר לתחשיבים אחרים, שזה דבר שהשפיע באופן ישיר.

אורי מקלב: וכאן הבן שואל: האם באמת לעת הזו – משפט אחרון – לעת הזו, שיש משבר אמיתי באספקת הגז, האם עדיין זה נכון שמשרדים אחרים, כמו המשרד לאיכות הסביבה, עומדים על כך שחברת החשמל תספק את החשמל באופן יקר יותר, בדברים שהייצור עולה הרבה יותר בגלל איכות הסביבה?

אורי מקלב: איכות הסביבה זה מאוד חשוב, וזה דבר נכון מאוד, אבל זה – כשיש.

אורי מקלב: אי-אפשר גם כשיש משבר כזה להטיל על הציבור נטל בגלל שאנחנו רוצים לשמור על איכות הסביבה.

אורי מקלב: אנחנו בעד איכות הסביבה, אבל יש זמני חירום, זמני חירום – –

יעקב אדרי: תודה.

אורי מקלב: – – והם מעטים.

אורי מקלב: משפט אחרון – אני אומר מה שאני למדתי בעזרה ראשונה כשהייתי צעיר, כשדיברו אתנו על אופן מתן העזרה הראשונה ועל הסטריליזציה שבה צריך לשמור על החולה.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר, הוא אמר לנו, המדריך, דבר אחד: עדיף חי מזוהם מאשר חולה סטרילי.

אורי מקלב: זה נכון.

אורי מקלב: עדיף שלא יהיה איכות הסביבה, לא במשבר כזה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב אדרי: ישיב שר האנרגיה והמים, אשר צריך לציין שהוא נאבק בדיוק על העניין הזה שאתה אומר, חבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב אדרי: לשר עוזי לנדאו יש מאבק לא פשוט, אם מותר לי לתת סיוע לשר לנדאו.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת סוייד, חבר הכנסת מקלב, לחבר הכנסת סוייד, אני לא הספקתי קודם בדיון לאזכר אותך ולציין בעצם שכשאני כרגע, אנחנו משוחחים, אתה בעצם חלק ממשפחת "מקורות", ואני שמח שכך הדבר.

עוזי לנדאו: אני גם שמתי לב להערתך שאין בן מיעוטים בדירקטוריון של "מקורות".

עוזי לנדאו: אני רשמתי את ההערה הזאת שלך, ואני אדאג לכך שהמעוות הזה יתקון.

עוזי לנדאו: יתר ההערות שלך – הערה חשובה בדברים הקודמים שנשאת, כמו גם באירוע, בהצעה המיוחדת לסדר-היום, דיברת על עליית מחיר המים.

עוזי לנדאו: אני קודם כול אתקן: הם עלו בכ-40%; הם לא עלו פי-שניים.

עוזי לנדאו: והם עלו ב-40% משום ששנים מספר לא עודכנו מחירי המים.

עוזי לנדאו: ועל היעדר העדכון היה צריך גם להוסיף את העובדה שכשמערכות המים בשנים האחרונות, כשאתה מתפיל, אתה לא רק בונה את המתקן.

עוזי לנדאו: וגם אם מחיר המים נמוך בהתפלה עצמה, כל המתקנים שאתה צריך לבנות – אתה מדבר על פרויקטים גדולים בהיקפים של המוביל הארצי.

עוזי לנדאו: לאסוף את המים האלה, לפזר אותם – אלה דברים שעבורם צריך לשלם.

עוזי לנדאו: ונכון, אם כן, שמחיר המים עלה.

עוזי לנדאו: אני חוזר ואומר: מחיר המים בישראל הוא, היכן שהוא, כמו במדינות אחרות, מקובלות ומתוקנות.

עוזי לנדאו: אני רק אוסיף במקום הזה שהסיבה שיש לנו מים היום בארץ, חרף שנות הבצורת, וניהול המים מסודר וכשפותחים את הברז יש מים, משום שבסיכומו של חשבון רוב הציבור בארץ משלם על המים.

עוזי לנדאו: והיום אתה מכניס מחדש את כל מה שאתה אספת לתוך מערכת המים – לשקם אותה, לבנות אותה.

עוזי לנדאו: אגב, זה ייקח זמן, אחרי שהיא הוזנחה במשך שנים ארוכות.

עוזי לנדאו: לצערי, במדינות ערב שסובבות אותנו, בחלקן אין מים, כי אין משלמים ואין מנהלים את מערכות המים נכון, וחלקן, כמו בסוריה – הדלף הוא של 40% ויותר.

עוזי לנדאו: צריך להשקיע.

עוזי לנדאו: אני אקשיב, כמובן, להערות שלך.

עוזי לנדאו: אני אשתדל לעשות כדי שהדברים האלה ייעשו.

עוזי לנדאו: מה שנקפיד כרגע, שעדיין במקומות שבהם אין גביית מים ראויה, נצטרך לגבות כמו שצריך.

עוזי לנדאו: כי בסיכומו של דבר, אם אינך גובה, משלמים את ההשקעות מי שמשלמים על חשבון מי שאינם מטים שכם.

עוזי לנדאו: להערה על הסולר – וכאן אנחנו כבר עוסקים גם בייצור החשמל, לא רק במחיר המים, שהאנרגיה היא חלק ממנו.

עוזי לנדאו: שאלת, אמרת, שגם סולר צריך לייבא, גם גז צריך לייבא.

עוזי לנדאו: את שניהם צריך לייבא.

עוזי לנדאו: אבל מחיר הסולר הוא פי-חמישה ממחיר הגז, בערך, בלי מס.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת מקלב, כשמוסיפים על הסולר את מחיר המס, הוא יקר פי-תשעה.

עוזי לנדאו: ועל כן, בניסיונות האחרונים של הממשלה להביא להוזלת המחיר, חלק ניכר הוא על חשבון הקטנה – –

יעקב אדרי: מס.

עוזי לנדאו: – – ניכרת של המס.

עוזי לנדאו: של המס.

עוזי לנדאו: פה אנחנו מתחבטים בבעיה לא פשוטה.

עוזי לנדאו: היא קשה.

עוזי לנדאו: גם כאשר בחו"ל עולים המחירים – עולה מחיר חבית הדלק, עולה מחיר הסולר, גז אין, ועל כן התוצאה היא שבסיכומו של דבר, אנחנו, כולנו, כאזרחים, משלמים את המחיר הזה.

עוזי לנדאו: נגעת, חבר הכנסת מקלב, בעניין מחסור בכושר ייצור החשמל.

עוזי לנדאו: אתה צודק.

עוזי לנדאו: ועל כך התריע המשרד שלי, אני אישית, בפגישה עם ראש הממשלה, לאחר ישיבה בממשלה ששם הוצג מצב החירום הזה לפני יותר משנה וחצי.

עוזי לנדאו: ראש הממשלה העביר את הדברים האלה לבחינתו של מנכ"ל משרד האוצר חיים שני, תוך 90 ימים לתת תשובות.

עוזי לנדאו: כעבור חודש מעבר לזה הגיעה התשובה, והתשובה היתה: אין מחסור בחשמל.

עוזי לנדאו: צעקנו: חי וקיים, ואנחנו עדיין צועקים.

עוזי לנדאו: ובשנה הקרובה, ב-2012 או 2013, יש מחסור בחשמל.

עוזי לנדאו: הרזרבה מינימלית ועלולות להיות הפסקות בחשמל.

עוזי לנדאו: אנחנו במשרד מתארגנים לנהל את המחסור הזה.

עוזי לנדאו: אני אומר את זה בצער.

עוזי לנדאו: אבל בתחומי תשתית אין פתרון קסם: אינך משקיע היום בתחנות, בעוד חמש, שש, שבע שנים לא יהיה לך חשמל.

עוזי לנדאו: כפי שכשבאורח מופקר שונתה החלטת שר האנרגיה מ-2002, 2003, לבנות מתקני התפלת מים – ההחלטה לא בוצעה, הגענו למצב שלפני שנתיים היינו צריכים לעקור מטעים.

עוזי לנדאו: לכן עכשיו זמן חירום, ונצטרך לראות איך אנחנו נותנים טיפול חירום, אבל יעברו עוד שנתיים עד שהיכולת וכושר הייצור של החשמל יעלו למידה שאני מקווה שב-2020 תהיה לנו של יתירות 20%.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: מה השר מציע, להסתפק בדברים או – – –

עוזי לנדאו: אני מוכן כאן לקבל את מה שיציעו חברי הכנסת.

עוזי לנדאו: אתם מבקשים – – –

יעקב אדרי: מקבלים את הצעת השר, בבקשה, מסתפקים.

יעקב אדרי: רבותי, אנחנו ניגשים – – –

קריאה: – – –

יעקב אדרי: לא צריך הצבעה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לשר.

יעקב אדרי: אנחנו ניגשים לנושא הבא.

יעקב אדרי: אדוני, השר לביטחון פנים, אתה מתכבד לעלות למעלה.

יעקב אדרי: וכמובן ראשון השואלים – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ראשונת השואלות, השואלים.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: רק רגע, בבקשה, השר יעלה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, לקרוא את שתי השאלות בזו אחר זו?

יעקב אדרי: אפשר.

יעקב אדרי: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני השר, לאחרונה הגיעו אלי פניות על מעשים של תקיפה ואלימות כלפי הומוסקסואלים בגן-מאיר בתל-אביב; שם שוכן המרכז של הקהילה הגאה.

שלי יחימוביץ': מתחילת שנת 2011 היו בגן לפחות ארבעה מקרים של תקיפה חמורה.

שלי יחימוביץ': מדובר במקרים של מכות, יריקות, קללות, איומים ורדיפות.

שלי יחימוביץ': במקרה שאירע לפני כחודש שברו את לסתו של אחד המותקפים.

שלי יחימוביץ': באחד המקרים שבהם המשטרה הוזעקה התוקפים שוחררו בגלל גילם הצעיר.

שלי יחימוביץ': מדובר בפשעי שנאה לכל דבר המבוצעים על רקע ההומוסקסואליות של המותקפים, ויש לראותם בחומרה רבה.

שלי יחימוביץ': האם יש למשטרה מדיניות לטיפול בפשעי שנאה מעין אלה?

שלי יחימוביץ': אם כן – מהי?

שלי יחימוביץ': אם לא – האם בכוונתכם לגבשה?

שלי יחימוביץ': שאלה שנייה: לאחר כשלוש שנים של משא-ומתן נחתם הסכם שמצמיד את גמלאי המשטרה ושירות בתי-הסוהר למדד.

שלי יחימוביץ': אם לא די בפרק הזמן הארוך הזה, נאמר כעת לגמלאים כי תהליך החקיקה של ההסכם יימשך כחצי שנה.

שלי יחימוביץ': מכיוון שמדובר ב-15,000 גמלאים שיכולתם הכלכלית הולכת ונשחקת במשך השנים וחלקם כבר הגיעו לפת לחם, מדוע לא יזרז השר את הליך החקיקה, ואנו, חברי הכנסת, נסייע לו כמובן בכך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, מבדיקת האירועים עולה כי בשנת 2011 התקבלו תשע תלונות, שש בגין אלימות בין בני-נוער.

יצחק אהרונוביץ': בגין אירועי אלימות נפתחו תיקי חקירה בשני מקרים, ואותרו חשודים.

יצחק אהרונוביץ': מחוז תל-אביב הגביר את הפעילות המבצעית והנוכחות המשטרתית בגן-מאיר, כולל הגברת תאורה, נוכחות שוטרים, מארבים כנגד אלימות, אלכוהול, סמים וונדליזם.

יצחק אהרונוביץ': לצד זה ננקטים צעדים לשיפור הקשר ושיתוף הפעולה בין גורמי מחלק הנוער בתחנת לב תל-אביב לבין גורמי רווחה ונציגי האגודות השונות, ביניהם המרכז הגאה, וזאת מתוך מטרה להגביר את תחושת הביטחון של תושבי האזור ככלל והקהילה הגאה בפרט.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך השנייה – ביקשת לדון בהצמדת גמלאי המשטרה והשב"ס למדד.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי בתאריך 8 בינואר 2012 נחתם מסמך הסכם עקרונות בנושא שינוי שכר עובדי המשטרה ושירות בתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': בהסכם גובשה הסכמה לשינוי מנגנון ההקצבה של גמלאי משטרת ישראל, כך שבמקום עדכון הגמלה לפי שיעור משכורתו של משרת פעיל, תעודכן הקצבה בחודש ינואר של כל שנה בשיעור עליית המדד.

יצחק אהרונוביץ': ההסכם מעניק לגמלאים אשר פרשו מהמשטרה עד סוף 2007 תוספת שחיקה של 5%–15%.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, יהיו זכאים לתוספת המדדים מיום פרישתם ועד למועד יישום ההסכם.

יצחק אהרונוביץ': כפועל יוצא, הוסכם כי יקודם תיקון לחוק שירות המדינה (גמלאות).

יצחק אהרונוביץ': אני כמה פעמים פניתי לאוצר, פניתי גם אצלי לגורמי המשרד.

יצחק אהרונוביץ': אתמול, בבדיקה אחרונה שעשיתי, הנושא נמצא כרגע בעבודה של היועצת המשפטית של משרד האוצר.

יצחק אהרונוביץ': להבנתי, זה ייקח להם – עניין של ימים, אולי שבועות, עד שיניחו את זה בכנסת.

יצחק אהרונוביץ': דיבר אתי חבר הכנסת חיים כץ כדי לזרז את זה, הוא גם רוצה לקדם את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לקדם את זה, כולם רוצים לקדם את זה, אבל עדיין זה נמצא באוצר, עם כל הרצון.

יצחק אהרונוביץ': מבחינתי, אני עושה את המקסימום שזה יגיע לכנסת.

יצחק אהרונוביץ': אני יודע שגם לך יש עניין לקדם את זה, ואני מקווה שבסוף זה יגיע, נריץ את זה וזה ייחתם.

יצחק אהרונוביץ': כמובן שהחוק ייכנס לתוקפו, ובאמת מגיע לגמלאים.

יצחק אהרונוביץ': הם קיבלו מקדמה כבר החודש של 2,000 שקלים, אבל זו רק ההתחלה.

יצחק אהרונוביץ': חשוב היה לגמור את הסיפור הזה, שאת מכירה אותו באופן אישי.

יעקב אדרי: תודה לשר.

יעקב אדרי: השואלת הבאה, חברת הכנסת אורלי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, המציאות מלמדת כי קיים קושי מסוים באכיפת צווי הגנה כנגד גברים אלימים.

אורלי לוי אבקסיס: יתירה מכך, חלק ניכר מן הנשים נמלטות אל המקלטים, ואף בתום תקופת השהייה במקלט הן ממעטות לבקש צו הגנה, שכן עצם הבקשה עלולה לחשוף את מקום מגוריהן החדש ולהעמיד אותן בסכנה אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: האם מתוכנן מנגנון אכיפה מהיר וחד-משמעי במשטרה בדבר הטיפול בגברים אלימים שמפירים צווי הגנה, והאם נעשו צעדים לשיפור הליקויים שנמצאו בדוח מבקר המדינה, דוח מס' 55 לשנת 2004, בכל הקשור לשיפור התיאום שבין בתי-המשפט, המשטרה והממונה על רשות כלי ירייה במשרד הפנים וכן בכל הקשור לאכיפתם של צווי הגנה?

אורלי לוי אבקסיס: לקרוא את כל השאלות?

יעקב אדרי: כן, כן.

אורלי לוי אבקסיס: 2.

אורלי לוי אבקסיס: דיווחי משטרת ישראל מראים כי בזכות תוכנית "עיר ללא אלימות" נראית ירידה משמעותית בשיעורי האלימות בערים.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כול, אני רוצה לברך אותך על הפרויקט, אבל על-פי הפרסומים התוכנית תקוצץ בשליש.

אורלי לוי אבקסיס: האם משמעות הקיצוץ היא ביטול תוכניות קיימות למניעת אלימות כנגד נשים וילדים?

אורלי לוי אבקסיס: 3.

אורלי לוי אבקסיס: על-פי הפרסומים האחרונים, כת דניאל אמבש ממשיכה לתפקד וחבריה מפעילים איומים ולחצים על מי שמנסה לצאת מהכת וחוסה במקלט.

אורלי לוי אבקסיס: מהם הצעדים שנעשים כדי למנוע את פעילותם של חברי הכת בהנהגתו של דניאל אמבש ממקום מעצרו, ומתי יפורסם דוח מסכם מטעם המשרד לביטחון פנים המתייחס לניסיון פיזור שתי הכתות, דניאל אמבש וגואל רצון?

אורלי לוי אבקסיס: 4.

אורלי לוי אבקסיס: מדי שנה נפתחים במשטרה מעל 20,000 תיקים בגין תלונות על אלימות במשפחה, ב-80% מהתיקים נפגעות העבירה הן נשים.

אורלי לוי אבקסיס: האלימות כלפי נשים היא תופעה חברתית מדאיגה והיקפה עולה משנה לשנה.

אורלי לוי אבקסיס: המשטרה הקהילתית אמונה על פיתוחם של דפוסי פעילות משותפים למשטרה ולקהילה לצורך מאבק משותף בפשיעה ובאלימות.

אורלי לוי אבקסיס: האם ניתן ליצור מנגנון של שיטור קהילתי הממוקם בלב שכונות המגורים לאיתור אוכלוסיות בסיכון שלא מגיעות להגיש תלונה במשטרה, ולדווח עליהן על רשויות הרווחה?

אורלי לוי אבקסיס: 5.

אורלי לוי אבקסיס: לאחרונה עלתה, ביוזמת האגף לקידום מעמד האשה בויצו, הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פומביות הדיון בעבירות אלימות במשפחה), שתסמיך את בית-המשפט לאפשר דיון בדלתיים סגורות בעבירות שעניינן אלימות במשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: במצב הדברים הנוהג, מתלוננות שנפגעו על-ידי בני-זוגן נאלצות למסור את עדותן בפני אולם מלא, לתאר את מערכת היחסים האינטימית עם בן-הזוג ולפרט לפרטי פרטים את מסכת האלימות שחוו.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר מהווה פגיעה בפרטיותן ועלול להרתיע מתלוננות מלהגיש תלונה כנגד הפוגע.

אורלי לוי אבקסיס: מהי עמדת המשרד לביטחון פנים בנוגע להצעת החוק שבנדון?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש פה כמה שאלות, אני אנסה להשיב שאלה-שאלה.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך הראשונה, הרי שבמשטרה קיים נוהל הטיפול המשטרתי בהטרדה המאיימת ובצווי הגנה.

יצחק אהרונוביץ': קיים נוהל כזה, אשר מתווה מדיניות אכיפה מיידית של הפרות צווי הגנה, וקיימת התייחסות לנושאים שעלו בהקשר זה בדוח מבקר המדינה.

יצחק אהרונוביץ': הנוהל הזה מחייב קצין משטרה לעצור חשוד שהפר צו הגנה, ובמקרים חריגים שבהם מתקבלת החלטה שלא לעצור, אזי הקצין מחויב לנמק את זה בכתב ידו – את ההחלטה.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשיפור התיאום עם הנהלת בתי-המשפט, הרי בדיון שהתקבל לאחרונה בכנסת, בוועדה לביקורת המדינה – ואת יודעת את זה – הודיעה הנהלת בתי-המשפט כי טרם טיפלה בסוגיה הזאת – היא, זו מערכת של משרד המשפטים.

יצחק אהרונוביץ': מבחינת ייעול מסירה וביצוע של הצווים, הרי שחל שיפור, וניתן כיום לתעד במערכת המחשוב כל פעולה שבוצעה.

יצחק אהרונוביץ': כן צפוי שדרוג נוסף, כך שנגד נשוא הצו תופיע במחשב המשטרתי הכרזת הגנה, שתהיה נגישה לכל שוטר ושוטר.

יצחק אהרונוביץ': אציין כי האגף הממונה על רישוי כלי ירייה עבר למשרד לביטחון הפנים במהלך מרס 2011, וכל חשוד המפר צו הגנה וקיים ברשותו נשק – נלקח הנשק מחזקתו וחלה הגבלה על בקשות להוצאת רשיון נשק.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך השנייה, הרי שבהתאם להחלטת הממשלה צפוי קיצוץ רוחבי – ה"פלאטים" שהוזכרו פה – בתקציב המשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': עקב כך, צפויה פגיעה בתוכנית ובתוכניות רבות.

יצחק אהרונוביץ': יחד עם זאת, ההצעה להטיל קיצוץ משמעותי של עשרות מיליונים על פרויקט "עיר ללא אלימות" הוסרה מהפרק – אני יכול להגיד "זמנית", אבל כרגע היא לא קיימת – ככל שתהיה, כך שהפרויקט למעשה ממשיך כרגיל.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך השלישית, הרי שהנושא מצוי עדיין בחקירת ההליכים המשפטיים, על כן אני מנוע מלפרט בעניין זה, מחשש לפגיעה בחומרי החקירה.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך הרביעית, החל מנובמבר 2011 המשרד לביטחון פנים מפעיל במסגרת התוכנית הכוללת של "עיר ללא אלימות" מודלים ייחודיים, המכונים "מודל עובדים סוציאליים–משטרה, מודל עובדים סוציאליים מתכלל".

יצחק אהרונוביץ': המדובר בעובדים סוציאליים מטעם משרד הרווחה, במימון של התוכנית "עיר ללא אלימות", אשר יושבים יחד בתחנת המשטרה, מלווים את קורבן האלימות במשפחה, מעודדים אותו לשתף פעולה ולדווח על פרטי האירוע.

יצחק אהרונוביץ': במקביל, העובדים הסוציאליים מקבלים את האשה במחלקת הרווחה, מסבירים לקורבן את נושא הגשת התלונה, והכוונה לאותם מקרים שלא הגיעו לידיעת המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': הרעיון המרכזי שעומד מאחורי המודל הינו לעודד נשים מוכות לדווח למשטרה בדבר האלימות כנגדן, והן מלוות על-ידי עובדות סוציאליות לאורך כל התהליך הטיפולי המשפטי במקביל.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך החמישית, הרי שהצעת החוק נועדה למנוע פגיעה חמורה בפרטיות של המתלונן או הנאשם בעבירות של אלימות במשפחה, ולמנוע מצב שבו מתלוננת נרתעת מהגשת התלונה.

יצחק אהרונוביץ': המשרד לביטחון הפנים תומך בהצעת החוק הזו, ובימים אלו מתקיימת ישיבה עם מדור נפגעי העבירה במשטרת ישראל, עם משרד המשפטים, כדי להגדיר את היקף העבירות שעליהן יחול התיקון לחוק; כמובן שזה יוגש בהמשך.

יעקב אדרי: תודה לשר.

יעקב אדרי: השואל הבא, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שתי שאלות לאדוני השר.

אברהם מיכאלי: שאלה ראשונה, על-פי החלטת הממשלה וביוזמתך הוחלט להפעיל את השיטור העירוני ברשויות המקומיות, ובשלב הראשון תופעל תוכנית פיילוט.

אברהם מיכאלי: האם תוכל לדווח על התקדמות הפרויקט?

אברהם מיכאלי: אילו יישובים נקבעו לתוכנית הפיילוט ועל-פי אילו קריטריונים הוחלט עליהם?

אברהם מיכאלי: ושאלה נוספת בנושא הזה, האם ישנם נתונים המעידים על תחושת ביטחון אישי גבוהה יותר מבעבר בקרב התושבים ביישובים שבהם מופעלת תוכנית הפיילוט?

אברהם מיכאלי: השאלה השנייה – האם במשרד שבראשו אתה עומד, אדוני השר, מופעלת תוכנית השירות האזרחי?

אברהם מיכאלי: אם כן – מהם הנתונים על תחומי האחריות והתפקידים שבהם נוטלים חלק בשירות האזרחי וכמה משתתפים בו?

אברהם מיכאלי: ושאלה נוספת בעניין הזה, האם התוכנית מופעלת גם באוכלוסייה החרדית, ומה שיעור המגויסים לתוכנית מהאוכלוסייה החרדית?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מענה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק אהרונוביץ': תוכנית שיטור עירוני: במסגרת הרפורמה בתחום הביטחון האישי הטילה ממשלת ישראל על המשרד לביטחון הפנים לקדם מערכת אכיפה עירונית ברשויות המקומיות – החלטת ממשלה מס' 1848 מיום 24 ביוני 2010.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 3 באוגוסט 2011 נחקק חוק ייעול האכיפה ברשויות המקומיות, בהוראת שעה לשנתיים.

יצחק אהרונוביץ': בהמשך להחלטת הממשלה אושר פיילוט המבוסס על מערך האכיפה העירוני ב-13 רשויות מקומיות: אילת, ערד, דימונה, בני-ברק, גבעתיים, רמת-גן, לוד, נתניה, טירה, אריאל, מגדל-העמק, נצרת, כרמיאל.

יצחק אהרונוביץ': המענה שניתן ברמת השטח מותאם למאפייניה הייחודיים של כל רשות ורשות, לסוגיות המטרידות את התושבים, בעיקר בתחום עבירות איכות החיים, שלא קיבלו מענה הולם על-ידי המשטרה המקומית.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, מתבצעת פעילות ענפה בתחום האכיפה בעבירות שבתחום האחריות של השיטור העירוני.

יצחק אהרונוביץ': הרשויות בתוכנית הפיילוט נקבעו על-פי החלטת ממשלה מס' 2910 מתאריך 24 בפברואר 2011, אישור התבחינים לבחירת רשויות מקומיות לפיילוט השיטור העירוני.

יצחק אהרונוביץ': החלטת הממשלה התייחסה לפרמטרים הבאים: 1.

יצחק אהרונוביץ': גודל האוכלוסייה; 2.

יצחק אהרונוביץ': אחוז הנוער מכלל האוכלוסייה; 3.

יצחק אהרונוביץ': מספר הפקחים ברשות; 4.

יצחק אהרונוביץ': הרמה הסוציו-כלכלית של הרשות; 5.

יצחק אהרונוביץ': שיעור הפשיעה, תיקים ל-1,000 תושבים.

יצחק אהרונוביץ': תהליך הקמת מערך השיטור העירוני התבצע כמעט במלואו.

יצחק אהרונוביץ': הוא מחייב המשך תהליך הטמעה של אופן הפעלת הכוח וביצוע התאמות לאחר בחינת התפוקות לאורך זמן.

יצחק אהרונוביץ': כיום ישנה שביעות רצון רבה מאוד של ראשי הרשויות מהפיילוט.

יצחק אהרונוביץ': באפריל 2012 ייערך סקר באותן ערים שבהם פועל השיטור העירוני כחלק ממחקר-מלווה המבוצע על-ידי המשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי השאלה השנייה, השירות האזרחי: במשרד לביטחון פנים פועלת תוכנית השירות הלאומי האזרחי בכמה גופים.

יצחק אהרונוביץ': כיום פועלים בתוכנית 167 מתנדבים כמפורט להלן: משטרת ישראל – 14 מתנדבים במחשוב, מינהלה, שיטור קהילתי; שירות בתי-הסוהר – 15 מתנדבים בתפקידי שיקום, מש"קי דת; ב"מצילה" – 26 מתנדבים בתפקידי הדרכה והסברה; "עיר ללא אלימות" – 70 מתנדבים בתפקידי סיירת הורים, מדריכי נוער, שיפור פני העיר; הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול – 42 מתנדבים בתפקידי הדרכה ורכזי פעילות.

יצחק אהרונוביץ': השירות האזרחי מוגדר אך ורק לאוכלוסייה חרדית, ובנוסף אליו קיים גם השירות הלאומי, שבו משרתות אוכלוסיות נוספות בדגש על אוכלוסיית בני המיעוטים.

יצחק אהרונוביץ': לעניין שיעור המגויסים לשירות מתוך כלל האוכלוסייה החרדית, הרי שיש להפנות את השאלה לשר הממונה על השירות הלאומי אזרחי, פרופסור דניאל הרשקוביץ, שהוא הממונה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יעקב אדרי: תודה לשר.

יעקב אדרי: השואל הבא – חבר הכנסת דניאל בן-סימון, אשר ישאל גם בשם חבר הכנסת דב חנין.

דניאל בן-סימון: נכון, אני פועל פה כדוברו של דב חנין.

דניאל בן-סימון: אדוני השר, שאלה בנושא כואב – ולפני זה לומר לך רק, להחמיא לך על תפקודך כשר לביטחון פנים.

דניאל בן-סימון: דווקא בתקופה מאוד סוערת אתה נותן איזו תחושה של יציבות, וצריך לומר את זה, ואני אומר את זה באופן אישי, על דעתי, איש לא אילץ אותי – –

יצחק אהרונוביץ': לא אני.

דניאל בן-סימון: – – וקבל את זה בשמחה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

דניאל בן-סימון: לגבי ניסיונות ההתאבדות של המסתננים, או מבקשי מקלט, וכפי שידוע לך 2,000 איש, אנשים כאלה, מבקשי מקלט, נמצאים בתחום אחריותו של השב"ס בבתי-כלא מסוימים.

דניאל בן-סימון: ממידע שנמסר על-ידי אחד ממפקדי כלא "מתן" עולה שבשנת פעילותו של המתקן נכלאו בו 179 נערים, ו-19 מתוכם ניסו להתאבד במהלך תקופת כליאתם.

דניאל בן-סימון: ואני רוצה לשאול אותך: על כמה ניסיונות אובדניים כאלה אתה יודע – של שוהים שלא כדין – בשנת 2009?

דניאל בן-סימון: כמה בשנת 2010?

דניאל בן-סימון: כמה בשנת 2011?

דניאל בן-סימון: כמה ניסיונות אובדניים – שאלה שנייה, כמובן – של שוהים שלא כדין היו בבתי-כלא אחרים, חוץ מכלא "סהרונים", באותן שנים – 2009, 2010, 2011?

דניאל בן-סימון: שאלה שלישית: כיצד נוהג שב"ס בעצורים המנסים להתאבד?

דניאל בן-סימון: אילו פעולות ננקטות על מנת למנוע ניסיונות חוזרים?

דניאל בן-סימון: שאלה רביעית ואחרונה: כמה עצורים ניסו להתאבד יותר מפעם אחת בשנים 2009–2011?

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תודה לך, חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך הראשונה: מבירור הפרטים עולה כי בשנת 2009 היו בכלא "סהרונים" 12 ניסיונות אובדניים של שוהים שלא כדין, בשנת 2010 היו 18 ניסיונות, ובשנת 2011 – חמישה ניסיונות אובדניים.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך השנייה: לגבי בתי-הכלא האחרים, הרי שב-2009 היו בכלא "גבעון" שלושה ניסיונות; ב-2010 – ניסיון אחד.

יצחק אהרונוביץ': באוגוסט 2010 נפתח מתקן "מתן" למסתננים קטינים בלתי מלווים, ומאז ועד היום היו בו 21 ניסיונות אובדניים.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך השלישית, על פעולות שירות בתי-הסוהר: בכל מתקן שנכנסים בו שוהים שלא כדין נמצא צוות מקצועי שכולל סוהרים, עובדים סוציאליים, רופא ואנשי חינוך.

יצחק אהרונוביץ': לאחר כל ניסיון אובדני מתקיים תחקיר של האירוע, וכל שוהה שניסה להתאבד נבדק בתוך 24 שעות על-ידי פסיכיאטר.

יצחק אהרונוביץ': בין שנת 2009 ל-2011 זוהו ניסיונות אובדנות על-ידי סוהרים שקיבלו הכשרה מותאמת ומביאים לתפקיד בקיאות רבה בנושא.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, העובדים הסוציאליים מוכשרים לנושא מניעת האובדנות.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך הרביעית – הדרכה: ההדרכה וההכשרה עוזרות לשירות בתי-הסוהר למנוע מניסיונות אובדניים להתרחש בשנית.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי לא היו עצורים שניסו להתאבד יותר מפעם אחת בין השנים 2009 ו-2011.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לשר.

יעקב אדרי: אחרונה חביבה, חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: היושב-ראש והשר, זו שאלה שהפנה אלי ערן פוגל באמצעות ה"פייסבוק": היכן עומדת החקירה ברצח "בר-נוער" לנוער הגאה?

עינת וילף: כידוע, חלפו שנתיים וחצי, והרוצח טרם נתפס.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת ד"ר עינת וילף, שאלתך נוגעת לחקירה ברצח שאירע במועדון קהילת הנוער הגאה.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר את האירוע, הייתי בליל האירוע במקום שם, ואני מלווה את האירוע הטרגי הזה.

יצחק אהרונוביץ': חלפו למעלה משנתיים וחצי מאז המקרה המצער, אך תיק החקירה ממשיך לעמוד בראש סדר העדיפויות של היחידה המרכזית של מחוז תל-אביב.

יצחק אהרונוביץ': אני, כשר לביטחון הפנים, עומד מקרוב על פעולות החקירה הרבות שנעשו, ורק לפני שבוע ימים ביקרתי בימ"ר וישבתי עוד פעם על התיק הזה.

יצחק אהרונוביץ': אני כבר לא מדבר על ראש אגף החקירות והמפקח הכללי שעוברים על התיק.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להגיד לך שזה אחד התיקים המרכזיים של משטרת ישראל, לא של מחוז תל-אביב, שיש שם הפניה והכוונה, ואני אומר לך – לא מבחינת גודל הצוות וכמות המשאבים והתקציבים שמושקעים בצוות הזה – אני חושב שעושים את הכול.

יצחק אהרונוביץ': עושים את הכול.

יצחק אהרונוביץ': בכל פעם יש תקווה ועוד פעם יש ירידה, דעיכה, מכל מיני סיבות.

יצחק אהרונוביץ': החלפנו כמה צוותים שם ועשינו את האיפכא מסתברא שם, ומופעלים שם גורמים אזרחיים נוספים, מחוץ למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': זה אחד התיקים הקשים, המורכבים, ולהגיד לך בשלב הזה שאני יכול לציין איזה התפתחות דרמטית – אני לא יכול לציין את זה.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, התיק עדיין בחקירה, והלוואי, הלוואי, שאוכל לבשר שהתעלומה או המקרה המצער הזה פוענח.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שכך יהיה.

יעקב אדרי: תודה לשר, שיש לו הרבה מאוד ניסיון גם בנושא חקירות.

יעקב אדרי: כפי שכולנו יודעים, הוא היה שנים רבות במשטרה.

יעקב אדרי: אני מקווה שבסופו של יום תשימו יד על הרוצח.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מקווים.

יעקב אדרי: תודה לך, אדוני השר.

יעקב אדרי: רבותי, תם סדר-היום.

יעקב אדרי: מחר, יום רביעי, ט"ו בשבט התשע"ב, 8 בפברואר 2012, בשעה 15:00, תקיים הכנסת ישיבה מיוחדת לציון 63 שנים לכינונה.

יעקב אדרי: הישיבה הרגילה הבאה תתקיים ביום שני, כ' בשבט התשע"ב, 13 בפברואר 2012, בשעה 16:00.

יעקב אדרי: ישיבה זו נעולה.