ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 316, 2012-01-31 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, בהיעדר שר עדיין, היום יום שלישי, ז' בחודש שבט תשע"ב, 31 לחודש ינואר 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיונים מהירים בנושאים: גל האלימות הקשה ומקרי הירי והרצח ביישובים הערביים בשנה האחרונה, הצעת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; שטח השיפוט של העיר סח'נין, הצעת חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, כל המבקשים להשתתף בנאומים בני דקה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים היום, חבר הכנסת עמיר פרץ – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ואחריו – חברת הכנסת רונית תירוש.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אין ספק שכולנו, מה שנקרא, מביטים על מה שקורה בליכוד.

עמיר פרץ: אבל אנחנו מתגברים על עצמנו ודנים בכל זאת בנושאים שאנו מחויבים לדון בהם.

עמיר פרץ: והיום הייתי דווקא רוצה להתייחס לוויכוח שמתרחש סביב דמי הניהול של קופות הפנסיה, קופות הגמל, קרנות ההשתלמות.

עמיר פרץ: זה אחד הנושאים המדהימים ביותר שהתרחשו בחברה הישראלית, כי הרי אני רוצה להזכיר לכולם, דמי הניהול התחילו ב-6%.

עמיר פרץ: עכשיו – אחת הבעיות, כשאומרים "דמי ניהול" כולם בטוחים שהתמורה מתקבלת תמורת ניהול של דבר כלשהו.

עמיר פרץ: אבל למעשה, אם כל אחד מכם חושב על ההפרשות שהוא מפריש כל חודש, למעשה הכסף מצטבר מאליו, והקופון שנגזר לא נגזר על הרווחים או על תוצאות של ביצוע.

עמיר פרץ: הוא נגזר בסך הכול כנגד ההון המצטבר.

עמיר פרץ: כלומר, זה באמת מצב שבו אותם מנהלים צוברים עשרות מיליארדים, אולי מאות מיליארדים, שמהם נגזר כסף מאוד גדול.

עמיר פרץ: אני חושב שהמהלך שהולך להתבצע היום הוא מהלך בכיוון הנכון, אף-על-פי שאני חושב שההצעה שמציע האוצר היא הצעה חשובה – אבל צריכה להיות אמיצה יותר.

עמיר פרץ: אין שום ספק, אפשר ללכת גם ל-0.7, גם ל-0.5.

עמיר פרץ: לא צריך בשום פנים ואופן להסתפק בירידה מ-2% ל-1.2%.

עמיר פרץ: אני מקווה שזו תהיה המגמה כאן, ואת זה צריך להוביל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש, ואחריה – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: את אריה אלדד הוספתי, ואת בן-ארי.

ראובן ריבלין: נא לתת – – –

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות לסדר-היום מקרה טרגי, שאני חוששת שעלול להפוך לתופעה – המקרה של אותו בחור צעיר שהתאבד לאחר שהשתתף באחת מתוכניות הריאליטי.

רונית תירוש: אני לא אומרת שזה בגלל התוכנית, אבל אין לי ספק שיש לנו בעיה רצינית בכל תוכניות הריאליטי.

רונית תירוש: כולם רוצים לקלוע לרייטינג מסוים.

רונית תירוש: הם עושים את זה בצורה הכי קשה, הכי מבזה.

רונית תירוש: אני יודעת שב"אח הגדול", קראתי שהכניסו גם איזה שיטת "ניסוי לבן", שיטה שנוסתה במשטר הגרמני.

רונית תירוש: הס מלהזכיר, אני לא יודעת.

רונית תירוש: צריך לבדוק את הנושא הזה.

רונית תירוש: מה שבטוח – נוגעים שם בנקודות הכי רגישות, אצל אנשים שחלקם אולי חלשים נפשית, ופוגעים בהם פגיעות בלתי הפיכות, חלקם עד כדי רמה של התאבדות.

רונית תירוש: זה דבר שאגב קיים גם במדינות אחרות בחוץ.

רונית תירוש: אני חושבת שצריך לבדוק את הנושא ולא לתת לתרבות הרייטינג להשתולל מבלי להכניס כוחות מקצועיים, כוחות של פסיכולוגים, על מנת שיוודאו שכל מי שלוקח חלק בתוכניות – שלטעמי הן רדודות מאין כמותן, אבל זה עניין של הציבור להחליט במה הוא צופה; אני חושבת שצריך ללוות על-ידי אנשי מקצוע ופסיכולוגים את אותם אנשים, ולא לתת להם להידרדר ברגע שהזרקור כבה והם כבר לא נמצאים בקדמת הבמה.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת יעקב כץ.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, שרת התרבות כנראה אינה מפנימה את מהות התפקיד שלה, והיא מתפקדת כאנטי-תרבות.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שאנחנו נקרא ונשמע ששרת התרבות פונה לתיאטרון "צוותא" על מנת לשקול מחדש את השתתפותו של השחקן מוחמד בכרי בהצגה שמעלה האקדמיה לאמנות המופע בהשתתפות תלמידים ובהשתתפות השחקן בכרי עצמו.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש פה פגיעה בחופש היצירה, בחופש האמנות, בחופש הביטוי.

מוחמד ברכה: והאמתלה שבגינה דורשת שרת התרבות מה שהיא דורשת היא אמתלה שלא עמדה בשום ערכאה משפטית, לאורך כל השנים של הרדיפה שהיה קורבן לה מוחמד בכרי.

מוחמד ברכה: מוחמד בכרי הוא שחקן משכמו ומעלה.

מוחמד ברכה: הוא הומניסט, הוא פטריוט – – –

נחמן שי: הוא פישל בסרט, הוא פישל בגדול.

מוחמד ברכה: הוא לא פישל, הוא נתן גרסה שאתם לא רוצים לראות.

מוחמד ברכה: בג'נין היו פשעים, נחמן שי.

מוחמד ברכה: בג'נין היו פשעים.

נחמן שי: ממש לא.

מוחמד ברכה: היו פשעים, אלא האנשים מתו מהשמים?

ראובן ריבלין: לא יהיה כאן ויכוח, כי אני לא מאפשר אותו.

מיכאל בן-ארי: היו פשעים, היו פשעים.

מוחמד ברכה: היו פשעים.

ראובן ריבלין: סיימנו, זה נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: הוא צודק.

מוחמד ברכה: אתה מבקש ממני לא – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אני אומר, אני נותן לך – – –

מיכאל בן-ארי: ג'וליאנו מר – – –

מוחמד ברכה: אתה אפילו לא יודע לבטא את השם שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, נאומים בני דקה.

מיכאל בן-ארי: מה זה חשוב?

מיכאל בן-ארי: – – –

מוחמד ברכה: לא, זה בורות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

מוחמד ברכה: אתה מחוץ לעולם, מחוץ לעולם הזה של – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני שותף לדבריו של מבקר הקולנוע הידוע מיכאל הנדלזלץ, שכתב ב"הארץ" היום שמוחמד בכרי הוא שחקן גדול וטוב, תרצו או לא תרצו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר הערה, כי מה שאמרה שרת התרבות הוא שבית-המשפט העליון קבע שהיו הרבה דברים שאינם ראויים בסרט.

נחמן שי: נכון.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להיכנס עכשיו האם זה פוסל.

ראובן ריבלין: הוא אזרח ישראל.

ראובן ריבלין: יש יועץ משפטי לממשלה, אלה תפקידיו.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לבוא ולבקר דבר כזה או אחר.

ראובן ריבלין: השרה אמרה רק בהתחשב בדברים שבית-המשפט העליון אמר בקשר ליצירה, והדבר הנקרא יצירה של "ג'נין ג'נין".

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת ליה שמטוב.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעקבות אירוע הרצח המזעזע אמש בסניף הדואר בנצרת-עילית, אני דורשת להציב מאבטחים גם בסניפי הדואר שמנהלים זכייני רשות הדואר, ולא רק בסניפים הגדולים של הרשות עצמה.

ליה שמטוב: באזור נצרת-עילית, עפולה, מגדל-העמק, אירעו באחרונה כמה מקרי שוד בסניפים הקטנים האלה, שהסתיימו בכמעט אסון, ואתמול, לצערי, קרה האסון.

ליה שמטוב: הזכיינים אינם יכולים להרשות לעצמם לממן מאבטח, בעוד רשות הדואר, מטעמי חיסכון, לא מאיישת את הסניפים הקטנים במאבטחים, אלא רק את הסניפים הגדולים.

ליה שמטוב: זו, מבחינתי, אפליה שגם מהווה סכנת נפשות לעובדים ולציבור מקבל השירות.

ליה שמטוב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב כץ, כצל'ה, ואחריו – חבר הכנסת – מאיזה סיעה עדיין לא נתתי?

ראובן ריבלין: רגע, אני צריך לראות, לבדוק – דב חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים אחריו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, מכובדי חברי הכנסת, אני מחזיק בידי את דף האינטרנט של "מעריב", שאומר שיש ירידה של 15% במספר הדירות החדשות שנמכרו ב-2011.

יעקב כץ: ואדוני היושב-ראש, איש ירושלים, אוהב ירושלים, אוהב ארץ-ישראל כולה, אבל אוהב ירושלים כל כך – במחוז ירושלים נרשמה הירידה הגדולה ביותר במספר הדירות החדשות שנמכרו בשנה שחלפה.

יעקב כץ: 42% בשנה אחת, ירידה של מכירת דירות.

נחמן שי: זה יקר, זה יקר.

יעקב כץ: ואני יודע שהיושב-ראש שם לב לעובדה שבנאומים רבים התרענו על כך שבירושלים עיר הקודש – עשירים יכולים לקנות פה.

יעקב כץ: מי שיש לו כסף – יש דירות יוקרה.

יעקב כץ: אבל הציבור בירושלים, הציבור היהודי, בעיקר הציבור החרדי, בעל משפחות גדולות, גר בחניות, בחנויות, במרתפים, מתחת לאדמה.

יעקב כץ: יש פה אנשים בכמות של אלפים רבים, אלפי משפחות שגרות מתחת לאדמה.

יעקב כץ: מחיר הדירות לא יֵרד, כי זה תלוי בביקוש והיצע.

יעקב כץ: גם אם נגיד בנק ישראל יוריד ויגזור גזירות, המציאות בשטח, כבוד אדוני היושב-ראש, היא שהמחירים ממשיכים לעלות, כי הביקוש גדול וההיצע לא מספיק ניתן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חמד עמאר אחריו.

נחמן שי: אין דבר, אני מחכה לסוף.

מסעוד גנאים: המלצה של עמיר פרץ.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול הגשתי את האי-אמון על בעיית או מצוקת הדיור בחברה הערבית, שקשורה באופן הדוק מאוד בבעיית האדמות.

מסעוד גנאים: ניסיתי להעביר את גודל המצוקה שחיים בה עשרות אלפי תושבים ערבים ביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: כי התחושה שלהם – באותו זמן האדמות שלהם הופקעו, והוקמו עליהן יישובים יהודיים במסגרת מועצות אזוריות או מפעלים או אזורי תעשייה שאין להם חלק, כל חלק, או רווח בהם, ובמה שנותר מהאדמות שלהם, הם לא רשאים לבנות ולהתרחב, והם נמצאים תחת שיפוט מועצות אזוריות אלה.

מסעוד גנאים: לצערי, שר הפנים אתמול – ואולי זאת לא הפעם הראשונה – האשים, החזיר את הכדור לנו ואמר: אתם אשמים ואתם נושאים באחריות.

מסעוד גנאים: תבנו לגובה, סכסוכים פנימיים, חמולות.

מסעוד גנאים: תשובה קלאסית, לדעתי לא עניינית, שרק נותנת למשרד שלו נתיב מילוט מאחריות, ועם תשובה כזאת אני לא רואה אישור ולא רואה התרחבות, לצערי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו חבר הכנסת – לא, מג'אדלה, מג'אדלה קודם.

ראובן ריבלין: סליחה, אני מתנצל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, ואחריו – חמד עמאר.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, הפעם אני אעמוד בלוח הזמנים.

גאלב מג'אדלה: אני פשוט מקבל מאות טלפונים של חיזוק, תמיכה ומלה יפה אחרי התקרית המביכה עם חברת הכנסת מיכאלי, ואני חושב שזה הזמן הכי נכון והמקום הכי נכון להודות למאות האזרחים, יהודים וערבים, שעושים זאת יום-יום.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות על סדר-היום של הכנסת עוד פעם את בעיית התכנון והבנייה ביישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: אני אעלה את הבעיה ביישוב אבו-סנאן – תוכנית מיתאר ליישוב אבו-סנאן אושרה בפעם האחרונה בשנת 1984.

חמד עמאר: יש תוכנית חדשה שהופקדה לפני עשר שנים ועדיין לא אושרה.

חמד עמאר: שטח השיפוט של היישוב היה בשנות ה-50 36,000 דונם; היום שטח השיפוט של היישוב 12,000 דונם.

חמד עמאר: היום קיימים מעל 100 בתים מחוץ לתוכנית המיתאר, ואותם אנשים חוטפים קנסות, משפטים, מואשמים בפלילים, כאשר המדינה, משנת 1984 לא הרחיבה להם את תוכנית המיתאר.

חמד עמאר: אני מדבר על החלקות לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: לפני חצי שנה ניסו לחלק חלקות לחיילים משוחררים ביישוב אבו-סנאן ולא הצליחו, כי המחיר של חלקה הוא פי-שניים מהמחיר שבו אתה יכול לקנות חלקה באופן פרטי.

חמד עמאר: והיום הצלחנו להשיג תקציב בשביל להוריד את הפיתוח של החלקות, אבל הורידו את העלות של הפיתוח, והעלו את המחיר של הקרקע – כי המחיר מורכב מהעלות של הקרקע ומהפיתוח.

חמד עמאר: העלו את המחיר של הקרקע, הוזילו את המחיר של הפיתוח – חזרנו אותו דבר.

חמד עמאר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – דב חנין, ואחר כך אנחנו עוברים לרשימת האנשים שהצטרפו, ואז זה ילך לפי סדר הופעתם.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התכוונתי לדבר על נושא אחר, אבל אני חושב שהדברים שנאמרו פה על ג'נין מחייבים תגובה.

נחמן שי: בעוונותי, בעבודת הדוקטורט שלי הקדשתי פרק לנושא של ג'נין, ואני אומר לכם באחריות, ככל שניתן, שבג'נין לא היה טבח ולא נעשו מעשים בלתי מוסריים, אלא אם כן אתם מגדירים את כלל הלחימה כמעשה בלתי מוסרי – –

טלב אלסאנע: זו דעתך.

נחמן שי: – – וזה דבר אחר.

טלב אלסאנע: זו דעתך.

נחמן שי: אני מביע את דעתי, ואני יכול לתעד אותה ולמקד אותה.

נחמן שי: אנחנו יכולים לראות בדיוק באיזה שלב התחילו לזרוע באוויר את השמועה הזאת על טבח, ולא היו דברים מעולם.

נחמן שי: נהרגו שם כמעט מספר שווה של לוחמי צה"ל ושל פלסטינים; כמעט מספר שווה.

נחמן שי: זה לא טבח.

נחמן שי: אני לא אומר שבהיסטוריה לא היו מעשי טבח, אבל אני מדבר על האירוע הזה.

מוחמד ברכה: ג'נין זה הבית של הפלסטינים – – –

ראובן ריבלין: נא לא להפריע, חבר הכנסת ברכה.

נחמן שי: זה הקרב.

נחמן שי: זה סיפור הקרב.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להפריע.

קריאה: – – –

נחמן שי: בא מוחמד בכרי – יש כמה סרטים – ותיעד את זה בדרכו.

נחמן שי: הסרט שלו הוא סרט שקרי, ובג"ץ, שדן בו, אמר את זה; אבל אמר באותו משפט שהוא לא יכול ליטול ממנו את חופש הדיבור ואת זכותו – וזו פסיקה שנויה במחלוקת – את זכותו להביא את גרסתו, קבל עם ועדה.

נחמן שי: אבל הוא אמר שהדברים שכלולים בסרט הזה אינם דברי אמת.

נחמן שי: וככה זה נשאר, המקרה הזה, מקרה שמצד אחד אנחנו יודעים שזאת לא היתה אמת, ומצד שני, אנחנו גם יודעים שבמדינת ישראל יש חופש דיבור, ואדם יכול לומר את אשר ברצונו.

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא להפריע.

נחמן שי: מכאן, את העובדות האלה הוא רק רוצה שנזכור.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נחמן שי: האם זה נכון לאסור עליו לשחק בהצגה או לא?

נחמן שי: גם לזה אני לא אכנס, גם זו נקודה עדינה.

נחמן שי: אבל הלוחמים שנלחמו שם, ובראשם ד"ר דוד צנגן, עשו נכון כשבאו ומחו על כך.

נחמן שי: אני חושב שהם צדקו, כי מי שרוצה ליהנות מחופש הדיבור במדינת ישראל גם צריך לדעת לדבר אמת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חופש הדיבור הוא גם חופש ההפגנה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יש הרבה ויכוחים על נושא "ג'נין ג'נין".

נחמן שי: נכון.

ראובן ריבלין: פעם אני אספר למוחמד – – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: אני אספר – – –

מוחמד ברכה: – – – של הצגה.

ראובן ריבלין: פעם אני אספר לך – – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: פעם אני אספר לך סיפור מידיעה אישית.

ראובן ריבלין: כן, בבקשה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, התפרסמו היום שני מספרים שהם מאוד מדגימים את הבעיה של 99% מהציבור, מול 1% – 99% שמפסידים ו-1% שמרוויח.

דב חנין: המספר האחד הוא, כמובן, התספורת החדשה של עשרות אחוזים ב"דלק נדל"ן"; המספר השני הוא הירידה במספרן של הדירות שנמכרו או נבנו בשנה שעברה – מספר של הלמ"ס.

דב חנין: מה הבעיה?

דב חנין: הבעיה היא לא שהיצע הדירות ירד; הבעיה היא שהביקוש לדירות ירד, והביקוש לדירות ירד לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ב-6%.

דב חנין: מה זה אומר?

דב חנין: זה אומר שאנשים לא מסוגלים להתמודד בשוק הדיור.

דב חנין: משבר הביקושים הזה צריך להדאיג אותנו מאוד, והוא הבסיס לדרישה הציבורית לדיור בר-השגה, שזה דיור זול, שעלות ההשכרה או הרכישה היא פרופורציונלית להכנסה של אנשים.

דב חנין: זה קיים בעולם; זה קיים בהולנד, בבריטניה, בצרפת, ואפילו בניו-יורק הקפיטליסטית זה קיים.

דב חנין: גם הממשלה אצלנו מאמצת את המושג "דיור בר-השגה", אבל היא החליטה לבטל את התוכן שלו, והממשלה מקדמת עכשיו דיור בר-השגה שיש בו הכול חוץ מבר-השגה.

דב חנין: ואדוני היושב-ראש, זו דוגמה של, באמת, האמירה איך בפועל, לעתים האויב הגדול ביותר של הטוב הוא הכאילו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת – – –

מוחמד ברכה: למה אתה לא מברך את חבר הכנסת חנין על זה שהוא קיבל את אות הפרלמנטר המצטיין?

מוחמד ברכה: הוא וחבר הכנסת מקלב – – –

ראובן ריבלין: ביום חמישי, כאשר הם יעמדו ויעוטרו על-ידי המכון לדמוקרטיה כחברי כנסת מצטיינים ברמת העבודה – עבודת הכנסת, עבודה פרלמנטרית – בהחלט נעלה על נס, כי הם מביאים כבוד רב לכנסת, גם חבר הכנסת דב חנין וגם חבר הכנסת מקלב, ואנחנו בהחלט צריכים להעלות על נס.

ראובן ריבלין: ביום שני, לפני הצבעת האי-אמון, אנחנו גם נציין זאת בצורה הברורה ביותר, לפני הכנסת במליאתה, כאשר היא, תרתי משמע, במליאתה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת פרופסור אריה אלדד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה אלדד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: במשא-ומתן בנושא מגרון הביע השר בגין – המקיים משא-ומתן זה בשם ראש הממשלה, ותומך, או נתמך, בעמדתו זו גם על-ידי עמדת היועץ המשפטי לממשלה וגם על-ידי בג"ץ – שאי-שאפשר להכשיר התיישבות על קרקע פרטית של אדם.

אריה אלדד: אם הוא לא נתן את רשותו, אי-אפשר לקבל ואי-אפשר לקיים את היישוב הזה, ולכן צריך להעתיק אותו ולהרוס את היישוב הקיים.

אריה אלדד: תנועת "רגבים" הביאה לתשומת לבי חלקה של 654 דונם – ומספרי הגוש והחלקה נתונים, ושם בעליהם בספר הטאבו בלשכת רישום מקרקעין באר-שבע נתונים – 654 דונם על יד נבטים, של שני בעלי קרקע יהודים, שעליהם הוקמו כ-300 בתים של מאחז בלתי חוקי הנקרא אל-זרנוג.

אריה אלדד: ואני בטוח שהשר בגין, האמון גם על הטיפול בבעיית הבדואים בנגב, יעמוד בדיוק באותה מידה על העתקת היישוב זרנוג ממקומו והריסתו עד היסוד, כפי שהוא מתעקש לגבי מגרון במקומה הנוכחי.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו חבר הכנסת בן-ארי – פשוט אני הפרדתי ביניכם, עשיתי את השעטנז – אחריו בן-ארי ואחריו חנין זועבי.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היישוב זרנוג הוא יישוב שקיים ליד באר-שבע ובתוך מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: יושבים שם אזרחי מדינת ישראל.

אריה אלדד: – – –

טלב אלסאנע: יישוב שקיים עשרות שנים.

טלב אלסאנע: הקרקע הפרטית הזו נרכשה על-ידי תושבים בדואים אבל אף אחד לא אומר שהם מתנחלים או שהם עברו את גבולות המדינה.

טלב אלסאנע: אני סבור שהגיע הזמן לעשות הבחנה בין אזרחי המדינה שחיים בתוך גבולות המדינה, על אדמות שלהם או על אדמות המדינה, לבין מתנחלים שחיים מחוץ לגבולות המדינה ומהווים מלכוד ומשעבדים את העתיד של כולנו, כולל את עתיד המדינה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, לפעמים אנחנו שואלים: למה יש פערים?

טלב אלסאנע: מה הסיבה שהפערים בין ערבים ליהודים לא מצטמצמים?

טלב אלסאנע: ואחת הדוגמאות – יש שני יישובים בנגב, היישוב עומר, שהוא באשכול הסוציו-אקונומי 10, והיישוב להבים, שהוא באשכול 9.

טלב אלסאנע: לעומת זאת, היישוב רהט הוא באשכול 1 מבחינה סוציו-אקונומית.

טלב אלסאנע: מתברר ששני היישובים, עומר ולהבים, מקבלים תמריצים במסגרת סל שירותי הבריאות, והיישוב רהט לא מקבל.

טלב אלסאנע: ואם יישובים כאלה מקבלים הטבות והיישוב רהט לא מקבל, הפערים רק ילכו ויגדלו, כולל התניית זכאות לדירות שהכריז ראש הממשלה, שמתנה את זה בשירות צבאי.

טלב אלסאנע: שירות צבאי – לאלה שלא משרתים, זה יגדיל את הפערים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, יש לנו בעיה, דקה היא דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

טלב אלסאנע: ניסיתי למשוך את הדקה טיפה.

ראובן ריבלין: אני הבנתי, לכן נתתי לך יותר, כי ענית לחבר הכנסת אריה אלדד ונתתי לך להתייחס לנושא שרצית לדבר בו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, השבת פרשת בשלח.

מיכאל בן-ארי: בעצם אנחנו מגיעים לאחד מהשיאים של שלבי הגאולה של עם ישראל, שמתחיל בכך שמשה רבנו בא לפני פרעה ואומר לפרעה: שלח את עמי, "שלח את עמי ויעבדֻני", כה אמר ה'.

מיכאל בן-ארי: והוא אומר: מי ה', לא ידעתי את ה', וגם את ישראל לא אשלח.

מיכאל בן-ארי: במהלך ארוך, מייגע וכואב פרעה לומד את מה שנקרא "ידעתי את ה'", והפרשה שלנו מתחילה ב"ויהי בשלח פרעה את העם".

מיכאל בן-ארי: לא ביציאת מצרים, אלא כתוב במפורש: "ויהי בשלח פרעה את העם".

מיכאל בן-ארי: אבל יש כאלה שתופסים את העניין של החירות באופן חלקי ביותר.

מיכאל בן-ארי: חירות היא לא רק היציאה מן השעבוד, היא לא רק זה שאני כבר לא משועבד למישהו אחר.

מיכאל בן-ארי: חירות היא גם כן לדעת לאן אני הולך, לדעת מה אני עושה עם החירות שלי.

מיכאל בן-ארי: לא לחינם יש כאלה בעלי-חיים שאומרים עליהם שאם אתה שולח אותם אל החופש, שולח אותם אל הטבע, הם לא מתקיימים, כי הם לא יודעים איך לחיות בחופש.

מיכאל בן-ארי: לכן, השלמת ההליך של החירות של עם ישראל היא בפרשה הבאה, בנתינת מתן תורה.

מיכאל בן-ארי: וזה כתוב על הכתוב – בפרקי אבות – חרות על הלוחות, אל תקרא חרות על הלוחות אלא חירות בלוחות.

מיכאל בן-ארי: החירות האמיתית של האדם היא שהוא יודע לאן הוא הולך, מה הוא עושה עם חייו, מהי מטרתו.

מיכאל בן-ארי: וזה תהליך ההשלמה של הגאולה, שלח את עמי ויעבדוני, ומתוך כך עם ישראל מגיע לחירות האמיתית שלו.

מיכאל בן-ארי: תודה.

ראובן ריבלין: ובכל זאת 40 שנה במדבר, כי היה צריך – – –

מיכאל בן-ארי: ופעמים רבות הם אומרים "נשובה מצרימה", כי הם מעדיפים את השעבוד הגופני מאשר את החירות הזאת, שנותנת חירות מהגוף לחירות של הנשמה, שהנשמה בעצם מתחרה עם הגוף מי שולט.

מיכאל בן-ארי: הם רצו לשוב מצרימה כדי לתת לגוף לאכול שומים ובצלים וקישואים, אבל אנחנו נעדיף את החירות של הנשמה.

ראובן ריבלין: ולכן הלכו והחליפו דור, כדי שהחירות תהיה מלאה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להקדיש דקה מזמן המליאה להזכיר את מקומה של התקשורת.

חנין זועבי: הרי התקשורת מרבה להתעסק בי ואני אף פעם כמעט לא הגבתי.

חנין זועבי: אני חושבת שאני מייצגת – כולם חושבים – אני מייצגת דעות שמאתגרות את הממסד, שמספיק מאתגרות את הממסד ואת דעת הקהל בישראל, אז אני לא צריכה ממד נוסף של הסתה ושל עוינות מצד התקשורת, ממד שהתלווה לסיפור התקשורתי נגדי החל – שנתיים מעכשיו.

חנין זועבי: אבל מה שקרה בשבועות האחרונים זה יותר מהסתה וזה לא סתם.

חנין זועבי: לא רק הסתה ולא רק עוינות – ככל שהמשמעויות של הסתה ועוינות הן משמעויות מסוכנות – זה גובל בשקר.

חנין זועבי: סקר תקשורתי שגובל בשקר.

חנין זועבי: כאשר מביאים תמונה ומציגים אותה כאילו היא סקופ, למרות שהעיתונאי יודע שהתמונה הזו התפרסמה, וכמוה עשרות התפרסמו לפני שנתיים בעשרות אמצעי תקשורת, והוא יודע את זה והוא חושף את זה כאילו זו חשיפה, זה שקר.

חנין זועבי: זו לא סתם עוינות – והעוינות היא דבר מסוכן כשלעצמו – וזה לא הסתה, זה שקר.

חנין זועבי: להציג ספר – לדבר על זה שאני חברתי לסופר אנטישמי ולתת כותרות, לתת קטגוריות של אנשים שהם אנטישמים, שזה לגיטימי וזה כשר וזה לא כשר, על סמך הביקורת נגד ישראל – בזמן שלא מביאים שום תיאור של הספר והתוכן של הספר, וגם בשביל להסית ולעשות דה-לגיטימציה – זה גם, שוב, סוג של שקר.

ראובן ריבלין: מזמן – – –

חנין זועבי: ואני רק אצטט משפט אחד, ברשותך.

חנין זועבי: בשביל לדייק אני קוראת.

חנין זועבי: אני גם רוצה להזכיר לאנשי הטלוויזיה, לליאור שליין ביניהם, שזה לא מקצועי להתנקם בחבר כנסת שמסרב להתארח אצלו, גם אם כולם רוצים להתארח אצלו.

חנין זועבי: ארצה להעיר לו שמי שנגוע בדו-פרצופיות הוא זה שמפציר בחבר כנסת להגיע לאולפן, וכשחבר הכנסת מסרב, הוא מאיים עליו.

חנין זועבי: מאיים עליו בטלפון, על העוזר שלו, בהתנכלות במסגרת התוכנית.

חנין זועבי: או שהוא אומר משפט כמו – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, כמה את חושבת שדקה יכולה להימשך?

ראובן ריבלין: רק תסבירי לי, בתור יושב-ראש.

חנין זועבי: לא, הדקה הסתיימה.

ראובן ריבלין: כי אני מפחד שאחר כך תאמרי שאני דומה לתקשורת.

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, תודה לך שהארכת את הדקה שלי.

ראובן ריבלין: דקה אחת – – –

חנין זועבי: אני חושבת שכנות – –

ראובן ריבלין: אני הבנתי, אני אתן לך הצעה לסדר-יום, אבל – – –

חנין זועבי: – – הכנות היא לב המקצועיות העיתונאית.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אבל באמת צריכים – דקה וחצי, מילא, אבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, אם אתה רוצה נאום בן דקה – בבקשה.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, בליל שבת האחרון נשרף בית-כנסת בחריש.

אברהם מיכאלי: בית-כנסת מרכזי שבעצם שימש לא רק את התושבים שם אלא גם את התושבים בסביבה, אפילו.

אברהם מיכאלי: נכון שהמשטרה עדיין לא יודעת מי שרף את בית-הכנסת אבל מדובר פה בנזק גדול מאוד.

אברהם מיכאלי: נשרפו שם ספרים, נשרפו שם ספרי קודש, כמובן, ספרי תורה, והנזק הוא כל כך גדול שהתושבים שם, קשה להם אפילו להתאושש מההלם – מאיפה זה קרה.

אברהם מיכאלי: אבל לצערנו, אי-אפשר להתעלם מההדים של המחלוקת הגדולה שיש כנראה בציבור, מזרם כזה או מזרם אחר.

אברהם מיכאלי: ולפעמים הדברים האלה עוברים כבר בשקט, התקשורת כבר כמעט לא התייחסה לזה.

אברהם מיכאלי: פשוט מאוד, שורפים בית-כנסת בארץ-ישראל, זה דבר שכנראה הוא עוד איזה מקרה שרפה.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו פשוט מאוד חייבים כל כך להיזהר במחלוקות שלנו, שלא נגלוש חלילה חלילה לכיוונים כאלה של לשרוף בתי-כנסת בארץ-ישראל.

אברהם מיכאלי: זה כבר דבר חמור.

אברהם מיכאלי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: רבותי, תמו הנאומים בני הדקה.

ראובן ריבלין: אנחנו נזמין את השרה, שרת העלייה והקליטה, השרה סופה לנדבר, לעלות ולהשיב בשעת שאלות על שאלותיהם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: שלושה מהם כבר נמצאים כאן, והרביעי ביקש מחברת הכנסת זוארץ להקריא את שאלתו.

ראובן ריבלין: ראשון השואלים – אנחנו נראה לפי הסדר, גברתי הנכבדה.

ראובן ריבלין: נסדר לשרה את הדוכן.

ראובן ריבלין: נא לסדר לשרה את הדוכן.

ראובן ריבלין: את שאלתו של פלסנר את תישאלי אחרי כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, אתה תהיה הראשון.

ראובן ריבלין: את, אחרי השאלה שלך, תשאלי את השאלה של פלסנר.

ראובן ריבלין: נא להפעיל את הרמקול.

אברהם מיכאלי: שוב תודה, אדוני היושב-ראש.

אברהם מיכאלי: גברתי השרה, שאלתי – שתי שאלות:

אברהם מיכאלי: הממשלה אישרה לפני זמן לא רב את תוכנית החומש לשיפור קליטתם של בני העדה, יהודי אתיופיה, במסגרת משרדך, אך התוכנית עדיין לא מיושמת.

אברהם מיכאלי: שאלה ראשונה: מהן הסיבות לעיכוב יישום תוכנית החומש?

אברהם מיכאלי: מהן הפעולות שנוקט משרדך ליישום תוכנית החומש?

אברהם מיכאלי: מתי להערכתך התוכנית תצא לפועל הלכה למעשה?

אברהם מיכאלי: השאלה השנייה – זאת שאלה אחרת כבר: מהן הפעולות שנקט משרדך לטיפול בבעיית הדיור לעולים החדשים בשנת 2011, וכיצד הינך מתכוונת לפעול בשנת הכספים הנוכחית בנושא?

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

סופה לנדבר: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מצטערת, הקול שלי צרוד.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מעריכים שלמרות שאת לא בקו הבריאות המלא, באת ועמדת כאן על מנת למלא את תפקידך, גם כלפי הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מיכאלי, אני רוצה להגיד לך שתוכנית החומש אושרה ב-2008, ומאז התוכנית מיושמת במלואה על-ידי משרד החינוך, משרד התמ"ת, משרד השיכון ומשרד הרווחה.

סופה לנדבר: המשרד המתכלל הוא המשרד לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: בשנת 2010 בוצעו פעילויות בסכום כולל של 157 מיליון ש"ח.

סופה לנדבר: בשנת 2011 הושקעו עשרות מיליוני שקלים נוספים.

סופה לנדבר: אנחנו נמצאים בתהליך של עיבוד נתונים, אשר אדאג שיגיעו אליך כאשר אנחנו נאסוף אותם וברגע שיתפרסמו.

סופה לנדבר: הפעילות כוללת – חינוך: פעילות לימודים לצמצום פערים בבתי-הספר; תגבור להכנה לבחינות בגרות לכיתות י"א וי"ב; חיזוק התא המשפחתי למניעת אלימות במשפחה, שכולנו יודעים ומכירים, והתופעות האלה מדאיגות – מדאיגות את הכנסת, מדאיגות את החברה ומדאיגות אותי כשרה לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: בתחום התעסוקה: הכשרות מקצועיות כגון מורי נהיגה, אחיות מעשיות, סייעות שיניים, מטפלות בגיל הרך, חשבונאות ועוד.

סופה לנדבר: השכלה גבוהה: תוכניות לימוד אשר מאפשרות קבלה לאוניברסיטאות שלא על סמך הציון הפסיכומטרי.

סופה לנדבר: הוא היום לא קובע כלפי העלייה של יוצאי אתיופיה.

סופה לנדבר: היכולת האישית – על זה אנחנו שמנו דגש בתוכניות החומש, וזה חשוב מאוד, אדוני היושב-ראש.

סופה לנדבר: הורחבה הזכאות לסיוע בשכר לימוד עד לגיל 35, במקום 26, שהיה נהוג עד היום.

סופה לנדבר: זה הכול במסגרת פרויקט חומש.

סופה לנדבר: גיל 26 היה נהוג עד היום.

סופה לנדבר: בצה"ל: שיבוץ חיילים בתפקידים איכותיים התואמים את הנתונים האישיים של כל חייל וחייל.

סופה לנדבר: שוב, בלי דפ"ר, זאת אומרת דוח פסיכוטכני ראשוני, או קב"א נתוני קצונה.

סופה לנדבר: אנחנו שמים דגש על אישיות, על הנתונים האישיים האיכותיים של אותו חייל.

סופה לנדבר: אני חושבת שאלה נתונים טובים, ואנחנו במלוא המימוש של תוכנית החומש.

סופה לנדבר: כמו שזה מתוכנן, כך אנחנו עושים, וכאשר אנחנו נפרסם נתונים של שנת 2011, נאסוף אותם, ואני אדאג להעביר לך את הנתונים האלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, אתה רוצה שאלות נוספות?

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם מיכאלי: יש לי שאלה נוספת.

סופה לנדבר: בקשר לדיור: אני רוצה להגיד לכם, אדוני יושב-ראש הכנסת וחבר כנסת מיכאלי, שאלה מצוינת, טובה מאוד, מפני שבשנים האחרונות לא הקדישו זמן לדיור, לפחות בכמה משרדים, ובמשרד לקליטת העלייה בפרט.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שבמשך שנים רבות במדינת ישראל אין בנייה ציבורית.

סופה לנדבר: כשאני נכנסתי למשרד לקליטת העלייה אנחנו איתרנו 500 יחידות דיור, אנחנו שיפצנו אותן, בפריפריה, בגלל שאני טוענת שאין פריפריה במדינת ישראל, ובזמן שאנחנו מקצרים את הדרך זה מובן, ומובן שמקצרים את הדרך למרכז.

סופה לנדבר: בפעם הראשונה קיבלתי החלטה על חידוש בנייה ציבורית במשרדי, יחד עם משרד השיכון והבינוי, בממשלה הנוכחית.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד לך שאנחנו עכשיו קיבלנו מהסוכנות היהודית ואישרנו בממשלת ישראל שיפוץ של 650 יחידות דיור, והן נמצאות בתהליך אכלוס.

סופה לנדבר: אנחנו אכלסנו אותן חלקית בבאר-שבע, אכלסנו אותן באשקלון, יש לנו דירות בכפר-סבא – זאת אומרת במרכז המדינה – בחיפה זה במצב אכלוס ובלוד.

סופה לנדבר: קיבלנו החלטה על בנייה על קרקע חומה.

סופה לנדבר: ההחלטה הזאת, על 5,000 יחידות דיור, התקבלה פעם ראשונה במרס, ב-31 במרס 2011.

סופה לנדבר: החלטה על בנייה על קרקע חומה – קרקע ציבורית שאנחנו נתנו אפשרות לבנייה של 5,000 יחידות דיור ברשויות המוניציפליות, זאת אומרת דרך החברות הכלכליות של כל עירייה ועירייה שתרצה לבנות על קרקע חומה.

סופה לנדבר: אפשרות נוספת, אם אין קרקע חומה, שהיא זמינה עכשיו, כרגע, לבנייה, אפשר לקבל את הקרקע ממינהל מקרקעי ישראל לחברה כלכלית של עירייה זו או אחרת, ולהתחיל לבנות.

סופה לנדבר: אחרי זה אנחנו קיבלנו, אדוני היושב-ראש, החלטה על בנייה על קרקע ציבורית של 4,000 יחידות דיור עד שנת 2015.

סופה לנדבר: זה הכול בנייה תקציבית.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו בפריצת דרך, ואנחנו אספנו נתונים בקריאה לעיריות, ועכשיו מעבדים את הנתונים, ובחודש פברואר יושבת ועדה, ובראש הוועדה יושב מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה, יחד עם משרד השיכון ומשרדים אחרים, משרד האוצר, ואנחנו נתחיל לבנות.

סופה לנדבר: אני מאמינה שהרשויות יתחילו לבנות.

סופה לנדבר: פנו אלינו רשויות.

סופה לנדבר: אני אישית התקשרתי לראשי ערים במרכז המדינה – לתל-אביב, לחולון, לבת-ים, לפתח-תקווה, לירושלים.

סופה לנדבר: חלק מהערים החליטו לבנות – חיפה, אשדוד – ופנו לוועדה.

סופה לנדבר: אנחנו קיבלנו למעלה מ-20 מעטפות.

סופה לנדבר: עכשיו מעבדים את הנתונים, ואני מקווה שבאמצע חודש פברואר אנחנו נודיע לעיריות שיתחילו לבנות בנייה ציבורית.

סופה לנדבר: זאת פעם ראשונה, אחרי הפסקה של המון המון שנים.

סופה לנדבר: אנחנו גם הגדלנו את הסכום לשכירות ארוכת טווח, ואנחנו הלכנו נגד הביורוקרטיה.

סופה לנדבר: אם עד כה היו עולים צריכים להביא חוזה לכמה שנים, לחמש שנים, היום הם צריכים להביא חוזה שכירות לשנה בלבד, ואנחנו מאריכים לו ומאשרים לו שכירות ארוכת טווח, במקומות שאין פתרונות דיור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: תודה, גברתי השרה.

אברהם מיכאלי: השאלה הנוספת מתחברת לאותה תוכנית חומש שאמרת שהיא מבוצעת – ואני שמח, כי תמיד ההרגשה שאנחנו מקבלים כל הזמן שההחלטה של 2008 לא מבוצעת, והתקפות שיש גם כלפייך וכלפי ממשלת ישראל מצד העולים שאין כלום ואין כלום.

אברהם מיכאלי: אני חושב שלפעמים צריכים גם את הדברים האלה לשים על השולחן.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, גברתי השרה, ביוזמת יושב-ראש הכנסת יצאנו לפני כשנתיים לאתיופיה, ואני מבין שבעקבות זה, בזכות היושב-ראש, בזכות הלחץ שלנו בסוף, יהודי הפלאשמורה עולים היום טיפין-טיפין לארץ.

אברהם מיכאלי: מה גברתי יכולה לעדכן אותנו כרגע על קצב העלייה?

אברהם מיכאלי: כי אנחנו מבינים שהקצב הזה יורד ויורד, וזה מתחבר גם לאותה בעיה של דיור – כי אני מבין שדבר קשור בדבר, כי בסוף העולים האלה מגיעים בכמות כזו או אחרת, צריך להכין אותם גם – צריך להכין את הדירות כדי שיהיה להם דיור, איפה לגור.

אברהם מיכאלי: אז אם גברתי יכולה לעדכן אותנו גם בעניין הזה.

אברהם מיכאלי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת.

סופה לנדבר: קודם כול, אני רוצה להגיד שגם אני הייתי באתיופיה.

סופה לנדבר: אני ביקרתי באתיופיה, ואני, בזמן שנכנסתי לתפקיד אמרתי שאני רוצה לנסוע לשם, אף-על-פי שהנסיעה – ואתם יכולים להבין – נסיעה לא פשוטה.

סופה לנדבר: לא פשוטה.

סופה לנדבר: ומה שראיתי, אני מאמינה שגם אתם הרגשתם אותו הדבר שאני הרגשתי, וכאשר חזרתי המלצתי לראש הממשלה לקבל החלטה אמיצה.

סופה לנדבר: אנשים ישבו שם במחנות 14 שנים בממוצע, עד 14 שנים, עקרו את החיים שלהם מכפרים, הגיעו למחנה ולא קיבלו תשובה – לא לא ולא כן.

סופה לנדבר: ואמרתי שזה לא אנושי.

סופה לנדבר: מי שצריך לקבל תשובה חיובית צריך לקבל תשובה חיובית; מי שלא – גם צריכים להיות אמיצים ולהגיד לא.

סופה לנדבר: אבל אי-אפשר להחזיק אנשים בתנאים-לא-תנאים.

סופה לנדבר: ממשלת ישראל קיבלה את ההחלטה, אבל ממשלת ישראל, ואני צריכה להגיד – ראש הממשלה קיבל החלטה אמיצה ביותר, שלא התקבלה במשך שנים רבות, אבל בהחלטה כבר הגדרנו את מספר העולים שעלו בשנה הראשונה ומספר העולים שיעלו בשנה הזו.

סופה לנדבר: ובגלל זה אין מספר שהקטינו, של עולים שמגיעים; הוא היה מתוכנן מראש.

סופה לנדבר: כדי לקבל את העולים ולתת להם את האפשרות להיקלט בארץ צריכים לפנות מרכזי קליטה וגם צריכים לעבוד בקצב של פינוי.

סופה לנדבר: אנחנו, בקדנציה הזאת עשינו המון שינויים.

סופה לנדבר: הרחבנו את הגבולות של אכלוס ליוצאי אתיופיה, בגלל שלא הסכמתי לדבר, אבל בגלל שלא רק אנחנו, המשרד לקליטת העלייה, קשורים ואחראים – אין לנו בלעדיות על קליטת עולים במדינת ישראל, יש משרדים נוספים, והיו קשיים, אבל אנחנו הגדלנו את הגבולות.

סופה לנדבר: אנחנו גם הגדלנו את המענק כדי לפנות את מרכזי הקליטה.

סופה לנדבר: ואני צריכה להגיד שצריכים לראות את התמונה המלאה.

סופה לנדבר: יש במרכזי קליטה, לצערי, בודדים, ומספר גדול ביותר, שכבר לא נמצאים במרכזי קליטה ומחזיקים דירה, ומחזיקים דירה.

סופה לנדבר: ובודד יוצא אתיופיה כן מקבל כסף וכן מקבל הלוואה באותם תנאים.

סופה לנדבר: נכון שההלוואה למשפחה היא יותר גדולה מההלוואה לבודד, אבל כל בודד במדינת ישראל מקבל מהבנקים סכום הרבה יותר נמוך מאשר משפחה, וזה מאוד מאוד טבעי.

סופה לנדבר: ואני חושבת שאנחנו צריכים לדעת שאנחנו עשינו ליוצאי אתיופיה הבודדים תוכנית של שכירות ארוכת טווח, שמדינת ישראל משתתפת שם בסכום די נאה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו, מעל לבמה הזאת, להגיד שיפנו את מרכזי הקליטה, אבל קצב העלייה תלוי באותם אנשים שנמצאים במרכזי הקליטה, והקצב הזה היה מתוכנן מראש.

סופה לנדבר: בגלל זה אפשר להגיד שממשלת ישראל בשנה שעברה – העלייה היתה ב-300 איש יותר ממה שהממשלה התכוונה והתחייבה, ובשנה הזו אנחנו נעמוד באותם מספרים שממשלת ישראל אישרה ותכננה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ.

ראובן ריבלין: אני גם מתנצל, היית צריכה להיות ראשונה, שכן אני ראיתי בפלסנר ראשון, אבל היית לפני כן.

ראובן ריבלין: אני מציע שתעמדי ממול, אז תוכלי להיות מול השרה ותוכלו לפתח את הדיאלוג ביניכן בהמשך, ביתר שאת, וגם פנים אל פנים.

אורית זוארץ: כבוד השרה, כבוד היושב-ראש, אני לא אקח את זה למקום של הדרה, אתה יודע, לבלבול.

אורית זוארץ: חברי וחברותי חברי הכנסת, כבוד השרה, רצוני לשאול ולהתייחס לילדים עם צרכים מיוחדים בני עולים בישראל.

אורית זוארץ: חל חוק חינוך חובה חינם על ילדים בעלי צרכים מיוחדים אשר אובחנו ככאלה באבחונים הנדרשים על-ידי משרד החינוך – שזה לא קשור אלייך – ואכן נמצאו כבעלי צרכים מיוחדים.

אורית זוארץ: החוק חל מגיל שלוש.

אורית זוארץ: אולם על-פי המצב כיום, הרשויות בישראל אינן מכירות באבחונים אשר נעשו בארצות המוצא של הילדים, של ילדיהן של משפחות העולים.

אורית זוארץ: משמע, ילד שאובחן כבעל צרכים מיוחדים בארץ שבה הוא נולד וממנה הוא עלה לישראל אינו זוכה להכרה באבחונים אשר עבר ונדרש לעבור אבחון חוזר בישראל.

אורית זוארץ: תהליך האבחון החוזר נמשך בין שלושה חודשים לשנה, ובמהלך תקופה זו אין באפשרות הילדים להירשם ולהשתבץ במוסד חינוכי.

אורית זוארץ: בנוסף, המוסד לביטוח לאומי מעניק קצבת נכות מלאה רק לילדים אשר רשומים במוסד חינוכי, דבר שאין בידיהם של ילדי העולים לעשות.

אורית זוארץ: לאור תקופת האבחון, הוריהם של הילדים מקורקעים לבתיהם, שכן אין מי שישגיח על ילדם.

אורית זוארץ: כמו כן, תהליך האבחון כרוך בהליכים פרוצדורליים – ואני גם אוסיף: כלכליים – אשר לעולה חדש קשה יותר לבצע.

אורית זוארץ: ברצוני לשאול: מה נעשה על-ידך על מנת לסייע למשפחות עולים שלהם ילד עם צרכים מיוחדים בהליך הקליטה?

אורית זוארץ: מדוע אין הכרה זמנית באבחונים מארץ המקור בשלב קליטתם הראשונית בארץ?

אורית זוארץ: מדוע אין מסלולי אבחון מזורזים לילדי עולים, דבר שיסייע להוריהם להיקלט ולהשתלב גם בעולם התעסוקה?

אורית זוארץ: והשאלה האחרונה, איזה שירותים המיועדים באופן ממוקד להורים לילדים עם צרכים מיוחדים נכללים במסגרת סל הקליטה?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: תוכלי להוסיף, כמובן.

סופה לנדבר: תודה רבה לחברת הכנסת זוארץ.

סופה לנדבר: הטיפול בילדים עולים בעלי צרכים מיוחדים אינו בתחום אחריות משרד הקליטה והעלייה אלא באחריות משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה וביטוח לאומי.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, יועצי קליטה מלווים את המשפחות ומסייעים למשפחה בקישור עם הגורמים הרלוונטיים, בעיקר במתן מידע לגבי זכויות.

ראובן ריבלין: רק רגע, גברתי השרה.

ראובן ריבלין: האם לא מקבלים העולים מבעוד מועד במקום מוצאם – חבר הכנסת שי, נדמה לי שגם אתה – את כל הפרטים, מה מגיע להם כשהם באים לארץ?

ראובן ריבלין: מצוין שמשרד הקליטה מציב לידם חונך, אבל הדברים האלה הם לא ברורים מראש?

ראובן ריבלין: רק כשהם באים לארץ הם מתחילים – – –

נחמן שי: – – – המוצא הם מקבלים.

ראובן ריבלין: ודאי, מה זה.

סופה לנדבר: אני אסביר.

סופה לנדבר: אנחנו בכלל מלווים כל עולה ועולה.

סופה לנדבר: אנחנו שינינו כל כך הרבה דברים במשרד לקליטת העלייה שזו יכולה להיות הרצאה של שעות ולא של שעה אחת.

סופה לנדבר: אנחנו נותנים טיפול לעולה עוד לפני שהוא יוצא מהמדינה שהוא עושה ממנה עלייה.

סופה לנדבר: דרך האינטרנט, אתר האינטרנט של המשרד לקליטת העלייה, באמצעות עובדי סוכנות, או ארגונים שאחראים על העלייה, הוא יכול לפנות למשרד לקליטת העלייה, ואנחנו מקצרים את הדרך בתשובה לשאלה ספציפית.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, המשרד לקליטת העלייה לא יכול לקבל את המסמכים של העולה לפני שהוא עושה עלייה, ובגלל שזה באחריות של ארגונים שמביאים את העולה – הסוכנות היהודית, ארגון "נפש בנפש" ואחרים, שאחראים על העלייה של העולה החדש למדינת ישראל.

סופה לנדבר: ואז, כאשר הוא נפגש עם עובדים של ארגון זה או אחר, הוא מסביר שיש לו בעיה, וממליצים לו להביא את המסמכים, ועוזרים לו גם בתרגום של המסמכים האלה.

סופה לנדבר: לא תמיד הוא צריך לתרגם את המסמכים.

סופה לנדבר: בעצמי סיימתי ויש לי תואר שני – אני קלינאית תקשורת, חינוך מיוחד, אני עבדתי בחינוך מיוחד במדינת ישראל מאז שעליתי ארצה; גם במשרד הבריאות, אבל חלק מהמשרה במשרד החינוך.

סופה לנדבר: ואז, השיטה של המדינות האלה והשיטה של מדינת ישראל, לא תמיד יש התאמה, ובגלל זה מאוד מאוד טבעי ששולחים את הילד לאבחון כדי שהוא יקבל את הטיפול הראוי.

סופה לנדבר: אנחנו, כמשרד לקליטת עלייה, והרכזים שלנו במקום נותנים מענה לילדים בעלי צרכים מיוחדים, בקשר עם עמותה שבעצם מארגנת להם את הקשר עם המוסד הראוי, המוסד הנכון, ובגלל זה אני רוצה להסביר שסל הקליטה בנוי לצרכים הראשוניים של כל עולה חדש שמגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אגב, גם סל הקליטה – אנחנו בקדנציה הזאת, בשנה שעברה, הגדלנו אותו ב-10%, פעם ראשונה מאז שהחוק הזה קיים, והשנה היה עדכון ב-2.6%.

סופה לנדבר: אבל אלה הכספים שמדינת ישראל מאשרת לעולה חדש להתארגנות – להתארגנות למשפחה, להתארגנות לילדים, להתארגנות הראשונית.

סופה לנדבר: אין לנו בסל הקליטה כספים שאנחנו יכולים להמליץ לעולה חדש עם צרכים מיוחדים, ובגלל זה אנחנו שולחים אותו לאבחון, ואנחנו עוזרים שהוא יעבור את האבחון.

סופה לנדבר: אני שיניתי בקדנציה הזאת, קיבלתי וטיפלתי לא במקרה אחד.

סופה לנדבר: ואני רוצה להגיד תודה רבה על הטיפול של משרד החינוך.

סופה לנדבר: מהר מאוד עונים לנו על הדרישות שלנו, מנסים לעזור, אבל ילד במדינת ישראל צריך לעשות אבחון חדש כפי שאמרתי – לא תמיד יש התאמה בטיפול, וההתאמה הזאת כוללת גם אבחון חדש.

ראובן ריבלין: כן, זה מאוד – הילד הרי מגיע, ולהתחיל את האבחון מחדש זה סיפור שלם, ואני פשוט – – –

סופה לנדבר: תשמע, זה דרישות של משרד החינוך – – –

ראובן ריבלין: אני לא – – –

סופה לנדבר: זה לא דרישות שלי – –

ראובן ריבלין: בוודאי, בוודאי – – –

סופה לנדבר: – – זה דרישות של משרד החינוך – – –

ראובן ריבלין: לא, אבל את צריכה – – –

סופה לנדבר: זה דרישות של משרד החינוך – – –

ראובן ריבלין: לאדם עולה, אדם עולה – בדרך כלל חוק האזרחות הוא חוק אחר.

ראובן ריבלין: אדם שעולה לפי חוק השבות – אני יודע, זה לא עניינך, אבל לפי דעתי צריכים לקיים – – –

סופה לנדבר: זה ענייני.

סופה לנדבר: אנחנו – תשמע – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, זה עניינך כי זה העולה.

ראובן ריבלין: עניינך זה העולה, אבל לך אין את האמצעים – –

סופה לנדבר: אין לי אמצעים.

ראובן ריבלין: – – לתת את כל אותם דברים – –

אורית זוארץ: כבוד – – –

ראובן ריבלין: – – שהם כל כך טריוויאליים אם את לא נולדת בארץ.

סופה לנדבר: ולפני האישור של המוסדות אנחנו לא יכולים גם לאשר לו כספים – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

סופה לנדבר: – – בגלל שהכספים מגיעים בדרך כלל מביטוח לאומי, ולזה – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

סופה לנדבר: – – צריכים אישור של המדינה.

ראובן ריבלין: בשרירות לב הרי, כאשר חוק האזרחות פועל ולא חוק השבות, יכולים לבוא לבן-אדם ולומר לו מתי נותנים לו אזרחות ומתי לא נותנים לו אזרחות.

ראובן ריבלין: פה מדובר על משפחה שעולה לארץ, היא עולה לפי חוק השבות, אין בכלל שיקול דעת בעניין זה, אלא אם כן מדובר בחוזר, תושב חוזר – – –

סופה לנדבר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש וחברת הכנסת, אני רוצה להגיד שאני אישית – –

ראובן ריבלין: אני בטוח.

סופה לנדבר: – – פתחתי פניות ציבור במשרדי – –

ראובן ריבלין: בטוח.

סופה לנדבר: – – ועולה חדש יכול – אני בקדנציה הזאת קיבלתי למעלה מ-4,000 פניות ציבור.

סופה לנדבר: אני קיבלתי פנייה אחת – וזה גם בביקור שלי בחיפה – של ילדה שאני אבחנתי, שאני אבחנתי שצריכים לעזור למשפחה הזאת.

סופה לנדבר: לא קיבלתי פנייה אחת.

סופה לנדבר: ואם אנחנו מקבלים פניות כאלה, אנחנו, באמצעות עובדי המשרד לקליטת עלייה, פונים למשרדים שונים ואחרים – –

ראובן ריבלין: כל הכבוד.

סופה לנדבר: – – כדי לקצר את הדרך, ואני חושבת שזאת חובתנו, וככה אנחנו עושים.

ראובן ריבלין: כל הכבוד.

אורית זוארץ: כבוד השרה, אני ככה בטוחה שאת באמת פועלת במסירות רבה כדי לתת מענה לעולים שמגיעים, אבל צר לי שלא אוכל לקבל את תשובתך ואת העברת האחריות לארגונים שבעצם פועלים בשם מדינת ישראל.

אורית זוארץ: אנחנו כולנו יודעים כמה כספים וכמה משאבים מדינת ישראל משקיעה בשכנוע של יהודים בעולם להגיע למדינת ישראל.

אורית זוארץ: בתוך התהליך הזה נוצר איזשהו חלל שנותר חסר, כשמדובר במשפחה שמגיעה עם ילד עם צרכים מיוחדים והם לא מקבלים את הסיוע מהציר שאמור לחבר אותם למדינת ישראל, אם זה משרד הקליטה – כי דיברת: זה תחום אחריות של הרווחה, ותחום אחריות של החינוך, ותחום אחריות של הארגונים שמביאים.

אורית זוארץ: אבל אני חושבת שמשרד הקליטה עומד בדיוק בתווך הזה על מנת לפשט את התהליכים הביורוקרטיים ועל מנת להקל – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, את נוגעת בנקודה נורא חשובה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך – –

ראובן ריבלין: גברתי השרה, רק רגע.

סופה לנדבר: – – אני רוצה לעצור את הלהט שלך.

אורית זוארץ: זה לא להט, זה כאב.

סופה לנדבר: אומנם הקול שלי היום צרוד – –

אורית זוארץ: כאב רב.

סופה לנדבר: – – אני לא מעבירה את האחריות של משרד הקליטה לאף משרד – –

אורית זוארץ: אבל את – – –

סופה לנדבר: – – אבל לאף משרד – – –

אורית זוארץ: כבוד השרה – – –

סופה לנדבר: אני אומרת לך שהאבחונים שנעשים במשרד החינוך ובמשרד הרווחה הם לא אבחונים מקצועיים של המשרד לקליטת העלייה, הם אבחונים לפי המצב של ילד זה או אחר שהם צריכים להיות במשרד זה או אחר.

סופה לנדבר: אנחנו משתדלים לעזור לעולה.

סופה לנדבר: אני לא מעבירה אחריות על העולה, ההיפך הוא הנכון.

סופה לנדבר: אם לא הקשבת, או הקול שלי – –

אורית זוארץ: לא, הקשבתי מצוין.

סופה לנדבר: – – לא היה ברור – –

אורית זוארץ: את דיברת – – –

סופה לנדבר: – – אני אומרת לך, סל הקליטה של מדינת ישראל שמאושר במשך שנים רבות הוא סל הקליטה שמדינת ישראל נותנת לצעדים הראשונים בארץ.

סופה לנדבר: אחרי שעולה מגיע, הוא הולך – –

אורית זוארץ: הנקודה הזאת ברורה כבר.

אורית זוארץ: היא ברורה.

סופה לנדבר: – – לשכור דירה.

סופה לנדבר: יש לו שם בסל דברים שאף שר לפני לא עשה מה שאני עשיתי.

סופה לנדבר: אני עשיתי עדכון.

סופה לנדבר: במשך שנים רבות לא נעשה עדכון בסל הקליטה.

סופה לנדבר: ובגלל זה, אני לא מעבירה אחריות, לא למשרד האוצר שלא עשו עדכון – ולא על שרים שהיו לפני.

סופה לנדבר: אני לקחתי אחריות, וכך אני עושה.

סופה לנדבר: אם את תעבירי לי ספציפית מקרה זה או אחר, אני מבטיחה לך, חברת הכנסת, שאני אישית אטפל במשפחה זו או אחרת או בילד זה או אחר.

סופה לנדבר: אני בינתיים לא קיבלתי פניות, ואם אני מקבלת פניות, אני מנסה לעזור ולקצר את הדרך.

סופה לנדבר: כך נעשה במשרד לקליטת העלייה טיפול אישי, טיפול בלי ביורוקרטיה, וקיצור דרכים במשרדים אחרים שאחראים לנושא זה או אחר.

אורית זוארץ: כבוד השרה, אני לא מפקפקת במסירות שלך ובאחריות שלך, אני רק מתחברת לדברים שנאמרו כאן.

אורית זוארץ: אני רק אומרת שיש כאן בעיה מערכתית, בעיה עקרונית, ואני אשמח מאוד אם תיבחן האופציה לעשות איזושהי דיפרנציאציה בסל הקליטה, או התייחסות ממוקדת נוספת.

אורית זוארץ: זה לא עניין של פנייה אישית כזאת או אחרת.

אורית זוארץ: התפקיד שלי זה לא רק לתת מענה על פניות אישיות, אלא לטפל בסוגיות ברמה העקרונית.

אורית זוארץ: וברגע שאנחנו מבינים שנוצרה כאן בעיה – אני גם לא ביקשתי ממשרד הקליטה לעשות את האבחונים.

אורית זוארץ: הפנייה והבקשה היא לתת אפשרות להיקלט במערכות חינוכיות באופן זמני, כי ילד עם פיגור שכלי הוא ילד עם פיגור שכלי, וילד עם צרכים אחרים הוא ילד עם צרכים אחרים, ואפשר להכניס אותו באופן זמני למערכת על מנת שהוריו יוכלו לחזור לעולם התעסוקה.

אורית זוארץ: לא ביקשתי מהשרה לא לעשות אבחונים – –

סופה לנדבר: תשמעי, חברת הכנסת זוארץ – – –

אורית זוארץ: – – ולא להחליף את משרד החינוך, אבל עדיין להפעיל לחץ על המשרדים האחרים שאמורים לטפל באותם עולים, שאתם עושים עבודת קודש להביא אותם לישראל, ולאותם עולים לפשט את ההליכים.

אורית זוארץ: זה מה שביקשתי.

סופה לנדבר: אז אני אומרת וחוזרת על זה – –

אורית זוארץ: ואני – – –

סופה לנדבר: – – אם את קיבלת פנייה זו או אחרת, תעבירי ללשכתי ואנחנו נקצר את הדרך.

סופה לנדבר: אני לא קיבלתי פנייה אחת בקדנציה הזאת ממשפחה זו או אחרת שלא קיבלה טיפול מסור ביותר של עובדי המשרד לקליטת עלייה, ולא ניסו ולא הצליחו מול הביורוקרטיה של משרדים אלו או אחרים.

אורית זוארץ: אז אני – – –

סופה לנדבר: אם יש לך פנייה ספציפית – – –

אורית זוארץ: זה לא עניין של פנייה, כבוד השרה, זה עניין עקרוני.

סופה לנדבר: עקרוני זה – – –

אורית זוארץ: ילדים עם צרכים מיוחדים – –

סופה לנדבר: זה יהיה מאוד לא מקצועי לקחת – –

אורית זוארץ: – – צריכים לקבל מענה.

סופה לנדבר: – – ילד עם פיגור שכלי ולהכניס אותו לחינוך לילדים חירשים או לילדים אחרים.

סופה לנדבר: תשמעי, פה צריך להיות אבחון, אז צריכים – – –

אורית זוארץ: אז הוא צריך לשבת שנה בבית?

סופה לנדבר: – – – צריכים לעשות אבחון, צריכים לדעת לאיזה מוסד הילד הזה שייך ולרשום אותו לאותו מוסד.

סופה לנדבר: וכדי לרשום אותו לאותו מוסד צריכים בעצם לעשות אבחון, וזה אלף-בית של חינוך מיוחד, ואני חושבת שכל בן-אדם שמסתכל היום על מליאת הכנסת ורואה את השאילתות שלך מבין שילד צריך לעבור אבחון.

אורית זוארץ: בוודאי, בזה אין ספק.

אורית זוארץ: אנחנו לא מדברים על המקצועיות.

אורית זוארץ: אני מדברת על לוחות הזמנים.

אורית זוארץ: פרק זמן של שנה לערוך – – –

סופה לנדבר: אני לא נתקלתי בשנה, אבל אם יש בעיה עם הזמן – –

מוחמד ברכה: טוב, בואו נעשה את זה מסודר.

אורית זוארץ: אז אני אומרת, בסדר – – –

סופה לנדבר: – – אנחנו נשתדל לקצר אותו מול משרד החינוך ומול משרד הרווחה.

אורית זוארץ: תודה רבה על התגייסותך.

אורית זוארץ: אני עוברת לשאלה של יוחנן פלסנר.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: לשאלות של פלסנר.

אורית זוארץ: כן, אני פשוט מקריאה את שאלותיו של חבר הכנסת, חברי מסיעת קדימה.

אורית זוארץ: השאלות הן: 1.

אורית זוארץ: כמה ישראלים מתגוררים כיום בחוץ-לארץ, בחלוקה על-פי הארצות השונות, לאחר שהיגרו מישראל?

אורית זוארץ: 2.

אורית זוארץ: מהן מגמות ההגירה והחזרה לארץ ב-20 השנים האחרונות?

אורית זוארץ: השוואה בין מגמות.

אורית זוארץ: 3.

אורית זוארץ: על-פי הערכות משרדך, מהו מספר הישראלים שהיגרו לחו"ל בחמש השנים האחרונות?

אורית זוארץ: המבוקש הוא פירוט על-פי שנים ומספר המהגרים באותה השנה.

אורית זוארץ: 4.

אורית זוארץ: מהן הסיבות העיקריות להגירת ישראלים לחו"ל, על-פי נתוני משרדך?

אורית זוארץ: 5.

אורית זוארץ: מהו הפוטנציאל להחזרת ישראלים שהיגרו בהיקפים ניכרים, ואילו פעולות נוקט משרדך למימוש פוטנציאל זה?

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני לא מעבירה את האחריות.

סופה לנדבר: כשנבחרתי להיות השרה לקליטת העלייה, אני חושבת שלקחתי על עצמי את האחריות.

סופה לנדבר: הנושא של ישראלים שעזבו את מדינת ישראל והיום חיים בחו"ל הוא לא באחריות של המשרד לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: יכול להיות שזו האחריות של משרד הפנים.

סופה לנדבר: לי אין נתונים כאלה.

סופה לנדבר: הנתונים של אלה שעזבו את מדינת ישראל ולא נמצאים במדינת ישראל הם לא במשרד לקליטת העלייה.

מוחמד ברכה: אלה נתונים שאמורים להיות זמינים גם בידך, גברתי השרה.

סופה לנדבר: תנו לי לסיים ואני אהיה מוכנה לשאלות נוספות.

סופה לנדבר: יכול להיות שישראלים שגרים בחו"ל, כאשר פג תוקף הדרכון שלהם, הם פונים למשרד הפנים.

סופה לנדבר: הם לא פונים למשרד לקליטת העלייה, והנתונים הם כלליים לפי הסטטיסטיקה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: יחד עם זאת, המשרד לקליטת העלייה אחראי להחזיר את אותם ישראלים הביתה.

סופה לנדבר: היום, עד מיליון איש, לפי הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שפרסמו אותם – ואני מבינה שכולם מכירים אותם – חיים מחוץ גבולות מדינת ישראל.

סופה לנדבר: השבתם הביתה זו האחריות של המשרד לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: כאשר נבחרתי לשרה לקליטת העלייה ונכנסתי למשרד, המבצע "חוזרים הביתה ב-60" היה מבצע והסתיים.

סופה לנדבר: אני אמרתי: לא חוזרים הביתה רק במבצע יום-הולדת של המדינה, 60 שנה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: ובגלל זה אני רוצה להגיד דבר נוסף – כמעט מיליון ישראלים נמצאים בחו"ל; 60% מהם נמצאים בצפון אמריקה, 25% – באירופה, ו-15% – בשאר מדינות העולם.

סופה לנדבר: מגמות החזרה הביתה של ישראלים בחמש השנים האחרונות, בין שנת 2007 ועד שנת 2011:

סופה לנדבר: בשנת 2007 חזרו הביתה כ-5,000; בשנת 2008 חזרו כ-9,000; בשנת 2009 – 11,000; בשנת 2010 חזרו כ-9,000; בשנת 2011 כ-9,000.

סופה לנדבר: בסך הכול באו למדינת ישראל במשך חמש שנים כ-44,000 תושבים חוזרים.

סופה לנדבר: בשלוש השנים האלה הגדלנו את מספר התושבים החוזרים.

סופה לנדבר: הוא הוכפל בשנים האלה, ואנחנו אישרנו בממשלת ישראל את המשך הפעילות עם התושבים החוזרים, והמבצע אמור להסתיים ב-30 בספטמבר השנה.

סופה לנדבר: הפוטנציאל של החזרת ישראלים למדינת ישראל, תושבים חוזרים, תלוי בהרבה דברים ובהרבה גורמים.

סופה לנדבר: אני חושבת שהגורם העיקרי הוא הגורם האישי של אותו מהגר שנמצא רחוק ממדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שגם מידת המוכנות שלו לחזרה לארץ ואופן הקליטה של אותו אדם שחזר למדינה הם חשובים ביותר.

סופה לנדבר: המשרד לקליטת העלייה מנסה במשך שנים לסייע לישראלים החוזרים בתהליך קבלת ההחלטות, בליווי והחזרה לארץ.

סופה לנדבר: תהליך הליווי מתחיל כבר בחו"ל, באמצעות "בתים ישראליים" שנמצאים אצלנו בכמה מדינות.

סופה לנדבר: אנחנו נותנים סיוע והכוונה.

סופה לנדבר: אנחנו מקיימים אירועים לשמירת הזהות והקשר עם ישראל.

סופה לנדבר: המשרד מקיים כנסים בחו"ל לעידוד חזרתם של הישראלים, ואנשי מקצוע מגיעים למדינות שונות בעולם על מנת לתת מידע אישי ושיחות אחד על אחד.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נחמן שי יעלה וישאל את השאלות שלו.

מוחמד ברכה: אחריו, אחרי שנשמע את התשובה, חברת הכנסת עינת וילף תשאל את השאלות שלה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: גברתי השרה, מהם הלקחים שהפיק משרדך מהקמפיין להחזרת ישראלים?

נחמן שי: האם אתם מתכננים פעולות נוספות, כולל מסעי פרסום?

נחמן שי: האם הדברים האלה ייעשו באופן שונה?

נחמן שי: ענית אבל אני חוזר: אבקש לדעת נתונים לגבי שובם של אזרחים הביתה בחמש השנים האחרונות.

מוחמד ברכה: השאלה השנייה היא בעצם שאלה שנשאלה.

סופה לנדבר: הקמפיין נחל הצלחה.

סופה לנדבר: תנועת המבקרים באתר האינטרנט עלתה באלפי אחוזים.

סופה לנדבר: מסע הפרסום התמודד לראשונה עם שאלות הנוגעות לזהות הישראלית בתפוצות, ולא עם הטבה כלכלית ספציפית זו או אחרת.

סופה לנדבר: אנחנו הגענו לחשיפה מקסימלית ואנחנו פתחנו דיון עולמי.

סופה לנדבר: הודות למאמצים של ממשלת ישראל להחזרת ישראלים, נתקלנו בדברים אובייקטיביים – נתקלנו לצערי באינטרסים זרים ששאפו להסיט את הדיון על שאלת ההתבוללות של יהודי ארצות-הברית ולשים טריז בין ראש הממשלה לבין הקהילה היהודית שם.

סופה לנדבר: הקמפיין נועד לישראלים השוהים בחו"ל, ולהם בלבד.

סופה לנדבר: דיברנו על זה ואני חוזרת: במסגרת הפעולות לעידוד חזרת ישראלים לארץ, ובעקבות העובדה שמבצע ההטבות אמור להסתיים ב-31 בספטמבר 2012, המשרד לקליטת העלייה מתכנן כעת גל פרסום נוסף.

סופה לנדבר: אני רוצה להרגיע את כנסת ישראל, הוא מיועד להתמקד בחו"ל, רק בתושבים חוזרים, ולתת דגש רק על דבר אחד: אתר האינטרנט של המשרד לקליטת העלייה, תוך יצירת המשכיות פרסומית לקמפיין הקודם.

סופה לנדבר: אנחנו לא נעשה אותו כמו שהוא היה.

סופה לנדבר: ניתן דגש שהוא מסתיים בחודש ספטמבר, ואנחנו רוצים שיפנו לאתר האינטרנט שלנו, שישאלו שאלות ויקבלו את התשובות שהם דורשים.

סופה לנדבר: בקשר למספר החוזרים, אמרתי, ואם אתה רוצה שאני אחזור, אחזור כעת: במשך חמש השנים האלו הגיעו למדינת ישראל כ-44,000 תושבים חוזרים.

סופה לנדבר: אני שוב אומרת, אם בחו"ל נמצאים כמיליון איש, לא משנה איפה הם נמצאים.

סופה לנדבר: אף מדינה לא יכולה לוותר על אזרחיה, ומדינת ישראל לא יכולה לוותר, לא בגלל המצב הדמוגרפי, לא בגלל מצבים אחרים; ישראלים צריכים להיות כאן, ומדינת ישראל מתייחסת – אני אישית מתייחסת היום לא כמו שהתייחסו קודם, לא בוגדים ולא יורדים.

סופה לנדבר: אני מתייחסת לבן-אדם, מחפשת לעומק – בגלל התנאים המשפחתיים ותנאים אישיים כאלה ואחרים הוא עזב את מדינת ישראל, ומדינת ישראל חייבת לעשות מאמץ ולהחזיר אותם הביתה.

סופה לנדבר: אם לא ירצו, זה גורלם, אבל אנחנו צריכים לעשות מאמץ.

סופה לנדבר: כך אני חושבת.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, שאלה נוספת.

נחמן שי: גברתי השרה, אני קודם כול רוצה לברך על המגמה ועל הכוונה להחזיר ישראלים יורדים לישראל.

נחמן שי: זה מאמץ עצום.

נחמן שי: רבים מהם כבר הכו שורשים בארצותיהם, ולכן טוב ונכון לפנות אליהם.

נחמן שי: ככל שיחזרו יותר – ייטב.

נחמן שי: יש גם איזשהו סבב ישראלים יוצאים וחוזרים באיזושהי תנועה כזאת.

נחמן שי: כמו שאמרת, בצדק, את לא יודעת כמה ישראלים יוצאים לחוץ-לארץ כי את לא ממונה על זה, באמת משרד אחר עוקב אחרי הסטטיסטיקה.

נחמן שי: זה די מתאזן, מספרי היוצאים והחוזרים, אבל זה עלול להיות יותר גרוע – עלולים לחזור פחות מאשר יוצאים, ואז אנחנו מאבדים אותם.

נחמן שי: לכן, אני מברך על הכוונה ואני אשמח לראות אתכם משקיעים יותר.

נחמן שי: הטעות באותו קמפיין היתה, שאתם התמקדתם באוכלוסייה של היורדים החוזרים, ולא ראיתם את הקהילה היהודית הכללית שקיימת, בארצות-הברית במקרה הזה – אולי גם במדינות אחרות, אבל בארצות-הברית היא יותר מאורגנת.

נחמן שי: לכן, דעתי – ואני הבנתי ממך שאתם עושים קמפיין אחר עכשיו, יותר אינטרנטי ופחות פומבי גלוי.

נחמן שי: אם זאת הכוונה, יכול להיות שזה ימנע את אותו חיכוך בין הקהילה היהודית לבין ישראל והקמפיין שלכם, ואז אתם כמובן אתם תימנעו מאותה התנגשות.

נחמן שי: אני ממליץ, בהחלט ממליץ, גם לתאם את זה עם משרד החוץ וגם עם משרד התפוצות וההסברה, כי הם גם כן נוגעים לנושאים האלה.

נחמן שי: ואם תעשו איזושהי קבוצת מיקוד משותפת של מומחים שישבו ויסתכלו על זה, אני חושב שתוכלו לקבל את ההיזון החוזר שיעזור לכם לעשות קמפיין, שכמו שאמרתי, אני מאוד מברך עליו ומאוד ממליץ עליו כדי להחזיר יורדים לישראל.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: אתה יודע, חבר הכנסת שי, אני רוצה להגיד לך, אני לא רוצה להצדיק את הקמפיין.

סופה לנדבר: יכול להיות שהוא נגע בדברים כואבים ליהודי אמריקה.

סופה לנדבר: אני לא התכוונתי להיכנס לסכסוך עם אף אחד.

סופה לנדבר: אנשי מקצוע הפעם אישרו את הקמפיין.

סופה לנדבר: אתה יודע, אני פשוט, כאשר נכנסתי עכשיו למשרד – ובאמת, עכשיו נכנסתי למשרד – נתנו לי מכתב שקיבלתי ממרצה באוניברסיטת בר-אילן: שרת הקליטה שלום רב, הפרסומים היו טובים ואמיתיים וחבל שהופסקו.

סופה לנדבר: לא לפחד.

סופה לנדבר: לא לפחד.

סופה לנדבר: עצם ישיבתם בחו"ל הוא העלבון הגדול.

סופה לנדבר: גם המתביישים מתגוננים.

סופה לנדבר: תמשיכו בעשייה הטובה.

סופה לנדבר: ופה כתוב: נחום בן-יהודה, מרצה באוניברסיטה.

סופה לנדבר: אתה יודע, אני לא צריכה שמישהו ישים לי יד על הכתף ויגיד: טוב שעשיתם.

סופה לנדבר: אני קיבלתי – אנחנו דיברנו אתך בוועדה.

סופה לנדבר: אתה נפגעת, אני נפגעתי.

סופה לנדבר: אני פשוט אומרת לך: אנחנו לא פנינו ליהודים, ואני חושבת שמי שצריך לפנות ליהודים באמריקה ובכל מקום בעולם זה לא המשרד לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: הכוונה היתה לתושבים חוזרים, ואנחנו הדגשנו את זה בקמפיין.

סופה לנדבר: וכאשר הקמפיין הסתיים, פתאום התעוררו, אחרי חודש פלוס, יהודים שהתחילו להתלונן.

סופה לנדבר: לא היתה כוונה לפגוע באף אחד, ואני חושבת שאני הגדרתי ואמרתי: אנחנו עכשיו לא עושים קמפיין, אנחנו עושים קמפיין שרק ישים לב לפרטים שלנו באתר אינטרנט, שאנחנו נוכל לעזור לאותם אנשים שאישית לא יכולים להגיע אליהם.

סופה לנדבר: אני חושבת שטיפול אישי זה אחד הדברים, אדוני היושב-ראש, שמדינת ישראל צריכה לתת לאותם תושבים חוזרים, לעולים חדשים.

סופה לנדבר: וככה אני נוהגת וכך המשרד לקליטת העלייה נוהג, כדי לתת טיפול, עד כמה שאפשר יותר אישי, בגלל שמתחת כל גג – בעיה שלו, החיים שלו, הגורל שלו.

סופה לנדבר: ואז אנחנו צריכים לעזור לסייע לאותו בן-אדם לעבור את זה עד כמה שיותר בקלות, אם הוא רוצה לחזור הביתה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת עינת וילף תשאל את השאלות שלה, והיא תהיה האחרונה בפרק הזה.

עינת וילף: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

עינת וילף: השרה וחברי חברי הכנסת, השאלה הזאת נבחרה מהשאלות ששלח אלי ג'ון דיילי, נבחרה מתוך שאלות שביקשתי מאנשים ב"פייסבוק" לראות מה הם מבקשים לשאול אותך.

עינת וילף: וזו השאלה: מה עמדתו וכוונתו של משרד הקליטה והעלייה בנוגד לנגישות לשונית?

עינת וילף: הכוונה שמשרד ממשלתי יעודד עסקים ומשרדי ממשלה אחרים לתרגם מסמכים רשמיים לשפות שונות.

עינת וילף: כמובן, צריכה להיות ועדה שתדון בשאלה אילו מסמכים לתרגם ולאילו שפות, במיוחד מסמכים המחייבים אנשים מבחינה כספית.

עינת וילף: הסיבה לשאלה היא שלא מעט עולים מסתבכים עם רשויות שונות ועם חברות מסחריות בגלל אי-הבנת הנקרא.

עינת וילף: ואם ברצוננו להביא יותר עולים ארצה, הרי לא פחות חשוב לעזור להם בתהליכי הקליטה – וזה חלק מרכזי מכך.

עינת וילף: תודה.

סופה לנדבר: תודה, עינת.

מוחמד ברכה: תודה.

סופה לנדבר: עמדתי ועמדת המשרד, להקל על עולה ככל שניתן.

סופה לנדבר: לקצר ולבטל הליכים ביורוקרטיים.

סופה לנדבר: אני, כחברת כנסת בשנת 2006, בכנסת השבע-עשרה הגשתי הצעת חוק לכלול את השפה הרוסית כשפה רשמית נוספת.

סופה לנדבר: אתם יכולים לשאול: למה דווקא השפה הרוסית?

סופה לנדבר: אז היה גל עלייה מרוסיה, כמיליון איש עלו מהמדינה הזאת, ואז זה התקרב למיליון, ואני חושבת שהמדינה צריכה לעשות הכול כדי להקל על העולה עם נגישות למסמכים, עם נגישות לשפה.

סופה לנדבר: אפשרות לתקשר בשפתו של העולה מתחילה, עוד טרם עלייתו, באמצעות האינטרנט.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שהמערכת שלנו היא מערכת טובה ביותר, והשנה כבר קיבלנו מקום ראשון בשירות – איך שאנחנו משרתים את הלקוחות שלנו, וזה מובן, עולים.

סופה לנדבר: אנחנו, דרך אתר האינטרנט של המשרד לקליטת העלייה משרתים אותם בכמה שפות, וזה מאוד מאוד מובן.

סופה לנדבר: כאשר עולה מגיע, עם נחיתתו בנתב"ג, הוא מקבל עובד שמדבר באותה שפה שהוא מדבר.

סופה לנדבר: הוא מקבל חוברות הסברה, תיק עם חוברות הסברה בשפה שהוא מדבר.

סופה לנדבר: אנחנו בשבוע הזה מתחילים להפיץ גם מפות של מדינת ישראל בכמה שפות, ואני חושבת שזה חשוב מאוד.

סופה לנדבר: אלו מפות שיעזרו לעולים שמגיעים למדינת ישראל בהכרת הארץ.

סופה לנדבר: בשדה התעופה אנחנו עוזרים לעולה, שוב, בשפה שהוא מדבר.

סופה לנדבר: נותנים לו הכוונה לקופת-חולים, הכוונה לבנק, כרטיס SIM להמשך הקשר ותעודת עולה.

סופה לנדבר: כרטיס SIM עוזר למשרד לקליטת העלייה – וזה נעשה בתקופה הזאת, בשנה שעברה.

סופה לנדבר: כרטיס SIM עוזר לנו לא לאבד את העולה; נותן לו אפשרות לפנות למשרד הקליטה באמצעות כרטיס SIM, וגם לנו לא לאבד אותו.

סופה לנדבר: קשר של שפה הוא חשוב מאוד ואנחנו נותנים דגש על קשר זה.

סופה לנדבר: כמו שהסברתי, בשדה התעופה, בכל סניף של משרד הקליטה השירותים ניתנים בשפה של העולה.

סופה לנדבר: לרשות עולה חדש שמגיע למדינת ישראל עומד מרכז למידע טלפוני, ואני יכולה להגיד כאן את מספר הטלפון שלנו, של כמה עמדות – יש שם 15 עמדות בבת-אחת – 03-9733333.

סופה לנדבר: הוא פועל 24 שעות, למעט יום שישי משעה 16:30 עד מוצאי שבת.

סופה לנדבר: המענה הוא בכמה שפות: באנגלית, בצרפתית, ברוסית, בספרדית.

סופה לנדבר: אפשר להתקשר גם קישור לאמהרית.

סופה לנדבר: אבל יש לנו, נוסף לזה, 22 מוקדים ליוצאי אתיופיה שכל עובד שם הוא יוצא אתיופיה ומובן שהוא מדבר בשפת האם.

סופה לנדבר: בכל משרד של המשרד לקליטת העלייה נמצאים חומרי הסברה והדרכה בשפות שונות, והפרויקטורים שמלווים את העולה בשפה שהוא מדבר, הם עומדים לרשותו, הם מלווים אותו בצעדים הראשונים, במה שנדרש מהפרויקטור הזה.

סופה לנדבר: וכמו שאמרתי, בסקר האחרון שנערך נקבע שהמשרד לקליטת העלייה נמצא במקום הראשון בין משרדי הממשלה במתן שירות ומענה לפונים.

סופה לנדבר: במשרדים אחרים אנחנו לא יכולים לתרגם את המסמכים – זה תלוי בתקציבים.

סופה לנדבר: אבל הדרישה במשרדים – במשרד הרווחה, במשרדים שיש דרישה לתרגום המסמכים החשובים, השרים עושים את זה.

סופה לנדבר: ואני מקווה שממשלת ישראל, אם החוק יחוקק כאן ויטיל על משרדי הממשלה לתרגם את המסמכים – אומנם היתה לי יוזמת חוק והיא לא עברה בכנסת – אנחנו נשמח להיות בקשר עם המשרדים ולתת את השירות הנדרש.

סופה לנדבר: במשרד לקליטת עלייה אנחנו מלווים את העולה בשפות שהוא מדבר.

סופה לנדבר: אנחנו נותנים לו, גם בפניות הציבור – הוא יכול לפנות לפניות הציבור בשפה שהוא שולט, לפנות אלינו, ואנחנו ניתן לו מענה בשפה שהוא מדבר בה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: שאלה נוספת, בבקשה, חברת הכנסת עינת וילף.

עינת וילף: תודה לך על התשובה המפורטת וגם על התמיכה בעיקרון.

עינת וילף: ג'ון, למשל, ששלח את השאלה, הוא דובר אנגלית.

עינת וילף: אחת התופעות שהוא תיאר זה למשל דווקא בהתקנת כבלים, אינטרנט, סלולרי, כל מיני דברים שאנשים שמתקשרים בהם מתחייבים התחייבויות כספיות, והם לא תמיד יודעים על מה הם חתמו, למה הם התחייבו.

עינת וילף: אגב, גם בעברית אנחנו לא תמיד יודעים, אבל בוודאי כשאתה עולה חדש זה עוד יותר מורכב.

עינת וילף: אז אפשרות אחת היא אכן לבדוק מול החברות האלה אמצעים של נגישות לשונית, ויכול להיות שאפשר להגיע לזה בלי חקיקה, על-ידי פנייה ורצון טוב – מכם, פנייה שלך לחברות מסחריות.

עינת וילף: או שאפשר גם לראות, אם יש את אותם חונכים, שהחונכים יסייעו לעולים.

עינת וילף: הרבה עולים שמגיעים עכשיו, דוברי אנגלית, צרפתית, מגיעים באופן אישי, לא באיזה צורה מסודרת – לעזור להם דווקא כשהם חותמים על כל המסמכים האלה, שהם ידעו היטב ברגע המכריע על מה הם חתמו.

סופה לנדבר: פרויקטורים שמלווים את העולה החדש בזמן שהוא מגיע עם מסמך זה או אחר, בוודאי ובוודאי.

סופה לנדבר: נותנים עצה, מתרגמים את הדברים – ואת יודעת, לא כנסת ישראל, לא מדינת ישראל, לא ממשלת ישראל, לא יכולים להכריח ביזנס זה או אחר, חברה זו או אחרת, לתרגם את המסמכים.

סופה לנדבר: אבל אנחנו מזהירים את העולים: לפני שאתם חותמים, תבואו, תתייעצו, תשאלו.

סופה לנדבר: בדרך כלל – בזמן האחרון לא קיבלתי פניות שעולים נתקלים בבעיה של תרגום.

סופה לנדבר: לפחות במשרד לקליטת העלייה יש פרויקטורים ויש עובדים בכל השפות.

סופה לנדבר: עולה, אם הוא מבקש מאתנו עזרה וסיוע, הוא מקבל.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי השרה.

מוחמד ברכה: לפני שאנחנו עוברים לסעיף האחרון – הודעה למזכיר הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63) (תיקון), התשע"ב–2012, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

נאזם בדר: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/437).

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: הסעיף הבא הוא הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27) (התפטרות בשל התנדבות לשנת שירות), התשע"ב–2012, קריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אם הדוברים שנרשמו לא יהיו, אנחנו ניגש להצבעה מייד אחרי דבריו של חבר הכנסת שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, יחד עם עמיתי חבר הכנסת איתן כבל, חברת הכנסת מירי רגב ועוד קבוצה של חברי הכנסת הגשנו הצעה לחוק פיצויי פיטורים, לתיקון בחוק הזה – התפטרות בשל התנדבות לשירות חובה.

נחמן שי: יש בארץ מספר גדול מאוד של צעירים שמתנדבים למה שקרוי שנת שירות.

נחמן שי: זה אומר – – –

מוחמד ברכה: – – – להתנדב לשירות חובה?

נחמן שי: לא, לא, הם מתנדבים לשנת שירות אחרי סיום לימודיהם בתיכון.

נחמן שי: הם דוחים את שירותם הצבאי בשנה ויוצאים למשימות שונות שאני מפרט אותן פה, והן כבר קבועות, למשל הדרכת נוער בתנועות נוער או בפנימיות; טיפול חינוכי וחברתי בילדים ונוער ביישובי ספר, בעיירות פיתוח וביישובים הנתונים במצוקה כלכלית, חברתית או תרבותית; הדרכה וחינוך לידיעת הארץ והכרתה, וכן עבודה התנדבותית במסגרת גרעינים המיועדים לחזק קיבוץ, מושב או עיירת פיתוח הנמצאים באזור ספר.

נחמן שי: על כך נותנים להם דחייה מהשירות הצבאי הסדיר.

נחמן שי: הם עושים את שנת השירות הזאת במקומות המצוינים להם ואחר כך מתגייסים לצה"ל.

נחמן שי: הבעיה שהתעוררה היא, שאם הם עבדו במקום עבודה מסוים לפני כן והתפטרו, הם לא מקבלים פיצויי פיטורין.

נחמן שי: הדבר הזה שונה ממי שמתגייס לשירות בצבא או ממי שהולך לעשות שירות לאומי.

נחמן שי: בשני המקרים האלה נקבע שאם הם התפטרו – לא פוטרו; פוטרו הם בוודאי רשאים לפיצויי פיטורים – אם הם התפטרו, הם גם רשאים לפיצויי פיטורים בגלל המטרה, שהוגדרה כמטרה חשובה.

נחמן שי: מה שאנחנו מבקשים לעשות באמצעות הצעת החוק, זה להחיל את אותו כלל שכבר נקבע לגבי מי שהולך לשירות צבאי, או מי שהולך לשירות לאומי, גם לגבי אלה שהולכים לעשות את שנת השירות השלישית.

נחמן שי: זה התיקון היפה בחוק הזה.

נחמן שי: אני חושב שמדובר בקבוצה מאוד, נגיד, חשובה ויפה בקרב הנוער – אנשים צעירים שמחליטים לתת שנה אחת מזמנם למטרות לאומיות בכל רחבי הארץ בנושאים שכרגע פירטתי אותם.

נחמן שי: הלוואי שיהיו עוד רבים כאלה.

נחמן שי: משרד הביטחון אפילו מגביל אותם, בגלל שהוא זקוק לצעירים האלה בתוך המסגרת הצבאית, ואחר כך שירות לאומי הוא כמובן אלטרנטיבה שנייה.

נחמן שי: אני מקווה שזה יעודד צעירים גם ללכת לשנת שירות שלישית.

נחמן שי: בכל מקרה, אין סיבה שהם יופלו לרעה בהשוואה לחבריהם או לחברותיהם, שמקבלים פיצויי פיטורים אם פוטרו או התפטרו לרגל העובדה שהם עוברים לאותה שנת שירות שלישית.

נחמן שי: לכן אני מביא את זה לכאן.

נחמן שי: זו כבר קריאה ראשונה.

נחמן שי: עברנו פעם אחת את הקריאה הטרומית, עברנו את הוועדה, ואני מקווה שנוכל לקדם היום את הצעת החוק הזאת.

נחמן שי: תודה רבה לך, אדוני, תודה לכם, חברי הכנסת.

מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת שנרשמו לדבר אינם נמצאים באולם.

מוחמד ברכה: אני לא אקרא בשמם כדי לא להביך אותם.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27) (התפטרות בשל התנדבות לשנת שירות), התשע"ב–2012.

מוחמד ברכה: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה.

מוחמד ברכה: בבקשה, רבותי.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון מס' 27) (התפטרות בשל התנדבות לשנת שירות), התשע"ב–2012, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מוחמד ברכה: הצעת החוק נתקבלה בתמיכת ארבעה חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים, והיא עוברת להמשך ההכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מוחמד ברכה: בזה, רבותי, תם סדר-היום.

מוחמד ברכה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ח' בשבט התשע"ב, 1 בפברואר 2012, בשעה 11:00.

מוחמד ברכה: ישיבה זו נעולה.