ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 144, 2010-06-15 00:00

ראובן ריבלין: כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, ג' בחודש תמוז תש"ע, 15 ביוני 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מכתבי בדבר הצעה להסיר מסדר-היום נושאים שהוכללו בו בעקבות הצעות לסדר-היום של חברי הכנסת, ואשר חלפו שלושה חודשים מיום החלטת הכנסת על הכללתם.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הנהגת שעון גמיש להורים במשרדי הממשלה ואי-קיום הוראות התקשי"ר בנושא זה, הצעתה של חברת הכנסת אורית זוארץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו פותחים היום את הישיבה, בהתאם להוראות התקנון, בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: כל המבקשים להשתתף בנאומים – נא להצביע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת זאב בילסקי, ואחריו – חבר הכנסת בן-סימון.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שאני אפשרתי לכם.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אין בעיה, חבר הכנסת בילסקי, אתה ראשון הדוברים.

זאב בילסקי: אנחנו רוצים להתחלף, יש לנו עסקה סיעתית.

ראובן ריבלין: תן לי את הכבוד לומר לחבר הכנסת מגלי בעצמי.

ראובן ריבלין: אני כבר ארשום את כולם.

ראובן ריבלין: רבותי, השר בגין, שהוא השר התורן, אם ירצה, יוכל להתייחס אחר כך לדבריהם של חברי הכנסת; רק אם ירצה, אין חובה עליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות על נס את הישגי מערכת החינוך הדרוזית בתוצאות הבגרויות.

מגלי והבה: שנים רבות ביקרנו את המערכת הזאת כדי לבנות אותה, אבל תוצאות השנה בבגרות מוכיחות שאנחנו הפכנו להיות מקום ראשון מבחינת העלייה בהישגי הבגרות.

מגלי והבה: אני מדבר על 8.5%, אדוני היושב-ראש, לעומת מגזרים אחרים, שעלו ב-2% ואפילו בפחות מזה.

מגלי והבה: הפכנו להיות המובילים בהישגי הבגרויות.

מגלי והבה: זה אומר שמערכת החינוך הדרוזית עומדת בציפיות.

מגלי והבה: התחלפה שם ההנהלה, ההנהלה חדשה, ויש לה הישגים, וההישגים האלה מוכיחים שיש שינוי במערכת.

מגלי והבה: השינוי הזה הוא תחילתה של דרך חדשה, שהחינוך יהפוך להיות ראשון בסדר העדיפויות אצלנו, ואחרי ההישגים האלה העלייה מ-39% ל-49.5% – זה אומר שיש שינוי ויש תקווה.

מגלי והבה: אני רוצה להודות, אדוני היושב-ראש, לכל אלה שעוסקים במלאכה, גם במערכת החינוך וגם במשרד החינוך.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר מילת תודה לוועדה הממלכתית שסיימה את עבודתה בנושא מפוני גוש-קטיף – עבודה מונומנטלית שכתבה על אירוע יוצא דופן שהתרחש בעשור האחרון, ההתנתקות מעזה, שלצערי טרם הסתיימה.

דניאל בן-סימון: הוועדה הזאת מציינת, נותנת מדריך לפינוי הבא, היה ויבוא, גם מצד המדינה וגם מצד המפונים.

דניאל בן-סימון: מתברר מהדוח ששני הצדדים לא מילאו את הציפיות שתלו בהם, לכן אני אומר – לקראת הפינויים הבאים שיבואו לטובה.

דניאל בן-סימון: יריב לוין, אני יודע שקשה לשמוע את זה, אבל – – –

מיכאל בן-ארי: תפנה את הערבים אולי, אל תהיה גזעני רק עם היהודים.

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה.

דניאל בן-סימון: חבר כנסת בן-ארי, אני לא גזען.

דניאל בן-סימון: זו הוועדה, היא מדברת על מפוני גוש-קטיף.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, זו המלצה יוצאת מהכלל כדי למנוע את המחדל הבא.

דניאל בן-סימון: בכל זאת, ההתנתקות ב-2005 היתה אירוע יוצא דופן, הגדול ביותר שהיה פה בעשור האחרון.

דניאל בן-סימון: הממשלה ביצעה מהלך תוך 24 שעות.

דניאל בן-סימון: אני רק מציע, כדי למנוע את ועדת החקירה הבאה, שהצדדים ילמדו את הדוח הזה, כדי שהפינוי הבא יעבור בשלום.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: עוד לא הכרזתי על הבא אחריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ב-9 ביוני התפרסמה בעיתון "דה-מרקר" כתבת תחקיר המשווה את תקציבי הרווחה שמקבלות רשויות שונות בארץ.

חמד עמאר: לתדהמתי גיליתי שעיר כמו הרצלייה, אחת הערים העשירות בישראל, מככבת בראש רשימת מקבלי הקצבאות הגבוהות, עם 4,429 ש"ח למטופל בשנה.

חמד עמאר: על-פי הכתבה, דוח מבקר המדינה לשנת 2006 בדק את מידת השוויונות בהקצאת תקציבים של משרד הרווחה לרשויות המקומיות וגילה כי בפועל המשרד רק מעמיק את הפערים בחברה, באמצעות חיזוק הרשויות החזקות על חשבון החלשות.

חמד עמאר: על-פי ממצאי הדוח, רשויות יהודיות מקבלות ממשרד הרווחה תקציב ממוצע של 2,130 ש"ח למטופל בשנה, ואילו רשויות דרוזיות שנמצאות במצוקה ובמקומות רחוקים בצפון, מקבלות תקציב של 882 ש"ח למטופל בלבד.

חמד עמאר: אני שואל: היכן כאן ההיגיון הבריא?

חמד עמאר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: אני לא מרשה לאף אחד לקרוא קריאות ביניים בזמן שהוא מדבר.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: בכביש עטרות היה מחסום, והוא הוסר לאחרונה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אחרי הפסיקה של פתיחת כביש 443 הוא הוזז לכמה קילומטרים לפני.

אחמד טיבי: במקום יש צומת, ובצומת הזה יש רמזור סואן ותנועה סואנת.

אחמד טיבי: מאז הוסר הרמזור לפני שבועיים, עבודתו הופסקה והתאורה בלילה גם הפסיקה לפעול.

אחמד טיבי: מדובר בצומת עם תנועה סואנת, ותאונת דרכים היא רק עניין של זמן, גם בבוקר וגם בלילה.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: מה הקשר בין הזזת מחסום להפסקת פעולתו של רמזור בכביש שהפך להיות כביש ראשי, אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: לכן אני מתריע כאן ודורש משר התחבורה ישראל כץ – גם פניתי אליו אתמול – לפעול לאלתר כדי שהמצב יחזור לקדמותו מבחינת הרמזור והתאורה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת מוזס.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פרשת השבוע היא פרשת חוקת, שבה בין היתר עם ישראל כובש את עבר הירדן המזרחי, אבל יש בה פרידה מדמות מופת בעם ישראל, מאהרן הכוהן, שנאמר שכל בית ישראל בכו עליו 30 יום – אפילו יותר מאשר בכו על משה רבנו.

מיכאל בן-ארי: חז"ל אומרים שהסגולה של אהרן היתה שהוא דאג להשכין שלום בין איש לאשתו ובין אדם לחברו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו דואגים מאוד לשלום עם האויבים שלנו, אבל לצערנו הרב, בתוך החברה בישראל אנחנו עדים יום-יום לאלימות הולכת וגוברת.

מיכאל בן-ארי: אני מציע שכולנו נלמד מאהרן הכוהן וכל אחד מאתנו ייקח את התפקיד.

מיכאל בן-ארי: כשאנחנו רואים סכסוך, כשאנחנו רואים מריבה, כשאנחנו רואים עוינות – בין אדם לחברו, בין איש לאשתו, בין אדם לבנו – לסייע כדי להשכין שלום וללמוד מאהרן הכוהן.

מיכאל בן-ארי: נסיים בברכה.

מיכאל בן-ארי: השבוע יסיימו את לימודיהם תלמידי בתי-הספר התיכוניים, ואני רוצה לברך את המורים, את המנהלים את המפקחים שנשאו בעול במשך השנה כולה, בעול החינוכי החשוב הזה.

מיכאל בן-ארי: שיצאו לחופשה, יאגרו כוחות, יאגרו עוד לימוד, עוד דעת, כדי לתת עוד שנה ברוכה לתלמידינו, לילדינו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס.

ראובן ריבלין: רבותי, סיימנו את שבוע הספר העברי באולם שאגאל, התכבדנו בנוכחותו של חתן פרס ישראל א.ב.

ראובן ריבלין: יהושע, שגם נשא הרצאה – בין פוליטיקאים לבין סופרים – בהחלט הרצאה מאלפת, ולא בנושא אידיאולוגי אלא בנושא יחסי סופרים וכנסת.

ראובן ריבלין: אני גם רוצה לומר לכם שהשבוע הלכה לעולמה אחת מהדמויות היותר ססגוניות בתולדות המדינה והציונות.

ראובן ריבלין: קראו לו דני זיידל, והוא ידוע מהשירה והספרות העברית כ"דני זיידל הצדיק".

ראובן ריבלין: הוריו עלו מבילוזורקה שבאוקראינה בתחילת שנות ה-20 של המאה הקודמת ישר לחדרה ועסקו בייבוש הביצות שם.

ראובן ריבלין: גם דני – נדמה לי אחד מחיילי 101 הידועה – היה בן הארץ הזאת, והלך לעולמו.

ראובן ריבלין: תהיה נשמתו צרורה בצרור החיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, היום, ג' בתמוז, מציינים את יום הזיכרון לרבי מלובביץ', זכר צדיק לברכה.

מנחם אליעזר מוזס: היום מלאו 16 שנה לפטירתו.

מנחם אליעזר מוזס: לנגד עיניו של האדמו"ר מלובביץ' עמדו שלמות העם, שלמות התורה ושלמות הארץ – שלושה "שלומות" שתלויים זה בזה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, 30 שנה היה בחוק התקציב בכנסת הבטחת הכנסה לאברכים שעומדים בסף – כאשר האשה אינה עובדת ויש לה שלושה ילדים, שאין לו רכב ושלא יוצא לחו"ל אלא ברשות.

מנחם אליעזר מוזס: עם כל ההגבלות האלה, 30 שנה, עוד מימי מנחם בגין המנוח, היה בחוק הזה סיוע של 1,040 שקל למשפחה כזאת, שזה ממש לחם צר ומים לחץ או כוס חלב.

מנחם אליעזר מוזס: מה כבר אפשר לקנות בזה?

מנחם אליעזר מוזס: ובא הבג"ץ וביטל את זה אתמול באבחת חרב וביטל את כל החוק הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אם אפשר לבטל חוקים כאלה ואם הבג"ץ הוא ששולט כאן, שאלתי היא: מה מקום הכנסת בכל הסיפור הזה?

מנחם אליעזר מוזס: האם זה לא מיותר, כל העניין הזה?

מנחם אליעזר מוזס: אולי ניתן את הלשכות ואת כל המערכת הזאת לבג"ץ ולשופטים העליונים שינהלו מכאן את כל החוקים ואת כל המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: למה לנו לחוקק חוקים אם הם יבואו לבטל את זה?

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שהכנסת תיתן את דעתה על ההפרדה בין הרשויות.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם כבר קראתי לחברת הכנסת אדטו?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הנה, את רואה, עכשיו אני קורא.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בשעות הצהריים התנהל באולם "נגב" בכנסת דיון חירום בנושא מערכת הבריאות – המחסור ברופאים, המחסור במיטות במערכת הבריאות.

רחל אדטו: הדיון התקיים בהשתתפות ראשי מערכת הבריאות למיניהם – משרד הבריאות, ההסתדרות הרפואית, נציגי האיגודים.

רחל אדטו: המספרים והנתונים שהושמעו שם היו מדהימים.

רחל אדטו: המחסור ברופאים במדינת ישראל הולך וגדל, המחסור במתמחים והמחסור במיטות מעמיד אותנו מול העולם המערבי רחוק רחוק, ואנחנו הרבה יותר מתקרבים לעולם השלישי עם הנתונים שהוצגו בפנינו.

רחל אדטו: עמדת משרד האוצר שיש מספיק רופאים במדינת ישראל הוכחה כמוטעית.

רחל אדטו: יכול להיות שיש מספיק רופאים במרכז הארץ וברפואה הפרטית, אבל הרפואה הציבורית הוצגה כרפואה לא קורסת, אלא רפואה שקרסה.

רחל אדטו: לכן לא נותר לנו, כחברי כנסת, אלא להתגייס כולנו.

רחל אדטו: זו לא שאלה של קואליציה–אופוזיציה, מפלגות כאלה ואחרות.

רחל אדטו: חייבים להציל את הרפואה הציבורית של מדינת ישראל ולקחת את זה בחשבון גם בדיוני התקציב; מי שמחזיק את היד, מי שקופץ את היד זה משרד האוצר בכל מה שקשור להגדלת התקנים של הרופאים והתקנון של המיטות.

רחל אדטו: ואולי עכשיו, נוכח הדיונים המתקרבים בתקציב לשנים 2011 ו-2012, העלאת המודעות והתודעה שאנחנו באמת במערכת קורסת – זה הזמן להתחיל במאבק.

רחל אדטו: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להקפיד על דקה, דקה ועשר שניות, אבל לא יותר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת לוין, ואחריו – חבר הכנסת מג'אדלה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, היום הוגש הדוח בעניינם של מגורשי גוש-קטיף, ואומר פרופסור ידידיה שטרן: זו הפגיעה הגדולה בזכויות אדם בהיסטוריה של מדינת ישראל.

יריב לוין: ואני שואל, אדוני היושב-ראש: איפה היה בג"ץ?

יריב לוין: איפה היו אלה שרוממות זכויות האדם בפיהם?

יריב לוין: איך הם פתאום שכחו שאי-אפשר לגרש אנשים מביתם בלי להבטיח להם דיור ותעסוקה וחינוך?

יריב לוין: אולי, אדוני היושב-ראש, אנחנו נגיע למסקנה שמה שקובע שם בהיכלו של בג"ץ הוא לא מהות הזכויות שעליהן מדברים גבוהה-גבוהה, אלא מהותם וזהותם של מבקשי הזכויות.

יריב לוין: את זה, כפי שאמר קודם חבר הכנסת מוזס, הגיע הזמן שנתקן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת לוין.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לחבר הכנסת מג'אדלה, ואחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בעיתון "הארץ" מיום שני כותב העיתונאי אור קשתי: סטודנטית ערבייה באוניברסיטת תל-אביב: הותקפתי בהפגנה של "אם תרצו".

גאלב מג'אדלה: בדרכה לשיעור באוניברסיטה, הוכתה פאטמה עיסא וספגה מכות וקללות כשעברה ליד הפגנה נגד טורקיה.

גאלב מג'אדלה: אני לא מופתע ממה שעשו המפגינים אחרי שראו את הכנסת; לקחו מאתנו דוגמה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שצריכה לצאת מאתנו קריאה לאוניברסיטה שהדבר הזה ייבדק ושהאוניברסיטה תמצה עם האחראים להפגנה את הדין המשמעתי.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סעיד נפאע, אחריו – חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – אריה אלדד.

סעיד נפאע: תודה, כבודו.

סעיד נפאע: שני הנושאים שהתכוונתי לדבר עליהם הועלו לפני.

סעיד נפאע: נכון שבתוצאות של השנה הזאת יש זינוק במגזר הדרוזי, אבל אני אוסיף שעלינו לזכור שזה עדיין 48% לעומת 62% בסקטור היהודי.

סעיד נפאע: אבל ראוי לציין שבכלל במגזר הערבי – אף שחילקו את זה, אבל זה פחות או יותר אותו דבר במגזרים השונים – זה 34%, לעומת 62% בסקטור היהודי.

סעיד נפאע: הנושא השני הוא תקציבי משרד הרווחה.

סעיד נפאע: נזכרו כאן מספרים, ואני אוסיף שהמשרד מקציב לסביון 4,195 שקלים לשנה, ולעומת זאת לכפר הערבי רג'ר – 282 שקלים; להרצלייה – 4,429 שקלים ולסח'נין – 757 שקלים.

סעיד נפאע: אני אסיים ואקריא בדיוק את מה שנאמר בדוח: הדוח בדק את מידת השוויוניות בהקצאת התקציבים של משרד הרווחה לרשויות המקומיות וגילה כי השוויוניות היא מהמשרד והלאה.

סעיד נפאע: אף שהמשרד מטפל באוכלוסיות עניות ואמור לתרום להקטנת הפערים בחברה באמצעות צמצום העוני, המבקר הצביע על כך שהמשרד עושה את ההיפך המוחלט – הוא מגדיל את הפערים באמצעות הקצאה גדולה יותר של תקציבי רווחה לרשויות מקומיות חזקות יותר.

סעיד נפאע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדרך כלל אני לא נוהג להביע ביקורת על מערכת המשפט, ובוודאי לא על מערכת המשפט הצבאית, אבל לא יכולתי שלא להתקומם לאחר שראיתי שהפרקליט הצבאי הראשי החליט על חקירה פלילית נגד שני מפקדים לשעבר בחטיבת "כפיר" – האחד, לשם הגילוי הנאות אומר שהוא מפקדי לשעבר, איתי וירוב, והמג"ד שמעון הרוש – בשל עדותם בבית-המשפט בנוגע לסגן מלול וסמל ג'.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, תראו, אני לא אומר שאיתי וירוב היה צריך לומר את הדברים כפי שאמר, אבל הוא אמר את האמת, את האמת שכולנו מכירים ויודעים היטב.

איתן כבל: ויותר מכך, אני אומר לכם: אני מכיר את אלוף-משנה איתי וירוב; מעטים הם המפקדים, ועברתי תחת פיקודם של עשרות רבות – הוא כל כך ערכי, ואני אומר זאת לא במובן הפוליטי של המלה, כי כל אחד בוחר לו ערכיות משל עצמו, אלא במובן הזה של אהבת הארץ ונתינה, שמירה על חייליו, ללכת בראש הכוח ולהוות דוגמה אישית שמעטים נותנים היום בתוך צה"ל.

איתן כבל: ואני אומר לכם שכשאני ראיתי את העניין הזה – אני אומר:

איתן כבל: אנחנו כולנו יצאנו להגנת השייטת, ויש כאן שני אנשים שאחד מהם כבר נענש, כבר שלחו לאי גזירה: הוא הלך ללמוד והכול הכול, רק כדי שלא יוכל להמשיך לפקד.

איתן כבל: אני כאן מנצל את ההזדמנות לצאת בקריאה להפסיק עם הציד הזה.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת בילסקי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, גם אני מבקש לומר כמה דברים בעקבות הגשת דוח השופט בדימוס מצא על עניינם של המגורשים מגוש-קטיף וצפון השומרון.

אריה אלדד: הממצאים בדוח חמורים ומוכרים לנו היטב עוד לפני קיומה של הוועדה.

אריה אלדד: שמענו כאן, במשך שלוש שנים, בעת שחברת הכנסת לשעבר עמירה דותן ניהלה את דיוני ועדת המשנה של הוועדה לביקורת המדינה, את הדברים כגופם.

אריה אלדד: הפעם נוספה להם גושפנקה רשמית של מדינת ישראל.

אריה אלדד: לא יכול להיות שחמש שנים לאחר מכן רמת ההכנסה לנפש יורדת ב-1,500 שקלים, שרמת התעסוקה היא 65%, ש-14% מתוכם מובטלים, ושיבוא חבר כנסת ויגיד שצריכים להתכונן לפינויים הבאים.

אריה אלדד: הרשעות היא זו שהביאה למצבם הקשה של המגורשים, לא פחות מחוסר היעילות והאדישות.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת בילסקי, ואחריו – את חבר הכנסת חנין.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, גם אני הייתי רוצה להתייחס למפונים.

זאב בילסקי: הדוח שהונח היום זה דוח שממש מי שלומד אותו וקורא אותו רואה שהוועדה עשתה מלאכתה נאמנה, ויחסית במדינת ישראל זה זמן שיא.

זאב בילסקי: יש פה, אני חושב, אצבע מאשימה אל ממשלות ישראל לדורותיהן.

זאב בילסקי: מרגע שהתחיל הנושא לא היה מי שלקח את אותם אנשים, ובאותה נחישות, כפי שנעשה הפינוי, היה צריך לדאוג לאותם אנשים.

זאב בילסקי: אבל עכשיו, אדוני היושב-ראש, על מה אני אכה?

זאב בילסקי: אני אכה על הממשלה שלי, שלא עשתה את הדברים שהיתה צריכה לעשות?

זאב בילסקי: אני אבכה על הממשלה שבתשעת חודשים האחרונים, לאחר שהוגש דוח הביניים – אפשר היה לעשות הרבה יותר ולא נעשה?

זאב בילסקי: ולכן, אני פונה פה ומבקש מראש הממשלה: עכשיו, אחרי שעשינו את כל מה שעשינו, לקחת את הנושא ולהסיר את החרפה הזאת מעל סדר-היום שלנו.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כמובן, ועדת חקירה ממלכתית מחייבת את הממשלה, ובעניין זה לכנסת יש קשר, כי ועדה זו הוקמה עקב החלטת הוועדה לביקורת המדינה של הכנסת להקימה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, בסוף השבוע האחרון פרסם עיתון "העיר" בתל-אביב שורה של עדויות של תושבי תל-אביב בעקבות אירועים שקרו אחרי הפגנת הענק של מחנה השמאל שהתקיימה במוצאי שבת בתל-אביב.

דב חנין: בעקבות ההפגנה הזו, בשעות הלילה השתוללו בחוצות העיר קבוצות של פורעים, אנשי ימין קיצוני, שאיימו באלימות, קיללו ועברו ברחובות תל-אביב כשהם מטילים אימה על העוברים ושבים ואפילו על היושבים בבתי-הקפה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, התופעה הזו היא תופעה חמורה, היא תופעה מסוכנת והיא תופעה שמראה להיכן מגיעה ההידרדרות בחברה הישראלית.

דב חנין: אנחנו בכנסת צריכים לקחת אל תשומת לבנו את התופעות המדאיגות האלה, לזכור שהכנסת יכולה להיות דוגמה גם לרעה וגם לטובה.

דב חנין: כאשר הכנסת מתלהמת, כאשר הכנסת מאבדת את המסגרת של הדיון, כאשר חברי הכנסת מתחרים אחד בשני בקיצוניות ובגידופים – אנחנו לא יכולים להתפלא שדברים כאלה קורים אחר כך ברחוב.

דב חנין: לכן, האמירה איננה רק לרשויות המשטרה, שצריכות כמובן לחקור את האירועים החמורים, אלא גם כלפינו חברי הכנסת: לראות היטב את התנהגותנו ולחשוב עליה שוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנין, גם על הערותיו החשובות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני באמת רוצה להודות לך על האירוע הבאמת מקסים ומעשיר ומלמד שהיה היום באולם שאגאל, על ה"הצעה לספר" – וכל אחד, יכולנו לראות מה בחר, באיזשהו אופן אולי זה גם מייצג את ה"אני מאמין" או את התחושות שמתאימות לו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מדבר שהעלה לי חיוך היום בכנסת למשהו שהעלה דמעה בעיני.

אורלי לוי אבקסיס: היום התקיים בוועדת ביקורת המדינה, בראשותו של חבר הכנסת אורי מקלב, דיון בנוגע לילדים נכים – – –

אברהם מיכאלי: בוועדה לפניות הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, בוועדה לפניות הציבור – ועדה שבאה לדון באמת בכל העניין של הביטוח הלאומי והעזרה להורים לילדים נכים עד גיל 18.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שעד גיל 18 תופסים את ההורים כעובדים הזרים של אותם הילדים, כאשר הם משלמים מחיר יקר ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: הם צריכים לטפל בהם השכם והערב, להיות 24 שעות ממש צמודים אליהם, לתת להם את כל הסיוע – לפעמים הסיעודי האלמנטרי – והרבה פעמים משלמים בדרך גם בנישואים שמתפרקים, גם עם ילדים, ילדים שבאים, כבר נורמלים, אחרי, ואין את הזמן, אין את הפנאי, והרבה פעמים ההורים, כשהם נכנסים לתוך הטיפול הזה, הם שוכחים שהם גם הורים, ואת הרגעים הקטנים ואת השמחות הקטנות של אותם ילדים, שפשוט אי-אפשר – אני באמת פונה מפה ומנסה, ואולי רוצה להאמין שרוב חברי הכנסת פה היו מוכנים להיאבק במאבק הזה, כי מצד אחד נותנים אישורים להביא עובד זר, אבל מצד שני לא נותנים עזרה תקציבית בנושא הזה להורים, ולכן רק מי שיש לו היכולת הכספית יכול להיעזר בהם.

אורלי לוי אבקסיס: האחרים, המשפחה מתפוררת או שפשוט מוותרים על הילד בשביל מוסד.

אורלי לוי אבקסיס: ופה, הייתי שמחה אם כולנו היינו מתייצבים למאבק.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לך על הערותייך ואמירתך.

ראובן ריבלין: אני הזמנתי את חבר הכנסת פלסנר, אחריו – חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, ואם לא תהיה נוכחת – חבר הכנסת אורי אורבך, שהכנסת כולה מודה לו.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני בא לכאן לאחר שהתמלאתי פליאה בדיון בוועדת הכספים.

יוחנן פלסנר: אנחנו במהלך כמה שבועות דנים בנושא התקציב הדו-שנתי, ושמענו ביקורות גם מחברי הקואליציה וגם כמובן מחברי האופוזיציה על ההיבטים החוקתיים, הכלכליים, וההיבטים הבעייתיים האחרים בתקציב הדו-שנתי.

יוחנן פלסנר: ולפתע פתאום השתכנעו חברי הקואליציה ויושב-ראש הוועדה להעביר את התקציב הדו-שנתי, והצטיידנו בסעיף חדש – פרוצדורה שלא היתה קיימת קודם – 1.5 מיליארד שקלים, קופה קטנה לחברי ועדת הכספים, שקיבלו אותה, שיחליטו לגביה ב-2011, לקראת 2012.

יוחנן פלסנר: סעיף מיוחד בחוק, לא רזרבה אלא מעין קופה קטנה שעליה – – –

ראובן ריבלין: 1.5 מיליארד?

יוחנן פלסנר: 1.5 מיליארד שקלים – –

קריאות: – – –

יוחנן פלסנר: – – בחוק, שיועברו, על-פי הצהרת שר האוצר.

יוחנן פלסנר: זה סיכום של הרב גפני בדבריו עם שר האוצר.

יוחנן פלסנר: אנחנו חושבים שיש בעייתיות.

יוחנן פלסנר: אם רוצים לייצר עוד אופציה לרזרבה, יש דרך המלך לעשות את זה, יש פרוצדורות, לא צריך להמציא דברים חדשים.

יוחנן פלסנר: לא צריך להמשיך ולהעביר דברים שהם בעייתיים באמצעות יצירת כל מיני תקציבים ושכנוע פוליטי בעייתי של שותפים כאלה ואחרים.

יוחנן פלסנר: אני מקווה שבמליאת הכנסת אנחנו כולנו נחזור בנו מהדבר הזה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תראה, השאלה לגבי תקציב דו-שנתי היא שאלה גם חוקתית, אבל זה הרי באקספרימנט, ניסיון, לכן זה בהוראת שעה.

ראובן ריבלין: והשאלה אם באמת אנחנו נמצאים – בהחלט שאלה נכבדה, שגם שאלתי את הייעוץ המשפטי של הכנסת.

ראובן ריבלין: יש גם דברים שנקראים קופות קטנות לדברים טובים – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: – – וזה דברים כמו תנועות נוער או דברים כאלה.

ראובן ריבלין: אני יודע – אני פה כבר 22 שנה – המקרה הכי גבוה היה כאשר ועדת הכספים הצליחה לקבל משר האוצר מאיר שטרית 40 מיליון, הוא חשב שהוא כבר השתגע.

ראובן ריבלין: לפעמים דרך הגוזמה של 1.5 מיליארד היא – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: טוב, לא היה לנו גפני אז, וגם ערך הכסף היה יותר.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, רבותי, גם ה-40 מיליון לא פוליטיים, לא פוליטיים, אלא 40 מיליון באמת, לאותם אלה שנפלו בין הכיסאות ואין להם מושיע, כמו חסרי שמיעה – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: 1.5 מיליארד – אני מבקש לחזור בי – חברים, תשחררו אותי מתפקידי כיושב-ראש הכנסת, אני מייד חוזר לוועדת כספים.

ראובן ריבלין: מ-1.5 מיליארד יש מספיק לכולם, לכל אזרחי מדינת ישראל, קופה קטנה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני יכול להגיב?

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גפני, לפני אורי אורבך, אני נותן לך פשוט את זכות ההבהרה, כי חברי כנסת פה המומים, כולם רצים ומבקשים להצטרף לוועדת הכספים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, אולי זה 1.5 מיליארד – – –

ראובן ריבלין: אה, זה בהחלט יכול להיות.

ראובן ריבלין: אם זה וירטואלי, אז בכל זאת – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מצטער, אני לא יכול להתעמת עם חבר הכנסת יוחנן פלסנר שלוש פעמים ביום.

משה גפני: התעמתנו ב"גלי צה"ל".

משה גפני: אני מציע שהוא ידבר אמת.

משה גפני: הוא היה בוועדה.

משה גפני: אני אמרתי שהתקציב הדו-שנתי פוגע בכנסת.

יוחנן פלסנר: למי אמרת את זה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, בסוף שנת 2011 לא יבוא תקציב לכנסת, מכיוון שאם יאושר התקציב הדו-שנתי – –

ראובן ריבלין: ידוע.

משה גפני: – – בעצם לא יהיה פיקוח פרלמנטרי.

ראובן ריבלין: לא, אנחנו נאשר אותו.

ראובן ריבלין: את תקציב 2011 נאשר.

ראובן ריבלין: אם אכן הכנסת תחליט, הוא יאושר.

משה גפני: אם אכן הכנסת תאשר, לא יהיה תקציב.

משה גפני: ואז באתי – – –

ראובן ריבלין: לא שלא יהיה.

ראובן ריבלין: יהיה תקציב גם ל-2011 וגם – – –

משה גפני: לא יהיה תקציב לכנסת לאשר, מכיוון שהוא יהיה כבר מאושר שנה קודם.

ראובן ריבלין: נכון, התקציב יאושר לשנתיים.

משה גפני: יפה.

משה גפני: ואז טענתי בשם הוועדה, טענתי למשרד האוצר: הרי אי-אפשר לתכנן עכשיו באמת את 2012, הרי יהיה חסר במשרד הרווחה, בחינוך, בבריאות.

ראובן ריבלין: צריך להשאיר רזרבה נוספת.

משה גפני: צריך להשאיר רזרבה של מיליארד וחצי שקל – –

יוחנן פלסנר: בשביל זה יש רזרבה.

משה גפני: – – שהממשלה תהיה חייבת להביא בסוף שנת 2011.

משה גפני: הממשלה תאשר אותה.

ראובן ריבלין: בתיקון.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: להתאמות.

משה גפני: עושה מזה חבר הכנסת פלסנר קופה קטנה, שלא על-פי קריטריונים, מיליארד וחצי שקל.

משה גפני: אמרתי לחברי הוועדה: אם אתם לא רוצים, אני מוריד את זה.

משה גפני: הרי אני דאגתי לוועדה.

יוחנן פלסנר: נו, לא רצינו.

משה גפני: דאגתי לפיקוח הכנסת.

ראובן ריבלין: הבהרת הבהרתך הבהרה יתירה, לא במסגרת – אני פשוט נתתי, כי אני מייד רציתי לוותר על מקומי ולעבור לוועדת הכספים.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אמרו שאני לא דיברתי אמת.

מאיר שטרית: למה זה לא יהיה חלק מהרזרבה הכללית?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: לא אמרו לך שלא דיברת אמת.

ראובן ריבלין: אמרו שפרשנותך היתה מרחיקת לכת.

מאיר שטרית: למה זה לא יהיה חלק מהרזרבה הכללית?

יוחנן פלסנר: למה לא חלק מהרזרבה?

ראובן ריבלין: ברור שיש רזרבה כללית.

מאיר שטרית: על זה הוא מדבר.

יוחנן פלסנר: לא, זה לא חלק מהרזרבה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: זה מובא לאישור עכשיו?

ראובן ריבלין: הוא הסביר מה הוא מסביר, זה הכול.

ראובן ריבלין: זו הצעתו.

ראובן ריבלין: תהיה שאלה – האם יש רזרבה שמופקדת בידי הכנסת.

ראובן ריבלין: דרך אגב, זה רעיון טוב שבמקום הממשלה, הכנסת קובעת את סדרי העדיפויות לגבי חלק מהזהו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש פה איזה דבר של שיבוש מערכות.

יוחנן פלסנר: לפי הרזרבה.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: רק אתה אמרת קופה קטנה לוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: פשוט התרגשתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורבך, בבקשה.

ראובן ריבלין: עד שתתחיל לדבר, אני רוצה פעם נוספת לברך אותך, בשם כנסת ישראל – –

אורי אורבך: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: – – על יוזמתך בשנה הקודמת, והרעיון הנפלא שהכנסת לא צריכה לעסוק רק בהצעות לסדר-היום והצעות אי-אמון והצעות כאלה ואחרות אחד נגד השני, אלא יכולה גם להציע ספר.

ראובן ריבלין: בשבוע הספר העברי אנחנו חוגגים בכנסת "הצעה לספר", וכל הזכויות על הרעיון זה שמורות לך ורק לך.

ראובן ריבלין: היום באמת נערך הכנס השני, והוא כבר הופך למסורת, כי אחרי פעם אחת אומרים: זה חד-פעמי, ופעם שנייה זה כבר מסורת.

ראובן ריבלין: בעזרת השם גם פעם שלישית, רביעית, חמישית ושישית, כאשר אתה תשמש כחבר כנסת, כשר, ובכל הפעמים שתהיה תמיד יזכרו לך את חסד נעוריך ואת היוזמה שנקטת והפכה להיות דבר שהוא חלק מהאווירה והחוויה של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

אורי אורבך: תודה לאדוני שלקח את הרעיון והפך אותו למעשה.

אורי אורבך: הדברים מחמיאים, אבל בין פרס ישראל להספד, אז לגבי שניהם עוד מוקדם מדי מבחינתי.

אורי אורבך: בכל פעם, רבותי חברי הכנסת, שאני שומע את השיר הידוע "הן אפשר כי בג'יפ שעבר, שאגו בחורים – –

ראובן ריבלין: כי נגמר.

אורי אורבך: – – כי נגמר", השיר הידוע על לוחמי תש"ח, בחמש השנים האחרונות אני דווקא זוכר את תמונתו של ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון מכה בידו על מכסה מנוע של ג'יפ וקורא לעובדים להתחיל לעבוד כדי לשקם את עקורי קטיף.

אורי אורבך: הג'יפ עבר, אבל זה לא נגמר.

אורי אורבך: בוועדה שהיום הגישה את מסקנותיה אנחנו רואים את החרפה ואנחנו רואים כיצד עבירה גוררת עבירה וכישלון גורר כישלון.

אורי אורבך: העבירה של העקירה הביאה לעבירה של השתלטות ה"חמאס", והשתלטות ה"חמאס" הביא להפגזות על הדרום, וזה הביא לתגובה מלחמתית של צה"ל, ובאמצע היתה לנו חטיפת גלעד שליט, ואחרי זה קיבלנו את דוח-גולדסטון, ועל כל אלה נוסף לנו חטא אי-שיקומם של עקורי גוש-קטיף היקרים, שאין לנו חלוצים טובים מהם, שמוכנים שוב לשאת את משא עמם על שכם ולבנות עוד יישוב ועוד חבל ארץ, ובלבד שנאפשר להם.

אורי אורבך: עבירה גוררת עבירה וכישלון גורר כישלון, ורק ההד של המכה הזאת על הג'יפ, כמו ה"וובוזלה" הזאת מהמונדיאל, עוד מהדהדת, והשיר הזה כבר לא ישוב, באוזני לפחות, להיות מה שהיה תמיד.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, ואחריה – הנה היא פה, בבקשה.

אופיר אקוניס: אם היא לא מוכנה, אני אהיה.

ראובן ריבלין: היא תהיה מוכנה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אופיר אקוניס, אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, ויסיים – חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחרי סיומו יהיה חבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ – בבקשה, גברתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רציתי לדבר על יוזמה ברוכה של אזרח ששמו אורי קידר, שהיה הרבה מאוד שנים מנכ"ל עיריית רעננה, והחליט להוביל קמפיין נגד תאונות דרכים, כך שכל אחד מאתנו ייקח איזו אחריות וישים סרט אדום על הרכב שלו כדי למנוע כמה שיותר תאונות דרכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתמול ראינו שוב ששני ילדים קטנים נדרסו במעבר חצייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החלטתי לבוא ולהגיד את זה לחברי חברי הכנסת: בבקשה, חברים, אני אחלק לכם סרט אדום, שימו את זה על המכוניות, שאנחנו נהיה מחויבים כולנו ביחד לקחת אחריות ולהקטין את מספר תאונות הדרכים במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, ואחריו – מאיר שטרית, מסעוד גנאים, ויסיים – אברהם מיכאלי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להודיע לכנסת, ובאמצעותה לציבור במדינת ישראל, שהיום חל מפנה ביחסים בין הבנקים ללקוחות.

אופיר אקוניס: כאשר הנחתי כאן לפני למעלה מחצי שנה את הצעת חוק הריבית ההפוכה, הקובעת ריבית על יתרות הזכות, החל להתגלגל במערכת הבנקאית, אדוני היושב-ראש, מהלך של שינוי חישוב הריבית.

אופיר אקוניס: ב-24 השעות האחרונות הגעתי, יחד עם חברי משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, וציון פיניאן, מרכז הקואליציה בוועדת הכספים, ועם המפקח על הבנקים רוני חזקיהו ובברכתו, להסדר עם בנק הפועלים, שלפיו יתרות החובה יקוזזו מיתרות הזכות, שקל מול שקל, ובאותה ריבית, כך שהתשלום על האוברדרפט שמשלמים אזרחי ישראל יצומצם משמעותית, ולחלקם אף יתאפס.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני חושב שמדובר בלא פחות ממהפכה צרכנית בתחום הבנקאות בישראל.

אופיר אקוניס: אני מצטרף לדבריו של המפקח על הבנקים, שאמר היום, גם בהודעה משותפת שהוצאנו, שהוא מקווה ומאמין שבנקים נוספים יצטרפו למהלך, להסדר החשוב הזה.

אופיר אקוניס: אגב, אדוני היושב-ראש, זו הוכחה לכך שכאשר בכנסת מונחת יוזמת חקיקה, לפעמים אפילו לא צריך להביא אותה לקריאה השנייה והשלישית.

אופיר אקוניס: תראה מה עשתה רק עצם ההנחה של אותה הצעת חוק למערכת הבנקאית.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה יום חשוב – גם לכנסת, אגב, ובוודאי לציבור הלקוחות.

ראובן ריבלין: תמשיך בשבוע הבא, בפרק הבא, כי הדקה כבר נגמרה.

אופיר אקוניס: אני מוכן עוד 60 שניות להסביר לך שבחצי השנה הקרובה, אם הבנקים לא יעשו זאת, אנחנו מחזירים את הליך החקיקה.

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: הבא אחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, השר לשעבר, ואחריו – מסעוד גנאים, אברהם מיכאלי, וגם כרמל שאמה מבקש להשתתף בהזדמנות לנאום נאום בן דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר בשני עניינים בדקה.

מאיר שטרית: אומנם התכוונתי לדבר רק על אחד, אבל מאחר שעלתה הסוגיה של התקציב, אני מוכרח להתייחס אליה, אני לא יכול להתעלם מזה.

מאיר שטרית: יש בתקציב 2012 רזרבה כללית, ואין שום סיבה בעולם לעשות רזרבה מיוחדת.

מאיר שטרית: לדעתי זה לא תקין, ואפשר לצרף.

מאיר שטרית: אם הוא רוצה להוסיף 1.2 לרזרבה, יגיד: אני מגדיל את הרזרבה הכללית ל-1.2 מיליון.

יוחנן פלסנר: מיליארד וחצי.

מאיר שטרית: מיליארד וחצי.

מאיר שטרית: להוסיף סעיף נפרד בתקציב לרזרבה מיוחדת – זה תקדים מסוכן, לדעתי, וצריך לבטל אותו.

מאיר שטרית: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, זה דווקא אליך, כיושב-ראש הכנסת.

מאיר שטרית: כיושב-ראש ועדה אני רואה שהכנסת מכבדת את כל באי הוועדה באהבה רבה, בשתייה חמה וקרה, ובתום הישיבות אני רואה שאוספים את כל הבקבוקים ואת כל הפחיות וזורקים לזבל.

מאיר שטרית: נדמה לי שאפשר, אם תצא הנחיה מטעם היושב-ראש, לדאוג לכך שבכל ועדה ייאספו כל הבקבוקים וכל הפחיות ויישלחו למיחזור.

מאיר שטרית: הכנסת יכולה לקבל החזר כסף מהמיחזור הזה, ולהחזיר אותו למחזור הכספים של הכנסת, שלא לדבר על התועלת שנביא מהמיחזור.

מאיר שטרית: המיחזור הזה יהיה לברכה.

ראובן ריבלין: נעביר את דבריו של חבר הכנסת שטרית למנכ"ל הכנסת, ויועבר מייד לאחר ישיבה זאת.

מאיר שטרית: מצאתי לנכון להגיד את זה, וחשבתי שזה יביא ברכה וגם תועלת.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: זו גם דוגמה לאזרחים.

ראובן ריבלין: בהחלט טוב שאמרת את זה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מסעוד גנאים, בבקשה.

ראובן ריבלין: משום מה חברי הכנסת היהודים מתעקשים לקרוא לו מסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: זה בעי"ן עם נקודה, שזה ע'ין, לא גימ"ל ולא בטיח.

ראובן ריבלין: זה ע'נאים אסלי, חלאס.

מסעוד גנאים: אני מאוד מודה לאדוני היושב-ראש, שהחזיר את הע'ין, במקום הגימ"ל.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לרגל שבוע הספר היה דיון בוועדת החינוך על הספר, או הספריות והסופרים.

מסעוד גנאים: מה שהדאיג אותי, או מה שמעניין אותי – איך מעודדים אנשים לקרוא.

מסעוד גנאים: וכמורה לשעבר דיברתי על הניסיון האישי שלי, איך ניסיתי לעודד תלמידים, או תלמידים בתיכון, לקרוא: נתתי בהתחלת השיעור חמש דקות, עשר דקות לכל תלמיד שיתמצת מה קרא, ונתתי לו חמש נקודות.

מסעוד גנאים: אבל יצאתי בהפסד, כי ההורים כעסו וההנהלה כעסה, כי לא הספקתי להעביר את החומר לבגרות של מקצוע ההיסטוריה.

מסעוד גנאים: בתי-ספר צריכים לעודד קריאה.

מסעוד גנאים: אבל במצב הקיים, שבתי-הספר הם מירוץ לציונים, הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

מסעוד גנאים: אני גם רוצה להגיד דבר שני, ואמרתי אותו גם בוועדה: הקריאה צריכה חיקוי, אנחנו צריכים להוות מודל לחיקוי, לא רק לפרסום, אלא גם בהתנהגות שלנו.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

ראובן ריבלין: ואחריו – חבר הכנסת כרמל שאמה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכה על מסקנות ועדת החקירה הממלכתית, ואני גם מברך את ראש הממשלה, שכבר הודיע שהוא בעצם יאמץ את מסקנות ועדת החקירה.

אברהם מיכאלי: אבל הייתי מבקש, אדוני היושב-ראש, שהפעם יהיו פחות הצהרות ויותר תוכנית ממשית איך לבצע את אותן מסקנות שהוועדה קבעה.

אברהם מיכאלי: כי המפונים אולי צריכים לשמוח היום, אבל אני יודע, אדוני היושב-ראש, כמה שהם סבלו.

אברהם מיכאלי: שום מסקנות לא יכולות לנחם אותם על הסבל הגדול שהם עברו.

אברהם מיכאלי: והייתי כן מבקש שהפעם תהיה תוכנית מוגדרת, עם לוח זמנים מוגדר, עם תוכנית מטה, שאנחנו נוכל בכנסת גם באמת להתכנס באותה ועדה, ועדת ביקורת המדינה, שיש שם ועדת משנה, ולברך את הממשלה הנוכחית על ההצלחה של יישום המלצות ועדת החקירה, ושהמפונים יוכלו סוף-סוף לבוא ולהגיד שיש להם בית, יש להם עסק שאפשר לעבוד שם.

אברהם מיכאלי: אותה החלטה אומללה של הגירוש שלהם אולי תהפוך סוף-סוף לנחמה קטנה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברים, אני הייתי מעוניין לעלות את הנושא של התוכנית של האוצר למאבק במחירי הדיור, אדוני היושב-ראש.

כרמל שאמה-הכהן: אזרחי ישראל סובלים זה כשנתיים ממחירי דיור הולכים ומאמירים.

כרמל שאמה-הכהן: חובתה של המדינה לספק קורת גג לכל אחד במחיר סביר ובר-השגה, אך זה הולך ומתרחק.

כרמל שאמה-הכהן: לצערי, אדוני היושב-ראש, תוכנית האוצר היא תוכנית חסרת מעוף, חסרת אומץ.

מאיר שטרית: חשבתי שאתה תומך בה.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: למה אתה חושב עלי מחשבות כאלה?

מאיר שטרית: אתה צודק, אני באמת מצטער – – –

כרמל שאמה-הכהן: חסרת מעוף, חסרת אומץ, ובימים האלה של המונדיאל ניתן לומר שהאוצר דומה לנבחרת שמשחקת ומתמסרת בינה לבין עצמה במסירות לרוחב במקום לנסות ולהבקיע שער.

כרמל שאמה-הכהן: ולכן, אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן שהכנסת לא תתנהל רק אחרי האוצר, אלא גם תדע להוביל היכן שהאוצר לא ממלא את תפקידו.

כרמל שאמה-הכהן: כי אזרחי ישראל, אם יצטרכו לחכות לפירות של תוכנית האוצר – הדבר דומה למדינה מוכת רעב שבה הממשלה שותלת עצי חרוב.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם ולא ניצל את זכותו לנאום בן דקה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מתנצלים בפני שר הפנים על כך שהוא נאלץ לחכות עשר דקות עד שחברי הכנסת יוכלו לומר את דברם בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: ועכשיו אני מזמין אותו.

ראובן ריבלין: השר התורן, השר התורן, כאשר סגן ראש הממשלה נמצא פה אתה לא מחויב להיות כאן.

ראובן ריבלין: אלא אם כן אדוני יש לו דברים להגיב, השר בגין.

ראובן ריבלין: לגבי נאומים בני דקה אין לשר דברים לתגובה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר הפנים לעלות ולבוא – ואם יהיה צורך אנחנו נאפשר לו גם לשבת, אם רגלו תכאב – להשיב בשעת שאלות, וביניהן, חבר הכנסת פלסנר, אני אאפשר לך לשאול את השר על אותה הצעה לסדר-היום שאושרה ושלא ניתנה לך הזדמנות לקבל תשובתו.

ראובן ריבלין: השר בקי ויודע, והוא יוכל לענות גם, ואני אאפשר לך להרחיב מהצד.

ראובן ריבלין: רבותי, איפה השאלות?

ראובן ריבלין: ובכן, שעת שאלות לשר הפנים, אשר יענה בנושאי הגירה, שלטון מקומי, תכנון ובנייה ונציבות כבאות.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – דב חנין, והוא השואל הראשון.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה, השאלות שאושרו לך.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, מדיניות התכנון שעליה אחראי משרדך קובעת כי בשל המחסור במשאב הקרקע והצפיפות ההולכת וגדלה בישראל, יש להימנע מהקמת יישובים חדשים, המהווים שימוש בזבזני בקרקע, ולהעדיף במקום זאת עיבוי וחיזוק של יישובים קיימים.

דב חנין: כיצד הינך מסביר, נוכח המדיניות הזאת, את תמיכתך במהלך השנה האחרונה בקידום יישובים חדשים רבים, דוגמת חריש, כסיף, ניצנית, קדמת-גפן ועוד, והכול בניגוד למדיניות התכנון המקצועית?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, דב, אתה יכול לעמוד שם, כי אתה תוכל להתערב – – –

אריה אלדד: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד – – –

דב חנין: זה לא שר הפנים שלנו.

דב חנין: כשיהיה שר הפנים הפלסטיני נשאל אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, אני יודע שטוב היה עושה חבר הכנסת חנין אם היה שואל אותך שאלות, כי יש לך גם תשובות.

ראובן ריבלין: אבל הוא לא שאל אותך, הוא שאל את שר הפנים.

ראובן ריבלין: אתה תרצה לשאול אחרי זה – תוכל לשאול אותו, מה אתה רוצה לומר לו.

ראובן ריבלין: אבל, אין בעיה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: יש – – –

קריאה: – – –

אליהו ישי: מדיניות התכנון כפי שהיא הוגדרה, כפי שהיא קיימת – אגב, בעיני היא צריכה שינוי; אני לא יודע אם על-פי חוק שר הפנים צריך לקבוע את המדיניות, או שהתכנון קובע את המדיניות בפני עצמו ושר הפנים צריך לאשר אותה, אבל בעיני מדיניות התכנון הקיימת צריכה בכל מקרה להשתנות, משום שאני בדעה כן להמשיך ליישב את הארץ.

אליהו ישי: אני לא מגדיר בזבוזי קרקעות בכל מקום שמגדירים אחרים בזבוזי קרקעות.

אליהו ישי: צריך באמת לקבוע מדיניות ברורה ומסודרת, איפה צריך לבנות ולפתח וזה לא בזבוז; איפה צריך לשמר ולא לפתח בשלב הזה.

אליהו ישי: ייתכן מאוד שצריכים להיות שינויים גם בתמ"א 35, שהתקבלה אז.

אליהו ישי: הדיונים היו כשהייתי שר הפנים, ב-2000–2003.

אליהו ישי: לאחר מכן, כשלא הייתי כבר בתפקיד, תמ"א 35 אושרה, ושם היתה התחייבות שתוך x שנים יבדקו ויבחנו את הצרכים והשינויים.

אליהו ישי: ובעיני, על פניו יש הרבה מה לשנות.

אליהו ישי: תמ"א 35, במסגרת התוכנית שלה אישרה גם את התוכניות של קציר-חריש.

אליהו ישי: קציר-חריש – אישרה את זה הממשלה הקודמת, והממשלה הקודמת הקודמת, והקודמת לקודמתה.

אליהו ישי: אולי כבר ארבע קדנציות או חמש קדנציות מדברים על קציר-חריש, בתקווה לאשר אותה, וכל פעם עם הביורוקרטיה הנוראה שיש לנו במדינת ישראל זה מתעכב ונתקע, ועכשיו סוף-סוף זה לקראת איזשהו תהליך מתפתח ומתקדם, לקראת הכרעות סופיות לאישור בנייה, וזה במסגרת מדיניות התכנון.

אליהו ישי: כל מה שהזכרת פה, כולל כסיף – וגם פה אני חושב שזו החלטה נכונה של הממשלה הקודמת, והמועצה הארצית אישרה אותה – זה עדיין לא סותר כהוא זה את מדיניות התכנון.

אליהו ישי: וגם במסגרת מדיניות התכנון, אני רוצה לומר לך ששר הפנים רשאי לשנות אותה, ואת מסגרות מדיניות התכנון צריך לשנות ולהתאים לצרכים הקיימים החדשים.

דב חנין: תודה רבה, אדוני השר.

דב חנין: שאלת המשך לשאלה זו: אני מבין שעמדתך, אדוני השר, היא שצריך לשנות את מדיניות התכנון.

דב חנין: זו כמובן עמדה לגיטימית, אף-על-פי שאני חולק עליה.

דב חנין: אבל אני מצפה, אדוני, שגם שינוי כזה ייעשה על בסיס עבודה מקצועית.

דב חנין: יש גורמי תכנון.

דב חנין: אדוני השר רוצה לשנות את המדיניות, לאפשר הקמת יישובים חדשים, זה לגיטימי.

דב חנין: אבל כדי שזה לא ייעשה בצורה שפוגעת בציבור הישראלי ובאינטרסים החברתיים והסביבתיים, זה צריך להיעשות על בסיס של עבודה מקצועית.

דב חנין: ושאלה שנייה, אדוני השר, ברשותך – – –

אליהו ישי: אני רוצה להאמין שאתה לא חושד בי שאני קובע כללים שלא בצורה מקצועית.

דב חנין: אני שואל.

אליהו ישי: אני מקווה שאתה לא חושד בי.

דב חנין: אם אדוני יאמר לי שהוא יתייעץ עם גורמי מקצוע, אני אקבל את תשובתו.

אליהו ישי: אז המדיניות שלי, המדיניות שלי היא לבנות את הארץ, להגיע לטיפול וסיוע ובנייה אטרקטיבית לזוגות צעירים, שהמחירים ירדו, שאזרחי מדינת ישראל יוכלו לחיות בכבוד, לזוגות הצעירים יהיה כדי לחיות בכבוד ולהתפרנס בכבוד, ושיהיו להם מגורים ראויים, ופיתוח מוסדות וכדומה.

אליהו ישי: זה מחייב טיפול יסודי, מקצועי כמובן, בהחלט מקצועי, אבל המסגרת המקצועית צריכה לפעול על-פי המדיניות – תקרא לה החדשה, או המדיניות המתבקשת.

אליהו ישי: המדיניות שלי היא לא מדיניות שממציאים אותה, היא מדיניות שחייבת להיבנות על בסיס הצרכים של הזוגות הצעירים.

אליהו ישי: והיום מה שקורה במדינת ישראל זה קטסטרופה.

אליהו ישי: בכל הארץ מחירי הדירות עולים והשכירויות בשמים.

אליהו ישי: הזוגות הצעירים לא מצליחים למצוא דירות.

אליהו ישי: לא צריך פה להאריך ולפתח את המצוקה הנוראה.

אליהו ישי: ולכן המדיניות היא לפתח.

אליהו ישי: הדרגים המקצועיים יכינו תוכניות כיצד באמת לפתח, ואיפה, וכמה, ובאיזה סטנדרטים.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה לשאול אותך שאלה נוספת בנושא טיפה אחר, וגם הוא במסגרת הנושאים שאושרו על-ידי הנשיאות.

דב חנין: קראתי את רשימת השאילתות שחברי הכנסת הגישו לאדוני השר, ונמצאת מייד אחרי שאילתא של חברי, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, שבוודאי אדוני השר יענה עליה.

אבל אל תיקח את מלאכתו – –

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: אני לא לוקח את מלאכתו.

– – שלא יהיה פלגיאט, חלילה.

דב חנין: לא.

דב חנין: לא.

דב חנין: חס וחלילה.

דב חנין: אדוני השר יענה לגופו של עניין בתשובה על שאלתו של ניצן הורוביץ.

דב חנין: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לומר לך, אדוני השר, שעוד ביום 10 במרס 2010 שאלתי אותך בדיוק את השאלה הזאת, ומשום מה תשובה מעולם לא הגיעה.

דב חנין: אני חושב שזה מצוין שאדוני השר מתייצב לענות לנו פה, מעל במת הכנסת, וטוב שכך.

דב חנין: טוב שאדוני יענה היום על שאלתו של חבר הכנסת הורוביץ בנושא הזה, אבל אני העברתי אליך שאילתא באותו נושא, עם אותן בעיות, עוד ביום 10 במרס.

דב חנין: המועד להשיב עבר מזמן, ומשהו בלשכתו של אדוני השר כנראה לא עובד טוב, אם תשובות על שאילתות לא מגיעות לחברי הכנסת.

אליהו ישי: אני לא יודע על השאילתא שלך.

דב חנין: זו שאילתא 816 – – –

לא, לא.

אל תטריח את השר במספרים.

בזה אותי תטריח.

אליהו ישי: אני אומר לך שאני לא יודע עליה, ואם אכן היא נשלחה, מן הסתם יכינו תשובה, וכנראה, יכול להיות שהם ידעו שיש הרבה שאלות מאותו סגנון, אז הם מחכים לשאילתות בעל-פה, וישיבו לכולם ביחד.

אליהו ישי: מכל מקום, אם השאילתא שלך, שאתה אומר שנשלחה במרס – ואני לא יודע עליה – היא אותה שאלה של חבר הכנסת הורוביץ, אני מניח שתמתין בסבלנות – – –

דב חנין: אני אמתין, אני אמתין ואני בהחלט אקבל את התשובה.

אליהו ישי: אם המתנת חודשיים, שלושה, תמתין עוד כמה דקות, עוד חצי דקה, ותקבל את התשובות.

דב חנין: אדוני השר, ההערה שלי היא לא על השאילתא הספציפית הזאת.

מדוע לא עונים.

דב חנין: ההערה שלי היא: יש תקנון לכנסת.

דב חנין: התקנון מדבר על 21 יום.

דב חנין: עוד שבעה ימים יש הארכה – – –

אני מוכרח לומר שמשרד הפנים די מקפיד בתשובות, מתוך ידיעתי.

אני מציע לך לפנות אלי בעניין זה.

אם לא קיבלת תשובה, אני אברר זאת ישירות עם לשכת השר – –

דב חנין: תודה רבה.

– – ואם יהיה צורך – עם השר עצמו.

דב חנין: תודה רבה.

כי אני יודע שהשר מקפיד ויש לו את כל הגורמים המקצועיים, שכן גם הוא יודע, שאפילו – כמו שיח' אברהים צרצור – שאפילו ששת ימי בראשית נעשו עם תכנון, לא סתם.

בהתחלה: ויהי אור, ואחר כך: להבדיל בין המים ברקיע והמים – כל הדברים היו – – –

אליהו ישי: לא, אבל, אדוני היושב-ראש, אני באמת ארצה – אני אשמח מאוד לבדוק.

בוודאי.

אליהו ישי: עלי לא מקובל ששאילתא מגיעה, או בכלל מכתבים, אפילו לדרג המקצועי, לפקידים, ואין תשובה במקום.

אליהו ישי: אפשר לתת תשובה: עדיין בבדיקה.

אני יודע עד כמה אדוני מקפיד.

אליהו ישי: אפשר לתת תשובה שזה בבדיקה, בוחנים, התשובה היא כזאת, אבל אני לא מקבל שאין תשובה.

אליהו ישי: אז אני לא רוצה כרגע להשיב – –

אני מוכרח לומר – – –

אליהו ישי: – – ולא רוצה להאשים אף אחד לפני שבאמת הנושא ייבדק – –

חבר הכנסת חנין.

אליהו ישי: – – ואם אכן זה נכון, זה גם יטופל.

יתוקן מייד.

כי אני מוכרח לומר לך, שלעומת שרים אחרים, שחושבים שאין צורך לענות לאף אחד, כי הכנסת היא שטח שלא מתייחסים אליו – אני לא מדבר על שרים ספציפיים, אני מדבר באופן כללי, אם כי יש – יש, אתה יכול לומר, אני יכול להצביע לך על הכיסאות – שר הפנים וסגן ראש הממשלה הוא כל כך מחובר לשטח, שהוא מבין שכשחברי הכנסת שואלים, השאלות נשאלו מהשטח, ובדרך כלל הוא מקפיד לענות על כל שאלה ושאלה.

לא תמיד השאלות – פעמים רבות הוא אומר: השאלה הזאת כבר נשאלה 300 פעם.

מדוע אתם לא שומעים את תשובותי על שאלות אחרות?

כי פעמים שואלים אותה שאלה שבוע אחרי שבוע.

כי אני מקבל את השאלות – – –

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: פה זו שאילתא שנשאלה – – –

כל חבר כנסת יש לו את הכבוד שלו.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: השאילתא הזאת נשאלת עכשיו בפעם הראשונה במליאת הכנסת על-ידי חבר הכנסת הורוביץ, והיא הועברה לאדוני בכתב על-ידי לפני כמה חודשים.

הואיל והיא לחידה בעינינו, כי אנחנו לא יודעים על מה אתה מדבר, ואתה, בצדק, כי – – –

דב חנין: היא שאילתא חשובה.

אליהו ישי: אבל מה שאמר היושב-ראש – יש הרבה שאלות, או הצעות לסדר, או הצעות אי-אמון, שהן זהות או דומות או בדיוק מה שנשאלתי לפני שבוע ושבועיים ושלושה וחודש.

אליהו ישי: אני כמעט אומר, כמעט אומר – אבל אני מכבד את הבית ואת חברי הכנסת – אני כמעט אומר: כנ"ל, או: ראה את תשובתי לחבר כנסת זה או אחר – –

דב חנין: אנא, תענה לי, אני אשמח.

אליהו ישי: – – היא אותה תשובה במדויק.

אליהו ישי: אז גם את זה כמעט אני עושה, אבל כשחבר הכנסת הוא רציני, אז הוא באמת קורא את החומר.

אליהו ישי: אם הוא רוצה רק לנצל את השאלה שלו, אז אני הייתי מציע לו שיכין שאלות שבאמת לא נשאלו ולא קיבלו את התשובה עליהן.

דב חנין: אכן, אכן.

אליהו ישי: מכל מקום – – –

אדוני השר, הואיל והגנתי עליך, חבר הכנסת חנין אף פעם לא נקט אפילו אותו לשון.

הוא יהיה מוכן לכל דבר ולכל נושא להכין נאום מחדש.

יש חברים שמכינים – כל שבוע הם קוראים את אותו נאום.

השר צודק, אבל זו לא בעיה של השר.

דב חנין: תודה רבה.

זו בעיה של הציבור.

רוצה – יבחר.

תבחרו אנשים טובים – הם יהיו יצירתיים.

חבר הכנסת חנין, אני מוכרח לומר – לא בנושא הדעות האישיות והאידיאולוגיות והדוקטרינריות שלו – בנושא היותו שליח ציבור, לא יכולה להיות טענה לאיש.

בבקשה.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: בהקשר הזה אני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, שאני אפילו פניתי אליך בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: אנחנו, יש לנו שאילתא לשר הפנים מפברואר שטרם נענתה.

ניצן הורוביץ: אתה גם נדרשת לעניין, אדוני היושב-ראש, והבעת ביטחון ששר הפנים מן הסתם – – –

שאל אותו.

נבחן את השר עכשיו.

ניצן הורוביץ: אוקיי.

ניצן הורוביץ: אז בוא נגיד שאולי נפלה איזו שגגה או טעות.

ניצן הורוביץ: אני רוצה – אני לא חושב שיש כוונות לא ראויות, אבל באמת – – –

בשביל זה כל שר בא פעם בשנה, עומד כאן, וכל חברי הכנסת – – –

ניצן הורוביץ: אוקיי.

ניצן הורוביץ: טוב.

ניצן הורוביץ: אבל בוא נקווה שזה באמת ייעשה לפי התקנות.

אליהו ישי: לא, אבל אם יש לכם שאלות דחופות וחשובות – אתם רואים אותי כל יום בהצבעות, בימי שני ורביעי.

אליהו ישי: תשאלו אותי, אני אענה לכם באופן ישיר.

אליהו ישי: אל תחכה כמה חודשים.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז, אני מעריך את זה – – –

אליהו ישי: עם כל הכבוד להצגה בכנסת, שהיא מכובדת וחשובה ואני לא מקל בה ראש ולא מזלזל בה – –

ניצן הורוביץ: אני מעריך את זה – – –

אליהו ישי: – – אני מעריך אותה ומכבד אותה – –

מאה אחוז.

אליהו ישי: – – אבל בקטע הזה, לפחות, בוא לא נתייפייף.

אליהו ישי: אם נושא הוא חשוב כל כך – אנא.

אליהו ישי: במסדרונות הכנסת, בהצבעה, תיגשו אלי.

אליהו ישי: אני מעולם לא אמרתי לא.

ניצן הורוביץ: כן.

אליהו ישי: אני אענה לכם.

אליהו ישי: אם זו רק הצגה בפרלמנט – –

ניצן הורוביץ: לא, לא.

ניצן הורוביץ: לא.

אליהו ישי: – – אז זה חלק מההצגה.

אליהו ישי: אני גם אותה מכבד.

ניצן הורוביץ: אני אסביר לך: לפעמים מדובר בצורך לקבל תשובה רשמית ממשרד הפנים.

ניצן הורוביץ: – – –

אליהו ישי: אין בעיה, אתה תקבל אותה גם רשמית.

אליהו ישי: אתה יכול להגיד לי.

אליהו ישי: אתה רואה אותי פה כל שני וחמישי, או יותר נכון, כל שני ורביעי.

אליהו ישי: אתה רואה אותי פה, ואתה יכול להגיד לי: נשלחה לך שאילתא ביום כזה וכזה, לא קיבלת?

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

אליהו ישי: אל תחכה מפברואר ליוני, שאני אהיה על דוכן הכנסת ואני מול המיקרופון, לומר את הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: בסדר.

אליהו ישי: אם באמת אכפת לך מזה ואתה רגיש לזה, ואתה רוצה את טובת העניין, אני מרשה לך, מבקש ממך, תאמר לי את זה בימי שני ורביעי, ולא תחכה שישה חודשים פה למיקרופון.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: בסדר.

ניצן הורוביץ: אז יש לי שתי שאלות שאושרו על-ידי הנשיאות.

ניצן הורוביץ: אולי אני אתחיל עם השאלה השנייה, כי היא מתקשרת לנושא שדיבר עליו חבר הכנסת חנין, ושאתה, אדוני השר, התייחסת – הנושא של פיתוח עירוני ופיתוח יישובים.

ניצן הורוביץ: השאלה היא כזאת: בהתאם להוראות תוכנית המיתאר הארצית לבנייה, פיתוח ושימור – תמ"א 35 – הוועדות המקומיות לתכנון ובנייה והרשויות המקומיות מחויבות להכין תוכנית מיתאר כוללת, שתתייחס בין השאר להתחדשות עירונית, שחיונית לקיומן של ערים תוססות, איכותיות, ערים טובות.

ניצן הורוביץ: שאלתי אליך, כבוד השר: אילו רשויות קידמו עד עכשיו תוכנית מיתאר כוללת ולאילו רשויות יש בכלל תוכנית מסודרת להתחדשות עירונית?

ניצן הורוביץ: כי בהקשר לשאלה הקודמת, פשוט חלק מהצורך להקים יישובים נובע מכך שהערים לא נותנות מענה, והתוכניות האלה באות לסדר את העניין הזה.

אליהו ישי: נכון.

אליהו ישי: אני באמת אתייחס, לשם שינוי, מהכתב, משום שיש פרטים שצריך להקריא לך אותם, לפי הדרישות שלך.

אליהו ישי: אז להלן התשובה: כמעט לכל היישובים המסודרים בישראל יש תוכניות מיתאר מקומיות מאושרות; כ-150 מהן תוכניות שאושרו מאז שנת 2000, או שהן בהכנה.

אליהו ישי: מספרים אלה אינם כוללים את תוכניות המיתאר המתקדמות כמעט לכל מאות היישובים הכפריים בארץ, וגם שם זה בשלבים מאוד מתקדמים.

אליהו ישי: כל התוכניות החדשות עוסקות בהתחדשות עירונית, יישובית, ובכלל זה חידוש ביישובים שבונים אותם, שימור מבנים ואתרים, עירוב שימושים, מוסדות ציבור, שטחים ציבוריים פתוחים, חיזוק התחבורה הציבורית, פיתוח מערכות תשתית ועוד.

אליהו ישי: מערכות התכנון מקדמות היום כ-60 תוכניות של התחדשות עירונית – פינוי-בינוי – במסגרות הוועדה הבין-משרדית לנושא שהקימה הממשלה.

אליהו ישי: מינהל התכנון מקדם כמה פרויקטים ייעודיים הנוגעים להתחדשות עירונית, דוגמת פרויקט חידוש מתחמי מסחר עירוניים בקריית-שמונה, כרמיאל, חיפה, אופקים, ירוחם, באר-שבע ועוד.

אליהו ישי: בימים אלה נבחנת אפשרות להרחיב את הפרויקטים ליישובים נוספים, בדגש על רשויות במגזר של בני המיעוטים.

אליהו ישי: פיתוח מדיניות וכלים לדיור בר-השגה, בהישג יד, על-ידי לשכת התכנון המחוזית תל-אביב, ובמסגרת מחקר שעורך הטכניון ברשות פרופסור רחל אלתרמן.

אליהו ישי: קידום מדיניות וכלים לשימור מבנים ואתרים, במסגרת צוות שימור ארצי.

אליהו ישי: במקביל עוסק מכון התכנון בחידוש הערים בתוכניות מיתאר ארציות שונות, כמו תמ"א 35, תמ"א 38 – חיזוק מבנים בפני רעידות אדמה, תמ"א 40 – ניצול המרחב התת-קרקעי והמיגון.

אליהו ישי: אני חושב שבאמת נעשות עבודות תכנון מאוד מקיפות, מאוד מתקדמות, ברוב חלקי הארץ.

אליהו ישי: חלק גדול מאוד, כפי שאמרתי, אושרו, וחלקן ממש לקראת סיום.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר שיש שינויים מאוד משמעותיים ומאוד דרמטיים לטובה בכל תוכניות המיתאר בארץ.

אליהו ישי: מטבע הדברים יש גם מקומות שנויים במחלוקת.

אליהו ישי: מערך האישור, תהליך התכנון, הוא מאוד מורכב, מאוד מסובך, מרגע התחלת התכנון ועד האישור במועצה הארצית.

אליהו ישי: הרפורמה, שגם עליה יש חילוקי דעות רבים מאוד מטבע הדברים – רבים מאוד – בבית הזה, וזה יגיע לבית הזה, זה כבר הגיע לבית הזה.

אליהו ישי: גם פה עוד יהיו חילוקי דעות רבים מאוד בדרך לאישור.

אליהו ישי: כולם רוצים לאשר את הדבר הנכון ביותר והטוב ביותר, וחלק גדול מחברי הבית מתנגדים להרבה מאוד דברים שהם טובים וצודקים.

אליהו ישי: התהליך הזה, מן הסתם ייקח עוד הרבה זמן.

אליהו ישי: אני מקווה שלא, אבל אני אמרתי והצהרתי שאני פתוח לשמוע את כולם – ארגונים, ציבור, אזרחים – על מנת להביא רפורמה טובה ככל שרק ניתן להביא, מתוקנת, יעילה, זריזה ויצירתית, שתקל על האזרחים.

אליהו ישי: כי בדרך של היום, לצערי הרב, התהליך הוא מורכב, מסובך.

אליהו ישי: אנחנו היום מהמדינות הגרועות בעולם מבחינת הסרבול בהליכי התכנון.

אליהו ישי: אני מקווה שהרפורמה החדשה, למרות החששות ומה שהיה ב"הולילנד", תהיה כזאת שהתהליך יהיה הרבה יותר זריז והרבה יותר יעיל, תוך הקפדה על שקיפות מלאה והקפדה מרבית להגנה מפני שחיתויות ומאכערים.

ניצן הורוביץ: השאלה אם לא צריך לחכות בוועדת הפנים לכך שהממשלה קודם תסיים אצלה את העבודה, ורק אז אנחנו בכנסת נתחיל בדיון, כי אז יכול להיות שתהיה – – –

אליהו ישי: אני מבטיח לך שאין דבר שנביא אותו ולא יהיה איפכא מסתברא, גם מכאלה שהם בעלי ניסיון וגם מכאלה שהם חסרי ניסיון אבל יש להם הערות.

אליהו ישי: אני מכבד את כולם.

אליהו ישי: תאמין לי, אני טיפ-טיפה מנוסה, כחבר מועצת עיר, כשר פנים לשעבר וכשר פנים היום.

אליהו ישי: אני חושב שאני בין אלה שמבינים בבית הזה מה הדבר הנכון לעשות, ולמרות הכול אני לא נרתע מהערות, מהשגות, מחילוקי דעות.

אליהו ישי: אני לא החכם שמבין יותר מכל אחד אחר.

אליהו ישי: אשמח לשמוע מכל אחד ואחד, מנוסה יותר או מנוסה פחות, כל הערה שיכולה לתרום לעניין.

אליהו ישי: אני פתוח לשמוע הכול על מנת להביא את הרפורמה הטובה ביותר.

אליהו ישי: היא לא תהיה מקובלת על כולם, אבל לפחות על רוב הבית.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: השאלה השנייה, שהיא בעצם אותה שאילתא שדיבר עליה חבר הכנסת דב חנין, והיא שאלה נקודתית, ספציפית, אבל בנושא שיש לו חשיבות.

ניצן הורוביץ: מבקשי מקלט רבים, בעיקר מאריתריאה ומסודן, שהן המדינות שמהן באים היום דרך הגבול עם מצרים, מקבלים ממשרד הפנים רשיונות ישיבה שבהם נכתב שהם מסוג 2(א)(5) לחוק.

ניצן הורוביץ: הרשיונות האלה שותקים באשר לשאלה אם נושא הרשיון רשאי לעבוד בישראל או לא רשאי.

ניצן הורוביץ: יש לסוגיה הזאת חשיבות רבה משום שהאנשים האלה, היות שאתה לא יכול לגרש אותם, צריכים איכשהו להתפרנס כי אין להם שום קצבאות תמיכה אחרת.

ניצן הורוביץ: אם הם לא יוכלו לעבוד הם חלילה יעשו זאת באופן לא חוקי, פשוט כדי להתקיים.

ניצן הורוביץ: שאלתי היא, והיא באמת מאוד ממוקדת:

ניצן הורוביץ: האם מבקשי המקלט המחזיקים בידם אשרות מסוג 2(א)(5) לחוק רשאים לעבוד בישראל?

ניצן הורוביץ: האם בכוונת משרד הפנים לקנוס מעסיקים בגין העסקה של מבקשי מקלט שבידם רשיון כזה בתוקף?

ניצן הורוביץ: תודה.

אליהו ישי: אתן לך תשובה מאוד קונקרטית, ולאחר מכן אוסיף עוד כמה דברים בעניין.

אליהו ישי: התשובה הרשמית: מעמדם של מבקשי המקלט אינו מקנה להם רשיון עבודה.

אליהו ישי: זה הנוהל, זה החוק.

אליהו ישי: רשות האוכלוסין מגבשת היום דרכי פעולה לסיים את כל הליך בקשת המקלט.

ראובן ריבלין: האם ברשיון זה, כבוד השר וסגן ראש הממשלה, אנחנו לוקחים על עצמנו את האחריות לפרנס אותם?

אליהו ישי: לכן ביקשתי להתייחס בסוף גם למה שאני חושב ומה אני מתכוון לעשות.

אליהו ישי: אני לא מסתיר את דרכי – – –

ראובן ריבלין: תבן אין ואבנים אומרים לעבדיך עשה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הדברים – – –

אליהו ישי: ולבנים אמור להם עשו.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: השאלה היא שאלה ברמה העקרונית ביותר.

ראובן ריבלין: אחת משתיים: אתה לא נותן להם להיכנס ולא נותן להם אישור, אתה מגרש אותם.

ראובן ריבלין: כן טוב, לא טוב – זה כבר עניין אחר, אבל מובן.

ראובן ריבלין: כל המדינות הנאורות מחליטות כך בעניין זה.

ראובן ריבלין: אבל לאפשר להם להישאר על אשרה של פליט ולומר להם: לא תעבדו – – –

אליהו ישי: לא, מי שמוכר כפליט מקבל אישור לעבודה, ללא שום ספק, ללא שום בעיה, בו ביום.

אליהו ישי: אבל השאלה היא בדרך, עד להכרתו כפליט.

אליהו ישי: לכן התשובה הרשמית, אני חוזר עליה שוב: מעמדם של מבקשי המקלט – מבקשי המקלט, אדוני היושב-ראש, ולא אלה שקיבלו כבר את האישור למקלט והוכרו כפליטים – אינו מקנה להם רשיון עבודה.

אליהו ישי: אסביר אחר כך גם מה הרציונל.

אליהו ישי: רשות האוכלוסין מגבשת היום דרכי פעולה לסיים את כל הליכי בקשת המקלט עוד במעצר, על מנת שלא ייווצר מצב שמבקשי מקלט אלה יסתובבו חסרי מעש ברחובות ישראל.

אליהו ישי: שיהיה ברור, אנחנו אחת המדינות הנאורות במזרח התיכון, או המדינה הנאורה ביותר במזרח התיכון, ואני חושב שהדמוקרטית והנאורה ביותר כמעט בעולם כולו.

אליהו ישי: לא פעם אנחנו גורמים לעצמנו נזק – כתוצאה מריבוי דמוקרטיה גם פוגעים בדמוקרטיה, ובסופו של דבר נאבד את מדינת ישראל.

אליהו ישי: אין לי שום כוונה, אין לי שום כוונה לפתוח את השערים בגבול הדרומי לכל אותם מסתננים.

אליהו ישי: תפרידו בין מסתננים לבין מבקשי מקלט לבין פליטים.

אליהו ישי: רוב המסתננים לארץ-ישראל מסודן ואריתריאה ומעוד כל מיני מדינות דרך סודן ואריתריאה ומצרים – רובם ככולם לא פליטים.

אליהו ישי: רובם ככולם רוצים לבוא לארץ בשביל לחיות פה, להתפרנס פה, לעבוד פה ולהיות פה.

אליהו ישי: מדינת ישראל היא לא מדינת הגירה לכל דורש.

אליהו ישי: אז הממשלה קיבלה החלטה, סוף-סוף, להקים מכשול.

אליהו ישי: נעשה את הכול על מנת לזרז את הליך הבידוק והשימוע לכל אותם אנשים שחודרים לארץ ומבקשים מקלט.

אליהו ישי: אין לי שום כוונה – אני מודיע פה בצורה מפורשת, ואפעל בכל כוחי לעצור ולבלום את הסחף הזה.

אליהו ישי: מדינת ישראל, בהיבט הכלכלי, תלך ותעלה, התל"ג והצמיחה יעלו, וככל שאלה יעלו פה והמצב הכלכלי פה בארץ ישתפר, מהמדינות הסמוכות למדינת ישראל, סודן, אריתריאה ועוד, יבקשו לבוא לפה.

אליהו ישי: על-פי כותרות שאני קורא, מחקרים או כתבות, בעיתון "הארץ" ועוד, בקצב הזה יגיעו לפה עוד מיליון פליטים.

אליהו ישי: אני מצטט מה שקראתי בעיתון.

אליהו ישי: אל תנענע את הראש שלך.

אליהו ישי: כשהייתי פה לפני קרוב ל-15 שנה כשר העבודה והרווחה כולם נענעו את הראש: עובדים זרים, מה אתה מגזים?

אליהו ישי: יהיו פה מאות אלפים?

אליהו ישי: ומה אתה חושב, שהם ישתקעו פה?

אליהו ישי: ומה אתה חושב, שהם יביאו לפה ילדים?

אליהו ישי: ומה חשבת, שהם יתעברו פה?

אליהו ישי: ומה חשבת, שזה יגרום לאבטלה?

אליהו ישי: כולם פה הגישו הצעות לסדר-היום לרוב, כולם היו יפי נפש, ואני קמתי ואמרתי מה יכול לקרות פה.

אליהו ישי: אמרתי את זה בממשלת נתניהו הראשונה, אמרתי את זה בממשלת שרון, בממשלת ברק, בכל הפורומים אמרתי ונלחמתי ונאבקתי כנגד התופעה של העובדים הזרים.

אליהו ישי: נאבקתי לצמצום מספר העובדים הזרים החוקיים, ובטח העובדים הזרים הלא-חוקיים.

אליהו ישי: כולם גיבורים לבוא ולומר, אדוני היושב-ראש: תגרש את הלא-חוקיים.

אליהו ישי: אבל אתה רוצה לגרש מישהו ויש לו ילד, פתאום כולם קמים: מה פתאום אתה מגרש ילדים?

אליהו ישי: איך אתה מגרש ילדים?

אליהו ישי: אז באים מסודן עם ילדים – אל תגרש אותם.

אליהו ישי: אין בעיה, זה אחד מהשניים: או לפתוח את המדינה ולאבד את המפעל הציוני של מדינת ישראל ולאבד את הזהות היהודית של מדינת ישראל – יש כאלו שאולי חפצים בכך, אני ודאי לא, ואלחם כנגד זה – או לצאת לפעולה ולפעול כנגד זה.

אליהו ישי: עכשיו אני הרע, אני ודאי הרע, כי צריך לגרש משפחה.

אליהו ישי: הרי מה קרה?

אליהו ישי: היום הפכו את הילדים למגן אנושי.

אליהו ישי: ההורים שלהם הפכו אותם למגן אנושי.

אליהו ישי: כי אם יבואו ילדים עם משפחה מסודן, תעבור את כל התלאות ותגיע לארץ, כולם יקומו: מה פתאום אתה מגרש ילדים?

אליהו ישי: לא נגרש אותם – ייכנסו לפה עשרות אלפים, יגיעו מאות אלפים.

אליהו ישי: עכשיו, אם אגיד מאות אלפים, יגידו לי: הגזמת.

אליהו ישי: אני מודיע שלא הגזמתי ואני רוצה שעם ישראל ידע בדיוק מי אכפת לו מהמדינה ומי מנסה להתייפייף – סליחה על הביטוי – – –

אילן גילאון: – – –

אליהו ישי: – – – סליחה על הביטוי החריף.

אליהו ישי: מי מתייפייף, מי אכפת לו ממדינת ישראל ומי לא.

אליהו ישי: מי אומר: בואו נכניס לפה את כולם.

אליהו ישי: אז אני מודיע: לא.

אליהו ישי: התשובה היא לא.

אליהו ישי: לא ייכנסו כולם.

אליהו ישי: מי שפליט ומוכר כפליט, אז הוא מוכר כפליט.

אליהו ישי: יש ועדה מקצועית שדנה ובוחנת מי פליט, ומי שפליט – מדינת ישראל מכבדת את האמנה הבין-לאומית ואת החוק הבין-לאומי, והיא תכיר בו כפליט.

אליהו ישי: אבל יש גם כאלה מקרים שאדם מוכר כפליט במצרים, אבל הוא מעדיף להיות פליט בארץ-ישראל, כי התנאים פה יותר טובים, אז הוא בורח ממצרים לישראל.

אליהו ישי: חברים, אי-אפשר לפתוח את השערים של מדינת ישראל לכל דורש, אחרת לא תהיה מדינת ישראל, לא תהיה מדינה יהודית.

אליהו ישי: אין לי שום כוונה להקל מול התופעה של העובדים הזרים בכלל והלא-חוקיים במיוחד.

אליהו ישי: לצמצם את מספר העובדים הזרים החוקיים – – –

אילן גילאון: זאת לא השאלה שהוא שואל.

אליהו ישי: אני יודע מה היתה השאלה.

אליהו ישי: אני עניתי לך על השאלה.

אליהו ישי: לקחתי את רשות הדיבור, את הזכות שלי לעמוד פה ולהשיב על עוד כמה דברים באותה שאלה.

אילן גילאון: אז למה צריך לשאול שאלות – – –

אליהו ישי: וזו סמכותי.

אליהו ישי: אם זה מפריע, חבר הכנסת, מכובדי היקר, אתה לא חייב לשמוע.

אילן גילאון: לא.

אליהו ישי: אתה יכול לשבת ולא לשמוע ולא להפריע.

אליהו ישי: אתה יכול גם לצאת החוצה.

אליהו ישי: מה שאתה בוחר אני מכבד.

אליהו ישי: אני אכבד כל מה שתחליט.

אילן גילאון: – – – לשאול אותך – – –

אליהו ישי: מכל מקום, לגבי הפליטים ששאלתם – עניתי לך.

אליהו ישי: מעבר לזה, אני עונה, ואני חוזר ואומר ומדגיש: לגבי הגבול הדרומי, אין לי שום כוונה לאפשר את הניצול הציני הזה לחדור לארץ דרך הגבול הדרומי, בכל מיני טענות, כפליט.

אליהו ישי: מה קורה היום?

אליהו ישי: היום כל עובד זר גמר לעבוד פה שנתיים ואומר: אני פליט.

ראובן ריבלין: מי מקבל אישור לפי 2(א)(5)?

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אגיד לך אפילו עוד דבר: היום עובד זר שפג תוקף האשרה שלו כעובד זר, אתה יודע מה הוא אומר?

אליהו ישי: הוא אומר: אני פליט.

אליהו ישי: שנתיים הוא מבקש לעבוד פה ולקבל את האישור, ובינתיים שנתיים אני לא יכול לנגוע בו.

אליהו ישי: מה קרה לנו?

אליהו ישי: מה קרה לנו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, לכמה זמן ניתן 2(א)(5)?

ניצן הורוביץ: לא.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע לכמה זמן זה ניתן.

ניצן הורוביץ: זה ניתן למי שמבקש מקלט ועד שמבררים את מעמדו, ואז הוא – – –

ראובן ריבלין: לא, כי יכול אדם להיכנס כמסתנן – –

אליהו ישי: אני אענה לך: עד לרגע שבו – – –

ראובן ריבלין: – – והוא בא ואומר: אני פליט, ואז הוא מקבל 2(א)(5), ונוצרת – אני לא מבין – – –

ניצן הורוביץ: יש לי כמה הערות – – –

אליהו ישי: לצערי הרב, זה לוקח שנתיים.

אליהו ישי: אני עכשיו בוחן איך לקצר את זה במסגרת החוק עד כמה שאני רק יכול.

ראובן ריבלין: חייבים.

אליהו ישי: חובה לקצר את זה.

אליהו ישי: מבחינתי, בתוך ימים ספורים.

אליהו ישי: לא פליט – להחזיר אותו בחזרה.

אליהו ישי: עכשיו, יש בעיה.

ראובן ריבלין: 2(א)(5) – רשאי להסתובב בארץ איפה שהוא רוצה.

אליהו ישי: עכשיו, יש בעיה איך אתה מחזיר אותו ואיך אתה מעביר אותו את הגבול.

אליהו ישי: אין גבול.

אליהו ישי: זה שטח אויב.

אליהו ישי: הרי כל כך אוהבים את ישראל, מה לעשות.

אליהו ישי: ראינו את המשט בטורקיה.

אליהו ישי: יכולים להיות הכי צודקים שבעולם.

אליהו ישי: כל מי שאומר אחרת צבוע לחלוטין – לצערי הרב, גם בתוכנו.

אליהו ישי: זה בדיוק דבר שאני כל הזמן מנסה לומר אותו.

אליהו ישי: בשעה שכל כך הרבה מאומות העולם נגד עם ישראל, אנחנו יודעים תמיד בתוכנו להכות אחד את השני.

אליהו ישי: זה דבר נורא ואיום.

אליהו ישי: דווקא במקרים כאלה, שהעולם וחלק גדול מהעולם מגלה צביעות נגד מדינת ישראל, פוגע בחיילי צה"ל שעשו עבודת קודש, סיכנו את החיים שלהם כדי לא לפגוע באחרים, למרות שאותם אחרים רצו לפגוע בהם, כל העולם, כולם, תוקף את ישראל בצביעות.

אליהו ישי: איזו מדינה היתה מרשה לעצמה שדבר כזה יקרה?

אליהו ישי: אבל אנחנו מכירים את הצביעות של העולם מולנו.

אליהו ישי: לכן, גם פה אותו דבר.

אליהו ישי: גם במקרה זה, מול הסודנים, כל העולם יקום ויאמר את מה שהוא רוצה לבוא ולומר, אבל שיהיה ברור: אנחנו חייבים לעמוד על המשמר.

אליהו ישי: אני אעשה את הכול על מנת לקצר את כל ההליכים, שמי שהוא פליט, מוכר כפליט – יוכר, ומי שלא פליט – יחזור.

אליהו ישי: יש בעיה חוקית.

אליהו ישי: יש אמנות בין-לאומיות, יש חוק בין-לאומי, ויש מדינות שעושות דברים שאנחנו לא יכולים בעצמנו לעשות.

אליהו ישי: אבל נעשה את הכול, מבחינתי אני, בגבול הדרומי – גם מכשול, גם פיזור חודרים בכל מיני אמצעים.

אליהו ישי: אנחנו בדיונים עם ראש הממשלה, עם משרד הביטחון ועם משרד המשפטים.

אליהו ישי: אני אומר לכם: זה קיומי למדינת ישראל.

אליהו ישי: אחרת אין מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אדוני, תודה.

ניצן הורוביץ: פשוט המספר הזה של המיליון שציטטת מ"הארץ" – הם ציטטו את חבר הכנסת כצל'ה שדיבר על מיליון.

ניצן הורוביץ: זה לא עיתון ה"הארץ".

אליהו ישי: לא.

אליהו ישי: אף אחד לא חולק על כך שבקצב הזה של מאות בחודש זה יגיע.

אליהו ישי: הרי זה כבר הגיע לכ-20,000.

אליהו ישי: ככל שהצמיחה פה תעלה, ולא יהיו מכשולים ולא יהיה מחסום, זה ילך ויעלה בעשרות אלפים.

ניצן הורוביץ: כפי שאדוני יודע – – –

אליהו ישי: הם יתרבו פה בארץ, ויהיו פה בתקופה של x שנים, אני לא יודע להגיד לך כמה, חלק חודרים – תגיד מיליון עם הילודה פה ועם החודרים החדשים, עם אלה הנקלטים הוותיקים ועם הישנים.

אליהו ישי: בסוף דבר אחד ברור: נאבד את המדינה.

אליהו ישי: אני בטח לא אאפשר את הדבר הזה.

אליהו ישי: כל עוד אני בתפקיד, אפעל בכל כוחי לעצור את התופעה הנוראה הזאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: יש לאדוני עוד שאלות?

ניצן הורוביץ: רק הערת המשך.

ראובן ריבלין: הערה, בבקשה.

ניצן הורוביץ: הערה קטנה וקצרה: הילדים שעליהם מדבר כבוד השר, אותם 1,200 שנמצאים במרכז הדיון הציבורי, הם ילדים שנולדו לעובדים זרים שהגיעו הנה בהיתר.

ניצן הורוביץ: פשוט כתוצאה משהותם, מחייהם כאן, במשך השנים אנשים גם יוצרים קשרים זוגיים ונולדים ילדים, ובילדים האלה מדובר.

ניצן הורוביץ: אלה לא ילדים שהגיעו מאפריקה או ממקומות אחרים.

ניצן הורוביץ: אם אדוני באמת רוצה לפתור את הבעיה, כפי שאדוני אמר גם ביחס לממשלות קודמות, צריך לדעת שרוב רובם של הזרים שנמצאים בארץ הגיעו הנה בהיתר על ויזת עבודה, ופשוט צריך לצמצם את המכסות בעניין הזה.

אליהו ישי: תודה רבה.

אליהו ישי: אדוני, גם פה אתייחס במשפט נוסף לגבי הזרים וילדי הזרים.

אליהו ישי: אני יודע שאני נמצא פה בתפקיד הרע הלא-פופולרי.

אליהו ישי: כל אחד אוהב להיות פופולרי, פופוליסטי, ולהתייפייף.

אליהו ישי: אני מכיר את התופעה הזאת.

אליהו ישי: זה נחמד ותופס כותרות.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: אני מכיר את זה.

אליהו ישי: היום, בעצם, אנחנו במו ידינו מאפשרים לזרים לבוא לפה לארץ עם ילדיהם במגמה להיקלט פה, לגור פה ולהשתקע פה בניגוד לחוק.

אליהו ישי: יש פה לובי של חברי כנסת, ואולי גם של שרים, לבוא ולהגן עליהם.

אליהו ישי: יש גם ילדים שלא נולדו פה, יש פה גם משפחות שבאו על דעת הכי להוליד פה ילדים ולהשתקע פה.

אליהו ישי: אנחנו, במקום לבוא ולומר: רבותי, מדינת ישראל היא מדינת חוק.

אליהו ישי: יש סדר.

אליהו ישי: אל תהפכו את הילדים האלה למגן אנושי.

אליהו ישי: גם כשההורים שלי באו לארץ, אני מניח, וכשההורים של חלק מחברי הכנסת באו לארץ, הם באו ממדינות בעולם שחלקן מבוססות.

אליהו ישי: אנשים מבוססים עזבו את הבתים שלהם ובאו לפה, לארץ-ישראל.

אליהו ישי: היו פה הרבה ביצות.

אליהו ישי: גידלו את הילדים שלהם פה בארץ.

אליהו ישי: באו לפה לארץ, לארץ-ישראל, לבית שלהם.

אליהו ישי: הם באו לפה ולקחו את הילדים אתם.

אליהו ישי: אף ילד לא אמר: אבא, אני לא בא אתך לארץ הקודש, לארץ-ישראל.

אליהו ישי: אז אם יש פה מהגרים שרוצים לבוא לפה ויש להם לובי גדול בכנסת פה, לצערי הרב, שאומר: תישארו פה, נעזור לכם.

אליהו ישי: אתם יודעים?

אליהו ישי: תישארו פה – קל מאוד.

אליהו ישי: אני באמת מרחם על ילדים ולא רוצה לגרש ילדים.

אליהו ישי: אני נגד לגרש ילדים.

אליהו ישי: אני מתכבד לומר להורים האלה: מאותה מדינה שבאת – תחזור לארצך ומולדתך בצורה מכובדת.

אליהו ישי: אני אפילו מוכן לתת לו מענק שיחזור לביתו ולארצו.

אליהו ישי: מה רע?

אליהו ישי: מה פשענו?

אליהו ישי: איך ההורים שלנו הגיעו לארץ הזאת?

אליהו ישי: כל אחד יחזור לארץ שלו.

אליהו ישי: למרות הכול, יש ועדה שבודקת ודנה בעניין הזה.

אליהו ישי: אני מניח שחלק מהילדים יישארו וחלק מהילדים לא יישארו, על-פי המלצות הוועדה.

אליהו ישי: אני אומר בצורה מפורשת: אל תאפשרו, בהתנהגות פופוליסטית – אל תיתנו את הפתח הזה, את הפרצה הזאת, ואל תיצרו כללים ותנאים כאלה שיהיו פה מאות אלפי זרים.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אמרתי את זה שנים רבות, ואתה היית פה חבר כנסת בממשלת נתניהו הראשונה וישבת פה בכל הדיונים.

אליהו ישי: הזהרתי והתרעתי מה יהיה פה.

אליהו ישי: כולם גיחכו שזה מוגזם.

אליהו ישי: בסוף מתברר שאפילו מה שאני אמרתי, שיהיו פה מאות אלפים – אמרו: מה אתה מהלך אימים?

אליהו ישי: בסוף, מה שהיה אז הגזמה, היום, לצערי הרב, זו לא הגזמה.

ראובן ריבלין: מציאות.

אליהו ישי: זו מציאות, אבל הרבה יותר קשה ממה שגם אני חשבתי.

אליהו ישי: לכן, בוא ונאמר את האמת לאותם אנשים: מדינת ישראל היא מדינת ישראל יהודית ודמוקרטית.

אליהו ישי: לא נאפשר הגירה לא חוקית לארץ, שהיא בניגוד לזכות השיבה לארץ.

אליהו ישי: לא נאפשר להגיע.

אליהו ישי: נפסיק להתייפייף בעיני הציבור.

אליהו ישי: נשמור על מדינת ישראל, נשמור על המפעל הציוני הזה, ולא נאבד אותו.

אליהו ישי: כל מי שרוצה לבוא ולעבוד פה במסגרת החוק – יעבוד.

אליהו ישי: סיים את העבודה שלו – יתכבד, יעזוב ויחזור לארצו ולמולדתו.

אליהו ישי: אם בדרך נולד לו פה ילד, יתכבד לקחת אותו חזרה לטיול מאורגן לארצו, לבית שם הוא גדל, עם כל הכבוד.

אליהו ישי: אנחנו לא רוצים לגרש אף ילד.

אליהו ישי: מבקשים מההורים שלא יהפכו את הילדים שלהם למגן אנושי ושיתכבדו ויעזבו את הארץ.

אליהו ישי: יש ועדה שמטפלת בעניין.

אליהו ישי: היא תגבש את ההמלצות שלה.

אליהו ישי: אני מעריך שחלק מהילדים יישארו פה, אבל חלק מהילדים – על דעת כולם, גם על דעתך – החלק שלא עומדים בכללים ובקריטריונים, יצטרכו לעזוב.

אליהו ישי: ואז תראה את התמונות האלה, כמה הן לא סימפתיות.

אליהו ישי: ואז מה תגידו?

אליהו ישי: שר הפנים מטורף?

אליהו ישי: מגזים?

אליהו ישי: אכזרי?

אליהו ישי: אבל מה לעשות, לשר הפנים יש אחריות למדינת ישראל מתוקף תפקידו כשר פנים – –

ראובן ריבלין: תודה.

אליהו ישי: – – והוא יעשה את זה בצורה הטובה ביותר.

ראובן ריבלין: כבוד השר, הנקודות האלה היו מאוד חשובות, אבל יש לנו הרבה שאלות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין, שמחליפה את חברת הכנסת זוארץ בתור, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה יהיה חבר הכנסת חמד עמאר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שקידמת את התור שלי.

מרינה סולודקין: יש לי היום לובי פרלמנטרי, ואני מזמינה את כולם – הוצאת ילדים ממשפחות נורמטיביות על-ידי רשויות הרווחה.

מרינה סולודקין: אקצר בשאלות שלי.

מרינה סולודקין: בלשכתי מתקבלות לעתים קרובות פניות מעולים יוצאי ברית-המועצות לשעבר על כך שמשרד הפנים מפר נהלים שהוא עצמו קבע או משנה נהלים שנקבעו על-ידי שרי הפנים הקודמים בנושאים שונים הקשורים לפעילות רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.

מרינה סולודקין: שאלתי הראשונה: בשנת 2007 קבע שר הפנים דאז, רוני בר-און, שקרובי משפחה מדרגה ראשונה של אזרחים ישראלים שאינם זכאי חוק השבות יכולים לשהות בישראל באשרת תייר לתקופה של עד שנה.

מרינה סולודקין: מדוע קוצרה תקופה זו עד חצי שנה?

אליהו ישי: היא רוצה לשאול את השאלה של חברת הכנסת זוארץ?

יוחנן פלסנר: כן, כן.

ראובן ריבלין: לא, זו חברת הכנסת סולודקין.

אליהו ישי: לא.

אליהו ישי: אמרת שהיא ביקשה במקום זוארץ.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: רק בתור.

ראובן ריבלין: היא שואלת את שאלותיה.

ראובן ריבלין: היא באה במקום חברת הכנסת זוארץ שהיתה במקום שלישי בשואלים.

ראובן ריבלין: היא קיבלה את מקומה, וזוארץ עוברת לסוף הרשימה.

אליהו ישי: אז הייתי בסוף הרשימה?

אליהו ישי: אתה הקדמת אותה?

ראובן ריבלין: כן, סולודקין נמצאת במקום שני לפני הסוף.

ראובן ריבלין: כן, הקדמתי אותה, כי היא התחלפה עם זוארץ.

אליהו ישי: אין לי שום בעיה.

אליהו ישי: יש לי תמיד את התשובות שלי בעל-פה ויש את התשובות הרשמיות.

אליהו ישי: אני נוהג לבוא ולענות בעל-פה, אבל יש כאן נתונים שאני אוהב לשמוע אותם וללמוד מהם.

אליהו ישי: מכל מקום, אזרחות בתום הליך מדורג: במקרים שבהם מולאו הקריטריונים לקבלת אזרחות ישראלית בתום ההליך המדורג, מקבל הזר אזרחות ישראלית על-פי הנוהל.

אליהו ישי: במקרים שלא קוימו כל הקריטריונים לקבלת אזרחות בתום ההליך המדורג, אז כמובן הוא לא יכול לקבל.

אליהו ישי: אבל יש מקרים שעל מנת לסיים את כל התהליך, על מנת שלא לפגוע בבני-הזוג, נותנים הארכה, א/5, לזר – –

מרינה סולודקין: זו שאלה ראשונה שלא שאלתי עכשיו.

מרינה סולודקין: שאלתי שאלה שנייה.

אליהו ישי: אני יודע.

אליהו ישי: אני בכל זאת מאריך ומסביר את הנושא המפורט, המדויק והמקצועי, ולאחר מכן אתייחס.

אליהו ישי: – – ונותנים להם זמן נוסף על מנת להשלים את ההליך שלו.

אליהו ישי: לגבי אשרות תייר לקרובים, נקבע בנוהל כי בני משפחה מקרבה ראשונה – הורים, אחים, ילדים קטינים – יוכלו לקבל אשרות.

אליהו ישי: דרך אגב, זה גם מתקשר לשאלה הקודמת.

אליהו ישי: אתה נותן לו אזרחות, וזה לא נגמר באזרחות שלו, של אותו פליט, אותו מסתנן או אותו עובד זר.

ראובן ריבלין: – – –

אליהו ישי: על-פי חוק הכניסה לארץ, הוא יכול להביא – דודו או בן-דודו יגאלנו, כן?

ראובן ריבלין: כל מי שהוא בדרגה ראשונה.

אליהו ישי: הורים, אחים, ילדים קטינים יוכלו לקבל אשרות ביקור לתקופה של עד שישה חודשים, ואחר כך ירצו ללמוד פה ולגור פה ולהתחתן פה.

ראובן ריבלין: זה טור חשבוני.

ראובן ריבלין: אין על זה מחלוקת.

אליהו ישי: אבל לא משנה.

אליהו ישי: הנוהל אומר: עם זאת, קבוע בנוהל כי ניתן להגיש בקשות להארכת האשרות עד שנה, ולעתים אף מעבר לזה, בהתאם לנסיבות.

אליהו ישי: תיירים שאינם עובדים – תייר המבקש להיכנס ארצה אמור לממן את שהותו בישראל, שכן נאסר עליו לעבוד בישראל.

אליהו ישי: לפיכך, בין יתר הקריטריונים נבדק אם הוא עובד ויוכל לממן את שהותו בישראל.

אליהו ישי: כמו כן, הכוונה היא למנוע את השתקעותם בישראל, שלא ייפלו לנטל על המדינה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, זה ברור שתייר שמגיע לארץ והוא לא יכול לשאת בביקור שלו בארץ בהוצאות המימון שלו – הוא לא מקבל אשרת עבודה – אז הדבר נבחן ונבדק, משום שאין לנו עניין שאותו תייר יישאר פה ויוסיף נטל על המדינה.

אליהו ישי: אמרתי, ואני חוזר ואומר: מדינת ישראל לא פתוחה לכל הזרים בעולם.

ראובן ריבלין: מה ששאלה חברת הכנסת סולודקין: בהתחלה זה היה שנה, ועכשיו זה עבר לחצי שנה.

ראובן ריבלין: ההסבר שנתת נכון גם לחצי שנה.

אליהו ישי: אסביר גם את זה.

אליהו ישי: נשאלת פה גם שאלה על תעודת יושר.

מרינה סולודקין: תעודת יושר – מדוע משרד הפנים דורש תעודת יושר מזכאי חוק השבות המעוניינים לעלות לישראל כתנאי להנפקת אשרת עלייה?

מרינה סולודקין: האם משרד הפנים מודע לעובדה שבמדינות רבות ניתן לקבל תעודת יושר מזויפת תמורת שוחד?

מרינה סולודקין: דווקא אלה שיש להם תעודת יושר – בלי שוחד לא יכולים לקבל אותה.

מרינה סולודקין: זו השאלה.

אליהו ישי: שאלה טובה מאוד, שאלה מצוינת.

אליהו ישי: אם היית במקומי והיית עדה למקרים רבים מאוד של אנשים שנכנסים לארץ בצורה לא חוקית או שמבקשים להיכנס ומזייפים, אז מכיוון שמזייפים אני אבוא ואומר:

אליהו ישי: תיכנסו אוטומטית בלי תעודת יושר?

אליהו ישי: מכיוון שיש כזה מצב, שמזייפים תעודת יושר, אני אבוא ואפרוץ את כל הסכר?

מרינה סולודקין: לא.

מרינה סולודקין: אתה שינית נהלים שיש.

אליהו ישי: אני עוד לא שיניתי שום דבר.

אליהו ישי: עוד לא שיניתי שום דבר.

אליהו ישי: מה שהיה עד היום הוא שקיים.

אליהו ישי: לא שיניתי שום דבר ממה שהיה כשמאיר שטרית היה שר הפנים.

אליהו ישי: מאיר, אני מזכיר אותך כשר פנים לשעבר.

אליהו ישי: על תעודת יושר אומרים ששיניתי.

אליהו ישי: אני מודיע שיש דברים ששיניתי, את זה עדיין לא שיניתי.

אליהו ישי: זו אותה מדיניות ואותם כללים לגבי תעודת יושר.

מרינה סולודקין: זה בחוק השבות.

מרינה סולודקין: זה נורמלי.

אליהו ישי: את שואלת אותי באופן אישי?

אליהו ישי: יש היגיון רב בתעודת יושר.

אליהו ישי: למה?

אליהו ישי: כי אתה מוצא אנשים, עבריינים, שעשו עבירות קשות מאוד, ומדינת ישראל לא רוצה פה עיר מקלט לעבריינים מסוכנים.

אליהו ישי: מצד שני, באמת השאלה במקום.

אליהו ישי: אז אני אבוא ואמנע מאדם שזכאי בחוק השבות או יהודי לבוא לארץ-ישראל כי יש לו איזושהי עבירה פלילית כזו או אחרת, ואפילו לא מי-יודע-מה משמעותית?

אליהו ישי: אז אני בהחלט בוחן את הנושא.

אליהו ישי: יש צוות שבודק את זה במשרד.

אליהו ישי: על פניו, יש היגיון בדרישה לתעודת יושר.

אליהו ישי: יש חוסר סבירות בפסילת אנשים בגלל עבירה כזו או אחרת.

אליהו ישי: אני לא מוכן לסגור את הדלתות ליהודי שרוצה לבוא לארץ משום שיש לו עבירת בנייה, עבירה כלכלית או אפילו עבירה יותר קשה.

מרינה סולודקין: זה נכון וחשוב.

אליהו ישי: ארץ-ישראל היא הבית שלו.

אליהו ישי: יחד עם זאת, חשובה תעודת היושר, על פניו, כדי לדעת מהו הפרופיל של אותו אדם, על מנת שרשויות הרווחה והאכיפה ידעו במה מדובר.

אליהו ישי: מכל מקום, עבריינים מסוכנים אין לי עניין להכניס למדינת ישראל.

אליהו ישי: אז הנושא הזה באמת נבחן ונבדק לכאן ולכאן, ומה נכון לעשות.

אליהו ישי: עדיין לא קיבלתי את ההמלצות ועדיין לא החלטתי מה נכון לעשות.

אליהו ישי: מכל מקום, גם לשאלה הזאת אני מקווה שהתשובה מספקת.

אליהו ישי: לגבי השאלה השנייה, היתה לי תשובה ארוכה מאוד, אבל חצי השנה – תהליך הקיצור הוא מתבקש, הוא נדרש, משום שיש ניצול ציני, ניצול לרעה, בחלק גדול מאוד מהמקרים, לבוא ולהיכנס לארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: שימוש לרעה.

אליהו ישי: לכן אנחנו חייבים לבלום את כל הניסיונות לשימוש לרעה, עם כל הכבוד.

אליהו ישי: אז, יבואו וישאלו אותי: למה אתה עושה ככה ולמה אתה עושה ככה?

אליהו ישי: ואני עונה שאני אעשה ככה, ככה וככה על מנת למנוע ניצול לרעה כדי להיכנס לישראל.

מרינה סולודקין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: אפשר לקצר, כי אנחנו – – –

אליהו ישי: אני מוכן לקצר.

אליהו ישי: לי אין בעיה לקצר, אבל יש פה – – –

ראובן ריבלין: לא בגללנו.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמח לשמוע אותך.

אליהו ישי: יש פה שאלות טובות מאוד, ויש הזדמנות להשיב.

ראובן ריבלין: מצוין.

ראובן ריבלין: רק כדאי לקצר כדי שהשר לא יהיה בשלוש שעות שאלות במקום שעת שאלות.

אליהו ישי: אני רוצה לעמוד בלוחות זמנים.

אליהו ישי: אני רוצה לסיים ב-18:00.

אליהו ישי: בבקשה.

ראובן ריבלין: נו, אז אתה צריך להתחיל לקצר, אדוני השר.

ראובן ריבלין: כל השואלים – אני מוכרח לומר שלפעמים שואלים ולא מגיעים.

ראובן ריבלין: אצלך כולם באו לשאול ולשמוע.

אליהו ישי: אני שמח.

חמד עמאר: אדוני השר, הקדמת הבחירות בירכא – אני הולך לשאול על הנושא הזה: בירכא פועלת ועדה ממונה מעל שלוש שנים, ומצבה של המועצה לא השתפר, דבר שבא לידי ביטוי בדוח מבקר המדינה.

חמד עמאר: ברצוני לשאול: איך השר מעריך את תפקודה של הוועדה הקרואה, והאם חל שיפור – – –

אליהו ישי: על איזו ועדה הוא מדבר?

ראובן ריבלין: איזו ועדה אמרת?

חמד עמאר: ועדה קרואה בירכא.

חמד עמאר: איך השר מעריך את תפקודה של הוועדה הקרואה, והאם חל שיפור במצב הרשות?

חמד עמאר: מדוע לא יפעל השר לקביעת תאריך לבחירות בירכא?

חמד עמאר: מדוע משרד הפנים לא מתקצב את תוכנית ההבראה של ירכא, שידוע לי שאושרה מזמן?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה יכול לשבת.

אליהו ישי: ברשותך, אענה מהסוף להתחלה.

אליהו ישי: תוכנית ההבראה שאושרה, לחלקה אין עדיין תקציב מהאוצר.

אליהו ישי: סוף-סוף, אתמול אני מקווה שהיתה פריצת דרך ותקציב ההבראה יאושר ואפשר יהיה להעביר את הכסף.

אליהו ישי: זו התשובה לשאלה השלישית.

אליהו ישי: לשאלה הראשונה: הוועדה הקרואה עושה עבודה, ויש שיפורים.

אליהו ישי: יש לה הישגים בעבודה שלה.

אליהו ישי: לומר לך אם היא הצליחה במאה אחוז בכל המשימות – אני צריך לקבל דוחות ואז אני אתייחס.

אליהו ישי: השאלה השנייה שלך, האם לקבוע בחירות או לא לקבוע בחירות, אתייחס אליה רק לאחר שאקבל את כל הדין-והחשבון, הדוח המקצועי של הוועדה, ואז אקבל החלטה אם לקבוע בחירות או להמשיך לשמר את הוועדה הקיימת.

חמד עמאר: שאלה נוספת: האם יש ועדה מקצועית שבודקת את הנושא של הבחירות והקדמת הבחירות?

אליהו ישי: אני אבדוק את עניין הקדמת הבחירות, אם בכלל, רק אחרי שיוגשו לי ההמלצות על-ידי המנכ"ל לגבי ההתנהלות שם והתוצאות של הוועדה הקרואה.

אליהו ישי: לאחר מכן אקבל החלטה אם יהיו בחירות או אם לתת לוועדה להמשיך להתקיים שם.

חמד עמאר: יש תאריך יעד לנושא?

חמד עמאר: אני מקבל את התשובות האלה יותר מחצי שנה.

אליהו ישי: נכון, כי הצוות המקצועי בודק, ולוקח זמן לבדוק את זה.

אליהו ישי: אני ביקשתי לזרז אותם.

אליהו ישי: לומר לך תאריך שאחר כך אני לא אעמוד בו – אני לא רוצה.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שזה יסתיים בהקדם האפשרי.

חמד עמאר: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

כרמל שאמה-הכהן: השואל הבא הוא חבר הכנסת אילן גילאון.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני השר, אני חושב שאשר יגורתי בא, והמעמד הזה של שאלה לשר הופכת לשאלת קיטבג לשר, על-פי התשובות הארוכות והשאלות הקצרות.

אילן גילאון: אני ביקשתי לנצל את המעמד הזה בעיקר משום שמשרד הפנים לא מצטיין בהחזרת תשובות לשאילתות בכתב.

אילן גילאון: לכן אני רוצה רק שאלה באמת קטנה ומצומצמת, ואין לה שאלה נוספת.

אילן גילאון: אדוני, מדובר ב-30 נשים שנמצאות כעת חיה במקלטים לנשים מוכות.

אילן גילאון: בעצם, אני לא יודע אם זה כעת חיה, אבל זה הנתון שהיה לנו ב-2008.

אילן גילאון: אלה נשים זרות שהתחתנו עם בעלים אזרחי מדינת ישראל, והנשים האלה היום חוסות במקלטים לנשים מוכות והן חסרות מעמד באופן מוחלט.

אילן גילאון: כלומר, במדינת ישראל אין רק כפרים לא מוכרים; יש גם נשים חסרות מעמד באופן מוחלט.

אילן גילאון: זאת אומרת, מצד אחד, אם הן יגורשו, הן יצטרכו להיפרד מהילדים שלהן, מפני שאין להן מעמד.

אילן גילאון: ואם הן יישארו בארץ, הן לא יכולות ליהנות משום תמיכה, לא של ביטוח לאומי, לא של לשכות הרווחה.

אילן גילאון: והן במקלט לנשים מוכות כי הן מוכות מכל הכיוונים: גם בעל מכה ואלים, גם הן נמצאות חסרות מעמד.

אילן גילאון: ובמצב הזה, היות שמדובר בכמות מאוד מאוד קטנה, אדוני, של 30 נשים בלבד, השאלה היא: מדוע אדוני לא מנצל את סמכותו כדי לפתור ולהגדיר את מעמדן של 30 הנשים הללו – יכול להיות שעכשיו זה אפילו קצת פחות – שנמצאות במדינת ישראל חסרות מעמד באופן מוחלט?

אילן גילאון: זו השאלה היחידה שיש לי ואין לי שאלה נוספת.

אליהו ישי: קודם כול, אני שמח שאין לך שאלה נוספת.

אליהו ישי: ב.

אליהו ישי: גם אם היתה לך, הייתי עונה לך עליה, למרות אהבתך העצומה לעומד בראש משרד הפנים – – –

אילן גילאון: מאיפה אדוני יודע, למה אדוני מעיר הערה כזאת?

אליהו ישי: כי פתחת את הפתח – – –

אילן גילאון: בגלל זה אני אומר שזה כנראה שאלות קיטבג, שאנחנו שואלים שאלות באופן רציני ואדוני מרצה לנו.

אילן גילאון: אני מת על העומד בראש משרד הפנים, אני אוהב את מי שעומד בראש משרד הפנים, אוהב אותו אהבה גדולה מאוד.

אליהו ישי: יש לך אהבת ישראל עצומה, ואני שמח על כך.

אילן גילאון: אותך במיוחד אני אוהב.

אליהו ישי: לגבי השאלה שלך, אני אתייחס.

אליהו ישי: 1.

אליהו ישי: קיים נוהל שמטפל בהפסקת הליך מדורג להסדרת מעמד לבני-זוג של ישראלים כתוצאה מאלימות מצד בני-הזוג הישראלים, הקובע את השיטה לטיפול בהפסקת ההליך המדורג להסדרת המעמד לבני-זוג של ישראלים במקרים שבהם הקשר הזוגי נותק כתוצאה מאלימות מצד בן-הזוג הישראלי; 2.

אליהו ישי: הנוהל מפרט את התנאים, כאשר מתקיימים בהם כמובן כל התנאים, התיק עובר לבחינה בפני הוועדה הבין-משרדית לעניינים הומניטריים; 3.

אליהו ישי: באופן כללי, ניתן להגיש בקשה לוועדה הבין-משרדית לעניינים הומניטריים במקרים חריגים, שבהם קיימות נסיבות הומניטריות מיוחדות וחריגות.

אליהו ישי: הוועדה, אשר מורכבת מנציגי המשרד ומנציגים שונים של משרדי הממשלה, ממליצה בנוגע לשלילת מעמדו של המבוקש בישראל.

אליהו ישי: אני שוב חוזר ואומר בצורה כנה: אני לא יודע אם יש מדינה בעולם שפועלת ברגישות ובאדיבות כמו מדינת ישראל.

אליהו ישי: כתוצאה מהאדיבות והרגישות ישנו ניצול גדול מאוד לרעה.

אליהו ישי: את הניצול הזה אני רוצה לחסום ולבלום, בעזרת השם.

אליהו ישי: יחד עם זאת, מה שמגיע על-פי חוק יקבלו אותן 30 נשים.

אליהו ישי: חלקן נמצאות בתהליך, לגבי חלקן תתקבל החלטה, חלקן – בקרוב תתקבל החלטה לגביהן, ומה שיוחלט זה מה שנבצע.

אילן גילאון: אדוני, אמרתי שאין לי שאלה נוספת, ובכל זאת לגבי הנתונים: כמה וכמה וכמה, זה הרי מעניין כאן, על כמה אדוני יודע או התערב באופן אישי בהגדרת מעמדן.

אליהו ישי: באופן אישי אני לא מעורב בפרטים של מי כן ומי לא.

אליהו ישי: יש ועדה מקצועית שבוחנת את הפרטים שלהן, צריך לקבל את האישור שלי בסוף.

אליהו ישי: בינתיים, כל המלצה של ועדה – אישרתי.

אליהו ישי: לא היתה המלצה של ועדה שלא אישרתי.

אליהו ישי: אם תהיה המלצה של ועדה לגבי מי מבין המגישות שלא לאשר אותה, אז אני לא אאשר אותה.

אליהו ישי: אני אשמח לתת לך פירוט מדויק מי אושר ומי לא אושר.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

כרמל שאמה-הכהן: השואל הבא, חבר הכנסת אורי אורבך – לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: פרופסור אריה אלדד, חבר הכנסת, בבקשה, שאלתך לשר הפנים.

אריה אלדד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, השאלה היא קצרה מאוד: מדוע ממשלת ישראל אינה משלימה את העלאת 7,000 בני הפלאשמורה?

כרמל שאמה-הכהן: שאלה טובה.

אליהו ישי: שאלה טובה, מצוינת, כואבת, צודקת, זועקת.

אליהו ישי: נאבקתי ואמשיך להיאבק כנגד חוסר הרגישות בעניין יהודי אתיופיה.

אליהו ישי: מפסק ההלכה של הרב עובדיה יוסף ועד היום, בכל התפקידים שלנו פעלנו להביא את יהודי אתיופיה לארץ.

אליהו ישי: ברור שבלי פסיקתו של הרב לא היה כאן יהודי אתיופי אחד; ללא המאבק שלנו לא היו גלי עלייה מאתיופיה.

אליהו ישי: גם עכשיו אנחנו נמצאים באמצע מאבק, על מנת להמשיך את העלייה ולסיים להעלות את כל ה-7,000 שנמצאים.

אליהו ישי: התקיים דיון עם ראש הממשלה לפני כשבועיים, הדיון אמור להימשך.

אליהו ישי: אני מזדהה עם כל מלה פה, אני חושב שנעשה כאן אי-צדק.

אליהו ישי: בעיני, זו טעות חמורה מאוד שעדיין לא התקבלה החלטה סופית בממשלה.

אליהו ישי: אני מקווה שבקרוב מאוד תתקבל החלטה.

אליהו ישי: כרגע מנסים לגבש החלטה שהעלייה תמשיך להיות מדורגת.

אליהו ישי: אני בדעה להעלות את כולם.

אליהו ישי: אי-אפשר בבת אחת, אבל לפחות בתהליך, שבתקופה של שנה עד שנתיים כולם יהיו פה בארץ.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר לך שכתוצאה מהמאבק שלי, לפחות הגופים שם מטפלים במחנה.

אליהו ישי: דבר שני, העלייה ממשיכה, כי היא היתה נעצרת אילולא ההתערבות שלי וללא המעורבות שלי מול הסוכנות, מול ה"ג'וינט", גם מימון כספי, גם שליחת שליחים שלי לאתיופיה.

אליהו ישי: זה היה נעצר אילולא המעורבות האישית שלי.

מאיר שטרית: צריך לעצור, אסור להביא אף אחד.

אליהו ישי: הנה, אתה רואה, מאיר שטרית, שר הפנים לשעבר אומר: צריך לעצור את זה, זו טעות.

מאיר שטרית: אסור להביא אף אחד.

אליהו ישי: מאיר שטרית אומר: אסור להביא אף אחד.

אליהו ישי: זו טעות, ואני חולק עליו.

אליהו ישי: כשהוא היה שר הפנים, הוא עצר את זה, ואני כשר הפנים היום מחדש את זה.

אליהו ישי: אני בעד העלאתם ומאיר שטרית היה נגד.

אליהו ישי: בממשלה הקודמת נאבקתי נגדו כדי להעלות אותם והוא נאבק שלא להעלות אותם.

אליהו ישי: הוא היה שר הפנים, הוא הצליח לא להעלות אותם, היום אני שר הפנים ואני מצליח להעלות אותם, בהליך מאוד אטי, ואני מקווה מאוד שבקרוב תיגמר החרפה הזאת.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יוחנן פלסנר – אינו נוכח.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כידוע, תופעת הבנייה הבלתי-חוקית בסקטור הערבי הינה תוצאה ישירה של היעדר מדיניות ממשלתית של תכנון רציני ומקיף.

אברהים צרצור: הקפאת צווי ההריסה, התחייבות של השלטון המקומי הערבי לא להרשות בנייה בלתי חוקית ואישור תוכניות מיתאר מפורטות תוך פרק זמן שלא יעלה על שנתיים הינם עמודי התווך של יוזמת מוסדות האוכלוסייה הערבית לפתרון הבעיה, שהוגשה לראש הממשלה, נשיא המדינה ושר הפנים.

אברהים צרצור: ברצוני לשאול: האם משרד הפנים מתכוון לאמץ פתרון זה?

אברהים צרצור: אם כן – האם שר הפנים יזמן ללשכתו את כל הצדדים כדי לחתום, או לפחות להצהיר על תחילת התזוזה בכיוון הזה?

אברהים צרצור: האם מתכוון שר הפנים לקבוע לוח זמנים לביצוע יוזמה זו ולסיום הטרגדיה שכולנו סובלים ממנה, גם הצד הממשלתי וגם הצד של האוכלוסייה הערבית?

אברהים צרצור: תודה.

אליהו ישי: יש לי בעצם תשובה אחת לכל השאלות שלך, כנראה יש יתרון וגם חיסרון לוותק ולניסיון.

אליהו ישי: אני חושב ששרי הפנים לדורותיהם עשו מאמצים אדירים לאישור תוכניות מיתאר.

אליהו ישי: לצערי הרב, חלק גדול מאוד מראשי הרשויות לא שיתפו פעולה, סירבו לאשר אותן, מכל מיני שיקולים בתוך מועצות העיר שלהם, והעדיפו את הבנייה הבלתי-חוקית ולבוא מדי פעם ולבקש עוד הלבנה, עוד שנתיים ועוד שנתיים ועוד שנתיים, יותר מפעם אחת; יותר מפעם אחת אפשרו להקפיא את כל ההליכים.

אליהו ישי: אני, בתקופתי כשר הפנים בעבר, עשיתי את זה.

אליהו ישי: אם זה היה מביא לפתרון, הייתי שמח לעשות את זה גם היום.

אליהו ישי: אבל לא רק שזה לא מביא לפתרון, זה מביא לניצול לרעה של הבנייה הבלתי-חוקית.

אליהו ישי: ולכן, מבחינתנו אנחנו מחויבים להמשיך את האכיפה, ללא שום הבדל, במדינת ישראל, ואני מקווה שאכן הרשויות יאמצו את תוכניות המיתאר וישתפו פעולה לאישור תוכניות המיתאר.

אברהים צרצור: כבוד השר, היוזמה שמוצגת היום היא תקדימית, אז בוא, כבוד השר, לרגע מסוים, ברגע זה, נעזוב את העבר, נעזוב את הניסיון המר שאתה מדבר עליו בקטע הזה.

אברהים צרצור: יש היום דבר מיוחד במינו, זאת אומרת, ועדת המעקב והוועד הארצי לרשויות המקומיות הערביות התכנסו באופן, אפשר להגיד של מצב חירום, וקיבלו החלטה שלא להשאיר את הנושא הזה בידי הרשויות המקומיות, אלא כל ראשי הרשויות המקומיות, כל המנהיגות הערבית, הפוליטית והלא-פוליטית, התכנסו באופן דחוף ביותר וקיבלו החלטה נועזת.

אברהים צרצור: ההחלטה הזאת באה לידי ביטוי במסגרת של מכתב, ששלחו גם יושב-ראש ועדת המעקב וגם יושב-ראש הוועד הארצי וגם חברי כנסת הערבים מכל הסיעות ומכל המפלגות – גם לנשיא המדינה, גם לכבודו וגם לראש הממשלה.

אברהים צרצור: דהיינו, אני חושב ומאמין, יש לי יסוד מוצק גם להאמין, ולדרוש עכשיו שכבוד השר יתנתק מהעבר וייתן את האפשרות הזאת.

אברהים צרצור: זו הזדמנות פז, שבמסגרתה אנחנו גם נושאים באחריות, אנחנו לא משליכים את כל הכדור לכיוונה של הממשלה.

אברהים צרצור: זו פעם ראשונה שאנחנו באים ואומרים, לא באופן אישי אלא באופן כללי, קבוצתי וקולקטיבי, באים ואומרים: אנחנו שותפים לכם, ממשלת ישראל, בואו נעשה ביחד, אנחנו את הקטע המוטל עלינו נקיים באופן – אתה אמרת היום בבוקר: תבחנו אותנו, תעמידו אותנו במבחן.

אברהים צרצור: אתה צדקת.

אברהים צרצור: אני אומר את אותו דבר: בוא תעמיד אותנו במבחן, בוא נקבל החלטה נועזת ואמיצה, בוא נריץ את היוזמה הזאת, בוא נקדם את היוזמה הזאת ביחד, ואני בטוח שהסוף יהיה לטובת כולנו.

אברהים צרצור: אני לא אומר שמשרדי הממשלה השונים לא ימשיכו לכפות, אנחנו אתכם, אבל במסגרת ההסכם הזה אנחנו אלה שנהרוס.

אברהים צרצור: אם לא נהרוס – אתם תהרסו.

אברהים צרצור: אבל אני בטוח שבמסגרת ההסכם הזה אנחנו אכן נפתח פתח, אם לא שער, לכיוון של מהפכה בנושא של הבנייה.

אברהים צרצור: תודה.

אליהו ישי: לצערי, אותם דברים שנאמרו פה נאמרו גם בעבר וזה לא קרה.

אליהו ישי: זה לא קרה.

אליהו ישי: אתה אומר ואומר, אבל זה לא קרה.

אליהו ישי: ניסינו וזה לא קרה, ניסינו וזה לא קרה.

אליהו ישי: יכול מאוד להיות ששווה לבחון ולבדוק אופציה של ניסיון, אבל שיהיה מובנה בתהליך של אבני בוחן, לבדוק אם אכן זה נעשה ברשות; שכשעושים תוכנית מיתאר, מאשרים אותה, חשוב גם לדעת לעבוד בתיאום עם משרד הפנים ולאכוף ולהרוס איפה שצריך להרוס.

אליהו ישי: ייתכן מאוד שלצד החלטה כזאת יהיו אבני בוחן כאלה שימדדו בצורה מאוד קפדנית ומדויקת איפה זה נעשה ואיפה זה לא נעשה.

אליהו ישי: אני לא שולל את זה ואני מוכן לבדוק את זה.

אברהים צרצור: מבחינה פרקטית, איך אפשר לבצע את זה?

אברהים צרצור: זו הצעה חכמה, אבל איך אפשר לבצע אותה?

אליהו ישי: אני אהיה מוכן לשקול, אני לא מוכן להתחייב; שלא תגיד, אמרת והתחייבת.

אליהו ישי: אני לא רוצה להתחייב, משום שעברתי את זה, ומניסיוני מהעבר – הייתי מאוד פתוח, הייתי אפילו נאיבי במידה מסוימת.

אליהו ישי: אבל אם באמת אכן הפעם נבנה את זה עם אבני בוחן ותהיה לזה אחריות – לא רק אמירות אלא אחריות, ביצוע של הדברים, וכפוף כמובן לתוכניות מיתאר כלליות, ובטח, מראש, מה שנבנה בשטח ירוק או על שטח ציבורי או על כבישים, ייהרס ללא פשרה.

אליהו ישי: צריך לסדר מתווה מקצועי שאפשר ללכת עליו.

אליהו ישי: כל שוני מהמתווה לא מחייב אותנו בשום דבר.

אליהו ישי: שווה בחינה.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר: שווה בחינה.

אליהו ישי: אני מוכן להטיל על מנכ"ל המשרד לבדוק את זה, לבחון מתווה שיובא להכרעתי בסופו של דבר.

אליהו ישי: אני לא רוצה להגיד לא, לא רוצה להגיד כן, אני פתוח לשמוע את זה.

אליהו ישי: אני מציע שכבר תגישו נייר מסודר עם אבני בוחן, עם תהליך שמחייב אתכם, מחייב את הרשויות במגזר, שגם יעשו מה שלאל ידם – לא רק לצאת ידי חובה אלא משהו אמיתי, שאפשר גם לבדוק שזה נעשה.

אליהו ישי: על פניו אני לא שולל את זה.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ביקשתי לשאול בשני נושאים.

יריב לוין: אני אתחיל בראשון:

יריב לוין: לפני כמה חודשים הגיש רואה-חשבון אבו חדרה טיוטת דוח ביקורת על התנהלות עיריית לוד.

יריב לוין: אבקש לשאול: אילו פעולות ננקטו על-ידי משרדך ועל-ידי העירייה לתיקון הליקויים בעקבות הדוח?

יריב לוין: מתי בדעת כבודו להכריז על קיום בחירות לעיריית לוד על מנת להשיב את ניהול העיר לידי התושבים?

אליהו ישי: אתה רוצה לשאול גם את השאלה השנייה או בסוף?

יריב לוין: אין בעיה, אני יכול להקריא גם את השאלה השנייה.

אליהו ישי: אתה יכול להקריא אותה ואז תשמע את התשובה, ולא תצטרך לעמוד כאן ואני אצטרך לעמוד כך מולך.

אליהו ישי: זה לא נעים.

אליהו ישי: שב שם, זה יותר נוח.

יריב לוין: אין בעיה.

יריב לוין: השאלה היא בנושא שונה לחלוטין, שכבוד השר התייחס אליו במידה רבה גם קודם, אבל אני מבקש בשאלות שלי לחדד נקודות ספציפיות בסוגיית המסתננים ובסוגיית איחוד משפחות כביכול שאנחנו נאלצים להתמודד אתה.

יריב לוין: האם משרדך פועל בשיתוף עם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר לחקיקת חוק הגירה שימנע את התהליך שאנחנו עדים לו, ומתי יוגש החוק לכנסת?

יריב לוין: אלו פעולות ננקטות על-ידי משרדך על מנת להבטיח את הוצאתם המהירה של המסתננים מתחומי ישראל?

אליהו ישי: לגבי השאלה הראשונה, עיריית לוד נקראת לתקן את הליקויים שעלו בדוח ביקורת שיזם משרד הפנים.

אליהו ישי: כידוע, משרד הפנים יזם את הביקורת, יש דוח, והרשות כרגע אמורה להתחיל לתקן את הליקויים, ובעצם כבר התחילה לתקן את הליקויים.

אליהו ישי: בהתאם לחוק, הבחירות בלוד אמורות להתקיים במועד הבחירות הכלליות הבאות, בנובמבר 2013.

אליהו ישי: אם יקרה משהו ונצטרך לקבל החלטה אחרת, אני פתוח לשקול כל דבר, אבל כרגע – הבחירות בלוד יהיו ב-2013, אלא אם כן נשתכנע אחרת.

מאיר שטרית: – – –

אליהו ישי: יש פה הצעה לאחד את רמלה ולוד.

אליהו ישי: אני לא יודע אם זה נכון, זו היסטוריה.

אליהו ישי: כשאני הייתי שר הפנים, כשאתה היית שר הפנים, הוועדה סיימה את עבודתה.

אליהו ישי: אני לא חושב שזה הפתרון הנכון.

אליהו ישי: אבל כרגע הליקויים מטופלים על-ידי העירייה עצמה.

מאיר שטרית: הפתרון האולטימטיבי.

אליהו ישי: לגבי המסתננים, מי שיזם את הטיפול, מי שהוביל את הטיפול זה אני.

אליהו ישי: גם בתקופת הממשלה הקודמת, כשלא הייתי שר הפנים, נאבקתי ונלחמתי כדי לעצור את התופעה הנוראה הזאת.

אליהו ישי: יש צוות במשרדי, ויש גם הצעת חוק ההגירה.

אליהו ישי: אם תראה את החוק לא תהיה מבסוט כל כך.

אליהו ישי: יש הרבה דברים בחוק שאני מתנגד להם, למרות שאני שר הפנים והוועדה גיבשה כמעט את כל ההמלצות שלה.

אליהו ישי: חלק גדול מהחוק, אני מתנגד לו, ולכן אני לא מביא את זה לכנסת.

אליהו ישי: חשבתי שצריך לעשות הפרדה בחוק בין השב"חים לבין כל עניין חוק ההגירה.

אליהו ישי: כל תיקון לחוק עלול להביא לפה באישור עוד אלפי רבבות של זרים.

אליהו ישי: אבל אני לא רוצה להיכנס לסוגיה של החקיקה.

אליהו ישי: זה יבוא לבית, נלמד את זה ונתמודד עם העניין.

אליהו ישי: לגבי התהליך של הכניסה לארץ מסודן – המסתננים – הסברתי פה לפני כמה דקות, כחצי שעה: זו תופעה קשה, מסוכנת, מסכנת את קיום מדינת ישראל, מאיימת על המפעל הציוני ועל הזהות היהודית של המדינה היהודית.

אליהו ישי: אני פועל בכל כוחי לעצור את המגמה הנוראה הזאת.

אליהו ישי: אני לא יכול לפעול בניגוד לחוק.

אליהו ישי: יש משרד המשפטים.

אליהו ישי: אני מנוע מלפעול בהרבה דברים שאני חושב שצריך לעשות אותם.

אליהו ישי: אני חושב שלא צריך לתת עבודה לשום מסתנן שמגיע לארץ, כי עצם העובדה שיש להם פה עבודה גורם לעוד מסתננים.

אליהו ישי: משרד המשפטים מתנגד – למנוע מהם לעבוד – כי הוא אומר: ממה הוא יחיה פה?

אליהו ישי: וזה כדור שחוזר חלילה.

אליהו ישי: אם אתה אומר לו לעבוד פה, זה מביא לפה עוד מבקרים, עוד מסתננים.

אליהו ישי: אם תגיד שאין עבודה אז לא תהיה עבודה, והם יישארו במעצר, אותם מסתננים.

אליהו ישי: מי שמוכר כפליט יוכר כפליט, אבל רובם ככולם לא פליטים.

אליהו ישי: מי שלא פליט צריך לחזור לארץ שלו.

אליהו ישי: השאלה היא, לאן אתה מחזיר אותם.

אליהו ישי: אם אתה מחזיר אותם מעבר לגבול – לסודן – הם חוזרים שוב.

אליהו ישי: צריך למצוא מכשול, צריך להגיע להסדר עם אותן מדינות.

אליהו ישי: זה נושא מאוד מורכב, מאוד מסובך.

אליהו ישי: האמן לי שאני פועל בנושא הזה באופן מאוד חריף.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שגם חבריך בממשלה – שרי הליכוד, אתם כדאי שתדבר, כולל ראש הממשלה, ושר האוצר, והוא אתי בעניין הזה, וגם ראש הממשלה, אבל לא כולם.

אליהו ישי: תפעיל את הלחץ על כל שרי הממשלה שנוגעים בדבר, בפרט משרד המשפטים.

אליהו ישי: תאמין לי – יהיה כן.

אליהו ישי: אני לא חושש מלהוציא מעבר לגבול, אחרי מכשול, דרך טיסה או כל דרך אחרת – לשלוח את רובם, הייתי אומר את כולם, להחזיר אותם לארצם.

אליהו ישי: אין דרך אחרת.

אליהו ישי: זה קשה, זה מורכב, זה מסובך, אבל זה דבר מתבקש.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שכל משרדי הממשלה יהיו שותפים לרעיון הזה, להצעה הזאת, ואכן נוכל לממש את זה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

יריב לוין: אפשר התייחסות?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, מה אתי?

גאלב מג'אדלה: מכובדי, כשתורך הגיע לא היית, ולמרות זאת אנחנו נאפשר לך.

יריב לוין: אני מודה לכבוד השר על התשובה.

יריב לוין: אני אבקש, ברשות היושב-ראש, התייחסות קצרה לכל אחת משתי הסוגיות שהעליתי.

יריב לוין: בסוגיה של לוד, אני מוכרח לומר, אדוני השר, שאני מבקר שם בעיר לא מעט, ועולה צעקה גדולה של תושבים רבים מכל גוני הציבור והקשת הפוליטית בעיר, שמבקשים לראות את עצמם שווים, לנהל את ענייניהם, וסבורים שדחיית הבחירות או קיומן במועד כל כך רחוק ממיטים על העיר ועל תושביה גזירה שהם מתקשים להתמודד עמה.

יריב לוין: אני חושב, כבוד השר, שראוי ונכון לנסות לבדוק את העניין לעומק, לא לחכות ל-2013, אלא לקבל כבר עכשיו החלטה; גם אם לא לקיים את הבחירות באופן מיידי, לקבוע איזה תאריך בחירות סביר במרחק שנראה לעין כדי לאפשר לתושבים לנהל את העיר.

יריב לוין: אני חושב שהמצב הזה הוא לא בריא.

אליהו ישי: העניין נבדק, כמעט כל תקופה קצרה.

אליהו ישי: יש לפעמים החלטות שאתה אומר:

אליהו ישי: אוי לי מיוצרי ואוי לי מיצרי – אתה לא יודע מה יותר טוב, מה יותר נכון.

אליהו ישי: כרגע אין לי כוונה להקדים את הבחירות.

אליהו ישי: אמרתי שייתכן מאוד שאני אשנה את דעתי.

אליהו ישי: אני אמור לקבל עוד דוחות מהעיר, ואם הליקויים לא יתוקנו: במידה שאני אראה שהקדמת הבחירות זה הדבר הנכון ביותר, אני אעשה זאת; במידה שלא – לא אעשה זאת.

אליהו ישי: כרגע ראש העיר מבצע את תיקון הליקויים, ובשלב זה אני לא רואה מקום להקדמת הבחירות.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: בסוגיה השנייה אני רוצה לברך אותך, גם על העמדה הנחושה וגם על הפעילות החשובה שנעשית.

יריב לוין: אני בוודאי אפנה למשרד המשפטים.

יריב לוין: אני יכול לומר לאדוני שפניתי אליהם כבר מזמן – – –

אליהו ישי: שר המשפטים יגיד לך שאתה צודק במאה אחוז, אבל הוא צריך לזמן את אנשי משרדו ולאפשר לי לקבל החלטות לא פשוטות.

אליהו ישי: לדוגמה, מסתנן שבא לארץ לא יקבל מקום עבודה.

אליהו ישי: בעיני זה יצמצם אוטומטית ב-50%–60% את המסתננים לארץ.

אליהו ישי: אוטומטית.

אורית זוארץ: מה הם יעשו?

אליהו ישי: הנה, אתה רואה, היא שואלת מה הם יעשו.

אליהו ישי: אז הם יקבלו עבודה וייכנסו עוד אלפים ורבבות.

אליהו ישי: אני מודיע לך שאני בדעה שהם לא יקבלו עבודה, ואני בדעה לחסום את כל המעבר הזה, להפסיק להתייפייף ולהפסיק לתת לארץ הזאת להיות פתוחה ופרוצה מכל עבריה, ושייכנסו לפה רבבות ומאות אלפים.

אורית זוארץ: איפה ראש הממשלה?

אורית זוארץ: אין מדיניות.

אליהו ישי: לפחות ראש הממשלה הזה קיבל החלטה על הקמת מכשול, וזה מתחיל לעבוד.

אליהו ישי: דווקא הממשלה כן עשתה משהו בנושא הזה.

אליהו ישי: כן, דווקא פה – הייתי בשתי הממשלות ואני יכול לחלק קצת ציונים, אף-על-פי שאני לא אוהב לעשות את זה.

אליהו ישי: אבל במקרה של המכשול הממשלה הזאת קיבלה החלטה.

יריב לוין: תודה, אדוני.

אליהו ישי: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת מיכאלי – איננה.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת קירשנבאום – איננה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת חמד עמאר מבקש במקומה, אם אדוני השר מסכים.

אליהו ישי: הבעיה היא שצריך לעמוד בלוחות זמנים, ולכן אני מצטער מאוד.

גאלב מג'אדלה: אם אדוני השר מסכים.

אליהו ישי: לא.

אליהו ישי: אני מצטער מאוד, כי אני צריך לסיים ב-18:00, ולכן אני לא יכול.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת זוארץ, שהתחלפה עם חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

אליהו ישי: מי שיש לה שאלה חשובה, שתהיה פה.

אליהו ישי: אם היא לא יכולה להיות פה, שתוותר על השאלה או שתבוא לפה בפעם הבאה.

אליהו ישי: או אם יש שאלה דחופה, היא יכולה לשאול אותי במסדרון ואני אענה לה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, אתה לא צריך לנמק.

גאלב מג'אדלה: שאלנו את כבודו וכבודו ענה בשלילה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מכבדים את זה ובזה נגמר העניין.

אורית זוארץ: כבוד השר, ברצוני לשאול אותך שאלה שקשורה לאיחוד הרשויות.

אורית זוארץ: בשנת 2003 אוחדו רשויות בישראל.

אורית זוארץ: חלק ניכר מבין הרשויות שאוחדו כבר פורקו, חלק נמצאות בהליך של פירוק, אבל עדיין נותרו כמה רשויות מאוחדות, שמתקשות בהתנהלות שלהן, בעיקר בגלל העובדה שהן לא קיבלו באותה עת מענה ממשרד הפנים – איזשהו עוול היסטורי שלא טופל לאורך השנים.

אורית זוארץ: יש רשויות שעמדו בכל היעדים אבל עדיין נאלצות לעבוד עם חשב מלווה, כי במהלך האיחוד התגלו קשיים שלא ניתנה עליהם הדעת.

אורית זוארץ: אכן, זה לא מתקופת כהונתך ולא בתחום האחריות או ההחלטות שקיבלת, אבל השאלה היא: סוכמו כמה צעדים כדי ללוות את הרשויות, אבל יש הרבה מאוד כשלים ובעיות שלא ניתן להם מענה וטיפול.

אורית זוארץ: האם אתה, בתור שר, בכוונתך לבחון את הסוגיה?

אורית זוארץ: האם יש איזשהו לוח זמנים של משרדך לפתרון הבעיות של איחוד הרשויות?

אורית זוארץ: מעבר לכך, בניגוד להחלטת הממשלה מ-2004 בדבר מתן תמריצים להתייעלות הרשויות המקומיות שאוחדו, קוצצו באופן דרסטי תקציבי הפיתוח ותקציבים אחרים, דבר הפוגע קשות בתקציבי המועצה המאוחדת.

אורית זוארץ: השאלה היא, מהמקום שלך כשר שנמצא היום בראש המשרד – האם יש בכוונתך לבחון אולי את הסוגיה הזאת קצת יותר לעומק ולתת לה מענה?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

אליהו ישי: ברשותך, אני אענה מהסוף להתחלה.

אליהו ישי: בהחלט אני חושב שיש צורך גדול, גם צודק, וגם הממשלה החליטה על כך, שבכל מקום שאוחדו הרשויות יקבלו תקציב מיוחד לאיחוד רשויות, וזה מתוקצב – לא מספיק; לא מספיק.

אליהו ישי: לשאלות שלך לגבי תקציב הרשויות, שהיה קיצוץ דרמטי: חלק מהתקציב הוחזר ב-2009, וגם ב-2010 יש הסדר עם משרד האוצר.

אליהו ישי: גם לגבי תוכנית ההבראה יש הסדר עם משרד האוצר.

אליהו ישי: בשנה הבאה יהיה מאבק על התקציב לרשויות המקומיות לשנתיים הבאות.

אליהו ישי: אני פועל ואפעל בכל כוחי.

אליהו ישי: אני מאוד-מאוד-מאוד מצדיק את הדרישה לתוספות תקציב, כי גם אותן רשויות שקיבלו על עצמן איחוד והסכימו להתאחד, וקבעו לעצמן מסגרת תקציב, ומצאו את עצמן במצב שהן לא עומדות במסגרת התקציב בגלל תשתיות ופיתוח ועוד – בחלק גדול מאוד מהמקרים הם צודקים, הייתי אומר אפילו בכול.

אליהו ישי: לא לכל דבר יש מענה, אבל במסגרת הדיונים עם האוצר אני מקווה מאוד, לטובת האוצר במקרה הזה, לטובת האוצר והשלטון המרכזי בכלל, כן לתקצב אותם, על מנת שמחר תהיה סיבה ויהיו אפשרויות לאחד.

אליהו ישי: כי אם זה לא יצליח, אף אחד לא יסכים להתאחד, ובצדק.

אליהו ישי: לכן אני פועל בעניין, ואני מודה לך על השאלה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, שאלה נוספת.

אורית זוארץ: אני יכולה לשאול שאלה על הנושא שעלה קודם, על הנושא של המסתננים והפליטים?

אליהו ישי: מכיוון שאני מוגבל בלוחות הזמנים אני מצטער שאני אומר לך לא.

אליהו ישי: עניתי באריכות רבה על המסתננים, כמעט 20 דקות.

אליהו ישי: אני אשמח לענות בפורום נוסף.

אליהו ישי: זה מסוג העניינים שאני אשמח לענות בכל פעם מחדש – עד כמה הנושא הזה מורכב, עד כמה הנושא הזה לא פשוט.

אליהו ישי: אני אומר פה תשובות אמיתיות וקשות, שלא תמיד ימצאו חן בעיני חברי הבית.

אליהו ישי: חלק, כן ימצא חן בעיניהם, וחלק לא, אבל אני אומר מה שיש לי לומר בעניין.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני השר, אף-על-פי שדיברנו בינתיים וגם שמעתי תשובתך בעל-פה, בלי קשר הגשתי את השאילתא הזאת מזמן, ולקח זמן עד שזה הגיע בסופו של דבר לדיון; אז אני כמובן מעלה אותה.

מאיר שטרית: אף-על-פי שעברו כשישה חודשים מאז שאושר החוק הביומטרי בכנסת בקריאה שלישית, והחוק קבע שתוך שלושה חודשים בעצם צריך להגיש את התקנות כדי שאפשר יהיה להתחיל בהפקת תעודות ביומטריות, טרם הוגשו תקנות לביצוע החוק לוועדה המשותפת, וזאת בניגוד לאמור בחוק.

מאיר שטרית: על-פי החוק, שר הפנים צריך להגיש תקנות ראשונות תוך ארבעה חודשים מיום פרסום החוק – סעיף 40(א) לחוק.

מאיר שטרית: ברצוני לשאול: 1.

מאיר שטרית: מדוע לא אושרו התקנות?

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: מתי בכוונתך להגישן?

מאיר שטרית: 3.

מאיר שטרית: מה המצב ביחס להנפקת תעודות הזהות והדרכונים על-פי החוק?

אליהו ישי: אני מודה לך על השאלה הזאת.

אליהו ישי: ליווית את הפרויקט הזה ופעלת רבות בעניין כשר פנים.

אליהו ישי: אתה גם יודע שהתפטר מתפקידו – פרש מתפקידו – יושב-ראש רשות האוכלוסין גנות, וכל עוד הוא לא היה בתפקיד, עד שנבחר אמנון בן-עמי לתפקיד עברו כמה חודשים; ועדת איתור וכדומה.

אליהו ישי: בפרק הזמן הזה שהיינו אמורים להגיש את התקנות לא היה אפשר להגיש אותן, משום שלא היה מי שיעמוד בראש התחום הזה שיכין את התקנות.

אליהו ישי: אני מקווה שבקרוב אכן זה יאושר סופית.

אליהו ישי: מכל מקום, לגבי שאלות 1–2, התשובה המקצועית היא: הכנת התקנות דורשת עבודת מטה – כפי שאתה מכיר – נרחבת מול גורמים רלוונטיים ברשות האוכלוסין, אשר במסגרתה גובשו ומתגבשים ההיבטים הטכנולוגיים, המעשיים והביצועיים של החוק, ומהם נגזרות התקנות הדרושות על-פי חוק.

אליהו ישי: מעבר לכך, נעשית היערכות נוספת, אשר התבקשה לאור התיקון שהוכנס לחוק בסיום הליכי החקיקה, ולפיו תקופת המבחן תהיה וולונטרית בלבד – דבר שדרש היערכות מחודשת ונרחבת בכלל ההיבטים השונים.

אליהו ישי: לאור כל האמור, טרם הוגשו התקנות הראשונות לכנסת.

אליהו ישי: זה בנוסף לתשובה הראשונה שאמרתי.

אליהו ישי: במהלך השבוע הקרוב תועבר טיוטת התקנות להערות המשרדים הרלוונטיים על-פי החוק, ומייד עם קבלת הערותיהם יועבר הנוסח לאישור הכנסת.

אליהו ישי: אני מקווה מאוד שזה יהיה מהר, זה תלוי מאוד בתשובות המיידיות והמהירות של המשרדים הרלוונטיים.

אליהו ישי: הנחיתי את ראש הרשות להיפגש גם אתך – דיברנו על זה באופן אישי – לשמוע מהניסיון שלך.

אליהו ישי: הנחיתי אותו להיפגש אתך, תציע לו את ההצעות שלך מניסיונך, כשר פנים לשעבר, בתחום שליווית באופן אישי.

אליהו ישי: שאלה 3 – אתה רוצה שאני אענה עליה?

מאיר שטרית: כן.

אליהו ישי: ביחס להנפקת תעודת זהות חכמה – העיצוב הסתיים.

אליהו ישי: כל המכונות נמצאות בארץ, גם חומרי הגלם.

אליהו ישי: אני זוכר טוב שבחפיפה בינינו הסברת לי כמה היית מתוסכל מהפרוצדורה, מהביורוקרטיה, וכמה נאבקת וכמה נלחמת.

אליהו ישי: אני זוכר היטב שכשהייתי שר הפנים בשנים 2000–2003 בא אלי ראש מרשם האוכלוסין והביא לי תעודת זהות חכמה עם התמונה שלי.

אליהו ישי: אמרתי לו: תשמע, תעשה לי טובה, את זה אני לא רוצה לקחת, כי אני מכיר את התמונה משרי פנים קודמים.

אליהו ישי: כל אחד קיבל, הביא לממשלה, הוציא את התעודה ואמר מה הולך להיות או-טו-טו.

אליהו ישי: בינתיים עברו מאז 20 שנה.

אליהו ישי: הביורוקרטיה היא קטסטרופה.

אליהו ישי: גם אתה באת עם תעודה, גם קודמך רוני בר-און בא עם התעודה עם התמונה שלו, הנה, מה הולך להיות או-טו-טו, ועדיין זה לא קרה.

מאיר שטרית: אדוני שר הפנים, חתמנו חוזה.

אליהו ישי: אמרתי, אני מוותר על התמונה ועל התעודה הזאת.

אליהו ישי: עד שזה לא קורה בפועל אני מוותר על תעודת הזהות הזאת.

אליהו ישי: ולכן, באמת אחרי מאמצים אדירים – מאמצים אדירים, שאני מוכרח לומר שכל שרי הפנים לדורותיהם עשו, והביורוקרטיה היא באמת נוראה, זו קללה נוראה, עיכוב וסרבולים שאי-אפשר בכלל לתאר אותם, חוק חובת המכרזים ובג"צים, בעיות משפטיות וכדומה – סוף-סוף, ביחס להנפקת תעודת זהות חכמה, העיצוב הסתיים, כל המכונות נמצאות בארץ, וגם חומרי הגלם, המפעל הוקם.

אליהו ישי: אתה יודע מה זה להקים מפעל?

מאיר שטרית: אני יודע, וחתמנו חוזה.

אליהו ישי: אתה יודע מה זה להביא מכונה?

אליהו ישי: אתה יודע בדיוק כמה זמן לוקח?

אליהו ישי: שנים כל הדברים האלה לוקחים.

אליהו ישי: המפעל הוקם, תעודות יוצרו ונשלחו לבדיקות מעבדה בחוץ-לארץ.

אליהו ישי: עם קבלת האישור סוף-סוף, שאני מקווה שיהיה, ועוד כמה השלמות של המפעל, זה יושלם סופית ויתחיל ייצור שוטף של תעודות זהות גולמיות.

אליהו ישי: בנוסף, יש כאן פירוט כמובן לגבי הרכש הביומטרי, ייצור הדרכון, הקמת הרשות הביומטרית.

אליהו ישי: התהליך הזה, למרות שהחוק קבע מה שקבע – אתה הרי יודע שהתהליך הוא הרבה יותר מורכב, הרבה יותר מסורבל, ואני מאוד מקווה שבאמת סוף-סוף זה יסתיים.

אליהו ישי: זה חלום של כל שרי הפנים לשעבר, וגם החלום שלי, לסיים אותו כשר פנים לשעבר ועכשיו.

מאיר שטרית: שר הפנים, זכית לסיים את ההליך, אבל אני רוצה לומר לך – –

אליהו ישי: אני מקווה, בעזרת השם.

מאיר שטרית: – – הרי החוק הביומטרי, התחלתי בהכנתו אחרי שנגמר המכרז וחתמנו חוזה עם HP להפקת תעודות הזהות ולהקמת המפעל.

מאיר שטרית: אני חתמתי על חוזה של 270 מיליון שקלים, זאת אומרת, הכול ערוך ומוכן להנפקה.

מאיר שטרית: מה שמעכב היום את ההנפקה – ולכן אני מחדד את תשומת לבך – זה התקנות, כי בלי התקנות אי-אפשר להתחיל בהנפקה.

אליהו ישי: אז אמרתי לך, מאיר.

מאיר שטרית: ולכן, אני מזרז אותך להאיץ באנשים – – –

אליהו ישי: חבר הכנסת שטרית, התקנות האלה, כבר אחרי כל העיכובים וכל מה שמניתי והסברתי – אני אחזור על זה שוב, אם אתה רוצה.

מאיר שטרית: לא, לא צריך לחזור.

מאיר שטרית: אני מחדד את תשומת לבך שהעיכוב היחידי זה התקנות.

אליהו ישי: עכשיו סיימנו, והכדור עבר למשרדים הרלוונטיים – –

מאיר שטרית: נו, הלוואי.

אליהו ישי: – – יחזור אלי, ואני מקווה שזה ייגמר, תאמין לי, כמה שיותר מוקדם.

מאיר שטרית: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

אליהו ישי: אתה גם זוכר את החוק הזה, כמה היה מורכב פה, כמה חלק מחבריך התנגדו – מתוך הקואליציה, מתוך האופוזיציה – כמה זה לא היה קל להעביר את זה, כמה היה צריך לעשות פשרות על תיקון החוק.

אליהו ישי: לא אהבת אותן.

אליהו ישי: עמדת בראש ועדת המשנה, ונאבקתי ונלחמתי שאתה תעמוד בראש ועדת המשנה, כשר הפנים לשעבר, ועשית עבודה טובה מאוד בעניין הזה.

אליהו ישי: ולמרות הכול, גם חלק מהחברים שלך התנגדו.

אליהו ישי: התנגדו.

אליהו ישי: החברים שלך לשעבר מהליכוד, החברים שלך מקדימה – –

מאיר שטרית: קדימה היו בעד – – –

אליהו ישי: – – גם כן התנגדו ונאבקו על התיקון הזה.

מאיר שטרית: בקדימה כולם הצביעו בעד.

אליהו ישי: אחרי התיקון.

אליהו ישי: תאמין לי, גם התיקון הזה היה מיותר, כמו שאתה יודע.

מאיר שטרית: אתה אומר לי?

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, בבקשה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: אדוני השר, אני אשאל ראשית את השאלה ששאלתי אותך בכתב, ואחר כך, ברשותך, אני אשאל גם לגבי ההצעה לסדר-היום שהגשתי בנושא חוות הגז בחוף דור, ואז במקום ההצעה לסדר-היום נוכל עכשיו לקיים את הדיון הזה.

יוחנן פלסנר: השאלה שהגשתי היא בנושא הרפורמה בתכנון ובנייה: האם משרד הפנים שבע רצון מהאופן שבו באים לידי ביטוי ברפורמה המתגבשת בחוק התכנון והבנייה עקרונות של שקיפות, היעדר פוליטיזציה ושיתוף הציבור בקבלת החלטות?

יוחנן פלסנר: האם המשרד מתכוון להוביל שינויים מהותיים ברפורמה המתגבשת בתחומים אלה?

יוחנן פלסנר: ברשותך, אני אשאל את השאלה השנייה, או אתה רוצה – – –

אליהו ישי: את השנייה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

יוחנן פלסנר: את השאלה השנייה עכשיו?

גאלב מג'אדלה: כן.

יוחנן פלסנר: השאלה השנייה נוגעת לחוות הגז בחוף דור.

יוחנן פלסנר: כמו שאדוני השר ודאי יודע, לא מדובר בחוות גז; זה ממש מפעל פטרוכימי, מבחינת סדר גודל התחלתי, עם 200–250 דונם, ארובות ולפידים בגובה עשרות מטרים, צנרת בלחץ גבוה, מכלי אחסון של 60 מטר קוטר ו-50 מטר גובה, מכלי אחסון שמאחסנים חומרים, חלקם חומרים מאוד מסוכנים, תנועה ערה של כלים כבדים – נושא מאוד כבד.

יוחנן פלסנר: הנושא נדון עכשיו במועצה הארצית לתכנון ובנייה, שזה גוף שהוא תחת אחריותך המיניסטריאלית.

יוחנן פלסנר: בעצם, עד לא מזמן עמדו כמה חלופות שנבחרו על-ידי היזם: שני מוקדים – קיסריה, חדרה – וגם אסדה בים.

יוחנן פלסנר: ומה שקרה, בעצם הוחלט שלא לבחון את החלופה של האסדה בים.

יוחנן פלסנר: היזם בחר את החלופות – עכשיו אני מתאר את הפרוצדורה – היזם למעשה בחר את החלופות, הוא מימן את התסקיר, וכשהוגש התסקיר למועצה הארצית הוציא המשרד להגנת הסביבה תזכיר שבו הוא מבקש הרבה מאוד השלמות.

יוחנן פלסנר: ההשלמות הוצגו לוועדה תחת המועצה הארצית לתכנון ובנייה, ולתושבים לא ניתנה הזדמנות להגיב.

יוחנן פלסנר: כשמומחים מטעם התושבים רצו לבדוק את ההשלמות שהוגשו על-ידי היזם ולהגיב על אותו תסקיר, לא ניתן להם זמן, אלא הנתונים הוצגו ב-13 ביוני, והתאריך האחרון להתייחסות הוא 17 ביוני.

יוחנן פלסנר: כלומר, בתסקיר מאוד מאוד מפורט ומורכב ניתנו להם ארבעה ימים לתגובה.

יוחנן פלסנר: אז דבר ראשון, הם מבקשים עוד זמן.

יוחנן פלסנר: אני חושב שזה סביר להחלטה בסדר גודל כזה.

יוחנן פלסנר: דבר שני – וזה מעורר סימן שאלה מאוד מאוד רציני, ומכיוון שעדיין לא שמעתי אותך פומבית מדבר על זה, אז אני מדבר במובנים של סימני שאלה ולא סימני קריאה.

יוחנן פלסנר: הוועדה שתחת המועצה הארצית – ועדת העורכים – המליצה להעלות את החלופה הימית למועצה הארצית, ולהבנתי ולפי הנתונים שנמסרו לי, גבי מימון, מנכ"ל משרדך ויושב-ראש הוועדה, לא מעלה את החלופה הזאת בכלל למועצה הארצית.

יוחנן פלסנר: המועצה צפויה להתכנס ב-6 ביולי, ותדון בחלופות היבשתיות בלבד.

יוחנן פלסנר: נושא כבד, שיש לו גם השלכות סביבתיות, גם ביטחוניות, גם בריאותיות, גם כלכליות – לא דנים בכלל בגוף הממלכתי באפשרות של אסדה בים, והדבר מעורר תרעומת אדירה גם של התושבים באזור.

יוחנן פלסנר: אני חושב שאדוני השר, ולו רק לשם השקיפות ומראית העין וכדי למצות את כל התהליך הזה, שהוא תהליך כבד – וברור, ואני לא מדבר מהפרספקטיבה של מישהו ירוק שאומר לא לגילויים האלה; אלה גילויים בעלי ערך כלכלי אדיר לחברה הישראלית.

יוחנן פלסנר: יש כנראה גילוי נוסף ולכן החווה כנראה תשמש גז נוסף, אני מקווה, למען עם ישראל.

יוחנן פלסנר: אבל דווקא בגלל המורכבות של הסוגיה, האם לא ראוי לבחון את החלופה של האסדה הימית במועצה הארצית?

יוחנן פלסנר: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אליהו ישי: תודה רבה.

אליהו ישי: לשאלה הראשונה: הרפורמה, כפי שאתה מכיר אותה או עקבת אחריה, היא רפורמה מאוד מקיפה, מאוד כוללת.

אליהו ישי: יש הרבה חילוקי דעות, מטבע הדברים, בין שרי הממשלה, בין חברי הכנסת.

אליהו ישי: הממשלה מתגבשת באמת לקראת הכנה סופית.

אליהו ישי: יש גם לי, כשר הפנים שמוביל את הרפורמה ואמור להביא אותה לכנסת לאישור ולהציג אותה פה – במסגרת הדיונים בממשלה, בוועדת הרפורמה, בוועדת שרים לחקיקה, הועלו דרישות משרי ממשלה כאלה ואחרים, בצדק מבחינתם, התנגדויות, בעד, שינויים.

אליהו ישי: לא לכל שינוי אני יכול להסכים; לא מכל תיקון אני יכול להיות מאושר.

אליהו ישי: בסוף נצטרך להגיע להבנות ולפשרות, כך באמת להגיע בסוף למטרה – שקיפות, זירוז ויעילות.

אליהו ישי: זה מאוד מורכב, מאוד מסובך.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שבסוף יתקבלו התיקונים של משרדי הממשלה השונים, התיקונים שאני הגשתי.

אליהו ישי: אם אכן זה יסתיים על דעת ועדת שרים לחקיקה, זה יבוא לקריאה שנייה ושלישית פה לאחר סיום עבודת הוועדה המיוחדת שהוקמה, בראשותו של חבר הכנסת דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

יוחנן פלסנר: מה המועד הצפוי מבחינתך?

אליהו ישי: מבחינתי אני מעדיף שזה ייגמר יום קודם, אבל מטבע הדברים, רפורמה כזאת – ייקח לה זמן, וזמן לא מועט.

יוחנן פלסנר: זאת אומרת לא בכנס הקיץ.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שבכנס הקיץ.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שלמרות הכול בכנס הקיץ.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה.

אליהו ישי: להגיד לך באחריות שזה יכול לבוא בכנס הקיץ – לא יודע להגיד לך.

אליהו ישי: מאוד מקווה שכן.

אליהו ישי: מאוד מאוד מקווה שכן.

אליהו ישי: מאוד מקווה שכן, ואם לא יבוא בכנס הקיץ, אז יהיה במושב הבא.

אליהו ישי: אבל זו רפורמה הכרחית, חיונית, מתבקשת.

אליהו ישי: השקיפות, הזהירות, היעילות, חייבות להיות פה, ובעקבות פרשת "הולילנד" אנחנו מחויבים להיות זהירים שבעתיים.

אליהו ישי: אבל מצד שני גם צריך לעשות הכול שקוף מאוד, זריז ויעיל, על מנת להקל על אזרחי מדינת ישראל, כי אין מדינה כמעט – יותר נכון לומר, אנחנו בין המדינות הגרועות בעולם בביורוקרטיה בתחום התכנון.

אליהו ישי: צריך לתקן את זה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אליהו ישי: לגבי חוות הגז – תראה, זה גילוי שכל עם ישראל מברך עליו.

אליהו ישי: גילוי מבורך, ברכה גדולה.

אליהו ישי: גם אתה מברך עליו וכל אזרחי מדינת ישראל מברכים.

אליהו ישי: נקווה שיהיו עוד הרבה גילויים כאלה, ובאמת הארץ תצמיח גילויים כאלה שיסייעו לה רבות – לכלכלה, לתעסוקה, לצמיחה במדינת ישראל ולהון שבמדינת ישראל.

אליהו ישי: יחד עם זאת, לבנות אסדה בים, בקרקע – התנגדות אזרחים וכל הבקשות וכל הדיונים במועצה הארצית – זה מסוג הדיונים המורכבים והמסובכים והמיוחדים שהמועצה הארצית עושה עם כל החברים בה, עם כל חבריה, על-פי חוק.

אליהו ישי: כיום המנכ"ל הורה לעשות בדיקות מקיפות בעניין.

אליהו ישי: בדיקות מקיפות זה אומר כמעט תשובה על חלק גדול מאוד מהשאלות שלך, או אפילו על כולן.

אליהו ישי: בתום הבדיקות המקיפות זה יבוא למועצה הארצית, יתקיים דיון, ואני מאמין ומקווה שבעזרת השם תתקבל ההחלטה הנכונה.

יוחנן פלסנר: אדוני השר, במועצה הארצית, נכון לעכשיו, אין כוונה לדון בחלופה של אסדה בים.

יוחנן פלסנר: האם אפשר ללמוד מדבריך שכן יתקיים דיון בנושא הזה?

אליהו ישי: אפשר לומר מדברי שעל-פי ההוראה של המנכ"ל – ההנחיה של המנכ"ל היא לעשות בדיקות נוספות.

אליהו ישי: אפשר שבמסגרת הבדיקות הנוספות יקבלו החלטה כזאת או אחרת.

אליהו ישי: אני לא רוצה לומר ולהתחייב איזה החלטה תהיה.

אליהו ישי: נמתין לבדיקות, נשמע אותן, נבדוק אותן, נבחן אותן.

אליהו ישי: אם אכן המנכ"ל יקבל החלטה לבדוק חלופות אחרות במסגרת הבדיקות שהוא ביקש – – –

יוחנן פלסנר: הוא עורך בדיקות תסקיר מעבר לתסקיר שעשה היזם?

יוחנן פלסנר: תסקיר שהמדינה מממנת, שבודק את האינטרסים של המדינה?

אליהו ישי: יש גם ויכוח.

אליהו ישי: בהתחלה המדינה אמרה שאותו יזם יממן ויעשה, עם רה-ארגון, כמובן, חיצוני, בין-לאומי.

אליהו ישי: לאחר מכן אמרו: לא, רוצים בדיקות נוספות.

אליהו ישי: אנחנו נמצאים בין זה שהיזם בא ואומר: חברים, אני בעצם לא יכול לבצע שום דבר, לבין העובדה שאנחנו רוצים שהוא יבצע, אבל כמובן בסטנדרטים הטובים, כי תפקידנו לדאוג לאזרחים במקום ולא לפגוע באף אחד.

אליהו ישי: האם יהיו עוד בדיקות, לא יהיו עוד בדיקות – כרגע, על-פי מה שהמנכ"ל מבצע, אני רוצה להמתין, לקבל את הבדיקות הנוספות והמקיפות שהוא ביקש.

אליהו ישי: לאחר מכן נקבל את ההחלטה הנכונה.

אליהו ישי: סתם להכריז לך הכרזה ולבוא ולומר א', ב', ולקבל כותרת בעיתון ולמחרת יתברר שההכרזה היא לא נכונה – אין טעם בכך.

אליהו ישי: לאחר הבדיקות הנוספות נקבל את ההחלטה מה נכון לעשות, אם צריך באמת בדיקה נוספת מגורם ממשלתי או לא צריך.

אליהו ישי: את זה נעשה בתום הבדיקות הנוספות.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, שלושה חברי כנסת לא נכחו באולם: חבר הכנסת אורי אורבך, חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחברת הכנסת מיכאלי.

גאלב מג'אדלה: אתה מסכים להעביר את התשובות לפרוטוקול?

אליהו ישי: כן.

גאלב מג'אדלה: וגם פניה קירשנבאום.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, כבוד השר.

גאלב מג'אדלה: נעבור לסעיף האחרון.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, יש עוד סעיף.

גאלב מג'אדלה: יש שלושה נושאים שכבוד השר התחייב להשיב עליהם, והם: השלטון המקומי – שואלים שני חברי כנסת, אלכס מילר וטלב אלסאנע.

גאלב מג'אדלה: שניהם לא נמצאים.

אליהו ישי: אלכס פה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מילר, בבקשה, בנושא השלטון המקומי.

גאלב מג'אדלה: אחר כך תכנון ובנייה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, השאלה שלי באה בעקבות דיון שהיה היום בוועדת החינוך בנושא של מתנ"סים וספרייה בקריית-שמונה.

אלכס מילר: גילו שם בעיות מאוד קשות בהתנהלות של ראש העיר ובניהול של המשבר סביב נושא המתנ"סים.

אלכס מילר: היו הרבה מאוד אנשים שנראו כאשמים בכל המשבר הזה, אבל אף אחד לא היה מוכן לקחת אחריות.

אלכס מילר: מה שהולך לקרות, שממש בימים הקרובים, אם לא יימצא פתרון ממשי למשבר המתנ"סים והספרייה בקריית-שמונה, הכול הולך להיסגר.

אלכס מילר: העיר הזאת הולכת לאבד את כל מנגנון התרבות שקיים שם במשך שנים רבות.

אלכס מילר: אני יודע שהגישו בקשה למשרד הפנים, עם בקשת הלוואה, לניהול של המפרק, בסך של 3.5 מיליון שקל.

אלכס מילר: אני מבקש ממך, אם תוכל להתערב אישית, כי אין אפשרות לקיים פה דיונים בכנסת, אין אפשרות לשאילתות בנושא הזה.

אלכס מילר: העניין צריך להיסגר בימים הקרובים, אחרת האנשים שם פשוט סוגרים במנעול את המתנ"סים ואת הספרייה והולכים הביתה, ואי-אפשר להחזיר את זה למה שהיה.

אלכס מילר: חשובה פה התערבות אישית שלך, בשביל לא לאבד את התרבות בפריפריה במדינת ישראל.

אלכס מילר: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, בבקשה.

אליהו ישי: אתה מבקש את ההתערבות האישית שלי.

אליהו ישי: אני מכיר את הסוגיה.

אליהו ישי: באמת, היא אכן מורכבת, עם מוגבלויות תקציביות קשות.

אליהו ישי: אני לא רוצה אפילו לומר עוד כמה דברים, כדי לא לחרוץ דין לפני שהדברים באמת נבדקו והם מדויקים.

אליהו ישי: מכל מקום, אתה מבקש שאני אבדוק את זה באופן אישי.

אליהו ישי: אני אמור לקבל בימים הקרובים את המסקנות ואקבל החלטה.

אליהו ישי: אני מאוד מקווה שאכן יהיה פתרון נכון וראוי, משום שהתושבים לא צריכים להיות אשמים ולשלם את המחיר של מחדלים כאלה ואחרים.

אליהו ישי: אני מקווה שיימצא גם התקציב וגם הפתרון.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בנושא שלטון מקומי, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, ברצוני לשאול בעניין של השלטון המקומי – לגבי התופעה של הוועדים הקרואים.

טלב אלסאנע: אני יודע שמחר אמור להיות דיון בהצעה רגילה, אבל הגיע לידיעתי שיש כמה יישובים שיש בהם ועדות מזה כארבע שנים; למשל, במועצה מקומית טלעת-עארה, מזה ארבע שנים, ובמועצה מקומית ערוער בנגב, בשתי הרשויות האלה.

טלב אלסאנע: המועצה המקומית ערוער בנגב פוזרה אולי חודש לקראת הבחירות.

טלב אלסאנע: היתה עתירה לבג"ץ, ואנשים לא יודעים, הם נמצאים במצב של חוסר ודאות אם יש מדיניות במשרד הפנים לגבי פרק הזמן שבו תכהן ועדה ומקיימים בחירות, או שזה דבר שנתון, פתוח, ללא הגבלה.

טלב אלסאנע: אם יש קריטריונים – מעקב שנה, שנתיים, שלוש – מה הקריטריונים בקשר לתופעה הזו?

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

אליהו ישי: אין מדיניות לפזר מועצות, ועובדה שאני לא פיזרתי, בהשוואה לקודמי במשרד, שבממוצע בכל חודש פיזר מועצה – אני בממוצע אחת לשנה, וזה מראה על המדיניות שלי, שאין לי מגמה לפזר.

אליהו ישי: זה – אחד.

אליהו ישי: לגבי הוועדות הממונות, הקיימות, אין מדיניות.

אליהו ישי: אין עניין לקדש את תפקודן או את הכהונה שלהן.

אליהו ישי: כל עוד לא הסתיימה תוכנית ההבראה של היישוב, שיקום העיר, ולא החזרנו את היישוב למצב שבו הוא יכול להתנהל באופן בריא ותקין, אז לא נלך לבחירות.

אליהו ישי: במקום שזה הסתיים והכול בריא ונכון, הולכים לבחירות.

אליהו ישי: כמו שאין עניין לפזר, אין עניין לקדש את הוועדות הממונות הללו.

גאלב מג'אדלה: תודה, כבוד השר.

גאלב מג'אדלה: לנושא תכנון ובנייה – חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, בעניין התכנון תמיד אנחנו מעלים את הנושא הזה, ולדעתי כל פעם מעלים את הנושא לגבי היישוב הזה או יישוב אחר, אבל הבעיה זו אותה בעיה, וזה העניין של איך משרד הפנים רואה מתן אפשרות וכלים ליישובים ללכת ולהתפתח.

טלב אלסאנע: ואני אתן לכבוד השר כמה סוגיות שנתקלתי בהן תוך כדי ביקורים וסיורים.

טלב אלסאנע: א.

טלב אלסאנע: עניין של היעדר פתרון קצה לשכונות החדשות, דבר שמעכב את אישור התוכניות ומעכב הקמת מתן היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: אז מה יוצא?

טלב אלסאנע: למשל בג'לג'וליה, בדבורייה, בהרבה יישובים, יש שכונות, אבל אומרים להם: אנחנו לא יכולים לאשר את התוכנית בגלל היעדר פתרון קצה לסוגיית מערכת הביוב.

טלב אלסאנע: התושבים נמצאים, הבתים נמצאים, אלא הבתים ללא היתר, האישור של התוכנית מתעכב בטענה של היעדר פתרון קצה.

טלב אלסאנע: השאלה מה הפתרון של השר בקשר לדבר הזה.

טלב אלסאנע: השאלה השנייה היא בקשר למועצה האזורית אבו-בסמה, והדבר ידוע לכבוד השר.

טלב אלסאנע: המועצה האזורית אבו-בסמה, שחולשת על הרבה יישובים, איננה יכולה, איננה מסוגלת, אף-על-פי שמדובר בוועדת תכנון מקומית, להנפיק היתרי בנייה, כי יש תקנה, שאישר אותה שר הפנים הקודם מאיר שטרית, שמתנה מתן היתר בנייה בקבלת הסכמה של מינהל מקרקעי ישראל.

טלב אלסאנע: והתוצאה, שיש תוכניות מאושרות, יש תוכניות מפורטות – אין היתרי בנייה, כי מינהל מקרקעי ישראל תוקע את העניין במועצה האזורית אבו-בסמה.

טלב אלסאנע: אפשר לברר את זה עם עמרם קלעג'י.

טלב אלסאנע: הוא לא יכול להנפיק היתרי בנייה.

טלב אלסאנע: יש יישובים, אין בתים.

טלב אלסאנע: הדבר השלישי זה העניין של שכונת דהמש בעמק לוד.

טלב אלסאנע: השכונה הזאת קיימת מלפני קום המדינה, ויש בתים שיש בהם היתרי בנייה עוד מלפני קום המדינה.

טלב אלסאנע: היא נמצאת בתחום המועצה האזורית עמק לוד, ויש הרבה יישובים שם.

טלב אלסאנע: עמק לוד לא מוכנה להכיר בשכונה הערבית או היישוב הערבי.

טלב אלסאנע: לוד לא מוכנה לקבל, רמלה – אז מה יהיה?

טלב אלסאנע: מה הפתרון?

טלב אלסאנע: האם הפתרון הוא רק הריסה?

טלב אלסאנע: הריסת בתים איננה פתרון.

טלב אלסאנע: זה כמו, כאשר אין פתרון אחר, היא הופכת לעניין של נקמנות.

טלב אלסאנע: צריך לתת לאנשים את הפתרון, ואחר כך אומרים להם: אתם לא נעניתם, אתם לא בניתם על-פי היתר, ואז מענישים אותם.

טלב אלסאנע: אבל אי-אפשר להעניש כאשר לא מעניקים את הפתרון החלופי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

אליהו ישי: נתחיל גם פה מהסוף להתחלה.

אליהו ישי: אין עניין לעודד בנייה בלתי חוקית.

אליהו ישי: לגבי היישוב הזה, סמוך לעמק לוד, שבאמת אין לו הגדרה ברורה כרגע, או בלוד, או בעמק לוד – כרגע האחריות על-פי בית-משפט היא של המועצה האזורית עמק לוד.

אליהו ישי: אבל מי שבונה באופן בלתי חוקי, כמובן יהרסו לו את הבית.

אליהו ישי: המעמד המוניציפלי שלהם, נפסק על-פי בג"ץ שהמועצה האזורית עמק לוד תטפל בו.

אליהו ישי: היא תטפל בו עם כל הקשיים שיש לה.

אליהו ישי: יחד עם זאת, לא נאפשר בנייה בלתי חוקית.

אליהו ישי: כשמגישים בקשה להיתר בנייה, יאשרו את הבקשה או לא יאשרו, בהתאם להחלטה של הוועדה.

אליהו ישי: לגבי פתרון הקצה – תראה, אם אנחנו נבוא ונאמר:

אליהו ישי: אנחנו נאשר אוטומטית, בלי ביוב, בלי כלום, אתה תבוא לפה ותשאל אותי בעוד שנה, שנתיים, איך יכול להיות שיישוב כזה וכזה, שכונה כזו וכזו, בכפר כזה או בעיר כזאת או אחרת – יש שם יישוב, אין שם ביוב.

אליהו ישי: אז כמה שזה קשה, כמה שזה ארוך ואולי גם מסורבל, לא נכון לאשר פרויקטים או שכונות ללא פתרון קצה.

אליהו ישי: כי אנחנו רוצים שמי שיבוא לשם, אותו אזרח, לא מעניין אותו, ובצדק, מדוע רשות כזאת או אחרת, גוף כזה או אחר לא דאג לו לביוב, לתשתיות, לפיתוח, לגנים ציבוריים וכדומה.

אליהו ישי: הוא רוצה להגיע למקום – הוא קנה דירה, הוא רוצה לקבל את כל התנאים, ובצדק.

אליהו ישי: עכשיו, במסגרת הסנכרון הזה, החיבור בין סמכויות משרדי הממשלה השונים, חייב להיות, עם כל העיכוב שבדבר, פתרון קצה.

אליהו ישי: כי כל דבר, כל פעם שנאשר בלי פתרון קצה, יכול להיות שכרגע פתרנו את הבעיה, אנחנו מרוצים ומאושרים; באים דיירים ולא מקבלים את השירותים, וזו קטסטרופה.

אליהו ישי: ולכן, הדבר הזה הוא קצת ארוך, אבל אין מנוס מליישם את פתרון הקצה שלו.

אליהו ישי: ולגבי העניין של אבו-בסמה, עם ההתניה של אישור התוכניות על-ידי הוועדה במינהל מקרקעי ישראל: הדבר מתבקש.

אליהו ישי: הוא נכון משום שצריך לראות בדיוק איך מאשרים, במסגרות אישור התוכניות על-ידי המינהל, כי אלה שטחי מינהל.

אליהו ישי: איך אתה רוצה שאני אאשר, או שהוועדה תאשר, בלי אישור המינהל, שהוא בעל הבית על השטח?

אליהו ישי: לכן הדבר הזה מתבקש.

אליהו ישי: אפשר לפנות למינהל, לבדוק כמה תיקים מעוכבים במינהל – אני אשמח; או שתפנה באופן ישיר למשרד השיכון.

אליהו ישי: אני מוכן גם אני לבדוק את זה מול המינהל, שלא יהיו עיכובים, שמה שצריך לאשר יאשרו, מה שלא – לא.

אליהו ישי: אבל זה מחייב.

אליהו ישי: התקנה היא בצדק, על מנת שלא יהיה מצב שמאשרים במקום, בקרקע של מינהל מקרקעי ישראל, והבעלים לא מאפשרים או לא מסכימים, או אפילו לא יודעים מזה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: הסעיף האחרון – נציבות הכבאות.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

זאב בוים: אדוני השר, נוכח בעיות רבות בקיום איגודי ערים לכבאות ותפקוד מערכת הכבאות בכלל, מדוע לא ייזום השר הקמת רשות ארצית לכבאות, דוגמת, נניח, מגן-דוד-אדום, כדי לייעל את המערכת הזאת, שהיום היא לחלוטין לא יעילה ולא מתפקדת כראוי?

אליהו ישי: תודה על השאלה; השאלה קצרה, עניינית, ונכונה וצודקת.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני, בבקשה.

אליהו ישי: הרשות לא מתפקדת, הגוף הזה לא מתפקד נכון.

אליהו ישי: יש חוסר אדיר של משאבים, של כוח-אדם, תקציב, וכדומה.

אליהו ישי: יזמתי, אני יוזם בעצם, הקמת רשות.

אליהו ישי: יש הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אזולאי, והוא מקדם אותה בהנחיה שלי.

אליהו ישי: יש דרישה שלי מול ראש הממשלה ושר האוצר, ומבחינתי אני מוכן, אף-על-פי שזה מורכב, להביא את זה בחוק ההסדרים.

אליהו ישי: אם לא, לגבש את הצעת החוק – המתגבשת, בעצם.

אליהו ישי: היא כבר כמעט מגובשת.

אליהו ישי: יש הערות, ויכוח עם ההסתדרות לגבי זכות ההתארגנות.

אליהו ישי: זאת אומרת, החוק עצמו קיים, יגובש, ואפשר יהיה להעביר אותו בהסכמת ההסתדרות, אבל היא מתנגדת לכך שלא יהיה חופש התארגנות לכבאים.

אליהו ישי: היות שזה גוף הצלה, אז אי-אפשר לשבות, כמו שבמד"א אין שביתות, וכמו שבמשטרה אין שביתות וכדומה.

אליהו ישי: אז גם עכשיו צריך למצוא משהו באמצע, שהתחום המקצועי, ההצלה, לא תהיה לו זכות שביתה.

אליהו ישי: הגוף של המנגנון יכול לכאורה להשבית.

אליהו ישי: זה משא-ומתן עם ההסתדרות.

אליהו ישי: כך או כך, אני הנחיתי לקדם את החקיקה, את הקמת הרשות.

אליהו ישי: ותוך כדי החקיקה בכנסת נוכל להגיע לפשרות כאלו ואחרות.

אליהו ישי: כל עוד לא הבאנו את זה לכנסת לא תהיה פשרה.

אליהו ישי: כשנביא את זה לכנסת אני מניח שתהיה גם פשרה כזאת שאפשר יהיה להעביר את זה.

אליהו ישי: ההחלטה שלי להקים רשות היא מתבקשת, היא נכונה, היא צודקת.

אליהו ישי: אני מקווה שהיא תעבור במהרה בכנסת.

אליהו ישי: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק להגנה על עדים (תיקון מס' 3) (דיונים בחקיקת משנה), התש"ע–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 3), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא: ב-30 ביוני 2010 יפוג תוקף הוראת שעה המאפשרת לרשות השידור להפיק מהדורות חדשות מקומיות עבור חברות הכבלים והלוויין, הצעתה של חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה למזכירת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/328).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: הסעיף הבא: הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 14) (איסור העסקה בשעות הלימודים), התש"ע–2010, של חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי כנסת – קריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

נסים זאב: אני מבקש להירשם.

גאלב מג'אדלה: לאן?

נסים זאב: בחוקים הבאים – לקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק זו באה בעקבות נשירה גדולה מאוד של ילדי ישראל ממסגרת הלימודים בכיתות י"א–י"ב.

אלכס מילר: כנסת ישראל, לפני כשנה או יותר, לפני שנתיים, החליטה שחינוך חובה יהיה גם בכיתות י"א–י"ב.

אלכס מילר: בכך אנחנו מתקנים מצב – כאשר יש אפשרות בכיתות י"א–י"ב, במקום ללכת לבית-ספר, במקום ללמוד, אדוני היושב-ראש, ילדי ישראל הולכים ועובדים בשעות הלימודים, ובכך הם מפסידים ברכישת ההשכלה שלהם ונושרים ממסגרת הלימודים.

אלכס מילר: אני קודם כול רוצה להודות, כמובן לשר החינוך על כך שתמך בהצעת החוק, וליושב-ראש ועדת החינוך על כך שקידם את הנושא הזה במהירות.

אלכס מילר: ואין ספק, כאשר אנחנו מדברים על המצב החברתי במדינת ישראל, על עצם העובדה שאנשים מגיעים למצב שהמדינה צריכה למצוא דרך לתמוך, למצוא דרך לחזק את אותם החלשים, אחד מהפתרונות זה כמובן חינוך.

אלכס מילר: אם נצליח לשמור על ילדי ישראל במסגרת החינוכית, בסופו של דבר, כך אני מאמין, הם יוכלו להשתלב גם אחרי שהם מסיימים את הלימודים במסגרת של השכלה גבוהה, וכמובן בשוק העבודה.

אלכס מילר: אין לי ספק שכאשר החוק הקודם דיבר על חובת המעסיק לשחרר את אותם הצעירים למבחנים בשעות הלימודים, היום, כאשר אנחנו מדברים על חוק חינוך חובה עד י"ב, כמובן, באותם המקומות שבהם הוא נכנס בפועל, אנחנו חייבים גם למנוע כל מצב שאותו מעסיק יחייב את הצעירים להיות בעבודה בשעות הלימודים.

אלכס מילר: כך, החוק קובע שכאשר המעסיק יצטרך לפנות לאותו נער ולבקש ממנו לעבוד בשעות הלימודים שלו, הוא ידע שבזמן הזה הוא לא יכול להעסיק אותו.

אלכס מילר: החוק קובע גם שאין שום בעיה לעבוד אחרי שעות הלימודים, בקיץ, בכל מסגרת אחרת, אבל ממש לא בזמן שאותם ילדים צריכים להיות בבית-הספר.

אלכס מילר: אני מאוד מקווה שהחוק הזה יפתור לפחות חלק מבעיית הנשירה מבתי-הספר, שייתן כלים משמעותיים לילדי ישראל בהשכלה וחינוך, ולא יאפשר מצב של פשוט אבסורד אחד גדול, כאשר אנחנו רואים את ילדינו נמצאים במקומות עבודה ולא על ספסל הלימודים.

אלכס מילר: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה, חבר הכנסת מילר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מתחילים את הדיון.

גאלב מג'אדלה: ראשונת הדוברים – לפי הנוכחות באולם – חברת הכנסת רונית תירוש.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, אשר גם אני שותפה לה, ביוזמתו של חבר הכנסת מילר, היא הצעה ראויה, משום שהיתה פה, נוצרה, עם השנים, לקונה בחוק.

רונית תירוש: פשוט היינו צריכים למצוא דרך לסנכרן בין שני חוקים.

רונית תירוש: בכנסת הקודמת הגשתי הצעת חוק, שעברה את כל ההליכים והפכה להיות חוק בספר החוקים של מדינת ישראל.

רונית תירוש: היו אתי בהצעה ההיא גם חבר הכנסת אורלב וגם חבר הכנסת לשעבר מלכיאור.

רונית תירוש: לפי ההצעה שהגשנו אז והפכה לחוק, לימודי החובה במדינת ישראל יחולו גם על ילדים מעבר לגיל 15–16, דהיינו, גם כיתות י"א–י"ב.

רונית תירוש: ומנגד היתה הצעת חוק הנוער, שהתייחסה לתלמידים שנמצאים תחת חוק לימוד חובה, של אז, כלומר עד גיל 15–16.

רונית תירוש: נוצר מצב שבו התלמידים של כיתות י"א–י"ב, מגיל 16 ומעלה, בעצם לא נכללו בהצעת חוק הנוער, שלא מאפשרת להעסיק תלמידים בשעות הלימודים.

רונית תירוש: לכן, כדי לסנכרן בין שני החוקים ולהחיל את אותה הגנה – הגנה שבאה מצד הפדגוגים – גם על תלמידים בכיתות י"א–י"ב, הגשנו תיקון מס' 14 לחוק.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נסים זאב, הבקשה שלך לזכות דיבור מותנית במה שיקרה באולם אתך.

נסים זאב: זה ברור.

גאלב מג'אדלה: שיהיה ברור.

רונית תירוש: דווקא התיקון הזה רלוונטי יותר מכל חוק הנוער, משום שבחוק הנוער שחל עד לרגע זה על נערים עד בני 16 – נערים ונערות כמובן – לא כל כך היו צריכים להחיל אותו, משום שבגדול, אין נהירה של ילדים בגילים צעירים לצאת ולעבוד.

רונית תירוש: אני לא מדברת על חופשות קיץ, ששם יש כבר היקפים אחרים, אבל אני מדברת ביום-יום – למעט בסקטורים מסוימים של משפחות מעוטות יכולת, בעיקר במשפחות של עולים, אולי אפילו במגזר הלא-יהודי, שם ילדים רוצים לסייע בפרנסת המשפחה ויוצאים לעבוד ותוך כדי כך מזניחים את הלימודים, והם יוצאים נפסדים מהתהליך כולו.

רונית תירוש: לכן התיקון הזה, שחל באופן הרבה יותר רלוונטי וריאלי על בני-נוער בגיל 16–17 ואפילו 18, הוא תיקון נכון.

רונית תירוש: הפיתוי שלהם לצאת ולעבוד הוא גדול, הצרכים שלהם יותר גדולים, והחשש הגדול שלנו הוא שהם לא ימצו את כל הפוטנציאל הלימודי הטמון בהם משום שיצאו לעבוד.

רונית תירוש: לפיכך, הצעת החוק, או התיקון המובא כיום, ברגע זה, הוא תיקון נכון, ראוי, ואני מקווה שלא נצטרך לרדוף אחרי המעסיקים למיניהם, שגם בפניהם יש פיתוי גדול להעסיק את הילדים, אף-על-פי שיש חוק בישראל.

רונית תירוש: נצטרך להביא את זה למודעות ציבורית רחבה יותר, כדי שלא נצטרך לאכוף את זה בכוח, ושכל המעסיקים יכבדו את החוק ואת רוחו.

רונית תירוש: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחברת הכנסת .

גאלב מג'אדלה: הלוואי שהמצב היה כזה.

גאלב מג'אדלה: מחר תעלה הצעה לסדר-היום שלי על כך שברהט מעסיקים ילדים בני 12–13 והם נעדרים מבית-הספר, ובעידוד ההורים.

רונית תירוש: אז כבר קיים החוק לגביהם, חוק הנוער.

גאלב מג'אדלה: אז על אחת כמה וכמה.

גאלב מג'אדלה: יישר כוח.

רונית תירוש: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: – – –

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת דוד רותם גם מסכים?

דוד רותם: מסכים.

גאלב מג'אדלה: מסכים, אדוני.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

יוחנן פלסנר: היא מסכימה אבל היא רוצה לדבר.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש.

גאלב מג'אדלה: יש לה דובר מוצלח.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה לקבל את המינוי?

גאלב מג'אדלה: אני יכול לשכנע אותה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, גברתי – אוי ואבוי אם תקבלי את ההצעה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: שמעתי את ההערה הקטנה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי המזכירה, באמת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מילר שיזם את הצעת החוק הזו, בעצם הרחבה של הצעת החוק הזו, ושגייס גם אותי להיות שותפה, ולכבוד הוא לי.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שבמקומות שבהם – חלק מהחיים שלי גם גדלתי שמה, וצמחתי, עם אוכלוסייה שבה הרבה פעמים הילדים, או אותם נערים, נדרשים למאמץ הכלכלי המשפחתי והרבה פעמים לא מתוך בחירה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: מתוך כך קורה שאותם ילדים יוצרים פערים, פערים השכלתיים, פערים שקשה מאוד להדביק אותם אחר כך, בעיקר לבני משפחות שהן מעוטות יכולת.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, לפעמים מדובר בהישרדות המיידית, הכלכלית, אבל אם אנחנו מסתכלים מה יוצא בצדה של אותה עבודה, אז אלה פערים שהולכים וגדלים, לא רק בתחום ההשכלתי, אלא גם ביכולת, אחר כך, לצמצם את אותם פערים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מדברת, באמת, על ילדים בכיתות י"א–י"ב – אלו השנים הקריטיות.

אורלי לוי אבקסיס: אלו השנים שבהן רוכשים את מקצועות הבגרות, את אותה תעודה שבעצם מהווה, באיזשהו אופן, גם כרטיס כניסה להשכלה הגבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, בתור אחת שיודעת שחבר הכנסת מילר עובד באופן רצוף, לא רק בעניינים של חינוך ביום-יום, עם נערים וילדים – ובקרוב גם יהיה יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, אז אנחנו גם נאחל לו הצלחה גדולה, ואין לי ספק שכך ייעשה – אלא באמת הוא גם מסתכל על העתיד ועל ההשכלה הגבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, הפערים האלה שנפתחים אלה פערים שלא מצמצמים, מאחר שאין מי שנכנס לנעליים האלו, כמעט שאין עמותות שמטפלות בנושא הזה, כמעט שאין עמותות או גופים שבאים ונותנים את ההכשרה הזו באין כסף.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר המעסיקים יבינו שזה לא כלכלי להם, כאשר המעסיקים יבינו שיש פה סנקציה פלילית, שהם עוברים על החוק בעצם זה שהם מעסיקים אותם בשעות הלימודים, התופעה הזאת תלך ותקטן.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שגם אותם הורים, שלפעמים מסתכלים על הפרוטה של היום יותר מאשר על היכולת של הילד ליצור לו בסיס תעסוקתי הרבה יותר איכותי בהמשך, באמת יפעלו בצורה שאנחנו רוצים ומכוונים עם החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל החוק הזה, בלי אכיפה נכונה, לא יהיה עם שיניים.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אני מאמינה שלקראת הקריאה השנייה והשלישית, חבר הכנסת מילר ישב בוועדה הרלוונטית ויעמוד על כך שהאכיפה תהיה בצורה כזאת שתבטיח את קיומו של החוק ואת האינטרס הבאמת חשוב ביותר של אותם ילדים, שאני קוראת להם "ילדים בסיכון", כי אם הם בסיכון עכשיו, כשהם נדרשים לצאת לעבוד, כדי לעזור במאמץ המשפחתי, העכשווי – אז יוכלו, באמת, להסדיר את העניינים האלה, ויוכל להיות להם עתיד טוב יותר, ולא כעובדי ייצור אלא כעובדים איכותיים, אולי של תעשיות מתקדמות ובכלל, עם תעודות אקדמיות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני באמת גאה להיות חלק מהחוק הזה, ואני מקווה שאנחנו נדאג, לקראת הקריאה השנייה והשלישית, לעוד עוגנים כאלה בחוק, שיבטיחו שהכוונה שלך תמולא במלואה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחברת הכנסת לוי אבקסיס.

גאלב מג'אדלה: אחריה – חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

שלמה מולה: – – –

גאלב מג'אדלה: הלך.

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

גאלב מג'אדלה: אתה מוותר, חבר הכנסת זאב?

נסים זאב: – – –

קריאה: נסים, תוותר.

קריאה: הוא חייב לסגור את הישיבה.

קריאה: חייב.

נסים זאב: לא בגלל שאני – – –

גאלב מג'אדלה: לא, האמת היא שאנחנו ביקשנו שיבוא לבמה כאן, להודיע.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו חיים פשוט באשליה; חושבים שהחוקים מיישרים לנו את אורח החיים שלנו.

נסים זאב: אני רוצה להבין מה יעשו אותם הנערים שאין להם מוטיבציה ללמוד, שהם בעייתייים באמת.

נסים זאב: ואנחנו יודעים שהמסגרות החינוכיות, אין להן הכלים להתמודד עם אותם ילדים בעייתיים.

נסים זאב: מה אתה רוצה?

נסים זאב: שירדו לסמים, לפשע?

נסים זאב: הרי ברור שילד שעוזב – לא כי אביו שלח אותו לעבוד, כי יש בעיית פרנסה בבית.

נסים זאב: רוב המקרים.

נסים זאב: מישהו חקר את המצבים האלה?

נסים זאב: ברוב המקרים ילדים שנושרים, נושרים לא מתוך דרישה של הורים שילכו לעבוד כדי להביא פרנסה.

נסים זאב: הורים מעדיפים שהילדים ילמדו.

נסים זאב: אלא מה?

נסים זאב: המצב הוא שהילד נושר בגלל שאין לו רצון ללמוד, הלימודים כבר לא מעניינים אותו.

נסים זאב: בעצם, העבודה הופכת להיות השיקום היחיד שלו.

נסים זאב: אם אתה גם לא נותן לעבוד, בעצם אתה הופך אותו לעבריין, ואני אומר לך את זה מתוך ידיעה, מתוך זה שאני מכיר את הנוער.

נסים זאב: אולי צריך לחלק – ילדים שהוריהם דורשים מהם לעבוד, וילדים שאולי חייבים להעסיק אותם.

נסים זאב: ואני חושב שצריכים אפילו להודות למעסיקים האלה, שבעצם משקמים אותם.

נסים זאב: אם אנחנו מדברים על ילדים בסיכון – בוודאי.

נסים זאב: אני לא רואה אותם בסיכון כאשר הם עובדים, מביאים פרנסה ומרגישים – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נסים זאב: אבל ברוב המקרים אותם נערים, אותם בחורים שעוזבים את הלימודים, הם בחורים שנושרים כי אין להם רצון להגיע לשום דבר בחיים, והעבודה בעצם – – –

אלכס מילר: אתה כבר קובע שאין לו רצון?

אלכס מילר: בגיל 14?

נסים זאב: אתה מדבר על 16 ו-17.

נסים זאב: אתה מדבר על י"א-י"ב, זה 16–17.

נסים זאב: אני מכיר את הגילאים.

אלכס מילר: בגיל הזה הוא כבר – – –

נסים זאב: אז אני אומר לך, הגילאים האלה, כשהם נושרים והולכים לעבודה – צריך לחשוב פעמיים אם זה באמת לא השיקום שלהם.

נסים זאב: אנחנו יודעים מה הולך בבתי-ספר, כל הנושא של האלימות, כל הנושא של ההידרדרות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מעדיף שהם יהיו בבתי-ספר?

נסים זאב: לא, אני מעדיף שהם יהיו בבתי-ספר, אבל לא יכול להיות שילד נושר, וגם לא יהיה לו מקום עבודה – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נסים זאב, נא לסיים.

נסים זאב: – – ומענישים את המעסיק שלו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מילר, הוא אומר את דעתו.

נסים זאב: בסופו של דבר הילדים האלה ירדו לסמים, אני אומר לך, ילכו לשתות אלכוהול, ואנחנו בעצם דוחפים אותם למדרון החלקלק.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב, שאמר את דעתו.

גאלב מג'אדלה: אני אלחם על כך שיאמר את דעתו.

גאלב מג'אדלה: אל תפריע לו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 14) (איסור העסקה בשעות הלימודים), התש"ע–2010, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 11, נגד – אפס, נמנעים – אפס.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק של חבר הכנסת מילר אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/330).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: הסעיף הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 18) (בתי-קברות שאינם משמשים למטרות רווח), התש"ע–2010, של חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ודוד אזולאי – קריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: מי מציג את הצעת החוק?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת גפני?

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 18) (בתי-קברות שאינם משמשים למטרות רווח), התש"ע–2010.

משה גפני: כזכור, במליאת הכנסת ביקשנו שהחוק הזה יובא בהסכמה, ואכן, בדיון בוועדת הכספים הגענו להסכמות לגבי בתי-עלמין שאינם למטרות רווח.

משה גפני: היה דיון ממצה לגבי הקריאה הראשונה; הוא לא מוצה לגבי הקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: אנחנו אומרים גם בדברי ההסבר – מדובר רק על מקום הקבורה.

משה גפני: מדובר על מקום שעושים בו את הטהרה, על מקום שעושים בו את הלוויה, את ההספד.

משה גפני: התעוררו כמה שאלות.

משה גפני: אני חוזר על עמדת המציעים: הכול ייעשה בהסכמה.

משה גפני: כתבנו את זה גם בדברי ההסבר, ואני קורא לכם: "בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית תדון ועדת הכספים של הכנסת בשאלה אם יש להבחין בין שימושים עסקיים למטרות רווח ובין שימושים שאינם למטרות רווח".

משה גפני: הכוונה היא, שיש דברים שגובים עליהם כסף – גובים בחוק – ולכן צריך לעשות את ההבחנות האלה.

משה גפני: עיקרו של החוק, שבית-עלמין שעושים ממנו רווח לא יהיה כלול בפטור מהארנונה.

משה גפני: "כן תשקול הוועדה אם יש להבחין בין בתי-עלמין שונים" – –

דוד רותם: מה פירוש "שעושים ממנו רווח"?

משה גפני: פשוט גובים כסף שהולך לא למטרות של פיתוח בית-העלמין או – – –

גאלב מג'אדלה: אדוני, ביקשת זכות דיבור, נכון?

גאלב מג'אדלה: אנחנו גם רשמנו אותך לדיבור.

דוד רותם: אחר כך הוא לא יענה לי.

גאלב מג'אדלה: זו כבר בעיה אחרת.

משה גפני: הנושאים האלה עלו, הם יידונו.

משה גפני: יש גם כמה שאלות שבהן אנחנו בלי הסכמה לגבי הפירוט המדויק.

משה גפני: "– – ותדון בשאלת תחולתו ותחילתו של התיקון המוצע.

משה גפני: " לפי המצב החוקי היום, רק לשני-שלישים יש פטור מארנונה.

משה גפני: אין מי שישלם את זה.

משה גפני: אם תהיה ארנונה זה יושת על משפחות הנפטרים, מה שאף אחד מאתנו איננו מעוניין בו.

משה גפני: בכל מקרה, ללא הסכמה לא נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: אני מקווה, לפי מהלך הדיון שהיה לקראת הקריאה הראשונה, שבעזרת השם נגיע להסכמה על הקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

גאלב מג'אדלה: נרשם לדיבור חבר הכנסת אורי מקלב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אורי מקלב: מוותר.

גאלב מג'אדלה: מסכים?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אריאל – איננו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, אני רוצה שתקשיב לי.

דוד רותם: האמת היא שאני לא בדיוק מבין את מטרתו של החוק.

דוד רותם: על-פי דיני הארנונה, כאשר אדם הוא בעל נכס והוא משכיר אותו ומישהו אחר מתגורר בו בתקופה העולה על שנה, מחויב בארנונה זה שמחזיק בנכס.

דוד רותם: מכיוון שבדרך כלל מי שמגיע לבית-העלמין חוזה השכירות שלו הוא ליותר משנה – למרות שאנחנו מקווים שמשיח יבוא, אבל בינתיים זה ליותר משנה – אני לא מבין ממי דורשים את הארנונה.

דוד רותם: דבר שני, לא ברור לי מה זה "שלא למטרות רווח".

דוד רותם: אם יש בית-עלמין שבחלק ממנו זה סגור, דהיינו מוכרים מקומות, מכירה בחיים, ובחלק זה בית-קברות פתוח שבו קוברים כל אחד – האם אז זה לצורכי רווח?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: זאת אומרת, זה לא בית-עלמין שלא לצורכי רווח, כי בסופו של דבר כל – – –

משה גפני: זה לפיתוח בית-העלמין.

דוד רותם: יפה, זאת אומרת, לא מחלקים רווחים.

משה גפני: לא, אבל אם החברה קדישא הזאת גם מוכרת פרחים, אז זה נקרא למטרות רווח.

דוד רותם: לא, לא, אבל אין חברה קדישא שמוכרת פרחים.

דוד רותם: אבל האם יהיה פיקוח על שכר עובדי החברה קדישא כדי שנקבע שזה לא למטרות רווח?

דוד רותם: כי יש חברות – ואני קצת מכיר את הסוגיה של חברות קדישא – יש חברות קדישא שהן באמת אנשי ציבור שפועלים למען הציבור, אבל יש גם חברות קדישא שאנשים מתפרנסים מהן בכבוד רב.

דוד רותם: האם גם אז זה לא למטרות רווח?

משה גפני: אני מזמין אותך לוועדה.

דוד רותם: יש לי בעיה.

דוד רותם: כדי לקבוע עם ועדת הכספים – זה דבר שהוא כמעט בלתי אפשרי.

דוד רותם: אני חושב שהדבר צריך להיות אחרת, כי בכל מקרה ודאי שאין להשית את זה על משפחות הנפטרים.

דוד רותם: אני חושב שהתיקון הנכון היה לתקן את חוק הביטוח הלאומי ולומר: אם יש ארנונה, הביטוח הלאומי – – –

משה גפני: האוצר מתנגד.

דוד רותם: האוצר מתנגד?

דוד רותם: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אני לא כול-יכול, ראית היום.

דוד רותם: ראיתי היום שאתה כול-יכול.

דוד רותם: אתמוך בחוק הזה, אבל אני חושב שצריך לעשות בו שינויים רבים.

משה גפני: אני מזמין אותך, באמת.

דוד רותם: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה, חבר הכנסת רותם.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אנחנו נתמוך בהצעת החוק.

שלמה מולה: אני רוצה דווקא להגיד תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

דוד רותם: כשאדוני אומר "אנחנו", הוא מתכוון לכל סיעת קדימה?

שלמה מולה: אני מדבר בשם כל סיעת קדימה.

דוד רותם: אבל אני לא רואה אף אחד מהם שיתמוך חוץ ממך.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת רותם, אני רוצה – – –

משה גפני: הוא מייצג מכובד מאוד.

גאלב מג'אדלה: אני כמה לבוא לוועדת חוקה, חוק ומשפט, לראות איך אתה מנהל את העניינים שם.

שלמה מולה: מאחר שהשתתפתי בדיון שקיים חבר הכנסת גפני – – –

דוד רותם: ב-08:30 זה נגמר.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת דודו רותם שאני הוסמכתי על-ידי הסיעה בוועדת הכספים לתמוך בהצעת החוק, עם תיקונים שאנחנו ביקשנו מחבר הכנסת גפני להכניס.

שלמה מולה: אכן כן, זה התקבל.

שלמה מולה: הוא גם אפילו לא קבע סדר-יום לדיון בלי להגיע אתנו להסכמה.

שלמה מולה: אני מלא הערכה על כל הסכמה שמקיימים.

שלמה מולה: יחד עם זאת, מה שעלה בדיון – אני יודע שזה לא לגוף החוק, ואני בכל זאת חשבתי שנכון להעלות את העניין: אדוני דודו רותם, הבעיה הגדולה היום של חברות קדישא היא דיפרנציאציית הגבייה שגובים במקומות שבהם קוברים אנשים בקומות – סכומים שכמעט לאף אחד – אין אפילו איזושהי תקנה להראות לנו, או דרך, או נוהל מאוד ברור.

שלמה מולה: אנחנו התוודענו לזה שיש כאלה שמשלמים 18,000 שקל, 25,000 שקל ו-10,000 שקל.

שלמה מולה: אנחנו לא הבנו בדיוק למה הנהלים האלה קיימים.

שלמה מולה: החוק הזה לא עוסק בסיפור הזה אלא עוסק באמת בצורך לפטור את בתי-העלמין שבהם אנשים נקברים.

שלמה מולה: לא דיברנו אם יש באותו מקום, נניח, אולמות כאלה ואחרים, שזה לא כלול.

שלמה מולה: אם יש איזה בן-אדם שמוכר פרחים והוא מרוויח, הוא יצטרך לשלם ארנונה.

שלמה מולה: אנחנו מדברים על בתי-עלמין בלבד.

שלמה מולה: יחד עם זה, אני שמחתי גם לשמוע את חבר הכנסת גפני.

שלמה מולה: הרב גפני אמר שהוא יתמוך בדיון שיתקיים בנושא של קביעת מחירים, שבכלל בלי קשר לחוק הזה אני יוזם את הדיון.

שלמה מולה: אני מקווה שיתקיים דיון.

שלמה מולה: אני מקווה ששר הדתות יהיה נוכח בדיון ויביע את עמדתו.

שלמה מולה: אפילו נציג משרד המשפטים שהשתתף בדיון אמר: זה נכון, יש בעיה.

שלמה מולה: צריך לתקן את העוול.

שלמה מולה: לא יכול להיות שאנשים יבואו לקבור את מתיהם ובשעתם הקשה יידרשו לשלם סכום כסף אסטרונומי, ואפילו לא ידעו למה בהבדל של סנטימטר גובים בין 18,000 ל-10,000 שקל, ואפילו למה בכלל צריך לגבות.

שלמה מולה: לכן, כל הנושא של הגבייה חייב להגיע לאיזשהו הסדר.

שלמה מולה: אבל החוק הזה, בהחלט, לא קשור לסוגיה הזאת.

שלמה מולה: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת מולה.

דוד רותם: – – –

שלמה מולה: לא שמעתי.

שלמה מולה: לא שמעתי.

גאלב מג'אדלה: לא, הוא לא שואל אותך.

דוד רותם: השר לענייני דתות לא אחראי על הקבורה.

דוד רותם: הוא רק אחראי על הקבורה האזרחית.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת מולה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה.

שלמה מולה: דודו, אני מניח שגם שר הדתות יצטרך לבוא לדבר, גם נציגי חברות קדישא יבואו לדבר וגם החברות הפרטיות יצטרכו.

שלמה מולה: במדינת ישראל צריך להיות התשלום הכי נוח ללא דיפרנציאציה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 18) (בתי-קברות שאינם משמשים למטרות רווח), התש"ע–2010, לוועדת הכספים נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 9, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק מאושרת בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נסים זאב, הבנתי מאוחר מאוד שרצית זכות דיבור.

נסים זאב: – – –

גאלב מג'אדלה: אז אתה סולח לנו.

גאלב מג'אדלה: הבנתי.

נסים זאב: – – – זה בסדר.

נסים זאב: הקונגרס הציוני העולמי הל"ו

גאלב מג'אדלה: הנושא הבא הוא הצעות לסדר-היום מס' 3390 ו-3449: הקונגרס הציוני העולמי הל"ו, של חברי הכנסת שלמה מולה וזאב בילסקי.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האמת היא שאני קצת מופתע.

שלמה מולה: דווקא חשבתי שהרבה חברי כנסת שאכפת להם ומעניין אותם נושא הציונות, יהיו נוכחים, אבל לשמחתי – – –

דוד רותם: הנושא שמה?

שלמה מולה: הציונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה שאכפת להם הם פה.

דוד רותם: בוא ונאמר ככה: חברי הכנסת שהציונות מעניינת אותם באמת נמצאים פה.

שלמה מולה: שנייה.

שלמה מולה: אתה לא נתת לי לדבר.

נסים זאב: – – –

שלמה מולה: למרות הכול, כל מי שהנושא הציוני חשוב להם נמצאים כאן: יושבת-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ליה, יושב-ראש ועדת החוקה, חברי הכנסת, ואפילו מהזרם של ש"ס שהצטרפו לקונגרס הציוני, למוסדות הלאומיים.

שלמה מולה: תהיו ברוכים הבאים.

שלמה מולה: ראשית, אני רוצה דווקא לברך על בחירתו של אברהם דובדבני, שמכונה דובדב, ליושב-ראש ההסתדרות הציונית העולמית.

שלמה מולה: אני חושב שזו בחירה נכונה.

שלמה מולה: היתה לי הזכות לעבוד אתו.

שלמה מולה: הוא אדם ערכי וציוני וכו'.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי להעלות את הנושא לדיון.

שלמה מולה: חשבתי שהקונגרס מתכנס במלאות 150 שנה להולדתו של בנימין זאב הרצל.

שלמה מולה: לתומי, אני מאמין שאילולא אותו אדם, הרצל, אילולא התנועה הציונית – אני באופן אישי לא הייתי מגיע, קיבוץ גלויות לא היה קורה, מדינת ישראל לא היתה קמה.

שלמה מולה: בעצם, התנועה הציונית היא אותה תנועה שעוררה את העם היהודי בתפוצות להגיע לכאן, לארץ-ישראל, להתקבץ.

שלמה מולה: זה נכון שהיה ויכוח אם מדינת היהודים צריכה להיות באוגנדה או בארץ-ישראל.

שלמה מולה: טוב שבחרו להגיע לכאן, כי זו ארץ-ישראל ההיסטורית שלנו.

שלמה מולה: היא לא נתונה לאחרים מבחינה היסטורית, אף-על-פי שיש פה עם אחר, שמבקש היום גם להקים לו מדינה משלו.

שלמה מולה: זו כבר שאלה של מימוש הציונות, ואין זו שאלה של בעצם זכותנו על ארץ-ישראל הגדולה.

שלמה מולה: בנימין זאב הרצל וחבריו מנהיגי הציונות חיפשו בית לעם היהודי, ובעצם בנימין זאב הרצל תכנן וחזה את מדינת היהודים ונתן לה בספרו את מוסדותיה – איזו מדינה תהיה לנו, מה יהיה בתוכן של המדינה בנושאי הביטחון, החינוך, הרווחה.

שלמה מולה: מי שקורא באמת את ספרו של בנימין זאב הרצל – הוא בהחלט לא חשב שתהיה מדינת הלכה.

שלמה מולה: אפשר לקרוא את זה.

שלמה מולה: אפשר לראות.

שלמה מולה: הוא גם לא חשב שעם אחר יגן על ביטחוננו.

שלמה מולה: הוא רצה שיהיה עם, שבעצם העם היהודי יגן על עצמו – שיהיה לו צבא חזק, כמו שיש לנו.

דוד רותם: הוא גם לא כתב שאנחנו צריכים לחלק את הארץ הזאת עם מישהו אחר.

שלמה מולה: שנייה, רגע, אתה עוד פעם, אתה מתפרץ – – –

דוד רותם: עוד פעם, אבל זו אותה פעם.

שלמה מולה: בנימין זאב הרצל, חזונו, חלומו, התגשם שנים רבות אחרי שהוא נפטר.

שלמה מולה: הקמנו לנו מדינה.

שלמה מולה: מנהיגי הציונות הקימו לנו והעבירו אותה אלינו.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, 62 שנה המדינה הזאת חיה וקיימת לנו, והקונגרס הציוני מתכנס מדי ארבע שנים.

שלמה מולה: אדוני השר, תמיד נשאלת השאלה: האם יש עוד צורך בקונגרס הציוני?

שלמה מולה: התשובה היא: חד-משמעית, כן.

שלמה מולה: אנחנו עוד לא סיימנו את המלאכה.

שלמה מולה: קיבוץ הגלויות לא הסתיים.

שלמה מולה: ההתבוללות אפילו גדלה.

שלמה מולה: האנטישמיות לא סיימה את תפקידה, והיא משתוללת בכל מקום, שלא לדבר בכלל על מדינות ערב שכמעט אפשר לחשוב, רוב האנשים אפילו הרימו דגל לבן לגבי המאבק באנטישמיות שם.

שלמה מולה: החינוך היהודי הוא לא בשחקיו, הוא לא במרומיו.

שלמה מולה: יש כאלה שרוצים דווקא לחתור תחת מדינת ישראל, שמדינת ישראל, המדינה היהודית, לא תתקיים, לא יהיה אפילו מושג יהודי.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אם אנחנו רוצים שתהיה לנו מדינה יהודית, אנחנו צריכים מוסדות לאומיים חזקים מאוד, אנחנו צריכים את הקרן הקיימת, אנחנו צריכים את קרן היסוד, אנחנו צריכים את ההסתדרות הציונית על כל זרועותיה, אנחנו צריכים את הפדרציות היהודיות שיחנכו לחינוך יהודי, לערכים יהודיים, אנחנו צריכים את אותן קהילות שהפלורליזם הדתי חשוב להן.

שלמה מולה: והראיה לכך – מי שמגשים את החלום של קיבוץ גלויות זה אותו חוק השבות שחוקק, זו הסוכנות היהודית, זה חלק מהזרוע המבצעת של ההסתדרות הציונית העולמית.

שלמה מולה: מי שרוצה מדינה יהודית, חייב לתת גב חזק מאוד למוסדות הלאומיים, להסתדרות הציונית ולסוכנות היהודית.

שלמה מולה: מי שרוצה לחתור תחת רגליה של הציונות – אני יודע שהם רוצים או היו רוצים שהמוסדות הלאומיים יהיו חלשים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הציונות של הרצל דיברה – הציונות של הרצל היתה שיהיה גיור קל יותר, קיבוץ לבבות.

שלמה מולה: מי שיודע על צאצאיו של הרצל, יודע מאיזו משפחה הוא הגיע.

שלמה מולה: כשיש לנו היום יותר מ-300,000 עולים שהגיעו לארץ על-פי חוק השבות, כמה קשה, איזו מעמסה – מה עובר עליהם כדי להיכנס לבית של העם היהודי, איזה מדורי גיהינום הם עוברים כדי להתגייר, איזו ביורוקרטיה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הציונות של הרצל איננה מבטלת את זכויותיהם של המיעוטים בחברה הישראלית.

שלמה מולה: צריך לעשות שוויון זכויות מלא לאזרחים, למיעוטים, ערבים ויהודים כאחד.

שלמה מולה: זה לא נוגד את הציונות של הרצל.

שלמה מולה: לכן, כדי שהשילוב של מדינה יהודית ודמוקרטית יהיה צד זה בצד זה – ביחד, משולבים זה בזה – בצד אחד, בצד הדמוקרטי, אנחנו צריכים לתת שוויון מלא למיעוטים, אבל אנחנו צריכים להבטיח שהמוסדות הלאומיים, שמבטיחים לנו את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, יהיו חזקים יותר.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו רואים היום את האנטישמיות המשתוללת בעולם – מערכת ההסברה הישראלית לא במיטבה.

שלמה מולה: יכולנו לראות את מה שהיה לפני שבוע, ואנחנו רואים מה קורה לאותן קהילות מבודדות כמו בקוסטה-ריקה – עוד משפחה, עוד קבוצה בדרום אמריקה.

שלמה מולה: וכאשר מדינת ישראל לא מושיטה את ידה, הזרוע המבצעת, הזרועה היחידה של השליחות של העם היהודי היושב בציון היא אותם מוסדות לאומיים.

שלמה מולה: אדוני השר, אני יודע שאתה ציוני.

שלמה מולה: אני קורא לך ולממשלה לחבק את המוסדות הלאומיים, לתת להם יותר משאבים, לאפשר להם להיות שותפים, ולא לראות בהם נטל.

שלמה מולה: יש כאלה שרואים במוסדות הלאומיים דבר שחלף כבר.

שלמה מולה: אנשים כנראה לא מבינים בדיוק את תפקיד ההסתדרות הציונית העולמית, את ייעודה של ההסתדרות הציונית העולמית – להגשים את אותו חזון של מדינה יהודית.

שלמה מולה: אם זה כך, מי שחפץ להיות בארץ הזאת – אני מציע לחזק את אותם מוסדות לאומיים, לא לראות בהם גוף נטול סמכויות, ישן וזקן.

שלמה מולה: אותו גוף שנקרא ההסתדרות הציונית העולמית הביא לנו את המדינה על מגשים של זהב.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להמשיך לתת גם לאותן קהילות, אם זה בחבר המדינות, אם זה באמריקה ובכל היבשות בעולם – לתת להם את האפשרות להמשיך להיות שותפים – שותפים, ולא נטל.

שלמה מולה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת מולה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר דניאל הרשקוביץ, בבקשה, נא להשיב.

גאלב מג'אדלה: שכנעת את השר.

דניאל הרשקוביץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מולה, חברי הכנסת, קודם כול, אני מופיע כאן בשמו של השר בנימין בגין, ביקשו ממני להעביר את תשובתו.

דניאל הרשקוביץ: קודם אקרא את תשובתו ואחר כך אוסיף נופך משלי.

דניאל הרשקוביץ: למרות שלא מדובר בגוף ממשלתי המתוקצב על-ידי הממשלה – בכלל גם לא גוף של מדינת ישראל – אנו רואים חשיבות רבה בהמשך קיומו ופעילותו של הקונגרס הציוני העולמי.

דניאל הרשקוביץ: דווקא בימים כאלה, שבהם מדינת ישראל ניצבת בפני משבר מדיני שהוא מהחריפים בתולדותיה, תהליך דה-לגיטימציה גובר וקריאות רמות שכופרות בכלל בזכותנו להתקיים, יש חשיבות עליונה לחיזוק הגופים הציוניים, וביניהם המוסדות הלאומיים, לטובת התודעה הציונית בקרב העם בישראל ובתפוצות.

דניאל הרשקוביץ: עד כאן הקראתי את תשובתו של השר בגין, ואני רוצה להוסיף את הנופך שלי.

דניאל הרשקוביץ: קודם כול, אני חייב להגיד – דיברת על משפחתו של הרצל.

דניאל הרשקוביץ: אני חושב שהרצל בא ממשפחה טובה.

דניאל הרשקוביץ: אתה יודע שליד שולחן הממשלה יושבים שני שרים שהם ממשפחתו של הרצל, ושניהם חובשי כיפה: שר המשפטים, השר יעקב נאמן, ואני.

דניאל הרשקוביץ: משפחתנו, סבתי עליה השלום מצד אמי, היתה בת-דודה של הרצל.

דניאל הרשקוביץ: והשר נאמן – אני לא יודע בדיוק את הקשר, אבל הקשר אולי קרוב יותר.

דניאל הרשקוביץ: זו בדרך אגב הערה אישית.

דניאל הרשקוביץ: החשיבות של הקונגרס הציוני, בכלל של אותם מוסדות ציוניים, היא לא רק בעת שמדינת ישראל נזקקת לתמיכה, והיא לא רק בעת שהעם בתפוצות נזקק לתמיכה, אלא מה שמייחד את מדינת ישראל – ומהבחינה הזאת היא אינה מדינה ככל העמים – שהיא המדינה שכל יהודי בכל מקום בעולם, זהו ביתו.

דניאל הרשקוביץ: כך ההגדרה בחוק, אבל ההגדרה לא רק נובעת מההגדרה המשפטית היבשה, אלא זוהי מהותה של מדינה: מדינת העם היהודי.

דניאל הרשקוביץ: כשאני מופיע, במיוחד בפני אורחים מחו"ל, אני נוטה לומר שיש שם אנשים בעלי כתובות שונות אבל בית אחד, והבית הוא כאן.

דניאל הרשקוביץ: לכן, מעצם הגדרתה, ממילא מתבקשת מעורבות של עם ישראל כולו בתפוצות ובארץ, בנעשה כאן.

דניאל הרשקוביץ: אשר על כן, הקונגרס הציוני הוא פעילות חשובה הן לעם היושב בתפוצות והן לעם ישראל כאן.

דניאל הרשקוביץ: הרי כולנו עם אחד.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו יודעים שקיומו של עם ישראל תלוי באחדותו, לא באחידותו.

דניאל הרשקוביץ: מה שמאפיין את הבית הזה, שיש בו 120 חברי כנסת ואין שניים שהם אחידים בדעותיהם.

דניאל הרשקוביץ: אבל כמו שאומרים חז"ל על עם ישראל לפני מתן תורה: ויחן שם ישראל כנגד ההר – כאיש אחד בלב אחד.

דניאל הרשקוביץ: דהיינו, הלב הוא אחד גם אם הדעות שונות, כי אין שני אנשים שיש להם אותן דעות.

דניאל הרשקוביץ: לכן, במידה מרובה, אותם כינוסים של הקונגרס הציוני ושל כל המוסדות הציוניים הם ביטוי ללב האחד של העם, והוא לב שאינו מבדיל בין גבולות.

דניאל הרשקוביץ: לכן, זהו אינטרס של כולנו.

דניאל הרשקוביץ: כולנו יוצאים נשכרים מזה.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו מחבקים, כפי שהצעת, את הקונגרס הציוני, כמו את כל הפעילויות, ואנחנו מאחלים שהפעילות החשובה הזאת – שבאמת נזכה ביחד לשנים רבות של פעילות משותפת, פעילות שמשתפת את הכוחות בעם ישראל כולו.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר דניאל הרשקוביץ.

גאלב מג'אדלה: אתה מסתפק בדברי השר, חבר הכנסת מולה?

שלמה מולה: אני מבקש שהדיון יעבור לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

גאלב מג'אדלה: השר מסכים?

דניאל הרשקוביץ: כן.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: נצביע.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: חמישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: הצעתו של חבר הכנסת שלמה מולה תעבור לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: הסעיף האחרון: שאילתות לשר החינוך.

גאלב מג'אדלה: ישיב כבוד שר החינוך, הרב פרוש.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד סגן השר.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 774 של חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר החינוך ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): המועצה המקומית אפרת מנסה לקדם את בנייתם של מוסדות ציבור הנדרשים לשירות התושבים.

גאלב מג'אדלה: אף-על-פי שצו ההקפאה לא תקף בכל הנוגע למבני ציבור, מונעים מהם להמשיך התהליך בגן-ילדים גבעת-זית – תב"ע 410/5/4, ובגן-ילדים גבעת-תמר/דגן – תב"ע 410/5.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מדוע לא ניתן להם להמשיך בבנייה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה כדי לאשר בהקדם את התוכניות?

מאיר פרוש: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מאיר פרוש: בשנת 2010 הגישה המועצה המקומית אפרת בקשה לבניית גן חדש בגבעת-הזית.

מאיר פרוש: לאחר בדיקת הנושא על-ידי אגף המיפוי במינהל הפיתוח שבמשרד החינוך, נענתה המועצה כי "הגנים פועלים כיום במבנים תקניים בשכונת הרימון.

מאיר פרוש: וניתן לדון באפשרות לפדיון מבנים".

מאיר פרוש: בשנת 2010 הרשות לא הגישה בקשות עבור גן תמר/דגן, ולכן הצורך לא הוכר.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: בהתאם לנהלים הנהוגים במינהל הפיתוח, על הרשות להגיש את בקשותיה לשנת התקציב 2011 עד סוף חודש מרס 2010.

מאיר פרוש: אם אגף המיפוי יכיר בצורך לבנות גן חדש באפרת לשנת 2011, תצא פרוגרמה וניתן יהיה לאשר תוכניות על-פי הנהלים המקובלים.

מאיר פרוש: בכל מקרה, נושא בניית גני-הילדים באפרת אינו קשור לצו הקפאת הבנייה.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 838, של חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח; לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שר החינוך ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): האחריות לבריאות התלמידים במערכת החינוך הינה של משרד החינוך.

גאלב מג'אדלה: קשה לקבל נתונים מדויקים באשר להפעלת הסמכויות בנושא.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מתי יוצגו המטרות והיעדים בנושא?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: בית-המשפט העליון ביקש שייערך דיון בנושא.

גאלב מג'אדלה: מתי יוגשו מסקנות והחלטות הדיון?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה הוא מספר שעות החינוך להרגלי בריאות?

גאלב מג'אדלה: 4.

גאלב מג'אדלה: מה הוא מספר התלמידים שנזקקו לטיפול רפואי ראשוני בכל שנה בעשר שנים האחרונות?

מאיר פרוש: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

מאיר פרוש: סעיף 21א בחוק ביטוח בריאות ממלכתי קובע, כי מתן שירותי בריאות לתלמיד, על-פי פריט 1(7) לתוספת השלישית בחוק, הכוללים בדיקת שגרה, חיסון, מעקב והדרכה באמצעות רופא ואחות לתלמידים בבית-הספר, יינתנו על-ידי משרד הבריאות.

מאיר פרוש: החוק אינו קובע כיצד יינתנו ומשרד הבריאות רשאי להחליט להפעילם, על-פי המצב המשפטי הקיים כיום, באמצעות זכיין.

מאיר פרוש: האגודה לבריאות הציבור שימשה בשנים האחרונות זכיין של משרד הבריאות, והעניקה שירותי בריאות לתלמידים במוסדות החינוך, לרבות: חיסונים, בדיקות ומעקב אחר בעיות גדילה והתפתחות של תלמידים.

מאיר פרוש: לאחרונה פרסם משרד הבריאות מכרז חדש, וטרם נבחר זכיין.

מאיר פרוש: ההתקשרות עם הזכיין הנוכחי הוארכה עד ליום 31 באוגוסט 2010.

מאיר פרוש: האחריות והסמכות בנושא, בהיבט המשפטי והביצועי, היא של משרד הבריאות, ויש לפנות לשר הממונה.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: החינוך לבריאות הוא חלק ממדיניות משרד החינוך בתחום הבריאות, המוטמעת הלכה למעשה בגני-הילדים ובבתי-הספר באמצעות הצוותים החינוכיים וכחלק משגרת היום.

מאיר פרוש: התוכניות עוסקות בעקרונות מנחים כלליים – שבית-הספר מתרגם אותם לרמה ביצועית, בהתאם לצרכים, לאופי החינוכי ולמגבלות הקיימות – וכן בקביעת סדרי עדיפויות המחזקים התנהגויות ושיתופי פעולה.

מאיר פרוש: ההטמעה נעשית בקרב תלמידים, צוותים חינוכיים והורים.

מאיר פרוש: 4.

מאיר פרוש: משרד החינוך התקשר בהסכם, על-פי מכרז, עם חברת "נטלי", למתן שירותי עזרה ראשונה לתלמידים במקרי היפגעות שכיחים בבתי-הספר.

מאיר פרוש: מהנתונים עולה, כי במהלך החודשים אפריל 2009 עד פברואר 2010 היו 10,687 פניות למוקד.

מאיר פרוש: בחלקן נשלח לבית-הספר מטפל לצורך מתן עזרה במקום ובחלקן ניתן ייעוץ טלפוני.

מאיר פרוש: אין במשרד נתונים על טיפולים רפואיים שניתנו לתלמידים בשנים שקדמו למתן שירות זה.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 887, של חבר הכנסת מאיר שטרית – איננו; התשובה עוברת לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מאיר שטרית שאל את שר החינוך ביום כ"ח באייר התש"ע (12 במאי 2010): נודע לי שמשרדך ביטל את זכויותיהם של תלמידים בעלי מוגבלות דיסלקטית במבחן הבגרות בלשון, וכעת אותם תלמידים חייבים להיבחן כמו כל שאר התלמידים, דבר אשר יקשה על סיכוייהם לקבל תעודת בגרות.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הדבר נכון?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – מדוע הוחלט על הביטול?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה לפתרון הבעיה?

מאיר פרוש: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

מאיר פרוש: זה כמה שנים מפעיל משרד החינוך בבחינת הבגרות בלשון מבחן מותאם, לצד ועדה בראשות המפמ"ר ללשון וגף לליקויי למידה, אשר דנה בבקשותיהם של תלמידים לקויי למידה להיבחן במבחן הרגיל עם התאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה".

מאיר פרוש: נוכח הניסיון שנצבר בוועדה, אשר דחתה את רובן המכריע של הבקשות, הוחלט בשנת הלימודים תשס"ט כי נכון יהיה לתלמידים בעלי לקויות למידה להיבחן במבחן מותאם העונה על צורכיהם, בהתאם לאישור הוועדה.

מאיר פרוש: מבדיקות שערכה הוועדה עולה כי שיעור העוברים את המבחן המותאם עומד על כ-90.37%, בעוד שיעור העוברים במבחן הרגיל עומד על כ-90.4%.

מאיר פרוש: כמו כן, ממוצע הציונים של התלמידים הנבחנים בשאלון המותאם דומה לזה של כלל תלמידי ישראל.

מאיר פרוש: החל משנת 2003, וכפי שפורסם בחוזר מנכ"ל באותה העת, ניתנו התאמות מסוג "הכתבה" ו"הקראה" לתלמידים, באופן שאינו מחייב אישור ועדה חיצונית או אישור מפמ"ר.

מאיר פרוש: במהלך השנים נמצא, הן מחקרית והן יישומית, כי הוראה זו אינה מאפשרת מתן ציון בגרות הוגן, ראוי ושוויוני, ולפיכך הוחלט כי רק תלמידים בעלי לקות למידה מורכבת יהיו זכאים להתאמות אלה, באישור ועדה בראשות המפמ"ר ללשון וגף ליקויי למידה.

מאיר פרוש: לאור הבקשות הרבות שהתקבלו בוועדה, נמצא כי הצורך בהתאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה" הוא קטן, והכרחי במקרים בודדים של דיסלקציה חמורה ביותר.

מאיר פרוש: על כן עודכנו הנהלים ובשנת הלימודים תשס"ט פורסם חוזר של האגף לליקויי למידה ובו נקבע כי התאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה" יינתנו במקרים חריגים ביותר ועל התלמידים בעלי לקויות למידה לפנות אל הוועדה לשם קבלת זכאות להיבחן במבחן מותאם.

מאיר פרוש: למעשה, נמצא כי נכון יהיה לתלמידים בעלי לקויות למידה להיבחן במבחן מותאם ולא במבחן רגיל עם ההתאמות כאמור.

מאיר פרוש: מאחר שבבחינת הבגרות בלשון נבדקת רמת השליטה של כל תלמיד בשפת האם, ובכלל זה נבדקים נושאים כמו קריאה, כתיבה וידע דקדוקי, התאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה" פוגעות במהות הבחינה ובמטרתה ואינן ניתנות, כאמור, למעט במקרים של דיסלקציה חמורה – מדובר בכ-2% מכלל התלמידים שהינם בעלי דיסלקציה חמורה ביותר; תלמידים אלה בעלי פגיעה חמורה ביכולת לקריאה שוטפת, דיוק, פענוח והבנה של טקסט.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: בשל ההכרה בקשייהם של תלמידים בעלי דיסלקציה, נכתב עבורם מבחן מיוחד, אשר נבנה באופן המותאם למהות הדיסלקציה.

מאיר פרוש: לתלמידים אלו ניתן טקסט קצר ביחס לטקסט במבחן הרגיל, שאלות העוסקות במכלול ולא כאלה הדורשות התייחסות לפרטים, היקף הכתיבה הנדרש מהם מצומצם וכל השאלות הדקדוקיות בנויות באופן שונה.

מאיר פרוש: בנוסף להקלות שפורטו, ישנה אופציה לשעתוק.

מאיר פרוש: הכוונה לכך שהתלמיד כותב בהתאם ליכולתו במבחן, ואילו מורה שאינו המורה שלו בפועל משכתב את דבריו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 888, של חבר הכנסת עפו אגבאריה – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה שאל את שר החינוך ביום כ"ח באייר התש"ע (12 במאי 2010): במשרד החינוך קיימת הוראה שמונעת הקראת מבחן ובחינה בעל-פה לתמידים דיסלקטים.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם ההוראה מתייחסת לבחינות בכל המקצועות?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: האם הוראה זו מתייחסת לכל המגזרים?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה לשינוי ההוראה שמונעת בפועל מתלמידים דיסלקטים להיבחן במקצוע?

מאיר פרוש: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) זה כמה שנים מפעיל משרד החינוך בבחינת הבגרות בלשון, מבחן מותאם, לצד ועדה בראשות המפמ"ר ללשון וגף לליקויי למידה, אשר דנה בבקשותיהם של תלמידים לקויי למידה להיבחן במבחן הרגיל עם התאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה".

מאיר פרוש: נוכח הניסיון שנצבר בוועדה, אשר דחתה את רובן המכריע של הבקשות, הוחלט בשנת הלימודים תשס"ט כי נכון יהיה לתלמידים בעלי לקויות למידה להיבחן במבחן מותאם העונה לצורכיהם, בהתאם לאישור הוועדה.

מאיר פרוש: מבדיקות שערכה הוועדה עולה כי שיעור העוברים את המבחן המותאם עומד על כ-90.37%, בעוד שיעור העוברים במבחן הרגיל עומד על כ-90.4%.

מאיר פרוש: כמו כן, ממוצע הציונים של התלמידים הנבחנים בשאלון המותאם דומה לזה של כלל תלמידי ישראל.

מאיר פרוש: החל משנת 2003, וכפי שפורסם בחוזר מנכ"ל באותה העת, ניתנו התאמות מסוג "הכתבה" ו"הקראה" לתלמידים, באופן שאינו מחייב אישור ועדה חיצונית או אישור מפמ"ר.

מאיר פרוש: במהלך השנים נמצא, הן מחקרית והן יישומית, כי הוראה זו אינה מאפשרת מתן ציון בגרות הוגן, ראוי ושוויוני, ולפיכך הוחלט כי רק תלמידים בעלי לקות למידה מורכבת יהיו זכאים להתאמות אלה, באישור ועדה בראשות המפמ"ר ללשון וגף ליקויי למידה.

מאיר פרוש: לאור הבקשות הרבות שהתקבלו בוועדה, נמצא כי הצורך בהתאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה" הוא קטן, והכרחי במקרים בודדים של דיסלקציה חמורה ביותר.

מאיר פרוש: על כן עודכנו הנהלים ובשנת הלימודים תשס"ט פורסם חוזר של האגף לליקויי למידה ובו נקבע כי התאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה" יינתנו במקרים חריגים ביותר ועל התלמידים בעלי לקויות למידה לפנות אל הוועדה לשם קבלת זכאות להיבחן במבחן מותאם.

מאיר פרוש: למעשה, נמצא כי נכון יהיה לתלמידים בעלי לקויות למידה להיבחן במבחן מותאם ולא במבחן רגיל עם ההתאמות כאמור.

מאיר פרוש: מאחר שבבחינת הבגרות בלשון נבדקת רמת השליטה של כל תלמיד בשפת האם, ובכלל זה נבדקים נושאים כמו קריאה, כתיבה וידע דקדוקי, התאמות מסוג "הקראה" ו"הכתבה" פוגעות במהות ובמטרת הבחינה ואינן ניתנות, כאמור, למעט במקרים של דיסלקציה חמורה – מדובר בכ-2% מכלל התלמידים שהינם בעלי דיסלקציה חמורה ביותר; תלמידים אלה בעלי פגיעה חמורה ביכולת לקריאה שוטפת, דיוק, פענוח והבנה של טקסט.

מאיר פרוש: 1.

מאיר פרוש: ההוראה המונעת הקראה ובחינה בעל-פה אינה מתייחסת למקצועות שבהם נבחנת רמת השליטה של התלמידים בידע ובתוכן הדברים, למשל היסטוריה, גיאוגרפיה וספרות.

מאיר פרוש: במקצועות אלה השפה היא אמצעי לביטוי הידע בלבד.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: ההוראה רלוונטית לכל המגזרים, אך ורק למבחן הבודק שליטה בשפת האם, ובכלל זה קריאה, כתיבה וידע דקדוקי.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: בשל ההכרה בקשייהם של תלמידים בעלי דיסלקציה, נכתב עבורם מבחן מיוחד, אשר נבנה באופן המותאם למהות הדיסלקציה.

מאיר פרוש: לתלמידים אלו ניתן טקסט קצר ביחס לטקסט במבחן הרגיל, שאלות העוסקות במכלול ולא כאלה הדורשות התייחסות לפרטים, היקף הכתיבה הנדרש מהם מצומצם וכל השאלות הדקדוקיות בנויות באופן שונה.

מאיר פרוש: בנוסף להקלות שפורטו, ישנה אופציה לשעתוק.

מאיר פרוש: הכוונה לכך שהתלמיד כותב בהתאם ליכולתו במבחן, ואילו מורה שאינו המורה שלו בפועל משכתב את דבריו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 958, של חבר הכנסת מסעוד גנאים – התשובה עוברת לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מסעוד גנאים שאל את שר החינוך ביום כ' בסיוון התש"ע (2 ביוני 2010): באוניברסיטת בן-גוריון אין חוג לשפה ערבית וקיימת חטיבה ללימודי ערבית.

גאלב מג'אדלה: בדרום קיים מחסור במורים מקצועיים בשפה הערבית, ואוניברסיטת בן-גוריון אינה נותנת מענה לצורך זה, למרות היותה האוניברסיטה היחידה בדרום.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: למה אין חוג לשפה הערבית באוניברסיטה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה להקמת חוג כזה בקרוב?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מתי? 4.

גאלב מג'אדלה: אם לא – למה?

מאיר פרוש: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מאיר פרוש: אוניברסיטת בן-גוריון מקיימת לימודי שפה ותרבות ערבית במסגרת המחלקה ללימודי המזרח התיכון, ונמצאת כעת בעיצומו של תהליך שבמסגרתו יורחבו ויועשרו לימודים אלה, המיועדים, בין השאר, להכשרת מורים לערבית.

מאיר פרוש: האוניברסיטה גייסה לצורך כך מורים רבים, רובם במעמד עמיתי הוראה, או מורים מן החוץ, מיעוטם חברי סגל מן המניין.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: ועדת הערכה של המל"ג, אשר ביקרה לאחרונה במחלקה ללימודי ערבית באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב, שיבחה את המחלקה על כך שלימודי ערבית ולימודי המזרח התיכון דרים בכפיפה אחת והזהירה מפני הפרדה.

מאיר פרוש: יצוין כי הקשר בין התחומים הדוק מאוד והשילוב מועיל לשניהם, הן על דעת הוועדה והן על דעת הפקולטה והמחלקה.

מאיר פרוש: 3–4.

מאיר פרוש: האוניברסיטה מודעת למחסור הקיים במורים בשפה הערבית בדרום ופועלת למציאת פתרון במסגרת המחלקה ללימודי המזרח התיכון.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות לכבוד סגן שר החינוך על המאמץ הכביר שעשה והגיע לדוכן.

מאיר פרוש: ועל דקת הדומייה מעל הדוכן.

גאלב מג'אדלה: ועל דקת הדומייה שכיבד אותנו בה מעל הדוכן.

גאלב מג'אדלה: אני מבקש לנעול את ישיבת מליאת הכנסת – תם סדר-היום.

גאלב מג'אדלה: מחר תתחדש מליאת הכנסת בשעה 11:00.

גאלב מג'אדלה: הישיבה נעולה.