ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 313, 2012-01-24 00:00

ראובן ריבלין: כבוד השר – שר התיירות – סטס מיסז'ניקוב, רבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ט בטבת תשע"ב, 24 בחודש ינואר 2012 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיונים מהירים בנושאים: כבישי גישה לבתי-הספר במגזר הבדואי, הצעתם של חברי הכנסת מוחמד ברכה וטלב אלסאנע; פיטורי מאות עובדים וקריסת תעשיית הטונה הישראלית כתוצאה מכוונת הממשלה להוריד מכס על יבוא שימורי טונה, הצעתם של חברי הכנסת ליה שמטוב ומגלי והבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות נגד חבר הכנסת דוד רותם.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בדבר שיתוף פעולה בתחום החקלאות בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה הסוציאליסטית הדמוקרטית של סרי-לנקה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, כל המבקשים להשתתף בנאומים בני דקה יצביעו, על מנת שהם יהיו ראשונים.

ראובן ריבלין: ראשון הנואמים – חבר הכנסת הרצוג, ואחריו – חבר הכנסת אייכלר.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הנה, אתה יכול להצביע, אבל אני אוסיף אותך אם לא.

ראובן ריבלין: הצבעת, זה בסדר.

ראובן ריבלין: אני כבר, רק מקבל – הראשון – חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני ייגש.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, ראשית אני מברך על קיומו של הדיון היום לציון יום השואה הבין-לאומי.

יצחק הרצוג: אני רוצה לומר שהבוקר השתתפתי ב-teleconference, בשידור למאות תלמידי בית-ספר בגרמניה, עם ניצול שואה בשם פסח אנדרמן מ"יד ושם" בירושלים.

יצחק הרצוג: אני חושב שהשימוש ברשתות החברתיות ובטכנולוגיה המודרנית הוא מאוד חשוב בדיונים שייסובו כאן על הנחלת לקחי השואה.

יצחק הרצוג: בנושא אחר לחלוטין – אני חייב לומר שלאור החלטת האיחוד האירופי אתמול על הטלת סנקציות על אירן בנוגע לאספקת נפט למדינות האיחוד האירופי, אפשר בוודאי לבוא ולקבוע שאמירתו של שר החוץ לפני חודש שגרמניה, צרפת ובריטניה הן מדינות לא רלוונטיות היא מגוחכת, מעליבה וטיפשית.

יצחק הרצוג: היום אנחנו צריכים להצדיע למדינות הללו ולומר להן חזק ואמץ, וכמובן לצפות שאם הסנקציות לא יתממשו – להמשיך הלאה בלחץ ביתר שאת.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: כתבתי אותך.

נחמן שי: הוספת – – –

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, במסגרת "קורבן התמיד" להעלאה על המוקד התקשורתי של הנושא החרדי, אז היום היתה כותרת גדולה שמשרד החינוך עומד לשכור חוקרים שיעשו חקירות סמויות נגד אברכים, ודרמה גדולה.

ישראל אייכלר: אני בעד חקירות ובדיקות של כל כסף ציבורי שהולך לכל מוסד נתמך, אבל לא ייתכן שמתקציב הישיבות לוקחים חוקרים, והרבה יותר מאשר בכל מקום אחר בודקים דווקא את הישיבות, וזה דבר שלא ייעשה.

ישראל אייכלר: הוא הדבר, שמשרד התחבורה עשה 4,250 בדיקות על 50 קווי מהדרין, דבר שממומן מכספי הציבור, ולא נמצא הדבר.

ישראל אייכלר: לכן, אני אציע, בעזרת השם, לכנסת הצעת חוק שלא יעביר משרד ממשלתי תקצוב לגוף נתמך, אלא אם כן בוצעה בדיקה יסודית של הבקשה על כל חלקיה ופרטיה, ועמידה בדרישות הממונה על השכר בשירות הציבורי.

ישראל אייכלר: אבל סעיף נוסף: הבדיקה תהיה אחידה בכל המשרדים, לגבי כל הגופים המתוקצבים.

ישראל אייכלר: לא ייתכן, אדוני היושב-ראש, שמוסדות התרבות – כמעט אין שום בדיקה; מוסדות נוספים – אין כמעט שום בדיקה; בחשבות האוצר יש איזו מערכת בדיקה מאוד מאוד מינורית; ועל הישיבות ועל הגופים הנתמכים החרדיים יהיו בדיקות ממש כאילו מדובר פה בפושעים וגנבים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאייכלר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, ואחריו – חבר הכנסת דודו רותם.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אתמול השתתפתי בדיון בוועדה לפניות הציבור שעסק באפשרות לפצות – להעניק פיצויים – למשפחות על שלושה בתים שנהרסו על-ידי המדינה במגרון.

אריה אלדד: התיאורים של מה שקרה בבתים האלה היו באמת מזעזעים: על ילדים שהוצאו באישון לילה, ועל חפציהם והציוד האישי שלהם שהושלך ערב פתיחת שנת הלימודים – בלי ספרים, בלי מחברות.

אריה אלדד: המדינה החליטה לקיים את צו בית-המשפט ולהרוס עד 31 במרס את מגרון.

אריה אלדד: יש שם 200 ילדים.

אריה אלדד: מי שלא רוצה ללכת לטרגדיה לאומית, מוטב שישקול את מעשיו שוב ויעשה עוד צעד אחד כדי למצוא פתרון לבעיית מגרון.

אריה אלדד: אחרת, נהיה צפויים למחזות קשים יותר מאשר היו בעמונה.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אבל צריך גם לזכור שהממשלה לא רוצה לבטל את מגרון אלא רק להעתיק אותה.

ראובן ריבלין: יש הרבה פנים.

ראובן ריבלין: גם לי יש התלבטויות רבות, אבל בעניין מגרון, בכל זאת הממשלה מבינה שהם צריכים להישאר באזור.

ראובן ריבלין: כמובן שיש גם השלכות לדברים שאתה התחלת ודיברת בהם, וכולנו צריכים לתת את דעתנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דודו רותם, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת ברוורמן.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר, אם אני לא טועה, למדנו פרק בהלכות השהאדה.

דוד רותם: חבר הכנסת אחמד טיבי אמר בין היתר: בהיסטוריה של העמים ובמאבקיהם, תופס השהיד את פסגת התפארת.

דוד רותם: אין ערך נעלה יותר מהשהאדה.

דוד רותם: השהיד הוא אשר פורץ את הדרך, ומסרטט בדמו את הדרך לחירות והשתחררות.

דוד רותם: השהיד הוא סמל המולדת.

דוד רותם: אני חושב שכדאי שנזכיר לחבר הכנסת אחמד טיבי: השהידים, שהוא מדבר בשבחם, השאירו בישראל עשרות אלפי משפחות שכולות, פצועים, הרוגים וילדים שנרצחו.

דוד רותם: אז בואו ניזהר כשאנחנו מדברים על השהידים.

ראובן ריבלין: רק נדמה לי – חבר הכנסת טיבי לא נמצא פה בגלל שהכנסת הגבילה את השתתפותו, אבל נדמה לי שהדברים נאמרו לפני שנה.

ראובן ריבלין: לא שאני – חריפותם – הם פורסמו אולי, אבל הם נאמרו לפני שנה, נדמה לי.

דוד רותם: הם שודרו בטלוויזיה הפלסטינית ב-9 בינואר 2011.

ראובן ריבלין: פורסמו – הוא אמר אותם – נדמה לי שהוא אמר אותם לפני.

דוד רותם: יכול להיות – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי.

דוד רותם: – – – זה לא משנה – – –

ראובן ריבלין: אין ויכוח, רק כאילו השתמע שהוא אמר זאת בשבוע שעבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברוורמן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מולה, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: אתה היית קודם, ראשון.

ראובן ריבלין: בן-סימון היה ראשון, קודם.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, השפעת מכה, ואני רוצה לומר על כלכלת בריאות, אז והיום.

אבישי ברוורמן: כשמדינת ישראל הוקמה, היה ברור שהבטלה היא אם כל חטאת.

אבישי ברוורמן: ספיר לא רצה לתת קצבאות.

אבישי ברוורמן: ומצד שני, הדגש של מדינה, של עבודה, היה שהחברה נותנת שירותים בבריאות ובחינוך.

אבישי ברוורמן: מלה לגבי הבריאות: השפעת מכה – 172% תפוסה בבתי-החולים.

אבישי ברוורמן: אנחנו שומעים בכל המחלקות – המיטות, ילדים ב"שניידר", ב"עמק", ב"סורוקה", נמצאים בפרוזדורים.

אבישי ברוורמן: אבל זו לא רק השפעת.

אבישי ברוורמן: מספר המיטות ל-1,000 נפש ב-OECD – 3.5 מיטות; אצלנו – 2.

אבישי ברוורמן: ולכן, כלכלת בריאות אומרת שמייד בטווח הקצר להשקיע בתשתיות למלונאות לרפואה, כדי שלציבור תהיה האפשרות.

אבישי ברוורמן: זו גם כלכלה צודקת, ויש לה תשואה לטווח הארוך.

אבישי ברוורמן: אני מציע ללמוד ממייסדי הציונות שכלכלה שיש בה בריאות וחינוך, ומצד שני תמריצים לעבודה, היא הכלכלה הנכונה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר לשעבר וחבר הכנסת ברוורמן.

ראובן ריבלין: מולה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחרי מולה – חבר הכנסת עמיר פרץ, ואז אנחנו ניתן לכל אלה שנכנסו לפי סדר כניסתם.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: ואתה שני.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בימים האחרונים, בשבועות האחרונים, אנחנו רואים את גל גילויי הגזענות מרקיע שחקים והולך וגדל.

שלמה מולה: רק אתמול בערב היתה כתבה עצובה, אדוני היושב-ראש – מאות ועשרות יוצאי אתיופיה שלמדו חינוך במדינת ישראל, יש להם תעודת הוראה, וכשהם הולכים לראיונות, אדוני היושב-ראש, אומרים להם: המבטא שלכם לא מספיק צברי, לא תוכלו ללמד ולהיות מורים במדינת ישראל.

שלמה מולה: ואני נזהר בלשוני, אדוני היושב-ראש, אני אומר שיוצאי אתיופיה הם הראי של מדינת ישראל, וקליטתם של עולי אתיופיה זה מבחן כבוד לחברה הישראלית ולמדינת ישראל.

שלמה מולה: אני חושב שמעשים פסולים מסוג זה בעצם מוציאים את דיבתה של מדינת ישראל החוצה.

שלמה מולה: כדאי מאוד שהחברה הישראלית, מערכות ישראל, יחשבו ויחשבו, ועוד פעם יחשבו, מה עובר על העדה הזאת.

שלמה מולה: וכל יום אנחנו מתבשרים על עוד פרשה ועוד מעשה.

שלמה מולה: ואני אומר לך, כאיש ציבור, נורא עצוב לי.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו – דניאל בן-סימון ראשון?

ראובן ריבלין: אתה לא ביקשת.

ראובן ריבלין: אוקיי, חמד עמאר.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להצביע על התופעה שלצערי אנחנו נחשפים אליה כל יום מחדש, וזה הפריפריה שהולכת ומתרופפת.

עמיר פרץ: לצערי חשבנו שהסימנים הראשונים, של מפעל "פרי הגליל" ואחר כך "סלינה" – פלסטיק – ייעצרו שם.

עמיר פרץ: היום אנחנו רואים שגם מפעלים כמו "בריל", כמו "שלאון", כמו "טלדור" – ומבחינתנו צריכה להישאל שאלה.

עמיר פרץ: הרי לא כל דבר – הממשלה אשמה.

עמיר פרץ: זה נכון שכשאתה בא ובוחן ויורד לעומק הדברים מסתבר לך שסכנת הסגירה של אותם מפעלים קשורה בכשל ניהולי, שאלות של שינויים בשוק שבו עוסק אותו מפעל.

עמיר פרץ: אבל השאלה היא, האם האחריות הבסיסית של ממשלה היא לייצר מקום עבודה לאזרחיה?

עמיר פרץ: האם מקום עבודה הוא מותרות?

עמיר פרץ: האם העובדה שאין לנו שום כלי שנותן לנו התראה לפני שאנחנו מגיעים לפרשיות כמו "פרי הגליל" ואחרות היא לא איזה כשל בעייתי מאוד?

עמיר פרץ: ואני מאוד מקווה שאכן הממשלה תמצא את הדרך לעצור את הסחף הזה בטרם זה יהפוך לקטסטרופה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו, אם ירצה, אלכס מילר, ואם לא – חברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ביום ראשון ביקרה השדולה לשלטון המקומי ביישוב בית-ג'ן ונפגשה עם ראשי רשויות דרוזיות.

חמד עמאר: הבעיה שסובלת ממנה העדה הדרוזית היום זה כל נושא התכנון והבנייה.

חמד עמאר: נושא התכנון והבנייה היום בעדה הדרוזית הוא בעיה שאם היא לא תיפתר היא יכולה לגרום לבעיה הכי רצינית שיש.

חמד עמאר: ואני אתן לך דוגמה, היישוב בית-ג'ן.

חמד עמאר: תוכנית מיתאר אושרה בפעם האחרונה בשנת 1987.

חמד עמאר: תוכנית אחרת הופקדה בשנת 2004 ועד עכשיו לא קיבלה אישור.

חמד עמאר: שטח השיפוט של בית-ג'ן היה ב-1948 40,000 דונם; היום שטח השיפוט של בית-ג'ן – 6,300.

חמד עמאר: היום בבית-ג'ן קיימים 700 בתים מחוץ לתוכנית מיתאר, ו-700 אנשים נקנסו, קיבלו קנסות, נשפטו – מיליוני שקלים – והם לא אשמים.

חמד עמאר: אמרתי, ב-1987 אושרה תוכנית מיתאר.

חמד עמאר: חלקות לחיילים משוחררים – הפעם האחרונה שחולקו בבית-ג'ן היתה בשנת 1994.

חמד עמאר: רק הנתונים האלה יכולים להעיד, ואני לא רוצה לדבר על חיבורי חשמל, שאני הבנתי שיזמת ישיבה אתנו, עם כל הגורמים – –

ראובן ריבלין: נכון.

חמד עמאר: – – אתך.

חמד עמאר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני יזמתי בלשכתי ישיבה עם שר הפנים ועם חברי הכנסת המביאים ומוציאים את ענייניהם של תושבי עוספיא, בית-ג'ן, דאלית-אל-כרמל, ואנחנו נטפל נקודתית, כי יש שם באמת בעיה שלא מסתיימת, וצריך לסיים אותה.

ראובן ריבלין: אני מכיר את הבעיה של בית-ג'ן.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהמועצה המקומית הגישה גם כמה תביעות.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, היתה שם בעיה של בנייה בלתי חוקית כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: גם שם צריכים לבוא ולראות מה אפשר לעשות כמו בכל המקומות שבהם אנחנו באותה בעיה.

ראובן ריבלין: אבל באמת העניין של עוספיא ודאלית-אל-כרמל הוא בעיה שחייבת למצוא פתרון.

ראובן ריבלין: אי-אפשר – יותר מ-15 שנה, מה זה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, השר וחברי חברי הכנסת, היום התפרסם שמשרד המשפטים יוצא בתוכנית ראשונית שבה אנשים שמחזיקים ומשתמשים בכמות קטנה של סמים לא ייחשבו עוד כפושעים פליליים, אלא תינתן להם בעצם האופציה של שיקום ופיצוי.

עינת וילף: רציתי לברך את משרד המשפטים על היוזמה הזאת.

עינת וילף: היא אומנם דורשת אומץ, הליכה קצת אולי נגד מקובלות, אבל זו המדיניות הנכונה.

עינת וילף: כפי שראינו בדוח בין-לאומי שהוגש לאחרונה למזכ"ל האו"ם – היו בו ראשי מדינות, אנשים מאוד רציניים – הוכח שבסופו של דבר הפללת המשתמשים בסמים אינה עובדת, היא מזיקה, והדרך הנכונה היא להתייחס למי שמשתמש ולמי שזקוק לכך כאל אדם שלכל היותר זקוק לסיוע של רווחה ובריאות; במקרים מסוימים, כמובן לא בכלל.

עינת וילף: אבל, כל התפיסה צריכה לעבור מתפיסה פלילית לתפיסה שיקומית.

עינת וילף: ועל כן אני רוצה לברך את משרד המשפטים על כך שנקט את העמדה הזאת, ויישר כוח על אומץ הלב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – טלב אלסאנע.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מוצא את עצמי מסכים ומוסיף על דבריו של חברי חבר הכנסת עמיר פרץ בעניין סגירת המפעל, מפעל הנעליים "בריל" בראשון-לציון.

נחמן שי: המפעל הזה ייסגר ו-200 עובדיו יישלחו הביתה לאחר שמשרד הביטחון החליט להעביר את רכש הנעליים מישראל לארצות-הברית.

נחמן שי: כולם יודעים שארצות-הברית מעמידה לרשותנו סיוע נדיב מדי שנה.

נחמן שי: רובו ככולו מיועד לאמצעי לחימה.

נחמן שי: אבל מאחר שמדינת ישראל לחצה בעבר, האמריקאים הסכימו גם שנוכל לרכוש פריטים נוספים.

נחמן שי: כמחווה, זה מאוד יפה.

נחמן שי: אז אני מקבל את הרעיון שאם אפשר לרכוש גם דברים אחרים בארצות-הברית, אז בסדר, נעשה את זה והדבר יקל.

נחמן שי: אבל אני חושב שמדינה שחרדה לאבטלה ולתעסוקה, מדינה שמבינה שביטחון זה לא רק טנקים, זה גם נעליים, וזה לא רק תותחים אלא גם גרביים, כמו שהיושב-ראש ודאי זוכר שכשהיינו צעירים נהגנו לשיר את זה; אתה זוכר?

נחמן שי: אמרנו: "תותחים במקום גרביים" ו"טנק במקום זוג נעליים".

נחמן שי: אבל היום גם נעליים צריך לחיילים וגם גרביים צריך לחיילים.

נחמן שי: פריטים כאלה הם low-tech, הם לא היי-טק.

נחמן שי: אני חושב ש-200 אנשים שיצטרכו לחפש עבודה חדשה זו מכה.

נחמן שי: חוסן חברתי הוא מרכיב בביטחון לאומי.

נחמן שי: אבטלה היא מרכיב בביטחון.

נחמן שי: אני חושב, אני מבקש, ואני אעשה כל שאפשר כדי שהמפעל הזה לא ייסגר, כמו שהוחלט שגם טקסטיל יעשו כל מאמץ לרכוש בארץ.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עניין חשוב, ואכן אושר על-ידי הנשיאות כדיון באחת הוועדות ביוזמתך וביוזמת חברים אחרים.

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברת הכנסת אדטו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה למחות על כך שחבר הכנסת רותם התייחס לדבריו של חבר הכנסת טיבי כשהוא יודע שהוא לא נמצא במליאה עקב הרחקה, עם כל המחאה שלנו בעניין.

ראובן ריבלין: ציינתי זאת.

טלב אלסאנע: זה – מבחינת ההגינות.

טלב אלסאנע: הדבר השני, כבוד היושב-ראש, לפעמים דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

טלב אלסאנע: לפני כמה חודשים שר החינוך סער העלה, או חייב לכלול בתכנים של מערכת החינוך את הרוגי המלכות.

טלב אלסאנע: יש כאלה שרואים בהם גיבורים שהועלו לגרדום, יש כאלה שרואים בהם טרוריסטים שנענשו בגין מעשיהם.

טלב אלסאנע: ביהדות רואים ביהודה המכבי גיבור יהודי, אבל יש כאלה שרואים בו מי שהוביל את המרד של החשמונאים נגד אנטיוכוס הרביעי וכלל גם פשיטות על כפרים של יהודים – נשים, ילדים – וחיסל אותם.

טלב אלסאנע: יש כאלה שיראו בו רוצח, יש כאלה שיראו בו גיבור יהודי.

טלב אלסאנע: יש כאלה שיראו בג'ורג' וושינגטון, שהוביל את המאבק של האמריקנים נגד הקולוניאליזם הבריטי – הבריטים יראו בו טרוריסט, והאמריקנים יראו בו מייסד האומה.

טלב אלסאנע: לכן, כל עם יש לו את מובילי המאבק שלו.

טלב אלסאנע: כל אחד רואה את זה מזווית ראייה שונה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני לא יכול, כמובן, להפסיק אותך בנאומך, כי זכותך לומר כל מה שאתה חושב.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, אני חושב שגם אתה, בדיוק כמוני, לא חושב שאדם הוא גיבור כשהוא הורג תינוק.

ראובן ריבלין: אני בטוח שאתה כמוני לא חושב שאדם הוא גיבור או קדוש אם הוא הורג אשה חסרת ישע – –

טלב אלסאנע: אין ספק.

ראובן ריבלין: – – או מפוצץ אוטובוס על אנשים, נשים וטף.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, גם אתה, כבדואי גאה ואזרח גאה, בכל מקום שבו תימצא – וזכותך לומר את כל דבריך – בוודאי מבחין.

ראובן ריבלין: אני לא יודע על יהודה המכבי שהרג – הוא הרג חיילים שנלחמו בו, אבל הוא לא הרג תינוקות.

ראובן ריבלין: אני רק אמרתי זאת כי אני לא יכול – זכותך לומר – – –

טלב אלסאנע: בוא נסכים שמי שהורג ילדים, מי שהורג נשים, לא משנה לאיזו דת – –

ראובן ריבלין: הוא לא שהיד.

טלב אלסאנע: – – לא משנה לאיזה לאום, לא משנה.

ראובן ריבלין: הדת היהודית לא היתה אומרת שיהודה המכבי הוא גיבור אם הוא היה הורג ילדים ונשים.

ראובן ריבלין: אני חושב שגם אתה, בשבט אלסאנע, לא יבואו ויאמרו שאדם הוא גיבור גדול אם הלך והרג תינוק בן שישה חודשים.

טלב אלסאנע: אני מסכים למה שאתה אומר, היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני בטוח, לא עלה בדעתי שלא תסכים.

טלב אלסאנע: הבעיה – שתהיה קביעה מוחלטת, לא משנה אם ההורג יהודי או ערבי.

ראובן ריבלין: אני, גם אם חלילה יהרגו בן משפחה תינוק, אני אם אהרוג תינוק אחר כנקמה, אני גם לא שהיד, אני הרגתי תינוק.

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: כמה ילדים ותינוקות שלכם נהרגו בעזה?

טלב אלסאנע: כמה פלסטינים ילדים ונשים נהרגו?

ראובן ריבלין: שם מחבלים ירו "קטיושות" מתוכו.

ראובן ריבלין: לא נתווכח, גמרנו את העניין.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על אותם גיבורים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אדטו.

ראובן ריבלין: אני לא באתי להתווכח, רק חשבתי שראוי שכולם ידעו שאתה – אני מכיר את שבט אלסאנע ואני מתפאר בו.

ראובן ריבלין: אני מתפאר בבדואים של שבט אלסאנע.

ראובן ריבלין: לא גיבור שם מי ש – בבקשה.

רחל אדטו: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנחנו מציינים היום את יום השואה הבין-לאומי, ואנחנו מתכבדים באורחים שנמצאים כאן.

רחל אדטו: אבל אנחנו היום, ב-24 בינואר, מציינים גם 105 שנה להיווסד "הצופים".

רחל אדטו: היום לפני 105 שנה, בלונדון באנגליה, באדן פאוול ייסד את תנועת "הצופים".

רחל אדטו: אין ספק שתנועת "הצופים", שהיא גם תנועה בין-לאומית וגם אחת מתנועות הנוער בארץ – התנועה הגדולה בתנועות הנוער בארץ – היא בעלת משמעות מאוד גדולה והשפעה גדולה.

רחל אדטו: אין ספק גם כי רבים מהיושבים כאן באולם, ואני כמובן אחת מהם, גדלו כחניכים בשבטי "הצופים".

רחל אדטו: כאשר אנחנו מסתכלים היום ומדברים על חינוך, ערכים, נוער ומה דרכו של הנוער, אין לי שום ספק שהאחריות, או החשיבות לילדים ונוער לגדול בתוך תנועות הנוער – יש לה השלכות מאוד גדולות גם על הדרך שבה הם גדלים, גם על הערכים שהם מתחנכים עליהם, על הערכים שהם מביאים אתם אחר כך להתנדבויות כשהם הולכים לצבא או לכל מקום אחר בהמשך חייהם.

רחל אדטו: לכן אני רק אסיים את דברי בברכת "הצופים": "היה נכון" – –

ראובן ריבלין: נכון תמיד.

רחל אדטו: "נכון תמיד".

ראובן ריבלין: תודה רבה לרחל אדטו.

ראובן ריבלין: דב חנין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – סעיד נפאע, ואם לא יהיה – מסעוד גנאים.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני אתחיל בהזדהות עם מורי היל"ה.

דב חנין: מורים שמשלימים השכלה לנוער נושר, עובדים במתנ"סים, עושים עבודה מבורכת, שבתו אתמול במאבק על התנאים שלהם, על השכר שלהם – שכר בחגים, בחופשות, ביטחון תעסוקתי, תשלום על שיעורים מבוטלים.

דב חנין: אני חושב שהם צודקים.

דב חנין: אני מביע הזדהות אתם.

דב חנין: כמו חברת הכנסת וילף, אני מברך על החלטתו של משרד המשפטים לקדם הליכים חלופיים בעבירות עוון.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להזכיר שאנחנו כאן בכנסת, בהצעת חוק פרטית, פתחנו את האפיק הזה של הליכים חלופיים לבני-נוער.

דב חנין: היו הרבה ויכוחים מקצועיים.

דב חנין: אני חושב שאנחנו עושים דבר ראוי, מבורך וחשוב.

דב חנין: אסיים, אדוני היושב-ראש, בהסכמה לדבריך על מי שפוגע בילדים ופוגע באוטובוס.

דב חנין: הדברים נכונים למי שעושה את זה, יהיו דתו, אמונתו והשתייכותו הלאומית אשר יהיו; כולל, אגב, ראשון הרוגי המלכות, שלמה בן-יוסף, שב-21 באפריל 1938, אם אני זוכר היטב, השליך רימון על אוטובוס ערבי שהיה בדרכו מצפת לראש-פינה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: יש לי משהו לומר, נאום בן דקה מטעמי לאורחים היושבים כאן, לפני שנתכנס לישיבה המיוחדת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול שמעתי מחבר כנסת אורבך את הנאום שקראתי לו "נאום ההנחות", שבו הוא טוען שבמדינה נותנים לערבים הנחות ולא באים אליהם בדרישות או בטענות, ולא שופטים אותם ומתחשבנים אתם על מה שהם עושים או על מה שמדברים, כי פשוט הם ערבים ומגיע להם – יעני לנו – פטור.

מסעוד גנאים: לחבר כנסת אורבך אני אומר:

מסעוד גנאים: אנחנו פה בדיוק כדי לא לתת לנו שום הנחה.

מסעוד גנאים: אנחנו באים בדרישות מהדמוקרטיה הישראלית, ואנחנו לא מחכים ולא רוצים את ההנחות שלה ולא של אף אחד, ולא את ההטפה המוסרית שבאה ממניעים בלתי מוסריים.

מסעוד גנאים: אני אומר לו: תפאדל, תתחשבן ותדרוש ותשבות ואל תדלג על שום אמרה או מעשה, כי העניין פה הוא לא ההנחות אלא הדרישות שהדמוקרטיה שאתה מטיף לה לא מצליחה לעבור את מבחנן, כי אתה פשוט – כי דמוקרטיה זאת סובלת מהמטען החריג של היהדות-פלוס שאתה מעמיס עליה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה רוצה להתייחס?

סטס מיסז'ניקוב: לא.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו בעוד כמה דקות נציין את יום 27 בינואר.

ראובן ריבלין: אני בכוונה מציין את התאריך הלועזי למניינם, שכן הוא נקבע על-ידי האומות המאוחדות, ביוזמת השר סילבן שלום, כיום השואה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: אבל אני הייתי רוצה שלפני שנתחיל בקיום הישיבה המיוחדת לנושא זה, בהשתתפות ראש הממשלה וראש האופוזיציה – אשר טרם הגיעו, כי עדיין לא 16:30 – להפנות את תשומת לבו של השר לדבר שחלק מחברי הכנסת יודעים, ושאנחנו בכנסת בוודאי נזדקק לשאלה הזאת וגם, להערכתי, נעמוד בתוקף על כך שאותה חברה שהוקמה על מנת לקבל פיצויים בכל אותם גופים, כולל ממשלת ישראל ובנקים, אשר היו בידיהם רכוש של נפקדים מהשואה ואשר הקמנו אותה לאחר מאבק לא קטן בכנסת זאת, וכולם עמדו לצד אותו חוק – אנחנו, התגלגלה לאוזנינו שמועה כאילו מבקשים להפוך את החברה לחברה ממשלתית וכאילו האוצר מתכוון להשתלט בדרך כזאת או אחרת על הכספים, והם בגובה של 200 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אני זוכר את אותו יום עם נח פלוג, זכרו לברכה, כאשר אנחנו הבאנו לגמר חקיקה – חברת הכנסת אביטל היתה, זבולון אורלב היה אז חבר הכנסת, השר לשעבר רביץ ועוד רבים אחרים.

ראובן ריבלין: כולנו עמדנו על כך וגמרנו את ההלל על שהבאנו לידי חקיקת חוק אשר העמיד את אותם כספים לרשות הניצולים בראש ובראשונה, כמובן, גם כדרך להשבה של אותם נכסי נפקדים, אם היו מוצאים את העקבות של יורשיהם.

ראובן ריבלין: אבל הכנסת, להערכתי, תעמוד בתוקף, אדוני השר, על כך שהחוק אשר הוצע לא יהפוך פלסתר על-ידי הפיכתו לחלק מתקציב המדינה על-פי הוצאותיו.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש גם בעניין זה להפנות את תשומת לב האורחים, שהכנסת תעמוד לעניין זה על כך שאותה קרן אשר נתקבלה, אשר הוקמה ואשר יש לה יעדים וייעודים משלה, לא תהפוך להיות כלי בתקציב המדינה.

ראובן ריבלין: כן, חבר הכנסת רותם, זה יעבור אליך לוועדה.

דוד רותם: זה כבר נמצא אצלי.

ראובן ריבלין: זה כבר אצלך?

ראובן ריבלין: למה, החוק עבר בשבוע שעבר?

דוד רותם: החקיקה הזאת נמצאת אצלי.

ראובן ריבלין: אני יודע, חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: אתה יושב-ראש הוועדה המשותפת לוועדת הכספים ולוועדת החוקה.

דוד רותם: – – – מבזבזת את הכספים של הניצולים על – – –

ראובן ריבלין: הבנתי, מאה אחוז.

ראובן ריבלין: אני אומר שהתגלגלה שמועה לאוזני, ואני אומר בצורה המפורשת ביותר: הכנסת תעמוד על המשמר.

ראובן ריבלין: הכנסת תעמוד על המשמר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כפי שציינו בפני חברי הכנסת רותם והרצוג, יש ועדת כנסת מיוחדת בראשות רותם ובחברותם של חבר הכנסת בילסקי ושל חבר הכנסת הרצוג, ועל כך אנחנו – ועדה זו בוודאי תיתן את דעתה בכל רגע ובכל עת כשתהיה איזושהי סכנה לקיומה של אותה קרן.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עדיין נמצאים בהמתנה לכניסתם של ראש הממשלה, וראש האופוזיציה נכנסה, ואני מודה לה, וגם ראש הממשלה בדרכו.

ראובן ריבלין: אנחנו אמרנו ב-16:35.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לציין שמייד לאחר מכן באופן פורמלי תיפתח ישיבה בנושא דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, בהתאם לחוק שהוארך לפני חמש שנים על-ידי הממשלה הקודמת וגם נחקק על-ידי הממשלה הקודמת קודמת, ב-2002, הוארך ב-2007, ואנחנו צריכים להיזקק לו.

ראובן ריבלין: זו רק פתיחת דיון, כמובן.

ראובן ריבלין: מי מחברי הכנסת שירצה לדבר יוכל לדבר גם היום, אבל אנחנו נקבע את המשך הדיון, שכן החוק יחייב אותנו, כפי שאסביר להלן.

ראובן ריבלין: גברתי ראש האופוזיציה ציפי לבני, השר לפיתוח הנגב והגליל ושר החוץ לשעבר, שהוא היה היוזם של קביעת יום השואה הבין-לאומי במוסדות האו"ם, ניצולי השואה ובני הדור השני, חברי העמותה לזכר השואה שעליה דיברתי קודם לכן, אזרחים יקרים, גבירותי, מורותי, מורי ורבותי, חברי הכנסת, אנו מתכנסים היום לציון יום השואה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: היום, שהוכרז על-ידי עצרת האומות המאוחדות, יחול ביום שישי הקרוב, 27 בינואר.

ראובן ריבלין: 27 בינואר 1945 הוא היום שבו נכנס הצבא האדום בשערי אושוויץ ושחרר את המחנה, הוא היום שבו נתגלתה הזוועה במלוא עוצמתה, היום שבו הופסק בכוח פס הייצור של המוות.

ראובן ריבלין: ביום הזה נכנסו ראשוני לוחמי הצבא האדום בשערי המחנה ובשורת השחרור המאוחר מדי בפיהם.

ראובן ריבלין: העם היהודי נושא בקרבו יום-יום את אימת השואה ומוראותיה, והיא חקוקה בבשרו, אך כמה פעמים בשנה הוא מציין את אבלו זה בריש גלי: בעשרה בטבת, יום הקדיש הכללי, מציינים יהודים רבים באמירת קדיש את האבל האישי המשפחתי על יקיריהם שאפילו יום פטירתם לא נודע.

ראובן ריבלין: בכ"ז בניסן, בסמיכות ליום שבו החל מרד גטו ורשה, מציין העם היהודי והעם בישראל את יום השואה הלאומי שלנו, וב-27 בינואר, אנו, יחד עם אומות העולם, מציינים את יום השואה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: בכ"ז בניסן, יום השואה הלאומי, העם היהודי עומד מכונס ומצונף ומסוגר באבל.

ראובן ריבלין: ביום השואה הלאומי איננו מבקשים את נחמתם של אחרים; איננו דורשים את טוב לבם או את השתתפותם באבל.

ראובן ריבלין: לאט-לאט אנו מונים את הנספים, איש איש בשמו – לכל אדם יש שם – ילדים ומבוגרים, נשים וגברים, זוכרים ומזכירים לעצמנו שלא עוד, חוזרים ונשבעים שלא נשכח, שנהיה נכונים גם היום להגן על עצמנו, גם כשלאיש לא יהיה אכפת.

ראובן ריבלין: ואילו ביום זה, אדוני השר סילבן שלום, שר החוץ לשעבר, אשר יש לך חלק רב בציונו ובקיומו, פנינו כלפי חוץ.

ראובן ריבלין: כעם בין האומות איננו עומדים לבד; עמנו ניצבת האנושות הנאורה, המחויבת לזיכרון ואומרת: לא, לא להשכחה; האנושות שהבינה ולומדת שהשואה איננה אסון יהודי בלבד אלא אסון אנושי; האנושות שהפנימה שזיכרון השואה הוא משימה אנושית קדושה מאין כמותה, מחויבות ראשונה במעלה של הקהילה הבין-לאומית.

ראובן ריבלין: מכובדי השרים, מכובדי חברי הכנסת, ביום הזה עולות בי מילותיו על טשרניחובסקי: "שחקי, שחקי על החלומות, / זו אני החולם שח.

ראובן ריבלין: / שחקי כי באדם אאמין, / כי עודני מאמין בך.

ראובן ריבלין: // כי עוד נפשי דרור שואפת, / לא מכרתיה לעגל פז, / כי עוד אאמין גם באדם, / גם ברוחו, רוח עז"; כך כתב טשרניחובסקי בשירו "אני מאמין".

ראובן ריבלין: אמונה עמוקה זו, האמונה באדם וברוחו, ספגה מכה אנושה כאשר ניצב האדם מול תהומות הרוע הנאצי.

ראובן ריבלין: האידיאולוגיה הנאצית חוותה כאיום את האמונה ברוח האדם.

ראובן ריבלין: האמונה בתיקון העולם, בצלם אנוש, היתה לה לזרא.

ראובן ריבלין: הנאצים ביקשו לא רק להשמיד את היהודי אלא גם את רוחו, את הרוח היהודית.

ראובן ריבלין: התפיסה היהודית הבסיסית והעמוקה על מוצאו המשותף של המין האנושי הושמה ללעג ועלתה גם היא בארובות אושוויץ.

ראובן ריבלין: בני-האדם חולקו לגזעים נחותים ועליונים.

ראובן ריבלין: נציגיו של הגזע השמי הובלו אלי טבח בידי תלייניו של הגזע הארי.

ראובן ריבלין: ואכן, אל מול הזוועה מחד גיסא ואל מול אוזלת היד והכתף הקרה של אומות העולם מאידך גיסא היו רבים שאיבדו אמונתם, אמונתם באדם.

ראובן ריבלין: מכובדי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני ראש הממשלה, כבר לא עוד.

ראובן ריבלין: אין לנו הפריווילגיה הארורה לנהל פוליטיקה מקיאווליסטית, פוליטיקה של כוח בלבד.

ראובן ריבלין: עלינו להיות בני-אנוש.

ראובן ריבלין: הפוליטיקה הבין-לאומית שלנו כבר חייבת להיות מוסרית.

ראובן ריבלין: אין לנו הזכות להתכחש לטרגדיות של עמים אחרים, ויהיו אלה ארמנים, סורים או אחרים.

ראובן ריבלין: גם כשההכחשה נוחה לנו, הרי זו בדיוק הטרגדיה – שההכחשה לפעמים נוחה היא כל כך.

ראובן ריבלין: אין לנו הזכות להיות אדישים לניסיונות פעילים לרצח עם באפריקה, באסיה או במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: אין לנו הפריווילגיה להיות אדישים לאיומים המכוונים כלפינו.

ראובן ריבלין: ההיסטוריה הועידה לנו, דווקא לנו, תפקיד: להילחם על כך שנוכח הזוועה לא נעמוד אנחנו מנגד באלם, שלא ניתן עוד לעולם לעמוד באדישותו.

ראובן ריבלין: איננו יכולים עוד להסיר אחריות, לא כשעדים חיים לתופת עודם בתוכנו, וביניהם אתם, נכבדינו, הנמצאים כאן ביציע האורחים, ולא חלילה, לאחר לכתם.

ראובן ריבלין: האחריות הזאת נצרבה בעורנו, בבשרנו ובנשמתנו בשערי אושוויץ.

ראובן ריבלין: מלחמת המצווה המתמשכת באידיאולוגיה הנאצית היא בעשיית מעשים שידגישו את מחויבותנו האנושית, את אמונתנו ברוח האדם, כל אדם, ובהיותו נברא בצלם האל.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, אדוני המשנה לראש הממשלה, רבותי השרים, גברתי ראש האופוזיציה, מעולם לא חשתי סתירה בין יום השואה הלאומי לבין יום השואה הבין-לאומי – בעיני זו השלמה הכרחית, אדוני המשנה לראש הממשלה ושר החוץ לשעבר, שידו רבה בקביעת היום הזה במוסדות האו"ם.

ראובן ריבלין: השמדת העם היהודי לא היתה מתרחשת אילו העם היהודי היה מסוגל להגן על עצמו.

ראובן ריבלין: השמדת העם היהודי לא היתה מתרחשת אילו הקהילה הבין-לאומית לא היתה מסירה אחריות ובוחרת שלא לראות.

ראובן ריבלין: כך גם ביחס לעתיד: העם היהודי מחויב תמיד לדעת להגן על חייו.

ראובן ריבלין: האנושות, ואנו בתוכה, אם לא בראשה, מחויבים ללמוד לא לעמוד בצד.

ראובן ריבלין: ביום הזה אנו זוכרים ומזכירים כי אין די בזיכרון, יש צורך בעשייה ובפעולה למען כל אלה שהמאכלת מונפת מעל ראשם, וסביבם לאיש לא אכפת.

ראובן ריבלין: רק כך תהיה אולי עוד תקווה: "כי עוד אאמין גם באדם, גם ברוחו, רוח עז", כדברי טשרניחובסקי.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את כבוד ראש הממשלה לשאת את דבריו.

בנימין נתניהו: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי השרים, ובראשם השר סילבן שלום, שכשר החוץ הוביל את היוזמה החשובה הזאת, ידידי חברי הכנסת ואורחים נכבדים, מוקירי זיכרון השואה וניצולי השואה, לפני שש שנים, ביום הזיכרון הבין-לאומי הראשון לשואה, טסו מטוסי חיל האוויר של ישראל מעל מחנה המוות אושוויץ-בירקנאו.

בנימין נתניהו: כשעברו מעל המחנה, אמרו הטייסים בקשר: בשמי מחנות הזוועה, קמנו מאפר מיליוני הקורבנות, נושאים את זעקתם האילמת, מצדיעים לגבורתם ומבטיחים להיות מגן לעם היהודי ולארצו ישראל.

בנימין נתניהו: התמונה הזאת של מטוסים ישראלים של צבא-הגנה לישראל מעל השער של בירקנאו, התמונה הזאת אומרת הכול.

בנימין נתניהו: יש אמירה שתמונה אחת שווה אלף מלים, אבל לפעמים תמונה אחת שווה מיליוני מלים, מיליוני קולות של ששת המיליונים שנספו וששת המיליונים שחיים היום בישראל, ומיליוני יהודים אחרים ברחבי העולם.

בנימין נתניהו: התמונה הזאת מתמצתת את השינוי הגדול שחל בתולדות עמנו – מהיותנו עם חסר ישע אל מול אויבינו להפיכתנו לעם שמגן על עצמו.

בנימין נתניהו: היום, מעל במת כנסת ישראל של מדינת היהודים, כשהעולם כולו מציין את הטבח הנורא של שליש מעמנו לפני 70 שנה, אני מבקש בכל זאת לשאול כמה שאלות: האם באמת למד העולם את לקחי השואה והפנים אותם?

בנימין נתניהו: האם אימת העבר מנעה השמדות עם נוספות ורציחות המונים?

בנימין נתניהו: אני שואל את השאלות האלה מבלי לגרוע כהוא זה מהייחודיות של שואת עמנו, לא רק בגלל היקף ההשמדה, המיליונים, ושמדובר בשליש של עמנו, אלא בשל השיטתיות של הרצח, המעבר מארץ לארץ במטרה להכחיד עם מעל פני האדמה.

בנימין נתניהו: הנה היה עכשיו השר יוסי פלד ידידי במפגש, בטקס בווילה ואנזה, ושם הנאצים פירטו את יעדי ההשמדה – עד 400 יהודי אלבניה.

בנימין נתניהו: ואם רומל היה מנצח בקרב אל-עלמיין והיו מגיעים הנה, אז גם שארית הפליטה כאן היתה נעלמת; אם רומל היה כאן, אנחנו לא היינו כאן.

בנימין נתניהו: ולכן, אינני גורע כהוא זה מייחודיות השואה, שאין שחיטה כמוה בהיסטוריה, אבל אני עדיין שואל מה לגבי השמדות עם בכלל.

בנימין נתניהו: האם העם, או יותר נכון העולם, למד את הלקח?

בנימין נתניהו: הרי הקהילה הבין-לאומית נוסדה, האו"ם נוסד במטרה למנוע ג'נוסייד ורצח המוני, במטרה למנוע הישנות טבח עם – זה ממטרות היסוד שלו.

בנימין נתניהו: נו, האם היעד הזה הושג?

בנימין נתניהו: האם הוא מתממש הלכה למעשה?

בנימין נתניהו: למרבה הצער, התשובה היא שלילית.

בנימין נתניהו: תשאלו את הקמבודים, שאלו את הרואנדים או את הסודנים.

בנימין נתניהו: לפני כמה שבועות היה במשרדי נשיא סודן, הוא בא עם פמליה של שרים, של עוזרים.

שלמה מולה: – – – דרום-סודן.

בנימין נתניהו: של דרום-סודן, תיקון חשוב.

בנימין נתניהו: שאלתי אותו, אותם: מי מכם איבד קרובים מדרגת קרבה ראשונה בשנים האחרונות?

בנימין נתניהו: כולם הרימו את היד, בלי יוצא מן הכלל.

בנימין נתניהו: נשיא דרום-סודן סיפר לי שיש היום בסודן 12 מיליון בני-אדם.

בנימין נתניהו: מיליון הושמדו, נרצחו, ועוד 3 מיליון נספו ברעב ובמגפות שנלוו להשמדה הזאת.

בנימין נתניהו: היו מקרים שבהם העולם התערב, כמו בבוסניה, רק תמיד הוא עשה זאת באיחור ותמיד אחרי שהמונים קיפחו את נפשם.

בנימין נתניהו: בקנה מידה אחר לגמרי, תראו מה קורה היום בסוריה.

בנימין נתניהו: שם אין השמדת עם, שם יש טבח בתוך העם, ויום-יום נרצחים 50, 100 איש, לפעמים 200 איש.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, למרות הקידמה, למרות הטכנולוגיה, למרות זרימת המידע, העולם אינו עוצר מלכת למראה גברים, נשים וילדים שנרצחים ללא הבחנה.

בנימין נתניהו: ועל רקע זה אני מבקש לשאול: האם אנחנו יכולים לומר בבטחה שהעולם לא ישב בשקט מול ניסיונות מחודשים להשמיד את עמנו, העם היהודי?

בנימין נתניהו: אני אומר זאת, שוב, בלי לגרוע מהחשיבות של התאחדות המדינות המובילות בקהילה הלאומית היום כדי לציין את שואת העם היהודי לפני 70 שנה.

בנימין נתניהו: אבל בכל זאת אני מבקש, דווקא ביום הזה, לשאול איך מגיב העולם לקריאות להשמדת עמנו שנשמעות היום, 70 שנה אחרי השואה.

בנימין נתניהו: רבים בעולם שותקים אל מול ההצהרות של אירן – למחוק את ישראל מעל פני האדמה.

בנימין נתניהו: רבים בעולם שותקים אל מול קריאות ה"חיזבאללה" לחיסולה של מדינת ישראל וגם מול פעולותיו הרצחניות.

בנימין נתניהו: רבים שותקים אל מול הקריאות של ה"חמאס" לרצוח יהודים באשר הם.

בנימין נתניהו: בימים אלה ממש שותקות מרבית ממשלות העולם אל מול קריאות המופתי הפלסטיני להרוג את היהודים באשר הם.

בנימין נתניהו: מה שהכי מצמרר הוא העובדה שיש פה מורשת – מורשת של שנאה והשמדה, כי המופתי הזה בא בעקבות המופתי ההוא.

בנימין נתניהו: חאג' אמין אל-חוסייני היה אחד מהארכיטקטים המובילים של "הפתרון הסופי".

בנימין נתניהו: הוא נסע לברלין, הוא שידל את היטלר, הוא הפציר בהיטלר, כפי שנאמר במשפטי נירנברג על-ידי סגנו של אייכמן, וזה תועד גם במקומות אחרים, הוא שכנע אותו יותר מכל אדם אחר לחולל, לבצע את "הפתרון הסופי", לא לתת ליהודים לצאת – כי חלילה היו מגיעים הנה – אלא שיושמדו, שיישרפו שם.

בנימין נתניהו: הוא הקים פלוגות אס.

בנימין נתניהו: אס מוסלמיות בבלקנים, הוא שידל והטיף להשמדת היהודים, הוא הרעיל, יותר מכל אדם אחר, את מנהיגי ערב נגד הציונות ונגד העם היהודי.

בנימין נתניהו: והנה, ממשיכו היום, במקום לקרוא לשלום ולהתפייסות, קורא להשמדת היהודים באשר הם.

בנימין נתניהו: אני לא שומע את מדינות העולם מגנות זאת.

בנימין נתניהו: אני שומע שהם מגנים אם יש בית בגילה, מרפסת ברמות.

בנימין נתניהו: את זה אני שומע מכולם.

בנימין נתניהו: איפה הגינוי למופתי?

בנימין נתניהו: לא המופתי של אז.

בנימין נתניהו: איפה הגינוי למופתי היום?

בנימין נתניהו: יום השואה הבין-לאומי הוא היום שבו צריך העולם לעמוד מאחורי המלים "לעולם לא עוד".

בנימין נתניהו: זה לא ססמה, זה לא גיבוב של מלים.

בנימין נתניהו: יש לזה משמעות עמוקה.

בנימין נתניהו: זה יום שבו מנהיגי העולם צריכים להתחייב שלא ייתנו לבצע השמדת עם נוספת – לא את השמדת העם היהודי ולא את השמדתם של עמים אחרים.

בנימין נתניהו: זהו יום שבו העולם צריך להתאחד כדי לוודא שנשק להשמדה המונית לא ייפול בידיהם של משטרים אפלים, ובראשם משטר האייטולות באירן.

בנימין נתניהו: אני שלחתי ברכות למנהיגים מהמובילים של אירופה על הפעולה החשובה של נקיטת הסנקציות נגד אירן.

בנימין נתניהו: חשוב שמדינות אחרות בעולם יצטרפו לפעולה זו – אני מתכוון לסין, ליפן, להודו, לדרום-קוריאה.

בנימין נתניהו: כפי שאמרתי פעמים רבות, רק שילוב של סנקציות משתקות ואיום אמין על אירן כשכל האופציות באמת על השולחן – רק שילוב כזה יכול לגרום לאירן לשקול מחדש את תוכנית הגרעין שלה, דבר שהיא לא עשתה עד לרגע זה.

בנימין נתניהו: אבל גם אנחנו צריכים לשאול את עצמנו: האם אנחנו למדנו את לקחי השואה?

בנימין נתניהו: האם אנחנו מתייחסים לאיומי ההשמדה ברצינות, או שאולי, כמו דורות רבים של יהודים, איננו רוצים לראות את מלוא גודל הסכנה שלפנינו?

בנימין נתניהו: אסור לנו לטמון את ראשינו בחול.

בנימין נתניהו: המשטר האירני קורא בגלוי להשמדת מדינת ישראל, הוא מתכנן את השמדת ישראל, הוא פועל להשמדת ישראל.

בנימין נתניהו: שליחיו, ה"חיזבאללה" וה"חמאס", כבר ירו למעלה מ-12,000 טילים על ערי ישראל.

בנימין נתניהו: הם אינם מסתירים את כוונתם להרוג כמה שיותר מבני עמנו.

בנימין נתניהו: אבל כשיש כאלה שמנסים למזער את האיום האירני או להגחיך ולבטל את אלה שמתריעים על הסכנה, אז אולי באמת מסתבר שיש בתוכנו כאלה שלא למדו את הלקח במלואו.

בנימין נתניהו: מה אומר הלקח?

בנימין נתניהו: הלקח אומר שצריך לעורר את מדינות העולם, ככל שזה ניתן, כדי להתאגד נגד פשעים מסוג זה; הלקח אומר שצריך ליצור בריתות רחבות ככל האפשר לפעול נגד האיום הזה בעוד מועד.

בנימין נתניהו: ובכן, ביום הזה, כשאומות העולם זוכרות את השואה, כשמדינות אירופה מטילות אמברגו נפט על אירן, אנחנו לא רק מברכים על כך, אנחנו פועלים בדרכים רבות כדי להעמיק ולהרחיב ככל האפשר את החזית הבין-לאומית נגד אירן – דבר שאני עוסק בו לפחות 15 שנה.

בנימין נתניהו: אבל דווקא ביום הזה של שיתוף פעולה בין-לאומי ושל הישג חשוב מול אירן, דווקא ביום הזה אני מבקש להזכיר לכולנו את הלקח העיקרי של שואת עמנו.

בנימין נתניהו: בסופו של דבר, כשמדובר באיום על עצם קיומנו, אסור לנו להפקיר את עתידנו בידי אחרים.

בנימין נתניהו: כשמדובר בגורלנו, חובתנו לסמוך רק על עצמנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: לא, לא, אני מאוד מתנצל, אי-אפשר לקרוא קריאת ביניים מהיציע; להסביר לה שאי-אפשר לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: תשלחי לי מכתב, אשמח לשמוע, או טלפני אלי.

ראובן ריבלין: אי-אפשר פה לקרוא קריאות ביניים.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני באמת רוצה לציין את פעילותו המאוד-מרשימה של המשנה לראש הממשלה, השר , שפעל כשר חוץ על מנת שכל העולם כולו יציין באותו מועד את היום שבו כולם זוכרים את אותן שנים ארורות שהיו לעם היהודי על אדמת אירופה, ולא רק.

ציפי לבני: זה הישג מרשים, במיוחד בארגון שאומנם קם אחרי מלחמת העולם והכותרת שלו היא "לעולם לא עוד", אבל ארגון שכל כך קשה לגייס בו את העולם למען אותן מטרות ערכיות, שמטבע הדברים חקוקות על סדר-היום שלו, אבל לעולם לא נמצא אותם מתגייסים כפי שצריך על מנת לעשות את מה שצריך.

ציפי לבני: אז קודם כול, כשרת חוץ בעבר, אני מודעת וחשוב שכולם יהיו מודעים להישג המרשים הזה.

ציפי לבני: אבל חשוב גם לומר, בלי לגמד את אותו הישג, שהעולם והאו"ם התאחד כאן במשהו שקשור לעבר ולהיסטוריה של העם היהודי.

ציפי לבני: הייתי רוצה לראות גם אני, כמובן, את כל האומות המאוחדות מקבלות החלטות ערכיות כאלה גם היום, בנושאים שנמצאים על סדר-היום שלנו.

ציפי לבני: אבל חשיבות ההכרזה על יום השואה הבין-לאומי בוודאי לא מוטלת בספק, קודם כול למען המיליונים עצמם, שייזכרו לא רק על-ידי בני עמם, לא רק על-ידינו, אלא גם על-ידי האנושות כולה.

ציפי לבני: לאחר מכן – למען העם היהודי כולו, על תרבותו המפוארת, שגם אותה ביקשו להשמיד יחד עם בני-האדם.

ציפי לבני: כמובן שהיום הזה חשוב גם למען הדורות הבאים, שידעו בני כל העמים, שידעו בני-האדם, שהרוע המוחלט יכול לנצח את האדם שבנו, כי זה מה שקרה באותם ימים – לא רק למקבלי ההחלטות, אלא גם לאלה שהפכו להיות שותפים בפועל או בשתיקה, למעט אותם חסידי אומות העולם, שבצורה שקשה לדמיין וקשה לתאר נחלצו לעזרה.

ציפי לבני: מאז, נכון שהאנושות חוותה רצח עם במקומות שונים בעולם, אבל אין שום דבר שידמה, ואסור לנו לדמות שום דבר שקרה מאז, לשואה, כי זה בוודאי אירוע יוצא דופן בהיסטוריה האנושית.

ציפי לבני: ההבחנה מה הופך אירוע לשואה היא לא בכמות הנרצחים שבו.

ציפי לבני: לא דומה השואה לאירוע אחר בגלל האופן המדוקדק, המדויק, שבו משמידה הנהגה קודם כול את בני עמה היהודים הגרמנים, ולאחר מכן ממשיכה למקומות אחרים.

ציפי לבני: היתה כאן מטרה מוצהרת וגלויה: "הפתרון הסופי".

ציפי לבני: התכנון מדוקדק, לא אנושי.

ציפי לבני: יותר מאשר עצם מותם של המיליונים על מספרם המזעזע, שהדעת לא תופסת, הרי מונצח כאן הרשע והתכנון, ובמובן מסוים מונצחת גם אוזלת ידן של המעצמות עד שכמעט היה מאוחר מדי עד למועד הפעולה.

ציפי לבני: ולכן יש חשיבות לדבר ולזכור ולדעת ולהפיק את הלקחים, ולדעת, כן, שגם היום אין מדינה אחת או הנהגה יכולה לעצום עין למתרחש, גם אם זה קורה במרחק של מאות אלפי קילומטרים, שמפרידים ימים ומדבריות בין המקום שבו קורה דבר כזה לבין מקבלי ההחלטות.

ציפי לבני: אבל אני רוצה לדבר היום גם על מה כן ומה לא, ויותר משאני רוצה לשאול שאלות, אני רוצה לתת תשובות.

ציפי לבני: קודם כול, די לאיזושהי השוואה, שהאוזן לא יכול לשמוע, בין חיילי צה"ל לבין הנאצים.

ציפי לבני: האוזן מזדעזעת באותה מידה כשעושים את זה אנשים אחרים, או אם זה קורה במדינות ערב, או כשזה קורה כשחיילי צה"ל מבצעים החלטת מדיניות של ממשלת ישראל.

ציפי לבני: הדבר הזה מוכרח להיפסק במדינת ישראל ובכל מקום בעולם.

ציפי לבני: התשובה השנייה היא שהשואה אינה צדקת קיומה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: מדינת ישראל לא נולדה בגלל אושוויץ אלא בגלל הזכות הלאומית והזיקה ההיסטורית שנמשכה כל אותם אלפי שנים בין העם היהודי לבין ארץ-ישראל, ובעזרת התנועה הציונית, האקטיבית, שידעה ליזום ולגייס את העולם, הוקמה מדינת ישראל.

ציפי לבני: אני אומרת את זה היום בגלל שאני שומעת כבר היום באירופה את אותם קולות שמביעים הזדהות עם השואה ומייחסים את קיומה של מדינת ישראל לשואה, אבל קולות אחרים שאומרים שם: אולי בזה שביקשנו להציל עם אחד גרמנו עוול לעם אחר.

ציפי לבני: ולכן, עלינו להיזהר, גם כשאנחנו מדברים בכל מקום בעולם וגם על בימת האו"ם, מלעשות את הקשר הישיר הזה.

ציפי לבני: מדינת ישראל קמה בגלל אותה זכות, בזכות התנועה הציונית, וקלטה בה את אותם ניצולים, שחלקם יושבים אתנו היום.

ציפי לבני: גם חשוב שנאמר שישראל היא לא רק מקום מקלט טכני, אלא גם מקום צמיחה, או אמורה להיות מקום צמיחה לאומי ותרבותי לעם היהודי.

ציפי לבני: כפי שביקשו להרוס ולהרוג גם את אותה תרבות, אנחנו צריכים לחדש, ולא רק להסתכל על עצמנו, על מדינת ישראל, כאיזה מקום מקלט פיזי מול האויבים מבחוץ.

ציפי לבני: וכשמדברים על האויבים מבחוץ, אני רוצה לומר באופן המפורש ביותר, וגם זאת תשובה: יש לישראל אויבים, אויבים מרים, אויבים קשים.

ציפי לבני: חלקם היו רוצים שישראל לא תתקיים, חלקם היו מתפללים לכך, חלקם פועלים נגדנו בטרור ובאמצעים אחרים.

ציפי לבני: אבל מדינת ישראל לא נמצאת בפני השמדה.

ציפי לבני: מדינת ישראל היא מדינה חזקה, היא מדינה ריבונית, ולא דומה מצבם של אזרחי מדינת ישראל למצבם של יהודי אירופה בתקופת השואה.

ציפי לבני: וכפי שהציפייה שלי מאומות העולם להתגייס לא רק לפני שואה, להתגייס בהתאם לערכים שלהן, על מנת להגן על הערכים שלהם ולהתגייס גם על מנת למנוע מאירן את אותו נשק גרעיני שהם מבקשים להשיג, כך הציפייה שלי מההנהגה הישראלית לחזק את אזרחי מדינת ישראל, ולא לתת למישהו לחשוב שמדינת ישראל נמצאת בפני השמדה.

ציפי לבני: אנחנו מדינה חזקה, והמגן-דוד שהיה פעם הטלאי הצהוב על בגדם של יהודי אירופה רקום היום בדגל ישראל, והוא חקוק גם על מטוסי ה-F-16 שטסו מעל אושוויץ באירוע מרגש מאין כמוהו.

ציפי לבני: כי גם אני, כמו כל אזרח, ואולי כמו כל אם – כל הורה במדינת ישראל הרי שואל את עצמו: מה הייתי עושה אם הייתי שם?

ציפי לבני: זאת לפחות החוויה האישית שלי.

ציפי לבני: כשנולד בני השני, היום קצין בצה"ל, המחשבה השנייה שלי היתה "בחירתה של סופי".

ציפי לבני: הסתכלתי עליהם גדלים ושאלתי את עצמי מה הייתי עושה ברכבת, מה היה קורה בגטו.

ציפי לבני: והתפקיד שלנו היום לומר להורים במדינת ישראל: ישראל היא מקום בטוח עבורכם ועבור הילדים שלכם, וישראל היא מדינה חזקה, גם אם כל אחד מאתנו נושא בלבו את השואה, ותמיד זה יהיה ככה.

ציפי לבני: אני גם יודעת שכל מנהיג שואל את עצמו, ובצדק – הרי זאת היתה השאלה הראשונה ששאלתי את עצמי כשביקרתי מטעם הכנסת באושוויץ.

ציפי לבני: היינו ביחד, ואני זוכרת את עצמי שואלת: אם הייתי שם כמנהיגה, האם הייתי מזהה בזמן את האירוע – לפני שהוא קורה?

ציפי לבני: האם הייתי מצליחה להציל את בני עמי אם הייתי שם?

ציפי לבני: זאת שאלה לגיטימית מאין כמוה, אבל גם התשובה צריכה להינתן כאן היום.

ציפי לבני: בזאת חוזקה של ישראל להתמודד עם האיומים מסביבה, והוזכר ה"חיזבאללה" – ופעלנו נגדו.

ציפי לבני: והוזכר ה"חמאס" – ופעלנו נגדו.

ציפי לבני: הרי יש בנו את הכוח להגן, ומתוך הביטחון הזה עלינו לקבל את ההחלטות שלנו, ומתוך הביטחון הזה עלינו לדרוש מהעולם לעשות את מה שצריך על מנת למנוע מאלה שהם לא רק אויבים שלנו, אלא שלא מקבלים את הערכים של הקהילה הבין-לאומית, להשיג את אותם כלי נשק.

ציפי לבני: ואני רוצה לומר משהו לניצולי השואה האלה שנמצאים כאן אתנו: אתם, שנלחמתם במחבוא, במחנות ארורים, על הזכות לחיים, מצאתם את עצמכם, עשרות שנים אחרי, נלחמים על הזכות לחיות כאן בכבוד; לא על עצם החיים עצמם אלא על הזכות לחיות בכבוד.

ציפי לבני: ואני רוצה לומר לכם קודם כול שאנחנו גאים בכם.

ציפי לבני: אני יודעת שחלק שעלו לארץ נתקלו, לעתים, בצבר החדש, שלא הבין את מה שאתם עברתם, ואני יודעת שחלקכם לא סיפר לילדים את החוויה הקשה שעבר.

ציפי לבני: בעיני, עצם העובדה שנשארתם בחיים זאת הגבורה האישית שלכם.

ציפי לבני: המחויבות שלנו כלפיכם היא בוודאי דבר שכולנו צריכים לא רק לדבר עליו בימי הזיכרון והשואה אלא גם לפעול לפיו.

ציפי לבני: הזיכרון הזה הוא לא רק זיכרון אישי שלכם; הוא זיכרון של כולנו.

ציפי לבני: ואם כבר דיברתי על עצמי כאם, אני מוכרחה לומר שחלק מהשאלה ששאלתי את עצמי כאם זה מה הייתי רוצה שיקרה לילדי.

ציפי לבני: האם הייתי רוצה – התחושה הלאומית היא שהייתי רוצה שיזכרו וידעו את כל מה שהיה שם, והתחושה האמהית היא לחסוך מהילד שלך את כאב הידיעה.

ציפי לבני: אני מודה שבסופו של דבר התחושה הלאומית ניצחה.

ראובן ריבלין: תודה לראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר סילבן שלום לשאת את דבריו.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ראובן ריבלין, ראש ממשלת ישראל מר בנימין נתניהו, יושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, חברי השרים, חברי הכנסת, חברי העמותה הפרלמנטרית לזכר השואה, ניצולי השואה ובני הדור השני, אורחים נכבדים, בעוד שלושה ימים, ב-27 בינואר, יתקיימו ברחבי העולם טקסים ועצרות לזכר השואה.

סילבן שלום: בעולם כולו יעצרו את הכול לרגע ויזכרו את אירועי השואה, את מעשי הזוועות שביצעו הנאצים, וחשוב מכול – את קורבנות השואה.

סילבן שלום: בכנסים, בעצרות, בישיבות פרלמנט ובבתי-הספר יזכרו לרגע אחד את מה שהיה לפני כ-70 שנה.

סילבן שלום: מכחישי השואה נמצאים בכל פינה.

סילבן שלום: מכחישי השואה רוצים שכולם יחשבו שמה שהיה בעצם לא היה.

סילבן שלום: העובדה שהעולם כולו מציין את יום השואה היא לא עניין של מה בכך.

סילבן שלום: יום זה, אשר חל כל שנה ב-27 בינואר מאז 2005, הוא הניצחון של העם היהודי על שנאת החינם, הגזענות וההכחשה של מה שהיה.

סילבן שלום: כמי שהיתה לו הזכות הגדולה להוביל את ההחלטה באו"ם, כשר חוץ בשנת 2005, אני יכול לומר לכם כי אותו יום של הצבעה באו"ם, אשר עברה פה אחד, היה אחד המרגשים והמכוננים ביותר עבורי, לא רק כאיש ציבור וכשר בממשלה אלא גם כאזרח ובן לניצולי השואה.

סילבן שלום: היו אתי השר יוסי פלד, דב שילנסקי, גילה אלמגור ודוד גרינשטיין, כולם הגיעו אתי לאותו אירוע.

סילבן שלום: כולם הגיעו, והיינו בטקס מרגש לאחר מכן, כאשר הוקרא "קדיש" במסדרונות האו"ם, ותפילת "אל מלא רחמים" הדהדה כולה.

סילבן שלום: כאשר אנו משתאים לנוכח תרומתם של הניצולים לאנושות, אנו יכולים רק להתחיל לשער מה היו יכולים לתרום לאנושות המיליונים שלא שרדו.

סילבן שלום: העם היהודי, אשר הביא לעולם את המונותיאיזם – האמונה באל אחד – את הרמב"ם ואלברט איינשטיין, והצליח, בשיעור מזערי של 0.2% מאוכלוסיית העולם, להביא 22% מזוכי פרס הנובל, היה יכול, כמובן, להנחיל עוד הישגים רבים לאנושות כולה.

סילבן שלום: אנחנו מבכים את אובדנם מדי יום, עד היום.

סילבן שלום: כל משפחה יודעת את הכאב הפרטי שלה, ואף משפחתי שלי.

סילבן שלום: סבה וסבתה של רעייתי וילדיהם נלקחו ונרצחו.

סילבן שלום: היתה זו הילדה הקטנה פולה, אמה של אשתי, בת ה-14, שהחליטה להימלט ליערות ולהצטרף לפרטיזנים ובכך להציל את חייה.

סילבן שלום: אמי הצליחה גם היא להימלט מידי הנאצים.

סילבן שלום: כאשר פלשו הגרמנים לתוניסיה הם הגיעו במהרה גם לעיר גאבס שלחוף היום התיכון, שבה חיו בני משפחתי.

סילבן שלום: הקהילה נדרשה לספק עובדי כפייה מדי יום, ובשדה התעופה של גאבס הקימו הגרמנים מחנה כפייה מאולתר.

סילבן שלום: גם דודיהם של אמי ושל אבי נלקחו לשם.

סילבן שלום: הסיפור של משפחתי דומה לסיפורים רבים אחרים של ניצולי שואה בפולניה, באוסטריה, וכמובן גם בתוניסיה ובלוב.

סילבן שלום: למזלנו, הגרמנים לא הצליחו להפעיל בתוניסיה את כוחות האס.

סילבן שלום: אס להשמדת היהודים ולהרס מוחלט של הקהילות ומוסדותיהן.

סילבן שלום: הנאצים תכננו להשמיד את יהדות צפון-אפריקה בדיוק באותן שיטות שאנחנו מכירים מאושוויץ.

סילבן שלום: הם לא ביצעו את תוכניותיהם לא בגלל טוב לב או אנושיות, אלא רק בגלל שנאלצו להעביר חלק מכוחותיהם בתוניסיה לתגבור הכוח הגרמני בערבות רוסיה, ובמיוחד לקרב סטלינגרד.

סילבן שלום: אילו היו הגרמנים מנצחים בסטלינגרד ובאל-עלמיין, הם כנראה היו חוזרים להשלים את פשעיהם גם בתוניסיה, בצפון-אפריקה, וגם כאן, בארץ-ישראל.

סילבן שלום: יום השואה הבין-לאומי הוא לא מס שפתיים.

סילבן שלום: ההחלטה על יום זה היא נקודת מפנה דרמטית ביחסו של העולם לעם היהודי, לעברו ולעתידו, אך לא רק.

סילבן שלום: היום ישנן סנקציות שהולכות וגוברות על אירן, אותה מדינה שרוצה למחוק את מדינת העם היהודי מעל המפה; סנקציות שנועדו להביא אותה לידי הבנה שעליה לזנוח את תוכנית הגרעין השטנית שלה, שמאיימת על קיומנו.

סילבן שלום: רק אתמול החליט האיחוד האירופי, אותה אירופה שעל אדמתה התרחשה השואה, על אמברגו על ייבוא נפט מאירן, לצד הגבלות על הבנק המרכזי של אירן.

סילבן שלום: אנו כמובן מברכים על פעולה זו ורואים בה צעד חיובי הכרחי, גם אם לא מספיק.

סילבן שלום: הסנקציות האלה חשובות ומהוות אבן דרך בהתייחסות של העולם להתנהלותה של אירן, אשר רוצה להשמיד את מדינת ישראל.

סילבן שלום: רק הפסקת הגמגום והמשך הנחישות הבין-לאומית יובילו לשינוי תוכניותיה של אירן.

סילבן שלום: אירן רואה היום בנשק גרעיני תעודת ביטוח לקיום המשטר.

סילבן שלום: היא רואה בהשתלטות על המזרח התיכון ועל מקורות הנפט את האפשרות להחיות את האימפריה הפרסית ולהחזיר את המזרח התיכון כולו להגמוניה מוסלמית.

סילבן שלום: אנחנו חייבים לראות ביום הזה הזדמנות לא רק לזיכרון אלא גם לפעולה.

סילבן שלום: אין ספק שאם מדינת ישראל היתה קיימת עוד לפני השואה, השואה לא היתה מתקיימת.

סילבן שלום: מאז הקמתה משמשת מדינת ישראל מקלט בטוח ליהודים מפני רדיפות בכל רחבי העולם, ומאפשרת ליהודים גם להגיע להישגים גדולים מבלי מורא ומבלי פחד.

סילבן שלום: גם אני, כשאני רואה את הילדים הקטנים, אני שואל את עצמי מה היה קורה אם:

סילבן שלום: מה היה קורה אם אנחנו היינו שם?

סילבן שלום: מה היה קורה אם הילדים האלה היו מתהלכים ללא מדינה?

סילבן שלום: וכשאתה רואה את הילדים היהודים כל כך בטוחים, הולכים בגו כל כך זקוף, לא מבינים בעצם מה היה אז, חשוב שנזכור כולנו מה עלול היה לקרות לעם היהודי כולו אילולא קמה מדינת ישראל.

סילבן שלום: בה בשעה שצמחה בישראל חברה דמוקרטית, המבוססת על ערכים של חופש לכל אזרחיה, מקום שבו העם היהודי יכול לחיות, לשגשג ולפתח את תרבותו, ספרותו, דתו ומחשבתו – אנחנו צריכים להבין שללא הניצולים שהגיעו ואפשרו את פיתוחה של מדינת ישראל, נטלו חלק בבניינה, לא היינו יכולים אולי להגיע למה שהגענו היום.

סילבן שלום: אני חושב שהעובדה שהניצולים השתקעו בישראל ראויה לציון דרך מימוש נבואת הנביא יחזקאל; כדברי הנביא: "כה אמר ה' אלוקים, הנה אני פותח את קברותיכם והעליתי אתכם מקברותיכם עמי והבאתי אתכם אל אדמת ישראל".

סילבן שלום: הניצולים היו כמעט מתים, מתים-חיים, והם הגיעו לכאן, ובכוחות שאף אחד לא יכול להבין מאין הם שאבו אותם, הצליחו לא רק לשרוד באופן אישי; הצליחו להקים משפחות ולגדל דורות של ילדים, נכדים ונינים, שכולם עסקו, עוסקים ויעסקו בבניינה של מדינת ישראל, כאן בארץ-ישראל.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, התכנסנו כאן כדי לזכור שמגילת היסוד של ארגון האומות המאוחדות, כמו גם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, נכתבו בדם קורבנות השואה.

סילבן שלום: התכנסנו כאן היום כדי לתת ביטוי חוזר למחויבותנו לעקרונות הנאצלים שעליהם נוסד ארגון האו"ם ועליהם נוסדה מדינת ישראל.

סילבן שלום: התכנסנו כאן היום כדי להתחייב כי לא ניתן לשנאה לנצח ומדי שנה נזכור את הנספים ונכבד את הניצולים.

סילבן שלום: מדי שנה נזכיר לאלה ששכחו ואלה שרוצים להשכיח ונלמד את אלו שעדיין לא ידעו את שהיה.

סילבן שלום: וחשוב מכול, מדי שנה נזכור כי לא מספיק הזיכרון, אנו מחויבים גם לפעולה, למען לא יחזרו זוועות אלו לעולם.

סילבן שלום: העובדה שהילדים לומדים את זה בבתי-הספר היא הניצחון הגדול, שלא יאפשר לזוועות השואה להישכח ולמכחישי השואה לנצח.

סילבן שלום: אך המאבק היום הוא לא רק נגד אומות החפצות בהשמדתנו.

סילבן שלום: לא רק זה עומד לנגד עינינו, אלא גם הסיוע כאן בישראל לניצולי השואה.

סילבן שלום: מדי שנה אנו זוכרים את הנספים ומכבדים את הניצולים.

סילבן שלום: מדי שנה אנו מזכירים לאלה ששכחו ומלמדים את אלו שעדיין לא יודעים זאת את מה שהיה.

סילבן שלום: ביום הזה אנו זוכרים את מיליוני היהודים שנרצחו, אך ביום הזה אנו מחויבים גם לזכור את אלו ששרדו, את אלה שנותרו והם, לדאבוננו, כבר מעטים מאוד, אשר ראויים שמדינת ישראל תישאם על כפיה.

סילבן שלום: לצערי, גם היום, כ-70 שנה אחרי, בעוד אנו דורשים בעולם להכיר בשואה ובזכויות ניצולי השואה, אנו, כאן בישראל, עדיין לא עשינו כנראה את כל הנדרש על מנת לתת לניצולי השואה את אשר הם זכאים לו בזכות ולא בחסד.

סילבן שלום: אסכם את חשיבות היום הזה בציטוט מפורסם מתוך ספרו של יגאל אלון: "עם שאינו יודע את עברו, ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל".

סילבן שלום: אני תקווה כי הציווי לזכור ולא לשכוח ייושם הן כלפי אומות העולם והן כלפינו אנו עצמנו, על מנת להבטיח את עתידנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה למשנה לראש הממשלה, השר סילבן שלום.

ראובן ריבלין: רבותי, עד כאן הישיבה המיוחדת בנושא יום השואה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל אורחינו.

ראובן ריבלין: כמובן, הם יכולים להמשיך ולהישאר.

ראובן ריבלין: גם, אורחינו אשר ביקשו לומר דברם, לצערנו הרב, בכנסת ישראל אנחנו חייבים להקפיד ולשמור על הדמוקרטיה הישראלית, ולכן כל מי שיש לו מה לומר יוכל לומר זאת בוועדות הכנסת.

ראובן ריבלין: ברוכים אתם בבואכם, ברוכים בצאתכם, אדוני ראש הממשלה, אדוני השר פלד.

ראובן ריבלין: [מס' כ/414; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' ; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים וממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: נתבקשתי להקדים, ואני מסכים, אלא אם כן יש – כי אני רוצה להעלות לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדימים את הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 8).

ראובן ריבלין: האם יש הסתייגויות?

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות ואין דיבור.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: מי שלא מנמק את ההסתייגות, היא אינה קיימת בעינינו, לכן אין הסתייגות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת החוקה, רותם, יעלה ויבוא, יציג את החוק, אנחנו נצביע עליו, ואחר כך נמשיך בסעיף שהיה אמור להיות עכשיו, והוא נושא הקרוי ועדת טל.

ראובן ריבלין: אני אפתח את הדיון.

ראובן ריבלין: יש לי כמה מלים לומר על מנת להבהיר מדוע הדיון נפתח היום, והמשכו של הדיון יתקיים במועדים מאוחרים יותר.

ראובן ריבלין: אנחנו מחויבים על-פי החוק לפתוח אותו היום.

דוד רותם: יש הסתייגות של שר האוצר.

ראובן ריבלין: הוא איננו כאן.

דוד רותם: שר אחר יכול, לא?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אף אחד מהשרים – האם יש מישהו שמתכוון לנמק את הסתייגות האוצר?

דוד רותם: אדוני מבקש לנמק את ההסתייגות?

ראובן ריבלין: אין כזה.

ראובן ריבלין: האמן לי, אם הייתי יודע – היו אומרים לי.

ראובן ריבלין: כרגע, בשלב זה אין בפנינו הסתייגות שתהיה אפקטיבית.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 8).

דוד רותם: הצעת החוק הזאת החלה כשתי הצעות חוק פרטיות, של חברת הכנסת פניה קירשנבאום וחבר הכנסת דב חנין, ובוועדה אנחנו מיזגנו אותן.

דוד רותם: חוק המזונות (הבטחת תשלום) נחקק במטרה להקים מנגנון גבייה יעיל שיבטיח תשלום דמי מזונות לתושבות ישראל – בדרך כלל נשים וילדים – שבידם פסק-דין למזונות והחייב אינו מקיים אותו.

דוד רותם: על-פי ההסדר, המוסד לביטוח לאומי משלם מדי חודש את דמי המזונות, ונכנס לנעלי הנושים ופועל לגביית המזונות מהחייבים בהוצאה לפועל, ובכך פוטר את הנשים מהצורך לפעול בעצמן לגביית החוב.

דוד רותם: סעיף 9א בנוסחו הקיים שולל תשלום מזונות בשל יציאה מישראל במקרים הבאים: אם הזכאי שהה חודש שלם מחוץ לישראל; אם הזכאי יצא לחוץ-לארץ פעם שנייה באותה שנה, ואז איננו זכאי לא בעד חודש היציאה ולא בעד חודש החזרה, למעט אם היציאה היא לצורך קבלת טיפול של הזכאי או של בן-משפחתו הקרוב.

דוד רותם: הצעת החוק המקורית ביקשה לבטל את סעיף 9א לחלוטין ולמנוע שלילה של תשלומי דמי המזונות מאשה היוצאת לחו"ל, וזאת משום – שבוא נאמר ככה: במציאות יציאה לחו"ל לפעמים היא יותר זולה מאשר חופשה בישראל, ולא תמיד האשה עצמה משלמת את זה, ואין סיבה לפגוע בה.

דוד רותם: לצערי הרב יוזמי החוק הגיעו להסכמה עם האוצר וצמצמו את הצעתם למה שמובא בפניכם, דהיינו שכאשר האשה יוצאת לחו"ל ליותר מ-72 יום בשנה, או יותר מארבע פעמים בשנה, רק אז יופסקו המזונות.

דוד רותם: זה היה מקובל על חבר הכנסת יצחק הרצוג, שהיה זה שגם העלה את הבעיה ואמר: רבותי, לא יכול להיות שאשה שנסעה לחוץ-לארץ ולא חוזרת, תמשיך לקבל מזונות.

דוד רותם: על כל פנים, ההצעה היום היא שמי שיוצאת עד 72 יום בשנה ועד ארבע נסיעות, תמשיך לקבל את המזונות.

דוד רותם: כמובן, הסייג של טיפול רפואי והסייג של יציאה לעבודה יישאר.

דוד רותם: מכיוון שאין הסתייגות של שר האוצר, כי הוא לא נמצא כאן, אני לא אנמק למה צריך לדחות אותה, כי היא פשוט חסרת יסוד.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, אתה תוכל לדבר אם החוק יעבור.

ראובן ריבלין: אני מאפשר לדוד רותם להגיע למקום מושבו על מנת שיוכל להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ובכן, אנחנו בעוד כמה שניות נעבור להצבעה על הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה, מקשה אחת, שכן לא קיימת הסתייגות אשר נומקה, ולכן אנחנו לא מצביעים עליה, ואנחנו נצביע בקריאה שנייה על חוק זה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–2 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה, ופונה אל יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

דוד רותם: קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה מבקש לקרוא את החוק בקריאה שלישית, ולכן, רבותי, נא להצביע מי בעד החוק ומי נגד ומי נמנע.

ראובן ריבלין: קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2012, נתקבל.

ראובן ריבלין: היוזמים היו חברת הכנסת פניה קירשנבאום וחבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין ביקש לומר דברי תודה.

ראובן ריבלין: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין מבקש להודות בשם היוזמים, שזה הוא וחברת הכנסת פניה קירשנבאום.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אה, יש יוזמים נוספים, כמובן, ונקריא את כולם: חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבאריה, פניה קירשנבאום, שלי יחימוביץ, ציפי חוטובלי, רונית תירוש, אורלי לוי אבקסיס, אנסטסיה מיכאלי, עינת וילף, רוחמה אברהם-בלילא – שזה חד"ש וכל בנות הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דב חנין: אכן, חד"ש וכל בנות הכנסת כמעט.

ראובן ריבלין: כן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח ולהגיד תודה אישית מיוחדת שלי לחברת הכנסת קירשנבאום, שעשתה עבודה מצוינת וטובה בקידום החוק הזה.

דב חנין: יש לה זכות גדולה בהצלחה שלנו היום להביא אותו לאישור.

דב חנין: ובשם כל אותן נשים שקיבלו את הזכות למזונות מחדש, אני רוצה להודות לך, חברתי.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דוד רותם, שכהרגלו בסוגיות אלה ניהל את הדיון גם בצורה רצינית, מקצועית, עניינית, מהירה ויעילה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אתה בבעיה.

דוד רותם: שים לב איך שנותנים לי – – –

דב חנין: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, הוא חוק צודק, הוא חוק הגיוני, הוא חוק פמיניסטי, הוא חוק נכון.

דב חנין: אשה נוסעת לחוץ-לארץ, זה לא אומר שהיא חיה – – –

ראובן ריבלין: לא, אדוני לא מסביר כרגע את החוק, הוא רק מודה.

דב חנין: אז אני רק אודה.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר כל כך השתכנענו, שהצבענו.

דב חנין: אז תודה רבה, אדוני.

דב חנין: תודה לך.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: כי אם אתה תתחיל להסביר עכשיו את החוק, אנחנו נהיה בצרה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסעיף 4 – חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, התשס"ב–2002, המכונה בפי כול חוק טל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני פותח את הדיון בהצעת החוק, משום שבהתאם לסעיף 16 לחוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, הידוע בשם חוק טל – הוא חוק שנחקק בשנת 2002 ונקבע בשעתו כהוראת שעה לחמש שנים.

ראובן ריבלין: עם זאת נקבע בו מנגנון מיוחד המאפשר להאריכו לתקופות נוספות, שלא יעלו על חמש שנים כל אחת, בלא צורך בתיקון החוק בשלוש קריאות.

ראובן ריבלין: ואכן, בחלוף חמש שנים מחקיקתו, בשנת תשס"ז, 2007, האריכה הכנסת את החוק למשך חמש שנים נוספות, עד ליום 1 באוגוסט 2012.

ראובן ריבלין: סעיף 16 לחוק קובע כי דיון בהארכת תוקפו של החוק יתקיים בכנסת לא יאוחר משישה חודשים לפני סיום תום תוקפו.

ראובן ריבלין: בשבוע הבא, 1 לחודש הוא יום רביעי, שבו יש חקיקה של חברי הכנסת, ולכן זה היום האחרון שאני יכול להעלותו, בהתאם למצוות החוק.

ראובן ריבלין: כמובן, אנחנו לא קובעים כרגע אם אנחנו מאריכים אותו או לא מאריכים אותו.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים בדיון, ואותו ינהל חברי חבר הכנסת מג'אדלה – איפה הוא?

ראובן ריבלין: וכמובן, אלה שנרשמו לדבר היום, יוכלו.

ראובן ריבלין: אנחנו נקבע מועד אחר על מנת להמשיך את הדיון בו.

ראובן ריבלין: הדיון יכול להימשך, חבר הכנסת גפני, עד 31 ביולי, שכן ב-1 באוגוסט, אם הוא לא יוארך על-ידי הכנסת, יסתיים תוקפו.

ראובן ריבלין: אנחנו נצטרך – – –

משה גפני: נדמה לי שזה פגרה.

בהצעות חוק של הממשלה אפשר להצביע גם בפגרה.

אני רק אומר: לא יאוחר מאותו יום.

אנחנו מתחילים עכשיו בדיון.

הדיון יאפשר לכל חברי הכנסת לדון בו.

אני ראיתי כחובה, על מנת שלא יהיה מצב שאנחנו נימצא באיזשהו מצב שהכנסת לא נתנה את דעתה ולכן היא לא התחילה שישה חודשים – אני מתחיל, שישה חודשים וחמישה ימים, את הדיון, שכן הדבר מתאפשר לי על-ידי החוק בסעיף 16.

לכן אני פותח את הדיון ומזמין את ראשון הדוברים, לאחר מה שאמרתי, חבר הכנסת אבישי ברוורמן, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

הייתי מאוד מבקש מחברי חבר הכנסת מג'אדלה להחליף אותי, כי אני נמצא באיחור של חצי שעה כבר.

אם הוא נמצא פה – בבקשה.

אם לא – מקלב יבוא ויחליף אותי.

אבישי ברוורמן: הוא מגיע, מקלב?

אבישי ברוורמן: נחכה למר מקלב?

לא.

אתה יכול להתחיל.

אני אתן היום לכל אחד חמש דקות.

אני יודע שאי-אפשר לדבר בצורה כל כך קלה.

אני חושב שלחברים שנמצאים ביום שלישי מגיעה תוספת זמן לדבר, ואני מודה לאדוני.

אני כבר לוחץ על חמש הדקות, וכך יהיה לך מודד.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, את חוק טל כבר שמענו, והוא עבר, והיום ברור לכולם שאם נמשיך בצורה הזאת – הוא רע למדינת ישראל, הוא רע לחרדים, הוא מגביר את הרגשת הפילוג בעם, ולכן את החוק הזה צריך לתקן.

אבישי ברוורמן: צריך לתקן אותו ברוח של חוכמה, הבנה וגישור ולא ברוח של שנאה ופלגנות, כי ברור היום לכולם שאם היצים לא לשרת בצבא ולא לעבוד ימשיכו כפי שהם היום, מדינת ישראל תתפרק, לא לשתי מדינות, יהודה וישראל – היא יכולה להתפרק לכמה שבטים.

אבישי ברוורמן: ברשותכם, כמה מלים היסטוריות וכמה מלים לגבי ההווה והעתיד.

אבישי ברוורמן: גדול מנהיגי ישראל בעידן המודרני, אולי גדול היהודים לאחר משה רבנו, דוד בן-גוריון, פטר 400 תלמידי חכמים מן הצבא ומן העבודה.

אבישי ברוורמן: לימים, כאשר לא כיהן כבר כראש ממשלה ולוי אשכול היה ראש הממשלה, כתב לו מכתב ואמר לו: "דומני שטעיתי".

אבישי ברוורמן: מכיוון שכולנו חונכנו על עבודה ועל כבוד לתורה, עברו הימים.

אבישי ברוורמן: עד שמנחם בגין עלה לשלטון עדיין ההשתתפות בכוח העבודה של יהודים חרדים היתה 75%, כמו יהודים חילונים וכמו יהודים חרדים בברוקלין, באוסטרליה ובלונדון.

אבישי ברוורמן: לצערי, הגענו למצב שלתלמיד ישיבה, לפי החוק הקיים – יותר משתלם כלכלית ללכת לישיבה מאשר לצבא או לשירות לאומי.

אבישי ברוורמן: כיום, בין 35% ל-37% – זה אחוז העובדים בין גברים חרדים.

אבישי ברוורמן: את זה, כל ידידי החרדים – ואני אדם מאמין; לצערי איני שומר מצוות, ידידי גפני יודע שקשה בכנסת ישראל לשמור אפילו את מצוות "ואהבת לרעך כמוך", אבל אנחנו משתדלים – אנחנו חייבים לשנות.

אבישי ברוורמן: וחוק טל, שבא לגבי הגיוס, כאשר חלק גדול מהציבור הישראלי, שנושא בנטל בצבא, שעובד, מרגיש: אם יימשך הדבר הזה, אנחנו נתפורר גם כמדינה, וגם האוכלוסייה החרדית תיפגע.

אבישי ברוורמן: לא רק שחוק טל פוגע בעקרון השוויון בנטל – הוא פוגע בחוסנה של הכלכלה הישראלית.

אבישי ברוורמן: אני הגשתי הצעה לגבי מערכת יצים – "חופשי ללמוד" – לגבי שירות צבאי ושירות אזרחי, ושמחתי שנותנים יצים למשרתים בצה"ל, לאלה שאינם משרתים – שישרתו, ולאלה שאינם יכולים לשרת, חלקם ערבים – לשירות אזרחי.

אבישי ברוורמן: שר הביטחון הודיע אתמול שהוא מאמץ חלק במסגרת היצים האלה.

אבישי ברוורמן: אני מברך אותו, ואנחנו נמשיך לחבר כאן.

אבישי ברוורמן: אבל, אנחנו חייבים במהירות לחזק את השירות האזרחי, את היצים לעבודה, כי אחרת הכעס והשנאה יעלו.

אבישי ברוורמן: אנחנו רואים היום שבמנהיגות החרדית יש רצון ויש יצים והאחוזים גדלים, גם לעבודה, גדודים גם לצבא.

אבישי ברוורמן: אלא מאי?

אבישי ברוורמן: מדוע אנחנו מתנגדים לחוק טל?

אבישי ברוורמן: כי הגיע הזמן לשים רף הרבה יותר גבוה.

אבישי ברוורמן: הזמן קצר, המלאכה מרובה, הפועלים עצלים ובעל-הבית דוחק.

אבישי ברוורמן: אנחנו, בחוכמה, גישור ואהבה צריכים להאיץ את התהליכים ביצים כמו החוק שהצבעתי עליו, בביטול יצים לאי-עבודה.

אבישי ברוורמן: וכאן, רבותי, אני רוצה לצטט אחד מגדולי היהודים, מגדולי החכמים, רופא גדול, פילוסוף גדול, ומורה נבוכים גדול, הרמב"ם.

אבישי ברוורמן: הרמב"ם כותב ברוח זו בדבריו ב"משנה תורה": "כל המשים על לבו שיעשה בתורה ולא יעשה מלאכה ויתפרנס מן הצדקה, הרי זה חילל את השם וביזה את התורה וכיבה מאור הדת וגרם רעה לעצמו ונטל חייו מן העולם הבא.

אבישי ברוורמן: לפי שאסור ליהנות מדברי תורה בעולם הזה.

אבישי ברוורמן: אמרו חכמים: כל הנהנה מדברי תורה נטל חייו מן העולם.

אבישי ברוורמן: ועוד ציוו ואמרו: לא תעשם עטרה להתגדל בהם ולא קרדום לחפור בהם.

אבישי ברוורמן: ועוד ציוו ואמרו: אהוב את המלאכה ושנא את הרבנות.

אבישי ברוורמן: וכל תורה שאין עמה מלאכה סופה בטלה, וסוף אדם זה שיהא מלסטם את הבריות".

אבישי ברוורמן: לכן, אדוני היושב-ראש – אתה ממשפחה שקרובה למשפחתי; בן-משפחתך, הרמטכ"ל מקלף, בני-משפחת אשתי ב"בית האדום" במוצא, ששם כולם ביחד סבלו, עבדו ונאבקו למען קיום מדינת ישראל היום – אנא, המנהיגות החרדית, המנהיגות הציונית, כי גם החרדים כבר הופכים – ביחד עם פתיחת שירות אזרחי מתאים גם לאוכלוסייה הערבית.

אבישי ברוורמן: בוא ונשנה את החוק הזה.

אבישי ברוורמן: נגיש את התיקונים לו.

אבישי ברוורמן: בצורה הנוכחית הוא פוגע בחרדים, הוא פוגע בחילונים, הוא פוגע בכולנו.

אבישי ברוורמן: הוא מחסל את הלכידות הישראלית.

אבישי ברוורמן: ולכן, תם זמנו של חוק טל.

אבישי ברוורמן: נגיש הצעה שתהיה אחרת, ואני מקווה שבחוכמה, באהבה ובחיבור, לקראת סוף המושב הזה, יהיה חוק שיחזיר את החרדים בכל המרץ לעבודה, שיגדיל את השירות הצבאי, ושבו כל אזרחי ישראל יבינו שהמדינה הזאת – שבעוד 30 שנה בכיתות א' 70% מהילדים יהיו יהודים חרדים או ערבים מוסלמים – בנויה על שוויון בנטל, על כלכלה בריאה ועל אחדות המטרה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני, בבקשה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, מעט חברי הכנסת, האמת היא שפעמים רבות יש התלבטות כאן, בבית הזה: כשאנחנו באים לחוקק אנחנו רוצים להשיג, באמצעות חקיקה, באמצעות החוק, גם את הצדק.

אורי אורבך: החוק צריך לבטא בציבור תחושות של שוויון, שוויון בנטל, של זכויות וחובות שוות ותחושה עצמית של האזרח שהמדינה פועלת על-פי ערכי השוויון והצדק, והביטוי של זה הוא בְּחוק.

אורי אורבך: אלא שלעתים קרובות יש פער מצער בין חוק לבין צדק, משום שצדק הוא אידיאל ושאיפה וחוק הוא תוצאה – צדק הוא אידיאל וחוק הוא תוצאה של פשרה, ושל הסכמות ושל ויתורים.

אורי אורבך: וכך לא פעם חשים האזרחים שהחוק שנחקק איננו צודק במלואו.

אורי אורבך: ובעצם זו הסוגיה שבה אנחנו דנים בעניין חוק טל.

אורי אורבך: חוק טל הוא לא צודק.

אורי אורבך: העובדה שחרדי יכול לא לשרת כחוק ואילו אחרים חייבים לשרת כחוק – זה לא צודק, גם אם זה חוקי.

אורי אורבך: וגם חוק טל, ואני מודה שאני עוד לא מרגיש שאני מספיק בקי בכל פרטיו כדי להביע עמדה נחרצת – זאת אומרת, יש פה פער ברור, צועק לשמים, בין חוק לבין צדק.

אורי אורבך: אם נחוקק אותו כך ואפילו אם נשפר אותו אחרת, עדיין לא יהיה שוויון בנטל.

אורי אורבך: לא יהיה שוויון בנטל, כי אנשים, אף שהם אזרחים שווים הם לא באים ממקומות שווים, מתרבויות שוות.

אורי אורבך: יש אנשים שלמדו במוסד חרדי, עם השכלה חרדית, שאני בטוח שאם אתה לוקח אותם לשלוש שנים לצבא כמו כל חייל אחר – למרות שזה צודק, זה לא חכם, זה לא אפשרי.

אורי אורבך: ולכן כשאנחנו באים לחוקק חוקים אנחנו צריכים לדעת לא רק "לאן אתה הולך" – אלא גם בבחינת "דע מאין באת".

אורי אורבך: ותפקידו של המחוקק בסוגיה הזאת של גיוס החרדים הוא להקטין את הפער הבלתי נסבל שבין החוק לבין הצדק, לקרב בין הדברים האלה.

אורי אורבך: שמעתי מעט נתונים בדיון המעניין, הפתוח, שהיה השבוע בוועדת החוץ והביטחון, ורואים מגמות שנראות כחיוביות בחברה החרדית ובהשתתפותה בנשיאת הנטל בתחומי העבודה והשירות הצבאי – השירות האזרחי והשירות הצבאי – ובעקבות זאת גם כניסה לשוק העבודה.

אורי אורבך: נכון הדבר שלא הכול בזכות חוק טל, אלא בגלל מגמות אחרות, אבל אני משוכנע מאוד שאת פתרון הבעיה של השתתפות החרדים בשירות הצבאי ובשירות האזרחי ובשוק העבודה אי-אפשר לפתור בכוח, ואי-אפשר לפתור רק בכוח החוק, משום שיש תהליכים, אדוני השר לשעבר ברוורמן – אתה כלכלן – יש תהליכים כלכליים, והחברה החרדית מתחילה, על-פי חוקרים, לקרוס לתוך עצמה מסיבות כלכליות.

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

אורי אורבך: אם אנחנו נדחק אותם באמצעות חקיקה קשוחה אנחנו נעורר, וכבר מעוררים, גם אצל חרדים את המתנגדים.

אורי אורבך: הם אומרים: תראו, לא מנסים להפוך אותנו לאנשים עובדים ולאנשים משרתים, מנסים להפוך אותנו לחילונים, מנסים להפוך אותנו לציונים, רוצים שנהיה כמוהם.

אורי אורבך: ואני לא רוצה שהחרדים יהיו לא חילונים ולא דתיים לאומיים; כלומר, אם הם יחזרו בתשובה, הם יהיו, אבל זה לא המטרות של חוק.

אורי אורבך: המטרה היא לפעול בשכל, כדי שיהיה שוויון בנטל ככל הניתן.

אורי אורבך: אלו שתי המלים שהייתי מוסיף למלים "שוויון בנטל": "שוויון בנטל ככל הניתן", כי אם אנחנו נלך בכוח, לא נקבל חרדים עובדים, לא נקבל חרדים משרתים – –

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

אורי אורבך: – – ואני חושש שגם חרדים לומדים אנחנו נקבל פחות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאול מופז, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: שלוש דקות.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעירות והצעירים שיושבים כאן ביציע, אני חושב שמדינת ישראל, בימים שבהם אנחנו נמצאים בשיא של סכסוך פנימי, הגיעה לנקודת הכרעה להחליט באשר לעתידה באחד הנושאים המאוד-ערכיים, המאוד-חשובים, של שוויוניות בחלוקת הנטל במדינת ישראל.

שאול מופז: אני רוצה לומר לכם שכרמטכ"ל ה-16 של צה"ל, כאשר זה הובא לשולחני ונדרשה עמדתי, התנגדתי לחוק טל.

שאול מופז: חשבתי, ואני חושב היום, שהתהליך חייב להיות תהליך משתף, אבל תהליך שיש בו עוצמות שוויונות הרבה יותר גדולות.

שאול מופז: וכאשר שאלו אותי כרמטכ"ל: האם אתה מוכן ששורות צבא-ההגנה ייפתחו גם לשירות חרדים בצה"ל, אמרתי: כן.

שאול מופז: ועשיתי.

שאול מופז: בתמיכה של המנהיגות החרדית בישראל פתחנו גדוד לוחמים, "נצח יהודה", חיילים קרביים מהאוכלוסייה החרדית.

שאול מופז: וכשר ביטחון פתחתי את מסלולי שח"ר – שירות חרדים – גם בחיל האוויר וגם בחיל המודיעין, על מנת לקרב את האוכלוסייה החרדית ללב האוכלוסייה בישראל.

שאול מופז: ואני רואה בשירות הזה ערך חשוב מאוד לא רק בשוויוניות ובחלוקת הנטל, כי כל אותם משרתים בצה"ל מצטרפים אחר כך לשוק העבודה בישראל, ובעיני יש לזה תרומה גדולה מאוד.

שאול מופז: אני גם מזהה בשנים האחרונות שיותר ויותר מנהיגים מהאוכלוסייה החרדית שותפים למהלך הזה ושותפים לעמדה הזאת.

שאול מופז: ואני מקבל, ואני גם מסכים, שזה חייב להיעשות מתוך הסכמה ושזה תהליך ארוך.

שאול מופז: זה לא יכול להסתיים, לא ביום אחד, לא בשבוע אחד, לא בחודש אחד ולא בשנה אחת.

שאול מופז: התהליך הזה חייב להיות תהליך נורמטיבי, ואנחנו חייבים לחזק את המגמה הזאת.

שאול מופז: בנוסף לסוגיה הזאת של חוק טל, להערכתי בישראל של 2012 מתפתחת תת-תרבות של משרתים – יש פחות ופחות משרתים מבין אלה שיכולים לשרת, מבין הגברים ומבין הנשים.

שאול מופז: היום 50% מהאוכלוסייה בישראל, 50% מהאוכלוסייה הצעירה איננה משרתת, איננה משרתת, והמגמה הזאת הולכת ומתעצמת, אם לא נשנה את החוק הזה.

שאול מופז: המגמה הזאת הולכת ומתעצמת באופן שבו בעוד שמונה שנים רק 40% ישרתו.

שאול מופז: היום זה צבא של חצי העם, והוא חלילה עלול להפוך להיות צבא של המיעוט בעם ישראל.

שאול מופז: התהפכו היוצרות בערכים הבסיסים שלנו, ההשתמטות הפכה לנורמה והשירות הפך להיות יוצא דופן, בעוד שתעודת הזהות האמיתית היא השירות בצה"ל – בין אם הוא בשירות במסלול הצבאי ובין אם זה בשירות האזרחי, שחייב לעבור חקיקה במדינת ישראל, ולעולם יהיה הבדל בין השירות הצבאי לבין השירות האזרחי.

שאול מופז: ואני חושב שההשתמטות משירות משמעותי בצה"ל היא איום גם חברתי, גם לאומי וגם ציוני, שאיננו נופל מהמערכה האידיאולוגית כנגד מדינת ישראל והזכות הציונית לבית לאומי.

שאול מופז: ישראל, באופן שבו לא נתנה עד היום תשובה הולמת בחקיקה ובשותפות גורל לנושא של השירות המשמעותי, השירות בצה"ל – קיפלה למעשה שלושה דגלים: היא קיפלה את דגל השירות, היא קיפלה את דגל הממלכתיות והיא גם קיפלה את הדגל של הערבות ההדדית.

שאול מופז: ומדינת ישראל חייבת לחזור ולהניף את הדגלים הללו.

שאול מופז: ואני מזהה כאן סימנים חמורים של התפרקות מהנכסים האלה, שהם בעיני נכסים ברמה הלאומית.

שאול מופז: ואני רוצה לומר עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהאיומים החיצוניים מתגמדים אל מול האיומים מבית.

שאול מופז: גם כלוחם, גם כמפקד וגם כרמטכ"ל וכשר ביטחון אני לא חושב – והיום כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון – אני לא חושב שמישהו רוצה, בוודאי לא אני, להכניע איזה ציבור במדינת ישראל.

שאול מופז: אני אמרתי את הדברים האלה בישיבה מיוחדת של ועדת החוץ והביטחון, ואני היום רוצה לומר בכנסת ישראל שאני זועק מרה.

שאול מופז: אני זועק מרה על התוצאות של ההדרה מדעת מהנורמה הערכית של דינא דמלכותא דינא.

שאול מופז: ואיננו יכולים לקבל עוד את הנורמה הזאת שצבא העם יהפוך להיות צבא חצי העם, ובשותפות גורל ובשותפות דרך אנחנו חייבים להציב נורמות חדשות ולהוציא אותן אל הפועל.

גאלב מג'אדלה: תודה – – –

שאול מופז: אני התחייבתי, אדוני היושב-ראש, בוועדת החוץ והביטחון שאנחנו נציג בחודש הקרוב בוועדת החוץ והביטחון יעדים חדשים להצטרפות לשירות משמעותי בצה"ל מכלל האוכלוסיות במדינת ישראל, ונשנה את המגמה שצה"ל הופך להיות צבא של חצי העם ושל המיעוט בישראל, כי אין אפשרות אחרת, אם אנחנו רוצים לדאוג לעתידה של מדינת ישראל.

שאול מופז: ועוד דבר, אמרו על צה"ל פעם שהוא כור ההיתוך, וזה נכון.

שאול מופז: היום הוא חייב להיות הדגל והמנוף ליצירת חברה אחת בישראל.

שאול מופז: והדרך להגיע לחברה אחת בישראל היא בקבלת הזכויות וגם בהשתתפות בחובות.

שאול מופז: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ואחריו – הרב מנחם אליעזר מוזס.

שלמה מולה: התחלפתי עם – – –

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת שלמה מולה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת מכל סיעות הבית, חבר הכנסת גפני, שעובד שעות נוספות כדי לעתים לאפשר, לעתים לא לאפשר, גיוס חרדים נוספים לצה"ל; אני עד היום מנסה להבין מה העמדה האמיתית שלך בעניין הזה.

יוחנן פלסנר: כנסת נכבדה, חברים, אנחנו נכנסים עכשיו לישורת האחרונה של הדיון בנושא חוק טל.

יוחנן פלסנר: החוק, שהוארך ב-2007, התוקף שלו עומד לפוג בסוף יולי 2012.

יוחנן פלסנר: כלומר, יש לנו כמה חודשים לקבל החלטה בעניין של חוק טל.

יוחנן פלסנר: האמת היא שישנן שלוש אפשרויות.

יוחנן פלסנר: אפשרות אחת – לא להאריך את החוק, לבטל; כל אזרח ישראלי בגיל 18 תחול עליו חובת גיוס.

יוחנן פלסנר: לכאורה, נשמע דבר הגיוני, ראוי, רצוי.

יוחנן פלסנר: כולנו – אני חושב שאלה שעוקבים מקרוב אחרי הסוגיות, מבינים את הרגישויות, מבינים שזו לא אופציה אמיתית.

יוחנן פלסנר: היא לא אופציה ריאלית, ואנחנו נצטרך לוותר עליה.

יוחנן פלסנר: יכול להיות שיש אנשים, אולי ברמה הערכית, שמאמינים בכך, ואני מכבד אותם.

יוחנן פלסנר: אבל אני חושב שכמדיניות זה לא משהו שאנחנו יכולים לאמץ.

יוחנן פלסנר: האופציה השנייה, שגם היא לא ריאלית, היא לקחת את החוק הזה, את הדיון שעכשיו אנחנו מתבקשים לאשר, ולהאריך אותו כמו שהוא.

יוחנן פלסנר: חוק טל על-פי מי שהוא קרוי על שמו, השופט צבי טל, נכשל במתכונת היישום הנוכחית שלו.

יוחנן פלסנר: את זה אומר צבי טל, את זה אומרים אחרים – אהוד ברק, שיש לו הכבוד להיות מיוזמי ועדת-טל עוד ב-1999, כשהוא רץ על קמפיין בחירות בכותרת:

יוחנן פלסנר: עם אחד גיוס אחד.

יוחנן פלסנר: הם באים עכשיו.

יוחנן פלסנר: מי שבא עכשיו להאריך את חוק טל במתכונתו הנוכחית – צריך להבין, כשהממשלה באה, וכשמר נתניהו בא להאריך את החוק במתכונתו הנוכחית, הוא לוקח את החוק, הוא מחבר אליו את החלטת הממשלה מ-9 בינואר 2011, ואומר: זה החוק, זו מדיניות היישום של החוק הזה.

יוחנן פלסנר: זה מה שאני מתכוון לעשות עד שנת 2015.

יוחנן פלסנר: ככה אנחנו מתכוונים להתקדם בנושא הזה.

יוחנן פלסנר: ואני אומר לראש הממשלה מכאן: אדוני ראש הממשלה, זה לא מספיק טוב.

יוחנן פלסנר: זה מנוגד לאחריות הציונית שלך, זה מנוגד לאחריות הלאומית שלך, זה מנוגד להיגיון, זה מנוגד לצרכים המבצעיים של צה"ל, זה מנוגד לצרכים של המשק הישראלי, זה מנוגד לערכי המוסר; זה פוגע בצעירי ישראל, בקבוצה המשרתת והעובדת.

יוחנן פלסנר: זה מנוגד לכל היגיון בסיסי, ואנחנו לא ניתן לזה יד.

יוחנן פלסנר: אנחנו לא ניתן לזה יד – לא אנחנו לבד, לא אנחנו כאופוזיציה; אנחנו, עם חברים טובים בקואליציה שהם חלק מהרוב הציוני במדינה הזאת.

יוחנן פלסנר: אני מאמין שהשר מיסז'ניקוב, שעומד לענות כאן עוד מעט על שאלות בתחום משרדו, יהיה שותף אמיתי לדרך בנושא הזה של לא לאפשר את הארכת חוק טל במתכונת היישום הנוכחית שלו.

יוחנן פלסנר: אני מאמין שגם חברת הכנסת עינת וילף תהיה שותפה לדרך הזאת.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים לגבש דרך ביניים.

יוחנן פלסנר: ואם הממשלה לא תעשה את זה, אז אנחנו נעשה את זה כאן בכנסת, כאן בדיונים בוועדה.

יוחנן פלסנר: אנחנו ניקח את החוק הזה, אנחנו נערוך בו את השינויים.

יוחנן פלסנר: אנחנו נדרוש מהממשלה מחויבויות לגבי מדיניות יישום חדשה שתקבע, כפי שציין חבר הכנסת מופז, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, יעדי יישום חדשים, יעדים שיביאו לידי ביטוי את העובדה שאנחנו צריכים לקבוע חזון חדש, חזון של חובת שירות – –

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

יוחנן פלסנר: – – חזון שבו רוב צעירי ישראל, גם אם זה לא בגיל 18, וגם אם הם הולכים קודם לישיבה קטנה, וישיבה גבוהה, וגם לכולל, אבל הם בסוף יגיעו לצבא, ויגיעו לשירות האזרחי, וישתלבו בשוק העבודה, וכתף אל כתף, כעם אחד, נתמודד עם המשימות, גם המשקיות, וגם הביטחוניות.

יוחנן פלסנר: זו אחריות של הכנסת הזאת, לפני שהיא מסיימת את כהונתה.

יוחנן פלסנר: לפני שאנחנו מחליפים את ממשלת נתניהו, אנחנו נבצע את המשימה הזאת.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תשמע, הרב גפני, אני רוצה לומר לך, בהמשך למה שאמר לך שאול מופז, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני רוצה לומר לך – – –

אברהם מיכאלי: למה – – –

שלמה מולה: אני פונה אליו דווקא.

שלמה מולה: תשמע, אין בישראל יהודי אחד שרוצה שלא יהיו כאן תלמידי חכמים באמת.

שלמה מולה: אני חושב שיכולה להיות הסכמה גדולה, רחבה ביותר: קבוצה של אנשים מאוד מאוד חכמים ילמדו בישיבה, ועניינם ועיסוקם יהיה אך ורק לימודי תורה.

שלמה מולה: אני חושב שזה היה ראוי ונכון מה שבן-גוריון החליט.

שלמה מולה: אבל ברבות השנים, אני חושב שהחוק הזה, הכוונה הזאת החליפה את מטרותיה.

שלמה מולה: והמחשבה הזאת – היום נוצר מצב שבו הרבה מאוד מן האזרחים אומרים: למה אנחנו פראיירים?

שלמה מולה: למה אנחנו פראיירים?

שלמה מולה: למה אנחנו פראיירים?

שלמה מולה: למה יש אזרחים במדינה, קבוצה מסוימת של אנשים, שמקבלים פטור גורף?

שלמה מולה: יש קבוצה מסוימת של אנשים, אזרחי מדינת ישראל הערבים, שהם בכלל לא משתתפים בשום שירות, ובסופו של דבר נשארנו עם קבוצה מצומצמת של אנשים שנושאים את הנטל.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, זאת לא השאלה.

שלמה מולה: זאת לא השאלה אם זה חיוני שיהיו תלמידי חכמים.

שלמה מולה: השאלה היא היקפם ומספרם של תלמידי חכמים.

שלמה מולה: ולכן, החוק הזה בעצם, אם יוארך, זה אחד החוקים הלא-שוויוניים, זה אחד החוקים שמפלה ביודעין קבוצה של אנשים, מעדיף קבוצה של אנשים.

שלמה מולה: אני גם מכיר את התיאוריה.

שלמה מולה: זה נכון, תלמידי חכמים כשיושבים, לומדים לימודי יהדות בעצם, הם מתפללים לבורא עולם, פותרים להם את הבעיה.

שלמה מולה: נכון, יש כאלה שבאמת.

שלמה מולה: אני לא מתווכח עם אמונה שכזאת.

שלמה מולה: אבל הגיע הזמן, רבותי, דווקא חברי הכנסת, אישי ציבור דתיים וחרדים, הגיע הזמן שאתם תייצרו דיאלוג עם הציבור הכללי כדי ליצור את המסגרת הנכונה, את הפס הנכון, המקובל.

שלמה מולה: וגם כשהצבא יגייס את תלמידי הישיבות, בוודאי הצבא צריך לאפשר להם גם את קיום אורחות חייהם, שיוכלו להתפלל, שיוכלו במסגרת מסוימת גם ללמוד לימודי קודש, שעות מסוימות, ולאפשר להם גם, לא לנתק אותם לגמרי מהחוויה היומיומית.

שלמה מולה: אבל בסופו של דבר, אפשר להגיע להסכמה שהשירות הצבאי יהיה שירות שוויוני.

שלמה מולה: מי שבסופו של דבר לא יוכל, אדוני היושב-ראש, יוכל לעשות שירות לאומי.

שלמה מולה: אדוני הרב גפני, ומקלב, אני הייתי היום בביקור, ממש מקום יוצא דופן.

גאלב מג'אדלה: הנה, הצטרף אליך הרב – – –.

גאלב מג'אדלה: אתה לא לבד.

שלמה מולה: "איחוד הצלה", למשל.

שלמה מולה: "איחוד ההצלה", אני הייתי שם, במקום הזה.

שלמה מולה: ראיתי באמת אנשים שמתנדבים להציל נפשות.

שלמה מולה: אינני חושב – – –

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

שלמה מולה: מי שלא יכול ללכת לצבא באמת, אני חושב, מקומות מסוג זה שאנשים, תלמידי ישיבות, יכולים ללכת להתנדב, וההתנדבות שלהם תיחשב להם בעצם כשירות צבאי או כשירות לאומי – אדרבה.

שלמה מולה: בסופו של דבר אנחנו יוצרים חברה אחידה, שיש לה חובות, יש לה זכויות, שאין העדפה של קבוצה מסוימת, שהיא בעצם כמעט איננה משתתפת בחובות האזרחיות שקשורות לשירות צבאי או לאומי, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת הרב מנחם אליעזר מוזס נמצא?

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: הוא לא הגיע.

גאלב מג'אדלה: איפה הוא?

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: אה, סליחה, זה במתכוון שאתה יושב שם?

גאלב מג'אדלה: אני רציתי לקרוא לך, אני מסתכל, אני לא רואה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, מה רצונך ממני – – –

אורי אורבך: מה, מה, עד שבן-אדם – – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, אחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

עינת וילף: – – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הכוונה זה לבלבל את היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הסוגיה של חוק טל שבה ועולה, שבה ועולה, כמו סמבטיון, היא לא נעצרת ולא נגמרת.

נחמן שי: היא באמת נוגעת בנימים הדקים ביותר של החברה במדינת ישראל; היא נוגעת באחת הסוגיות המרכזיות ביותר של כולנו בלי יוצא מן הכלל, כל החברים בבית הזה וכל הציבור כולו.

נחמן שי: חוק טל, שנועד ביסודו להביא לכך שציבור גדול של אזרחים במדינת ישראל שאינו משרת בצה"ל יוכל לשרת בצה"ל, או לחלופין יוכל לתת תרומה אחרת לחברה הישראלית – החוק הזה נכשל, הוא לא יצר את המציאות החדשה, וזה נאמר ועלה בפני בית-המשפט העליון פעם ועוד פעם.

נחמן שי: בפעם האחרונה, בסופו של דבר, הכנסת האריכה אותו בחמש שנים.

נחמן שי: אחרי שהעתירה בעניין הזה נדחתה, אחרי שהתברר שאי-אפשר לאכוף את החוק הזה, עדיין המדינה והכנסת החליטו להמשיך אותו לעוד חמש שנים, בידיעה ברורה שהוא לא מייצר את התוצאה הצפויה.

נחמן שי: והתוצאה הצפויה היא שבמדינת ישראל לא יהיו אזרחים שמקבלים יותר ונותנים פחות, אלא שניתן כולנו את המיטב ונקבל כולנו באותה מידה מהמדינה.

נחמן שי: וחוק טל, שהיה צריך להיות המשוואה הזאת בין מה שנותנים למה שמקבלים, נכשל.

נחמן שי: אני הייתי רוצה שכל אזרח במדינת ישראל ירגיש שהמדינה הזאת היא שלו.

נחמן שי: גם הציבור החרדי ההולך וגדל – זו המדינה שלו.

נחמן שי: אני מאמין בכך, אני חושב שאנשים שנולדים פה בארץ וגדלים פה בארץ חשים כך כלפי הארץ.

נחמן שי: גם אם, הייתי אומר, הם לא ציונים בהגדרה הרחבה ביותר של המלה, ההוויה שלהם היא ישראלית, הבית שלהם הוא ישראל, ומתוך כך גם נובע הצורך להכיר בתרומה שלהם לחברה.

נחמן שי: ואם לא ניתַן לשרת מאיזושהי סיבה – ואני חושב שצה"ל פתח את שורותיו והוא מוכיח להם שאפשר לשרת בצה"ל – הם צריכים לבחור במסלול אחר שיש בו שירות לאומי, שיש בו תרומה, שיש בו הכרה במחויבות שלהם כלפי החברה הישראלית.

נחמן שי: אני אומר את זה לחברי חברי הכנסת החרדים, אני אומר את זה לכולנו.

נחמן שי: אנחנו למדנו בקיץ האחרון, אנחנו נוטים לשכוח אבל אסור לנו לשכוח שמאות אלפי ישראלים הביעו תרעומת וכעס ותסכול גדול על מה שהולך פה, וחלק מהעניין נסב סביב השאלה של שירות צבאי.

נחמן שי: עכשיו, יש כבר אלפים שעוברים את הסדנה הזאת ששמה צה"ל, וזה כבר חשוב, וצריך להגדיל את מספרם, אבל אם זה לא מתאפשר וזה לא יוצא אל הפועל – עליהם, הם עצמם צריכים להוביל את השירות הלאומי, את השירות האזרחי, את החלופות הקיימות, ויש חלופות שיאפשרו להם להרגיש בבית הזה כמו בבית.

נחמן שי: אני לא רוצה לראות במדינת ישראל הדרה של חרדים.

נחמן שי: אני לא רוצה לראות במדינת ישראל ציבור כל כך גדול, של מאות אלפים – אני עושה חשבון, לפי מה שאתה אמרת לי, חברי חבר הכנסת גפני, שיש בארץ כמיליון חרדים היום – – –

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

נחמן שי: כמיליון חרדים – אסור לנו להדיר אותם.

נחמן שי: אני כבר לא יודע מי מדיר את מי.

נחמן שי: הם חלק בלתי נפרד מהחברה, והדרך שלהם זה באמצעות שירות צבאי או שירות לאומי, או שירות אזרחי, שיעשה את כולנו אזרחים שווים.

נחמן שי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חוק טל באווירה מנומנמת מאוד, כך כיוון שסוכם שצריך להתחיל את הדיון מבעוד מועד.

יוחנן פלסנר: אנחנו נחמם את האווירה.

איתן כבל: אנחנו מחממים את האווירה.

אורי אורבך: אל תדאג, יחוקקו אותו ברגע האחרון.

גאלב מג'אדלה: חצי שנה לפני המועד.

יוחנן פלסנר: גפני שומר – – –

איתן כבל: לא.

איתן כבל: גפני, כבר לא נגייס אותו.

איתן כבל: אבל, חברים יקרים, ברשותכם, תראו, החוק צריך להיעלם מן העולם.

איתן כבל: זאת לא שאלה, אין כאן, זאת לא שאלה.

איתן כבל: אני גם לא – בשיח הזה אני לא מדבר בכלל עם חברי החרדים.

איתן כבל: זאת אומרת, נקודת המוצא שלי היא שבחברה חייבת להיות סולידריות.

איתן כבל: לא יכול להיות מצב שלא תהיה בו סולידריות, וסולידריות צריכה להכיל בתוכה את כל החלקים בתוך החברה.

איתן כבל: ובתוך זה צריך למצוא את החרדים, ואת הדתיים, ואת הערבים, ואת כולם.

איתן כבל: וצריך לעשות את זה, חברי חברי הכנסת, מתוך כוונה נכונה, מתוך כוונה טובה.

איתן כבל: לא מתקבל על דעתי – תראו, הרי זה לא סוד ואני אומר את זה.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת מקלב, כל הזמן אומרים: יש עלייה במספר המתגייסים החרדים, וכל הזמן אנחנו עושים על זה חגיגות, ויש עלייה דרמטית במספר אלה שיוצאים לעבודה.

איתן כבל: שוכחים רק שהמספר נשאר אותו מספר, כי גם מספר החרדים בחברה הישראלית גדל מאוד.

איתן כבל: ברוך השם, אני לא אומר את זה עכשיו באיזשהו מקום של לעקוץ מאן דהוא.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: ולכן זה בעצם, זה לא רק שזה לא מתקדם – במידה רבה, כשאתה בודק את זה, זאת נסיגה לאחור.

איתן כבל: ויום אחד מישהו יצטרך הרי להגן על הגבולות, חברים יקרים, וזה הולך ומתקרב.

איתן כבל: עם כל הכבוד שאני רוחש לתורה ולדת, ויש לי כבוד גדול, אתם יודעים את זה ואני לא צריך להוכיח את עצמי בפני אף אחד, ואני מדבר, כיוון שאנחנו חצי שנה לפני אז אני מדבר במנוע, ככה – עדיין מדומם מנוע.

איתן כבל: ואני אומר לכם: זה לא יכול להימשך כך, כי יום אחד, ולא ירחק היום, חבר הכנסת ברוורמן, אנחנו נמצא את עצמנו בפני משבר גדול, בפני משבר גדול.

איתן כבל: בסוף גם דבורה הנביאה אספה חיילים, גם גדעון אסף חיילים, גם משה רבנו אסף חיילים, גם יהושע בן נון אסף חיילים, כולם אספו חיילים כדי להגן על גבולות הארץ הזאת.

איתן כבל: הרי מישהו צריך להגן עליה בסוף, זו לא שאלה של דת.

איתן כבל: אם, בעזרת השם, משיח צדקנו במהרה יגיע, אז איש לביתו, ואיש תחת גפנו ותחת תאנתו.

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: אבל כיוון שאני עדיין לא רואה את התאנה, ואני לא רואה את הגפן שאני יכול לנוח תחתיה – –

אבישי ברוורמן: ונמר עם גדי ירבץ.

איתן כבל: כן, כן, כן.

איתן כבל: – – אני צריך – צריכים חיילים.

אורי אורבך: איש תחת גפני.

איתן כבל: ואמר חבר הכנסת אורבך שעדיין לא הגענו למצב של "איש תחת גפני"; הוא לא מקשיב.

איתן כבל: אני חוזר: אמרנו, אמר חבר הכנסת אורבך, אנחנו עדיין לא במצב של "איש תחת גפני" ו"תחת תאנתי", אז אנחנו לא במקום הזה – –

אורי מקלב: – – –

איתן כבל: – – ואנחנו צריכים את כולם.

איתן כבל: ולכן אני אומר את זה מהמקום הזה, עדיין בשפה רכה, בשפה מחבקת, בשפה אוהבת.

איתן כבל: חברים יקרים, תתעשתו.

איתן כבל: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חברת הכנסת עינת וילף.

יעקב כץ: – – –

גאלב מג'אדלה: סליחה?

יעקב כץ: אני אחריה?

גאלב מג'אדלה: אתה איחרת.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, השר וחברי חברי הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להפנות אליכם שאלה אמיתית.

עינת וילף: כבר כמה שבועות שאני מתלבטת בנושא הזה, ומעל כל מה שאני אגיד היום אני מעמידה סימן שאלה.

עינת וילף: השאלה שאני שואלת את עצמי היא האם תיתכן סולידריות בין ציונים ללא ציונים.

עינת וילף: לפני כמה שבועות, מגזין "דה-מרקר" פרסם סדרה מרתקת של כתבות על מדינות רווחה ברחבי העולם.

עינת וילף: כשקראתי את הכתבות האלה הגעתי לשתי מסקנות: האחת – שמדינת רווחה נדיבה יכולה להתקיים רק אם קיים אמון בין האזרחים לבין עצמם ובינם לבין הממשלה; והשנייה – שרמת האמון הזאת תלויה בנסיבות לידתה של האומה.

עינת וילף: זה אומר שאם מדינת ישראל רוצה להשיג צדק חברתי, היא צריכה להסתכל לא על שבדיה, ולא על אמריקה, אלא על נסיבות לידתה.

עינת וילף: אמריקה נולדה מתוך מרד מסים כנגד שלטון מרכזי, מרוחק ועריץ – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת – –

עינת וילף: – – ונבנתה על-ידי יחידים שכבשו – – –

גאלב מג'אדלה: – – פה נאמרים עכשיו דברים שונים ממה שדיברתם עד עכשיו.

גאלב מג'אדלה: כדאי שתקשיבו.

גאלב מג'אדלה: דברים מיוחדים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

עינת וילף: תודה.

עינת וילף: אמריקה נולדה מתוך מרד מסים כנגד שלטון מרכזי מרוחק ועריץ, ונבנתה על-ידי יחידים שכבשו את הספר תוך הסתמכות עצמית.

עינת וילף: עד היום בנויה מדינת הרווחה האמריקנית על שנאת מסים וחשדנות תהומית כלפי השלטון המרכזי.

עינת וילף: מדינות סקנדינביה ההומוגניות קמו על בסיס שוויוני וסולידרי, ומשמרות רוח זו עד היום.

עינת וילף: הורתה של מדינת ישראל היא התנועה הציונית.

עינת וילף: ללא הציונות, מדינת ישראל לא היתה באה לעולם.

עינת וילף: הציונות היתה מראשיתה תנועה משימתית, שבנתה על התגייסות קולקטיבית כדי ליישם רעיון ענק שהיה על גבול המופרך.

עינת וילף: ההתגייסות הובילה להקמת מנגנוני רווחה מהמתקדמים בעולם.

עינת וילף: מדינת הרווחה במדינת ישראל פרחה בתקופה שבה היתה סולידריות ציונית משימתית.

עינת וילף: מנגנוני הרווחה, שעליהם גאוותה של תנועת העבודה, קמו כמנגנוני סולידריות בין שותפים למשימה של בניין המדינה והקמתה.

עינת וילף: הם קמו כדי לאפשר עבודה עברית וכדי לאפשר שתהיה ערבות הדדית בין השותפים למשימת הדור.

עינת וילף: לא היו ערבים ולא היו חרדים שותפים במנגנונים האלה, ולא במקרה.

עינת וילף: הערבים ראו, באופן טבעי, בציונות איום, והחרדים – כפירה.

עינת וילף: לא היה כל בסיס לסולידריות ושותפות בינם לבין הציונים.

עינת וילף: השותפות הזאת היא בעצם שותפות כפויה, ונעשו ניסיונות במשך השנים להתקדם, לבנות את האמון.

עינת וילף: אבל השאלה אם הצלחנו ואם זה בכלל אפשרי, אם אפשר לקיים צדק חברתי וסולידריות, כשיש קבוצות שבמובן מסוים רואות את עצמן כאזרחים בעל כורחם, ופיתחו אידיאולוגיות שמאפשרות להן להתמודד עם מדינה שהם לא רצו בה ולשמר את היחס האמביוולנטי למדינה.

עינת וילף: ואז, כשאנחנו באים לבחור מה לעשות, צריך להבין שמדינת רווחה מצומצמת נוסח ארצות-הברית לא מתאימה לנו, כיוון שהשותפים לאתוס הציוני לא מוכנים לחיות במדינה שבה אין סולידריות בין אלה הנאבקים על קיומה.

עינת וילף: צאצאי ההתגייסות הקולקטיבית למען הקמת מדינה לעם היהודי בארץ-ישראל לא מוכנים לחיות במדינה שבה כל אדם לעצמו, והאתוס היחיד הוא זה של הסתמכות עצמית.

עינת וילף: אבל מדינת רווחה נדיבה נוסח סקנדינביה לא מתאימה למדינה שיש בה שתי קבוצות גדולות שיחסן למדינה מורכב ולעתים עוין, ואפילו בנויות על אידיאולוגיות שמותר ורצוי לקחת, אבל אסור לתת.

עינת וילף: ואם אנחנו רוצים לבנות צדק חברתי שבנוי על ההיסטוריה והתרבות שלנו, צריך לשאול באמת – ואני שואלת, ואני מודה שאני בתקופה של התלבטות בנושא הזה: האם אפשר לקיים סולידריות בין ציונים למי שאינם ציונים?

עינת וילף: ואם זה לא אפשרי, ייתכן שצריך להביט בשאלה הזאת באומץ ולהקים מודל חברתי שבו יש הלימה בין הנשיאה בנטל לבין התמורה החברתית.

עינת וילף: ומי שאינו רוצה להיות חלק בזה, יוכל לנהל את חיי קהילתו בנפרד, אך ללא בדל מימון של המדינה.

עינת וילף: ואם זה בא לנושא הגיוס – יגויסו מי שמאמינים ברעיון ובהגנה על מדינת ישראל; יתוגמלו בהתאם.

עינת וילף: ומי שאינם מאמינים ברעיון הזה, ילכו לדרכם, יעבדו.

עינת וילף: אבל לפחות לא נשחק את המשחק הזה.

עינת וילף: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יעקב כץ: תודה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, א.

יעקב כץ: אני רוצה לומר לחברת הכנסת וילף – הרב גפני, אני מדבר אליך, כדאי שתקשיב.

יעקב כץ: הרב גפני, עוד מעט הילדים שלך הולכים להיות הטייסים הבאים של צה"ל, אז תקשיב שנייה.

יעקב כץ: הציבור החרדי הוא הציבור הכי ציוני.

יעקב כץ: הוא בטוח אומר את השם "ציון" לפחות שלוש פעמים ביום.

יעקב כץ: הוא אומר: "ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים".

יעקב כץ: מתוך התפילה הזאת של אלפיים שנה שיהודים אמרו: "ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים", ומסרו את הנפש על כך, יכולה היתה לקום לימים התנועה הציונית, שכולה צמחה מתוך ה"חדרים" של אירופה וגרמניה – כולם היו הלוא צאצאים של יהודים.

אורי אורבך: – – – הם היו יהודים, הם לא היו מתפללים.

יעקב כץ: כן, הם לקחו את המלה "ציון" והוסיפו לה ציונות.

יעקב כץ: אהלן וסהלן, וכולנו ציונים.

יעקב כץ: לכן אני אומר:

יעקב כץ: הרב נסים והרב גפני הם הציונים הכי גדולים.

יעקב כץ: עכשיו אני רוצה לומר משהו: אני הייתי בישיבה של ועדת חוץ וביטחון, והיה נדמה לי שמול האלוף דוד עברי וד"ר גל – אנשים שאינם דתיים, וגם ד"ר יוג'ין – שאמרו שמתוך המחקר והעבודה הם שינו את דעתם: למדו לאהוב את הציבור החרדי, למדו להעריך אותו, למדו להכיר בערכו.

יעקב כץ: היה נדמה שהאלופה שישבה בוועדה, היא היתה לעומתית.

יעקב כץ: את השתמשת במלה "הלימה".

יעקב כץ: אני משתמש במלה – כאילו היא יותר מזדהה עם פלסנר מאשר מזדהה עם האנשים שמונו על-ידי הרמטכ"ל מופז ב-2002 כדי לפתור את הבעיה ולראות איך הציבור החרדי.

יעקב כץ: עכשיו, לי לפעמים נדמה – הלוואי שאני טועה – ואני אומר פה דבר שאני שואל את הרמטכ"ל –רק מפה אני יכול לשאול אותו, כי אסור לי להיפגש עם הרמטכ"ל, משום שהבוס שלך, השר ברק, לא מאפשר להיפגש, לנו, כחברי כנסת, עם קצינים בכירים.

גאלב מג'אדלה: הוא לא הבוס שלה, הוא יושב-ראש הסיעה שלה.

עינת וילף: – – –

יעקב כץ: לא, לא, הבוס שלך בעתיד.

יעקב כץ: הבוס בעצמאות, בעצמאות, בעצמאות.

יעקב כץ: הנתונים שאני רוצה להביא, כבוד היושב-ראש – דקה אחת תיתן לי, ובאמת אני לא אגזול מזמן הכנסת.

יעקב כץ: תקשיב, הרב גפני: נדמה לפעמים בהתנהגות שלה – הרב גפני, אני רוצה שתקשיב לי, עכשיו.

משה גפני: אני מקשיב, מקשיב.

יעקב כץ: בספר "הכוזרי" כתוב: כוונתך רצויה, אבל מעשיך אינם רצויים.

יעקב כץ: האלוף ברביבאי, הגברת ברביבאי – אני לא יודע איך להגיד זכר ונקבה.

יעקב כץ: האלופה ברביבאי, האלוף ברביבאי?

יעקב כץ: האלוף.

יעקב כץ: האלוף.

עינת וילף: – – – דרגה ולא תיאור.

יעקב כץ: של האשה ברביבאי.

יעקב כץ: היא מצהירה שהיא רוצה את הציבור החרדי והדתי, אבל המעשים שלה, בהתנהגות שלה, לכאורה נראה – גם בדברים שהיא אמרה בוועדת חוץ וביטחון – נראה כאילו היא לא רוצה אותם.

יעקב כץ: היא רוצה כאילו להחליף אותם, כפי שאמר איתן כבל – ואני לא יודע איפה הוא עכשיו – למה לא שנשים תשרתנה?

יעקב כץ: ונשים היום, 85% מהתפקידים בצה"ל פתוחים בפניהן.

יעקב כץ: אני רק רוצה להגיד – ובזה אני מסיים – מחקר שנעשה על-ידי מפקדת קצין רפואה ראשי, ביולי 2011, עכשיו, יחד עם הצבא האמריקני, קיבל אישור שנשים שעוברות את מה שגברינו עוברים ביחידות תותחנים, קרקל ונ"מ, נפגעות פיזיולוגית פי-ארבעה מהגברים, ובחומרת הפגיעה – בין פי-ארבעה לפי-עשרה.

יעקב כץ: אני רוצה להסביר מה הכוונה: כיוון שהגברת וילף – חברת הכנסת וילף – אבל את אשה, הקדוש-ברוך-הוא, מה נעשה?

יעקב כץ: ברא אותנו גברים, וברא נשים.

יעקב כץ: אני מת ללדת, אני לא יכול.

יעקב כץ: ואת, גם אם לא תרצי, בסוף, ברוך השם, את יולדת ויש לך בן חמוד.

עינת וילף: – – –

יעקב כץ: כן, ואנחנו מאחלים לך: כן ירבו, ובעזרת השם שהכול יהיה לטובה.

יעקב כץ: אז אני אומר: נשים יולדות, גברים – הקדוש-ברוך-הוא ברא אותנו אחרת.

יעקב כץ: לאשה הוא ברא רחם, לנו הוא ברא ידיים חזקות.

יעקב כץ: לכל אחד יש תפקיד שונה, ופיזית אנחנו בנויים שונה.

יעקב כץ: בא המחקר של מדינת ישראל – תת-אלוף, תקשיב, פי-ארבעה נשים מגברים, פי-ארבעה נשים מגברים, פי-ארבעה פגיעה.

יעקב כץ: איפה הפגיעה?

יעקב כץ: צניחות רחם – הן לא יכולות ללדת אחר כך; פריצת דיסק; שברי מאמץ.

יעקב כץ: על זה צריך לענות.

יעקב כץ: לקחנו את נשותינו, שהן עדינות וצנועות וחמודות, והחלטנו לעשות אותן גברים.

יעקב כץ: אני מודיע לך, חברת הכנסת וילף, ולכל מי ששומע, ולך, הרמטכ"ל: בלתי אפשרי, חברת הכנסת זוארץ, להפוך אשה לגבר.

יעקב כץ: בלתי אפשרי.

יעקב כץ: גם אם נשים יכולות להיות בצבא – לא בתפקיד של לוחמות, כי גם בתותחנים וגם בנ"מ וגם בקרקל, שזה לא הסיירת וזה לא גבעתי – פי-ארבעה פגיעות, ובין פי-ארבעה לפי-עשרה בחומרת הפגיעות.

יעקב כץ: צניחת רחם, שברי מאמץ, פריצות דיסק.

יעקב כץ: אגב, כל התיקים – כשבחורה משתחררת מצה"ל, כשהיא נפגעת מהדברים האלה, קשה להשיג, היא לא יכולה לקבל את התיקים, וכדאי שתבדקי את זה.

יעקב כץ: למה בחורה ששוחררה מצה"ל עקב אחד הדברים האלה – פתאום התיקים נעלמים?

יעקב כץ: ואני אומר – – –

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

יעקב כץ: בזה אני מסיים.

יעקב כץ: אני אומר לאלופה ברביבאי – לאלוף, האשה ברביבאי – ולרמטכ"ל האחראי לה: צריך לעשות מאמץ בחיבה, באהבה, לקחת את הגברים במדינת ישראל שהם חרדים ודתיים וחרד"לים, ואותם להכניס לצבא, ולא לנסות להחליף אותם בנשים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: יש לי כמה שאלות אליך אחר כך, אבל לא במליאה, חבר הכנסת כץ.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש – –

גאלב מג'אדלה: בנושא הזה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: – – כנסת נכבדה, כל חוק טל, אי-יישומו או יישומו, נהפך להיות לבמת הסתה פה בכנסת ישראל.

נסים זאב: בוועדת החוץ והביטחון שמענו את הפופוליסטים, איך הם מדברים: חרדים עליך ישראל; הדאגה מעצם המצב הנורא והבלתי-נסבל שיש כל כך הרבה חרדים.

נסים זאב: דיברו לפני כמה שנים, ב-2008, שאחוז החרדים הוא 8.8 – אני חושב שזה הרבה יותר – בערך 700,000, ובעוד 20 שנה, ב-2028, הם יהיו כמעט 2.5 מיליון, הם יהיו 25% או 30%.

נסים זאב: ומה לעשות?

נסים זאב: אז החרדים מתרבים, ברוך השם, כי מי שיציל את בעיית קיומה של מדינת ישראל זה החרדים בסופו של דבר.

נסים זאב: כי מבחינה דמוגרפית, אדוני היושב-ראש, אם לא יהיו חרדים, אין רוב במדינת ישראל.

נסים זאב: ומה שמעניין – לא מדאיג את אף אחד לא כל המסתננים שמגיעים וכל אלה שבאים מאתיופיה.

נסים זאב: כל הגבול מופקר ובאים כל חודש 4,000 מסתננים פה למדינת ישראל.

נסים זאב: הבעיה הפלסטינית – למעלה מ-100,000 – – –

גאלב מג'אדלה: מסודן, מסודן.

נסים זאב: מסודן, מסודן, סליחה.

גאלב מג'אדלה: שלא יחשבו שאתה מתכוון לאתיופים.

נסים זאב: לא לא לא, ודאי שלא.

נסים זאב: לא מדבר – הם יהודים.

נסים זאב: מדברים על גויים.

גאלב מג'אדלה: סודן, סודן.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא רוצים מלחמה עם אשכנזים.

נסים זאב: אבל אני אומר מסתננים.

גאלב מג'אדלה: טוב, טוב, עכשיו דייקת.

גאלב מג'אדלה: בסדר.

נסים זאב: לא, אמרתי גם קודם לכן מסתננים.

גאלב מג'אדלה: טוב מאוד.

נסים זאב: למעלה מ-140,000 פלסטינים כבר נכנסו לתחום מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: לא, 130, 130.

נסים זאב: 130.

נסים זאב: 140, אדוני, אמרו 138.

נסים זאב: אז אני רוצה להבין.

נסים זאב: זו לא הבעיה שלנו.

נסים זאב: אין בעיה שאנחנו הולכים לאבד מבחינה דמוגרפית את הרוב היהודי, אבל שהחרדים הם שיהיו המאזנים את הרוב – זו הבעיה.

נסים זאב: ושלא ייתנו לנו מוסר, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: כאשר אומרים שמדינת ישראל עלולה להתפרק – מדינת ישראל לא תתפרק, כי התורה היא מאחדת את עם ישראל.

נסים זאב: האמונה שלנו, האחדות שלנו.

נסים זאב: ואני שמעתי אמירות אנטישמיות בוועדה: יותר גרוע עצם המצב שיש כל כך הרבה חרדים שלא הולכים לשרת; פצצה גרעינית מתקתקת; והשני אומר: המדינה מתפרקת, המדינה מתאבדת; יותר גרוע, אני שמעתי, מהפצצה בהירושימה.

נסים זאב: מה קרה, איבדנו את הראש?

גאלב מג'אדלה: אתה היית בוועדת חוץ וביטחון?

נסים זאב: תגיד לי, אתה רוצה להתלוצץ אתי?

נסים זאב: אין לי בעיה.

נסים זאב: אני, תאמין לי, בסתלבט הרבה יותר טוב ממך.

נסים זאב: אתה רוצה להפוך את זה לשעת בידור?

גאלב מג'אדלה: אני פה מודה.

גאלב מג'אדלה: מודה ועוזב.

נסים זאב: תאמין לי, מַא פִיה מִתְלִי, אומרים בערבית.

נסים זאב: אז אתה רוצה, בבקשה.

נסים זאב: אני רוצה לדבר לעניין כרגע.

סטס מיסז'ניקוב: הרמת לו להנחתה.

נסים זאב: אה, כן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שמי ששמע את דוד עברי – שהיה מפקד חיל האוויר, היה מנכ"ל משרד הביטחון, אדם משכמו ומעלה, הוא היה סגן שר הביטחון – הוא אמר באופן הברור ביותר: צריך את חוק טל, וחייבים בעוד חמש שנים לאמץ, כפי שראש הממשלה בתחילה אמר:

נסים זאב: לדחות את זה בחמש שנים.

נסים זאב: ואני אומר לך: במציאות, וכולנו יודעים שב-2008, עם יישום חוק טל – הוא לא יושם הלכה למעשה – היו 30 חיילים בסך הכול ב-2008, והיום יש למעלה מ-1,400 רק ב"נצח יהודה".

נסים זאב: וכשאנחנו מדברים על כלל המתגייסים – – –

גאלב מג'אדלה: ואיך זה בהשוואה למספרם באוכלוסייה שגדלה?

נסים זאב: תיכף.

נסים זאב: בוא נאמר, קודם כול רואים שינוי חברתי.

נסים זאב: רואים שינוי בחברה החרדית, שכל מי שלא תורתו אומנותו, באיזשהו שלב הוא תורם ונהיה חלק מהחברה הישראלית, ומי שלומד תורה הוא התורם ביותר.

נסים זאב: אז לכן אני בא ואומר: כולנו תורמים.

נסים זאב: יש תורמים בעניין של – –

גאלב מג'אדלה: נא לסיים, אדוני.

נסים זאב: – – שוק העבודה.

נסים זאב: כפי שאני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שלא ידברו על השוק, כי לא רוצים אותנו בשוק העבודה.

נסים זאב: שלא יספרו סיפורים.

נסים זאב: לא רוצים אותנו גם בהשכלה גבוהה.

נסים זאב: אני יודע את זה מתוך זה שאני דוחף שהמגזר החרדי ייכנס להשכלה גבוהה, ואני רואה את החסמים בדרך, ואני רואה את כל הטכניקות שרק יכולים לעשות כדי שהחרדים לא ישתלבו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש – – –

גאלב מג'אדלה: – – –

נסים זאב: אני ממש מסיים.

נסים זאב: ממש.

נסים זאב: משפט אחד.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

נסים זאב: צריכים לקבל את מה ששמענו מהוועדה המקצועית, ולא הפוליטית, שכולם פה אחד, כולל ראש אכ"א הנוכחי והקודם – לא לעשות את זה בכפייה.

נסים זאב: לא צריכים את החקיקה.

נסים זאב: יש מצב שהחרדים משתלבים גם בצה"ל, גם בשירות לאומי וגם בקהילה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כל דבר שלא נעשה בכפייה, בסופו של דבר מקבלים תוצאה הרבה יותר טובה.

גאלב מג'אדלה: לא, חס וחלילה, אנחנו מדינה דמוקרטית.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת אורית זוארץ, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: עידן הכפייה חלף מן העולם, חבר הכנסת זאב.

גאלב מג'אדלה: אנחנו במדינה דמוקרטית, שום דבר לא בכפייה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אורית זוארץ: משתמשים ברוב הדורסני על מנת לכפות את דעותינו.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, הבהרה, חבר הכנסת כצל'ה: אנחנו לא רוצות להיות גברים.

אורית זוארץ: אין לנו עניין.

אורית זוארץ: אבל אנחנו רוצות לתרום למדינת ישראל, ואנחנו רוצות הזדמנות שווה, ואנחנו רוצות להשתלב באותה המידה שבה רוצים גם חברי הכנסת החרדים שהאוכלוסייה והקהילה שהם מייצגים תשתלב במדינת ישראל.

אורית זוארץ: וכמו שחברי חברי הכנסת מהסיעות הערביות רוצים שיהיה שילוב ראוי של אוכלוסייה ערבית בישראל, גם אנחנו כמיעוט נשי, כמגזר, רוצות להשתלב.

יעקב כץ: מה פתאום מיעוט?

אורית זוארץ: גם בצבא.

גאלב מג'אדלה: הנשים הן לא מיעוט.

אורית זוארץ: אנחנו מרגישות מיעוט, כי אין לנו ייצוג הולם בשום מקום, בטח לא ליד שולחן הממשלה העקומה והמעוותת הזאת.

אורית זוארץ: ולכן אני רוצה לחדד, ואני מאמינה שרוב נשות ישראל רוצות להישאר נשים, וזה לא עומד בסתירה לשירותן הצבאי.

אורית זוארץ: עכשיו לגבי הנושאים בנטל.

יעקב כץ: לא דיברתי על השירות.

יעקב כץ: דיברתי על איפה הן והיכן הן משרתות.

יעקב כץ: את צריכה לדייק.

אורית זוארץ: תן לה לבחור.

אורית זוארץ: אף אחד לא שם אצלך את הדעת הגמורה והמלאה – –

יעקב כץ: – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יעקב כץ, זה תחילת דיון, רק מתחיל הדיון.

גאלב מג'אדלה: לא להפריע, לא להפריע.

אורית זוארץ: – – להחליט איפה הנשים תשרתנה.

אורית זוארץ: אם היא חושבת שהיא יכולה להיות טייסת והיא עומדת בקריטריונים, היא תהיה טייסת.

אורית זוארץ: לא אתה ולא אני נקבע אם היא תהיה או לא תהיה.

יעקב כץ: אבל אלה התוצאות.

גאלב מג'אדלה: בסדר, היא נושאת באחריות.

גאלב מג'אדלה: היא נושאת באחריות.

אורית זוארץ: התוצאות – אתה יודע, יש לנו דוחות אחרים – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אורית זוארץ: – – שמצביעים על שילוב נשים בצה"ל, שמצביעים על הצלחה, שמצביעים על אופק שלתוכו נשים יכולות להשתלב ולתרום.

אורית זוארץ: עכשיו בואו נדבר על כלל האוכלוסייה ועל הנשיאה בנטל.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים כאן על נשיאה בנטל על-ידי 50% מאזרחי ואזרחיות מדינת ישראל.

אורית זוארץ: ואני מסכימה – וזה לחברי חברי הכנסת מהסיעות הדתיות והחרדיות – שאדם שתורתו אומנותו והוא עילוי בתורה יוכל להמשיך וללמוד ולהתפתח, ובאמת על הציר הזה של תורתו אומנותו, ולתרום את תרומתו בעבודה אחר כך לטובת הציבור.

אורית זוארץ: אבל כשהכלי הזה הפך להיות כלי להשתמטות, וחלק לא מבוטל – ואני אומרת, באופן אישי, אני מכירה את "נערי הברזלים" שנרשמים בישיבות אבל לא ממש לומדים שם.

אורית זוארץ: בינינו, כולנו יודעים שחלק לא מבוטל מהם הם לא כאלה עילויים.

אורית זוארץ: כמו שמתייחסים לעתודאים שדוחים את שירותם והולכים ללמוד בעתודה האקדמית, וגם שם מסננים ובודקים באמת בפינצטה מי יכול, מי מסוגל ומי ראוי להמשיך את לימודיו בבית-הספר התיכון לתוך האקדמיה ולאחר מכן לתרום מהמקום שאליו הוא הגיע, אני חושבת שמן הראוי שהנוהג הזה, החוק הזה וההתייחסות הזאת תהיה גם כלפי האוכלוסייה החרדית בישראל.

אורית זוארץ: מי שהוא עילוי ויכול לתרום לאחר מכן, באמת להרחיב את דעתנו, ידיעתנו ואמונתנו – אני בעד.

אורית זוארץ: אבל להפוך את זה למין כלי שגורף ובאמת מאחד את כולם במקשה אחת ופוטר אותם משירות ומתרומה למדינה – אני חושבת שאנחנו חייבים להתנגד לזה.

אורית זוארץ: אנחנו חייבים להסדיר את זה אחת ולתמיד.

אורית זוארץ: אני בעד הסדרה.

אורית זוארץ: כשדובר על הדרה, אמרתי שאני בעד הסדרה, גם בנושא של שחייה וגם בנושאים אחרים.

אורית זוארץ: צריך לתת מענה לאוכלוסייה החרדית ולכבד את סגנון החיים ואת אופי החיים שלהם.

אורית זוארץ: אבל כשמדובר בכלי לניצול צר וציני של המדינה להשתמטות, על הציר הזה של תורתם אומנותם, כמו גם בנות שהן לא חרדיות בכלל ולא דתיות ואין להן שום קשר לדת חוץ מזה שהן יהודיות, והן מנצלות את הכלים שניתנים על-פי החוק להשתמט מצה"ל – אנחנו צריכים להוקיע אותם; לדאוג שכל אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל יתרמו למדינה, מי בשירות צבאי, מי בשירות אזרחי ומי בשירות לאומי ומי בשירות על הציר הדתי או האקדמי.

אורית זוארץ: צריך לדאוג שהסרגל יהיה שוויוני ושלכולם תהיה הזדמנות שווה לממש את הפוטנציאל שלהם.

אורית זוארץ: החוק כפי שהוא מגיע לפתחנו היום הוא חוק מפלה ופוגע.

אורית זוארץ: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אחרון המתדיינים – הרב משה גפני.

משה גפני: יושב-ראש הכנסת אמר שהדיון יימשך כמה חודשים, אז אם אפשר לדחות את הדברים שלי.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: מה שאמר יושב-ראש הכנסת, שזה דיון ראשוני בהארכת תוקף החוק לפי סעיף 16 לחוק.

גאלב מג'אדלה: על כן היינו חייבים השבוע, וכך נפלה החלטה בנשיאות, על-פי הצעת היושב-ראש, להתחיל את הדיון כדי שאנחנו נהיה במצב נכון מבחינת התנהלות על-פי תקנון הכנסת.

משה גפני: אני מודה על זה.

גאלב מג'אדלה: על לא דבר.

גאלב מג'אדלה: אז אתה מוותר על זכות הדיבור?

אברהם מיכאלי: הוא שומר על זכותו בהמשך הדיון.

גאלב מג'אדלה: לא, לא, סליחה.

גאלב מג'אדלה: מי שידבר היום יכול לדבר גם בהמשך הדיון.

גאלב מג'אדלה: אין שום קשר.

משה גפני: אין בעיה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: מאה אחוז, אז אתה מוותר.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: הדיון תם.

גאלב מג'אדלה: הוא ייפתח במועד אחר, ועל כך, כמובן, תבוא הודעה והצבעה.

אורי מקלב: הדיון לא תם.

אורי מקלב: אנחנו משאירים את זה פתוח.

גאלב מג'אדלה: לא אמרתי שהוא הסתיים.

משה גפני: אורי, הוא לא אמר.

גאלב מג'אדלה: לא, לא.

גאלב מג'אדלה: חברים יקרים, אני חוזר ואומר: זה דיון פותח, זה תחילת דיון.

גאלב מג'אדלה: הדיון יימשך במועד אחר.

גאלב מג'אדלה: התחלנו את הדיון היום, כי היינו צריכים להתנהל על-פי תקנון הכנסת.

גאלב מג'אדלה: הדיון היום הסתיים, אבל הוא רק פתיחה להמשך דיון.

גאלב מג'אדלה: עכשיו זה ברור, כבוד סגן היושב-ראש?

אורי מקלב: מצוין.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: על לא דבר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף הבא: שעת שאלות לכבוד שר התיירות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: ראשונת השואלים, אם אני מבין נכון – חברת הכנסת אורית זוארץ.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, כבוד השר, שאלתי אליך: במסגרת פעילות נציבות שירות המדינה מדי שנה מפיץ האגף לקידום ושילוב נשים דוחות בנושא ייצוג הולם לנשים בשירות המדינה ובמשרדי הממשלה השונים.

אורית זוארץ: מדוח נציבות המדינה לשנת 2010 עולה כי 64% מכלל עובדי המשרד הם נשים, אולם נשים אינן מיוצגות כלל בדרגות הגבוהות.

אורית זוארץ: ברצוני לשאול: מה נעשה במסגרת משרדך על מנת לשנות מציאות זו?

אורית זוארץ: זאת כבר שנה שנייה שמשרד התיירות נמצא בין המשרדים הראשונים שבהם אין ייצוג נשים כמעט בדרגות הגבוהות והבכירות; כמה נשים שולבו מאז הדוח בתפקידים?

אורית זוארץ: מבין הנציגויות של משרד התיירות ברחבי העולם, כמה נשים מאיישות תפקיד זה?

אורית זוארץ: מה נעשה במסגרת משרדך על מנת להתאים את תנאי העבודה להורים – מימוש יום בחירה ב-1 בספטמבר; עבודה בזמן גמיש על-פי התקשי"ר?

אורית זוארץ: אתה רוצה שאני אקריא את כל השאלה, גם את החלק השני, או שאתה רוצה לענות?

סטס מיסז'ניקוב: את זה הנשיאות תגיד.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, השאלה מחולקת לשני חלקים.

אורית זוארץ: לשאול את כל השאלה, גם את החלק השני?

גאלב מג'אדלה: כן, כן.

אורית זוארץ: אז הציר הראשון היה באמת על שילוב ראוי של נשים במסגרת משרדך, בעיקר בתפקידים בכירים, וכמובן הורות.

אורית זוארץ: הציר השני מתייחס לשני מגזרים שנגענו בהם קודם, המגזר החרדי והמגזר הלא-יהודי, בעולם התעסוקה.

אורית זוארץ: ממשלת ישראל הציבה כמטרה לקדם ולשלב אוכלוסיות מהמגזר החרדי ומהמגזר הלא-יהודי בעולם התעסוקה.

אורית זוארץ: בנושא הזה ברצוני לשאול: מה נעשה במסגרת משרדך על מנת לקדם מטרה זו, וכמה עובדות ועובדים חרדים, או לחלופין לא-יהודים, או גם וגם, שולבו בעבודה במשרדך בשנה האחרונה, ובאיזה תפקידים?

אורית זוארץ: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת זוארץ, תודה על הדאגה הכנה לתעסוקה של נשים ושל קבוצות מיעוט.

סטס מיסז'ניקוב: אני שותף לדאגה שלך, ולכן אני חושב שתמצאי עניין גדול בתשובות ובמספרים שאני אציג עכשיו.

סטס מיסז'ניקוב: עם כניסתי לתפקיד, אחד מהיעדים שהצבתי היה שילוב ראוי והולם של נשים במשרד התיירות.

סטס מיסז'ניקוב: בהתאם לכך, בשנים 2009–2011 משרד התיירות פעל רבות לשילוב וקידום נשים במשרד.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2010, מתוך 22 מכרזים שקיים המשרד, שרובם היו פנימיים ומיעוטם חיצוניים, נבחרו 13 נשים ותשעה גברים.

סטס מיסז'ניקוב: זאת אומרת, 60% מאלה שנבחרו במכרזים היו נשים.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2011 נבחרה אשה בפעם הראשונה בהיסטוריה של משרד התיירות לתפקיד סמנכ"ל בכיר – תקינה, תפעול ואיכות השירות.

סטס מיסז'ניקוב: סליחה, לא פעם ראשונה בהיסטוריה אלא לאחר חמש שנים שבהן לא כיהנה סמנכ"לית במשרד.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, אשה אחת מכהנת כסגנית סמנכ"ל מתוך שני סגנים בסך הכול.

סטס מיסז'ניקוב: דוברת המשרד היא משרה בכירה והיא חברת ההנהלה.

סטס מיסז'ניקוב: בקורס הצוערים האחרון שהיה בשנה שעברה נקלטו שש צוערות מתוך 11.

סטס מיסז'ניקוב: שתי נשים משמשות כשליחות המשרד בחו"ל – מנהלת לשכת פריס ומנהלת לשכת מוסקבה, מתוך עשרה שליחים בסך הכול.

סטס מיסז'ניקוב: בחרתי חמש נשים לשמש כחברות מטעם המשרד בוועדות מחוזיות מתוך שמונה נציגים.

סטס מיסז'ניקוב: בסך הכול הנשים מהוות 63%.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, מיניתי שבע עובדות של המשרד לתפקיד דירקטוריות בחברות ותאגידים ממשלתיים של משרד התיירות מתוך עשרה עובדים בסך הכול המכהנים כחברי הדירקטוריונים – 70%.

סטס מיסז'ניקוב: ברצוני לציין כי כחלק ממגמת שילוב הנשים שאני מנהיג, שיעור הדירקטוריות החיצוניות בחברות ממשלתיות של משרד התיירות עומד על כ-60%.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, ראוי לציין כי מתוך שש החברות הממשלתיות של משרד התיירות, בשתיים מיניתי נשים כיושבת-ראש דירקטוריון: בחמ"ת – חברה ממשלתית לתיירות, ובפמ"י – חברה לפיתוח מזרח-ירושלים.

סטס מיסז'ניקוב: נתון זה בולט במיוחד לחיוב, והוא בבחינת אור באפלה לנוכח העובדה שבכ-100 חברות ממשלתיות מכהנות רק שלוש נשים כיושבות-ראש דירקטוריון, שתיים מתוכן מינויים שלי.

סטס מיסז'ניקוב: לסיום שאלה זו ברצוני לציין את התשבחות של הממונה על קידום ושילוב נשים בנציבות שירות המדינה מחודש אוגוסט 2011, על הפעולות וההישגים של משרד התיירות בשילוב נשים במשרד, ובייחוד בדרגות הגבוהות, במהלך שלוש השנים האחרונות.

סטס מיסז'ניקוב: הישגי המשרד בשילוב נשים בשנים אלו הגיעו גם לידיעת שדולת הנשים בישראל, והשדולה הביעה בכתב את הערכתה הרבה – לפני כחמישה חודשים – לפעולות המשרד ולמגמות השיפור בשילוב ההולם והראוי של נשים.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי השאלה השנייה, המשרד פועל רבות לעידוד הורים במסגרת העבודה: מתן אפשרות לשעון גמיש, מתן זכויות של אם עובדת גם לאבות הזכאים לכך, אפשרות לניצול ימי בחירה בהתאם לאישור המנהלים המקצועיים, סיוע המשרד בסבסוד קייטנות, ועוד מגוון פעילויות להורים עם ילדיהם.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 3 – שילוב עובדים מהמגזר החרדי.

סטס מיסז'ניקוב: במשרד ישנם שלושה עובדים חרדים מתוך כ-190 עובדי המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: על מנת לשלב עובדים חרדים נוספים במשרד יש צורך לפעול כפי שנעשה עם החלטת ממשלה על שילוב אוכלוסיות לא-יהודיות, דהיינו הקצאת תקנים מהאוצר מול תקנים שאותם מעמיד המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: כפי שאמרתי, לא ערכנו מכרזים חיצוניים, ולא היה באפשרותנו לקלוט עובדים חרדים, למעט בקורס צוערים, שחרדים, לצערי, לא ניגשים אליו.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 4 – שילוב עובדים מהמגזר הערבי.

סטס מיסז'ניקוב: המשרד קלט בשנתיים החולפות ארבעה עובדים – שלושה כלכלנים ברמת מרכז בכיר ועוזר ליועצת משפטית, וכמו כן נקלטו שלושה סטודנטים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אורית זוארץ: אפשר משפט, בבקשה?

אורית זוארץ: אין ספק שהנתונים מרשימים.

אורית זוארץ: אני מקווה מאוד ואני מאמינה שזה יעלה בדוח בשנת 2011.

אורית זוארץ: כחברה בהנהלת שדולת הנשים בישראל בעברי, אני מקווה מאוד שגם תזכו באות המעסיק המתקדם, כי הנתונים באמת מרשימים.

אורית זוארץ: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לחברת הכנסת זוארץ.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב בראש.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, שתי שאלות אליך.

אברהם מיכאלי: שאלה ראשונה: מהן הפעולות שנקט משרדך בשנת התקציב היוצאת לקידום ופיתוח של האתר הקדוש ציון הרשב"י במירון, ואילו פעולות הינך מתכוון לנקוט בשנת התקציב הנוכחית לפיתוח האתר?

אברהם מיכאלי: שאלה שנייה, אדוני השר: מה נעשה לקידום תיירות הפנים במגזר החרדי, ואילו מענים ניתנים על-ידי משרדך לתיירים חרדים מחוץ-לארץ?

אברהם מיכאלי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאלי.

סטס מיסז'ניקוב: קודם כול, תודה רבה על ההתעניינות, כי כל חצי שנה, אני חושב, שאני מופיע על הדוכן, או כל שלושה חודשים, אתה מביע התעניינות בנושא התיירות ושואל שאלות, ואני שמח על כך שבנושא חשוב כל כך יש בבית הזה התעניינות.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי השאלה הראשונה – המשרד השקיע בפיתוח האתר מעבר לשוטף ולהילולה למעלה מחצי מיליון שקל נוספים בהקמת מחיצות גבוהות, מעקות בטיחות במתחם ומחוצה לו, שיקום מערכת הביוב, תיקוני אספלט, שיפוץ מערכת המים, שטחי התקהלות ותיקוני בטיחות.

סטס מיסז'ניקוב: בשנה הבאה נמשיך לפי תוכנית העבודה להקמת תשתית קבועה לאירועי ל"ג בעומר, ובפיתוח שוטף על-פי הצורך, בנוסף לתפעול שוטף בהיקף רב-שנתי של 27 מיליון שקל.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, אנו נשתתף ב-2012 בבניית תב"ע חדשה לאתר ולאזור.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב להגיד שאנחנו נכנסנו לתפקיד ב-1 באפריל 2009, וכבר במאי היתה הילולה ראשונה במירון.

סטס מיסז'ניקוב: נוכחתי לדעת שיש לי זכות להיות השר האחראי על קיום ההילולה בהר-מירון.

סטס מיסז'ניקוב: נסעתי לשם יחד עם ידידי הטוב, חברי, סגן השר מוזס.

סטס מיסז'ניקוב: ביקרנו.

סטס מיסז'ניקוב: הוא מבקר שם כבר 60 שנה.

סטס מיסז'ניקוב: נכון, רב מוזס?

סטס מיסז'ניקוב: אני ביקרתי בפעם הראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: מאז אנחנו מלווים את ההילולה כל שנה, גם בעת ההילולה וגם לפני זה, בהכנות.

סטס מיסז'ניקוב: הדברים פשוט השתפרו פלאים – גם התשתיות הקבועות, גם סדרי אבטחה וביטחון של האזרחים שמגיעים לשם, גם מבחינת סדרי תנועה.

סטס מיסז'ניקוב: כשכולם מתגייסים, כל הגורמים שאחראים על קיום ההילולה מתגייסים ביחד, ועובדים, מה שנקרא, בתיאום, ובאחריות וברצון לעזור, אז אלה הדברים שיוצאים לפועל.

סטס מיסז'ניקוב: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לאינג'ינר אלכס ויז'ניצר, בזמנו מנכ"ל מע"צ והיום יושב-ראש "מקורות", שלקח על עצמו תפקיד להיות ראש ועדת החמישה, ובהיותו בתפקיד הזה היה האחראי והמנצח על כל המקהלה הזאת של אנשים שהשקיעו מזמנם, מרצם וכשרונותיהם.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו העברנו לפני כחודש החלטת ממשלה על הקמת מינהלת לניהול אתר רשב"י.

סטס מיסז'ניקוב: אני מאוד מקווה שעם ההחלטה הזאת על הקמת המינהלת הזאת, שהיא למעשה חברה משפטית לכל דבר, הנושאים שעדיין לא הוסדרו שם, וכמובן גם הסכומים שצריך להשקיע שם – רק ילכו וישביחו עם הזמן.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי השאלה השנייה – כידוע לך, המגזר החרדי מהווה קרוב ל-10% מהאוכלוסייה בישראל, שהינם כ-720,000 איש.

סטס מיסז'ניקוב: במהלך השנים האחרונות גדל הביקוש לחופשה ישראלית כמוצר מקובל במגזר הזה.

סטס מיסז'ניקוב: עם כניסתי למשרד הנחיתי את מינהל השיווק ואת האגף לתיירות פנים למצות את הפוטנציאל הגלום באוכלוסייה החרדית, וזאת על-ידי הקמת פלטפורמה מתאימה לחשיפת מידע עדכני אודות אתרי תיירות, מסלולים, ומידע אודות גופי תיירות ציבוריים ללא מטרות רווח שמסייעים במתן מידע לתכנון החופשה המשפחתית לציבור החרדי, מתן מידע למגזר, כולל טיפים לקראת יציאה לחופשה, טיפים לבטיחות, וכן המלצות כיצד להצטייד לקראת יציאה למסלולים.

סטס מיסז'ניקוב: המסלולים שמתפרסמים מתאימים בעיקר למשפחות ומותאמים לקהלי יעד עם ילדים, מיטיבי לכת, נגישות לאנשים עם מוגבלויות, בשילוב תכנים מותאמים לקהל הקוראים הייחודי לכל עיתון או מגזין.

סטס מיסז'ניקוב: פרסום המסלולים ישלב אתרי תיירות, גם היסטוריים, עם רקע של מסעות ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: לדוגמה, בעכו – מסלול מיוחד עם זיקה יהודית היסטורית לעיר.

סטס מיסז'ניקוב: הנחייתי זו עוגנה בתוספת תקציבית ממקורות המשרד, ובהתאם לכך בשנה הקודמת הופקו חמישה מוספי תיירות בשיתוף עם עיתונים מובילים במגזר החרדי: "יתד נאמן", "משפחה", "יום ליום", "המבשר" ו"המודיע".

סטס מיסז'ניקוב: מוספים אלו כללו תוכן שיווקי כנ"ל.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף הופק מוסף "שביל חודשי ישראל", בשיתוף עם עיתון "בשבע", המיועד למגזר הדתי-לאומי.

סטס מיסז'ניקוב: המשרד שותף לפינת תיירות שעלתה כבר בשנה הקודמת בהנחיית השדרן קובי פינקלר במשך 26 שבועות.

סטס מיסז'ניקוב: פינה זו עדיין ממשיכה בימים ב' וד' ברדיו "קול חי".

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, קיימת פינת תיירות שבועית נוספת ברדיו "קול ברמה", למשך סך הכול 30 שבועות.

סטס מיסז'ניקוב: ניתן למצוא מגוון של כתבות, סרטוני וידיאו, המלצות לפעילויות, אירועים ועוד באתר האינטרנט המוביל "בחדרי חרדים", וב"כיכר השבת", במימון משרד התיירות.

סטס מיסז'ניקוב: הופקה חוברת ייעודית לתיירות חרדית, "תיירות כהלכתה", לתיירנים ועובדי תעשיית התיירות להכרת צורכי התייר החרדי.

סטס מיסז'ניקוב: נעשים מאמצים לפתיחת קורסי מדריכים לחרדים.

סטס מיסז'ניקוב: המשרד עמל על הכנת תוכנית התמחות למורי דרך על תיירות חרדית – קברי צדיקים וכו'.

סטס מיסז'ניקוב: בשנה הנוכחית אנחנו מכינים גלי פרסום נוספים בעיתונות ובמגזינים, וכמו כן בוחנים פעילות שיווקית אחרת לטובת המגזר החרדי.

סטס מיסז'ניקוב: בשנה הקרובה בכוונתי להשקיע כמיליון שקל בשיווק ייעודי במדיה החרדית.

סטס מיסז'ניקוב: אגב, בניו-יורק מדי פעם מתפרסמים בעיתונות החרדית המקומית פרסומים תיירותיים.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לפעמים, כשמשבחים שר מהממשלה אז חושבים שזה משהו נדיר.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאחרי ההירתמות שלך, באמת, בשנים האחרונות, לטיפוח האתר הזה, שהוא בעצם האתר המתויר מספר שתיים היום, על-ידי העם היהודי מכל העולם, אתה באמת מגלה כמה שהאתר הזה, אם לא מטפחים אותו, בלתי אפשרי לגשת אליו, וההשקעות שבאמת נעשו בשנים האחרונות – צריך לציין לשבח באמת את ההובלה שלך בעניין הזה, יחד עם הגורמים האחרים.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אין ספק שכל הילולה – רואים את התקלות שעדיין קורות, וצריך באמת עדיין לחשוב לפני, הרבה לפני, כפי שהרב מוזס ועוד כמה חברים פה בכנסת יושבים בהכנות במשך שנה שלמה כדי שנגיע להילולה ונעבור את האירוע הגדול הזה והחשוב הזה בשלום.

אברהם מיכאלי: לכן, אנחנו משבחים אותך על כך.

אברהם מיכאלי: מצד שני, אין ספק – אולי יידרשו תקציבים נוספים כדי למנוע את התקלות בהילולה הבאה שתהיה שם, בעזרת השם.

גאלב מג'אדלה: תודה.

אברהם מיכאלי: הדבר השני – לגבי הפרסום.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהדברים שציטטת פה לגבי תיירים שאמורים לבקר בכל מיני מקומות – אני מודה לך על זה שבאמת אתה ומשרדך מפרסמים את זה.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, לדעתי צריך להגביר את הפרסום הזה, כי אנשים שלא מצליחים לקרוא אולי באותם עיתונים שאדוני ציטט – בדרך כזאת או אחרת, להגביר את הפרסום הזה אפילו בתכיפות יותר גדולה, כדי שאנשים פשוט מאוד ייהנו מהדברים הטובים שיש לנו בארץ-ישראל.

אברהם מיכאלי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: השואל הבא, אדוני השר – חבר הכנסת סעיד נפאע ביקש מחבר הכנסת מסעוד גנאים לשאול בשמו, אם אתה לא מתנגד.

סטס מיסז'ניקוב: מי?

סטס מיסז'ניקוב: מי?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מסעוד גנאים – –

סטס מיסז'ניקוב: מסעוד נפאע?

גאלב מג'אדלה: – – ישאל בשם חבר הכנסת סעיד נפאע.

סטס מיסז'ניקוב: אוקיי, אין בעיה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, בשם עמיתך, חבר הכנסת סעיד נפאע.

גאלב מג'אדלה: תודה על השירות מראש.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבר הכנסת סעיד נפאע ביקש ממני לשאול את השאלה במקומו.

מסעוד גנאים: השאלה: בתשובתו – – –

גאלב מג'אדלה: כבוד סגן שר האוצר, עד עכשיו היה שקט.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: הביאו צ'קים, מה, אתה לא רוצה?

יצחק כהן: למה אתה צועק?

סטס מיסז'ניקוב: סגן השר – –

גאלב מג'אדלה: אתה מפריע לשר.

סטס מיסז'ניקוב: – – סגן שר האוצר, יש לך הסתייגות ממה שאני אומר, סגן השר?

גאלב מג'אדלה: אתה מפריע לשר.

יצחק כהן: למה אתה צועק?

סטס מיסז'ניקוב: בדרך כלל כשהוא מופיע כשאני נואם, תמיד יש לו הסתייגות.

גאלב מג'אדלה: היית צריך לשמוע אותו עכשיו, מה הוא דיבר, איך הוא עוזר לאתרים של דתיים, שיבואו לבקר, לתיירים, ברבבות.

גאלב מג'אדלה: אז במקום להגיד תודה, אתה נכנס להפריע.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יצחק כהן: למה אתה צועק?

יצחק כהן: אתה בן-אדם מכובד.

גאלב מג'אדלה: כי אתה לא שומע.

יצחק כהן: אתה צועק.

גאלב מג'אדלה: כי אתה לא שומע.

גאלב מג'אדלה: אתה עם הגב שלך אלינו, בניגוד לתקנון, כבודו סגן שר אוצר.

יצחק כהן: למה אתה צועק?

יצחק כהן: שומעים אותך גם ככה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: כדי שתשמע.

מסעוד גנאים: "בעדין".

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: בתשובה של כבודו מעל בימת הכנסת לפני חודשים מספר, ובתשובה על שאלות שנשאלו בעניין הסיוע לתיירות במגזר הערבי, לרבות הדרוזי, כבודו שטח באופן נרחב היקפי סיוע גדולים.

מסעוד גנאים: בדיון שהתקיים לפני כשבועיים בוועדת הפנים, כדיון מעקב אחרי ביצוע התוכנית הקרויה "העצמת הכפרים הדרוזיים", דווח שמשרדך לא עמד ביעדי התוכנית.

מסעוד גנאים: 1.

מסעוד גנאים: האם נכון הדבר?

מסעוד גנאים: 2.

מסעוד גנאים: אם כן – למה? 3.

מסעוד גנאים: איך כבודו מסביר את העיכובים בהעברות חלק המשרד?

מסעוד גנאים: 4.

מסעוד גנאים: מה ייעשה בתקציבים אלה?

מסעוד גנאים: האם הם יועברו לשנה הבאה?

מסעוד גנאים: תודה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סגן שר האוצר, אני חייב להגיד לך, חבר הכנסת מסעוד גנאים, שיש לך גם שאילתא משלך, והיא הרבה יותר מוצלחת מאשר זו של חברך, כי אני מצפה מאלה ששואלים את השאלות – הם שואלים שלא לצורך, לעורר ויכוח – באמת בשביל לשרת עניין של מגזרים מסוימים, אוכלוסיות מסוימות.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב להגיד שבניגוד לאמור בשאלה ובניגוד לקביעת חבר הכנסת סעיד נפאע, משרד התיירות מעולם לא היה שותף לאותה ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה שהוזכרה בשאלה, ובטח לא דווח על עמידה ביעדים.

סטס מיסז'ניקוב: פשוט שקר וכזב, ואני מקווה מאוד שפשוט מישהו הטעה את חבר הכנסת סעיד נפאע, והוא לא מה שנקרא מתגרה בכוונה.

סטס מיסז'ניקוב: יש לי גם פרוטוקול מאותה ישיבה, וגם ביררנו את זה עם האנשים.

סטס מיסז'ניקוב: אנשי לשכתי ערכו בירור מקיף עם מנהלת הוועדה, עם גורמי מקצוע במשרד, והפרוטוקול, כמו שאמרתי, נמצא בידי.

סטס מיסז'ניקוב: אני חוזר על הקביעה שלדיון ועדת הפנים לא זומן ולא השתתף בה אף נציג של משרד התיירות, ופרוטוקול הישיבה אינו מציין אי-עמידה ביעדים.

סטס מיסז'ניקוב: מאוד מאוד חבל על הדברים הלא-נכונים ששאל אותי חבר הכנסת סעיד נפאע.

גאלב מג'אדלה: זהו?

סטס מיסז'ניקוב: עכשיו אני עונה על שאלות נוספות.

סטס מיסז'ניקוב: להלן פעולות המשרד בכל הקשור להשקעה ביישובי מיעוטים: האגף לתיירות כפרית סייע בהקמת יחידות אירוח כפרי על-פי תוכנית רב-שנתית 2006–2009, המתבססת על החלטת ממשלה מס' 412 בדבר פיתוח היישובים – – –

גאלב מג'אדלה: סליחה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

סטס מיסז'ניקוב: – – – בדבר פיתוח היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

יצחק כהן: – – –

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, האגף סייע בליווי מקצועי תיירותי ליזמים המעוניינים להקים עסקים קטנים-בינוניים בתיירות.

סטס מיסז'ניקוב: מטרת התוכנית – הסיוע להקמת עסקים קטנים-בינוניים מתבסס על תרומתם המשמעותית לגידול בהכנסות התעסוקה, במיוחד תעסוקת נשים.

סטס מיסז'ניקוב: במסגרת הסיוע הנ"ל הוגשו מאות בקשות, והן נבחנו ונבדקו על-ידי מהנדסים שהועסקו למטרה זו.

סטס מיסז'ניקוב: לאחר המיון אושרו בקשות ומענקים אשר יניבו 277 יחידות אירוח במגזר הדרוזי והצ'רקסי.

סטס מיסז'ניקוב: סך הכול המענקים: 6.8 מיליון שקלים – אני מבין שהתשובה כבר לא מעניינת – אשר ימנפו השקעות בהיקף של 28 מיליון שקלים ויספקו תעסוקה רבה, במיוחד לנשים.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, במסגרת חממות התיירות המופעלות על-ידי אגף תיירות כפרית, ובשיתוף המט"ים, משרד החקלאות והרשות לפיתוח הגליל והנגב, הוקצו 5,445 שעות ייעוץ ל-198 יזמים דרוזים וצ'רקסים במסגרת תוכנית הסיוע הנ"ל.

סטס מיסז'ניקוב: יש לציין כי עלות כל שעת ייעוץ היא 200 שקלים ללא מע"מ, והמשרד משתתף ב-75% מהנ"ל, סך הכול 816,000 שקלים.

סטס מיסז'ניקוב: מאחר שהמשרד מאמין בפיתוח התיירות במגזר הדרוזי, יש לציין שכל מי שפנה לחממות התיירות מהכפרים הדרוזיים והצ'רקסיים קיבל ייעוץ תיירותי מקצועי אישי, ללא הגבלת תקציב מצד המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: תשתיות – המשרד השקיע ביישובים דרוזיים בשנים 2006–2010 25 מיליון שקלים בתשתיות תיירותיות באמצעות החמ"ת, ביישובים עוספיא, דאלית-אל-כרמל, בית-ג'ן, פקיעין, עין-אל-אסד וכפר-כמא.

סטס מיסז'ניקוב: סך התקציב שהושקע ביישובים הדרוזיים והצ'רקסיים בתוכנית הנ"ל הוא 32 מיליון ו-660,000 שקל.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, המשרד יבצע החלטת ממשלה בשנים 2012–2015 על-פי תוכניות עבודה הנ"ל, תוכנית הסיוע 2012–2015.

סטס מיסז'ניקוב: להלן עיקרי התוכנית לפיתוח תיירות במגזר הדרוזי והצ'רקסי בהחלטת הממשלה מפברואר 2011, כהמשך להחלטת ממשלה 412 משנת 2006, כמפורט בטבלה שלהלן, המבוססת על 40 מיליון שקלים לארבע שנים, כשמשרד התיירות מעמיד מתקציבו 12 מיליון שקלים, משרד ראש הממשלה מעמיד מתקציבו 24 מיליון שקלים והמשרד לפיתוח הנגב והגליל מעמיד מתקציבו 4 מיליון שקל.

סטס מיסז'ניקוב: יש להזכיר כי משרד התיירות מיישם את החלטת ממשלה מס' 1539 בדבר פיתוח התיירות במגזרי המיעוטים.

סטס מיסז'ניקוב: בתוכנית הנ"ל נכללים שני היישובים הדרוזיים עוספיא ודאלית-אל-כרמל, שלהם הוקצו 13 מיליון שקלים לפיתוח התיירות.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי תחום השיווק, אזכיר בקצרה כי המשרד מבצע תוכנית מיוחדת הכוללת הפקת חוברות תיירותיות של העדה הדרוזית בעברית ובאנגלית; הפקת עלון רקע על כל כפר וכפר; הפקת מפות תיירות; הקמת אתר אינטרנט למותג התיירות הדרוזי; תגבור ביחסי ציבור וסיורי מחליטנים; השתתפות ביריד התיירות IMTM שיחל ב-14 בפברואר פה בארץ, בתל-אביב; שיווק פסטיבל הזית; שיווק אירועים מושכי-קהל מקומיים; פרסום ממוקד במדיה הארצית והאזורית במהלך השנה; הפקת סרטים תדמיתיים בשיתוף ערוץ-10; הפקת שקופית חסות תדמיתית לשידור בטלוויזיה.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, דאלית-אל-כרמל ועוספיא נכללו בפעילויות יחסי ציבור, פרסום ושיווק של אזור כרמלים.

סטס מיסז'ניקוב: למרות שלא נתקבל תקציב ייעודי לקידום הנושא ב-2011, הנחיתי את המשרד להכין גלי פרסום נוספים בטלוויזיה, בעיתונות ובמגזינים מקצועיים.

סטס מיסז'ניקוב: ניתן למנות את הפקת הסדרה "כפר באים", קמפיין האביב, שקופית חסות בערוץ-10, קמפיין רדיו שבועות – פסטיבלים בכפרים, קמפיין סתיו פסטיבל זית פלוס פסטיבלים בכפרים בכרמל.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף לכך הביא המשרד חברת ייעוץ חיצונית על מנת שתייעץ למשרד איך לשווק את המוצר התיירותי הדרוזי לתיירות הנכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: סכום ההשקעה בדרוזים וצ'רקסים בשנה הזאת, מכספי משרד התיירות בלבד – כי כל שקל של משרד התיירות ממונף על-ידי כספים נוספים ממשרדים נוספים – עמד על מיליון ו-150,000 שקל, ומתוכם נוצלו 95%.

סטס מיסז'ניקוב: המגזר הבדואי – הוקם פורום לקידום התיירות במגזר הבדואי במשרד התיירות, בליווי האגף לתיירות כפרית ואגף תיירות הפנים ובשיתוף נציג משרד ראש הממשלה, נציגי הרשות לפיתוח הגליל והרשות לפיתוח הנגב.

סטס מיסז'ניקוב: לאחרונה האגף לתיירות פנים שריין בלפ"מ – לשכת הפרסום הממשלתית – תקציב פרסום ושיווק למגזר הבדואי לשימוש מיידי, ב-2012.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן מתוכננת הפקת חוברת תדמיתית על אתרי תיירות פעילים במגזר.

סטס מיסז'ניקוב: בשנים הבאות אנו נעודד בניית תוכנית מיתוג לבדואים, בדומה לנעשה עכשיו במגזר הדרוזי.

סטס מיסז'ניקוב: יחד עם זאת, ניכר כי בשנתיים הקרובות הפעילות של הפורום תהיה ממוקדת במתן סיוע ליזמים, ובמקביל – מציאת פתרונות ייעודיים בשטח.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, צפויה הקמת מסגרות לימוד מתאימות להכשרת כוח-אדם וחיזוקו בתחום ברמה נאותה.

סטס מיסז'ניקוב: בסופו של ההליך, המטרה היא להגדיל היצע של אטרקציות תיירותיות במגזר הבדואי, בעיקר באזור הנגב, לבסס תשתיות רחבות יותר למוצר המדברי האותנטי ולאפשר את שיווק המוצר באמצעות הכלים המוכרים – סיורי חשיפה וכדומה – שעומדים לרשותנו.

סטס מיסז'ניקוב: רק אתמול נפגשתי בלשכתי עם פורום בדואי – הגיעו לשם גם מרשות הנגב וגם מפורום שכולל כמה נציגים מהפורום הבדואי.

סטס מיסז'ניקוב: אישית הנחיתי את אנשי המשרד שלי לעשות כמה פעילויות, ואני אישית בפסח מתכוון יחד עם עיתונאים ועם המחליטנים האחרים לבקר בכמה מאותם מוצרים תיירותיים בדואיים שצוינו אתמול בפורום.

סטס מיסז'ניקוב: המגזר הערבי – למרות האמור לעיל, במסגרת המיזם המשותף של 2011 עם רשות הגליל, משווק באמצעותנו מרחב נצרת והסביבה במדיה של רדיו, מודעות בעיתונות הכללית ועוד.

סטס מיסז'ניקוב: פעילות זו אינה מבוצעת תחת כותרת של תיירות מגזרית, אלא פרסום ושיווק – – –

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, אני חושב שזאת תשובה על השאילתא הנוספת, על שאילתא אחרת, של חברת הכנסת זועבי.

מסעוד גנאים: אלה שתי תשובות, לסעיד נפאע ולי.

סטס מיסז'ניקוב: לא, זאת עדיין תשובה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

מסעוד גנאים: אה, עדיין בסעיד נפאע?

סטס מיסז'ניקוב: אני עדיין בסעיד נפאע.

סטס מיסז'ניקוב: אני עדיין בסעיד נפאע.

סטס מיסז'ניקוב: אני פשוט חילקתי את זה בין המגזרים – צ'רקסים, דרוזים, בדואים וערבים.

חנין זועבי: כי גם חבר הכנסת מסעוד גנאים שאל על הערבים.

סטס מיסז'ניקוב: אז אני אענה לך.

סטס מיסז'ניקוב: אתה יודע מה?

סטס מיסז'ניקוב: נעזוב את זה עכשיו, בוא תשאל אותי, אני אענה לך.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, אתה קובע עכשיו מי שואל.

מסעוד גנאים: כבוד השר, שאלתי הראשונה היתה שאלתו של חבר הכנסת סעיד נפאע, שהיא בפרט על המגזר הדרוזי, ואתה השבת חלקית על המגזר הערבי.

מסעוד גנאים: שאלתי היא: מהו התקציב שהקצה משרד התיירות לענף התיירות במגזר הערבי בשנה שעברה?

מסעוד גנאים: מהו התקציב ומהי התוכנית של משרד התיירות לפיתוח ועידוד ענף התיירות למגזר הערבי לשנים הבאות?

מסעוד גנאים: שאלתי היא כללית בקשר לתקציבים ולתוכניות למגזר הערבי.

סטס מיסז'ניקוב: מאה אחוז.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

סטס מיסז'ניקוב: משרד התיירות נותן משקל גבוה ביותר לפיתוח התיירותי בפריפריה וביישובי המיעוטים.

סטס מיסז'ניקוב: זאת, כחלק ממדיניות הממשלה להגדיל את הפיתוח האזורי הכלכלי ואת התעסוקה ומספר המשתתפים בכוח העבודה.

סטס מיסז'ניקוב: סדר העדיפויות בתיירות נקבע קודם כול לפי החשיבות והפוטנציאל של המקום לתיירות נכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2011 השקיע המשרד תקציב כולל של 22.4 מיליון שקל בפיתוח תיירותי ובתשתיות על-פי הפירוט הבא: 8.25 מיליון שקל לפיתוח התיירות ביישובי המיעוטים.

סטס מיסז'ניקוב: התקציב הושקע במתן מענקים להקמת יחידות אירוח ועסקים קטנים בתיירות בסך 24%–30% מההשקעה המוכרת, ביישובים נצרת, עוספיא ודאלית-אל-כרמל.

סטס מיסז'ניקוב: פיתוח תשתיות תיירות ציבוריות ביישובים האלה: בכפר-כנא הושקעו מיליון שקל לדרך הכנסיות; בפקיעין הושקעו מיליון שקל לפיתוח גרעין הכפר; בבית-ג'ן הושקעו 1.6 מיליון שקל לפיתוח הגרעין הישן בכפר; בגוש-חלב הושקע 1.2 מיליון שקל לפיתוח תיירותי; במעיליא – 1 מיליון שקל לפיתוח גרעין הכפר; בשפרעם – 4 מיליון שקל לפיתוח השוק העתיק ביישוב; בעוספיא הושקעו 1.1 מיליון שקל לפיתוח מעיין הכפר; בדאלית-אל-כרמל הושקעו 1.2 מיליון שקל לפיתוח כיכר הכפר; בנצרת הושקעו 2 מיליון שקל לפיתוח המתחם התיירותי.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, העניק המשרד 15.5 מיליון שקלים בצורה של מענקי השקעה למלונות בעיר נצרת לטובת הקמה, שיפוץ ושדרוג של אותם בתי-מלון.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לשאילתא הבאה – חברת הכנסת ד"ר עינת וילף.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: כבוד השר, חופי ישראל הם המשאב העיקרי של ישראל בתחום התיירות.

עינת וילף: מה עושה המדינה כדי שכל החופים בארץ יהיו ברמה של החופים הטובים והאטרקטיביים ביותר בעולם?

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

סטס מיסז'ניקוב: תודה על השאלה, חברת הכנסת עינת וילף.

סטס מיסז'ניקוב: תחום החופים אינו באחריות משרד התיירות.

סטס מיסז'ניקוב: הגופים האחראים לחופים בארץ הם משרד הפנים והמשרד לאיכות הסביבה.

סטס מיסז'ניקוב: יחד עם זאת, באזורים תיירותיים משרד התיירות משקיע בשדרוג החופים ובפיתוח טיילות לאורך החופים.

סטס מיסז'ניקוב: זאת, מתוך ראיית חופי ישראל כמשאב תיירותי של ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: להלן דוגמאות להשקעות של המשרד בשדרוג חופים וטיילות בארץ: אילת – שדרוג חופי אילת בעלות של 21 מיליון שקל, במסגרת הסכם של משרד התיירות עם העירייה והאוצר.

סטס מיסז'ניקוב: בין החופים ששודרגו וישודרגו: חוף "מפרץ השמש", טיילת "מול הים", החוף הדרומי, פיתוח חוף אקולוגי ועוד; אשקלון – פיתוח טיילת לאורך חופי אשקלון בעלות של 25 מיליון שקל; בת-ים – פיתוח טיילת לאורך חופי בת-ים בעלות של 2 מיליון שקלים; נהרייה – פיתוח טיילת לאורך חופי נהרייה בעלות של 18 מיליון שקל; נתניה – פיתוח טיילת "המצוק" בעלות של 6 מיליון שקל, פיתוח חוף "איילנד" בעלות של 3 מיליון שקל, ופיתוח מעלית ומדרגות לחוף "ארבע העונות" בעלות של 2 מיליון שקל; ים-המלח – פיתוח חופי צפון ים-המלח בעלות של 6 מיליון שקל, והשקעות במיליוני שקלים נוספים באזור התיירות עין-בוקק; בהרצלייה היינו שותפים לבניית הטיילת ולהסדרת חוף הים.

סטס מיסז'ניקוב: כמובן שנמשיך במדיניות זו גם בעתיד.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: נעבור לשאילתא הבאה – חברת הכנסת .

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני השר, אתה אולי נתת תשובה, אבל זו השאלה: בתקשורת הערבית דווח כי המשרד משקיע עשרות מיליונים בתיירות בעיר נצרת, ומתוכם מושקע כסף רב בתאורה, בניקיון, בבטיחות ועוד.

חנין זועבי: פורסם גם כי שליש מהתיירים המבקרים בארץ מבקרים בנצרת, אך רק 14% מהם לנים בעיר.

חנין זועבי: אתה אמרת עכשיו בתשובה שלך שהמשרד השקיע 15 מיליון שקל במלונות.

חנין זועבי: השאלה שלי היתה, כמה מתוך השקעות המשרד בנצרת הושקעו או יושקעו בעידוד לינה בעיר?

חנין זועבי: השאלה השנייה: בעקבות החלטת ועדת הכספים לאשר את מפת אזורי התיירות, מה גודל התקציב שיוקצה למענקים לבניית בתי-מלון?

חנין זועבי: מה תהיה חלוקת התקציב בין היישובים השונים וכמה מתוך התקציב יוקצה לנצרת?

חנין זועבי: מה יהיו הקריטריונים שבהם יצטרכו לעמוד היזמים על מנת לקבל מענק של 20% מגובה ההשקעה לבניית בתי-מלון?

חנין זועבי: כיצד מפרסם המשרד את ההטבה ליזמים האלה?

חנין זועבי: האם הוא גם מפרסם בעיתונות הערבית?

חנין זועבי: מה אחוז התיירות הדתית בנצרת?

חנין זועבי: מהו סך הכנסותיה השנתיות?

חנין זועבי: אם האחוז הוא גדול, אז מה אחוז ההשקעות של המשרד בנצרת לעומת תיירות דתית בירושלים וטבריה?

חנין זועבי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

סטס מיסז'ניקוב: תודה, חברת הכנסת .

סטס מיסז'ניקוב: במענה לשאלה הראשונה: התקציב השנתי של משרד התיירות במסגרת חוק עידוד השקעות הון לשנת 2012 הינו 200 מיליון ש"ח.

סטס מיסז'ניקוב: תקציב זה כולל הקמה של חדרים חדשים, שיפוצים וגם הקמה של אטרקציות תיירותיות.

סטס מיסז'ניקוב: כל הפרויקטים והיזמים הנמצאים במפת אזורי העדיפות הלאומית יקבלו מענק בסך 20% מהפרויקט.

סטס מיסז'ניקוב: לבקשת משרד התיירות, העיר נכללה במפת אזורי עדיפות.

סטס מיסז'ניקוב: לא ועדת הכספים אישרה out of the blue אלא אנחנו עבדנו שנה מול משרד האוצר על מנת להכליל את נצרת-רבתי באזור עדיפות לאומית, במפת אזורי עדיפות לאומית.

סטס מיסז'ניקוב: אז כיוון שאנחנו ביקשנו את זה, העיר נצרת נכללה שמה ופרויקטים שממוקמים בנצרת יהיו זכאים למענק הזה של 20% מגובה סך כל עלות בתי-המלון.

חנין זועבי: כמה מתוך ה-200 מיליון בנצרת?

סטס מיסז'ניקוב: שמה?

סטס מיסז'ניקוב: שתביני – – –

חנין זועבי: – – – חדרים ושיפוץ – – –

סטס מיסז'ניקוב: תקשיבי, חברת הכנסת זועבי, משרד התיירות לא יכול לצפות כמה יזמים ירצו לבנות בנצרת.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא יכול לדעת אם מחר יבוא אלי יזם וירצה להשקיע בנצרת.

סטס מיסז'ניקוב: מה שאני הבטחתי לו, ומה שהבטחתי על-ידי כך שהכללתי את נצרת באזור עדיפות לאומית, זה שאותו יזם יקבל 20% מאתנו כסכום התחלתי בשביל שיתחיל לבנות.

חנין זועבי: אז אני הבנתי אותך לא נכון כאשר אמרת לחבר הכנסת מסעוד: 15 מיליון מושקעים בבניית מלונות בנצרת.

חנין זועבי: זה לא נכון?

סטס מיסז'ניקוב: זה אולי היה בשנה שעברה.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: אז כן נקבת במספר.

חנין זועבי: 15 מיליון היה.

סטס מיסז'ניקוב: אני כבר לא זוכר מה אמרתי לפני זה, אבל אני מוכן לבדוק.

סטס מיסז'ניקוב: בואי נמשיך.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 2, כל פרויקט נבחן לגופו אל מול הפרויקטים האחרים.

סטס מיסז'ניקוב: אין תקציב ספציפי שמוקדש לשום עיר בישראל, כולל העיר נצרת.

סטס מיסז'ניקוב: עד כה, כל פרויקט שהגיע מנצרת וכל יזם שביקש לבנות או לשפץ בית-מלון בעיר נצרת ועמד בתנאי הסף שמפרסם המשרד, קיבל מענק, ללא יוצא דופן.

סטס מיסז'ניקוב: כיום אף הרחיב משרד התיירות את אזור העדיפות הלאומית – זה כבר אמרתי – כך שיכלול גם 2 קילומטר מחוץ לגבול המוניציפלי של נצרת.

סטס מיסז'ניקוב: אז נכון, התשובה לשאלה שאמרתי למסעוד גנאים, שבשנת 2011, כיוון שרק העיר עצמה, רק העיר נצרת עצמה, בלי 2 הקילומטרים שגובלים בעיר, היא כבר נכללה באזור עדיפות לאומית, אז אנחנו אישרנו אז 15 מיליון שקל להשקעות בבתי-מלון.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי השאלה השלישית, הקריטריונים לקבלת המענקים כוללים ארבעה רכיבים: בעלות של יזם על הקרקע, קרקע המיועדת למלונאות, קיום הון עצמי של לפחות 30% מעלות הפרויקט וכדאיות כלכלית למשק וליזם.

סטס מיסז'ניקוב: אני אעביר לך אחר כך את כל התשובות שלי, כך שאת לא צריכה להתאמץ ולכתוב.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 4, משרד התיירות מפרסם את חוזרי המנכ"ל ואת ההודעות בתחום הזה גם בעיתונות הערבית וגם דרך עמותות התיירות האזורית.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 5, על-פי נתוני המשרד, 95% מהתיירות בנצרת היא תיירות נוצרית, כלומר תיירים שעיקר העניין שלהם באתרים הקדושים לנצרות.

סטס מיסז'ניקוב: הערכת ההכנסות מתיירות נוצרית בנצרת – 100 מיליון דולר.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 6, כמו שאמרתי, משרד התיירות לא דחה אף בקשה שהוגשה להקמה או הרחבה של מלון בנצרת.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2010 אושר מלון בנצרת בהיקף השקעה של 71 מיליון שקל, מתוכם יממן משרד התיירות כ-15 מיליון שקל – בדיוק מה שאמרתי קודם לחבר הכנסת גנאים.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2011 אושרה הקמת מלונית בנצרת – בסך הכול השקעה 2.2 מיליון שקל.

סטס מיסז'ניקוב: בחודשים האחרונים הוגשו שש בקשות נוספות למענקים, אשר יידונו במהלך שנת 2012, זאת אומרת, עוד שישה בתי-מלון רוצים לבנות בעיר נצרת.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי שאלה 7, או שלא שאלה 7 אלא פשוט כסיפא לדברים: יש לציין כי המשרד פרסם חוזר מנכ"ל ייחודי לעיר נצרת עבור מענקים בגובה של 24%–30% להקמת יחידות אירוח ועסקים קטנים בתיירות, מההשקעה המוכרת.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2011 הוגשו בקשות להקמת כ-60 יחידות אירוח ועסקים קטנים.

סטס מיסז'ניקוב: המשרד אישר מענקים – בסך הכול 1.6 מיליון שקל.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: השאילתא – – –

חנין זועבי: – – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

חנין זועבי: תודה רבה, אדוני השר, על האינפורמציה.

חנין זועבי: הבעיה של נצרת – גם עם הטבות ועידוד מיוחד לעיר נצרת – היא אחוז הלינה הנמוך בנצרת.

חנין זועבי: וכמו שאתה אמרת, יש ארבעה קריטריונים ויש בחברה הערבית בכלל בעיות עם ארבעה הקריטריונים האלה.

חנין זועבי: אין – מחסור בקרקע, או אין תוכנית מיתאר והקרקע לא מיועדת.

חנין זועבי: ולכן, גם אם המשרד שלך משקיע בדברים וגם אם הוא רוצה לתת הטבות מיוחדות לנצרת, כאשר אנחנו שומעים על הקריטריונים האלה לבניית מלונות בנצרת – ואני מנצרת, ואני רואה הרבה תיירים, אנחנו רואים אותם ביום, בלילה אנחנו לא רואים אותם.

חנין זועבי: ולכן ההכנסה שלהם היא הכנסה יחסית קטנה ויש בעיה.

חנין זועבי: כאשר אתה יודע שכן יש בעיה עם קרקע, יש בעיה עם ייעוד הקרקע, אז האחוז הזה נשאר 14%, שהוא אחוז מאוד מאוד נמוך, ואתה אמרת שאחוז התיירות בנצרת הוא אחוז הרבה הרבה יותר גדול מאשר 14%.

חנין זועבי: אז גם אם אתה נותן קריטריונים שווים, זה לא כל כך עוזר לנצרת.

חנין זועבי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

סטס מיסז'ניקוב: אני, בניגוד להרגלי, חייב לענות על זה.

סטס מיסז'ניקוב: אני חולק עלייך.

סטס מיסז'ניקוב: התנופה המלונאית בעיר נצרת, לפחות בשלוש השנים האחרונות, היא אדירה.

סטס מיסז'ניקוב: רק אמרתי לך עכשיו שלקראת 2012 – וחוזר המנכ"ל, הקריטריונים עדיין לא נסגרו; הבקשות יכולות להגיע גם עד סוף פברואר – כרגע יש לנו כבר שישה יזמים שרוצים לבנות שם בתי-מלון.

סטס מיסז'ניקוב: עכשיו, היזמים שרוצים לבנות בתי-מלון כבר הגישו בקשה לקבל מאתנו את המענק הזה של 20%.

סטס מיסז'ניקוב: הם הרי יודעים באיזה קריטריונים הם צריכים לעמוד, ולכן הם עומדים בהם.

סטס מיסז'ניקוב: מה זה הקריטריונים האלה?

סטס מיסז'ניקוב: הקריטריונים האלה זה קודם כול בעלות של היזם על הקרקע.

סטס מיסז'ניקוב: הוא לא יכול לבנות על הקרקע כשהוא לא בעליה, זה הרי ברור.

סטס מיסז'ניקוב: קרקע שמיועדת למלונאות – כשאישרנו את תמ"א 12, כל הקרקעות במדינה שמיועדות לתיירות, כללנו את כל היישובים: גם יהודיים, גם ערביים.

סטס מיסז'ניקוב: אין כזה דבר שמישהו, ועדת תכנון ובנייה לא מאשרת ייעוד של קרקע ביישוב יהודי על סמך קריטריונים אחידים, וביישובים ערביים – על-פי קריטריונים אחרים.

סטס מיסז'ניקוב: קרקע שמיועדת למלונאות נמצאת בכל יישוב, ובטח ובטח ביישוב כמו נצרת.

סטס מיסז'ניקוב: קיום הון עצמי של לפחות 30% – אחרת יזם לא יוכל לבנות בית-מלון, עם כל הכבוד, אם אין לו הון עצמי.

סטס מיסז'ניקוב: וכדאיות כלכלית למשק וליזם – כמו שגם אמרתי בתשובה: אף שאלה שקשורה בנצרת לא סורבה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מפתחים את נצרת.

סטס מיסז'ניקוב: אני נמצא שם פיזית פעם בשלושה חודשים, באופן פיזי, ומסתובב שם עם ראש העיר ומשתתף בכנסים ועוקב באופן אישי אחר ביצוע העבודות.

סטס מיסז'ניקוב: ואני חייב להגיד לך שאני נפגש עם יזמים, גם יהודים וגם ערבים, בתחום המלונאות בעיר נצרת: כולם מברכים על כך שהכמות, האחוז של הלינות הולך וגדל, אחרת הם לא היו משקיעים במלונאות.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, אדוני השר, ותחשוב לך על סוף שבוע בנצרת בבוא הקיץ.

סטס מיסז'ניקוב: אני אציע לראש הממשלה לעשות את הגיבוש הבא בעיר נצרת.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נחמן שי, אחרון השואלים, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אני מוכן להתלוות אליך.

סטס מיסז'ניקוב: אתה באופוזיציה, איך אתה יכול?

גאלב מג'אדלה: זה לא אופוזיציה–קואליציה.

גאלב מג'אדלה: זה קידום – – –

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי – חברתי חברת הכנסת, עינת וילף, רק אנחנו.

נחמן שי: שתי השאלות שלפני הן כאלה: כיצד פועל משרד התיירות לחיזוק התיירות לירושלים?

נחמן שי: באיזו עדיפות עומדת ירושלים?

נחמן שי: מהם היקפי ההשקעה ומהו הדגש שאתם נותנים בשיווק?

נחמן שי: שאלה שנייה: תיירות נחשבת למרכיב בעוצמה הרכה של מדינה.

נחמן שי: האם המשרד מתאם את פעילותו השיווקית והאחרת עם משרד החוץ?

נחמן שי: עם משרד ההסברה והתפוצות?

נחמן שי: ומהו המסר שאתם, שהמשרד מנסה להפיץ באשר לישראל?

נחמן שי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

סטס מיסז'ניקוב: תודה, חבר הכנסת נחמן שי, אתה נגעת פה בנקודות שאני תמיד, כשאני נמצא בסיורים ברחבי העולם, מאוד אוהב את השאלות האלה, מאוד אוהב גם לענות עליהן בלי שאני נשאל.

סטס מיסז'ניקוב: אוהב מאוד, מאוד אוהב.

סטס מיסז'ניקוב: כי אני חושב שאחד התפקידים החשובים ביותר של משרד התיירות זה לא רק פיתוח כלכלי – והוא באמת אחד ממנופי הכלכלה הגדולים במדינת ישראל – אבל גם פיתוח תדמיתי ושיווק של ישראל ברחבי העולם.

סטס מיסז'ניקוב: אז לגבי השאלה הראשונה, עיקר הפעילות של משרד התיירות נסבה סביב ירושלים כעוגן עיקרי ומרכזי בכל פעולות השיווק של המשרד ובעיקר מול קהלי היעד הנוצרים והיהודים, כמו גם תיירות התרבות, וההיסטורית.

סטס מיסז'ניקוב: עקרון המיצוב העיקרי של פעולות השיווק הינו: ארץ הקודש ומרכזה ירושלים.

סטס מיסז'ניקוב: ככזאת, משולבת ירושלים כמוטיב מוביל או נוסף במרבית פעולות השיווק של המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב להגיד שכשאני הגעתי למשרד לפני כשלוש שנים קבעתי עובדה שאנחנו מפסיקים להתחרות עם השכנים שלנו על השמש, על החול, על הים ועל כל הדברים שקשורים ל-leisure, לנופש של התייר, כי את זה יש לשכנים שלנו.

עינת וילף: למה?

סטס מיסז'ניקוב: אני מסביר.

סטס מיסז'ניקוב: כי הדברים האלה קיימים גם אצל המתחרים שלנו, ואנחנו ניסינו לחפש ערך מוסף שאין לאף מתחרה שלנו, וזה ארץ הקודש שמרכזה ירושלים.

סטס מיסז'ניקוב: את זה אין לאף אחד.

סטס מיסז'ניקוב: reason why – הסיבה, למה באים אלינו למרות המצב הגיאו-פוליטי, למרות המצב הכלכלי הקשה באירופה ובארצות-הברית, למרות ששער השקל התחזק מול שער הדולר והיורו ואז המחירים עולים, reason why היחידה זה ירושלים, זה ארץ הקודש, מבחינה לא רק דתית, אלא תרבותית, היסטורית, מבחינת החוויה.

סטס מיסז'ניקוב: מכלול החוויה שהתייר יכול לקבל פה כולל קודם כול את הדברים האלה שקשורים לירושלים ולארץ הקודש.

סטס מיסז'ניקוב: זאת הסיבה שהם באים, הסיבה שהם נשארים פה שבעה ימים, שמונה ימים, עשרה ימים, זה המוצר התיירותי הגדול שלנו, שאנחנו יודעים לשווק אותו: שבעה אזורי אקלים, ארבעה ימים, נישות תיירותיות גדולות וכך הלאה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל זה המיצוב הנכון: לחפש ערך מוסף שאין למתחרים שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: כמו שאמרתי, הדבר הזה, של המיצוב, בא לידי ביטוי בפרסום, פעולות יחסי ציבור, כולל העובדה ש-90% מאורחי המשרד – תקשורת ומקבלי החלטות – מגיעים לירושלים, נוכחות ירושלים בירידי תיירות, הסכמי שיווק המעודדים חבילות לירושלים ועוד.

סטס מיסז'ניקוב: במידה רבה ניתן לומר, בשל מרכזיותה, כי כל התקציב, גם אם לא באופן בלעדי וישיר וגם כשהוא מופנה לאזורי ארץ וקהלי יעד שונים, למעשה מופנה לירושלים.

סטס מיסז'ניקוב: במסגרת הסכם שיתוף פעולה עם ירושלים יש עקרון השקעה הדדי.

סטס מיסז'ניקוב: המשרד משקיע באופן ישיר כ-5 מיליון שקל.

סטס מיסז'ניקוב: מעבר לכך משקיע המשרד באופן ישיר לירושלים עוד סדר גודל של 50–70 מיליון שקל בפרסום, הסכמים, ירידים, אירוח מחליטנים ויחסי ציבור, קידום תיירות כנסים ועוד.

סטס מיסז'ניקוב: עקב כך קשה לחתוך את התקציב במדויק, מאחר שהפעולות חוצות תחומים וכוללות לא תמיד רק את ירושלים, אלא גם את ירושלים במינון כזה או אחר.

סטס מיסז'ניקוב: ירושלים נמצאת באזור עדיפות א' במפת אזורי עדיפות למתן מעמד של מפעל מאושר, המזכה הקמה, הרחבה, הסבה והשבה של בתי-מלון במענק של 20%, ומשרד התיירות מעניק תוספת – רק בירושלים – של 8% עבור הקמתם והרחבתם של בתי-מלון, רק בירושלים.

סטס מיסז'ניקוב: כמו שאמרתי, בכל הארץ 20%, בירושלים הצלחנו להשיג 28%.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי השאלה השנייה, מהיבט הרך של המסרים, מובן שהם מתואמים עם משרד החוץ.

סטס מיסז'ניקוב: ניתן לומר כי במסרים אלו, גם כתוצאה משיתוף הפעולה והליך המיתוג שמשרד החוץ הוביל, שלו היה שותף המשרד – לצערי האיש שהוביל את נושא המיתוג במשרד החוץ עזב לניו-יורק והפך להיות קונסול שם – אבל למעשה בכל תהליך המיתוג הזה אנחנו מאוד מאוד מחוברים לפעילות של משרד החוץ.

סטס מיסז'ניקוב: מתוך כך יש גם לא מעט שיתופי פעולה בפעולות שונות, בעיקר יחצניות.

סטס מיסז'ניקוב: המסרים שלנו הם רכים ונותנים ביטוי למגוון האפשרויות.

סטס מיסז'ניקוב: למשל, מסר מאוד מאוד חזק שלנו, שפועל בקרב הרבה מאוד אוכלוסיות יעד: Visit Israel – you will never be the same.

סטס מיסז'ניקוב: הם פונים למוטיבים רגשיים ולהתנסות – ל-experience – למרחב אפשרויות, למפגש תרבויות ועוד.

סטס מיסז'ניקוב: כל זה בהתאם לקהלי יעד שונים.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב להגיד לך, חבר הכנסת נחמן שי, מה שאמרתי בפתיח.

סטס מיסז'ניקוב: אני רואה במשרד התיירות מיני משרד החוץ, רק בלי הצורך להתנצל על כל דבר שאנחנו עושים או שלא עושים.

סטס מיסז'ניקוב: בעיקר, בלי הצורך להתנצל על הזכות להגנה עצמית שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: אני, כשאני נוסע לחוץ-לארץ, אני משווק אותנו כמוצר תיירותי ייחודי, כאנשים שעומדים מאחורי המוצר הזה, כנופים, כדברים מדהימים שאנחנו עושים בתחומי התיירות והכלכלה באופן כללי.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב לתת לכם שלוש דוגמאות איך כשהייתי בחו"ל ופרץ פה משבר הצלחתי, בהסטת מיקוד הדיון לעבר נושאים תיירותיים, קצת לגוון את הביקורת שנפלה עלינו.

סטס מיסז'ניקוב: הפעם הראשונה היתה לפני שנתיים, אני חושב, בביקור בגרמניה בעת ביקורו של סגן נשיא ארצות-הברית ביידן בישראל, כשנפתח פה על-ידי שר הפנים בית קונטרוברסלי, וכל הביקורת בגרמניה כמובן דיברה על כך שאנחנו לא מקיימים הסכמים בין-לאומיים.

סטס מיסז'ניקוב: הייתי שם ביריד בין-לאומי תיירותי.

סטס מיסז'ניקוב: ברברתי את עצמי למוות, סליחה על הביטוי, בנושאים תיירותיים והצלחתי קצת לשנות את הגישה השלילית שהיתה בעקבות העיתוי הלא-נכון שלנו בעת ביקור ביידן לכיוונים תיירותיים.

סטס מיסז'ניקוב: הדוגמה השנייה: הייתי בסין, ב-Expo של שנגחאי ב-2010, כשהיה המשט הטורקי.

סטס מיסז'ניקוב: גם שם, יחד עם השגריר שלנו בסין עמוס נידאי, רצנו מטלוויזיה לטלוויזיה.

סטס מיסז'ניקוב: הייתי שם פרשן, כמו שאתה תפקדת בעת מלחמת המפרץ אני תפקדתי בסין בזמן המשט, תוך הכנסת מוטיבים תיירותיים ומוצרים תיירותיים הצלחנו קצת להמעיט את גודל הביקורת עלינו.

סטס מיסז'ניקוב: הדבר השלישי: בעת ביקור שלי בהודו היה פיגוע טרור בבית-המשפט ההודי, ועשינו לינקג' די טוב בין אירועים כאלה שקורים לפעמים בהודו לבין האירועים שקורים אצלנו.

סטס מיסז'ניקוב: וכמובן, עשינו לינקג' בין הרבה מאוד תיירים שמבקרים בהודו לבין ישראל, וגם זה עבר את המסך בצורה מאוד מאוד טובה.

סטס מיסז'ניקוב: לכן, אין ספק שמשרד התיירות מתפקד כמשרד הסברתי המשווק את ישראל, ממדרגה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה, כבוד השר.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה, אני שמח על הדברים.

נחמן שי: אני חושב שהגישה שלך היא גישה נכונה ובאמת בתפיסה רחבה התיירות היא נכס גם מדיני, היא לא רק נכס כלכלי.

נחמן שי: השיווק של המדינה נעשה גם על-פי הערוצים שאתה מדבר עליהם.

נחמן שי: ההתייחסות של אזרחים בעולם למדינת ישראל נובעת, בין היתר, מהנכסים התרבותיים, התיירותיים והאחרים שלה, ולכן הגישה שלך נכונה.

נחמן שי: המיתוג לא יצא לפועל, כמו שאתה יודע, השר.

נחמן שי: לא רק שהקונסול הכללי שלנו בניו-יורק הוא האיש שהיה אחראי על המיתוג, אבל בעצם מדינת ישראל לא עשתה את המיתוג הזה.

נחמן שי: אני יודע שהשר ליברמן ניסה, והקצה לכך סכומים, בסופו של דבר זה לא יצא לפועל.

נחמן שי: האם אתה מתכוון, דווקא דרך הזווית שלך, לדחוף את המיתוג קדימה, כדי שנצליח לבנות מחדש את המיתוג של מדינת ישראל?

סטס מיסז'ניקוב: התשובה היא כן.

סטס מיסז'ניקוב: זה אחד הנושאים שאני הולך לדבר עליהם עם הקונסול הכללי.

סטס מיסז'ניקוב: בחודש הבא אני מבקר בניו-יורק.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו רוצים למנף את מה שכבר נעשה במשרד החוץ, ובאמת מי שהוביל את זה זה שר החוץ החדש, אביגדור ליברמן – חדש-ישן, כבר שלוש שנים בתפקיד.

סטס מיסז'ניקוב: משרד התיירות מתחבר למיתוג הזה גם בקמפיין שעוד מעט נצא בו.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו קוראים לקמפיין הזה "מיתוג ישראל", אבל למעשה במוקד הקמפיין עומד הרעיון שכל אזרח מביא תייר אחד, כשהמסרים מופנים כלפי האזרחים של מדינות אחרות על-ידי תושבי מדינת ישראל, שכל אחד מוצא חבר שלו או קרוב משפחה או מישהו שהוא מכיר, שגר כרגע בחוץ-לארץ, והוא מושך אותו, על-ידי שיווק נכון של מדינת ישראל, על-ידי סרטון תדמיתי או על-ידי תמונה מגניבה או על-ידי מסר נכון או על-ידי מצגת שהוא בונה.

סטס מיסז'ניקוב: על-ידי כך אנחנו משווקים את מדינת ישראל בצורה חיובית, ולא על-ידי מה שנקרא תעמולה יזומה, שלפעמים לא עובדת – ברוב המקרים לא עובדת.

נחמן שי: מה עם המשרד להסברה ותפוצות?

נחמן שי: לא ענית לי.

גאלב מג'אדלה: זה לא שייך אליו.

סטס מיסז'ניקוב: אני מציע שתפנה את השאלות האלה לשר שעומד בראש המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה, כבוד השר.

גאלב מג'אדלה: נהנינו מכל רגע.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/436).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

גאלב מג'אדלה: הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון מס' 17) (רישום על-פי פסק דין), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי כנסת, קריאה ראשונה – בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך, ובאמת גם להודות לשר התיירות.

דוד אזולאי: אני עקבתי אחרי הדברים כאן, ובאמת יישר כוח, ראוי להערכה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, זוהי הצעת חוק שמדברת על חוק מרשם האוכלוסין.

דוד אזולאי: הצעת חוק כזאת הוגשה ביוזמתם של חברי חברי הכנסת איתן כבל, פניה קירשנבאום וזבולון אורלב.

דוד אזולאי: הצעת החוק הזאת באה בעקבות יום שהיה במליאה, בכנסת, יום היהדות נדמה לי זה היה, וקיימתי אז דיון אצלי בוועדת הפנים, ובדיון הזה – זה בכלל דבר שלא היה מתוכנן – אני מגלה שישנו מצב אבסורדי שאדם שהוא יהודי, הוא יכול להביא אישורים כדי להירשם כיהודי, והאישור הזה מוכר על-ידי כל מיני גורמי חוץ של הקהילה וכו', ואם בית-דין רבני נתן אישור כזה הרי שפקיד מרשם האוכלוסין סירב לרשום אותו כיהודי.

דוד אזולאי: אמרתי: איך ייתכן?

דוד אזולאי: איך יכול להיות שקהילה קטנה בחוץ-לארץ יש לה מעמד יותר חזק מלבית-דין רבני, שיש לו הסמכות לכך?

דוד אזולאי: ובאמת התברר שיש בעיה בחוק.

דוד אזולאי: לכן פניתי לחברי, חבר הכנסת איתן כבל וחברת הכנסת פניה קירשנבאום, שהם היו חברי ועדת הפנים, ולחבר הכנסת זבולון אורלב, וביקשתי מהם:

דוד אזולאי: בואו ניזום חקיקה – כדי שלא יחשדו בי שאני הולך לעשות מהפכה בחוק השבות.

דוד אזולאי: כי ככה זה נשמע בהתחלה.

דוד אזולאי: כשרואים "מרשם האוכלוסין", אז מייד כולם נרתעים: רק רגע, מה הולכים לעשות פה.

דוד אזולאי: אז אני רוצה להרגיע את כולם, יש לי הכשר, גם מחבר הכנסת איתן כבל ממפלגת העבודה, וגם מחברת הכנסת פניה קירשנבאום מישראל ביתנו, וזבולון אורלב מהמפד"ל, ואנוכי עבדכם הנאמן מתנועת ש"ס.

דוד אזולאי: בסך הכול באנו לתקן עיוות מתמשך לאותם אנשים שעל-פי כל הכללים הם יהודים.

דוד אזולאי: לא רק זה, עוד החמרנו יותר מכך כאשר בדיון בוועדה אפשרנו למנהל מינהל האוכלוסין, אם הוא, מכל מיני סיבות, מכל מיני חשדות שיש בלבו – הוא יכול לפנות לבית-הדין ולבקש מסמכים נוספים, על מנת לאשר את יהדותו של אותו האיש.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שההצעה הזאת תעבור, ואני אומר לכם: ישבה אצלי בוועדה אז משפחה מרמת-הגולן – פשוט לראות את המשפחה הזאת, כואב הלב.

דוד אזולאי: אין שום סיבה שבעולם.

דוד אזולאי: פשוט הפקיד החליט: אני לא יכול לרשום, כי אין לנו סמכות לכך.

דוד אזולאי: ושאלתי את אנשי משרד הפנים, הם אומרים: נכון, אין לנו סמכות.

דוד אזולאי: אני מקווה שבעקבות התיקון הזה נוכל לתקן את העוול הזה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: נרשמו לזכות דיבור הרב ישראל אייכלר, חבר הכנסת יעקב כץ – –

איתן כבל: והרב איתן כבל.

גאלב מג'אדלה: – – מר שלמה מולה, ואחרון המתדיינים – חבר הכנסת איתן כבל.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לכבודו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עליתי גם קודם כול להגיד תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי – היינו יחד באותו דיון בראשותו סביב סיפור שנשמע לעתים דמיוני.

איתן כבל: כך זה התחיל, התהליך שלי, לעסוק בעניין הזה.

איתן כבל: בדרך כלל אנחנו נתקלים במצב שבו הרבנות או הדת היא זו שמונעת מאדם שיוכר כיהודי.

איתן כבל: וכאן מצאנו את עצמנו במצב הפוך, שבו המוסדות הדתיים מכירים באדם כיהודי, אבל חוק השבות אינו מכיר באותו אדם כיהודי, וזה נראה בעיני אבסורד גמור.

איתן כבל: באותו יום, שהיה יום שעסק בזהות היהודית, זה היה יום שאחד המובילים שלו היה חבר הכנסת זבולון אורלב, יחד עם "צהר", ובאותו יום קיימנו דיונים בשאלות וסוגיות יהודיות כאלה ואחרות, וביחד עם "צהר" הבאנו את התיקון.

איתן כבל: ואני רוצה לומר כך, כיוון – – –

גאלב מג'אדלה: דנתם והיתה הסכמה?

איתן כבל: כן, יש הסכמה.

איתן כבל: העניין הוא הרבה פחות מסובך.

איתן כבל: הוא מעורר תהיות, אבל הוא מצריך טיפול.

איתן כבל: כתבו לי בינתיים מכתבים.

איתן כבל: אני יודע, אני לא יכולתי להיות באותו יום, כי הייתי בדיון אחר בחוק אחר שלי, ושאלת המומרים ושאלות – יש שאלות כאלה ואחרות, ואנחנו לא הולכים עכשיו להציף ולשנות.

איתן כבל: זאת אומרת, אי-אפשר לקחת כל נקודה שהיא באמת קיצונית מאוד ולהפוך אותה לעיקר, ובגלל זה לא לעשות את התיקון הכל-כך – – –

דוד אזולאי: אי-אפשר על תיקון כזה קטן להעמיס כל כך הרבה.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: הרי זו הכוונה, שאלות.

איתן כבל: הרי כל אבן שאנחנו מרימים, אנחנו מוצאים עוד בעיות.

איתן כבל: וזאת לא הכוונה, לפתוח את כל השורות, אלא לתת מענה באמת נקודתי למצב הזה.

איתן כבל: לקראת הדיונים בוועדת הפנים לקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית אנחנו ננסה באמת שהמענה יהיה הכי מדויק והכי טוב לבעיה שמונחת לפתחנו.

איתן כבל: ושוב תודה, חבר הכנסת אזולאי.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון מס' 17) (רישום על-פי פסק-דין), התשע"ב–2012, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

איתן כבל: אני בטעות לחצתי אצל שי חרמש, אבל לחצתי גם אצל כבל.

גאלב מג'אדלה: זה בסדר.

גאלב מג'אדלה: תבטל את זה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 6; נגד, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון מס' 17) (רישום על-פי פסק-דין), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי כנסת, עברה בקריאה ראשונה ועוברת להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: לא ביטלת את ההצבעה, חבר הכנסת איתן כבל?

איתן כבל: לא הספקתי.

איתן כבל: לא יכולתי לבטל.

גאלב מג'אדלה: טוב.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רושמים לפרוטוקול שחבר הכנסת איתן כבל בטעות הצביע גם הצבעה נוספת במקום חבר הכנסת שי חרמש, ואנחנו רואים אותה כמבוטלת.

גאלב מג'אדלה: הודעה לכבוד סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בעניין נסיעה לחו"ל במימון גוף חיצוני ללא אישור ועדת האתיקה.

נאזם בדר: תודה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: שאילתות לכבוד שר החינוך.

גאלב מג'אדלה: ישיב, כמובן, לשאילתות כבוד סגן שר החינוך, הרב מוזס.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד סגן השר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מתחילים.

גאלב מג'אדלה: ראשון השואלים, חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: ראשית אני רוצה להודות לסגן שר החינוך, שאני משאירה אותו כאן ערבים ולילות רבים.

גאלב מג'אדלה: כמובן.

גאלב מג'אדלה: נושא השאילתא, כבוד חברת הכנסת וילף: עודפי תקציב שנתי.

סטס מיסז'ניקוב: – – –

עינת וילף: אה, התנצלותי גם לשר התורן.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

עינת וילף: לשאול רק את הראשונה, כן?

גאלב מג'אדלה: כן.

עינת וילף: חוק לימוד חובה, התש"ט–1949, ותקנות לימוד חובה (ייעוד כספי תשלומים), התשס"ה–2004, מחייבים מנהל מוסד חינוכי להשיב להורים כספים שנותרו בחשבון תשלומי הורים בתום שנת הלימודים, או לקזזם מתשלומי הורים של שנת הלימודים הבאה.

עינת וילף: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי לבטל לאלתר את הוראת סעיף 12.8 בחוזר מנכ"ל, הסותרת את הוראות החוק והתקנות?

מנחם אליעזר מוזס: קודם כול, אני רוצה להעריך את זה שכל פעם אני זוכה לשמוע ממך דווקא בנושאי חינוך המון שאילתות, ונעים גם להישאר אפילו שעה יותר מאוחר, כאשר אני מכהן בתפקיד זה כסגן שר החינוך.

אברהם מיכאלי: – – – על חוק טל.

מנחם אליעזר מוזס: דברי תשובתי על שאילתא רגילה מס' 1715 – עודפי תקציב שנתי: בין תקנות לימוד חובה (ייעוד כספי תשלומים), התשס"ה–2004, לנוסח ההנחיה בסעיף 12.8 בחוזר מנכ"ל תשס"ג/3 (א), תשלומי הורים, קיים חוסר בהירות; זו השאלה שלך.

מנחם אליעזר מוזס: אומנם, משרד החינוך החל בתיקון חוזר המנהל הכללי לעניין תשלומי הורים בהיבטים שונים, ובכלל זה ההנחיות שנוגעות להנחיה האמורה.

מנחם אליעזר מוזס: אנו סבורים כי רצוי יהיה לפרסם את כל השינויים המתבקשים בחוזר מנכ"ל אחד, ולא לגרום בלבול ומבוכה במערכת החינוך, וגם אצל ההורים, כתוצאה משינויים נקודתיים תכופים בהוראות הקבע, שינויים שקשה להטמיעם.

מנחם אליעזר מוזס: הכול ירוכז בחוזר מנכ"ל אחד, והכול יהיה ברור וצלול.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: השאילתא השנייה: בטיחות בבתי-ספר.

גאלב מג'אדלה: סגן השר מאוד יעיל.

עינת וילף: מאוד.

עינת וילף: אלה תשובות טובות.

עינת וילף: בתחילת כל שנת לימודים כל מוסד חינוכי מקבל אישור בטיחות.

עינת וילף: רצוני לשאול: מדוע לא קיימת הוראה להציג בפומבי אישור מטעם מומחה בטיחות בכל מוסדות החינוך, הכולל מפגעי בטיחות, כיבוי-אש, ביטחון, חשמל, דלתות, חלונות ורעידת אדמה, כדי שההורים ידעו שהם שולחים את ילדיהם למקום בטוח ומוגן?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני סגן השר.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, דברי תשובתי על שאילתא רגילה מס' 1716, בטיחות בבתי-ספר, של חברת הכנסת עינת וילף: כיום אין חובה לפרסם אישורי בטיחות ברבים, אולם כל הורה שחפץ בכך יכול לפנות למוסד החינוכי, לרשות המקומית או למשרד החינוך ולקבל לידיו את האישורים המדוברים ערב שנת הלימודים ובמהלך השנה.

מנחם אליעזר מוזס: חשוב לציין כי משרד החינוך, באמצעות הרשויות המקומיות, מקיים מערך בטיחות מוקפד, שבמסגרתו מחויבות הרשויות והבעלויות בישראל לדווח על קבלת אישור בטיחות עד 15 באוגוסט בכל שנה.

מנחם אליעזר מוזס: דיווח זה מטרתו לוודא כי הרשויות מממשות את אחריותן בכל הקשור לבטיחות המבנים, החצרות, המתקנים והמערכות במוסדות החינוך, כולל בתי-ספר וגני-ילדים, כמובן.

מנחם אליעזר מוזס: הרשויות המקומיות והבעלויות עושות מאמץ גדול לסיים את עבודות השיפוץ והשיפור במוסדות החינוך עד יום פתיחת שנת הלימודים, ולעתים ממש עד ערב פתיחת השנה.

מנחם אליעזר מוזס: הרשות המקומית מנהלת את הבדיקות של מוסדות החינוך על-ידי אנשי בטיחות שהוכשרו על-ידי המשרד – מנהלי בטיחות מוסדות חינוך – או על-ידי יועצי בטיחות מומחים שהיא שוכרת לטובת משימה זו.

מנחם אליעזר מוזס: בתום תיקון הליקויים הרשות מאשרת את המוסדות ומדווחת על כך למשרד החינוך ולמוסד החינוכי – למחלקת הביטחון והבטיחות במחוז.

מנחם אליעזר מוזס: אישורי הבטיחות האלה מכילים כמובן את כל התחומים שאליהם את מתייחסת בשאלתך: מפגעי בטיחות, בטיחות מערכות כיבוי-אש, ביטחון, חשמל, דלתות, מתקני משחק, מתקני ספורט, חלונות, היערכות לחירום ועוד.

מנחם אליעזר מוזס: יש לזכור כי בכל רשות קיים מערך ביטחון ובטיחות מוסדות חינוך, אשר נמצא בקשר עם מנהלי בתי-הספר ורכזי הביטחון והבטיחות הבית-ספריים.

מנחם אליעזר מוזס: מערך זה תפקידו ללוות את בתי-הספר לאורך כל השנה, ואת תהליך הניהול של אישורי הבטיחות במהלך חופשת הקיץ בפרט.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר נעשה בפיקוח משרד החינוך ובהשגחתו, והמשרד פועל להכשרתם והכנתם של הרכזים העוסקים בתחום.

מנחם אליעזר מוזס: זה לגבי מוסדות החינוך הממלכתיים, הממלכתיים-דתיים והבעלויות, שזה המוכר שאינו רשמי, כל מוסד חינוכי.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מוסד פטור, מתוך ניסיון, צריך באופן פרטי להביא גם יועץ בריאות ויועץ בטיחות ולהגיש למשרד הבריאות ולמשרד החינוך, אחרת הוא לא מקבל לא רשיון ולא תקציב.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אני מודה לךְ, ואני רוצה להודות לשר המקשר, לשר התיירות.

עינת וילף: – – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה, שאלה נוספת לחברת הכנסת עינת וילף.

מנחם אליעזר מוזס: בבקשה – – – שהואלת לחכות עד עכשיו, מה?

עינת וילף: אם כבר אז כבר.

מנחם אליעזר מוזס: כבוד גדול.

עינת וילף: השאילתא הזאת, כמובן, הגיעה אלי דרך הורה שהעלה את הרעיון, ובאמת הציג את העובדה שעל כל מעלית אנחנו מצפים לראות את הסמל הזה, אבל אנחנו לא עושים את זה בבתי-ספר.

עינת וילף: אגב, נרמז לי על-ידי העוסקים בדבר במשרד החינוך שהם דווקא חושבים שזה יכול להיות רעיון מאוד יפה לחקיקה.

עינת וילף: חיכיתי לתשובת השר, ואני אכן חושבת שזה יכול להיות רעיון יפה לחקיקה.

עינת וילף: לפיכך, אני מבקשת, שואלת, האם בבוא העת תתמוך בכך שאכן בתי-הספר יחויבו לא רק לתת את זה כשההורה מבקש, אלא פשוט להציג את זה בפומבי במקום ברור.

גאלב מג'אדלה: אדוני, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: הרעיון הוא מצוין.

מנחם אליעזר מוזס: השאלה היא אם החקיקה הזאת לא תעלה מעבר ל-5 מיליונים.

מנחם אליעזר מוזס: כל חוק פרטי מעל סכום זה לא יכול לעבור.

מנחם אליעזר מוזס: את יודעת את זה בוודאי, נכון?

עינת וילף: זה לא יעלה.

עינת וילף: זה רק להציג את זה.

גאלב מג'אדלה: אדוני, שאילתא מס' 1756, של חברת הכנסת סולודקין – לא נמצאת.

גאלב מג'אדלה: נרשם.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד סגן השר.

גאלב מג'אדלה: תם סדר-היום.

גאלב מג'אדלה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, א' בשבט התשע"ב, 25 בינואר 2012, בשעה 11:00.

גאלב מג'אדלה: ישיבה זו נעולה.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.