ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 66, 2009-11-02 00:00

ראובן ריבלין: רבותי ומכובדי חברות וחברי הכנסת, באין שרים עדיין, היום יום שני, ט"ו בחשוון תש"ע, 2 בחודש נובמבר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 118) (הארכת מועדים), התש"ע–2009, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 2) (יום הסטודנט הלאומי), התש"ע–2009, של חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 63) (חזקת מסירה לעניין נהיגה בזמן פסילה), התש"ע–2009, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 67) (הקלות במס לבניין חדש להשכרה), התש"ע–2009, של חבר הכנסת ציון פיניאן וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1716/18 וכלה בהצעת חוק פ/1741/18 – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודים לתואר אקדמי), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שכר מרבי של עובדי ציבור, התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס קנייה (טובין ושירותים) (תיקון – איסור ייבוא אלכוהול וטבק לאדם שגילו אינו עולה על 18), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואברהם מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי אריאל), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכיות אכיפה – מעצרים) (תיקון – מעצר עד תום ההליכים בגין עבירה של החזקת סכין שלא כדין), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת דוד רותם, רוברט אילטוב ואברהם מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יועצת לענייני מעמד האשה בגופים ציבוריים, התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון – רישוי מבקר פנימי), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת רוברט אילטוב; הצעת חוק הדואר (תיקון – אחריות לאיחורים וטעויות), התש''ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי ישראל) (תיקון – קביעת סכומי האגרה וצורכי גבייה), התש''ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – העברת חבר הכנסת מכהונתו), מאת חבר הכנסת דני דנון; הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – התנדבות בני נוער), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (הרחבת התחולה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – עוולה נזיקית וקובלנה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק טיפול שוויוני בהפגנות, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שוטטות בשכרות במקום ציבורי), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת דוד רותם, רוברט אילטוב, אברהם מיכאלי ואורי אריאל; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון – ביטול היטל בשל צריכת מים עודפת),

איל ינון: התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – חופש אקדמי), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עדיפות לאומית בחינוך, התש''ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק חיוב בתי-עסק להשתמש בשקיות מתכלות, התש''ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת ביטוח רכב מנועי (שינוי בתעריפי ביטוח), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת יואל חסון, כרמל שאמה ויצחק וקנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – פטור מארנונה לדירת מגורים שאינה בשימוש), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שירותים מיוחדים לילד נכה), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, אריה אלדד, אברהם מיכאלי, חיים אמסלם, משה גפני, מנחם אליעזר מוזס, רונית תירוש, דב חנין, מסעוד גנאים, יואל חסון, אורי אורבך, גדעון עזרא, ישראל חסון, יריב לוין, ציפי חוטובלי, כרמל שאמה, דניאל בן-סימון, אורי אריאל, שי חרמש, אחמד טיבי, רחל אדטו, אורלי לוי אבקסיס, משה מטלון, אריה ביבי וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – קידום בנייה בת-קיימא), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי וניצן הורוביץ; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות להיבחר לתפקיד רב ראשי לישראל), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת דוד רותם ורוברט אילטוב; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (ועדות קבלה ביישובים קהילתיים בגליל ובנגב), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, שי חרמש ואורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגברת אכיפת החוק למניעת הטרדה מינית), התש”ע–2009, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

איל ינון: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: מאבק במחירי הדיור, של חבר הכנסת כרמל שאמה.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכיר הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: מדיניותה המבולבלת של ממשלת נתניהו

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים בהצעות האי-אמון שהגישו סיעות שונות בממשלה, והראשונה שבהן היא של סיעת קדימה: מדיניותה המבולבלת של ממשלת נתניהו.

ראובן ריבלין: יציג את הנושא חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

ראובן ריבלין: כבוד שר החקלאות, אדוני משיב?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אתה יכול להתחיל לדבר עד אשר יגיע השר.

קריאה: יש פה שר.

ראובן ריבלין: יש שר רק הוא לא משיב.

רוחמה אברהם-בלילא: יש שר אחד בממשלה.

ראובן ריבלין: הוא לא משיב, יש כאן בעיה.

ראובן ריבלין: אני מזמין אותך לעלות אם אתה רוצה, אתה יכול להתחיל לדבר, הזמן לא ייספר לך עד שיבוא השר המשיב או עד שיודיעו לי שהשר שמחון ישיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב בשם הממשלה?

ראובן ריבלין: אלא אם יבוא שר אחר, אין לי שום בעיה.

ראובן ריבלין: בתום דבריו אדוני ישיב.

ראובן ריבלין: אם אין לך בעיה, אין לי שום בעיה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוני בר-און: אין לך מה להגיד, תן לו מייד להשיב.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חברים יקרים, אנחנו יכולים כבר להסתכל על הממשלה הזו עם קצת פרספקטיבה, בכל זאת עבר מושב אחד, ראינו את ראש הממשלה שבא לסיבוב שני, לניסיון נוסף, אחרי הקדנציה הכושלת של שנות ה-90, וחשבנו – חלקנו נגיד אולי לתומנו – חשבנו שהוא למד משהו.

יוחנן פלסנר: מה אנחנו מגלים, ועל כן הצעת האי-אמון הזו – אנחנו מגלים, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה משחק "בונקר", אם להשתמש בשפת הכדורגל.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה משחק "בונקר" כי הוא החליט שבכל תחום משמעותי, בכל תחום יסודי – – –

ראובן ריבלין: מספיק לו תיקו?

יוחנן פלסנר: לא מספיק לו תיקו.

יוחנן פלסנר: מספיק לו להעיף את הכדורים ליציע.

יוחנן פלסנר: הוא מעדיף שלא להחליט.

יוחנן פלסנר: נדרשת החלטה בנושא – הנה נמצא כאן שר החקלאות.

יוחנן פלסנר: יש בעיות קשות לפריפריה, בעיות קשות לשלטון המקומי, השלטון המקומי היום על סף קריסה, עשרות רשויות מקומיות בפריפריה ולא רק בפריפריה נמצאות במצב של תת-קריסה.

יוחנן פלסנר: מה עושה ראש הממשלה?

יוחנן פלסנר: לא מחליט.

יוחנן פלסנר: למה הוא לא מחליט?

יוחנן פלסנר: כי הוא לא מוכן לשלם שום מחיר פוליטי.

יוחנן פלסנר: זה ראש הממשלה שבחרנו למדינת ישראל, זו המסקנה שלו מהקדנציה הקודמת.

יוחנן פלסנר: שלום, אדוני השר, אני מבין שיש לך תשובות.

יוחנן פלסנר: המסקנה, אדוני היושב-ראש, של ראש הממשלה מהכישלונות הפוליטיים שלו בעבר היא, שהאסטרטגיה הטובה ביותר שלו היא לא להחליט בשום נושא יסודי ובעל משמעות שדורש מאמץ, שדורש מאמץ מערכתי, שדורש לשלם מחירים פוליטיים.

יוחנן פלסנר: הוא לא מוכן לשלם אף מחיר פוליטי, הוא רק מוכן לשלם עם הנכסים הציבוריים שלנו.

יוחנן פלסנר: אנחנו משלמים והוא משחק "בונקר".

יוחנן פלסנר: אנחנו משלמים והוא בועט ליציע.

יוחנן פלסנר: דיברנו על השלטון המקומי הקורס, דיברנו על 300,000 ישראלים שלא יכולים לבצע פעולה פשוטה שנקראת לבוא בברית הנישואים, לבוא בברית זוגיות כלשהי שמחברת ביניהם – 300,000 ישראלים שאין להם שום אלטרנטיבה אחרת.

יוחנן פלסנר: הנושא עלה על סדר-היום הלאומי, דיבר על כך אפילו ראש הממשלה.

יוחנן פלסנר: אבל מה הוא עושה?

יוחנן פלסנר: מקים ועדה שלכאורה עוד 15 חודשים – בינתיים אולי קצת פחות – אמורה לתת את הפתרון, וכבר אנחנו בחדרי חדרים שומעים מחברים בקואליציה שלא יקרה שום דבר גם בנושא הזה.

יוחנן פלסנר: אז ה-300,000 האלה יכולים לשכוח מהממשלה שתטפל בעניינם.

יוחנן פלסנר: אנשי השלטון המקומי, שחלקם התארחו היום בסיעת קדימה, ראש המועצה המקומית של חצור-הגלילית, מועצה שנמצאת בסכנת קריסה, ראש העיר – חברים, ראש הממשלה לא מתעניין.

יוחנן פלסנר: זה לא מעניין, הוא לא מוכן לשלם מחיר פוליטי.

יוחנן פלסנר: המסקנה שלו מהקדנציה הקודמת היא שהמטרה העיקרית שלו היא לא לשלם, לא להחליט, רק לשרוד.

יוחנן פלסנר: עם איזה עוד בעיות יסודיות מדינת ישראל מתמודדת?

יוחנן פלסנר: כמובן, הבעיה של חוסר היציבות וחוסר המשילות.

יוחנן פלסנר: כל מי שנמצא בבניין הזה וגם רבים בציבור מבינים שהמערכת הציבורית הישראלית היום נמצאת במשבר קשה.

יוחנן פלסנר: גם מר נתניהו מבין את זה, אדוני היושב-ראש, גם אתה מבין את זה.

יוחנן פלסנר: האם מר נתניהו מתכוון לשלם ולו קמצוץ מההון הפוליטי שיש לו כדי לנסות לקדם יותר יציבות, יותר משילות?

יוחנן פלסנר: התשובה היא: בוודאי שלא.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה נתניהו מתעניין רק בדבר אחד: באורך הקדנציה שלו עצמו, במחירים הפוליטיים שהוא צריך לשלם לשותפים שלו, במחירים הפוליטיים שהוא צריך לשלם לשותפים בכוח שלו – זה הדבר היחיד שמעניין אותו.

יוחנן פלסנר: הוא לא רוצה לשנות את השיטה, הוא לא רוצה לפתור את בעיית ברית הזוגיות, הוא לא רוצה לפתור את בעיית השלטון המקומי, הוא לא רוצה לפתור את בעיית הקרקעות ובעיית הבדואים בדרום המדינה, דרום המדינה היום במשבר קשה מאוד.

יוחנן פלסנר: היתה ועדת-גולדברג, היא באה עם המלצות.

יוחנן פלסנר: מה עשתה מאז הממשלה?

יוחנן פלסנר: שום דבר.

יוחנן פלסנר: השירות האזרחי במשבר קשה.

יוחנן פלסנר: דיברו על שירות אזרחי, דיברו על הצורך לשרת.

יוחנן פלסנר: התפטר ראש השירות האזרחי הנוכחי עם כניסת הממשלה הזאת.

יוחנן פלסנר: מדוע?

יוחנן פלסנר: כי הוא הבין את מה שאנחנו מבינים היום: לממשלה אין שום כוונה אמיתית לקדם את השירות האזרחי.

יוחנן פלסנר: האם מונה ראש שירות אזרחי חדש?

יוחנן פלסנר: ודאי שלא.

יוחנן פלסנר: ועדת האיתור טרם מונתה.

יוחנן פלסנר: האם זה ראש ממשלה רציני, חברים?

יוחנן פלסנר: האם הוא מנסה להתמודד עם בעיות היסוד של החברה הישראלית?

יוחנן פלסנר: לא – זו התשובה שלי.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה משחק "בונקר", ראש הממשלה לא מחליט, ראש הממשלה מעיף את הכדור ליציע, ומה לעשות, לנו אין זמן ספייר, למדינת ישראל אין זמן ספייר, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שקדנציה שלמה תלך לאיבוד בגלל שיש כאן ראש ממשלה שהסיק מסקנה מהקדנציה הקודמת שלו, שהדבר הכי טוב שהוא יכול לעשות זה לשלם מחירים פוליטיים ולא לעשות כלום.

נחמן שי: – – –

ראובן ריבלין: זה על חשבונו, אם הוא יאמר לי לשמור אני לא אתן לך.

יוחנן פלסנר: מכיוון שחבר הכנסת נחמן שי שאל שאלה ראויה, אני אגיב.

יוחנן פלסנר: אדוני חבר הכנסת, ראש הממשלה משחק על חשבוננו ומשחק על חשבון הציבור, גם בזמן הפציעות, ולנו אין זמן ספייר, אין לנו את זמן הספייר, אין לנו את זמן הספייר לא של המשחק ולא של זמן הפציעות.

יוחנן פלסנר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להביא לסוף כהונתה של הממשלה הזאת במתכונת הנוכחית, כי הממשלה הזאת מועלת באמון שלה כלפי הציבור הישראלי.

יוחנן פלסנר: חברים, אם אתם רוצים להבין איזה סוג מנהיגות כן מקיים ראש הממשלה, הרי זו לא מנהיגות שמחליטה, הוא למד שעדיף לא להחליט.

יוחנן פלסנר: דרך אגב, זה אולי טוב להווה; זה לא טוב להיסטוריה.

יוחנן פלסנר: לא להחליט – זה טוב לעבור את המחר, טוב לעבור את מחרתיים, השר ארדן, השאלה איך יזכרו אותו.

יוחנן פלסנר: יזכרו אותו בתור ראש ממשלה שקידם משהו?

יוחנן פלסנר: התשובה היא לא.

יוחנן פלסנר: וכמובן שבכוונת מכוון לא התייחסתי בכלל לנושא המדיני, שבנושא הזה אנחנו מביעים את הביקורת על הממשלה שלנו בצורה שיטתית ומעל בימות רבות, כולל הבימה הזאת.

יוחנן פלסנר: חברים, איזה מנהיגות אנחנו כן מגלים?

יוחנן פלסנר: זו מנהיגות לפי משב הרוח.

יוחנן פלסנר: כל בוקר, אדוני ראש הממשלה, אתה קם, בודק לאן נושבת הרוח, ולפי זה אתה מקבל את ההחלטות.

יוחנן פלסנר: בודק לאן נושבת הרוח – בנושא המע"מ, כפי שראינו, קיבלת החלטה אחת נחרצת ואחר כך ידעת לשנות את דעתך.

יוחנן פלסנר: במהלך מערכת הבחירות קיבלת החלטה בנושא השלום הכלכלי ושכנעת אותנו באמת, עם יכולת רטורית מרשימה מאוד, ואחר כך חזרת בך, אדוני ראש הממשלה; והיום אנחנו בכלל מדברים על המשא-ומתן הנמשך והנגרר כמו מסטיק מול האמריקנים, כשאף אחד כבר לא מבין לאיזה כיוון אתה מוביל בעניין המדיני.

יוחנן פלסנר: בנושא דוח גולדסטון, נושא חשוב, נושא לאומי, כמה עמדות הבעת?

יוחנן פלסנר: קמת בוקר אחד והחלטת שתהיה ועדת בדיקה.

יוחנן פלסנר: קמת בוקר אחר והחלטת שלא תהיה – – –

רוני בר-און: באותו בוקר ארבע החלטות.

יוחנן פלסנר: כנראה שבאותו בוקר התעוררת בפעם הרביעית וכבר החלטת שתהיה מעין ועדת אגרגציה שתרכז מסמכים, מעין מזכירות ממשלה שתרכז מסמכים ותכין מסמך מחודש, וזה יהיה המענה הציוני לבעיה של דוח גולדסטון.

יוחנן פלסנר: חברים, זה לא רציני.

יוחנן פלסנר: מנהיגות לפי משב הרוח היא לא המנהיגות שהמדינה הציונית צריכה.

יוחנן פלסנר: מנהיגות יוזמת – זו המנהיגות שאנחנו צריכים, אדוני היושב-ראש; מנהיגות שלא פוחדת להסתכל על הבעיות, על זרמי העומק, על הדברים המשמעותיים ביותר, שמשתמשת במשאב הזה שיש לה, תשומת הלב הציבורית, הזמן שנמצאים פה בכנסת וסביב שולחן הממשלה, ובאמת נוגעים בהכרעות האמיתיות.

יוחנן פלסנר: ועכשיו, מה עומד בפניך, אדוני ראש הממשלה?

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, עומד בפני ראש הממשלה נושא מס הבצורת.

יוחנן פלסנר: אנחנו כבר יודעים מה יחליט ראש הממשלה.

יוחנן פלסנר: הרי ראש הממשלה, בסגנון המנהיגות שלו, מנהיגות לפי משב הרוח, יסתכל ויבין שעוד פעם הפקידות הוציאה מתחת ידיה יוזמה לא מבושלת, יוזמה לא רצינית, ואתה עוד פעם תחזור בך.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, זה לא רציני, זו לא ממשלה שראויה לאמון הציבור.

יוחנן פלסנר: אנחנו, הציבור הישראלי, ראויים למנהיגות יותר רצינית.

יוחנן פלסנר: אנחנו מצפים לזה ממך, תסיק את המסקנות העיקריות, לא איך שורדים, אלא איך משנים.

יוחנן פלסנר: לא איך משחקים "בונקר", אלא איך מנצחים את המשחק.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: אני חושב שהמסקנה ברורה, אנחנו צריכים להביע אי-אמון בממשלה, ומה שיותר מהר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פלסנר שעמד בעשר הדקות.

ראובן ריבלין: שתי הדקות הנוספות היו עד שהשר הגיע.

ראובן ריבלין: כבוד השר, האם אדוני רוצה להשיב או שישיב על שתי ההצעות יחד?

גלעד ארדן: אני אשיב.

ראובן ריבלין: נדמה לי שעל הצעת האי-אמון השנייה ישיב שר השיכון.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבל, חבר הכנסת בר-און, כיוון שאתה מבין דגול בכדורגל ודיברו פה הרבה על "לשחק בונקר", אז אולי תישאר כיועץ מומחה של הסיעה בנושא.

רוני בר-און: – – – לפני עשר שנים עמדו והתחננו לקבל ממני הזמנות לכדורגל.

גלעד ארדן: נכון, אלה שמינו אותך לשם.

רוני בר-און: באלה אני מבין.

גלעד ארדן: כן, ראש הממשלה הנוכחי לכן מינה אותך ליושב-ראש הטוטו.

יואל חסון: יש לי הצעה לסדר: אולי כאשר נציג הממשלה מדבר אז האופוזיציה לא תהיה באולם, כמו שהקואליציה לא נמצאת באולם – – –

גלעד ארדן: זה קורה באופן טבעי.

גלעד ארדן: יושבת-ראש האופוזיציה מעולם, מאז כינונה של הממשלה הזאת, לא ישבה כאן כשהממשלה השיבה.

גלעד ארדן: כנראה שלא מעניינת אותה התשובה.

גלעד ארדן: אין פה שום עניין לקבל תשובה.

ראובן ריבלין: ברשותך, כבוד השר, אני רוצה רק לומר לך שאני ישבתי כאן כל הזמן כשהייתי חבר כנסת מהמניין.

יואל חסון: באופוזיציה.

ראובן ריבלין: באופוזיציה או בקואליציה.

יואל חסון: כשהיינו קואליציה – – –

ראובן ריבלין: תפקידו של חבר הכנסת, בין השאר, הוא להיות במליאה, על מנת להגיב, על מנת לומר.

יואל חסון: כמו שאתה יודע, גם אני יושב פה לא מעט.

ראובן ריבלין: אני יודע, אני לא בא אליך בטענות.

ראובן ריבלין: אין לי יכולת, ואין יכולת לאף אחד מיושבי-ראש הכנסת, לחייב את החברים, אלא אם כן אנחנו נקבע מצב שבו חבר הכנסת חייב להישאר במליאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חייב לבוא לבניין, הוא לא חייב לשבת במליאה.

ראובן ריבלין: אני חושב שייתכן מאוד שאם אחד מכם יבקש לשנות את התקנון, ייתכן מאוד שהדיון הוא ראוי, אבל אתה לא יכול לבוא בטענות כי פעם זה פה ופעם זה שם.

ראובן ריבלין: מה שאני יכול לומר, שבדרך כלל, באיחורים קלים ביותר, הממשלה יושבת פה עכשיו.

יואל חסון: אבל תראה, פה ממש ריק.

יואל חסון: אפילו כשאנחנו היינו הקואליציה זה לא היה.

ראובן ריבלין: אני לא חושב.

ראובן ריבלין: כשהיה בפעם שעברה ריק בצד ההוא אמרתי לחברי שישבו על ידי שזה עניין של זמן שהצדדים יתחלפו.

רוחמה אברהם-בלילא: זו אמירה חשובה מאוד, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אמרתי את זה לשר והוא לא האמין.

רוחמה אברהם-בלילא: גם עכשיו אני אומרת – – –

ראובן ריבלין: לא אמרתי עכשיו, אמרתי אז.

יואל חסון: אדוני, גם אני לחשתי לחברת הכנסת סולודקין שזה זמני ואנחנו – – –

ראובן ריבלין: או שתצדק או שלא.

גלעד ארדן: יש לו 50% לפחות.

ראובן ריבלין: מרגע זה, כבוד השר.

גלעד ארדן: היה ראוי שיהיו גם יותר חברי כנסת מהקואליציה.

גלעד ארדן: זה הדבר היחיד שאנחנו מסכימים עליו.

ראובן ריבלין: לזכותך ייאמר שלפחות בנושאים שאתה היית מופקד עליהם מטעם סיעתך, ישבת בכל הדיונים.

גלעד ארדן: השתדלתי.

ראובן ריבלין: אני צריך לציין את חבר הכנסת בוים, את חבר הכנסת בילסקי, את חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: חשוב לי לומר שאני מעריך מאוד את חבר הכנסת פלסנר ואת כישוריו.

גלעד ארדן: ניסיתי לשבת פה ולהקשיב לדבריו, לא רק לשמוע אותם, אלא גם להקשיב ולנסות לרדת לעומקם, ככל שהעומק הזה של הטיעונים קיים, כדי לנסות להשתכנע בנפש חפצה מהטיעונים.

גלעד ארדן: אני חייב לומר שגם השבוע לא הצלחתי להבין מדוע לטענתכם יש להביע אי-אמון בממשלה.

גלעד ארדן: אמר חבר הכנסת פלסנר שראש הממשלה יש לו עניין רב לגרום לכך שהקדנציה הזאת תהיה ארוכה ככל שניתן.

גלעד ארדן: אני מסכים.

גלעד ארדן: אכן, ראש הממשלה, כמונו, מאוד מעוניין שהקדנציה הזאת תארך כמה שיותר.

גלעד ארדן: דרך אגב, הייתי מפנה אותך, כהרגלי, לבלוג של יושבת-ראש האופוזיציה טרם הבחירות ולראיונות רבים שהיא נתנה, ובהם היא הסבירה לעם ישראל השוכן בציון שמשך הקדנציה ויציבותה של הממשלה זה האיום האסטרטגי, אחד הגדולים ביותר, המיידיים, על מדינת ישראל, כיוון שהאיומים הפוליטיים וחוסר היציבות הם אלה שגורמים לעתים לקבל החלטות על בסיס הטווח הקצר, דבר שבוודאי לא היית רוצה שכך אנחנו נפעל.

יוחנן פלסנר: אבל יושבים על כיסא כדי לקדם משהו.

גלעד ארדן: ולכן זה אך טוב שראש הממשלה שואף לייצב כל הזמן את ממשלתו, ממשלת עם ישראל, כמה שיותר – –

זאב בוים: באיזה מחיר?

גלעד ארדן: – – כדי שנוכל – – –

רוחמה אברהם-בלילא: על חשבון מה?

גלעד ארדן: זאת שאלה אחרת, אבל הוא דיבר קודם כול על אורך הקדנציה.

גלעד ארדן: אורך הקדנציה הוא בוודאי עיקרון חיובי שהעם מאוד מעוניין – – –

יוחנן פלסנר: לא כשזו המטרה היחידה – – –

גלעד ארדן: עכשיו לגבי המחיר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, כשהיית על הבמה הבהרת את זה בצורה – – –

יוחנן פלסנר: אבל הוא לא היה בחלק הראשון של הנאום.

ראובן ריבלין: השר שמע.

גלעד ארדן: השר שמחון מייד עדכן אותי וגם הדוברת שלי במסרונים.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך שהוא אומנם הפסיד את חלקו הראשון, אבל אתה טרחת לחזור על מה שאמרת בחלק הראשון.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: המוטיב שאכן חזרת עליו פעמים מספר, אמרת שהמחיר העיקרי – כמובן שאני מניח שיש לך עוד מחירים שתוכל לפרט, אבל המחיר שבו התמקדת הוא שראש הממשלה מסרב לשלם מחירים פוליטיים ומשחק "בונקר".

גלעד ארדן: קודם כול, אני אומר לך שהתחלפה ממשלה, ובשונה מהממשלה הקודמת אנחנו לא משווים את ניהול ענייני המדינה למשחק כדורגל.

גלעד ארדן: לא משווים.

גלעד ארדן: דרך אגב, אם אתה מתעקש להשוות את זה לכדורגל, לפחות כשמשחקים "בונקר" לא מפסידים.

גלעד ארדן: אז יש בזה יתרון.

גלעד ארדן: לדוגמה, כשאתה לא משחק "בונקר" – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא בטוח – – –

גלעד ארדן: – – ואתה מפקיר את העורף, בין אם זה בצפון ובין אם זה בדרום, אתה עלול אחר כך לחטוף 8,000 טילים או אלפי טילים בצפון.

גלעד ארדן: לכן לפעמים דווקא לשחק נועז יותר יכול לגרום לנזק הרבה יותר גדול מאשר לשחק "בונקר".

גלעד ארדן: שוב, חבל שחבר הכנסת בר-און עזב, יכול להיות שיכול היה לתת לסיעת קדימה קצת הרחבה בנושא הזה מניסיונו בעניין.

יוחנן פלסנר: היו שומרים את הכדורים ליציע – – –

נחמן שי: זה לא היה – – – חלוץ מטרה.

יוחנן פלסנר: הוא מעיף את הכדורים ליציע ולא קורה כלום – – –

גלעד ארדן: בכל מקרה, אני יכול להבין את התסכול השבועי המעודכן של האופוזיציה, כי זה באמת לא נעים.

גלעד ארדן: קרה דבר נורא.

גלעד ארדן: פתאום, כל תרחישי הבלהות של יועצים שלכם או של יושבת-ראש האופוזיציה על התמוטטות היחסים – ואני כמובן לא מניח שאתם רוצים שחס וחלילה היחסים עם ארצות-הברית יתמוטטו, הרי אתם פטריוטים טובים כמונו וכמו כל מי שיושב פה בבית – אבל אתם העליתם תחזיות מתוך דאגה כנה לעומק היחסים האסטרטגיים בינינו לבין ארצות-הברית, ואתה תיארת שראש הממשלה לא מוכן לשלם שום מחיר פוליטי ובועט כדורים ליציע וכל התיאורים הזולים שלכם תמיד מתוך הסתכלות מאוד מבזה על תפקידו של ראש הממשלה – –

רוחמה אברהם-בלילא: אז הוא שילם את המחיר – – –

גלעד ארדן: – – אבל זו זכותכם, אני לא יועץ של סיעת קדימה בתפקידה.

גלעד ארדן: אבל הנה באה מזכירת המדינה של ארצות-הברית – ואף אחד לא יכול לחלוק לא על ניסיונה המדיני ולא על כנות כוונותיה, ולא שאני אגיד שאני מאושר לגמרי מהתיאור שהיא תיארה את עמדותיו של ראש הממשלה – אבל סותרת את כל מה שאתה אמרת.

גלעד ארדן: הרי אתה בא היום משמאל ואומר: ראש הממשלה לא מוכן לקחת שום סיכון פוליטי, בועט כדורים ליציע, לא מוכן לסכן את שרידותו, עושה הכול כדי להאריך את הקדנציה.

גלעד ארדן: טוב, אז מילא, אני אבוא ואעיד עליו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: הוא יודע שאתם לא תדברו, אדוני השר.

גלעד ארדן: אבל באה מזכירת המדינה של ארצות-הברית ואומרת – –

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, הוא יודע שאתם לא תדברו, אתם ממלאים את פיכם מים.

גלעד ארדן: – – ראש הממשלה הציע דברים שלא הוצעו מעולם בעבר, הפלסטינים – שאתם, במקום לתקוף אותם, מנסים לתקוף אותנו – הפלסטינים דורשים היום דרישות כתנאי סף למשא-ומתן שהם מעולם לא דרשו מאז שהתחילו אי-פעם המגעים אתם.

גלעד ארדן: אז באמת – –

רוחמה אברהם-בלילא: ואתם, שתיקת הכבשים, גלעד?

גלעד ארדן: – – קצת, קצת קרדיט לציבור.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם, שתיקת הכבשים?

גלעד ארדן: אני דווקא שמעתי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: איפה אתם?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם, אפשר לקרוא קריאות ביניים, אי-אפשר לנאום במקומו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר נאם.

ראובן ריבלין: אני אשאל את השר אם הוא מסכים.

יואל חסון: אני לא רוצה לקלקל לשר ארדן.

יואל חסון: מזכירת המדינה אמרה דברים הפוכים – – – היא אמרה – – – ההתנחלויות לא מספיק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר שמע את ההערות.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מבקש, קודם כול, אחד-אחד ולא כולם יחד, ולתת אפשרות לשר לענות לכם.

ראובן ריבלין: הוא לא מוגבל בזמן.

יואל חסון: השר שמחון בעד ההתנחלויות כי הוא בעד לשבת בממשלה, זה בסדר.

יואל חסון: אין בעיה.

גלעד ארדן: לצערי הרב, ההשפעה של השר שמחון וחבריו היא בינתיים קצת יותר גדולה משלנו – – –

ראובן ריבלין: אני חשבתי שתפקידו של השר היום להרגיע אותי אחרי מה ששמענו משרת החוץ האמריקנית.

ראובן ריבלין: אתם מפריעים לו להרגיע אותי – אותי ואת עצמו.

גלעד ארדן: חברת הכנסת אברהם, אני רוצה להזכיר לך – כי את עשית את התפקיד הזה – שאני לא עונה כאן בשם עמדותי הפרטיות, אני עונה כאן בשם הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל גם לעתים נדרשתי והבעתי את עמדתי בניגוד לממשלה כאשר – – – יאמר את זה יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא עונה בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: הוא יכול לבקש בשם הסיעה לדבר מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: הוא עונה בשם הממשלה.

גלעד ארדן: כל אחד יעשה את זה כפי שהוא מבין, ואת יודעת שבאמת יש לי כבוד רב לך ולדרך שבה עשית את התפקיד, אבל אני רואה את עצמי כאן כמייצג את עמדת הממשלה, לא את עמדתי הפרטית, ואת עמדתי הפרטית אני מביע בהזדמנויות שניתנות לי, וניתנות.

גלעד ארדן: אבל בכל מקרה, באה מזכירת המדינה – –

יוחנן פלסנר: עמדתך הפרטית היא שונה.

גלעד ארדן: – – ומציגה באופן חד-משמעי, שלא ניתן לפרש אותו בשום דרך אחרת, ואומרת: ראש הממשלה מנסה כמיטב יכולתו לקדם תהליך מדיני ולהתניע משא-ומתן, והצד השני, הצד הפלסטיני, מערים היום קשיים – לא חשוב אם זה בגלל הבחירות המתקרבות שם או כל שיקול אחר – אבל הצד הפלסטיני מערים קשיים, דרישות שלא נדרשו בעבר.

יוחנן פלסנר: והוא ירד מהשלום?

גלעד ארדן: אבל באמת, מעבר לזה, אני שוב פעם מנסה להזכיר לכם כל שבוע – אני כנראה לא המסבירן הכי טוב בעולם, אבל אני לא מתייאש ואני אמשיך לנסות כל שבוע, ולנסות גם לבקש את עצתכם, כי באמת סך הכול מי שהוביל את המשא-ומתן בשנים האחרונות היה יושבת-ראש האופוזיציה, שעשתה את זה בשם ראש הממשלה אולמרט.

גלעד ארדן: היו לה המון פגישות עם אבו מאזן, עם אבו עלא, ובחדרים, במלונות ירושלמיים הוצעו הצעות, ויתורים כאלה ואחרים, ואבו מאזן התייחס גם לאחרונה, גם לפני הבחירות, ואמר שהוא לא מכחיש את העובדה שהוצעו לו הצעות מרחיקות לכת והוא סירב לקבלן.

גלעד ארדן: אז כמי שהובילו את המשא-ומתן בשנים האחרונות ולא הצליחו להביא להסכם שלום – דרך אגב, אני לא מאשים אתכם כי אני יודע היטב מה שכמעט כל עם ישראל יודע, שהבעיה קודם כול נעוצה בסרבנות של הנהגת הרשות הפלסטינית וגם של חלק מהעם הפלסטיני להכיר בזכותם של היהודים למדינת לאום משלהם – אני הייתי מצפה, לפחות בשם ההגינות, גם שקולכם יישמע ברמה ותגידו לנו מה לדעתכם צריך להציע לפלסטינים כדי שיהיה כאן הסכם שלום.

גלעד ארדן: הרי כל הזמן להשתמש באותן ססמאות – – –

עפו אגבאריה: נסיגה, זה מה שצריך.

גלעד ארדן: ההצעות שלכם, תאמין לי שאני יודע מה ההצעות, זה בסדר.

גלעד ארדן: את ההצעות שלהם, כמי שהובילו כאן את המדינה בשנים האחרונות – הייתי מצפה, בשם הכנות לפחות, שהציבור יבין שאתם לא מנסים שוב לאחז את עיניו כמו בדרך כלל ולמכור לו מקסמי שווא, אלא להגיד לו: לדעתנו, נוסחת לבני להגעה להסכם שלום אומרת ויתור כזה או אחר בזכות השיבה, ריבונות במתחם הר-הבית ובמקומות הקדושים, או ריבונות משותפת, או כל נוסחה שאתם חושבים שעדיין לא הוצעה לפלסטינים ויכולה להביא היום הסכם שלום.

גלעד ארדן: לפחות שהעם ידע מהן עמדותיכם, כי למכור לו שוב ושוב את אותם מקסמי שווא שלא עבדו בעבר, אני חושב ששוב מדובר בעלבון לאינטליגנציה של הציבור; והרי אני לא מאמין שאתם חושבים שהציבור איננו אינטליגנט.

גלעד ארדן: אני חושב שכל מי שעוקב אחר ההתנהלות של הממשלה בשבעת החודשים האחרונים, רואה שלא רק שלא מדובר בקיפאון אלא שמדובר פה בהמון המון יוזמות כלכליות, חברתיות, מדיניות, שנועדו לשנות את איכות החיים של אזרחי המדינה, ולא מסתכלים לא על שיקולים פוליטיים אלא אך ורק על טובתו של האזרח.

גלעד ארדן: וזה – מחקיקתו של חוק שיאפשר תקציב דו-שנתי ותכנון לטווח ארוך, ולא לעשות את הסאגה הפוליטית שמעודדת סחטנות מדי שנה בשנה, ואני – בעזרת השם, לא רוצה לעשות עין הרע – אני חושב שהתוצאות של המשק בחודשים האחרונים – אני חושב שזאת היתה צריכה להיות סיבה למסיבה גם באופוזיציה; הרי כולנו חלק מאותה מדינה ורוצים את טובתם של אותם אזרחים.

גלעד ארדן: מה לעשות שהתוצאות הכלכליות בינתיים הולכות ומשתפרות והמדיניות הכלכלית של הממשלה זוכה לשבחים לא מפוליטיקאים אלא מגופים כלכליים בכל רחבי העולם.

גלעד ארדן: ראש הממשלה מקדם כמיטב יכולתו רפורמות – הן בתחום התחבורה, הן בתחום התכנון והבנייה והן במגוון תחומים נוספים – כדי לשנות דברים שלא שונו כאן עשרות בשנים.

גלעד ארדן: אנחנו לא מתכוונים להשאיר דבר אחד מתחת לבלטות, אלא אנחנו נוציא הכול וננסה לשפר את התהליכים הביורוקרטיים שהקשו בעשרות השנים האחרונות על פיתוח של הרבה מאוד נושאים במדינה.

גלעד ארדן: ולכן, ומכל השיקולים שהזכרתי לעיל, אני סבור שצריך לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בכל מקרה גם אם ניסוג – מאום-אל-פחם לעולם לא ניסוג, אני יכול להבטיח לך.

עפו אגבאריה: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו נילחם על זה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יוחנן פלסנר: אתה יוצר משבר בקואליציה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אני מציע שלא תתחייב.

ראובן ריבלין: אני לא מחויב לממשלה, אני אומר את דעתי.

ראובן ריבלין: לא נוותר על אום-אל-פחם.

דוד רותם: אני מתחייב.

ראובן ריבלין: גם אדוני תומך בעמדתי?

דוד רותם: לא, אני תומך – – –

ראובן ריבלין: אני הבעתי רק את עמדתי, לא את עמדת הממשלה.

אורי אורבך: ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: בטוח, מה זה.

ראובן ריבלין: בטוח, אני אמרתי, לא פירטתי את הגבולות אבל אמרתי: אנחנו מאום-אל-פחם לא ניסוג.

ראובן ריבלין: אתה הייתי אתי, חבר הכנסת אורי אורבך, היינו שם, הצהרנו את ההצהרה הזאת שם, שלעולם לא נוותר על אום-אל-פחם.

ראובן ריבלין: היא עיר ואם בישראל, אמרתי.

אורי אורבך: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אני קורא לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון, אבל, חבר הכנסת זחאלקה, שר השיכון איננו כאן, אז אתה יכול להתחיל לדבר שלא על חשבון הזמן עד שהוא יגיע, אלא אם כן יאמר לי השר המקשר, שהוא גם השר להגנת הסביבה, האם הוא יענה במקום שר השיכון.

גלעד ארדן: לא.

ראובן ריבלין: לא יענה, אז אתה יכול להתחיל לדבר, אני לא סופר לך את הזמן עד ששר השיכון ייכנס.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה להפסיק ולחכות עד שהוא יבוא, אני אכריז על הפסקה.

ג'מאל זחאלקה: אני מעדיף שנכריז על הפסקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל ואין שר משיב נוכח באולם – נמצא פה השר התורן והשר המקשר, אבל מי שהיה צריך להשיב זה שר השיכון – אני מכריז על הפסקה לעשר דקות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הפסקה.

ראובן ריבלין: (הישיבה נפסקה בשעה 16:30 ונתחדשה בשעה 16:38.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לחדש את הישיבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון של סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניות ייהוד ירושלים המזרחית.

ראובן ריבלין: ישיב השר המתאם בשם הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, נייר הלקמוס של הכוונות הפוליטיות של ממשלת ישראל באשר להסדר פוליטי הוא מה שהיא עושה ומה שהיא אומרת בקשר לירושלים – אחת הערים החשובות ביותר והמוכרות ביותר בכל העולם.

ג'מאל זחאלקה: ירושלים המזרחית על-פי הדין הבין-לאומי היא שטח כבוש.

ג'מאל זחאלקה: לא החוק הישראלי הוא הקובע, הוא שצריך לקבוע מה שקורה בירושלים, אלא הדין הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רואים מצב שבו יש הפרה סיטונאית של החוק הבין-לאומי בכל מה שקורה בירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: אזרח שעובר על החוק נקרא עבריין.

ג'מאל זחאלקה: מדינה שעוברת על החוק הבין-לאומי היא עבריינית.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן שיהיה דוח גולדסטון – חקירה בין-לאומית על מה שקורה בירושלים המזרחית, על מה שעשו ממשלות ישראל ועושה הממשלה הנוכחית.

נחמן שי: הוא עוד עלול להסכים.

קריאה: – – –

נחמן שי: הוא התאהב – – –

ג'מאל זחאלקה: על מה שעושה הממשלה הנוכחית – כמעט איפה שתשים את האצבע שלך בכל תחום, בכל מקום, ישנה הפרה בוטה ומתמשכת וזדונית – – –

רחל אדטו: מקבלים שייאות יותר טובים.

ג'מאל זחאלקה: – – – וכוונה תחילה מוותרים עליהם.

זאב בוים: תשפוך תשפוך, אתה והשיח' ראאד יחד – –

ראובן ריבלין: לא להפריע, חבר הכנסת בוים.

זאב בוים: – – הלך העורב אצל הזרזיר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, הוא מביע את דעתו, לא את דעתך.

ראובן ריבלין: קרוב לוודאי גם שלא את דעתי.

ג'מאל זחאלקה: בירושלים חיים כיום 260,000 פלסטינים.

ג'מאל זחאלקה: ישראל בנתה התנחלויות בירושלים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שכונות, אלה הן התנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר לכם שביום מן הימים יכול להיות הסדר, וכל מי שקונה בית במזרח העיר שם את כספו על קרן הצבי, כי לכל ממשלה ישראלית שתבוא לא יהיה כסף לשלם פיצויים.

ג'מאל זחאלקה: ואני קורא לציבור היהודי לא להתנחל בירושלים.

ג'מאל זחאלקה: אין הבדל בין התנחלות בירושלים לבין התנחלות אחרת, כל התנחלות; בין מאחז, שקוראים להם אנשים הזויים, לבין בנייה והתנחלות בתוך ירושלים המזרחית.

זאב בוים: מה לגבי ההתנחלות בפתח-תקווה?

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לציבור היהודי לא לשים מכשולים.

ג'מאל זחאלקה: מגורים בהתנחלויות בירושלים הם מכשול לשלום, מכשול להסדר עתידי, ועל כן כל מי שרוצה שלום, כל מי שרוצה הסדר, כל מי שרוצה חיים, כל מי שלא רוצה מלחמה, בבקשה שלא יעשה זאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מאיים?

רוחמה אברהם-בלילא: מי שלא רוצה מלחמה – אתה שומע?

רוחמה אברהם-בלילא: מה, אתה קורא פה למרי אזרחי?

רוחמה אברהם-בלילא: למה – – – מה זה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, הוא אומר את דעתו.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל מה זה, אדוני היושב-ראש?

רוחמה אברהם-בלילא: עם כל הכבוד שהוא אומר את דעתו – – –

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל – – –

ראובן ריבלין: עדיין טוב שהוא אומר את הדברים האלה כדי שיבינו אנשים על מה מדובר.

ראובן ריבלין: כדי שיבינו על מה שמדובר.

ראובן ריבלין: יש כאלה שמשלים את עצמם.

ראובן ריבלין: תשמעו את חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: הוא אומר דברים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: כדרבונות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אם מישהו משלה את עצמו שהפלסטינים ביום מן הימים יוותרו על ירושלים המזרחית, הוא זורע אשליות, הוא פשוט משקר.

ג'מאל זחאלקה: אני מודיע לכם: הפלסטינים לא יוותרו על ירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: פלסטין בלי ירושלים היא כמו גוף ללא נשמה.

ג'מאל זחאלקה: כמו גוף ללא נשמה.

גלעד ארדן: כתוב בקוראן?

קריאה: גם זה לא שלהם.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל מנסה במשך עשרות השנים האחרונות, הממשלות כולן, לייהד את מזרח-ירושלים.

ג'מאל זחאלקה: אם ניקח רק את עניין הריסת הבתים ובניית ההתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: טוענים שזו בנייה בלתי חוקית.

ג'מאל זחאלקה: מה זה חוקי פה?

ג'מאל זחאלקה: איזה חוק?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מכירים בהחלת החוק הישראלי על ירושלים המזרחית.

רוחמה אברהם-בלילא: לקבל קצבאות מהביטוח הלאומי אתם כן מכירים?

רוחמה אברהם-בלילא: זה בסדר?

ג'מאל זחאלקה: למה את כל כך צעקנית?

רוחמה אברהם-בלילא: לא צעקנית.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה צריך להכיר בזכויות וגם בחובות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני מציב לך עובדות, תבואי ותגידי.

ג'מאל זחאלקה: את מתקוממת נגד כל אומות העולם, נגד החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: מי שתומך בהריסת בתים בירושלים, תומך בעבריינות, תומך בפשעי מלחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – ולקבל את כל השירותים ממדינת ישראל זה בסדר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד לך דבר אחד, תשמעי אותי טוב.

ג'מאל זחאלקה: תשמעי, אולי תלמדי משהו.

ג'מאל זחאלקה: אני אקח את הדוגמה הזאת: מדברים על הריסת בתים בירושלים – זה לא חוקי, בתים לא חוקיים, בנייה בלתי חוקית.

ג'מאל זחאלקה: על-פי כל דין בין-לאומי אסור לכוח כובש להרוס בתים.

ג'מאל זחאלקה: זה מוגדר בחוק הבין-לאומי כפשע מלחמה להרוס בתים בשטח כבוש.

ג'מאל זחאלקה: מי לא חוקי פה?

ג'מאל זחאלקה: מי העבריין כאן?

ג'מאל זחאלקה: העבריין הוא שהורס, לא זה שבונה.

ראובן ריבלין: בחוק הבין-לאומי כתוב שמותר לבנות באופן לא חוקי כי המושל הצבאי הוא גם – אני לא מדבר כרגע על הריבונות.

ראובן ריבלין: הרי אם הורסים בית שהוקם באופן לא חוקי, וזה לא היה בית שהיה קיים שם מזמן מה שאתה קורא הכיבוש, אלא בניין שהוקם בניגוד לחוק.

ג'מאל זחאלקה: ההגבלות נעשות על-פי חוק שהחוק הבין-לאומי לא מכיר בו.

ראובן ריבלין: שמותר לבנות – – –

ג'מאל זחאלקה: לא מכיר בו.

ג'מאל זחאלקה: החלת הריבונות הישראלית – – –

ראובן ריבלין: לא, לא החלה.

ראובן ריבלין: כתוב בחוק הבין-לאומי שכאשר יש כיבוש, מה שאתה קורא, המושל הצבאי הוא האחראי.

ראובן ריבלין: עכשיו, הוא נותן רשיונות בנייה.

ראובן ריבלין: נגיד שבא אדם שהוא נמצא בשטח ובונה באופן לא חוקי, האם אי-אפשר למצות אתו את הדין?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, חלילה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, כל מי שבונה באופן לא חוקי, אחרי זה אי-אפשר להרוס לו בגלל החוק הבין-לאומי?

ג'מאל זחאלקה: הבנתי את השאלה, ואני אשיב עליה.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: לא, אפילו.

ראובן ריבלין: למשל, פלש לגבולות של אזרח אחר שהוא לא היה אזרח באותה עת שבו היה מעשה הכיבוש.

ג'מאל זחאלקה: אנשים בונים את בתיהם בשטחים שלהם, על האדמה שלהם, באזור שלהם.

ג'מאל זחאלקה: לא ישראל היא שתקבע.

ג'מאל זחאלקה: היא כוח כובש.

ראובן ריבלין: זה חוק בין-לאומי חדש.

ג'מאל זחאלקה: כל העניין הזה של הריסת הבתים נעשה על-פי חוק, או על-פי החוק הישראלי שאף אחד לא מכיר בתחולתו.

ג'מאל זחאלקה: אם העולם אומר, ואם הדין הבין-לאומי אומר שהחלת הריבונות והחוק הישראלי על ירושלים המזרחית היא דבר בלתי חוקי, אז כל המעשים הם בלתי חוקיים.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שיש אחריות של כוח כובש.

ג'מאל זחאלקה: למשל, בענייני חינוך.

ג'מאל זחאלקה: מצב החינוך בירושלים המזרחית הוא הגרוע ביותר של העם הפלסטיני כולו, הוא גרוע יותר ממצב החינוך בעזה, בשכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני אתן לך זמן, רק תסביר לי.

ראובן ריבלין: נגיד שאתה וחבר הכנסת עפו אגבאריה גרים זה ליד זה, ואתה באותו משטר שאתה קורא כיבוש שאין לו לגיטימציה ואין לו חוקיות, ואין הכול, אתה יכול להיכנס אליו הביתה – – –

ג'מאל זחאלקה: אסור לי, בטח שאסור לי.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: מי ישמור על זה?

ג'מאל זחאלקה: בטח שאסור לי.

ג'מאל זחאלקה: אבל, יש אחריות – – –

ראובן ריבלין: כי אתה לא תעשה את זה, אבל נגיד שהוא כן.

ראובן ריבלין: נגיד שאתה לא תעשה, אבל נגיד ד"ר עפו אגבאריה נכנס אליך.

ראובן ריבלין: מותר לו?

ראובן ריבלין: מי ישמור על זה?

ראובן ריבלין: יש בחוק הבין-לאומי דבר של מטיל חובה.

ג'מאל זחאלקה: על זה אמר הרב עובדיה יוסף: פלפולים של חכמי אשכנז.

ראובן ריבלין: אבל זה בכל זאת שאלה שאני שואל אותך כי זה קורה.

רוחמה אברהם-בלילא: קשה לו לענות עליה.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: לא קשה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: זו השאלה הכי קלה בעולם.

ראובן ריבלין: אז אני שאלתי את השאלה; אם אתה רוצה אני חוזר בי משאלתי.

ג'מאל זחאלקה: יש אחריות.

ג'מאל זחאלקה: בוא נעמיד שני דברים: א.

ג'מאל זחאלקה: הכיבוש צריך להסתיים.

ראובן ריבלין: טוב, בסדר.

ג'מאל זחאלקה: ב.

ג'מאל זחאלקה: כל עוד יש כיבוש, יש דין בין-לאומי של אחריותו של כוח כובש לאפשר חיים נורמליים לתושבים.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל לא מאפשרת זאת.

ג'מאל זחאלקה: היא בונה התנחלויות, וזה לא חוקי.

ג'מאל זחאלקה: היא הורסת בתים, וזה לא חוקי.

ג'מאל זחאלקה: היא מונעת חינוך נאות מעשרות אלפי ילדים, וזה לא חוקי.

ג'מאל זחאלקה: מצב החינוך בירושלים המזרחית – אולי חברי הכנסת אפילו לא יודעים זאת – הוא הגרוע ביותר מכל חלקי העם הפלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: מצב יותר קשה ממצב החינוך בעזה, יותר קשה ממצב החינוך בשכם, יותר קשה מהמצב במחנות הפליטים בלבנון, סוריה וירדן.

ג'מאל זחאלקה: 50% נשירה עד התיכון.

ג'מאל זחאלקה: בדוח האחרון של האגודה לזכויות האזרח – בחטיבת הביניים הנשירה היא של 35%.

ג'מאל זחאלקה: יש מחסור באלפי כיתות לימוד.

ג'מאל זחאלקה: אחריותו של מי זה?

ג'מאל זחאלקה: הכוח הכובש כאן פוגע בזכויות יסוד של התושבים.

ג'מאל זחאלקה: כל מה שמשרד החינוך ועיריית ירושלים עושים זה לבנות תירוצים מדוע המצב הוא כזה.

ג'מאל זחאלקה: מי שמבקר בבית-ספר בירושלים המזרחית רואה מצב שאין לו דוגמה; הספסלים הם מקיר לקיר, מגיעים 70 סנטימטר, או מטר מקסימום, מהלוח של הכיתה.

ג'מאל זחאלקה: אם ילד צריך לצאת לעשות פיפי הוא צריך לעבור על השולחנות, כי אין מעבר בין השולחנות, שלא לדבר על ציוד בסיסי.

ג'מאל זחאלקה: וככה צומחת לה עבריינות, וככה יש סמים.

ג'מאל זחאלקה: הורסים את החברה, לא רק לוקחים את האדמה.

ג'מאל זחאלקה: יש מעשה מכוון כדי להרוס את החברה הפלסטינית בירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: המדיניות היא לעודד יהודים להגר לירושלים ולעודד ערבים להגר מירושלים.

ג'מאל זחאלקה: זאת המדיניות הרשמית, ואת המדיניות הזאת קבע טדי קולק בזמנו.

ג'מאל זחאלקה: הנוסחה הדמוגרפית – 72–28.

ג'מאל זחאלקה: אם יש יותר מדי ערבים צריך למצוא דרכים לצמצם את מספרם.

נסים זאב: מה רע בזה?

ג'מאל זחאלקה: החומה שבנו סביב ירושלים, שקטעה ומנעה וחסמה את ההמשך הטבעי של העיר ירושלים, זה כמו לקטוע את השורשים של צמח כדי שיקמול, ורואים שיש הרס שיטתי של ירושלים המזרחית כעיר, בזמן שהיא היתה – אפילו תחת הכיבוש הישראלי – הבירה הכלכלית, התרבותית והפוליטית של הגדה המערבית ושל העם הפלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: עשו לה חומה ופשוט הרסו משפחות ומנעו – יש אלפי ילדים שקשה להם מאוד להגיע ללימודים בגלל החומה.

ג'מאל זחאלקה: רק בעניין החינוך לבדו צריך להקים ועדת חקירה בין-לאומית.

ג'מאל זחאלקה: יש 9,000 ילדים, לפי דוחות ישראליים אפילו, שאין להם מקום לימודים.

ג'מאל זחאלקה: אין כיתות לימוד.

ג'מאל זחאלקה: אז בלית ברירה, מי שיש לו הולך לבתי-ספר פרטיים.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה יעשו אלה שאין להם?

ג'מאל זחאלקה: וגם ככה בתי-ספר רבים בירושלים המזרחית נדרשים לשלם מיליוני שקלים של ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: לא רק שלא בונים, מציבים מכשולים בפני החברה הפלסטינית בדרך לבנות בתי-ספר.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים לאפשר ללמוד ולא רוצים לתת לאנשים ללמוד.

ג'מאל זחאלקה: ירושלים עולה לכותרות בגלל מסגד אל-אקצא, אבל הבעיה בירושלים היא לא רק אל-אקצא.

ג'מאל זחאלקה: כל העיר נתונה למעשה שיטתי כדי לייהד אותה, כדי לשנות את המצב שלה.

ג'מאל זחאלקה: וידוע שעל-פי החוק הבין-לאומי אסור לכוח כובש לשנות את הסטטוס-קוו של שטח כבוש.

ג'מאל זחאלקה: על כל אלה אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה, שמצהירה שהיא תעשה יותר.

ג'מאל זחאלקה: זו הצהרה חד-משמעית שלא רוצים הסדר.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך לחפש רחוק – הקפאת התנחלויות לא הקפאת התנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל, בהצהרותיה ובתוכניותיה, ובהדגשת העניין של ייהוד ירושלים, מצהירה קבל עם ועדה לכל העולם: אנחנו לא רוצים שלום.

ג'מאל זחאלקה: שלא יעלו כאן לבמה ויספרו כמה רוצים שלום.

ג'מאל זחאלקה: זה שקר.

ג'מאל זחאלקה: זה לא עניין רק להגיד את המשפט, אלא צריך לעשות משהו כדי להגיע לשלום.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאין ברירה, אלא צריך לכפות על ממשלת ישראל לשנות את מדיניותה, לרסן אותה במה שהיא עושה בירושלים.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן שיהיה דוח גולדסטון על ירושלים, והוא יהיה הרבה יותר חריף מדוח גולדסטון ששמענו עליו בשבועות האחרונים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: כבוד השר המתאם, חבר הכנסת השר גלעד ארדן, יעלה וישיב.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, בדיעבד, אחרי ששמעתי את הצעת האי-אמון, ייתכן שאולי באמת טוב שאני משיב ולא שר השיכון.

גלעד ארדן: אני פשוט לרגע – – –

ג'מאל זחאלקה: גם הוא רהוט.

גלעד ארדן: לא, הוא בוודאי הרבה יותר רהוט.

גלעד ארדן: רק לרגע חשבתי, חבר הכנסת זחאלקה, שאולי באמת הגיע היום שאתם קשובים למצוקות האוכלוסייה הערבית שחיה בשטחי מדינת ישראל, ואולי החלטתם לייצג אותם על מצוקת דיור אמיתית, ולדבר מההיבט של האזרח הקטן, שבאמת אולי יש לו – ואני מניח שיש לו – ודווקא כשר להגנת הסביבה, שמכיר, בעיני, את הפיגור בתשתיות ביישובים הערביים, שחלק ממנו גורם לבעיות סביבתיות קשות מאוד ביישובי המיעוטים – חשבתי לרגע שאולי האי-אמון הוא באמת על בסיס מקצועי, וששר השיכון יוכל לבוא ולתת מענה.

גלעד ארדן: לכן התעקשתי כשר המקשר שתהיה תשובה של משרד השיכון, אם באמת יש מענה לצרכים של הגידול באוכלוסייה במזרח-ירושלים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מנסים לפתור את הבעיות שהממשלה שלך יוצרת.

ג'מאל זחאלקה: תפסיקו את האפליה, תפסיקו את הפקעת הקרקעות ואת הריסת הבתים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נאבקים בפעילות של הממשלה שלך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אתה אמרת את דבריך, והוא מנסה להשיב לך.

ג'מאל זחאלקה: לא, הוא גם פונה אלי.

ראובן ריבלין: הוא מנסה להשיב לך.

ראובן ריבלין: רק אני מוכרח לומר לך, שאם היו בחירות בירושלים, אני לא בטוח שכל מי ששמע אותך היום היה מצביע בעדך.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר באזור היהודי, אני מדבר – לא בטוח.

גלעד ארדן: עכשיו על זה תשכיל גם אותי.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח.

זאב בוים: זה אנדרסטייטמנט, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: כי הם רוצים להישאר בירושלים.

ראובן ריבלין: אני אף פעם לא הייתי סוציאליסט, אז אני לא פטרון, אבל נדמה לי.

ראובן ריבלין: אנא אבן אל-בלאד.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: הרבה מהם הצביעו ל"חמאס" בבחירות האחרונות.

ראובן ריבלין: היו ביניהם כאלה, אבל היו – "חמאס", אבל להישאר עם תעודת זהות ישראלית.

חנין זועבי: אתה אומר שהפלסטינים רוצים את המשך הכיבוש?

ראובן ריבלין: לא לא לא, אבל הם רוצים להישאר בירושלים שבה יש תעודת זהות ישראלית.

חנין זועבי: כן, ירושלים משוחררת.

חנין זועבי: הם רוצים להישאר בירושלים כבירת פלסטין, לא כבירת ישראל.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על החומה.

ראובן ריבלין: רוב אלה שהם מעבר לחומה – שגם אני נגדה, דרך אגב; גם אני הייתי נגדה.

ראובן ריבלין: גם אני נגד החומה שמפרידה את ירושלים.

ראובן ריבלין: בנושא החומה, מנימוק אחר לגמרי, גם אני הייתי נגד החומה.

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שהטענות העיקריות היו – בין משפחות – מדוע הם לא נמצאים בצד הזה של החומה; בצד המערבי.

עפו אגבאריה: אני מבין שהשר ארדן מודע לבעיה של האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אתמול הרסו בית במוסמוס.

גלעד ארדן: הנה, שר השיכון הקודם גם.

ראובן ריבלין: דרך אגב, מידיעה אישית, כי אני הייתי עם טדי קולק, שהוא הזכיר אותו – חבר הכנסת אגבאריה, מידיעה אישית אני רוצה לומר לך שגם שר השיכון לשעבר, זאב בוים, הבין את הצורך – גם בכל המקומות – לפתור כמה שיותר מהר בעיות שעליהן ניסה לרמוז השר ארדן; בעיות של יישוב האוכלוסייה הערבית בירושלים בירת ישראל.

ראובן ריבלין: אני יודע שהוא, כשר השיכון – אני יודע שגם דובר בהר-חומה על כל מיני דברים – – –

גלעד ארדן: אני ממש לא חלקתי בעניין המצוקה של רבים מהאוכלוסייה הערבית ואוכלוסיות הפליטים במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: צריך לשקם את מחנות הפליטים בתוך ירושלים, ומייד.

גלעד ארדן: אני רק אמרתי, שמתוך הערכה לכישוריכם בלבד, ולא לדעותיכם, אם הכישורים האלה היו מופנים כולם לטיפול במצוקות האמיתיות, אני בטוח שעם מנגנון השלטון והפקידות בישראל, שגם ככה הוא מסורבל וקשה להניע אותו, היה אפשר להגיע להישגים הרבה הרבה יותר מרשימים לטובת האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

גלעד ארדן: בסך הכול יש להם כל כך הרבה מדינות ערביות שעוזרות בהסברת העמדות והייצוג של הרשות הפלסטינית, שאני לא יודע, בחלוקת הזמנים שלכם, למה אתם לא נותנים להם להוביל את התהליך ומטפלים באלה ששלחו אתכם.

גלעד ארדן: אבל זאת זכותכם, אני רק אומר את דעתי, איך לי זה נראה מהצד, כמישהו שגם אכפת לו מתנאי המחיה של אזרחיה הערבים של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אתה הזכרת כאן, חבר הכנסת זחאלקה, בדבריך, את החומה.

גלעד ארדן: אני כשר בממשלה יודע שאם יש משהו שמשרד האוצר שונא, זה להוציא כסף על משהו שהוא לא חושב שהוא ממש הכרחי; והרבה כסף, כמו שגדר הביטחון עולה.

גלעד ארדן: אני חושב שהיום כבר קל לנסות להשכיח את זה, אבל גדר הביטחון שנבנתה – לצערי עדיין לא הושלמה במלואה – דרך אגב, מי שיזם ודחף אותה בעיקר היו אנשי שמאל, שממש לא חותרים להשאיר את כל הריבונות בירושלים המזרחית בידיה של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: דווקא אנשים כמו חיים רמון היו מגדולי תומכיה של גדר הביטחון, והם עשו את זה – שוב, לצערי – כיוון שההסתה המתמשכת של המנהיגות הפלסטינית יחד עם חלק ממנהיגי ישראל, יחד עם רצון, לצערי, גם בקרב האוכלוסייה הפלסטינית, לעשות כל דבר, בכל מחיר, גם במחיר של פגיעה בחפים מפשע, כדי לקדם את ענייניהם הפוליטיים – לשיטתם.

גלעד ארדן: כאשר נכנסו לשטחי מדינת ישראל, כולל לירושלים, ולא פעם אחת, מפגעים, מחבלים מתאבדים שרצחו כאן עשרות, אולי מאות, אזרחים חפים מפשע – ביניהם גם ערבים, דרך אגב – הממשלה בלית ברירה נאלצה להשקיע מיליארדים רבים כדי להגן על אזרחי ירושלים ותושביה, בין אם בצדה המערבי ובין אם בצדה המזרחי, מפני מרצחים פלסטינים.

גלעד ארדן: לכן, אותה גדר ביטחון ודאי לא נבנתה מתוך רצון לייהד את ירושלים, אם כי לא נסתיר: יש לנו כוונה לשמור על רוב יהודי בכל חלקי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: זאת מתוך התפיסה שכנראה עדיין – לא כנראה, מסמכי החזון של הנהגת

גלעד ארדן: כם בהחלט מעידים על כך – אתם לא מקבלים את זכותו של העם היהודי למדינת לאום משלו.

גלעד ארדן: לכן עמדתכם המוזרה, שלפיה צריכה להיות מדינה פלסטינית שבה ישלוט תמיד רוב פלסטיני – לא רוב, 100% פלסטיני, שכן אינכם מוכנים לקבל ולו מתיישב יהודי אחד, ואפילו יהא מיעוט שבמיעוט בשטח העתידי, לשיטתכם, של מדינה פלסטינית.

גלעד ארדן: העמדה הזאת היא הרבה יותר מתמוהה, ורק כדי לא ליצור פה עכשיו צעקות ודיונים אני לא אכנה אותה בסופרלטיבים גרועים יותר, אבל יהיה קשה מאוד לקדם הסכמה כאשר מצד אחד אומרים: תהיה מדינה פלסטינית ויגורש ממנה כל מי שזורם בגופו דם יהודי, ולעומת זאת גם כאן הזכויות – לא זכויות האזרח, אלה אכן צריכות להיות שוות, אלא הזכויות הלאומיות – לא יכולות להיות על-פי עמדת הרוב.

גלעד ארדן: לכן, כאשר באים מנקודת מבט כזאת, ומהשקפת עולם כזאת, חבר הכנסת זחאלקה, בסופו של דבר הכול נפגע.

גלעד ארדן: אדוני מייצג כאן את הציבור בישראל, והציבור בישראל, מה שמחייב אותו זה החוק הישראלי, ולא עמדות של מדינות כאלה ואחרות בעולם.

גלעד ארדן: וכמו שמי שיפר את החוק הישראלי בתחומים מסוימים יעמוד לדין וגם יישפט וירצה עונש, כך גם לגבי החוק הזה.

גלעד ארדן: אני מציע לאדוני להפסיק להסית נגד ממשלת ישראל ולאיים עלינו בהעמדות לדין בין-לאומי וכל מיני איומי סרק שאין להם מקום.

גלעד ארדן: לכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו נתחיל את הדיון הכללי.

ראובן ריבלין: אני רק מציע לחבר הכנסת זחאלקה להתייעץ עם השיח' חבר הכנסת צרצור, לראות מה כתוב בסורה החמישית, "השולחן", בפסוקים 19 ואילך.

ראובן ריבלין: הדברים לא כל כך ברורים כמו שאמרת מהצד האסלאמי.

אברהים צרצור: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שהקוראן מכבד את הזולת, אבל הבעיה היא שאתם לא מכבדים – – –

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: בעניין זה גם לי יש טענות.

ראובן ריבלין: הוא דיבר בממד ההיסטורי, ואני רק רוצה להזכיר לו מה הקוראן המקודש אומר בסורה החמישית, "השולחן", בפסוקים 19 ואילך.

ראובן ריבלין: תקרא שם.

ראובן ריבלין: הוא נוזף, דרך אגב, בעם היהודי על זה שהוא לא חוזר לארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: הוא נוזף בהם.

ראובן ריבלין: אני מכל מלמדי השכלתי, ואני קורא.

ראובן ריבלין: גם אותם מקורות שהם הרבה יותר גדולים מהחוק הבין-לאומי – אלה מקורות מים חיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אברהים צרצור: אם אתה מצהיר עכשיו מול כל העולם שאתה מקבל את כל מה שנמצא בקוראן בנושא של הארץ הקדושה – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, אני מכבד.

אברהים צרצור: אז בוא ונתחיל בזה, ונכנס דיון – – –.

אברהים צרצור: תאמין לי, כבוד היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת צרצור, אני מודה שייתכן שאם הייתי נולד ב-622 ולא היה התנ"ך, יכול להיות שהייתי מקבל.

ראובן ריבלין: אבל כבר היה התנ"ך שנים רבות.

ראובן ריבלין: האבא המשותף שלנו כבר הגיע לארץ.

ראובן ריבלין: השבוע היתה פרשת "לך לך מארצך".

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה כתובים.

אברהים צרצור: משפט אחרון.

אברהים צרצור: כל דיון שיהיה בכנסת יביא בסופו של דבר לנוסחה אחת ויחידה: אין מנוס לשני העמים החיים באזור הזה מלחלק את האזור לשני העמים – –

ראובן ריבלין: חלוקה לא תביא שלום.

אברהים צרצור: – – וכל אחד ישב תחת תאנתו ותחת גפנו.

ראובן ריבלין: אני לא מוכן לוותר לא על אום-אל-פחם ולא על ערערה ולא על עארה ולא על סח'נין; בשום אופן לא.

ראובן ריבלין: אנשים מצוינים – –

אברהים צרצור: – – –

ראובן ריבלין: – – ואנחנו חיים יחד.

ראובן ריבלין: אנחנו חיים יחד, לא יעזור לאף אחד.

ראובן ריבלין: אנחנו חיים יחד.

אברהים צרצור: – – –

ראובן ריבלין: אני חי אתכם וגם עם חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: אם זה לא טוב לו, אני לא אומר בקול רם.

ראובן ריבלין: אנחנו חיים יחד, לא יעזור לאף אחד פה.

ראובן ריבלין: אנחנו חיים יחד, זאת עובדה, חבר הכנסת צרצור.

ראובן ריבלין: אני מכבד, רק מה – אני נולדתי יהודי.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות?

אברהים צרצור: השאלה שנשאלת היא איך.

אברהים צרצור: האם – כן; אבל איך – זאת השאלה.

ראובן ריבלין: זאת בעיה של כולנו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ לבוא ולומר את דברה של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: לכל אחד מהדוברים יהיו שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אחריה – חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת, הייתי מאוד רוצה לראות כאן את ראש הממשלה, אבל לצערי הרב נראה שהכנסת לא כל כך מעניינת אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדבר על מדיניות הממשלה המבולבלת ועל ראש הממשלה המבולבל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת הרבה על מצבו של ראש הממשלה באופן אישי, אבל אני מוכרחה לומר שאני כבר מזמן בעצמי התבלבלתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היטל המים, היטל על הקטנועים, היטל הוצאות טיפול בילדים, היטל על היטלים, ועוד מעט יתחילו לגבות כאן היטל על הזכות לנשום אוויר – 20 שקל על כל נשימה מיותרת, נוסף על מה שהיינו צריכים לקחת.

מגלי והבה: נדמה לי שלגברתי יש הצעת חוק בנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מסיעת קדימה; אנחנו בטוחים שהממשלה תעביר את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יהיו אתנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת שמישהו יסביר לי כיצד היטל הבצורת, שנועד לסייע לכינרת המתייבשת, בעצם יסייע לה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה – על-ידי הצפת קופת האוצר במיליארדים לאות הזדהות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם המציאו את ההיטל כדי לאזן את המפלס, או את המפלס התקציבי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברי חברי הכנסת, שעה שהאוצר משמין מהכנסות העושק הציבורי, הכינרת גוועת למוות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרשו לי לצטט מ"גלובס", מ-29 באוקטובר 2009: יושב-ראש ועדת החקירה הממלכתית בנושא ניהול משק המים בישראל, השופט בדימוס פרופסור דן ביין, ביקש לדעת אם היטל צריכה עודפת השפיע על הקטנת הצריכה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על כך השיב שני, כי כבר היום יש נתונים על הקטנת הצריכה הביתית; הציבור ממושמע ומקפיד לחסוך וגם לסגור דליפות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצריכה הביתית השנה ירדה מ-107 מיליון קוב ועומדת על 89 מיליון קוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לנפש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההערכה היא שיש אפשרות לרדת עד 87 מיליון קוב – טוב בהרבה מהצפוי, דרך אגב, חברי היקרים, שהיה 91 מיליון קוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ושוב אני מבולבלת: אם כוונת רשות המים היתה לצמצם את הצריכה ליעד של 91 מיליון קוב לנפש, מדוע לא הפסיקו את הקנס?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הגענו ל-89 קוב הקנס בעצם היה צריך להיפסק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מכיוון שרוצים להשקיע את הכסף בבניית מאגרי מי גשמים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – לא, לא נראה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי כדי לזרז את בניית מתקני ההתפלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז להשקיע בסבסוד מערכות ניקוז חכמות ומיחזור מים אפורים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, לא? – לא.

מגלי והבה: את צריכה לסכם, גברתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בהתקנת חסכמים בכל בתי-האב בישראל?

דליה איציק: ממש לא.

דליה איציק: לא ולא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי כדי לקנות מים מטורקיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – לא.

דליה איציק: גם לא.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש לשעבר, תודה.

מגלי והבה: את צריכה לסיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד דקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל העולם ישראל מובילה בתחום טכנולוגיית המים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נקרא "ווטר-טק" – כך קוראים לזה בלעז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בישראל פיתחה הממשלה טכנולוגיית מים חדשה – "שנורר-טק", או "מס-טק", או "קנס-טק".

מגלי והבה: גברתי, משפט לסיכום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש זמן, יש לי רק עוד שלושה דפים לסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: למה, יש זמן.

מגלי והבה: אני מדבר אתך ברצינות.

מגלי והבה: משפט אחרון, ואני מודה לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משפט אחרון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: ממילא בשעה 18:00 האזכרה, אז יש זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מכיוון שאני לא יכולה להגיד את כל מה שרשמתי, אני אומר רק משפט: במקום לשאוב מי ים להתפלה, הממשלה הזאת מעדיפה לשאוב מכיסי אזרחיה כדי לממן את גודלה וממשיכה לשבור שיאים של בזבוז ללא הפסקה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: די לבזבוז המים, ואני מציעה לראש הממשלה להתפטר, כי זה לא הולך כך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, ואני מזמין את חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: לגברתי שלוש דקות.

מגלי והבה: בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעות האי-אמון הן הכלי שבידי בית-המחוקקים לפיזור הממשלה, והיה אפשר להניח שייעשה שימוש בכלי הזה כאשר מתרחשים מחדל גדול או סכנה כלשהי הנובעים מפעילות הממשלה או העומד בראשה.

אנסטסיה מיכאלי: במקום זה – חבר הכנסת גלעד ארדן – –

מגלי והבה: השר.

רוחמה אברהם-בלילא: השר.

אנסטסיה מיכאלי: – – והשר, אני מבקשת, אנחנו הקשבנו לך.

גלעד ארדן: אני קודם חבר הכנסת.

אנסטסיה מיכאלי: במקום זה הפכו הצעות האי-אמון לאירוע שבשגרה ולדרך חוקית להטריד את הממשלה ואת הקואליציה, וליצור תחושה של עשייה אופוזיציונית כביכול.

אנסטסיה מיכאלי: ממשלת ישראל הנוכחית לקחה על עצמה שורה ארוכה של אתגרים בתחומים שונים, והיא מקדמת אותם במרץ, תוך כדי טיפול מושכל ונבון באיומים – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה, ברית הזוגיות?

אנסטסיה מיכאלי: – – הרבים מבחוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: מה היא מקדמת, את ברית הזוגיות?

רוחמה אברהם-בלילא: את שינוי שיטת הממשל?

אנסטסיה מיכאלי: השרים – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת רוחמה אברהם, תני לחברת הכנסת אנסטסיה להסביר את עצמה.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי כדאי שהיא תסביר.

רוחמה אברהם-בלילא: היא מקדמת את ברית הזוגיות?

מגלי והבה: היא בזכות דיבור.

מגלי והבה: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: היא מקדמת את ברית הזוגיות?

מגלי והבה: בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: השרים, כמו גם ועדות הכנסת, רק התחילו להניע תהליכים שפירותיהם עוד יבשילו בחודשים הבאים ובשנים הבאות.

אנסטסיה מיכאלי: העם נותן אמון בממשלה הזאת ונוטע בה תקוות רבות, ועד כה הממשלה מצליחה לתמרן את דרכה באופן המוצלח ביותר, גם מול מדינות העולם והסכנות שאורבות מבחוץ וגם מול האתגרים בבית פנימה.

אנסטסיה מיכאלי: איש אינו חושב באמת שנכון לבחון פעילות מערכתית כוללת לאחר כמה חודשים, וזאת גם הסיבה לכך שהחוק נותן לכנסת קדנציה בת ארבע שנים.

אנסטסיה מיכאלי: על רקע זה ועל רקע הצורך ביציבות שלטונית ובאחדות פנימית, תמוהות הצעות האי-אמון שמוגשות חדשות לבקרים ומעוררות תהיות בכל הקשור לשיקול דעתם של אלה הבוחרים להגיש אותן.

אנסטסיה מיכאלי: אני מצרה על כך שכמה מחברי האופוזיציה רואים את הכנסת כמגרש משחקים, ובמקום לתרום ליציבות שלטונית ולאחדות לאומית מעלים כל כמה ימים הצעות אלה, שאין בהן צדק ואין בהן צידוק ענייני והן מבזבזות את זמנה של הכנסת ואת זמנם של חברי הכנסת.

מגלי והבה: את צריכה לסיים.

אנסטסיה מיכאלי: אני מציעה לדחות את הצעות האי-אמון וקוראת לחברי האופוזיציה לגלות אחריות ציבורית ובגרות אזרחית ולהימנע מהצעות אי-אמון שאין מאחוריהן דבר זולת הרצון של מגישיהן להופיע בטלוויזיה.

אנסטסיה מיכאלי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

מגלי והבה: זה אופיו של המשטר הדמוקרטי; יש כאלה שמציעים אי-אמון ויש כאלה שמצביעים אמון, ואנחנו נמשיך בחיינו הדמוקרטיים.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אברהים צרצור: לא, אחריו אני.

מגלי והבה: יתקנו את הרשימה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה קודם כול לפתוח בברכה לאופוזיציה שרואה את הממשלה הזאת מבולבלת, והכוונה היא לראש הממשלה.

נסים זאב: והאופוזיציה המתוסכלת – באמת היא מתוסכלת, ואני מבין אותה – מכך שהיא לא שותפה, בעיקר אני מתכוון לקדימה, שהלוואי שהיו יכולים להיות מיושבים כמו הממשלה הזאת.

נסים זאב: הסייעתא דשמיא, אדוני היושב-ראש, שיש לראש הממשלה – אנחנו רואים את זה בעליל: הצלחה אחרי הצלחה.

נסים זאב: אני מבין את האופוזיציה; אני חושב שהיתה לכם החמצה רצינית, ודאי לציפי לבני, שהחמיצה הזדמנות להיות שרת החוץ והיתה יכולה לתרום הרבה לאחדות של הממשלה הזאת.

נסים זאב: אבל הבחירה היתה שגויה, ואנחנו לא צריכים לשאת בתוצאות של התסכול הזה ושל ההחלטה הזאת.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר משפט אחד לגבי ירושלים.

נסים זאב: אנחנו למעשה הפקרנו את השטח של הר-הבית כאשר הרשינו לפלסטינים לבנות בהר-הבית, מתחת למסגד אל-אקצא, להכניס לשם כלים כבדים שהשמידו את שריד בית-מקדשנו ותפארתנו.

נסים זאב: אנחנו מאפשרים להם להשתולל פה מעל במת הכנסת.

נסים זאב: אני לא חושב שיש איזו מדינה שפויה בעולם שבה היה עומד מישהו בפרלמנט ואומר שהוא חושב שצריך לתבוע את המדינה שהוא משרת למשפט בין-לאומי.

עפו אגבאריה: אתה אומר שהמדינה שפויה?

נסים זאב: זה חלק מההסתה של מערכת טרור פנימי פוליטי בתוך תחומי מדינת ישראל.

נסים זאב: אבוי לנו.

נסים זאב: 5,000 דירות, אדוני היושב-ראש, בנויות בירושלים ללא רשיון, עם צווי הריסה מינהליים ושיפוטיים שלא מבוצעים בכלל, כי יש רגישות גבוהה.

נסים זאב: הייתי סגן ראש עיריית ירושלים עוד בתקופת טדי קולק, ואני יודע איזו רגישות גבוהה הוא גילה כלפי הערבים הפלסטינים, והיום אנחנו משלמים את המחיר הזה.

נסים זאב: לכן אנחנו רואים את הפוגרום – אם זה בהר-הזיתים, אם אנחנו רואים את האינתיפאדה שמתמשכת, וכל הנושא שמתעורר בכל פעם מחדש כאילו אנחנו באים לכבוש את אל-אקצא.

נסים זאב: זה חלק מההסתה המתמשכת.

נסים זאב: מחלת השכחה למעשה אופיינית לפוליטיקאים, ולכן הם יכולים לשנות את צבע עורם בנקל.

נסים זאב: הלוא אנחנו זוכרים כולנו שאנשי הליכוד, חלקם הפכו להיות קדימה, חלקם הגדול – ורובם הגדול – איבדו את האידיאולוגיה, את כל התשתית שלהם, תורת ז'בוטינסקי.

נסים זאב: ביום אחד זה נמחק וחלף מהעולם.

נסים זאב: בזמנו – אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש – שמעון פרס אמר שאפשר לעשות חביתות מביצים, אבל לא ביצים מחביתות, והכוונה שלו היתה – – –

מגלי והבה: תסיים.

נסים זאב: אני עדיין נמצא בחביתה, באמצע הטיגון.

מגלי והבה: תגמור.

מגלי והבה: אתה צריך לסיים.

נסים זאב: הכוונה היתה שהמצב שנוצר הוא בלתי הפיך, וההיסטוריה בעצם צועדת בנתיב של פיוס ועצמאות, הפלסטינים – – –

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני.

נסים זאב: אבל למעשה מה שקיבלנו מאז הסכם אוסלו – אוסלו א' ואוסלו ב', מ-1993 – זה מדינה של טרור שלא נפסק עד עצם היום הזה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני מזמין את סגן השר, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני סגן שר הבריאות.

מגלי והבה: באיזה כובע אתה מדבר כרגע?

יעקב ליצמן: כחבר הסיעה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, הכותרת של קדימה קצת מפריעה לי – אני מאוד מכבד אותם, אבל המדיניות המבולבלת – דווקא היום, יומיים, ראינו כמה מבולבל שם בעניין הפרדת תפקיד היועץ משפטי.

יעקב ליצמן: אז גם שם יש בלבול.

יעקב ליצמן: בלבול יש בכל מקום.

יעקב ליצמן: לא נורא.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס לנושא האי-אמון בשל מדיניות הממשלה – אני חושב שראש הממשלה דווקא נוקט בנושא הדירות, המינהל, גישה עניינית ורצינית, להסיר את הביורוקרטיה.

יעקב ליצמן: אני חייב לציין גם את שר השיכון, אריאל אטיאס – עושים כל מאמץ שיהיו דירות לזוגות צעירים.

יעקב ליצמן: שתי הערות יש לי בנושא הזה.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: אני חושב שהפיתוח מדי יקר, עם כל זה שהורידו; ועל זה יקום וייפול דבר.

יעקב ליצמן: זה בכל מקום, בכל הארץ, לא משנה מחיר הקרקע.

יעקב ליצמן: הפיתוח מעלה את המחירים באופן שמקשה על כולם לרכוש דירה, על כל זוג צעיר; ואני מדבר אך ורק על זוגות צעירים.

יעקב ליצמן: לא מדבר על האחרים.

יעקב ליצמן: האחרים – שישלמו מחיר מלא, כפול, לא מעניין אותי.

יעקב ליצמן: צריך לחפש פתרון כדי שזוג צעיר – הפיתוח יהיה על חשבון המדינה.

יעקב ליצמן: משלמים מספיק מסים.

יעקב ליצמן: יש הרבה מסים, יש ויכוח כמה אחוזים – לפי כל מיני אינדיקציות זה יכול להגיע גם ל-50%.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה די הרבה.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: אני חושב שלא מעודדים מספיק את ערי הפיתוח.

יעקב ליצמן: יש לגור קהילה גדולה בערד, יש בחצור, יש קהילות יפות גם באופקים, בעוד מקומות.

יעקב ליצמן: אני חושב שצריך לעודד את המקומות האלה, שבחלקם הגדול יש דירות זולות.

יעקב ליצמן: צריך לחפש שם מקום לפרנסה, ולהשקיע, לאפשר לזוגות צעירים שבאים לשם להתפרנס בקלות.

יעקב ליצמן: אני קורא לממשלה, שאני תומך בה מאוד, ואני חושב שהצעדים שהיא עשתה הם התחלה טובה, אבל לא מספיק עדיין, וצריך מאוד לראות מה עושים בנושא הפיתוח.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לסגן שר הבריאות, חבר הכנסת ליצמן.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: ואם הוא לא יהיה כאן, אחריו יהיה חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מגלי והבה: בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, מצאתי לנכון להתייחס לסיפור שנחשף היום בעיתונות, של הטרוריסט היהודי יעקב טייטל.

אברהים צרצור: הרבה שבחים הרעיפו הרבה גורמים בישראל על ההישג האדיר הזה שהשיגו כוחות הביטחון והשב"כ, אבל אני חושב שאני יכול להצהיר פה שאני מסכים באופן מלא עם מה שאמר אלכס פישמן היום ב"ידיעות אחרונות", שלא יגידו לנו שחשיפת הטרוריסט הזה היא הישג אדיר של השב"כ וזרועות הביטחון.

אברהים צרצור: אני מסכים אתו באופן מלא, והסיבות לכך הן השאלות שאמנה, שבאו לידי ביטוי בעיתונות הישראלית היום.

אברהים צרצור: ליקטתי את כל השאלות, והוספתי עליהן גם שאלות ממני.

אברהים צרצור: השאלה הראשונה היא: כיצד ביצע טייטל מספר רב של פיגועים בשיטות פעולה דומות אך לא נעצר?

אברהים צרצור: שאלה אחרת היא: כיצד הצליח להבריח לארץ אקדח?

מגלי והבה: לא רק אקדח, אדוני.

מגלי והבה: סליק.

אברהים צרצור: עוד שאלה: כיצד הצליח להבריח לארץ מכולה עם אמצעי לחימה, עם אמל"ח?

אברהים צרצור: מדוע שוחרר לאלתר לאחר שנעצר בחשד למעורבות ברצח פלסטיני?

אברהים צרצור: מדוע גילו המשטרה והשב"כ את פעילותו רק לאחר שהוא הודה בחקירה?

אברהים צרצור: מדוע לא ערכו הרשויות חיפוש דקדקני ומקיף בביתו של הטרוריסט היהודי לאורך שנים למרות החשדות המבוססים נגדו?

אברהים צרצור: תשובתי, כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, על השאלות האלה היא פשוטה מאוד, ומורכבת משני חלקים.

אברהים צרצור: החלק הראשון – נקודת המוצא.

אברהים צרצור: השב"כ, רשויות הביטחון מסתכלות על הערבי כחשוד by definition, כפי שאומרים, בזמן שהרשויות האלה לא מסתכלות על יהודי כעל חשוד by definition, וזה מביא אותם – – –

דוד רותם: זה בגלל ההיסטוריה.

אברהים צרצור: וזה מביא אותם לרוץ, לדהור בריצת אמוק, לכיוון פענוח פיגועים, תאונות שקורות עם ערבים באופן ישיר, והם מגיעים למסקנות בצורה מזורזת, אבל כשהנושא קשור ליהודי הכול מתמהמה ולוקח הרבה זמן וכו' וכו'.

אברהים צרצור: הסיבה השנייה לכך שלאורך שנים הטרוריסט הזה פעל ביד חופשית, ללא התערבות השב"כ ורשויות הביטחון, היא שהטרוריסט הזה עבר מהרג של ערבים חפים מפשע להרג של יהודים.

אברהים צרצור: אני יכול לקבוע פה חד-משמעית: לו היה היהודי הזה הולך וממשיך לבצע הרג וטבח נגד ערבים, תאמינו לי, רשויות הביטחון לא היו מזדרזות לפענח את מקרי הרצח שהוא ביצע במשך הרבה שנים.

אברהים צרצור: ולכן, המסקנה שצריכים להגיד פה, בפניכם, היא שישראל, רשויות הביטחון – השב"כ צריך פשוט מאוד, אחת ולתמיד, להחליף דיסק ולהתייחס לכולם באופן שווה.

אברהים צרצור: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: שלוש דקות.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר החקלאות, מכובדי, אני רוצה להקריא קטע, ואחרי זה יש לי עוד שתיים וחצי דקות לדבר.

אורי אריאל: מי שיזהה את הקטע הזה – עלי, מה שנקרא.

אורי אריאל: אני מצטט קטע כזה: ההקפאה תמנע בניית בתי-חולים, מרפאות, בתי-ספר, חנויות, ספריות, שירותים אזרחיים מכל הסוגים.

אורי אריאל: פירוש הדבר הוא שבנים לא יוכלו לבנות את בתיהם סמוך להוריהם, ויישובים צעירים הנאבקים על קיומם הכלכלי לא יוכלו להתפתח ולהתבסס.

אורי אריאל: מי ירצה לחיות במקומות מוקפאים, שאין להם עתיד?

אורי אריאל: ברור ששום אדם לא ירצה לגור בהם.

אורי אריאל: לפיכך, המונח "הקפאה" הוא מילת צופן נוחה למי שמתכוון בעצם ל"חיסול".

דני דנון: אמר את זה ראש הממשלה, אם אני לא טועה, אדוני.

אורי אריאל: חבר הכנסת דני דנון, שבקי בכל דברי ראש הממשלה, צודק.

אורי אריאל: מי שכתב את זה זה בנימין נתניהו בספרו "מקום תחת השמש".

אורי אריאל: פשוט, ברור, אי-אפשר להתבלבל.

אורי אריאל: מה עושה ראש הממשלה בעקבות הדברים החשובים שהוא כתב?

אורי אריאל: קודם כול הוא דואג שחוק משאל עם על ירושלים והגולן לא יעבור; שולח את נציגו, השר מרידור, שמישהו מחברי הבית אמר שהוא שייך יותר למרצ מאשר לליכוד, והוא תוקע את החוק.

אורי אריאל: ב.

אורי אריאל: אחרי שהוא אומר כל הזמן על עיר-דוד "סלע קיומנו" ו"אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני", מה הוא עושה?

אורי אריאל: הוא דואג ששר הבינוי והשיכון לא יוציא מכרזים לבנייה בירושלים, עיר הבירה.

אורי אריאל: לא גמר את זה, הוא דואג שלא יוכלו לשווק מגרשים לתעשייה במעלה-אדומים ובכל מקום אחר ביהודה ושומרון, כדי שגם לא תהיה תעסוקה לאנשים, לא ליהודים ולא לערבים.

אורי אריאל: עוד לא גמר את זה, יחד עם שותפו הבכיר, אהוד ברק, שר הביטחון, הגיעו לשיא חדש, לשפל חדש – יותר עמוק מהכינרת; השר שמחון, שר הביטחון אינו מאשר לבנות כיתות לימוד לילדים ביהודה ושומרון, אפילו שהם קיבלו את אישור משרד החינוך – הם בפרוגרמות, ומי כמוך יודע, מאשתך בטח, את המושגים הללו – – –

מגלי והבה: תסיים בבקשה.

אורי אריאל: אני מסיים.

אורי אריאל: לא רק שהן בפרוגרמה, הן גם מתוקצבות, אבל ראש המפלגה שלך – – –

שלום שמחון: אני לא מתעניין בענייניה של אשתי, אז – – –

אורי אריאל: אבל בענייני המפלגה אתה מתעניין.

אורי אריאל: אז ראש המפלגה שלך מתעמר ומתעלל – אלה המלים: מתעלל בילדים – מי שירצה יקרא להם חסרי ישע.

אורי אריאל: זאת המציאות.

אורי אריאל: אני מסיים – – –

שלום שמחון: אצלנו במפלגה אומרים – – –

אורי אריאל: אצלכם במפלגה יכולים להגיד מה שאתם רוצים.

אורי אריאל: אני אומר לך מה שאני יודע.

אורי אריאל: אלה עובדות, וכבודו יבדוק אותן.

אורי אריאל: עוד לא הטעיתי אותך פעם אחת.

אורי אריאל: אני מסיים, אדוני.

אורי אריאל: לא רק זאת, אף זאת – –

חיים אורון: אני מבין שאין לך דעה טובה על ראש הממשלה.

אורי אריאל: – – גם את תקציבי – – –

מגלי והבה: תנו לו לסיים את דבריו כי הוא צריך לרדת.

אורי אריאל: אני לא יכול – ברשותכם.

חיים אורון: אין לך דעה טובה על ראש הממשלה, אני מבין.

אורי אריאל: אני אגיד לך.

אורי אריאל: עוד שנייה אתה תשמע.

אורי אריאל: יתירה מכך, גם את התקציבים של החינוך הדתי, של בנות שירות לאומי ושל מרכזים ציוניים, כל הדברים הטובים שכל הבית הזה מסכים עליהם, להוציא אולי בודדים, גם את זה הוא חתך והוריד 150 מיליון ש"ח.

אורי אריאל: התשובה, חבר הכנסת אורון, שמי שמבצע את מה שהוא כתב – שהוא חרפה ואסון – אינו ראוי לאמון הבית הזה.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשהנשיא אובמה הגיע לכס הנשיאות בארצות-הברית הוא דיבר על המחויבות שלו לתהליך השלום, ונקט היגיון פשוט, שלדעתי הוא מוצדק, שאם רוצים לבוא למשא-ומתן על נושא מסוים, על אדמה מסוימת, על מקום מסוים, לא צריך לשנות את העובדות בשטח כדי שיהיה משא-ומתן על מה שנושאים ונותנים עליו.

מוחמד ברכה: אי-אפשר לשאת ולתת במחלוקת על עוגה – אומנם זה רחוק מההשוואה – כשצד אחד, תוך כדי המשא-ומתן, לוקח כל פעם פרוסה, ואומר שהוא בא למשא-ומתן בידיים נקיות, ואז הוא לוקח עוד פרוסה, ואומר שהוא נושא ונותן בכנות ובהגינות, ללא תנאים מוקדמים, ולוקח עוד פרוסה, וכך הלאה וכך הלאה.

מוחמד ברכה: ואז הנשיא אובמה אמר שהבסיס לפתיחת משא-ומתן בין הפלסטינים לבין הישראלים הוא הפסקת ההתנחלויות.

מוחמד ברכה: אחרי דין ודברים עם בעלת-הברית האסטרטגית, השוטר האמריקני במזרח התיכון, קרי ממשלת ישראל, התחילו לדבר על הקפאת ההתנחלויות – לא הפסקת ההתנחלויות, ואחרי דילוגים ומשאים ומתנים הגיעו לנוסחה הגואלת היום, ומדברים על ריסון ההתנחלויות.

מוחמד ברכה: הפסקת ההתנחלויות, הקפאת ההתנחלויות, ריסון ההתנחלויות, ואז ראש הממשלה מופיע עם הגברת קלינטון, ועם מיטשל, כטווס מנצח – כאילו הוא ניצח משהו.

מוחמד ברכה: את מי הוא ניצח?

מוחמד ברכה: ניצח את השלום, את האפשרות להגיע לשלום, ובעצם הוא גרם לכך שהאמריקנים יקבלו את תנאיו, וכנראה ההערכה של המערכת המדינית והביטחונית בוושינגטון והאינטרסים שלה באזור יותר חזקים מהנשיא אובמה עצמו, כך שהברית האסטרטגית עם ישראל הובילה לאן שהובילה, וראש הממשלה נתניהו עומד כמנצח.

מוחמד ברכה: מי שמביא לעמו ולעמים באזור את בשורת הניצחון על השלום, סופו שישלם בדם ובדמעות – וגם עמו וגם העמים באזור – על המדיניות הזאת.

מוחמד ברכה: אנחנו לא צריכים ראש ממשלה שיתגאה שהוא מנצח את האפשרות של השלום.

מוחמד ברכה: אנחנו רוצים ראש ממשלה שיביא לכך שהשלום, כאופציה של העמים, של החיים, הוא אשר תנצח.

מוחמד ברכה: התנחלויות ושלום יחד, לא יכול להיות – גם בירושלים המזרחית.

מוחמד ברכה: מה שקורה, הניסיון לשוות למה שקורה בירושלים המזרחית כאילו זה רק נושא דתי, מחטיא את האמת.

מוחמד ברכה: הנושא שם הוא נושא של ריבונות.

מוחמד ברכה: לא שבני 50 יכולים להיכנס למסגד אל-אקצא והמערכה היא על כך שבני 40 ייכנסו או בני 33.

מוחמד ברכה: המערכה היא שהכיבוש לא יהיה שם.

מוחמד ברכה: אני חושב שהיסודות – אני מסיים, אדוני – היסודות של השלום עוד לא השתנו, גם אם הממשלה הימנית בישראל חשבה שהיא השיגה נקודות מול בת-בריתה, הממשלה האמריקנית.

מוחמד ברכה: ועל כן אני חושב שהניצחון, או פוזת הטווס של נתניהו, באותו מפגש עם קלינטון, היא בכייה לדורות.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו יהיה חבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדי שבוע אנחנו עולים פה בריטואל חוזר, כאשר לכאורה על סדר-היום נושאים שונים, אבל בסופו של דבר, לא במקרה, רוב הדוברים עוסקים במה שנקרא אצלנו – תחת הכותרת – הנושא המדיני.

חיים אורון: ומבחינה מסוימת אני רוצה להמשיך את דבריו של קודמי, חבר הכנסת ברכה.

חיים אורון: אני לא חי בירושלים, אבל במוצאי שבת שמעתי עד הנגב אנחת רווחה שעלתה מקרב המשולש שנפגש עם קלינטון – ליברמן, ברק וראש הממשלה בנימין נתניהו: עברנו גם את אובמה.

חיים אורון: יעני, עברנו את פרעה, נעבור גם את זה.

חיים אורון: תראו, יש לנו עכשיו פתק שאבו מאזן סרבן.

חיים אורון: אנחנו הצענו והוא לא מקבל.

חיים אורון: הוא לא מקבל, הוא דורש מאתנו משא-ומתן בלי תנאים מוקדמים.

חיים אורון: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש:

חיים אורון: כל התנחלות היא לא תנאי מוקדם?

חיים אורון: מהי בדיוק?

מגלי והבה: חבר הכנסת, אתה יכול לשבת.

מגלי והבה: אדוני, אל תקום.

חיים אורון: הוא בסוף גם יענה לכולנו בחיבור שהוא הכין בבית על מה שאנחנו שווים.

חיים אורון: בעיקר קדימה.

אופיר אקוניס: לא קוראים לזה חיבור, קוראים לזה נאום, אבל – – –

מגלי והבה: לא, אני לא מרשה לך להפריע.

מגלי והבה: גם כי אתה עומד ולא במקום שלך.

חיים אורון: לא לא, אני יודע.

חיים אורון: אתם – אני יודע שאתה – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אקוניס, למדתי את השם שלך, אבל תשב במקום שלך.

מגלי והבה: חבר הכנסת אקוניס, נכון?

מגלי והבה: תודה.

חיים אורון: ואז באמת עלול להתקבל הרושם שיש פה איזו טובה שמדינת ישראל צריכה לעשות לממשל האמריקני החדש – כבר לא כל כך חדש – וללכת לקראתו, כי לא נעים; ממשלת ישראל רוצה נשיא אמריקני חלש?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: שרואה את המציאות כמונו – לא חלש.

חיים אורון: ממשלת ישראל – – –

אופיר אקוניס: – – – לא חלש.

חיים אורון: ממשלת ישראל רוצה נשיא אמריקני חלש, ואחר כך היא תגיד לו: תשמע, תסדר את העניינים עם אירן; ובשביל לסדר את העניינים עם אירן צריך לסדר את העניינים פה, והסבירו לנו שהנושא האירני – ובצדק – הוא הנושא הכי חשוב.

חיים אורון: איך הוא יסדר את העניינים עם אירן כשהוא חלש ויום-יום ארצות ערב באות ואומרות אין עם לדבר?

חיים אורון: לא אין עם לדבר – עם אבו מאזן; אין ממשלה בישראל שאפשר לדבר אתה.

חיים אורון: עכשיו, עזבו אותי מהאמריקנים.

חיים אורון: אתם אומרים – בסדר, אבו מאזן לא רוצה לדבר – חבר הכנסת אריאל קודם תיאר איך ראש הממשלה אומר "כאילו" ושולח את שריו לעשות את מה שהוא עושה.

חיים אורון: תגידו לנו לכל השדים והרוחות מה אתם רוצים, מה תגידו בפגישה השלישית עם אבו מאזן?

חיים אורון: בפגישה הראשונה תלחצו ידיים, בפגישה השנייה – כבר היינו שם – כל אחד יסרטט את מפת האינטרסים שלו.

חיים אורון: אתם מכירים את מפת האינטרסים?

חיים אורון: יש מפת אינטרסים.

חיים אורון: מה יעשו בפגישה השלישית?

חיים אורון: מדברים על ירושלים – אומרים: לא, ירושלים לא בדיון.

חיים אורון: מדברים על גבולות 67' – יגידו: לא, גבולות 67' לא בדיון.

חיים אורון: בואו נתחיל לדבר.

חיים אורון: כבר 15 שנה אנחנו בדיבורים הללו.

חיים אורון: לאן אתם הולכים?

חיים אורון: תגידו לנו – עזבו את אבו מאזן – תגידו לנו מה אתם רוצים.

חיים אורון: בסדר, הרי מה אתם אומרים לנשיא האמריקני בחדר סגור אנחנו יודעים – – –

אופיר אקוניס: כל מה שאתם עשיתם אנחנו לא נעשה.

מגלי והבה: חבר כנסת אקוניס, אתה לא רוצה לדבר אחר כך?

חיים אורון: איך אומרים במזרח התיכון – "ראס בין ענכ".

חיים אורון: אנחנו לא ניסוג מסיני אמרתם; אוי איך נסוגותם.

חיים אורון: אנחנו לא נפנה את רצועת-עזה – איך פיניתם.

חיים אורון: אנחנו לא נצא מחברון – אתם, ראש הממשלה שלכם, איך פיניתם את חברון.

חיים אורון: לא שאני רוצה שתעשו מה שאנחנו אמרנו, אבל אתם יודעים שבסוף אתם עושים הפוך ממה שאתם אומרים.

חיים אורון: אתם עושים הפוך ממה שאתם אומרים, לפחות אל תגידו את המשפט המטומטם הזה, כי אתם יודעים שבסוף אתם גם תרדו מרמת-הגולן, וגם תצאו מהשטחים, או שתגררו את כולנו – מה שאני חושש שיקרה – למלחמת 100 שנה נוספות, שכולנו נשלם עליה את המחיר.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת סעיד נפאע, אחריו – יסיים – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

חיים אורון: לא נעשה מה שעשיתם.

חיים אורון: ..

חיים אורון: איך הרמת לי להנחתה.

דני דנון: אנחנו לא קבלני ביצוע של השמאל בישראל.

חיים אורון: אני לא רוצה את זה.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת דנון.

דני דנון: אתה רוצה שנהיה קבלני ביצוע.

חיים אורון: לא, אתם תהיו לבד, בלעדי – – –

מגלי והבה: סיימתם.

מגלי והבה: תודה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אני חושב שכל מי שיסתכל לעומקה של הצעת האי-אמון שהובאה על-ידי חבר הכנסת זחאלקה, יזדקרו בראשו כמה שאלות חשובות הטמונות בהצעה זו, ונדמה לי שזה הרציו של הצעה שכזו.

סעיד נפאע: רשמתי לעצמי כמה שאלות; האם באמת כל אלה שקטעו את חבר הכנסת זחאלקה תוך כדי הצגת הדברים לא שואלים את עצמם את השאלות הבאות?

סעיד נפאע: – האם מישהו יכול לחשוב שהעם הפלסטיני יוותר על חלקים הנגזלים יום-יום משטח ירושלים המזרחית?

סעיד נפאע: האם מישהו יכול לחשוב שהמדיניות הזאת יכולה להביא לפתרון?

סעיד נפאע: האם מישהו יכול להיות בטוח שמאזן הכוחות או מאזן האינטרסים כפי שהוא היום יימשך לעולם?

סעיד נפאע: לא מזמן נתן המלך עבדאללה – ואף אחד לא יכול לחשוד במלך עבדאללה שהוא משמיד ישראל או רוצה להשמיד את ישראל – – –

מגלי והבה: אתה מתכוון למלך עבדאללה השני.

סעיד נפאע: – – – אמר בריאיון לעיתון "הארץ" שעם ישראל חי לשעתו.

סעיד נפאע: אני מוצא הרבה באמרה הזאת, נכון, אתם יכולים היום לעשות בירושלים כל אשר תחפצו, וככל אשר יעלה על רוחכם, כי המאזן הוא לטובתכם, גם צבאית וגם מדינית.

סעיד נפאע: האם באמת אתם חושבים שזה יימשך לעד?

סעיד נפאע: תחשבו על התשובות על השאלות האלה.

סעיד נפאע: ציפיתי מהשר שהשיב, מר ארדן, לא להעלות את הקלישאה הנושנה הזאת – וכנראה בהעדר תשובות ענייניות זורקים קלישאות וססמאות לאוויר – כאילו עניין ירושלים המזרחית הוא לא אינטרס של אלה ששלחו אותנו לכנסת.

סעיד נפאע: הוא כן אינטרס של אלה ששלחו אותנו לכנסת; הוא אינטרס לאומי והוא גם אינטרס קיומי.

סעיד נפאע: הרי השר ארדן יודע טוב מאוד ש-80% ממרצנו בכנסת הוא לטפל בעניינים היומיומיים של שולחינו, והשאלה היא מה עושה – לפחות בהצעות החוק שלנו – הוועדה לענייני חקיקה, ועדת השרים לענייני חקיקה.

סעיד נפאע: מה עושה אחר כך מליאת הכנסת בכל הצעה שאנחנו מעלים?

סעיד נפאע: מעניין מאוד שזה שגוזל את הכול הופך את הנגזלים ואת הפה של הנגזלים כאילו הם שגורמים עוול.

סעיד נפאע: אני חושב שהגיע הזמן – לא רק של הממשלה ודובריה, אלא גם של הכנסת – להפסיק עם הקלישאות האלה ולהתחיל להתייחס לדברים שאנחנו מעלים באמת ברצינות, אם אכן הם חפצים שאנו וגם הם נחיה חיים טובים.

סעיד נפאע: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר כנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מגלי והבה: עכשיו הבמה שלך.

מגלי והבה: חבר הכנסת גפני, אני יודע שיש לך נושאים חשובים, אבל – תודה לכם.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קדימה שוברת שיאים של צביעות וציניות; לא רק כשהיתה בשלטון, אלא גם עכשיו, כאשר היא באופוזיציה.

אופיר אקוניס: חברי בקדימה, הבית הזה ראה בחצי השנה האחרונה כמה מופעים מביכים שלכם, וצריך להגיד את זה ביושר; אבל אין ספק שהשיא בינתיים נשבר בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: חברי כנסת מקדימה קוראים תיגר על סדרי השלטון התקינים, על הדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: קריאה לציבור שלא לקיים חוק שעבר בבית הזה, באולם הזה, בהצבעת רוב חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מאיפה יצאו הקריאות האלה?

אופיר אקוניס: מבית-מדרשה של מפלגה – של יושבת-ראש מפלגה – שרוממות הפוליטיקה הנקייה והפוליטיקה האחרת בגרונה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא כמו כולם, אנחנו מחדשים את פניה של הפוליטיקה הישראלית, כך אמרתם, והיו שהאמינו לכם.

אופיר אקוניס: אתם, חברי קדימה – גברתי יושבת-ראש קדימה איננה נמצאת כאן – אחרי ההצעה הזאת, באמת מביאים פוליטיקה אחרת.

אופיר אקוניס: איך התאהבתם בביטוי הזה – "פוליטיקה אחרת", ואני מסכים אתכם.

אופיר אקוניס: מושחתת יותר, לא דמוקרטית, פוליטיקה של התבטאויות מוזרות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, ברשותך, אני כמובן לא אקח את זה מזמנך.

ראובן ריבלין: כל ביקורת כשרה בכנסת, אבל נדמה לי שלא הבחינו חברי הכנסת בין זכותם לשנות חוק לבין זכותם לקרוא שלא לקיים חוק.

ראובן ריבלין: קיימתי גם בירור עם חברת הכנסת תירוש, נדמה לי – הרי יאמר לך שר החינוך, שנכנס הרגע לאולם, שההבדל בין שבועת שר לשבועת חבר הכנסת היא בכך ששר מחויב – –

גדעון סער: למלא את החלטות הכנסת – – –

ראובן ריבלין: הוא כבר יודע את שני הדברים.

ראובן ריבלין: אתה עוד תדע.

ראובן ריבלין: – – למלא את החלטות הכנסת וחוקי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, חבר הכנסת לא מחויב בזה.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: לא שהוא יכול להפר חוק מבחינה נורמטיבית, כי זה דבר לא ראוי, כי אנחנו חותכים את הענף שאנחנו יושבים עליו, אבל יכולתו של חבר הכנסת לומר: חוק זה אינו טוב ואינני רוצה אותו, אני רוצה לשנות אותו.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני עוד אזכה לראות הרבה פעמים אותך עושה זאת, וחבר הכנסת גדעון סער, בשנותיו הבודדות בכנסת – עד לפני חמש שנים – עשה זאת בצורה שהפעימה את לב הציבור.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על השיעור החשוב.

אופיר אקוניס: זה באמת שיעור חשוב, אבל אני לא דיברתי על האיסור של חברי הכנסת לדבר נגד חוקים שהתקבלו בכנסת, אלא על הקריאה של חברי כנסת מתוך מפלגה שחרתה על דגלה את הפוליטיקה האחרת, לעשות פוליטיקה אחרת.

אופיר אקוניס: באמת אחרת.

אופיר אקוניס: אני לא זוכר, אדוני היושב-ראש, אני באמת לא זוכר, אולי אני צעיר מדי – – –

ראובן ריבלין: להיות צעיר זה לא פגם.

אופיר אקוניס: אם זיכרוני אינו מטעני, אדוני היושב-ראש, וגם חברי מקדימה, גם אם יאמצו את זיכרונם היטב, לא יזכרו מצב שבו חוק עובר בכנסת וחברי כנסת מסיעה מסוימת אומרים: לא.

אופיר אקוניס: קוראים למרד מסים.

אופיר אקוניס: דבר מאוד מעניין.

שלמה מולה: מה דעתך לגופו של החוק?

שלמה מולה: זה יותר מעניין.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אפסיק את מה שכתבתי כאן ואני אספר לך משהו על כל עניין הרפורמה במים ועל כל הוויכוח המרתק הזה, שמרתק רבים מאזרחי ישראל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה לא היית פה בכנסת הקודמת, וגם אני לא, אבל מפלגת השלטון, קדימה, העניקה לרשות המים סמכויות דרקוניות.

אופיר אקוניס: דרקוניות.

אופיר אקוניס: והיום בא מנהל רשות המים ואומר לנו: אני אקבע לבד את התעריפים; אני לא אשאל אתכם.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, חבר הכנסת שי, אתם שגיתם.

אופיר אקוניס: ואם אנחנו נלך לתיקוני חקיקה בעניין הזה – ודרך אגב, בעניין הזה אין חילוקי דעות – ונחזיר אלינו, אל נבחרי הציבור, חבר הכנסת בילסקי, קצת מהסמכויות שהתפוגגו בכנסת השבע-עשרה, אני בטוח שאתם תצטרפו ליוזמה החשובה הזאת.

אופיר אקוניס: אני רוצה לחזור לפוליטיקה של ההתבטאויות המוזרות, הסלנגיות, המגניבות האלה, שמדברות למועדונים של נמל תל-אביב, שמרדדות את השיח הפוליטי ואת השיח הציבורי; בדיוק הפוך ממה שחברי קדימה מטיפים לו.

אופיר אקוניס: אתם פשוט כנראה צבועים, חברי הכנסת של קדימה.

אופיר אקוניס: אתם פשוט צבועים.

אופיר אקוניס: אתם מגישים הצעת אי-אמון בממשלה?

אופיר אקוניס: אני מציע, אדוני היושב-ראש – ואני חוזר על קריאה שקראתי כאן

אופיר אקוניס: לפני כמה חודשים – כלי פרלמנטרי חדש: אי-אמון באופוזיציה.

אופיר אקוניס: ואני קורא את הצעתכם: מדיניותה המבולבלת של הממשלה.

אופיר אקוניס: אתם מתכוונים בוודאי לוויכוח המדיני.

אופיר אקוניס: הייתם צריכים לכתוב: מדיניותה המסודרת של הממשלה.

אופיר אקוניס: ואני שואל אתכם, חברי הכנסת מקדימה, אתם הרי ניסיתם לנהל מדינה במשך שלוש שנים; לא כל כך הצלחתם, אבל ניסיתם.

אופיר אקוניס: מה יותר מסודר מלבוא ולומר פעם, פעמיים, מאה פעמים או אלף פעמים לפלסטינים: בואו נדבר.

אופיר אקוניס: בואו נפתח במשא-ומתן לשלום, בלי תנאים מוקדמים, בלי שתגידו מראש לפלסטינים מה יהיו תוצאות המשא-ומתן?

אורית זוארץ: רק אם תעשו, רק אם תגידו – – –

אופיר אקוניס: דרך אגב, אתם נקטתם, חברת הכנסת זוארץ, את השיטה הזאת שאומרים: עכשיו אנחנו מספרים לכם מה יהיה בסוף המשא-ומתן, ואתם גם כאילו רוצים לנהל משא-ומתן.

אופיר אקוניס: בשיטת הישראבלוף.

ראובן ריבלין: נא לסיים, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: ברשותך, אדוני, שמעתי את הרצאתך – – –

ראובן ריבלין: היו לך שלוש דקות תמימות על הרצאתי.

אופיר אקוניס: ובכן, שיטתכם לא צלחה.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה מר אולמרט גם הודה בכך.

אופיר אקוניס: הוא אמר שלא היתה בשלות בצד השני.

אופיר אקוניס: ועכשיו אני שומע את מזכירת המדינה האמריקנית, הגברת הילרי קלינטון, גם מחזקת את העמדה הזאת, ואומרת – אתם מדברים על מדיניות מבולבלת, אבל המדיניות מאוד מסודרת – – –

אורית זוארץ: אל תיתפסו בעלי שלכת.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה צודק; הוא צודק כשהוא אומר לפלסטינים בואו נקיים משא-ומתן בלי תנאים מוקדמים, ואנחנו מקבלים גיבוי מהממשל האמריקני.

אופיר אקוניס: לכן הכותרת שלכם, "מדיניות מבולבלת", תשנו אותה לקראת השבוע הבא – –

אורית זוארץ: מתי מפנים את ההתנחלויות – – –

ראובן ריבלין: את רוצה שאני אתן לו עוד דקה?

אורית זוארץ: שיהיה כן – – –

אופיר אקוניס: – – ל"מדיניותה המסודרת של ממשלת ישראל".

אופיר אקוניס: אנחנו אומרים לפלסטינים – ואני מקווה שגם קדימה מצטרפת: בואו נדבר.

אופיר אקוניס: המשא-ומתן יהיה קשה, ארוך, נוקב, אבל אם יהיה רצון טוב הוא גם יצליח.

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו מחכים, חברת הכנסת זוארץ, לרצון הטוב של הפלסטינים, שאם אינני טועה אנחנו מחכים לו כבר מ-1947.

אופיר אקוניס: אולי הוא יבוא בעוד כמה חודשים או כמה שנים.

ראובן ריבלין: מתחילת המאה ה-20.

אופיר אקוניס: 100 שנות ציונות, מתקן אותי היושב-ראש.

אופיר אקוניס: דרך אגב, חבר הכנסת אורון, אני בדרך כלל לא עונה למרצ, אבל מכיוון שפנית אלינו – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אתן לו אחר כך לעלות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אולי אדוני לא הבין – אדוני סיים.

אורית זוארץ: – – – זאת לא התנחלות.

אופיר אקוניס: אנחנו נעמוד בזה, כי 100 שנות ציונות זה ודאי לא רק באשמתנו.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, השרים, נא לשבת במקומותיכם.

ראובן ריבלין: לפנינו שתי הצעות האי-אמון שעליהן אנחנו מתכוונים להצביע.

ראובן ריבלין: האם הצלצול כבר היה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו נצביע קודם כול על הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניותה המבולבלת של ממשלת נתניהו.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 60 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 33 בעד, 60 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצביע על ההצעה של סיעות בל"ד, חד"ש ורע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניות ייהוד ירושלים המזרחית.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 9 נגד – 69 נמנעים – אין הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תשעה בעד, 69 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת סיעות בל"ד, חד"ש ורע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מירי רגב: ההצבעה שלי לא נקלטה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב מודיעה לי שהצבעתה לא נקלטה.

ראובן ריבלין: אינני משנה את ההצבעה, אבל רשמנו בפרוטוקול שביקשת לומר שהצבעת נגד.

ראובן ריבלין: רבותי, בגלל מזג האוויר נמצא בדרך אוטובוס של גמלאי משרד הביטחון שביקשו להשתתף באזכרה של האלוף מאיר עמית, חבר הכנסת והשר לשעבר, ואני נענה לבקשתם להמתין עוד דקות מספר, אבל כמובן נמשיך, ואתכם הסליחה, כי המשפחה נמצאת כאן, ואמרנו שזה יהיה לא לפני 18:00, ואכן הגיעה השעה 18:00.

ראובן ריבלין: הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעה לסדר-היום ובהצעות חוק, כדלקמן: ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעה לסדר-היום בנושא התמודדות ישראל עם דוח גולדסטון, של חברי הכנסת נחמן שי, מוחמד ברכה, אחמד טיבי וחיים אורון.

): ועדת הכנסת תדון בהצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 7) (הרוב הדרוש להצעות חוק תקציביות) – מ/429, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק שיקום נכי נפש בקהילה (תיקון – קביעת מחזיק בתחום הדיור), התשס"ט–2009 – פ/905/18, של חבר הכנסת צחי הנגבי, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): על-פי סעיף 4(ה) לחוק האזנת סתר נקבעה חובת דיווח שנתית לוועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט ושל ועדת החוץ והביטחון.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום על הקמת ועדה משותפת כאמור.

): הוועדה תהיה בת ארבעה חברים.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: חברי הכנסת – יושב-ראש – ואברהם מיכאלי; מטעם ועדת החוץ והביטחון:

): חברי הכנסת צחי הנגבי וזאב אלקין.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו נמשיך בסדר-היום ולא נעכב את השרים.

ראובן ריבלין: אנחנו נחזור לאזכרה שנקיים לשר לשעבר וחבר הכנסת מאיר עמית, זכרו לברכה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/453; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4521; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יציג אותה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ולכן מייד בתום הצגת החוק לקריאה שנייה ושלישית אנחנו נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אופיר אקוניס: מטרתה של הצעת החוק האמורה היא להחיל את הוראות פקודת התעבורה על הרכבת הקלה, או בשמה הרשמי "הרכבת המקומית", כהוראת שעה, למשך תקופת הניסוי להפעלת הרכבת הקלה בירושלים, אדוני שר התחבורה, הצפויה להתחיל השבוע ולהסתיים ב-8 בספטמבר 2010.

אופיר אקוניס: במהלך תקופת הניסוי ייבחנו היבטים שונים של פעילות הרכבת הקלה בטרם תחל תקופת ההפעלה המסחרית, ובהם תקינותה והשתלבותה במערך התנועה העירוני, וכן השפעותיה על ציבור המשתמשים בדרך, שכן מדובר באמצעי תחבורה חדש מסוגו בארץ.

אופיר אקוניס: בעניין זה ברצוני להדגיש כי במהלך תקופת הניסוי לא תתבצע הסעת נוסעים ברכבת הקלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אתה תושב ירושלים; אם רצית להשתמש בשירותי הרכבת, אז – לא בשלב הזה.

אופיר אקוניס: כנוסע.

אופיר אקוניס: הצורך בהצעת החוק נובע מהעדר מסגרת חקיקתית המסדירה את אופן השתלבותה של הרכבת הקלה במערך התנועה העירוני.

ראובן ריבלין: עד היום, הרכבת הקלה לא אפשרה לי בירושלים לנסוע עם המכונית שלי.

אופיר אקוניס: זהו בדיוק, אז אנחנו מנסים קצת להסדיר – לעשות סדר בבלגן, קוראים לזה.

אופיר אקוניס: אני אומר, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: בהתאם למצב המשפטי היום חלות הוראות פקודת מסילות הברזל על מסילת ברזל מקומית, אך הוראות אלה מתייחסות בעיקר לסדרי ההסעה ברכבת, כגון הסעת נוסעים והובלת מטענים.

אופיר אקוניס: לפיכך מוצע לקבוע כי הוראות פקודת התעבורה, החלות על כלי רכב, יחולו גם על הרכבת הקלה, בשינויים המחויבים.

אופיר אקוניס: הצעת החוק – ואנחנו מדברים גם על אישור תקנות מכוח פקודת התעבורה שנועדו להחיל את תקנות התעבורה למשך תקופת הניסוי.

אופיר אקוניס: בישיבת ועדת הכלכלה מסרו נציגי משרד התחבורה והבטיחות בדרכים כי בקרוב יותקנו גם תקנות מכוח פקודת מסילות הברזל לצורך הסדרת סמכויות המנהל, שהוא עובד המדינה שמונה על-ידי שר התחבורה והבטיחות בדרכים, לתקופת הניסוי.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, כפי שציינתי בראשית דברי, הצעת החוק המונחת כעת לפניכם היא הסדר זמני שיחול במשך כמה חודשים.

אופיר אקוניס: הודעתי שבתקופת הניסוי יפעל משרד התחבורה, יחד עם בעל הזיכיון ויתר הגורמים, לגיבוש ההסדר החקיקתי הקבוע לעניין הרכבת הקלה ולהביאו לוועדת הכלכלה, תוך בחינת כל ההשלכות הנובעות מהחלת הוראות הדין הקיים – פקודת התעבורה ותקנות התעבורה – על הרכבת הקלה, לרבות נושא האכיפה והסנקציות הפליליות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בתפקידי כיושב-ראש ועדת הכלכלה העליתי את נושא התחבורה והבטיחות בדרכים לראש סדר העדיפויות.

אופיר אקוניס: תחבורה טובה יותר, יעילה יותר, בטוחה יותר, תביא בהכרח גם לחברה טובה יותר; לצמצום הפערים – לקירוב הפריפריה למרכז, אבל גם לקירוב המרכז לפריפריה.

אופיר אקוניס: זוהי פעילות רצינית ואמיתית, ולא פוזאית וללא ססמאות, למימוש צדק חברתי אמיתי במדינה.

אופיר אקוניס: לא הוגשו הסתייגויות, לכן אני מבקש מחברי הכנסת כולם לסייע לתושבי ירושלים, בראש ובראשונה – לא קיבלת כאן פרוטקציה, אדוני, אבל אתה, כתושב ירושלים – אתה ומשפחתך, ועוד 600,000 תושבי ירושלים, וגם האורחים הרבים בה – אני מקווה שיחזרו לאורח חיים נורמלי.

ראובן ריבלין: מדי יום ביומו יש מיליון איש בירושלים.

אופיר אקוניס: אז ודאי – 600,000 ועוד 400,000 מבקרים.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: כל טוב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009 – מי בעד, מי נגד, בקריאה שנייה?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 70 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 70 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק התעבורה התקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: האם לקרוא קריאה שלישית?

אופיר אקוניס: כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, הצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009 – קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 63 נגד – אין נמנעים – אין חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 63 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009, התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: [מס' 384; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י', עמ' 1185; הכנסת ה-17, מושב שלישי, חוב' ל"ג, עמ' 17542; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

ראובן ריבלין: הסעיף הבא הוא הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 102), התש"ע–2009, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם לחוק זה אין הסתייגויות, ומייד בתום הצגתו נצביע בקריאה שנייה, ולאחריה בקריאה שלישית.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא לכנסת את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 102).

דוד רותם: הצעת החוק עוסקת בתיקונים שונים הנוגעים בנשיאת מאסר בעבודות שירות.

דוד רותם: הוועדה קיימה ארבע ישיבות על הצעת החוק הזאת.

דוד רותם: זה דבר שהוא יוצא דופן בוועדת החוקה, משום שבוועדת החוקה עובדים בזריזות, אלא שבהצעת החוק נתגלו כמה קשיים והיה צורך לתקן סעיפים רבים בה.

דוד רותם: בסופו של דבר הכוונה היא שיתברר שעבודת שירות היא נשיאת עונש מאסר ולא קבלת חופשה שלפעמים גם צריך לעבוד בה.

דוד רותם: בנסיבות אלה נאלצנו גם להגביל את סמכותם של בתי-המשפט לקבוע שאנשים יישאו עונש מאסר בעבודות שירות והממונה על עבודות שירות יצטרך לסדר להם עבודה בין השעה 18:00 לשעה 24:00, כי הם סטודנטים.

דוד רותם: הצעת החוק נועדה לקבוע שכאשר בית-המשפט מטיל על נאשם עונש מאסר בעבודות שירות, זהו עונש מאסר שהוא מרצה בדרך מסוימת, אבל יש לרצות אותו, ולא יכול להיות מצב שנאשמים שקיבלו שישה חודשי מאסר בעבודות שירות יבצעו את העונש הזה במשך ארבע שנים משום שהם עובדים שלושה ימים ונעלמים לחודשיים, ואחר כך כשמאתרים אותם הם חוזרים לשלושה ימים ושוב נעלמים.

דוד רותם: לכן גם אפשרנו לנציב שירות בתי-הסוהר לקבוע, שכאשר אדם איננו ממלא את עבודות השירות כפי שהוא צריך, יהיה אפשר לשלול ממנו את עבודות השירות ולשלוח אותו למאסר בפועל.

דוד רותם: אין ספק שהחוק הזה, מטרתו לחזק את פסקי-הדין, לחזק את הענישה ולאכוף אותה על עבריינים.

דוד רותם: אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד רותם: אני רוצה להודות, אדוני, למנכ"לית הוועדה, הגברת דורית ואג, ליועצת המשפטית סיגל קוגוט ולצוות, ולכל חברי הוועדה.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט דוד רותם.

ראובן ריבלין: נאפשר לו לחזור למקום מושבו ועמדת הצבעתו.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור להצביע בקריאה שנייה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 102), התש"ע–2009.

ראובן ריבלין: נא לאפשר לחבר הכנסת רותם להגיע למקום מושבו.

ראובן ריבלין: אני מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–13 – 50 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–13 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 50 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 102), התש"ע–2009, התקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: אני שואל תמיד את היושב-ראש, כי אחר כך יכול להיות פתאום מצב שהאופוזיציה משנה את דעתה, או הקואליציה לא נמצאת, והוא צריך לומר לי אם להצביע או לא להצביע.

ראובן ריבלין: זאת זכותו.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי, בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 51 נגד – 2 נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 102), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 51 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 102) התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: גברתי, סגנית המזכיר, האם האורחים מגיעים?

ראובן ריבלין: טוב, הואיל והם נמצאים בפתח הבית, אנחנו נמתין להם כמה דקות.

ראובן ריבלין: בכל זאת, אלה אנשים בעלי זכויות רבות במדינת ישראל, ומן הראוי שניתן להם כבוד.

ראובן ריבלין: אני רק חרד שחברי הממשלה עוזבים את השולחנות ולא ישתתפו – לכבוד עמית ולכבוד משפחתו, תיבדל לחיים ארוכים.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להיכנס לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הרכבת הקלה.

ראובן ריבלין: נא להודות.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני היושב-ראש, על שאפשרת לי להודות, וכמו שאומרים הגששים: "אני רוצה להודות לטכנאים" – אז אני רוצה להודות.

אופיר אקוניס: שר התחבורה, השר ישראל כץ, אני רוצה להודות לך, ולצוות משרדך, שמיהר והתקין תקנות, וגם חוקק הצעת חוק, כפי שביקשתי.

אופיר אקוניס: אגב, בתחילת הקיץ, בישיבה בנושא הרכבת הקלה בוועדת הכלכלה, אנחנו, אדוני היושב-ראש, בתוך שבוע וחצי, במהירות, בלי ביורוקרטיה ובלי בלמים מיותרים – חוץ מהבלמים של הרכבת הקלה, שיהיו, כדי לשמור על בטיחותה – העברנו במהירות אדירה את החקיקה, וגם את התקנת התקנות בנושא הרכבת הקלה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, חודש נובמבר כבר כאן.

ראובן ריבלין: מה אתם?

אופיר אקוניס: החוק מדבר על חודש נובמבר.

אופיר אקוניס: אני מקווה שהפיילוט – נסיעות המבחן של הרכבת הקלה תצאנה לדרך בקרוב מאוד.

אופיר אקוניס: בספטמבר 2010 – בעזרת השם, אני אוסיף – ייסעו גם תושבי ירושלים באותה רכבת קלה, באותו מפעל תחבורתי מבורך.

אופיר אקוניס: באמת, לצוות משרדך, לך, אני מודה.

אופיר אקוניס: אני מודה כמובן גם לצוות הנמרץ של ועדת הכלכלה, לעורך-הדין איתי עצמון, שנמצא כאן, למנהלת הוועדה לאה ורון, ליועצת המשפטית אתי בנדלר, ליועצי שסייעו בהבאה מוקדמת ומהירה של החוק ובהתקנת התקנות.

אופיר אקוניס: השר כץ, כפי שאמרתי, אנחנו מעלים לראש סדר העדיפויות של ועדת הכלכלה, שעוסקת בהרבה מאוד תחומים – תחום התחבורה הוא בראש סדר העדיפויות.

אופיר אקוניס: אנחנו בשיתוף הפעולה הפורה הזה ממשיכים כל יום, ונמשיך עד אשר נקדם את התחבורה בישראל לדרגות שהמדינה לא ראתה כמותן בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: תודה לך.

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מבקשים לתת כבוד לאיש ששירת את מדינתנו – אתכם הסליחה, אני קבעתי לשעה 18:00 את האזכרה, אבל בגלל תנאי מזג האוויר אנשים התעכבו, והם באמת אנשים עתירי זכויות.

ראובן ריבלין: אני מבקש קצת סבלנות, ונמשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: ברגע שהם ייכנסו אנחנו נפסיק את הדיונים ונקיים את האזכרה המיוחדת.

ראובן ריבלין: אני מציע ומבקש מחברי הכנסת לתת את הכבוד הראוי לאדם עתיר זכויות.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/439).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הצעת חוק שירותי קבורה (תיקוני חקיקה) – יציג את הצעת החוק השר לשירותי דת יעקב מרגי.

ראובן ריבלין: השר מרגי, בינתיים תציג את החוק, אחר כך נעשה הפסקה, נקיים את האזכרה – ישיבה מיוחדת – לאחר מכן נקיים את הדיון בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי, ראש הממשלה, השרים, הצעת חוק שירותי קבורה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, מוגשת לכנסת לקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: מוצע כי המוסד לביטוח לאומי ישלם דמי קבורה רק על קבורות בבתי-עלמין מאושרים.

יעקב מרגי: כן מוצע לקבוע תעריפים לחלקות קבר על-פי סוג הקבורה כדי לעודד קבורה רוויה.

יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לתת הסברים.

יעקב מרגי: בגלל תכנון מדיניות הקצאת קרקעות לבתי-עלמין, וניצול מרבי של שטח, שיהיה למקסימום קבורה במינימום שטח, הממשלה החליטה לעודד קבורה רוויה.

יעקב מרגי: יש מצוקה, כי עלות הפיתוח של בתי-העלמין בקבורה רוויה – זאת אומרת קבורה בקומות – העלות היא – –

ראובן ריבלין: זה עבר קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.

יעקב מרגי: – – כמעט משולשת, ויש גם רתיעה של הציבור בנושא הזה.

יעקב מרגי: אז גם רתיעה וגם עלויות מופרזות של הפיתוח וההקמה של בתי-עלמין כאלה, מאלצות אותנו לתת תמריץ ועידוד בנושאים האלה, ולתקן את החוק, ומאפשר לביטוח הלאומי לשלם, כי עד היום זה היה על-פי קבורת שדה, והביטוח הלאומי, בחוק, היה יכול לשלם רק על קבורת שדה.

יעקב מרגי: לכן בתיקון הזה אנחנו מבקשים לתקן את זה כדי שסוף-סוף נוכל לעודד ולהוציא את זה מן הכוח אל הפועל.

יעקב מרגי: תודה רבה.

שי חרמש: מה אתם עושים עם בתי-קברות לא מוכרים?

ראובן ריבלין: תגידו, הם מגיעים?

ראובן ריבלין: כולם פה?

ראובן ריבלין: נמשיך עוד כמה דקות.

ראובן ריבלין: לקריאה ראשונה נרשמו חברי הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח, חבר הכנסת יעקב כץ – אינו נוכח, חבר הכנסת נסים זאב, שלא נרשם – האם הוא מבקש לדבר?

ראובן ריבלין: הוא נרשם כבר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא, אתה מבקש לדבר?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא ראשון, ואחריו חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: אחריו חבר הכנסת שלמה מולה, ואם יהיה נסים זאב באולם הוא ידבר, בין שנרשם ובין שלא נרשם.

ראובן ריבלין: מסורת.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השר מרגי, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא חיונית, וכמה שיותר מהר.

גדעון עזרא: אנחנו הולכים וכובשים שטחים פתוחים במקום לקבור בקומות.

גדעון עזרא: אין לי ספק, השר מרגי, שהוצאות הקבורה שלא בקומות צריכות להתייקר בצורה משמעותית, שלא לדבר על כך שמי שרוצה קבר בעודו בחיים – – – אני חושב שברקת, האתר, חייב להיות מוקם במהרה, מאחר שהשטח בירקון הולך ונגמר.

גדעון עזרא: אני רק רוצה לבקש ממך דבר אחד, יש בתי-קברות פרטיים על אדמת מינהל, בלי קבלת אישור של המדינה.

גדעון עזרא: הדבר הזה הוא שערורייה.

גדעון עזרא: וכל בתי-הקברות הללו, שהם אדמה חקלאית, מוקדשים לנושא הזה, ואין פוצה פה ומצפצף.

גדעון עזרא: אדוני השר, אני מאוד מקווה שייעשה טיפול בנושא הזה, מאחר שלפי דעתי התופעה הזאת הולכת וגדלה וצריך להפסיק אותה.

גדעון עזרא: אני בהחלט בעד הצעת החוק.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה והשרים, חברי חברי הכנסת, אין ספק שכוונתו של השר מרגי היא לעשות סדר בבתי-הקברות במקומות שבהם יש בתי-קברות מסודרים.

מגלי והבה: ואני רוצה להפנות תשומת לבך – וגם אלה שהולכים להצביע בעד החוק, וכמובן בקריאה ראשונה אפשר עדיין בוועדה לתקן.

מגלי והבה: ידוע לך, אדוני שר הדתות, שברבים מהכפרים, וגם ביישובים, אין בתי-קברות מסודרים.

מגלי והבה: ולא כי אנשים לא רוצים להיות מסודרים או הרשויות המקומיות לא רוצות.

מגלי והבה: הבעיה היא שהנושא לא סודר כפי שמצפים ממדינה מתוקנת – שבכל יישוב יהיה בית-קברות מסודר ויהיה אפשר לקבור בו את המתים של היישובים.

מגלי והבה: ולכן, כשאנחנו באים, אדוני היושב-ראש, לקבוע שכל הקבורה תתבצע בבתי-קברות מסודרים, בלי להביא בחשבון את אותם יישובים, אותם מקומות, שעדיין אין בהם בתי-קברות מסודרים, המשמעות של זה היא שאנחנו מענישים את האוכלוסייה שמגיע לה כחוק החזר כל ההוצאות לקבורה מהביטוח הלאומי.

מגלי והבה: ולכן, אני כאן – ואני אומר גם לך, אדוני השר, וגם לחברי חברי הכנסת – אל לנו לתמוך בהצעות חוק שיש בהן כדי להפלות אוכלוסייה מסוימת בלי שהתכוונו לכך.

מגלי והבה: בואו נעבוד קודם כדי שבמקומות האלה יהיו בתי-קברות, או בתי-עלמין, מסודרים, ואחר כך יהיה אפשר לקבוע שבמקומות האלה אז ישלמו להם.

מגלי והבה: הבעיה שלנו, אדוני היושב-ראש, היא שבהרבה מן היישובים, דרך אגב, מינהל מקרקעי ישראל אפילו לא מקצה את הקרקע.

מגלי והבה: אז גם צריך לסייג, שהרבה יישובים – על חשבון הקרקע הפרטית שלהם, כי בסופו של דבר כולנו עדיין מכבדים את המת, וצריכים למצוא לו מקום קבורה.

מגלי והבה: ולכן, הצעת חוק כזאת מחייבת את המשרדים, את הרשויות, את כל מי שנוגע בדבר, לעשות סדר ובדק בית.

מגלי והבה: אני אעמוד על המשמר בוועדת הפנים והגנת הסביבה כדי שהנושא הזה יסודר.

מגלי והבה: אוי לנו אם אנחנו, במדינת ישראל של המאה ה-21, לא יהיה לנו, או יהיו לנו הצעות חוק שמפלות בין אזרח לאזרח.

מגלי והבה: ההזדמנות הזאת באה בכלל בקריאה הראשונה, אדוני היושב-ראש, שנבהיר את הדברים, נשים אותם, וכך נלך על חקיקה שתשרת את כל האוכלוסייה.

מגלי והבה: אני רואה פה גם את השר לענייני מיעוטים, וחשוב מאוד שבאותן רשויות – שבאותם מקומות שעדיין אין בהם בתי-עלמין מסודרים, שגם להם יהיו בתי-עלמין מסודרים, ולא להחיל את החוק כל עוד אין בתי-עלמין מסודרים, וצריך לתת שירותים ותמורה לכל האוכלוסייה.

מגלי והבה: בכבוד המת אין הבדל בעצם – לפחות להתייחס לכולם בשוויון ולכבוד המת.

מגלי והבה: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מייחדים כעת דברים לזכרו של השר וחבר הכנסת לשעבר מאיר עמית, זכרו לברכה, שהלך לעולמו בפגרת הקיץ.

ראובן ריבלין: נכבד בבקשה את זכרו בקימה.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: האלמנה יונה עמית, הבנות ענת, אילת, הנכדים והנינים, ראש המוסד לשעבר אפרים הלוי, גמלאי המוסד, חברים לנשק, אסירי הפרשה, אורחים נכבדים, האלוף במילואים מאיר עמית, זכרו לברכה, היה מבכירי בניה של מדינת ישראל וממניחי היסוד לביטחונה.

ראובן ריבלין: הוא כיהן כראש אמ"ן וראש המוסד, ואחר כך היה חבר הכנסת התשיעית, שבה כיהן גם כשר התחבורה ושר התקשורת.

ראובן ריבלין: לא תמיד אנחנו נדיבים די הצורך בחלוקת מחמאות, אבל למאיר עמית המדינה חייבת חוב גדול.

ראובן ריבלין: תרומתו הגדולה לעוצמתה ולביטחונה בעצוב קהילת המודיעין עדיין כמוסה, בחלקה הגדול, וטרם הגיעה העת לחשוף את כל מפעלותיו.

ראובן ריבלין: במאיר היה שילוב נדיר של מפקד, איש צבא וגם איש כלכלה ומשק.

ראובן ריבלין: הוא עבר את כוך ההיתוך הצבאי בגיל צעיר בשירות "ההגנה", לחם במלחמת העצמאות, ועם הקמת צה"ל נשאר במערכת הצבאית ובמערכת הביטחון.

ראובן ריבלין: בשנת 1977 נבחר לכנסת מטעם מפלגת ד"ש, כיהן בממשלת בגין כשר התחבורה ושר התקשורת.

ראובן ריבלין: על מפעל חייו ותרומתו המיוחדת לחברה ולמדינה הוענק לו בשנת 2003 פרס ישראל.

ראובן ריבלין: הוא הקרין איכות וחזון, אצילות ופשטות הליכות.

ראובן ריבלין: דומה היה לסלע מסלעיה של הארץ, סלע מוצק ואיתן שעמד בכל הסערות, וכמותן לא חסרו לו בחייו.

ראובן ריבלין: סיפור חייו של מאיר עמית הוא גם סיפור חיינו בארץ.

ראובן ריבלין: אנחנו מודים לך, מאיר, על כל מה שהיית, על כל מה שעשית ותרמת כדי לאפשר לכולנו לחיות כאן בבטחה.

ראובן ריבלין: לכם, בני משפחתו, וגם לידידיו ולמוקיריו הרבים, אני שולח תנחומים בשם הכנסת כולה.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר הביטחון וראש הממשלה לשעבר אהוד ברק לשאת דברים לזכרו של מאיר עמית.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, שרי ממשלת ישראל, משפחת עמית היקרה, הרעיה יונה, הבנות אילת וענת, דרישת שלום גם לניצה בחו"ל, הנכדים, הנינים, חברי חברי הכנסת, ראשי קהיליית המודיעין בעבר שהגיעו אלינו היום, כנסת ישראל מקדישה היום את ישיבתה לזכרו של מאיר עמית, מעמודי התווך של ביטחון ישראל ועוצמתה.

אהוד ברק: סיפור חייו של מאיר עמית הוא סיפורה של תקומת ישראל בארצו, ביטחונה וביסוסה.

אהוד ברק: בן למשפחת סלוצקי בטבריה, חניך הגימנסיה הריאלית בתל-אביב וחבר קיבוץ אלונים, מאיר של "ההגנה" וקרבות מלחמת השחרור, ממ"פ בקרבות משמר-העמק והגליל התחתון עד למג"ד בגולני במבצע "עובדה" בואכה אילת.

אהוד ברק: מאיר כמח"ט גולני בקרב המר של תל-מוטילה, וראש אג"ם, המתכנן העיקרי והמפקד בפועל, מהבור של אג"ם-מבצעים, על מבצע "קדש".

אהוד ברק: פצוע הצניחה שאת כאבה נשא עמו כל חייו, והסטודנט בקולומביה.

אהוד ברק: ואז – תפנית: מאיר המנוסה, הבכיר, הבשל והסמכותי ביותר בין אלופי המטכ"ל, מתמנה לראש אמ"ן, וזמן קצר לאחר מכן – במקביל, בלי לפשוט מדים, תוך כדי משבר הטילים המצריים, מינוי אחרון של בן-גוריון – מתמנה מאיר גם לראש המוסד.

אהוד ברק: הרמוניה כזאת בין אמ"ן למוסד לא היתה מעולם, ולא תיתכן עוד.

אהוד ברק: הייתי אז סגן משנה, מפקד צוות צעיר בסיירת מטכ"ל.

אהוד ברק: שם, אז, פגשתי בו לראשונה.

אהוד ברק: אין מלים לתאר את השפעת מינויו של מאיר לראש אמ"ן.

אהוד ברק: כמו זרם חשמלי עבר בחיל כולו.

אהוד ברק: חיל שהיה קצת אטי וכבד, שראה את עצמו עד אז בעיקר כחיל של הערכות, דיונים, איסוף גלוי, קצת סוכנים, קשרי חוץ ומעט טכנולוגיה.

אהוד ברק: אישיותו המגנטית, סמכותו ומשקלו בתוך המטכ"ל, מעורבותו החזקה בכל פרט מבצעי, ומעל לכול מגע הקסם של מנהיגות מאתגרת, תובענית, מציבה יעדים גבוהים, נותנת לנו, המבצעים, תחושת גיבוי מוחלט, גם במקום שבו ההעזה שלנו ושלו עלולה לעתים להוביל לכישלון – אמון בנו ולקיחת אחריות שלו.

אהוד ברק: נכונות להחלטות קשות בתנאי אי-ודאות.

אהוד ברק: אין שני למאיר עמית בתרומה להפיכת חיל המודיעין למכשיר מבצעי חד, ייחודי ופורץ דרך, ולבית-היוצר להבקעות טכנולוגיות בשירות ההתרעה, דרך בניית קבוצות איכות אנושיות שהשפעתן ניכרת גם היום, שנות דור לאחר מכן, בחברה כולה ובמערך ההיי-טק הישראלי ומיצובו בעולם.

אהוד ברק: בהבחנתו החדה כתער, לעתים אכזרית, בין עיקר לטפל; בחוסר סבלנותו לברברת ולחיפושי כבוד; בהבנתו שלא המדרש עיקר אלא המעשה; בדבקותו במשימה ובנכונותו לקבל פעם אחר פעם, באומץ, החלטות קשות ומסוכנות ולעמוד עליהן ואתן כל עוד לא השתנו מיסודן הנסיבות – בכל אלה קבע מאיר את היעדים, ההישגים, הנורמות הפנימיות והתפיסה העצמית, המבצעית, המשרתת את קהילת המודיעין הישראלית לשנות דור קדימה.

אהוד ברק: ההישגים לא איחרו לבוא.

אהוד ברק: את חלקם הגדול אי-אפשר לפרט גם היום, חלקם נודעו מאז לציבור, ובהם הבאת מטוס ה"מיג 21" והעמקת קשרי המוסד מכורדיסטן ומרוקו ועד ארצות-הברית.

אהוד ברק: לא מקרה הוא שבשיאה של "תקופת ההמתנה", טרם פתיחת מלחמת ששת הימים, היה מאיר עמית האיש שנשלח בעקבות אבא אבן, שוב, לוושינגטון, כדי להבטיח ולוודא קיום התשתית המדינית למערכה העומדת לפרוץ.

אהוד ברק: עם שחרורו פנה מאיר, כעניין המובן מאליו, אל הובלת התחום הכלכלי, הרגל האחרת של ביטחון אמיתי, והתייצב בראש "כור תעשיות", שהיה אז הקונצרן הכלכלי הגדול במדינה.

אהוד ברק: עם אורה הנצחית לצדו, אני זוכר אותו בתנופת התעשייה במטה "כור" כאילו הוא עדיין באמ"ן או במוסד.

אהוד ברק: מאיר לא אהב את הפוליטיקה, ורבים מהפוליטיקאים נראו לו מרחפים, surfing בלשונו, או מניפולטיביים ומרוכזים בעצמם.

אהוד ברק: משהו בטמפרמנט העשייה שלו, ובאתוס השירות ואחדות המטרה שהביא אתו מכל מסלול חייו, עמד בדיסוננס חריף לפרקסיס הפוליטי.

אהוד ברק: מאיר התפטר מתפקידו כשר ברגע שהבחין בפעולה של הממשלה שלא התאימה למה שלדעתו לקחו על עצמם מול הבוחר.

אהוד ברק: כזה היה האיש, וזאת היתה – בלי חשבון פוליטי – האמת הפנימית שלו.

אהוד ברק: מכל הפוליטיקאים שהכיר העריך את בן-גוריון כמנהיג ואת פנחס ספיר כאיש מעשה עם רגליים נטועות עמוק באדמה.

אהוד ברק: מחבריו בממשלת הליכוד ובד"ש התאכזב, ומהר.

אהוד ברק: הברק חזר לעיניו רק כשחזר אל אהבותיו הישנות: גופי הכלכלה הגדולים, בהם כיהן כדירקטור, וחברת "חלל תקשורת" ששילבה בעיניו נגיעה בעתיד ומענה לצרכים ייחודיים של ישראל.

אהוד ברק: אבל בעיקר מצא מאיר סיפוק בהתמסרותו לפרויקט מורשת המודיעין, שלא היה קם ולא מתקיים כמפעל חינוכי, חי ונושם ללא יוזמתו ומרצו האין-סופיים.

אהוד ברק: מאיר רדה בנו בעניין הזה ביד רמה גם כשהיינו כבר ראשי אמ"ן ורמטכ"לים – בכל מה שקשור למרכז, ויושב פה בחדר יותר מעד אחד למאמץ הזה.

אהוד ברק: בשנת 2003 זכה מאיר, בצדק, בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

אהוד ברק: מאיר, אנושי תמיד, ואיש של חברים – בדאגת אמת בכל נפתולי ההתמודדות עם נפילתו ותלייתו של אלי כהן, השם ייקום דמו; במאבק על החזרת עצורי פרשת "עסק הביש" ממצרים; בקשר עם חברים מכל מסלול חייו הביטחוני כשהוא כבר בעולם הכלכלי, ו – מי יכול לשכוח – גם במסיבות הרעים של יום העצמאות בחצר ביתו ברמת-גן, עם כל מי שיש להם מניות יסוד בהקמתה ובביטחונה של ישראל.

אהוד ברק: יונה, הבנות, הנכדים והנינים, המשפחה – מעטים זכו כמותכם לבעל, אב, סב ובן משפחה שהיה אדם בביתו ואיש גדול בצאתו, בהליכותיו ובחותם שהשאיר על עמנו.

אהוד ברק: אנחנו זוכרים ונזכור את מאיר עמית בכל דרכינו ומעשינו.

אהוד ברק: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: הפסקה לדקה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה למשפחה ולכל החברים.

ראובן ריבלין: (קריאה ראשונה)

ראובן ריבלין: אני מחדש את הישיבה בהמשך הדיון על הצעת חוק שירותי קבורה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: ודאי, לא יכול שאתה לא תסיים את הדיון, אלא אם כן אתה תחליט שאתה לא מסיים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני רואה שהשר נמצא כאן.

שלמה מולה: אני קודם כול רוצה לברך על יוזמת החקיקה.

שלמה מולה: אני רק רוצה לבקש מהשר – החקיקה הזאת איננה מספיקה.

שלמה מולה: אני יודע להגיד שיש עשרות אנשים, בעיקר בבתי-עלמין בצפון, באזור חיפה, באזור הקריות, שנדרשים לשלם מכספם האישי אלפי שקלים.

שלמה מולה: אני פניתי גם באופן אישי לשר, הראיתי לו חשבונית תשלום של 15,000 שקל, 20,000 שקל, 12,000 שקל, 8,000 שקל.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שדווקא משום שאנחנו יודעים את הבעיה שנוצרה, באילו נסיבות נוצרה – למה דורשים מאנשים לשלם אלפי שקלים, לפעמים גם שלא לצורך?

שלמה מולה: אני מקווה שבמסגרת הצעת החוק – השר, אני יודע, הוא קשוב, דיברתי אתו כמה פעמים, ואני חושב שזאת הזדמנות, אולי יוצאת מן הכלל, לסגור את הפרצה הזאת, שגם אנשים שרוצים להיקבר – שייקברו בכבוד, וגם שהמשפחות שלהם לא יידרשו לשלם אלפי שקלים.

שלמה מולה: אני חושב שצריך שוויון במתן שירותי דת, בכלל זה גם קבורה צריכה להיות זכות יסוד שכל אזרח מקבל.

שלמה מולה: אבל לא יכול להיות שבבתי-עלמין בחיפה יגבו אלפי שקלים.

שלמה מולה: איך זה יכול להיות?

שלמה מולה: איך זה יעלה על הדעת?

שלמה מולה: אני יודע שהתקיימו דיונים גם אצל השר, וגם – אם אני לא טועה – באחת הוועדות של הכנסת.

שלמה מולה: אני חושב שיש דרישה לא שוויונית של תשלומים של אלפי שקלים.

שלמה מולה: אלפי שקלים.

שלמה מולה: זה דבר לא נכון, וצריך לסגור את הפרצה הזאת.

שלמה מולה: אני יודע להגיד שדווקא מי שנדרשו לשלם הרבה מאוד כספים הם דווקא עולים, גם מחבר המדינות וגם מאתיופיה.

שלמה מולה: מטבע הדברים, אנשים פנו אלינו.

שלמה מולה: לכן אני חושב שבמסגרת ההסדר שהשר עושה סביב העניין הזה הוא חייב לקבוע תעריף אחיד שמאפשר לאנשים – גם אם יגבו כסף, הם יצטרכו לעמוד באמות מידה מקובלות.

שלמה מולה: לא יכול להיות שאנשים שבאים לקבור את מתיהם יידרשו פתאום לשלם אלפי שקלים.

שלמה מולה: לכן אנחנו נתמוך בהצעת החוק, אבל נדרוש מהשר, במהלך החקיקה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, להכניס תיקונים שיאפשרו מתן הזדמנות קבורה שווה לכל אזרח בישראל.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: חבר הכנסת – אחרון הדוברים – נסים זאב.

מגלי והבה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שירותי קבורה באה בעיקר לעודד קבורה חוקית ורוויה יותר, כדי להתמודד עם הבעיה של השטחים, אבל לא ברור לי, משום מה, איך הנושא קשור כלכלית לשנים 2010-2009, בהמשך להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית במשק המדינה.

נסים זאב: איזה קשר יש בין שני הנושאים?

נסים זאב: אני חושב שאין כאן שום קשר אמיתי, אלא רוצים לחסוך בקרקעות ובשטחים, שבוזבזו אולי שלא לצורך, אבל אנחנו יודעים שאנשים מוכנים לשלם על חלקה אחת, אם היא בודדת, אפילו סכום כפול, מכופל ומשולש, בתנאי שיקבלו חלקה נפרדת ולא קבורה בקומות כפי שאנחנו מכירים היום.

נסים זאב: אני יודע שיש יישובים שלא קיימים בהם בתי-עלמין, ונכון מאוד ששר הפנים לא יכול להכניס כרגע את המגבלה, לפני שיאושרו שטחים שבהם יהיה אפשר לקבור.

נסים זאב: זאת אומרת, אי-אפשר למנוע מיישובים שעד לרגע זה לא קיים אצלם סדר ושטחים שמאושרים על-ידי משרד הפנים, ומצד שני להכניס אותם כבר למגבלה הזאת.

נסים זאב: אני רוצה רק להעיר, בהמשך דבריו של חבר הכנסת מולה – אנחנו יודעים שבאופן מכוון חברות קדישא מכריזות על שטחים כי הם שטחים סגורים.

נסים זאב: איך הם עושים את זה בצורה מקצועית?

נסים זאב: הם הופכים את זה כאילו לשבילים, או לדרך – – –

מגלי והבה: אתה מגלה את כל הסודות.

נסים זאב: אני לא מגלה סודות.

נסים זאב: בסופו של דבר גם הביטוח הלאומי מכיר בזה, אבל זה צריך להיות על-פי תוכנית.

נסים זאב: אם בתוכנית הם מראים שהשבילים קיימים בשטח, לא יכול להיות שאותם שבילים יהפכו, אחרי שמכריזים על השטח – אדוני היושב-ראש, זה מאוד חשוב – – –

מגלי והבה: אתה בזכות דיבור, אדוני, ואני אתך.

נסים זאב: לא, אני רק רוצה לומר לך – מכריזים על השטח שטח סגור, ואז על-פי חוק אפשר אפילו לשלש את המחיר, ולאחר מכן פותחים את השבילים, מבטלים אותם והופכים אותם לאתרי קבורה.

נסים זאב: אז יש כאן רווח – הייתי אומר: "עושה עושר ולא במשפט".

מגלי והבה: לכן אדוני מתריע.

נסים זאב: לכן אני מתריע, ואומר שזה חייב להיות על-פי תוכנית, וכל חברה קדישא צריכה להראות תוכנית ולהיצמד לאותה תוכנית.

מגלי והבה: יישר כוח.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירותי קבורה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009.

מגלי והבה: נא לשבת.

מגלי והבה: מי שרוצה – להצביע.

מגלי והבה: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי קבורה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 18, נגד – 1; היושב-ראש.

מגלי והבה: אמרתי את זה: כל עוד לא נגיע להסדר בנושא הקברות ביישובים ובמגזר הלא-יהודי, אנחנו נהיה נגד.

קריאות: – – –

מגלי והבה: ודאי, עוד לא החלטתי.

מגלי והבה: אני מכריז שהחוק התקבל בקריאה ראשונה ויועבר לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: [מס' כ/199, כ/262; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שלישי, חוב' י"ז, עמ' 14544; מושב רביעי, חוב' א', עמ' 20017.]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, חברי חברי הכנסת, בסדר-היום.

מגלי והבה: בקשת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות להחיל דין רציפות על הצעות החוק כדלקמן – ימסור לנו את ההודעה חבר הכנסת חיים כץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 108) (ביטוח סיעודי לנפגעי עבודה), התשס"ח–2008, והצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 25) (יתום משני הוריו), התשס"ט–2009.

מגלי והבה: אדוני, יושב-ראש הוועדה, הבמה לרשותך.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 108) (ביטוח סיעודי לנפגעי עבודה), התשס"ח–2008, אושרה בקריאה ראשונה בכנסת השבע-עשרה והועברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: את הצעת החוק יזם חבר הכנסת זבולון אורלב.

חיים כץ: סעיף 148 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, קובע כי המוסד לביטוח לאומי רשאי לנכות מקצבה של נכה עבודה שנקבעה לו דרגת נכות יציבה דמי חברות לטובת ארגון ששר הרווחה והשירותים החברתיים הכריז עליו ארגון של נכי עבודה, תשלומים לקרן הדדית של אותו ארגון ודמי השתתפות בביטוח חיים הדדי שסידר הארגון.

חיים כץ: בהצעת החוק שמוצע להחיל עליה דין רציפות מוצע לקבוע כי המוסד יהיה רשאי לנכות מקצבה של נכה עבודה גם דמי השתתפות בביטוח סיעוד הדדי שסידר ארגון נכי העבודה.

חיים כץ: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות החליטה להודיע לכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק, ואני מתכבד להביא הודעה זו לפני מליאת הכנסת.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

מגלי והבה: אני מניח שמכיוון שזאת הודעה, והחוק מחייב – – –

חיים כץ: לא, צריך לאשר בהצבעה.

מגלי והבה: בעוד שבועיים.

חיים כץ: בעוד שבועיים?

מגלי והבה: זה החוק.

מגלי והבה: אנחנו אתך, לא נגדך.

חיים כץ: אני אביא את הטופס השני.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אנחנו נרשה לך להביא את הטופס השני, להצעת החוק השנייה, ולאחר מכן נעבור לשאילתות לשר לביטחון הפנים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת החליטה בישיבתה ביום ח' בחשוון התש"ע, 26 באוקטובר 2009, לבקש מהכנסת להחיל דין רציפות על הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 25) (יתום משני הוריו), התשס"ט–2008.

חיים כץ: ההצעה אושרה בקריאה ראשונה בכנסת השבע-עשרה, ביום כ"ט בתשרי התשס"ט, 28 באוקטובר 2008.

חיים כץ: הכנסת הרשתה, בהחלטתה מ-29 באוקטובר 2008, לחלק את הצעת החוק.

חיים כץ: בהצעת החוק שהוועדה מבקשת להחיל עליה דין רציפות נכלל אותו החלק מהצעת החוק שפוצל כאמור, שמתייחס לסעיף 7(א2), (ג)(2) ו-(ד) לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל–1970.

חיים כץ: ההצעה היא לקבוע שגם יתום משני הוריו, שרק אחד מהם הוא נפגע פעולת איבה, יהיה זכאי לתגמול החודשי שניתן כיום ליתום ששני הוריו הם נפגעי פעולות איבה.

חיים כץ: ההצעה קובעת גם מדרג, שלפיו יתום כאמור שגילו בין 21 ל-25 יהיה זכאי לחלק מהתגמול החודשי בתנאים מסוימים, ויתום שגילו עולה על 25, עד גיל שייקבע בהמשך ההכנה של הצעת החוק בוועדה, יהיה זכאי לחלק מהתגמול החודשי בתנאים מסוימים ולמשך שנתיים.

חיים כץ: הממשלה הסכימה להחלת דין רציפות על הצעת החוק כפוף לתיאום נוסח החוק והליכי החקיקה עמה.

חיים כץ: אני פונה אל חברי הכנסת לאשר את בקשת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות להחיל דין רציפות גם על הצעת חוק זו.

חיים כץ: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת כץ.

מגלי והבה: אנחנו גם שמענו את ההודעה השנייה על דין הרציפות, ועל מנת לאפשר לסיעות או מי שרוצה להתנגד, בהתאם לתקנון, שבועיים אלה.

מגלי והבה: יש עוד הצעה, אדוני?

חיים כץ: לא.

מגלי והבה: אם כך, נאפשר את השבועיים האלה, בהתאם לתקנון.

מגלי והבה: מי שרוצה להגיש התנגדות, זה הזמן, ונצביע בעוד שבועיים.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו מזמינים את השר לביטחון פנים לענות על השאילתות.

מגלי והבה: עד שהוא יעלה – חבל שאלה שטורחים ושואלים לא נמצאים כאן על מנת לקבל את תשובותיהם.

מגלי והבה: אלה שנמצאים כאן, אני מודה להם.

מגלי והבה: הרשימה ארוכה, ואנחנו מזמינים, כפי שאמרתי, את אדוני השר לביטחון פנים.

מגלי והבה: הבמה היא שלך.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אנחנו מתחילים בשאילתא מס' 34, של חבר הכנסת דוד אזולאי: התנהגות שוטרים במשטרת עפולה.

מגלי והבה: מכיוון שהוא לא נמצא – – –

אמנון כהן: הוא פה, הוא פה.

מגלי והבה: איפה פה, אדוני, חבר הכנסת אמנון כהן?

מגלי והבה: אני רואה שאתה דואג לבן סיעתך.

מגלי והבה: לפרוטוקול, כיוון שהוא לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ד בניסן התשס"ט (8 באפריל 2009): פורסם כי שוטרים מעפולה הכריחו אדם להגיע לחקירה אף שהיה באוטובוס האחרון שעשה דרכו מצפת לירושלים, וסירבו לבקשותיו שיגיע לחקירה בכל מקום ובכל עת שיידרש.

מגלי והבה: חקירתו בוצעה עקב תלונת אשה באוטובוס שעמה התווכח.

מגלי והבה: הוא שוחרר בתום החקירה בשעה 01:00 בעפולה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נבדקה התנהגות המשטרה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע נתנה המשטרה עדיפות למתלוננת?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת ביקש לדון בפרסום שלפיו שוטרים מעפולה הכריחו אדם להגיע לחקירה אף שהיה באוטובוס האחרון מצפת לירושלים.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקה שנערכה מול המשטרה עולה כי בתאריך 26 בפברואר, באוטובוס "אגד" שנסע מצפת לירושלים דרש החשוד מנוסעת באוטובוס לעבור למושבים האחוריים בטענה שהאוטובוס הינו "מהדרין".

יצחק אהרונוביץ': משסירבה הנוסעת הציק לה החשוד, צעק עליה והעליבה במלים בוטות כגון: כלבה, גויה, חוצפנית, כל זאת בנוכחות כל נוסעי האוטובוס.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות התלונה הטלפונית נעצר האוטובוס בצומת התענכים על-ידי שוטרי תחנת עפולה והחשוד והמתלוננת נחקרו בתחנת עפולה.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקה שנערכה עם גורמי "אגד" הוברר שהאוטובוס מצפת לירושלים הינו אוטובוס רגיל המשרת את כלל האוכלוסייה ואינו אוטובוס "מהדרין".

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך הראשונה – התנהגות השוטרים לא נבדקה בהעדר תלונה.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך השנייה, המשטרה לא נתנה עדיפות למתלוננת.

יצחק אהרונוביץ': יתירה מכך, מייד כאשר הורד מן האוטובוס נשאל החשוד אם בכוונתו להמשיך ולהטריד את הצעירה בהמשך הנסיעה.

יצחק אהרונוביץ': החשוד השיב כי הוא מחויב לשליחות שלו והוא חלק מ"משמרות הצניעות" ועליו למלא את ייעודו.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות תשובתו זאת נלקח לחקירה בתחנה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא 104, של חבר הכנסת נסים זאב – שכל הזמן נמצא כאן:

מגלי והבה: תלונות בנושאים דתיים.

מגלי והבה: אדוני השר לביטחון פנים, בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ט (27 במאי 2009): מעת לעת אנו שומעים ומדווחים על מקרים של פגיעה בבתי-כנסת ובתי-עלמין שהוגשו תלונות לגביהם.

מגלי והבה: כן מוגשות תלונות בגין זיופי תעודות כשרות ופעילות מיסיונרית.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: כמה תלונות בשלושה נושאים אלה – חילול בתי-כנסת ובתי-עלמין, זיופי כשרות ופעילות מיסיונרית – הוגשו בכל שנה בחמש השנים האחרונות?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: כיצד הסתיימו החקירות בתלונות אלה?

יצחק אהרונוביץ': סגן יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת נסים זאב ביקש לדון בנתונים על תלונות המוגשות בנושאי פגיעה בבתי-כנסת ובתי-עלמין, זיופי תעודות כשרות ופעילות מיסיונרית.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת הנתונים עולה כי בעבירות של חילול בתי-תפילה ובתי-קברות היתה עלייה במספר התיקים שנפתחו בשנים 2005–2007: 36 תיקים בשנת 2005 לעומת 58 תיקים ב-2007.

יצחק אהרונוביץ': אולם החל משנת 2007 חלה ירידה במספר התיקים כך שבשנת 2009 נפתחו 38 תיקים כאשר בחמישה מקרים הגיעו להרשעה ובשאר התיקים לא הגיעו לכתב אישום.

יצחק אהרונוביץ': בעבירות של הונאה בכשרות חלה מגמה הפוכה – בשנים 2005–2007 היתה ירידה במספר התיקים שנפתחו: חמישה בשנת 2005 לעומת שניים ב-2007.

יצחק אהרונוביץ': אולם החל מ-2007 חלה עלייה במספר התיקים שנפתחו, לעומת 2009, שבה נפתחו שמונה תיקים כאשר ארבעה מקרים נמצאים בפרקליטות להגשת כתב אישום.

יצחק אהרונוביץ': בעבירות של מתן הטבות כפיתוי להמרת דת – בשנת 2005 נפתח תיק אחד, לעומת שנת 2006, שבה היתה עלייה משמעותית, נפתחו שישה תיקים.

יצחק אהרונוביץ': מאותה שנה חלה ירידה ומתחילת שנת 2009 נפתח תיק אחד המצוי בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': אני מציע שנסתפק בהודעה הזאת.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, נסתפק?

מגלי והבה: מגיעה לך הזכות לשאלה נוספת.

נסים זאב: שאלה קצרה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: קצרה.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני השר, האם כאשר אדוני מתכוון לנתונים של הפגיעה זה כולל גנבת ספרי תורה או רק פשוט ונדליזם?

יצחק אהרונוביץ': אני אסביר.

יצחק אהרונוביץ': חילול בתי-קברות ומקומות תפילה מייחסים לעבירות הבאות: הסגת גבול במקום פולחן או קבורה, חילול מקום קדוש, פגיעה בבנייני ציבור או במצבות.

יצחק אהרונוביץ': זה הנושא של חילול בתי-קברות.

יצחק אהרונוביץ': לגבי כשרות מתייחסות העבירות הבאות: איסור הונאה בבית-אוכל, בייצור, שיווק ומכירה, בשחיטה וחובת הצגת תעודת כשרות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עושים את ההפרדה בין הדברים.

יצחק אהרונוביץ': כך חילקתי מבחינת הנתונים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון פנים.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר.

מגלי והבה: אומנם חבר הכנסת אזולאי הגיע.

מגלי והבה: התשובה שלך לשאילתא הקודמת – – –

דוד אזולאי: לא חשוב, יש לי עוד כמה שאלות.

מגלי והבה: אני יודע.

מגלי והבה: רק רציתי להודיע לך שקראנו לך, וזה עבר לפרוטוקול.

מגלי והבה: השר עוד פה, ואחרי הישיבה תוכל לקבל את התשובה.

דוד אזולאי: אני אסתדר עם השר.

מגלי והבה: אני בטוח.

מגלי והבה: שאילתא מס' 123 של חברת הכנסת חנין זועבי – לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': קודם שאילתא 107.

יצחק אהרונוביץ': זה לא הולך לפי הסדר?

מגלי והבה: לפי הסדר, אדוני, אבל הוא לא היה כאן.

מגלי והבה: שאילתא מס' 107 של חבר הכנסת דוד אזולאי: חייל ריסס צלבי קרס על בית-כנסת.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ט (27 במאי 2009): פורסם כי המשטרה תפסה שלושה צעירים, אחד מהם חייל, שריססו צלבי-קרס על קירות בית-כנסת בתל-אביב.

מגלי והבה: השלושה נחקרו בגין "השחתת פני מקרקעין".

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מה העלתה החקירה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה היה ההסבר למעשיהם? 4.

מגלי והבה: האם מדובר ביהודים?

מגלי והבה: בילידי הארץ?

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: האם יוגש נגדם כתב אישום?

יצחק אהרונוביץ': אדוני סגן היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ביקש לדון בפרסום שלפיו המשטרה תפסה שלושה צעירים, אחד מהם חייל, שריססו צלבי-קרס על קירות בית-כנסת בתל-אביב.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת הפרטים עולה כי בתאריך 4 במאי, בשעות הלילה, הגיע צוות סיור לרחוב לה-גרדיה 68 בתל-אביב, ובמקום הבחינו כי על קיר בית-הכנסת רשומה כתובת גרפיטי.

יצחק אהרונוביץ': מאחר ששרר חושך, במבט ראשון נראה היה כאילו כתובת הגרפיטי הינה של ציורים עם צלבי-קרס.

יצחק אהרונוביץ': אולם, לאחר מכן הוברר כי מדובר בכיתוב של המלה "יפתח" באנגלית,IFTAH , ובמלה "קריק", שפירושה ברוסית "צעקה".

יצחק אהרונוביץ': במקום עוכבו שלושה צעירים, עולים מחבר העמים, החשודים במעשה.

יצחק אהרונוביץ': הם נעצרו לחקירה ובשלב ראשון הכחישו כל קשר למעשה ומעצרם הוארך על-ידי שופט.

יצחק אהרונוביץ': בחקירה נוספת הודו החשודים בהשחתת פני מקרקעין, כאשר שני האזרחים ציירו את כתובת הגרפיטי ואילו החייל עמד בצד וצפה בהם מציירים.

יצחק אהרונוביץ': מהחקירה עולה עוד כי אף אחד מהחשודים לא ידע שמדובר בקיר של בית-כנסת, אלא ניצלו את הקיר הריק והצבע שהיה זמין בידם לשם ביצוע העבירה.

יצחק אהרונוביץ': שלושת החשודים הביעו חרטה על מעשיהם, ובתום החקירה הועבר התיק לעיון הגורמים המשפטיים לשקילת הגשת כתב אישום כנגד מי מהם.

יצחק אהרונוביץ': אני מציע להסתפק במענה.

מגלי והבה: אדוני חבר הכנסת אזולאי, שאלה נוספת?

דוד אזולאי: אדוני השר, לא הבנתי מדבריך האם המלצת המשטרה היתה להגיש כתב אישום כנגד אותם אנשים או שהמשטרה הסתפקה באיזושהי אזהרה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אזולאי, שלושת החשודים הביעו חרטה על מעשיהם.

יצחק אהרונוביץ': התיק הועבר לבחינת הפרקליטות, ובפרקליטות שוקלים כרגע אם להגיש כתב אישום.

דוד אזולאי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים לפי סדר.

מגלי והבה: שאילתא 123 של חברת הכנסת חנין זועבי; כפי שקבענו קודם, אדוני – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חברת הכנסת שאלה את השר לביטחון פנים ביום י"א בסיוון התשס"ט (3 ביוני 2009): משטרת מרחב הנגב הציבה לאחרונה מחסומים משטרתיים בכניסה לכפר תראבין.

מגלי והבה: הקמת המחסומים מהווה פגיעה חמורה בזכויות יסוד של התושבים, כולל הזכות לחירות, לחופש תנועה ולפרנסה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה היא המטרה בהצבת המחסומים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מתי יוסרו המחסומים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם תחושת הביטחון של תושבי עומר שווה יותר מזכויות היסוד של תושבי תראבין?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חברת הכנסת חנין זועבי ביקשה לדון בהצבת מחסומים משטרתיים בכניסה לכפר תראבין.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': ההחלטה על הצבת המחסומים היתה על רקע ביצוען של עבירות חמורות: סחיטה באיומים, הצתות, יידויי אבנים, פגיעה בתשתיות ועוד.

יצחק אהרונוביץ': החלטה זאת היתה על-פי שיקולי מפקד המרחב והינה מידתית וסבירה.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, משטרת מרחב הנגב נדרשת להצבת מחסומים בכל מקום שבו יש צורך בכך על מנת לבצע את חובתה של המשטרה באכיפת החוק ומניעת הפשיעה.

יצחק אהרונוביץ': סמכותם של שוטרים להורות לאזרחים לעצור ולהציג לבדיקה מסמכי זיהוי וחפצים אישיים היא חלק מהתפקידים המוטלים על כוחות הביטחון ומהם נגזרות חובות האזרחים לציות ושיתוף פעולה מלא.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מדובר במחסומים "מדלגים" לפי הצורך ועל-פי שיקול הדעת ולא במחסומים קבועים.

יצחק אהרונוביץ': מחסומים מסוג זה מוצבים במידת הצורך בכל שטחי המחוז ולאו דווקא בתראבין.

יצחק אהרונוביץ': לאור האמור, המחסומים מוסרים כאשר אין צורך בהם וזאת על-פי שיקול דעת המפקדים בשטח.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': הטענה שלפיה הצבת המחסומים פוגעת בזכות התושבים החוקתית לחירות וחופש התנועה צריכה להיבחן אל מול האינטרס הציבורי.

יצחק אהרונוביץ': זאת משום שגם זכויות בעלות תוקף חוקתי אינן זכויות מוחלטות והן חייבות להתיישב עם אינטרסים אחרים.

יצחק אהרונוביץ': זאת ועוד, לצד זכותו של כל אזרח לכבוד ולחופש תנועה יש לדאוג ליישום האינטרס הציבורי שבשמירה על שלומם וביטחונם של כלל האזרחים.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך, פעילות השוטרים מתבצעת תוך שמירה על איזון ראוי בין זכויות האדם מחד ושמירה על הסדר הציבורי ואכיפת החוק מאידך.

מגלי והבה: שאילתא מס' 152 של חבר הכנסת אריה אלדד: בנייה לא חוקית בנגב, בגליל ובירושלים.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ט (10 ביוני 2009): מקובל, על-פי התקשורת, כי ישנם עשרות אלפי בתים ומאות יישובים ערביים בלתי חוקיים בשטחי הנגב, הגליל וירושלים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: כמה בתים נבנו שלא בחוק במגזר הערבי?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: לכמה מהם הוצאו צווי הריסה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כמה מהצווים בוצעו?

יצחק אהרונוביץ': אדוני סגן היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אריה אלדד ביקש לדון בנושא בנייה בלתי חוקית ביישובים הערביים בשטחי הנגב, הגליל וירושלים.

יצחק אהרונוביץ': ראשית, עלי לציין כי נושא הבנייה הבלתי-חוקית הינו בתחום טיפולה של היחידה לפיקוח על הבנייה שבמשרד הפנים, ועדות תכנון ובנייה מקומיות ומרחביות ומינהל מקרקעי ישראל.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל מסייעת, במידת הצורך, למימוש צווי הריסה ואף מתלווה לפקחים באיתור עבירות.

יצחק אהרונוביץ': הסיוע ניתן באמצעות כלל תחנות המשטרה הפזורות ברחבי הארץ ובאמצעות הזרוע המבצעית של מתפ"א – מינהלת תיאום פעילות אכיפה – שזהו עיקר ייעודה.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': מנתונים שהתקבלו ממשרד הפנים ומינהל מקרקעי ישראל עולה כי קיימים כ-67,000 מבנים בלתי חוקיים במגזר הערבי.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': בידי היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה במשרד הפנים קיימים 1,130 צווי הריסה שיפוטיים ישנים, מרביתם לפי סעיף 212 לחוק התכנון והבנייה.

יצחק אהרונוביץ': צווים אלה לא ניתנים לביצוע בשלב זה מאחר שטרם נבדקו על-ידי המחלקה לאכיפת דיני המקרקעין בפרקליטות המדינה.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בצווים שהוצאו כנגד מבנה ללא איתור הבעלים ונדרש אישור פרקליטות טרם ביצועם על-פי הנחיות היועץ המשפטי לממשלה.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': במחצית שנת 2009, מתאריך 1 בינואר 2009 ועד 30 ביוני 2009, בוצעו בכל הארץ 264 הריסות ופינויים, בסיוע הזרוע המבצעית של מינהלת תיאום פעילות אכיפה – מתפ"א – במשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': לא הוספתי את ההריסה שאתמול היתה בוואדי-עארה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: תודה, אדוני השר, על התשובה המפורטת.

אריה אלדד: אכן אתמול ראינו גם בטלוויזיה, גם שמענו על הריסה שנדרשו לה, לביצועה, כמדומני 400 או 500 שוטרים.

אריה אלדד: האם בכוונת משרדך להקצות כוח-אדם כזה באופן קבוע על מנת לאכוף את החוק בתחום הזה?

יצחק אהרונוביץ': אמרתי: שמירת החוק עומדת בראש סדר העדיפויות, והדוגמה של אתמול היא דוגמה של 400 ו-600, ואנו לא נירתע, למרות המצב המורכב.

יצחק אהרונוביץ': הבית שהיה במרכז הכפר, אני אישרתי את הביצוע, והמשטרה ביקשה לסייע לכוחות הפועלים שם, גופי האכיפה.

יצחק אהרונוביץ': לא נירתע.

יצחק אהרונוביץ': ניתן כל מה שדרוש – כל מה שדרוש כדי לקיים את החוק ולאפשר למערכות לטפל בכל הנושא של צווים, גם שיפוטיים וגם מינהלתיים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנו ממשיכים.

מגלי והבה: שאילתא מס' 153 של חבר הכנסת יריב לוין: אלימות שוטרים כלפי קטין בבית-שמש.

מגלי והבה: יש אותה שאילתא, שאילתא מס' 155, לחבר הכנסת דוד אזולאי, באותו עניין.

מגלי והבה: לכן, אדוני יענה על שתי השאילתות, ואם תהיה שאלה נוספת – נראה בהמשך.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת יריב לוין שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ט (10 ביוני 2009): כתבת ערוץ-2, דנה סומברג, חשפה כי בתאריך 19 במאי 2009 אירע בבית-שמש מקרה של אלימות מצד שוטרים כלפי קטין בן 14.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: אילו פעולות ננקטו בעניינם של השוטרים שנהגו באלימות?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי להבטיח שאירוע דומה לא יקרה פעם נוספת?

מגלי והבה: ביום י"ח בסיוון התשס"ט (10 ביוני 2009): פורסם כי מצלמות תיעדו שוטרים שהכו ילד.

מגלי והבה: חבר עיריית בית-שמש טוען שניסה לדבר עם מפקד התחנה ונתקל בזלזול.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הדבר נכון?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – האם עבר הנושא למחלקה לחקירות שוטרים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם במקביל נעשה דבר למנוע תחושתם של החרדים בעיר באשר ליחס המשטרה?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: מדוע התעלם פקד התחנה מחבר העירייה?

יצחק אהרונוביץ': תודה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת ויריב לוין ביקשו לדון בכתבה שבה מצלמות תיעדו שוטרים שנקטו אלימות כלפי קטין בן 14.

יצחק אהרונוביץ': עוד נטען, כי חבר עיריית בית-שמש נתקל בזלזול מצד מפקד התחנה.

יצחק אהרונוביץ': ראשית, יש לציין כי האירוע נדון בוועדת הפנים של הכנסת – ואתה מכיר את זה, אדוני היושב-ראש – בהשתתפות מפקד מחוז ירושלים במשטרת ישראל, אשר התייחס למקרה בהרחבה.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת פרטי המקרה עולה כי בתאריך 19 במאי הגיעה ניידת סיור לאירוע של הצתה בבית-שמש.

יצחק אהרונוביץ': במקום עוכבו שלושה קטינים, ביניהם הקטין נשוא השאילתא.

יצחק אהרונוביץ': מפיו של הקטין נדף ריח אלכוהול, הוא סירב לעיכובו, תפס בעמוד חשמל וסירב לעוזבו, למרות בקשותיהם של השוטרים כי יעלה לניידת, ואף שהסבירו לו כי במידה שימשיך לסרב לעיכוב השוטרים ייאלצו לעצור אותו ואף להשתמש כנגדו בכוח לשם ביצוע המעצר, התמיד הקטין בסירובו.

יצחק אהרונוביץ': משהמשיך הקטין לסרב לעיכובו, הודיעו לו השוטרים על מעצרו, תפסוהו בידיו וברגליו במטרה להכניסו לניידת, והקטין, שנשכב ביוזמתו על הארץ, החל לקלל את השוטרים ולתקוף אותם בבעיטות תוך שהוא תופס בפגוש הרכב.

יצחק אהרונוביץ': בסופו של דבר הצליחו השוטרים להכניס את הקטין לניידת, ובחיפוש שנערך בבגדיו נמצאו סכין ומברג.

יצחק אהרונוביץ': לגבי התלונות על אלימות שוטרים – המשטרה העבירה את הכול למח"ש.

יצחק אהרונוביץ': דווח למח"ש על האירוע.

יצחק אהרונוביץ': מבירור עם המחלקה לחקירות שוטרים הוברר כי התלונה התקבלה אצלם וכי נפתחה חקירה בנושא.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, משטרת ישראל פועלת למתן שירות מקצועי ואיכותי לכלל האוכלוסייה המתגוררת בבית-שמש.

יצחק אהרונוביץ': קצין האק"מ של התחנה והמש"קים הקהילתיים נפגשים בצורה סדירה עם האוכלוסייה ודנים בכלל נושאי הקהילה ובדגש על אירועים כאלה ואחרים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי התלונה על זלזול מצד מפקד התחנה, יש לציין כי מפקד התחנה שהה במשלחת המשטרה לפולין בזמן האירוע, וחבר מועצת העיר, , אשר שלח מכתב למפקד התחנה, נענה על-ידי סגנו במענה ענייני שבו צוין כי הפרטים אינם נכונים, וכי התיק הועבר לטיפול המחלקה לחקירות שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': עם שובו של מפקד התחנה מחו"ל זימן מפקד התחנה את חבר מועצת העיר ראובן כהן לשיחה במשרדו ובה הבהיר לו את עמדת המשטרה ואת אופן הטיפול בתיק, והשניים שוחחו על מצב הנוער בעיר.

יצחק אהרונוביץ': באותה שיחה הסכים מר כהן כי יש לעשות את המיטב לשיפור הנושא.

יצחק אהרונוביץ': השיחה היתה נעימה ולא היה כל זלזול מצד מפקד התחנה, ההיפך הוא הנכון.

מגלי והבה: תודה לאדוני.

מגלי והבה: אנו ממשיכים בסדר.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני השר, תודה רבה על תשובתך, ואכן אני מאשר שהתקיים דיון בוועדת הפנים בהשתתפות מפקד המחוז.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני רוצה לומר לך, כאדם שראה את התמונות שם במקום, אני חושב שמי שראה: לא יעלה על הדעת ששלושה שוטרים, כל אחד במידותיו הוא, מול ילד, ואחר כך יגידו שאותו ילד השתמש באלימות – אני חושב שאפילו הדבר הזה לא היה צריך – אני מבין שכתבו את הדברים האלה לשר, וזה לא היה צריך להיות כך.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני לא יכול להתעלם ממה שאמר פה השר על המפגש – ואני מברך על כך – של חבר מועצת העיר עם מפקד התחנה.

דוד אזולאי: אבל אני חושב, אדוני השר, הגיע הזמן שהשוטרים ידעו, מעבר לתפקידם, גם יש קצת מערך של יחס אנושי, ולצערי הרב, הדבר הזה חוזר על עצמו.

דוד אזולאי: קצת לשפר את יחסי האנוש בין השוטר לבין האזרח.

דוד אזולאי: תודה.

מגלי והבה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': שוב אני חוזר, חבר הכנסת אזולאי, אנו לא נעמוד, לא אתה ולא אני, במקומנו, ונשפוט לצד כזה או אחר.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהיתה תלונה, החומר הועבר למח"ש.

יצחק אהרונוביץ': שבמשרד המשפטים יבדקו.

יצחק אהרונוביץ': אם יש מקום להעמיד אותם לדין, הם יועמדו לדין.

יצחק אהרונוביץ': אתה מכיר את עמדותי, ולא אחוס על אף שוטר שעשה דבר עבירה.

יצחק אהרונוביץ': מצד שני, צריך לשמוע את כל הסיפור ולתת למח"ש לחקור את הדבר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנו ממשיכים, חברי חברי הכנסת.

מגלי והבה: שאילתא 211 של חבר הכנסת חיים אמסלם – לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא 154 לא?

מגלי והבה: תיכף.

מגלי והבה: לשתיהן אותה תשובה.

מגלי והבה: אדוני, כבר ענית.

יצחק אהרונוביץ': בסדר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ט' בתמוז התשס"ט (1 ביולי 2009): פורסם כי שכונת רמת-שלמה בירושלים סובלת בתקופה האחרונה מגל של גנבות, בעיקר מצד תושבי השכונות הערביות שבאזור.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם ידוע על כך למשטרה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מה עושה המשטרה בנושא?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת חיים אמסלם ביקש לדון בפרסום על גל גנבות בשכונת רמת-שלמה בירושלים שמבוצעות על-ידי תושבי השכונות הערביות שבאזור.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת הנתונים של עבירות התפרצויות ועבירות רכוש בשכונת רמת-שלמה בשנה זאת בהשוואה לנתונים של תקופה מקבילה אשתקד עולה כי אין כל שינוי בנתונים:

יצחק אהרונוביץ': במחצית שנת 2008 נתקבלו תלונות על 16 עבירות וכך גם במחצית הראשונה של 2009.

יצחק אהרונוביץ': ראוי להדגיש כי אף שיש עלייה בעבירות גנבות הרכב – 12 השנה לעומת 10 בשנה שעברה – דווקא בעבירות של התפרצות לעסק ולדירה, שנחשבות לעבירות החמורות מבין עבירות הרכוש הנוגעות למרחב הפרטי של האזרח יש ירידה בתלונות ביחס לשנה קודמת – 4 השנה לעומת 6 בשנה שעברה.

יצחק אהרונוביץ': יחד עם זאת, המשטרה פועלת בדרכים שונות על מנת להפחית את מספר העבירות המבוצעות בשכונה, בין היתר על-ידי הפעלת ניידות סיור, בילוש ונוער והפעלת בסיס הפעלה למתנדבים בשכונה שבו מוצבים שני שוטרים קהילתיים אשר חלק מתפקידם הוא מתן מענה לפניות האזרחים.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, פועל מרחב ציון במישור החקירתי והמודיעיני לאיתור מבצעי העבירות בעקבות האירועים שדווחו.

מגלי והבה: שאילתא מס' 215 של חבר הכנסת יעקב כץ – לפרוטוקול.

יעקב כץ: אני פה.

מגלי והבה: אדוני, אני מתנצל, כי יש שלושה כצים.

מגלי והבה: אני רק אספר לך שפעם פרסמו את תמונתו של השר במקום של אחד מחברי הכנסת כץ.

מגלי והבה: אבל אתה פה.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני דילג על 154.

קריאה: 154 זו שאילתא אחרת.

אמנון כהן: על שאילתא אחרת הוא לא ענה.

מגלי והבה: אז אנחנו נענה עליה.

מגלי והבה: משום מה, שתי השאילתות צמודות, וזה מה שבלבל אותנו.

מגלי והבה: אנו נתקן את זה, אדוני חבר הכנסת אזולאי.

מגלי והבה: מכיוון שחבר הכנסת כץ במתח חיובי, נענה, ואחר כך נחזור לשאילתא מס' 154.

מגלי והבה: אני מודה לך, אדוני השר.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ט' בתמוז התשס"ט (1 ביולי 2009): לדברי משטרת ירושלים, שוטרי הרשות הפלסטינית מורשים לפעול בעיר.

מגלי והבה: מאות אלפי ערבים מתגוררים ללא היתר על אדמות יהודיות פרטיות והמשטרה סירבה ללוות את מוסרי צווי הפינוי לשמונה בתים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע מורשים שוטרי הרשות הפלסטינית לפעול בעיר? 2.

מגלי והבה: מדוע המשטרה לא מסייעת במתן צווי פינוי?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה למיגור תופעת ההשתלטות על אדמות יהודיות בירושלים?

יצחק אהרונוביץ': כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ביקש לדון בטענה שלפיה המשטרה סירבה ללוות מוסרי צווי פינוי לשמונה בתים של ערבים המתגוררים ללא היתר על אדמות יהודיות פרטיות וכי "לדברי משטרת ירושלים שוטרי הרשות הפלסטינית מורשים לפעול בעיר".

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': שוטרי הרשות הפלסטינית או כל גורם רשמי של הרשות הפלסטינית אינם מורשים לפעול בעיר, ולא מוכרת לי כל התבטאות שממנה עולה כי "לדברי המשטרה שוטרי הרשות הפלסטינית מורשים לפעול".

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה מסייעת כדבר שבשגרה בביצוע הליכי הוצאה לפועל.

יצחק אהרונוביץ': מסירת הודעות/צווי פינוי איננה מבין ההליכים שלביצועם מתבקש בדרך כלל סיוע משטרתי.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה איננה הרשות המופקדת על הטיפול במקרקעין בהיבט האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': ככל שמוגשות במשטרה תלונות על עבירות פליליות הקשורות במקרקעין, הן מטופלות כמקובל.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת כץ, בבקשה.

יעקב כץ: תודה, כבוד השר.

יעקב כץ: רציתי לדעת, אם שוטרי משטרת ישראל תפסו מישהו מהרשות הפלסטינית שמסתובב בעיר ועליו נשק, מה ההוראות ודרך הטיפול באותו שוטר או באותו איש הרשות הפלסטינית שמסתובב בירושלים חמוש?

יעקב כץ: תודה.

יצחק אהרונוביץ': ההוראות אומרות שאסור להם לנוע – אנשי הרשות חמושים – ולא להיכנס פנימה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר הוראה שמאפשרת להם לנוע.

יצחק אהרונוביץ': מה שמצופה משוטר שנתקל בדבר הזה – חייב לנקוט פעולה, כלומר לעצור אותו ולהביא אותו לחקירה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר מקרה כזה, שאדם שנראה חמוש ושוטר התעלם ממנו.

יצחק אהרונוביץ': אני שומע את זה בפעם בראשונה.

יצחק אהרונוביץ': אם יש לך דברים שאתה רואה, שאתה יכול להצביע עליהם, אני מוכן לבדוק את זה, אבל אין אפשרות לנוע בתוך מזרח-ירושלים חמושים.

יצחק אהרונוביץ': זה דבר בלתי נסבל.

מגלי והבה: תודה לאדוני השר.

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו חוזרים לשאילתא שלך, שאילתא מס' 154:

מגלי והבה: פינוי מבנה תורני ללא התראה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ט (10 ביוני 2009): פורסם כי מבנה, כנראה לא-חוקי, של ישיבת "דרכי-יוסף" בשכונת תל-ציון נהרס ללא כל התראה.

מגלי והבה: מפקדי מג"ב והיס"מ שהרסו את המבנה הודיעו לרב גץ שיש לו כמה דקות לפנות את המבנה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע נהרס המבנה ללא כל התראה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מדוע לא ניתן להם זמן סביר להתפנות?

מגלי והבה: בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, חבר הכנסת דוד אזולאי ביקש לדון בפרסום שלפיו מבנה של ישיבה בשכונת תל-ציון נהרס ללא כל התראה.

יצחק אהרונוביץ': בראשית דברי אבקש להבהיר כי האחריות ככלל בנושא השלטון ביהודה ושומרון הינה על צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': סוגיית הבנייה הבלתי-חוקית מטופלת על-ידי המינהל האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל מקבלת מהמינהל האזרחי בקשות לסיוע בטיפול בפינוי מבנים שנבנו באופן בלתי חוקי.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, אני מדבר גם על סמכות – למעשה, מי נושא באחריות ומי נותן את הסיוע.

יצחק אהרונוביץ': מבירור פרטי המקרה הנדון עולה כי המבנה הבלתי-חוקי הינו יביל בגודל של כ-40 מ"ר, אשר הוצב מחוץ לתוכנית המיתאר, ושימש כחדר אוכל של ישיבה שנבנתה במקום ללא אישורים.

יצחק אהרונוביץ': במהלך חודש אפריל 2008 הוגשה בקשת סיוע מהמינהל האזרחי לתחנת בנימין שבמחוז ש"י לביצוע הריסת המבנה, לאחר שנבדק על-ידי היועץ המשפטי של המינהל האזרחי וקיבל תיקוף משפטי.

יצחק אהרונוביץ': עיון בצו ההריסה מלמד כי חתומים עליו גורמים בכירים, החל בראש המינהל האזרחי, מפקד האוגדה, אלוף פיקוד, וכלה ברמטכ"ל.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 16 באפריל 2008, עם קבלת בקשת הסיוע, נשלחה הודעה מרמ"ס התחנה של משטרת בנימין לסגן ראש מועצת מטה בנימין, ובה רשימת המבנים אשר כנגדם צפויה להתקיים פעילות הריסה.

יצחק אהרונוביץ': מטרת המכתב היתה ליידע את הגורמים הרלוונטיים לגבי הצו על מנת שיכירו בו, ומתוך שאיפה לכך שיהיה שיתוף פעולה מצדם, תוך הידברות לפני ובמהלך ההריסה עצמה.

יצחק אהרונוביץ': פינוי המבנה נשוא השאילתא שבו מדובר, לא בוצע בשלב ראשוני, ועל כן בתאריך 27 בנובמבר 2008 נשלחה הודעה נוספת מתחנת משטרת בנימין לסגן ראש המועצה, שתוכנה דומה לראשונה.

יצחק אהרונוביץ': לקראת ביצוע ההריסה, בתאריך 25 במרס 2009, נערכה פגישת עבודה בנקודת המשטרה בפסגות, עם רב הישיבה דאז, הרב יצחק לופליאנסקי, ובה הוסבר לו על צו ההריסה הקיים ועל כוונת המינהל האזרחי לבצע את ההריסה בזמן הקרוב.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 21 במאי 2009, כעבור ימים מספר, התבצעה ההריסה, לאחר שהוסבר לרב החדש של הישיבה על קיומו של הצו.

יצחק אהרונוביץ': נציגי המינהל הסבירו לרב את פשר הנושא, וחדר האוכל פונה ברגישות על-ידי סבלים של המינהל האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': בסיום ההליך נהרס הקרוון.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי?

דוד אזולאי: לא.

מגלי והבה: תודה לך.

מגלי והבה: אדוני השר, אנחנו ממשיכים לשאילתא מס' 243 של חבר הכנסת אמנון כהן שנמצא כאן:

מגלי והבה: נערה הרתה לנער שאנס אותה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): פורסם כי נערה הרתה לנער בן גילה שאנס אותה.

מגלי והבה: זהו מקרה נוסף של אלימות בקרב גילאים צעירים מאוד.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם רישומי המשטרה מאשרים שמספרם של הקטינים המידרדרים לעבריינות הוא במגמת עלייה? 2.

מגלי והבה: מה עושה המשטרה בנושא?

מגלי והבה: אדוני השר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אמנון כהן ביקש לדון בפרטים שלפיהם נערה הרתה לנער בן גילה שאנס אותה.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהוצא צו איסור פרסום על פרטי האירוע, אמנע מהתייחסות למקרה נשוא השאילתא.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': מנתוני המשטרה עולה כי בשנים 2005–2007 חלה ירידה של 8% במספר בני הנוער העבריינים.

יצחק אהרונוביץ': לעומת זאת, בשנת 2008 חזר המצב לקדמותו, עד ל-17,000 בני נוער עבריינים.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, יש לציין כי הנתונים מתייחסים למספר בני הנוער שנפתח נגדם לפחות תיק פלילי אחד.

יצחק אהרונוביץ': כך שאם לקטין נפתחו 30 תיקים, הם יימנו רק כתיק אחד.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, זה אותו אחד.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': בפעילות משטרת ישראל כנגד עבירות המבוצעות על-ידי בני נוער, היא מטפלת בשני מישורים: אכיפתי ומניעתי.

יצחק אהרונוביץ': במישור האכיפתי ההרתעתי – טיפול מהיר בבני הנוער העבריינים באמצעות פתיחת תיקים פליליים והגשת כתבי אישום.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות ריבוי אירועי האלימות בקרב בני נוער, שהתלוותה להם עבירה של נשיאת סכין, חל שינוי ביחסה של המשטרה לבני נוער הנושאים סכינים.

יצחק אהרונוביץ': משנת 2005 יחידות השטח פועלות ביתר נחרצות לעצור ולפתוח תיקים לכל עבריין נושא סכין, ולפתוח תיקים לכל עבריין כזה, במידה שנמצא ברשותו, אף אם העבירה הזאת לא נלוותה לעבירות אחרות.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, קבעה הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, כי עובדת היות העבריין קטין לא תהווה סיבה המצדיקה התייחסות מקלה.

יצחק אהרונוביץ': במישור המניעתי – הרצאות של קצינים ועובדי מחלקת הנוער של המשטרה בבתי-הספר וגם להורים, הפעלת תוכניות טיפול מיוחדות המתמקדות באוכלוסייה מיוחדת כגון עולים, הגברת נוכחות סמויה וגלויה במקומות המועדים לפורענות.

יצחק אהרונוביץ': דבר נוסף, יחידות הנוער במשטרת ישראל מקיימות הערכות מצב ייחודיות לקראת יציאת הנוער לחופשת הקיץ.

יצחק אהרונוביץ': היערכות זאת כוללת מיקוד פעילות יחידות הנוער באזורים שהוגדרו כמוקדי פשיעה אלימים, לרבות מתחמי בילוי, פעילות בלשי הנוער בעיקר בשעות הלילה ודגש בעיקר על סופי שבוע.

יצחק אהרונוביץ': מיקוד בעבירות האלימות – נשיאות סכין, סמים ואלכוהול.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לאדוני השר.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אמנון כהן?

מגלי והבה: אדוני רכז סיעת ש"ס, אני מבין שאתה רוצה לקבל צו אדום.

מגלי והבה: תודה.

אמנון כהן: תודה, כבוד השר, על התשובה המנומקת.

אמנון כהן: כבודו התייחס רק לאלימות הכללית של בני נוער, ובנושא של אונס שקורה, הייתי רוצה לדעת אם יש עליית מגמה בתחום הזה בין בני נוער, בנושא של אונס וכל הדברים האלה, והאם בתחום הזה יש לנו איזשהו אמצעי של הסברה.

אמנון כהן: אולי גורם לזה האינטרנט, אולי כל מיני גורמים אחרים.

אמנון כהן: כבודו התייחס לאלימות כוללת.

אמנון כהן: אני מתייחס ספציפית למקרה שהיה – אם יש עוד מקרים כגון אלה, מגמת עלייה, ירידה, כל הסיפור הזה.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי בתחילת דברי, חבר הכנסת כהן, שמאחר שהוצא צו איסור פרסום – – –

אמנון כהן: לא ספציפית למקרה, כללית.

יצחק אהרונוביץ': בגדול, יש לי על כל העבריינות באופן כללי, ולגבי אונס, ספציפית, אין.

יצחק אהרונוביץ': אני מתחייב להעביר לך בנפרד.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים לשאילתא מס' 251 של חבר הכנסת אחמד טיבי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ח' באב התשס"ט (29 ביולי 2009): לאחרונה חלו שינויים בנהלים של המעבר במחסום קלנדיה, וחיילי צה"ל מכריחים זקנים, נשים וילדים לרדת מהאוטובוס לצורך מעבר במחסום.

מגלי והבה: הדבר שגורם סבל רב לאנשים, ואין כל הצדקה להורדתם מהאוטובוס.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – האם אלו הנחיות משרד הביטחון או שזו יוזמה של החיילים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה בנושא זה?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת אחמד טיבי ביקש לדון בשינויים שחלו בנוהלי המעבר במחסום עטרות ובהתנהגות חיילי צה"ל אשר מחייבים קשישים, נשים וילדים לרדת מהאוטובוס לצורך המעבר.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקה שנערכה מול הגורמים הרלווטיים עולה כי משנת 2007 לא חלו שינויים בנוהלי מעבר במחסום.

יצחק אהרונוביץ': המחסום מופעל באחריות מחוז ירושלים ופעילות הבודקים מתבצעת לפי הנחיות חטיבת האבטחה ומחלקת מעברים של אגף המבצעים במטה הארצי.

יצחק אהרונוביץ': לפיכך, פעילות החיילים הבודקים – שוטרי משטרה צבאית – אינה נתונה לשיקול דעתם העצמאי.

יצחק אהרונוביץ': בידוק נוסעי אוטובוס המגיע מרמאללה, מחייב הורדת הנוסעים בשרוולי בדיקה להולכי רגל, המצויים בסמוך למסלול כניסת כלי הרכב.

יצחק אהרונוביץ': בתום הליך הבדיקה הם משוחררים לדרכם, ונעשים מאמצים להקל במיוחד על בעלי קשיים ו/או מוגבלויות, במטרה לקצר את זמני ההמתנה והבידוק.

מגלי והבה: שאילתא 260 של חבר הכנסת חיים אמסלם: שרפת ספרי קודש בישיבה בחורבות חומש.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): פורסם כי פורעים שרפו עשרות ספרי קודש אחרי שפרצו לספריית הישיבה הפועלת בחורבות חומש בשומרון.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם למשטרה ידוע על כך? 2.

מגלי והבה: האם נחקר המקרה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: אם כן – מה העלתה החקירה עד כה? 4.

מגלי והבה: כמה מקרים דומים של פגיעה במוסדות דת, קברים ובתי-כנסת אירעו בחמש השנים האחרונות באזורי חיכוך עם אוכלוסייה ערבית?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חיים אמסלם ביקש לדון בפרסום שלפיו פורצים פרצו לספריית הישיבה הפועלת בחורבות חומש בשומרון ושרפו עשרות ספרי קודש.

יצחק אהרונוביץ': ראשית אציין כי ביישוב חומש אין מבנה דת או כל מבנה אחר.

יצחק אהרונוביץ': המבנה שאליו מתייחסת השאילתא מצוי בנקודה הגבוהה ביישוב, מתחת לעץ, שם הונחו שולחן, כיסא וארון ובו ספרי הקודש.

יצחק אהרונוביץ': למען הסר ספק, אין מדובר במבנה ארעי או במבנה קבע, אלא בריהוט או ציוד שהונח תחת כיפת השמים.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת פרטי האירוע האמור עולה כי למשטרה לא היה ידוע על פריצה לישיבה ושרפת ספרי הקודש.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 8 ביולי התקבל מידע על כוונה לבצע מסע הלוויה לספרי הקודש שנשרפו, וכך נודע למשטרה על הפריצה כביכול.

יצחק אהרונוביץ': למקום הגיעו קומץ אנשים אשר לא נכנסו, מאחר שמדובר בשטח שכניסת ישראלים אליו אסורה.

יצחק אהרונוביץ': צה"ל לא אישר את כניסתם.

יצחק אהרונוביץ': כאמור, לא התקבלה במשטרה כל תלונה בגין האירוע נשוא הכתבה, ועל כן לא נפתחה חקירה שבנדון.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך האחרונה – אין למשטרת ישראל הגדרה של אזורי חיכוך עם אוכלוסייה ערבית, ולכן לא ניתן לספור מקרים הדומים לאירוע נשוא השאילתא.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אמסלם?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים לשאילתא מס' 265 של חבר הכנסת אורי מקלב: טיפול בית-המעצר בירושלים בעצורים ובקטינים.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי מקלב שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): בסוף השבוע שעבר עצרה המשטרה כ-60 איש, ביניהם קטינים, חלקם מבלי שנמסרו הודעות למשפחות.

מגלי והבה: חלק מהעצורים ששוחררו בהוראת שופט עוכבו יותר משש שעות.

מגלי והבה: ניסיון המשפחות ליצור קשר עם בית-המעצר עלה בתוהו.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע נמנע מהעצירים להודיע למשפחותיהם על דבר מעצרם?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע שוחררו הקטינים רק ב-02:00? 3.

מגלי והבה: מדוע הקצין התורן לא השיב למשפחות, והאם יוסקו מסקנות כלפיו?

מגלי והבה: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אורי מקלב ביקש לדון בטענה על כך שבמה

יצחק אהרונוביץ': לך סוף השבוע הראשון של חודש יולי בוצעו מעצרים של כ-60 אזרחים, ביניהם קטינים, מבלי שנמסרו הודעות למשפחותיהם.

יצחק אהרונוביץ': עוד נטען, כי חלק מהעצורים ששוחררו בהוראת שופט, עוכבו למעלה משש שעות, וניסיון המשפחות ליצור קשר עם בית-המעצר עלה בתוהו.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקה מול המשטרה עולה כי בסוף השבוע שבין התאריכים 2 ל-4 בחודש יולי, היו אירועים רבים של הפרות סדר ומחאות של אזרחים מהמגזר החרדי, על רקע פתיחת חניון בכיכר ספרא, שהתאפיינו באגרסיביות ובאלימות רבה, וכללו יידויי אבנים לעבר השוטרים, חסימות צירים וגרימת נזק לרכוש ציבורי.

יצחק אהרונוביץ': במהלך הפרות סדר אלו נעצרו עשרות חשודים.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': בחלק מהמקרים נמנעה מהעצורים אפשרות להודיע למשפחתם על מעצרם.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בעצורים שומרי שבת שנעצרו במהלך השבת, ולכן לא היו יכולים להודיע למשפחתם עד צאת השבת.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': חלק מהחשודים שוחררו בתום חקירתם בשעות הלילה, וזה מכורח הנסיבות, כיוון שהיו עצורים רבים וחקירתם נמשכה זמן רב.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': חלק מהעצורים סירבו להזדהות, ולכן לא היה אפשר להודיע למשפחתם.

יצחק אהרונוביץ': עצור אשר הזדהה, הועברה הודעה למשפחתו מייד עם צאת השבת.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מקלב.

מגלי והבה: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני השר, אם היתה לי אפשרות לשאול כמה שאלות הייתי שואל כמה שאלות, אבל רק על תשובה מס' 2 – הרי העצורים משתחררים כבר לאחר החקירות, למה לוקח שש-שבע שעות – ולא סתם שש-שבע שעות, אלא שעות לילה – לשחרר עצורים?

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על כך שלא הסתיימה חקירתם; אם לא הסתיימה חקירתם לא היו מביאים למעצר, שוחררו על-ידי בית-המעצר – אני לא מכיר הליך שבו אחרי שחרור מבית-המעצר, אחרי שחרור של שופט עדיין ממשיכים לחקור, ואני יודע שלא חקרו אותם.

מגלי והבה: האומנם?

מגלי והבה: תודה.

אורי מקלב: אני אישית – לא כתבתי את זה בשאילתא – טלפנתי לבית-המעצר, וגם לא קיבלתי תשובות להורים מודאגים ב-01:00 וב-02:00.

אורי מקלב: היו לי טריקות טלפונים מהקצין התורן או מהקצינה התורנית.

מגלי והבה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מקלב, אני אומר, כפי שאני מכיר את האירוע וכפי שדווח לי: מי ששוחרר על-ידי בית-המשפט, או מי שנחקר ולא היה עצור במעצר, שוחרר.

יצחק אהרונוביץ': מי שהמשיכו להחזיק בו, זה כנראה מעומס עצורים שהיו שם.

יצחק אהרונוביץ': אם יש אדם כזה או אחר, או אנשים שהיו חשודים ונעצרו וסתם החזיקו אותם, אתה יכול לתת לי שמות, אני אבדוק אותם עניינית, שמית – כי היו קבוצות גדולות של עצורים.

יצחק אהרונוביץ': אתך דיברתי על אותן התפרעויות שהיו, ואני אומר שוב: נקודתית אפשר לבדוק את זה, אבל להגיד שסתם הוחזקו אנשים שלא תחת חקירה או תחת צו בית-משפט – לא כך הדבר.

יצחק אהרונוביץ': אם יש שמות, תביא לי.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים לשאילתא מס' 270, של חבר הכנסת אריה ביבי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריה ביבי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): בבני-ברק, שבה 170,000 תושבים, יש נקודת משטרה שמנוהלת על-ידי רב-פקד שאינו נמצא – נקודה וירטואלית.

מגלי והבה: בגבעתיים, שבה 70,000 תושבים, יש תחנת משטרה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה ייעשה לתיקון המצב?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע נוצר מצב כזה בעיר כה גדולה?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ביקש לדון בכך שבעיר בני-ברק, שבה 170,000 תושבים, יש נקודת משטרה ולא תחנת משטרה.

יצחק אהרונוביץ': נושא הקמת תחנת משטרה בבני-ברק נבחן בעבר.

יצחק אהרונוביץ': הבדיקה העלתה כי לתושבי העיר ניתנים שירותים באמצעות נקודת המשטרה הפעילה בעיר.

יצחק אהרונוביץ': נוסף על כך, מטה מרחב דן, שברמת-גן, סמוך לבני-ברק, מסייע אף הוא במתן שירות יעיל לתושבי העיר.

יצחק אהרונוביץ': התוכנית המשטרתית לפריסת כוחות נבחנת בהתאם לסדרי העדיפויות ועל-פי כמה קריטריונים, ובהם גודל האוכלוסייה, רמת הפשיעה והאלימות ומספר התיקים שנפתחים מדי שנה.

יצחק אהרונוביץ': אם יימצא לנכון, תוקם תחנת משטרה בעיר.

מגלי והבה: שאילתא מס' 273, של חבר הכנסת אריה ביבי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריה ביבי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): במשטרה אין מדיניות ברורה כלפי שוטרים חובשי כיפה, ונראה כי כל מפקד נוהג בדרך משלו כלפיהם, ולעתים הדבר גורם לאפליה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם יש מדיניות כוללת שאיננה מיושמת?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה ייעשה בנושא?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ביקש לדון בטענה שאין במשטרה מדיניות ברורה כלפי שוטרים חובשי כיפה משטרת ישראל מאפשרת לאנשיה לקיים אורח חיים על-פי אמונתם, כפוף לאילוצים ולצרכים המבצעיים, הנובעים מהחובה לממש את יעדי המשטרה לשמירת ביטחון אזרחי המדינה.

יצחק אהרונוביץ': כאמור, אין מדובר במדיניות, אלא בסדרת פקודות ונהלים הקיימים זה שנים רבות, ומטרתם להסדיר ולעגן באופן ברור וחד-משמעי את כל נושא הדת במשטרה, כפי שיפורט להלן: הוראה שכותרתה "דת" קובעת את העיקרון הכללי, ולפיו משטרת ישראל תאפשר לקיים מצוות דת ומנהגים – לכל אנשיה – תוך התחשבות בדין הדתי מחד גיסא ובצרכים המבצעיים מאידך גיסא.

יצחק אהרונוביץ': פקודה שכותרתה "שמירת הדת במשטרה" מסדירה את הכללים בכל הקשור לכשרות, שבתות ומועדים, ימי צום, גידול זקן, בתי-כנסת ותשמישי קדושה, תפילות וכיוצא באלה.

יצחק אהרונוביץ': פקודה שכותרתה "שעות העבודה והמנוחה של שוטר" קובעת את ימי שישי, שבת וחג, כימי מנוחה לשוטרים שאינם עובדים במשמרות.

יצחק אהרונוביץ': נוהל שכותרתו "מערכת נוכחות" מאפשר לעובד העובד בשבת אשר קיבל אישור מרב מחוזי לא להחתים את שעון הנוכחות בשבת.

יצחק אהרונוביץ': נוהל שכותרתו "סדרי עבודה ומנוחה של שח"ם" מגדיר את תחומי הפעילות שבהם מותר להעסיק שוטרי חובה (שח"ם) בשבתות ובחגים.

יצחק אהרונוביץ': נוהל שכותרתו "הפעלת מערך הרבנות במשטרת ישראל" מסדיר את מערך הרבנות הפרוס במשטרת ישראל, ונוסף על כך יש בכל מחוז רב שפועל עם השוטרים והמפקדים לפתור בעיות המתעוררות בשגרה בנושאי דת.

מגלי והבה: שאילתא מס' 277, של חברת הכנסת חנין זועבי: ביטול סעיף אישום ברצח רביעי.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חברת הכנסת שאלה את השר לביטחון פנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): לאחרונה סוקרה בתקשורת חקירה של אדם אשר הואשם בארבעה מקרי רצח ואפילו שחזר אותם.

מגלי והבה: בכתב האישום שהוגש לאחרונה הוא הואשם בשלושה מקרי רצח, והרביעי בוטל בטענה שהמשטרה איבדה את התיק.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – איפה עומדת חקירת המשטרה בעניין מציאת התיק האבוד?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי שהליך מיצוי הדין יושלם?

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת חנין זועבי ביקשה לדון בפרסום שלפיו החשוד ברצח דנה בנט ז"ל, עדואן פרחאן, נחשד בביצוע ארבעה מקרי רצח ואף שחזר אותם, ואילו בכתב האישום שהוגש נגדו הואשם רק בשלושה מהם, כיוון שהמשטרה איבדה תיק חקירה.

יצחק אהרונוביץ': ראשית יובהר כי המשטרה לא איבדה שום תיק מתיקי חקירות מעשי רצח שבוצעו על-ידי הנאשם פרחאן אלא הדברים עוותו וסולפו בתקשורת.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי עדואן פרחאן אכן מסר בהודאתו כי ביצע ארבעה מקרי רצח, ורק בשלושה מהמקרים הוגש נגדו כתב אישום.

יצחק אהרונוביץ': אשר למקרה הרביעי, זה מקרה שאירע בשנת 1994, באזור גשר אריק שבצפון, בהיות החשוד בן 18.

יצחק אהרונוביץ': נערכה בדיקה יסודית של אירועי הרצח והמוות שאירעו סמוך לאותו תאריך ולאותו מקום, אולם לא נמצא שום אירוע המתאים לפרטי האירוע שתיאר הנאשם.

יצחק אהרונוביץ': למרות האמור לעיל אותר מקרה רצח משנת 1994 של אדם מבוגר, יהודי, תושב צפת, בן 62, שגופתו נמצאה סמוך למקום שעליו הצביע פרחאן עדואן.

יצחק אהרונוביץ': נעשו מאמצים לקשור את האירוע שבו הודה החשוד למקרה רצח זה, ללא הצלחה, ולכן לא הוגש כתב אשום בגין אירוע זה, ולא משום שתיק החקירה אבד כפי שנטען בשאילתא.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחברת הכנסת זועבי?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים לשאילתא מס' 282, של חבר הכנסת חיים אמסלם: מעצר כנקמה.

מגלי והבה: אדוני, בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): במוצאי-שבת, 1 ביוני 2009, או סמוך לו, נזרקו על שוטרים חפצים מגג ישיבת "קול תורה" שברחוב הפסגה בירושלים.

מגלי והבה: כעבור כמה שעות פשטו עליה שוטרים, העירו תלמידים משנתם ועצרו אותם בלי לאפשר להם להתלבש.

מגלי והבה: השוטרים אמרו שזהו מעצר "למען ישמעו וייראו".

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: באיזו עילה עצרו השוטרים את הבחורים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע לא אפשרו להם להתלבש?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם אפשר לעצור אדם משום שכמה שעות קודם נזרקו מגג המוסד שבו הוא לומד חפצים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: מה ייעשה לחקירת מקרה זה?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חיים אמסלם ביקש לדון באירוע שבו נזרקו על שוטרים חפצים מגג ישיבת "קול תורה".

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת פרטי האירוע עולה כי ב-1 ביוני היו התפרעויות ברחוב הפסגה בירושלים בעקבות פתיחת חניון ספרא בשבת.

יצחק אהרונוביץ': הפרות הסדר נמשכו כל הלילה ובהן אירועי יידוי אבנים לעבר ניידות משטרה, הצתת פחי אשפה, ובאחד מהמקרים הושלכו האבנים מאחד החדרים שבישיבה, שנכחו בו כמה בחורים שנוסף על כך אף צעקו לעבר השוטרים קריאות גנאי כגון "נאצים".

יצחק אהרונוביץ': בתגובה על כך נכנס כוח משטרה לישיבה ועצר חשודים לחקירה בתחנת המשטרה שבמרחב מוריה.

יצחק אהרונוביץ': למחרת התקיימו שיחות בין מנהלי הישיבה לבין פיקוד מרחב מוריה, ובמהלכן ניתנה התחייבות של מנהלי הישיבה כי בעתיד תימנע כניסת גורמי חוץ מתפרעים לישיבה וכי התלמידים לא ישתתפו בהפרות סדר.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': השוטרים עצרו את החשודים שנכחו בחדר שממנו הושלכו אבנים בהתאם לסמכויות המעצר והעיכוב הקבועות בחוק.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': בטרם נעצרו החשודים אפשרו להם השוטרים להתלבש.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האבנים הושלכו מהחדר בישיבה סמוך לזמן המעצר ולא שעות קודם לכן.

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': נגד החשודים נפתח תיק חקירה והוא יטופל בהתאם לכל דין וכמקובל.

יצחק אהרונוביץ': זה המקום לציין כי הסיכומים שהושגו עם מנהלי הישיבה כובדו מאז ועד היום, והנני מלא תקווה כי אירועים מסוג זה לא יתרחשו בעתיד.

מגלי והבה: חבר הכנסת אמסלם, שאלה נוספת.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים אמסלם: אדוני השר, תודה על תשובתך.

חיים אמסלם: מהנתונים שבידי, ושכרגע שמעתי את אישורם מחבר הכנסת מקלב, מה שנזרק מאותה ישיבה נזרק מגג הישיבה, אבל כשהשוטרים הגיעו הם פינו את כל הקומה, קומה שלמה של תלמידים.

חיים אמסלם: אני שואל – עם תלמידים שישנים – כי השוטרים נכנסו וראו אותם ישנים בפיג'מות, שוכבים במיטות – האם היה מן הראוי להתנהג בצורה כזאת?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אמסלם, אני לא מכיר את האירוע.

יצחק אהרונוביץ': אני מסתמך על הדיווח של מחוז ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': אם יש גרסאות סותרות, אני מוכן לבדוק בשנית.

יצחק אהרונוביץ': כפי שאני מכיר את משטרת ירושלים, אמינה עלי התשובה, ואם אתה טוען שהדברים היו אחרת ויש עדויות, אני מוכן לערוך בדיקה, ולא אכפת לי להביא את העדויות החדשות, כפי שהן מצטיירות היום, מפי השמועה.

יצחק אהרונוביץ': אצלי – מפי האנשים שהיו בשטח, הדיווח של מי שהיו עדים לאירוע, לכן אנחנו צריכים להיות זהירים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר את זה לכולנו.

יצחק אהרונוביץ': אם אתה מעוניין להעמיק את החקירה, ואנשים מוכנים לתת עדויות, אני מוכן להעמיק את החקירה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאילתא מס' 284, של חבר הכנסת אורי מקלב: שחזור אירוע בשבת.

מגלי והבה: אדוני השר, בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי מקלב שאל את השר לביטחון פנים ביום א' באב התשס"ט (22 ביולי 2009): בליל שבת האחרון נדקר צעיר בקטטה ביישוב החרדי מודיעין-עילית, והמשטרה עצרה חשוד.

מגלי והבה: בשבת הגיעו שוטרים מלווים בחשוד וביצעו שחזור, כולל הסרטה, תוך חילול שבת.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם ידעה המשטרה שבכך היא פוגעת ברגשות התושבים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם היתה דחיפות לקיים את השחזור בשבת?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי שלא יקרו מקרים מסוג זה בעתיד?

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אורי מקלב ביקש לדון במקרה שבו בוצע שחזור, תוך חילול שבת, של אירוע קטטה שנדקר בה צעיר ביישוב החרדי מודיעין-עילית.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת הפרטים עם המשטרה עולה כי מדובר באירוע אלים שבמהלכו שוסף פעמיים גרונו של צעיר, ובעקבות חקירה נעצרו שלושה חשודים.

יצחק אהרונוביץ': אחד החשודים, בניגוד לחבריו, הסכים לבצע שחזור של האירוע.

יצחק אהרונוביץ': שיקולי החקירה חייבו את ביצוע השחזור סמוך להסכמת החשוד לביצועו, מאחר שהעבירה שיוחסה לחשודים היא עבירה חמורה שהיתה עלולה להוביל למותו של אדם, ומאחר שיתר החשודים לא הודו במיוחס להם, התעורר ספק לגבי מעצרם, ומעצרם הוארך על-ידי בית-משפט.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, משטרת ישראל מביאה במכלול שיקוליה גם את רגשות הציבור, ובמיוחד ביישובים שמרבית האוכלוסייה המתגוררת בהם היא שומרת מצוות.

יצחק אהרונוביץ': גורמי המחוז – מחוז ש"י במשטרת ישראל – ביקשו להדגיש כי כל פעולות המשטרה בגזרת המחוז נעשות בשיתוף פעולה מלא עם כלל גורמי הביטחון הפועלים ביישובים, כפי שנעשה גם במקרה זה, שבו השחזור נעשה בשיתוף פעולה עם מחלקת הביטחון של מודיעין-עילית.

יצחק אהרונוביץ': אני מזכיר, חבר הכנסת מקלב – אנחנו מדברים באירוע חמור מאוד, קשה מאוד, שאם לא היינו מבצעים את השחזור, זה פשוט היה לא נכון.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר.

אורי מקלב: ראשית, מטבע הדברים – הרגשה קצת לא נעימה, ששאילתות שמוגשות לפני כחצי שנה, ביולי, והיום אנחנו עונים על זה – – –

יצחק אהרונוביץ': היתה פגרה בדרך, אני מזכיר.

אורי מקלב: יש לי שאלה אחת, שיכול להיות שהיא תשובה לכולם.

אורי מקלב: שמתי לב שרוב השאילתות הן של נציגים חרדים, וגם אלה שהם לא נציגים חרדים, כמו חבר הכנסת לוין, אז הוא כבר מדבר גם כן על צעיר חרדי, וגם חבר הכנסת ביבי שואל שתי שאילתות גם על תחנת משטרה בבני-ברק.

אורי מקלב: אם היתה תשובה אחת טובה לכול – ואני יודע שאתה רוצה לענות תשובות ואני יודע שאכפת לך מזה שאנחנו כל הזמן עומדים באיזשהו חוסר אמון – הנתונים שבידינו, והרבה יותר מנתונים, הם אחרים ממה שאומרים לנו פה.

אורי מקלב: אנחנו מרגישים שזה יחזור על עצמו כל זמן שלא נראה טיפול הרבה יותר עמוק, כי לא כל החרדים אותו הדבר, ואי-אפשר לעצור סתם אדם בגלל שהוא דומה למישהו.

מגלי והבה: מה השאלה, אדוני?

מגלי והבה: הסברת את עמדתך יפה.

אורי מקלב: השאלה היא אם השר יחשוב למנוע אי-נעימות של כל כך הרבה שאלות של נציגים חרדים בטיפול כולל.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים לשאילתא מס' 293 של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי: חקירת פקח שנחשד בדריסת מתיישב.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ח' באב התשס"ט (29 ביולי 2009): על-פי תלונה שהוגשה למשטרה, פקח מהמינהל האזרחי דרס מתיישב.

מגלי והבה: הפקח נחקר ושוחרר ללא תנאים לאחר שגורמים במינהל לחצו לשחררו.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נערך עימות בין הפקח למתיישב?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע שוחרר הפקח ללא כל תנאי?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם גם במקרה הפוך היתה המשטרה נוהגת באותה מידה?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי ביקש לדון באירוע שבו פקח מהמינהל האזרחי דרס מתיישב ולאחר שנחקר שוחרר ללא תנאים, לאחר שגורמים במינהל האזרחי לחצו לשחררו.

יצחק אהרונוביץ': מבדיקת פרטי האירוע עולה כי ב-13 ביולי הגיש תושב המאחז עדי-עד תלונה בלשכת התנועה יהודה שבמחוז ש"י.

יצחק אהרונוביץ': התושב התלונן על כך שבסמוך לשעה 12:00, בעת שהיה בקרוון, הבחין באדם שיצא מהמכולה עם גנרטור השייך לו.

יצחק אהרונוביץ': כשפנה אל אותו אדם ושאל אותו לפשר מעשיו, הניח האדם את הגנרטור, נכנס לרכבו ונמלט.

יצחק אהרונוביץ': התושב החל לרדוף אחריו, חסם את דרכו של הרכב שבו נהג, ואילו האדם, בעת שניסה להימלט, פגע בתושב בברך עם רכבו ונמלט מן המקום.

יצחק אהרונוביץ': התושב מסר למשטרה את פרטי הרכב, ואז הוברר כי מדובר ברכב השייך ליחידת הפיקוח באיו"ש וכי מי שנהג בו היה רכז הפיקוח.

יצחק אהרונוביץ': כתוצאה מכך, רכז הפיקוח זומן לחקירה בלשכת התנועה יהודה.

יצחק אהרונוביץ': לאחר חקירה ראשונית של המקרה הוברר כי לא מדובר באירוע של תאונת דרכים, אלא באירוע פלילי, ועל כן תיק זה נסגר והחומר הועבר לתחנת בנימין לטיפול כתיק פלילי לכל דבר.

יצחק אהרונוביץ': בחקירתו בתחנה הכחיש רכז הפיקוח את המיוחס לו ומסר שהגיע במסגרת תפקידו לצלם ולתעד מבנה בלתי חוקי במאחז ולתלות על המכולה צו פינוי, ולאחר שעשה כן הפריע לו המתלונן בעבודתו.

יצחק אהרונוביץ': רכז הפיקוח הכחיש את גנבת הגנרטור וכן הכחיש שפגע עם רכבו במתלונן.

יצחק אהרונוביץ': ב-27 ביולי הגיש רכז הפיקוח תלונה בגין בנייה בלתי חוקית והפרעה לעובד ציבור.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': התיק מצוי עדיין בשלבי חקירה וטרם הסתיימו כל פעולות החקירה בתיק.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': רכז הפיקוח שוחרר בתנאים, כולל ערבות עצמית והתחייבות להתייצב לחקירה.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': לאור האמור במענה לשאלה השנייה, המשטרה נהגה כהלכה ובהתאם להוראות החוק.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, משטרת ישראל פועלת באובייקטיביות וללא משוא פנים כאשר תנאי שחרורו של כל חשוד נבחנים לגופו של עניין.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: תודה לאדוני השר על התשובה.

מיכאל בן-ארי: יש לי שתי הערות נוספות של המתיישב המתלונן.

מיכאל בן-ארי: האחת נוגעת לעובדה שהוא הסכים לעימות מול הפקח.

מיכאל בן-ארי: הוא הגיע לעימות, אבל הפקח עצמו סירב, או יותר נכון לא הגיע לשם.

מיכאל בן-ארי: אני שמח על מה שאמרת, שלאחר זמן מה הגיש הפקח עצמו תלונה נגד האדם.

מיכאל בן-ארי: ואני שואל: האם זו דרך שלא נראית בעיני המשטרה פסולה, שאחרי שמתלוננים נגד אדם, כחלק מאמצעי ההגנה הוא מתלונן כנגד המתלונן נגדו, כדי ליצור סוג של איזון?

מגלי והבה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תרשה לי לא להביע את דעתי האישית.

יצחק אהרונוביץ': אני מתייחס פה לגופו של דבר.

יצחק אהרונוביץ': התייחסתי בהתאם לגאנט הזמנים ואתה הבנת מהדברים מה בדיוק קרה שם.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר שהתיק נמצא כרגע בחקירה וזה לא מאפשר עימות כזה או אחר.

יצחק אהרונוביץ': אם החוקר ביקש את זה, אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שהוא ביקש, זה לא עומד לטובתו של האדם השני, כמובן.

יצחק אהרונוביץ': אתה עורך-דין, ואתה יודע את הדברים האלה.

מיכאל בן-ארי: אני לא עורך-דין.

מיכאל בן-ארי: אני יודע – – –

יצחק אהרונוביץ': אז בוא נאפשר לחקירה להסתיים.

יצחק אהרונוביץ': התיק עדיין בחקירה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאילתא מס' 294 של חבר הכנסת ציון פיניאן – לפרוטוקול, כיוון שחבר הכנסת לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ח' באב התשס"ט (29 ביולי 2009): גל של הצתות שוטף את העיר טבריה – 11 מקרים בחודשיים.

מגלי והבה: מדוברות כיבוי אש נמסר כי "מדובר בהצתות בזדון ולא בכשל חשמלי כלשהו".

מגלי והבה: ממשטרת טבריה נמסר כי "נבדקים כיווני חקירה".

מגלי והבה: רצוני לשאול: מה עושה המשטרה כדי להתמודד עם התופעה שרק הולכת ומחמירה?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת ציון פיניאן ביקש לדון בפעילות המשטרה כנגד תופעת ההצתות בעיר טבריה.

יצחק אהרונוביץ': מתחילת שנת 2009 ועד לחודש אוגוסט נפתחו בתחנת טבריה 27 תיקי הצתות מתוכם 7 תיקים גלויים.

יצחק אהרונוביץ': בתקופה המקבילה אשתקד נפתחו 21 תיקים מתוכם 4 גלויים; בחודשים מאי ויוני היתה עלייה במספר המקרים, 11 מקרי הצתות לעומת 5 מקרים בתקופה המקבילה אשתקד.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות הערכות מצב בתחנה ובמרחב, הוחלט על הקמת צוות חקירה מיוחד – צח"מ – בפיקודו של קצין, שיטפל בתופעת ההצתות בעיר טבריה.

יצחק אהרונוביץ': הצוות בדק את כל תיקי ההצתות שנפתחו מתחילת השנה ובחן מאפיינים עיקריים.

יצחק אהרונוביץ': לאחר חקירה נעצרו שבעה חשודים, שישה מהם בגין ההצתות בעיר טבריה.

יצחק אהרונוביץ': את המעצרים והתיקים מלווה פרקליט מהפרקליטות צפון.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות פעילות הצח"מ וביצוע המעצרים, נבלמה תופעת ההצתות המרובות שאפיינה את חודשים מאי ויוני כאמור, ובחודש יולי אירעו שני אירועי הצתה בלבד.

יצחק אהרונוביץ': באירוע הראשון הוצתה כיתה בבי"ס בטבריה.

יצחק אהרונוביץ': באירוע נחקרו מספר ילדים גילאי 7–12 אשר הודו במעשה וגורמי הרווחה עודכנו בכך.

יצחק אהרונוביץ': באירוע השני הוצתה מכולת אשפה של העירייה על-ידי שני קטינים בני שמונה אשר נתפסו בשעת מעשה.

יצחק אהרונוביץ': גורמי הרווחה עודכנו לגביהם.

יצחק אהרונוביץ': לשם מיגור התופעה הוחלט כי פעילות הצח"מ תימשך עד למיצוי הטיפול בתיקים שבחקירה.

מגלי והבה: שאילתא מס' 324 של חבר הכנסת גדעון עזרא, שאכן נמצא כאן:

מגלי והבה: מעצר חשודים על-ידי משטרת ישראל.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון עזרא שאל את השר לביטחון פנים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): ברצוני לקבל מספר נתונים בנושא המעצרים שמבצעת משטרת ישראל.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: כמה אנשים נעצרו בשנים 2007 ו-2008? 2.

מגלי והבה: כמה מהם שוחררו ולא הוגש נגדם כתב אישום?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כמה מהעצורים נשלחו למעצרי בית?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: כיצד המשטרה בודקת את עצמה, וכיצד היא מפיקה לקחים ממעצר שווא?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת גדעון עזרא ביקש לקבל מידע לגבי המעצרים שמבצעת משטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2007 בוצעו 61,704 מעצרים; בשנת 2008 בוצעו 62,593 מעצרים.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מנתוני המשטרה עולה כי במחצית מהמעצרים הפליליים שמבוצעים מוגשים בסופו של דבר כתבי אישום.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': 4,319 מהמעצרים שבוצעו בשנת 2007 היו מעצרי בית ו-4,508 מהמעצרים שבוצעו בשנת 2008 היו מעצרי בית.

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': מדיניות המעצרים במשטרת ישראל מופעלת במקצועיות רבה, תוך הפעלת שיקול הדעת הנדרש ובהתאם לסמכויות המוקנות על-פי חוק.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לכך, קיים מנגנון בקרה ופיקוח באמצעות יחידות המטה המקצועיות של המשטרה אשר בוחנות בעין משפטית את פעילות יחידות החקירה בשטח, מנחות אותן ומפקחות עליהן.

יצחק אהרונוביץ': המונח "מעצר שווא" הינו מונח טעון ומורכב.

יצחק אהרונוביץ': עמדת המשטרה היא כי מעצר שווא הוא מעצר בלתי חוקי, כלומר, שלא קיימת לו עילה חוקית.

יצחק אהרונוביץ': הגורם המוסמך לקבוע אם מדובר היה במעצר שווא הוא בית-המשפט, הקובע זאת בהחלטה מנומקת וגם בכתב.

יצחק אהרונוביץ': מדור חקירות במשטרת ישראל מתייחס באופן רציני ומקצועי ונבחנת בו כל פנייה המגיעה לידיעה הקשורה לפגם כזה או אחר שנפל בהליך המעצר.

יצחק אהרונוביץ': בכל מקרה שבו נמצא פגם כזה בהליך המעצר מופצים מיידית הלקחים שנלמדו והנחיות לביצוע לכלל יחידות החקירה במשטרה ובשטח.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון עזרא, שאלה נוספת, בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני השר, כל הכבוד לך, יש לך פה כמות שאילתות בלתי רגילה.

גדעון עזרא: בהזדמנות זו אני רוצה לשבח את עבודת המשטרה על פענוח הפרשייה בראשון-לציון.

גדעון עזרא: כל הכבוד למשטרת ישראל.

גדעון עזרא: תודה.

אברהם מיכאלי: אנחנו מצטרפים.

יצחק אהרונוביץ': תודה, אני מאוד מעריך את זה.

יצחק אהרונוביץ': השר לביטחון פנים לשעבר, אתה יודע כמה עבודה הושקעה בזה.

אברהם מיכאלי: – – –

יצחק אהרונוביץ': וכן לכל חברי הכנסת שנמצאים פה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון עזרא, היית שותף, אז ההצלחה גם לך וגם לממשיך.

מגלי והבה: אנחנו מגיעים לשאילתא מס' 328 של חברת הכנסת חנין זועבי: ביקור קרובי משפחה אצל אסירים ביטחוניים.

מגלי והבה: זו השאילתא האחרונה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני השר.

מגלי והבה: חברת הכנסת חנין זועבי שאלה את השר לביטחון פנים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): מזה זמן הוטל איסור ביקור קרובי משפחה מדרגה שנייה אצל אסירים ביטחוניים.

מגלי והבה: האיסור הוטל על כלל האסירים ולאחרונה בוטל לגבי אסירים רגילים ונשאר לגבי ביטחוניים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע הוטל איסור על ביקור קרובי משפחה מדרגה שנייה אצל אסירים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע עודנו קיים על אסירים ביטחוניים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מתי יבוטל האיסור?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת חנין זועבי ביקשה לדון באיסור על ביקור קרובי משפחה מדרגה שנייה שהוטל על האסירים הביטחוניים.

יצחק אהרונוביץ': ראשית, יש לציין כי ככלל אין לאסירים זכות לקבל ביקורים, אלא שהמחוקק הותיר את שיקול הדעת להתרת ביקורים, ובכלל זה היקפם וזהותם, לנציב בתי-הסוהר על מנת שיקבע נהלים לעניין זה.

יצחק אהרונוביץ': ההסדרים החלים על אסירים ביטחוניים, ובכלל זה הקביעה באשר לקרבת המבקרים, נבחנים גם משיקולי ביטחון הנבדקים עם שירות הביטחון הכללי, וכן מבחינת פוטנציאל הסיכון הנשקף מאוכלוסייה כזו.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: תודה, אדוני השר, על התשובה, אבל אני לא חושבת שאתה משוכנע בעצמך בתשובה.

חנין זועבי: האם אתה חושב שקרובי משפחה של – חמש, שש, שבע, עשר שנים – מסכנים את ביטחון המדינה?

חנין זועבי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני מקבל את הבקשות שלך מדי פעם ואני גם עונה.

יצחק אהרונוביץ': השיקולים הם שיקולים מערכתיים, שיקולים שלא תמיד יש לגביהם נהלים של שירות בתי-הסוהר, והסמכות היא בידי הנציב, ושיקולים נוספים כמובן של שירות ביטחון כללי.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לכך אני לא יכול להוסיף.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון הפנים.

מגלי והבה: באמת זה הזמן להגיד לך תודה על המאמץ, הרשימה היתה ארוכה – אנחנו אומרים את זה לאלה שהעירו – כי היתה פגרה.

מגלי והבה: כפי שאני מכיר אותך, כל שאילתא וכל פנייה אליך נענות במהירות, וזה הזמן להודות לך.

מגלי והבה: חברי, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה – ביום שלישי, ט"ז בחשוון התש"ע, 3 בנובמבר 2009, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.