ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 140, 2010-06-07 00:00

ראובן ריבלין: חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, היום יום שני, כ"ה בסיוון תש"ע, 7 ביוני 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 14) (איסור העסקה בשעות הלימודים), התש"ע–2010, של חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2429/18 וכלה בהצעת חוק פ/2453/18 – הצעת חוק אישור הריסת מבנים בשטחי יהודה ושומרון, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, זאב אלקין ואריה אלדד; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד חינוך), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק מתן הנחות בתעריפי מים וביוב לאוכלוסיות נזקקות (תיקוני חקיקה), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק למתן הנחות בתעריפי מים וביוב לאוכלוסיות נזקקות (תיקוני חקיקה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, ומרינה סולודקין; הצעת חוק האוניברסיטה האזורית של הגליל, התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון – הרחבת תחולת החוק), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ויצחק וקנין; הצעת חוק הסדר עזיבה מרצון של שוהים בלתי חוקיים (הוראת שעה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ ומאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות (תיקון – השוואת מעמדו של קטין למעמדו של הורהו או אפוטרופוסו), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זאב אלקין; הצעת חוק בתי-המדרש היהודיים-דמוקרטיים, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, שי חרמש ואורי אורבך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הסדרת מעמדם של ילדים, אחיהם והוריהם) (הוראת שעה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שאול מופז, כרמל שאמה, איתן כבל, ניצן הורוביץ, וחיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות להטבות לקטועי ידיים על-פי הסכם הניידות), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת עפו אגבאריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך תעבורתי), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת חמד עמאר ויריב לוין; הצעת חוק זכויות ניצולי השואה ששהו תחת הכיבוש הנאצי, התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – אחריות תקציבית), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, משה מטלון, צחי הנגבי, יריב לוין, משה גפני, זבולון אורלב, אריה אלדד, אברהם מיכאלי, איתן כבל, , אלי אפללו ועמיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – החזר כספי בשל ביטול עסקה לרכישת טובין),

ירדנה מלר-הורוביץ: התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת דליה איציק ואופיר אקוניס; הצעת חוק כלי הירייה (תיקון – החמרת ענישה), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת ציון פיניאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גיל הפרישה המוקדמת לעניין מי שפרש לפני אפריל 2004), התש"ע–2010, מאת חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – עקר בית), התש"ע–2010, מאת חברי הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בשכר לימוד), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – הנחה להורה יחיד), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – אגרות בעד אובדן תעודת זהות), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת גדעון עזרא ואיתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיוע בקידום תעסוקתי למשפחות של עובדים מעוטי הכנסה, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת , מירי רגב ושלמה מולה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – טיפולי שיניים), התש"ע–2010, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק להעלאת המודעות הפלילית בקרב קטינים, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, אורלי לוי אבקסיס ורוברט טיבייב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הגבלת כהונה של יועצים משפטיים וגזברים) (תיקוני חקיקה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת , זאב אלקין ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: ניסיונם של גורמים בממשלה לברוח מאחריות;

ראובן ריבלין: 5.

ראובן ריבלין: תהליך קבלת ההחלטות, שיקול דעת, ההוראות והמגבלות שניתנו לצבא והביאו לתוצאה הכושלת בעצירת המשט לעזה

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני השר המקשר, האם אדוני ישיב על הצעות אי-האמון?

ראובן ריבלין: משום שנאמר לנו על-ידי מזכירות הממשלה שמתכוון לענות שר הביטחון, אבל כדי שהוא יוכל לענות הוא צריך לשמוע את ההצעות ולכן אני מבקש לשאול האם שר הביטחון מתכוון להיכנס לאולם.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, אין שר ביטחון בישראל.

ראובן ריבלין: נא לא לצעוק כאשר נמצאים בהליכה או בעמידה.

ראובן ריבלין: נא להזמין את שר הביטחון, שכן אם הוא המשיב, הוא צריך להיות נוכח כאשר חברי הכנסת מנמקים את בקשתם לאי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: יש שר ביטחון בישראל?

ראובן ריבלין: ובכן, השר היה עסוק באיזו שיחה דחופה הקשורה בענייני הממשלה והעם.

ראובן ריבלין: הוא מגיע מייד.

ראובן ריבלין: כן, אדוני שר הבריאות, רצית לשאול משהו?

יעקב ליצמן: שאלתי אם אפשר למלא את מקומו.

ראובן ריבלין: אם אפשר למלא את מקומו?

ראובן ריבלין: אם אדוני מבקש זאת, אני מציע שיפנה את הבקשה או לראש הממשלה או לשר המתאם.

ראובן ריבלין: השר המתאם, אתה מסכים ששר הבריאות יחליף את שר הביטחון?

גלעד ארדן: רק אם זה באופן קבוע, לכל – – –

ראובן ריבלין: טוב, אם כך, אדוני יסכים בשם ראש הממשלה?

גלעד ארדן: לא נראה לי.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני מנצל את הזמן שעדיין שר הביטחון לא נכנס לאולם והוא בדרכו הנה כדי לומר לכם שהיום יתקיימו דיונים שהם בעין הסערה המתחוללת במדינתנו, בארצנו, בעמנו ובכנסת.

ראובן ריבלין: אני מבקש לשמור על איפוק מלא בזמן הדיונים, כדי שכל אחד יוכל לומר את דברו, על מנת שלא נהפוך עוד פעם את הכנסת לשדה פורענות במקום לשדה דיון והלכה.

ראובן ריבלין: אני מקדם בברכה את שר הביטחון ומזמין, מטעם סיעת קדימה, את המנמקת הראשונה, שהיא הפעם יושבת-ראש מפלגת קדימה ותנועת קדימה, יושבת-ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: הזמן העומד לרשות המבקשים להביע אי-אמון בממשלה יהיה עשר דקות, ואני מראש מודיע ליושבת-ראש האופוזיציה שעקב תפקידה אני לא מגביל אותה, אבל צריך לזכור שאנחנו בלוח זמנים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ציפי לבני: תודה.

ציפי לבני: מכובדי, כבוד יושב-ראש הכנסת, שר הביטחון, חברי הכנסת, זה לא דבר שבשגרה שראש האופוזיציה מגיש את הצעת האי-אמון בממשלה.

ציפי לבני: זה לא דבר שבשגרה, אבל אלה לא ימים רגילים.

ציפי לבני: אני הולכת לדבר כאן בהרבה כאב וצער.

ציפי לבני: מדינת ישראל נמצאת בתקופה קשה, אולי אחת מהקשות בתולדותיה.

ציפי לבני: לא מדובר באירוע נקודתי שיעבור, מדובר בתהליך ממושך שבו ישראל הופכת להיות מבודדת בעולם, לא מובנת ומוקעת.

ציפי לבני: לבידוד הבין-לאומי יש השלכה קשה על מעמדה של ישראל באזור, השכונה הקשה הזאת, שבה אנו חיים.

ציפי לבני: כושר ההרתעה של ישראל מבוסס גם, כמובן, על כוחו של צה"ל, אבל גם על מעמדנו בעולם ובעיקר על מערכת היחסים עם ארצות-הברית.

ציפי לבני: הבידוד הוא לא רק ביטול של הופעות רוק, הוא גם ביטול של הזמנת נשיא המדינה למדינות, ובעיקר הבידוד פוגע בביטחון ישראל וביכולת התמרון הצבאית שלה.

ציפי לבני: החלק הקשה אולי לכל אזרח ישראלי זה שהמובן מאליו לנו לא מובן מאליו מחוץ לגבולותיה של מדינת ישראל, בעיקר כשהדבר נוגע לאותם אלה שגאוותנו עליהם, חיילי צה"ל, שגם יושבים פה היום ומקשיבים לדיון הזה כאן.

ציפי לבני: ביום שני בבוקר, כשנודעו תוצאות המבצע, יצאתי להגן על צה"ל ולייצג את מדינת ישראל ואת ההחלטה לא לאפשר למשט להגיע לעזה, קודם כול כי זה הדבר הנכון; אני חושבת שלא היה צריך לאפשר למשט להגיע, וגם – יש באמת ימים שאין בהם אופוזיציה.

ציפי לבני: עוד לפני שנראו התמונות הקשות, קורעות הלב, של החיילים המוכים, עוד לפני שידעתי מה היה שם, רק כששמעתי שנהרגו אזרחים, דיברתי בכל רשת בין-לאומית ובלי לדעת את העובדות אמרתי:

ציפי לבני: אם חיילי צה"ל ירו, הם ירו כדי להגן על עצמם, כי חיילי צה"ל הם הילדים שלנו, של כולנו.

ציפי לבני: אנחנו יודעים מה הערכים שעליהם אנחנו מגדלים אותם כולנו והערכים האלה לא משתנים כשהם מגיעים לגיל 18 ולובשים מדים.

ציפי לבני: הבעיה, שכפי שלי היה ברור שאם חיילי צה"ל ירו, הם נאלצו לעשות את זה כדי להגן על עצמם מאותם אוחזי סכינים וברזלים ששנאה בגרונם, אם לי היה ברור שכך או כך זאת תהיה הגנה עצמית, הרי שמבחינת העולם, אם פעם עוד שמו סימני שאלה, הפעם זה כבר היו סימני קריאה.

ציפי לבני: מראש קבעו: שימוש מופרז בכוח.

ציפי לבני: והמובן מאליו לנו במדינת ישראל צריך קודם להיאמר לחיילים.

ציפי לבני: אני רוצה לנצל גם את הבמה הזאת היום ולחזור ולומר גם את מה שאמרתי ללוחמים המדהימים האלה בבית-החולים וגם לכל אחד מחיילי צה"ל: תודת העם כולו לחייליו.

ציפי לבני: ולחיילי השייטת אני רוצה לומר: תודה שהתאפקתם בהתחלה, אבל טוב שיריתם והגנתם על עצמכם דקה לפני שהיה מאוחר מדי.

ציפי לבני: כולנו שותפים לכך שאין לאפשר לעולם לחקור את חיילי צה"ל.

ציפי לבני: ישראל לא יכולה להעמיד את חייליה למשפט העולם אחרי כל מבצע צבאי.

ציפי לבני: שמעתי גם את ראש הממשלה אומר שלא ייתן לחיילים להיחקר, אבל האמירה הזאת לא מספיקה.

ציפי לבני: יש כלל מרכזי אחד ביחסי ישראל והעולם: היעדר יוזמה מוביל למעורבות בין-לאומית.

ציפי לבני: זה נכון לתהליך מדיני וזה נכון במיוחד לוועדות חקירה.

ציפי לבני: ועדה בין-לאומית שתחקור את האירוע היא האופציה הרעה מכולן, ואני מקווה שניתן יהיה לעצור אותה.

ציפי לבני: בעניין הזה קדימה תשתף פעולה עם הצורך למנוע ועדת חקירה בין-לאומית.

ציפי לבני: אבל יש דרך, ואני מקווה שזה עוד לא מאוחר מדי, למנוע ועדת חקירה בין-לאומית, וזה דורש חקירה פנימית; לאומית ולא בין-לאומית.

ציפי לבני: הצעתי את זה לשר הביטחון עוד בבוקר יום שני – לדעתי, ב-10:00 – כשהסתבר מה קרה.

ציפי לבני: הרי היה ברור שהעולם כולו ינסה להיכנס פנימה, ואמרתי: תמנה, כדי שלא ניתן לעולם להיכנס בדלת.

ציפי לבני: ההצעה הזאת היתה הצעה ידידותית ולא אופוזיציונית, הצעה שדואגת למנוע מהחיילים להיכנס לחדרי חקירות ולהיחקר באנגלית, ולא הצעה של אופוזיציה.

ציפי לבני: אבל עכשיו הגיע הזמן להפסיק את ההיסוס וההתלבטות שמלווים את הממשלה הזאת בכל מה שהיא צריכה להחליט, ולא מספיק לומר שלא נאפשר לחיילים להיחקר, כי כדי למנוע חקירה של חיילי צה"ל באנגלית צריך ראש הממשלה להיות נכון הוא עצמו להיחקר בעברית בוועדת חקירה פנימית.

ציפי לבני: עד עכשיו עסקתי בעבר, אבל בעיני האירוע איננו מרכז הבעיה.

ציפי לבני: אין לי ספק, ונדמה לי שכל אזרחי ישראל מבינים היום, שאם אותו אירוע היה קורה על רקע אחר, התוצאה והתגובות של העולם היו אחרות לגמרי.

ציפי לבני: ולכן היום הצעת האי-אמון הזאת היא כדי לגרום לממשלה הזאת לעשות הערכת מצב ולשנות את המדיניות שלה על מנת לשנות את המסלול המסוכן שבו אנחנו נמצאים.

ציפי לבני: המצב הנוכחי הוא קשה, אבל זה לא מכת טבע וזה ניתן לשינוי.

ציפי לבני: שמעתי את הקולות נגד הצעת האי-אמון היום.

ציפי לבני: הואשמנו כמעט בבגידה.

ציפי לבני: תראו מה קורה לנו: ככל שאנחנו הופכים להיות יותר מבודדים, יותר מנודים, כך מתחילה סתימת פיות, מתחיל פחד מביקורת לעתים עד כדי שנאה פנימית הנובעת מאיזה פחד לשמוע ביקורת.

ציפי לבני: אני שומעת גם את השימוש הציני בחיילים כדי לומר לנו: אל תבקרו, תשתקו.

ציפי לבני: לא שתקתי כשהייתי צריכה להגן על החיילים ביום שני ההוא לפני כל העולם ואני לא יכולה לשתוק כשצריך לנהל מאבק.

ציפי לבני: וכאן צריך פיקוד, לא צבאי, פיקוד אזרחי שמקבל החלטות ולא רק מקיים ישיבות שביעייה אין-סופיות.

ציפי לבני: לו היינו עכשיו במלחמה, במאבק, במבצע, לו נמצאו החיילים שם, לו היו חיילים בחזית עכשיו הרי בוודאי שהיינו מגבים.

ציפי לבני: ביטלנו בשבוע שעבר את הצעת האי-אמון.

ציפי לבני: גיביתי תמיד באמצע מבצע.

ציפי לבני: המבצע הצבאי הסתיים לפני שבוע, המאבק על הלגיטימיות של ישראל צריך להתחיל, ושתיקה מול התנהלות הממשלה בעניין הזה תהיה חוסר אחריות מצד אופוזיציה אחראית וממלכתית.

ציפי לבני: יש לנו אמון מלא בצה"ל.

ציפי לבני: אין לנו אמון בממשלה שהביאה את מדינת ישראל למצב כזה של בידוד, שמונע מצה"ל לפעול בעת הצורך, כי המצב המדיני קובע את התודעה הבין-לאומית ואת עמדת העולם ביחס למבצע, כל מבצע.

ציפי לבני: יש לי אמונה מלאה במדינת ישראל, באזרחים שלה, בערכים שלה.

ציפי לבני: ממשלת ישראל הנוכחית איננה מייצגת אותה מול העולם.

ציפי לבני: ויותר מביקורת על העבר אני רוצה להציע פעולה לעתיד.

ציפי לבני: ככל שאני אומרת את הטקסט הזה על הצורך, גם בהקשר מדיני, הרי את הדברים האלה בעצם אומרים שרים בממשלה, אומר שר הביטחון, הוא מביע את דאגתו מהמצב ואומר: מוכרחים לעשות משהו מדיני.

ציפי לבני: אבל לטעמי, שר בממשלה, בטח לא שר ביטחון, לא יכול לשבת בה בעמדת משקיף ולחוות דעתו על המצב בלי לעשות את אותה פעולה שתשנה את המדיניות.

ציפי לבני: הסברה – ואני יודעת שהיתה ביקורת – אבל הסברה בעיני, גם אם אני שותפה לביקורת, זה לא העניין המרכזי בעיני.

ציפי לבני: הסברה היא לא תחליף למדיניות.

ציפי לבני: ביקורת על הסברה זה הפתרון הקל.

ציפי לבני: דובר נאה באנגלית רהוטה הוא לא תחליף למדיניות.

ציפי לבני: אבל הבנתי את עומק הבעיה שישראל נמצאת בה לאו דווקא ביום ההוא אלא כשראש הממשלה חזר וכששמעתי אותו מדבר בעברית.

ציפי לבני: כששמעתי אותו מדבר הבנתי שבעצם גם ראש הממשלה לא בעצם מבין לעומק מה מהות הסגר על עזה, למה הוא קורה, מה צריך להגיד, מהי המדיניות הכוללת של הממשלה.

ציפי לבני: אבל אולי לא הבנתי כי דברי ראש הממשלה לא נועדו להסביר לעולם, הם דיברו פנימה.

ציפי לבני: העולם צבוע, מה שנכון, זה יוצר הזדהות בישראל, תחושת קיפוח, ישיבה משותפת בפינה, אוחזים ידיים, העולם כולו נגדנו.

ציפי לבני: אבל "העולם צבוע" זאת לא מדיניות ולא תוכנית פעולה.

ציפי לבני: זאת חולשה, זאת הרמת ידיים והימנעות מקבלת החלטות שהן ההחלטות המשמעותיות ביותר, וישראל לא יכולה להסתפק באמירה "העולם צבוע" כנימוק.

ציפי לבני: אני שומעת גם היום את ראש הממשלה אומר: המצב מאוד רע, אז אני מבקש מהאופוזיציה לא לתקוף.

ציפי לבני: אבל אם ראש הממשלה ומדיניותו יוצרים את הבעיה, הרי אי-אפשר לייצר מעגל שבו אני מקדם מדיניות שגויה, המצב רע ואל תתקפו כי עכשיו כולנו צריכים לשבת ביחד ולקונן על מר גורלנו ולומר שהעולם צבוע.

ציפי לבני: התוכנית להשבת הלגיטימיות לישראל לא בנויה על הצורך לרצות את העולם הצבוע אלא על גיוס העולם לאינטרסים של ישראל.

ציפי לבני: גיוס העולם לאינטרסים של ישראל הוא אפשרי, והאסטרטגיה המדינית-הביטחונית מתבססת על שניים: האחד, כמובן, מערכת היחסים עם ארצות-הברית, שמשליכה באופן ישיר על מעמדה של ישראל בעולם, והשנייה, תהליך לסיום הסכסוך והסדר המקנה ביטחון לישראל.

ציפי לבני: והדרך להשיג את זה היא בידוד ה"חמאס", שאיננו פרטנר לשלום, והסדר עם הממשלה הפלסטינית הלגיטימית.

ציפי לבני: שר, כאמור, לא יכול להיות בעמדת משקיף, ושר הביטחון יודע שהדברים שאני אומרת כאן הם הבעיה המרכזית שבפניה ניצבת מדינת ישראל.

ציפי לבני: כשהובלנו את החזון הזה בממשלה הקודמת העולם כולו היה אתנו.

ציפי לבני: הקוורטט, שמורכב מהאו"ם, מאירופה, מרוסיה ומארצות-הברית, ביוזמתנו קבע שלא תינתן לגיטימיות ל"חמאס" בלי שיכירו בישראל, יתנערו מהאלימות והטרור ויקבלו את ההסדרים הקודמים, הסדרי השלום בין ישראל לפלסטינים.

ציפי לבני: הייתי שותפה פעילה לקביעת המדיניות הזאת בממשלה הקודמת, ומכוחה הוצא הסגר על עזה, שאיננו סגר הומניטרי כי השערים פתוחים לכל סחורה הומניטרית.

ציפי לבני: אבל אלה היו ימים שבהם לישראל היתה ממשלה שהיתה לה מדיניות.

ציפי לבני: אלה היו ימים שבהם ישראל היתה לגיטימית וה"חמאס" לא.

ציפי לבני: אלה היו ימים שבהם ארדואן היה שחקן משנה באזור והוא ידע שהוא צריך לקבל עליו את אותם כללי קוורטט שישראל הובילה כי הם שיקפו את האסטרטגיה הנכונה – מצד אחד בידוד ל"חמאס", מצד שני הסדר עם הממשלה הפלסטינית הלגיטימית.

ציפי לבני: וכשהחזון שלך הוא באמת הסדר ושלום, ברור גם לעולם שכדי להגיע להסדר אסור לתת לגיטימיות ל"חמאס", ולכן משט כזה איננו עוזר לתהליך השלום אלא פוגע בו.

ציפי לבני: אבל בשביל זה – מה אפשר לעשות – צריך גם לנהל בצד השני של המשוואה, לייצר תוכנית מדינית ולקיים עליה לא רק דיון תיאורטי אלא לקבל את ההחלטות המתחייבות.

ציפי לבני: בהזדמנות הזאת אני באמת רוצה שפעם אחת נתעורר גם מהטקסטים שמחלקים את החברה הישראלית סביב ימין ושמאל, כאילו השמאל זה בעניין של השלום ולתת משהו לפלסטינים כי הם רוצים, והימין עוסק בביטחון ובמלחמה בטרור.

ציפי לבני: השבוע הזה, אני חושבת, מיצה את העובדה ששני הדברים האלה כרוכים זה בזה.

ציפי לבני: בעודי מנהלת תהליך שלום עם הממשלה הפלסטינית הלגיטימית תמכתי והובלנו את מבצע "עופרת יצוקה" על מנת לייצר הכרעה; הכרעה במאבק, לא הסדרה – היו לי ויכוחים כאן עם שר הביטחון שרצה להגיע להסדר ולהסכם עם ה"חמאס" – הכרעה כוחנית כי אין אתם תקווה לשלום.

ציפי לבני: אבל כשיש ממשלה שיום אחד מדברת על שלום בנפרד ועל הצורך וקוראת, וביום השני מדברת על מלחמה בטרור ולא מבינה איך זה עובד ביחד, כי אין כאן חזון ותוכנית ואסטרטגיה כוללת; כשיש ממשלה כזאת שהעולם לא מאמין לכנות כוונותיה בשלום, היא לא תקבל גם תמיכה בפעילות ההכרחית כל כך נגד האסלאם הקיצוני ונגד הטרור.

ציפי לבני: העולם יכול וצריך לתמוך במדיניות הדואלית – עם מי מדברים ואת מי מרתיעים – כשיבין שישראל לא רוצה להעניש את הפלסטינים אלא שאין תקווה להסדר עם ה"חמאס" ושהדרך לשלום עוברת דרך בידוד ה"חמאס".

ציפי לבני: ואני רוצה גם לומר למנהיגי הציבור הערבי במדינת ישראל: זאת היתה יכולה להיות הזדמנות, ועדיין יהיו לכם הזדמנויות, לעשות את הדבר הנכון.

ציפי לבני: והדבר הנכון איננו לתמוך ב"חמאס" ובדומיו.

ציפי לבני: אם אתם כנים ברצון שלכם, בשאיפה שלכם, במה שאתם מדברים עליו, שיהיה פה אי-פעם הסדר, אל תיתנו את אותו כוח ואת אותה לגיטימציה לאותם גורמים שיעמדו בדרך להסדר, וודאי שאל תחצו את הקווים כאזרחי המדינה הזאת.

ציפי לבני: ונחצו בשבוע הזה קווים אדומים.

מוחמד ברכה: מה שנחצה כלפי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, עוד מעט אדוני ידבר.

מוחמד ברכה: אנחנו נבחרנו על-פי מצע שאושר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אתה לא יכול לנאום.

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: אם הממשלה לא תאמץ את החזון הזה בהבנה עמוקה שלו, נקבל את הרע מכל העולמות, והתהליך הזה כבר מתחיל.

ציפי לבני: לפני שנה וקצת, לפני הבחירות בישראל, ישראל היתה לגיטימית וה"חמאס" לא.

ציפי לבני: היום ישראל מבודדת, וה"חמאס" פורץ את הבידוד – חלק, אני מניחה, יהיה גם בהסכמה של ישראל, שלא יכולה לעמוד בלחץ, שמשחררת את אותם אלה שנעצרו, ונעצרו כפעילי טרור, אבל ביום למחרת, כי מתחילים לאיים, ומחר, אני מניחה שייפרץ הסגר, ומרוב דיבור על ביטחון בעצם אנחנו לא עומדים על אותם אינטרסים, שהם אינטרסים ביטחוניים ולאומיים.

ציפי לבני: והממשלה הזאת צריכה להבין, כפי שכל אזרח במדינת ישראל צריך להבין, שהבחירה שלנו היא או מדינה פלסטינית בתנאים שלנו, בתנאי הביטחון שלנו, או "חמאסטן" כתוצאה מאי-עשייה ומחדל.

ציפי לבני: וכשזאת תהיה המדיניות הכנה והאמיתית – לא מן השפה ולחוץ – כשזה יקרה, ישראל תוכל לחזור ולקבל לגיטימיות גם לפעולה צבאית נדרשת, כי כשהרקע לפעולה אחר, העולם כולו נראה אחרת.

ציפי לבני: ואני מאוד מקווה שמעז יצא מתוק, ותהיה התפכחות ויהיה שינוי מדיניות.

ציפי לבני: וכשזה יקרה, כמו תמיד אשוב ואומר את מה שאני אומרת על כל במה: קדימה תתמוך, תגבה ותעזור להגיע למטרה הזאת בלי שום שיקול פוליטי.

ראובן ריבלין: תודה ליושבת-ראש האופוזיציה ונציגת סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: אנחנו מארחים היום ביציע האורחים קבוצת צוערים מבית-ספר לקצינים, לקציני יבשה, גדוד "דקל".

ראובן ריבלין: ברוכים אתם בבואכם לכנסת.

ראובן ריבלין: שר הביטחון ישיב על כל הצעות האי-אמון יחד, ולכן אני מזמין את חבר הכנסת הבא, מטעם סיעת רע"ם-תע"ל, חבר הכנסת אברהים צרצור, לבוא ולעלות כדי לנמק את ההצעה לאי-אמון, המדברת בהמשך המצור על עזה וההתנהגות הפיראטית של הממשלה המדרדרת את האזור אל פי תהום.

ראובן ריבלין: שר הביטחון ישיב גם על הצעה זו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור, עשר דקות, יאמר את דברו – בבקשה, אדוני.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, שעות ספורות אחרי האירוע הטרגי שישראל יצרה וקורבנותיו היו אזרחים שלווים במשט הטורקי, התקיימה שיחה בין שר החוץ הטורקי לבין שר הביטחון של ישראל, שזה התמליל שלה, כפי שפורסם בעיתונות הזרה ובעיתונות הטורקית – ברק: חיילינו הותקפו בברוטליות, נפצעו בחרבות, נשקם נלקח מהם, והשתמשו בו נגדם.

אברהים צרצור: אוגלו: אנו מחכים להתנצלות

אברהים צרצור: כם על הפשע הבין-לאומי שביצעתם; עליכם להחזיר את הנרצחים והפצועים לטורקיה.

אברהים צרצור: ברק: אתם רוצים את הפצועים?

אברהים צרצור: אוגלו: אנו נחזיר אותם.

אברהים צרצור: מי שהורג חפים מפשע, אינו יכול לטפל בפצועים.

אברהים צרצור: אם אזרחים אלה היו אלה שתקפו, אז מי אלה שנהרגו?

אברהים צרצור: ברק: יש רקטות רבות; עמנו נחשף להתקפות.

אברהים צרצור: אנו במאבק עם "חמאס", אין לנו בעיה עם עזה.

אברהים צרצור: אוגלו: האם אלה שנרצחו על הסיפון ירו רקטות כלפיכם?

אברהים צרצור: איך יכולתם לרצוח אותם?

אברהים צרצור: טורקיה אינה מדינת בננה.

אברהים צרצור: לטורקיה יש הכוח להגן על אזרחיה.

אברהים צרצור: ברק: אנו מכבדים ומוקירים את טורקיה מאוד, ומעריכים את התפקיד החיובי שהיא ממלאת.

אברהים צרצור: אוגלו: איזה כבוד זה, כשאתם רוצחים את בנינו במים הבין-לאומיים?

אברהים צרצור: אין זכות לאף אחד לפגוע באזרחינו.

אברהים צרצור: אתם נאבקים מזה כארבע שנים בגלל חייל ישראלי אחד.

אברהים צרצור: אזרחינו חשובים לנו לא פחות.

אברהים צרצור: אתם חייבים להתנהג אליהם בכבוד הראוי.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, השיחה הזאת מעמידה אותנו ישר אל מול התמונות שפורסמו בעיתון "הורייט" הטורקי, תחת הכותרת: דמעות הקומנדו.

אברהים צרצור: ישראל, לצערי הרב, ניסתה להשתמש בתמונות אלה להמשך הדמגוגיה שלה ולהזנת מערך השקרים שניסתה לפזר בימים האחרונים.

אברהים צרצור: אני טוען, כבוד היושב-ראש, שלו היתה בין נוסעי ספינת "מרמרה" כוונה זדונית, כפי שטוענת ישראל, ישראל לא היתה רואה את החיילים האלה שנפצעו בקטטה שפרצה על הסיפון.

אברהים צרצור: העובדות מדברות אחרת.

אברהים צרצור: החיילים נלקחו למרפאה, קיבלו את הטיפול הראוי והאפשרי, והוחזרו לידי צה"ל לפני שהחיילים השתלטו על הספינה.

אברהים צרצור: לכן, הניצול הציני של התמונות על-ידי ישראל, והמסקנות שגזרה מהן הינן זדוניות ומצחיקות.

אברהים צרצור: הטיעון הישראלי, שניסה לשכנע את העולם כי הנה היתה השתלטות על "רייצ'ל קורי" ללא קורבנות, הדבר שמוכיח לטענתה כי הנוסעים ב"מרמרה" הם שגרמו לשפיכות הדמים, הינו טיעון שמוכיח את ההיפך: הממשלה במקרה של "מרמרה" התכוונה להשתלט בכוח על הספינה, ולו במחיר של שפיכות דמים.

אברהים צרצור: שתי מטרות עמדו אל מול עיני הממשלה במקרה זה: מטרה ראשונה, חיזוק ההרתעה של ישראל על חשבון ערבים ומוסלמים ושותפיהם מרחבי העולם; ומטרה שנייה, השפלת טורקיה מסיבות הידועות לכולנו.

אברהים צרצור: השאלה החשובה, כבוד היושב-ראש, שנשאלת אחרי מה שקרה, הינה זאת: מה הדבר הזה שמביא את הלן תומאס, הבכירה שבכתבי הבית הלבן, לבקש מהישראלים לעזוב את פלסטין, המולדת של הפלסטינים, ולחזור למולדתם – פולנד, גרמניה וכו'; זה לא אני, זה היא שאמרה.

אברהים צרצור: מה זה הדבר שמביא היום ארגונים יהודיים בגרמניה, במדינות אירופה ואפילו בארצות-הברית לקרוא לארגון משטים חדשים של פעילי שלום יהודים מרחבי העולם כדי לפרוץ את המצור מסביב לעזה?

אברהים צרצור: מה הדבר הזה, כבוד היושב-ראש, שמביא עשרות או מאות אלפים להביע נכונות מיידית לעזוב את משפחותיהם, לסכן את חייהם במסע המפרך כדי להביא לסיום הטרגדיה הפלסטינית ולשבור את המצור?

אברהים צרצור: הנתונים האלה, כבוד היושב-ראש, הנתונים כדלקמן הם התשובה על השאלות שהעליתי: שיעור האבטלה ברצועת-עזה הגיע ל-70%.

אברהים צרצור: 70% ממפעלי התעשייה נסגרו כליל, נהרסו כליל.

אברהים צרצור: 20% פועלים בכ-10% מתפוקתם.

אברהים צרצור: 10% נוספים פועלים ב-20% עד 50% מתפוקתם.

אברהים צרצור: מקורות המחיה של החקלאים ספגו פגיעה קשה מהרחבת אזור החיץ הצבאי שלאורך הגבול, המכסה 18% משטח עזה.

אברהים צרצור: צה"ל אסר על פלסטינים, כבוד היושב-ראש, לדוג במרחק העולה על 3 מיילים ימיים מן החוף.

אברהים צרצור: עובדה זו הביאה לירידה של כ-47% בהשוואה לשלל הדיג לפני 2006.

אברהים צרצור: 61% מבתי-האב בעזה סובלים מאי-ביטחון תזונתי.

אברהים צרצור: כ-80% מהאוכלוסייה מקבלים סוג כלשהו של סיוע הומניטרי, בעיקר מזון; מחסור עצום בחדרי לימוד ובבתי-ספר.

אברהים צרצור: לסוכנות הסעד של האו"ם דרושים בשנים הקרובות כ-100 בתי-ספר חדשים, מבין אלה, 15 בתי-ספר דרושים באופן מיידי; מחסור כרוני בחשמל בשל האספקה הלא-מספקת והמקוטעת של הדלק התעשייתי הדרוש להפעלתה של תחנת הכוח של עזה; קריסת מערכת המים והביוב, כבוד שר הביטחון, בשל הכמויות המוגבלות של חומרי גלם שהרשו להכניס לעזה מאז 2009.

אברהים צרצור: המצור, אדוני, כבוד היושב-ראש, מהווה ענישה קולקטיבית של אוכלוסיית עזה.

אברהים צרצור: הקהילה הבין-לאומית הפצירה שוב ושוב בממשלת ישראל להסיר את ההגבלות על גבולותיה של עזה בים, ביבשה ובאוויר.

אברהים צרצור: אם לא, חוששני שנהיה עדים למשטי דמים כפי שהיה לאחרונה, שחלילה יכולים להביא להידרדרות ביטחונית שישראל תסבול ממנה יותר מכל עם אחר.

חיים כץ: זה מדאיג אותך בוודאי.

אברהים צרצור: בוודאי.

אברהים צרצור: בוודאי, תאמין לי.

אברהים צרצור: הסכנה לא טמונה בי ולא בחברי הכנסת הערבים ולא באוכלוסייה הערבית ולא בפלסטינים.

אברהים צרצור: הסכנה טמונה באלה מבין הישראלים שמובילים את המדינה הזאת להרס מוחלט.

אברהים צרצור: אדוני, כבוד היושב-ראש, ראינו מה שקרה בוועדת הכנסת היום בבוקר, ובזאת אני מסיים.

אברהים צרצור: כתוצאה מהחלטות שנתקבלו ויובאו למליאת הכנסת – שאני לא מוציא מכלל אפשרות שהן יאושרו ברוב מכריע, ברוב מוחץ – אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות ליקירתנו וחברתנו חברת הכנסת חנין זועבי: אנו גאים בך.

אברהים צרצור: השתתפותך במשט אינו עניין פרטי שלך.

אברהים צרצור: את ביצעת באופן מלא, מהימן ונאמן את החלטתנו כוועדת מעקב, ולכן אני מודה לך מאוד באופן אישי.

אברהים צרצור: תודה, כבוד היושב-ראש.

דוד רותם: אתם גם גאים בעזמי בשארה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אתם שמעתם שחיילי צה"ל הובאו למרפאה ולא קראתם קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חיילי צה"ל הובאו למרפאה – אתם מגלים פתאום חוסר סבלנות כאשר אומרים דברים אחרים?

אלכס מילר: ואלה שלקחו אותם למרפאה הלכו לדוג היום.

ראובן ריבלין: אבל קודם לא צעקת.

ראובן ריבלין: לפעמים יכול אדם באמת, כאשר הוא שומע דבר, לקרוא קריאת ביניים.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, אתם צריכים לשמוע יותר טוב מה אומרים כאן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה לנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת חד"ש.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, תזכיר לאלכס מילר שהוא סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מילר.

ראובן ריבלין: טוב, גם סגן יושב-ראש הכנסת יכול לפעמים לפרוץ בקריאה.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לקרוא קריאות ביניים כי אני יושב-ראש הכנסת, אבל לא היה לי קל לשמוע שחיילי צה"ל הובאו למרפאה ב"מרמרה" והוחזרו כמובן אחרי טיפול.

אברהים צרצור: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהים צרצור, אני מאמין לך שאתה מאמין, אבל אני לא יכול להאמין.

ראובן ריבלין: פשוט לא יכול להאמין, אבל אני קורא לסדר את יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: פעם ראשונה.

חיים אורון: יש גם מודל קריאות ביניים באפטר – – –?

ראובן ריבלין: לפעמים זה מותר, כן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלה מלים שאנחנו אומרים אותם כדרך שגרה, אבל בשבוע שעבר הכנסת לא כיבדה את עצמה ולא כיבדה את מעמדה.

מוחמד ברכה: אנשים התרוצצו כאן בין המושבים אחוזי דיבוק, תוך זלזול מוחלט במעמדם ותוך פגיעה, לדעתי, בכבודו של הבית הזה, שנקרא בכל זאת "פרלמנט", "בית נבחרי העם".

מוחמד ברכה: המחזה הזה נמשך, אומנם בצורה רגועה יותר, היום.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר אנשי קדימה רצו להתחרות בישראל ביתנו והם הצליחו לעשות זאת באותה ישיבה, מתוך מחשבה שזה ירפד את דרכם חזרה לשלטון.

מוחמד ברכה: היום הם עשו צעד נוסף ובאופן קולקטיבי ומתוך החלטה – למעט חבר הכנסת מגלי והבה, עלי לומר – קמו ועזבו את האולם כשחבר הכנסת אברהים צרצור עלה לדוכן.

מוחמד ברכה: בעצם כנראה קדימה רוצה להוביל אחורה, היא בעצם משתמשת בחרמות שהעולם מתבייש בהם, שהיו קיימים מתישהו בהיסטוריה האנושית.

מגלי והבה: אני רוצה לתקן אותך שלא היתה החלטה – – –

מוחמד ברכה: לא, לא, אני ראיתי את בר-און ואחרים קוראים לכל אלה שנותרו – – –

מגלי והבה: יכול להיות, אבל לא היתה החלטה רשמית.

מוחמד ברכה: יכול להיות שחבר הכנסת בוים לא יודע על ההחלטה של חבריו לסיעה והוא אכן יושב כאן.

מוחמד ברכה: אבל המחזה הזה, יותר מאשר המחזה בשבוע שעבר, יירשם כאחד הביזיונות של הפוליטיקה הישראלית, שכשנציגי המיעוט הלאומי הערבי-הפלסטיני, אזרחי מדינת ישראל, עולים לדוכן, מחליטים לא להקשיב ולקום, במקום להתמודד.

מוחמד ברכה: ואפשר להתמודד, זאת אומרת אפשר גם כן לטעון טענות אחרות, אני האחרון שמאפשר או לא מאפשר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בשבת האחרונה הייתי אחד מקרוב ל-20,000 אנשים, אזרחים יהודים וערבים, שצעדו ברחובות תל-אביב ביום השנה למלחמת יוני 67', תוך דרישה לקרוא לשלום ולהקמת שתי מדינות ושתי בירות בירושלים.

מוחמד ברכה: אני גאה על ההשתתפות שלי.

מוחמד ברכה: אומנם לא כל הססמאות שנקראו שם הן לרוחי.

מוחמד ברכה: יש דברים שאני מסכים להם, יש דברים שאני לא מסכים, אבל הרוח הזאת היא רוח מאוד חיובית.

מוחמד ברכה: אני לא אשקר אם אומר שלפני כן קיננו בתוכי מחשבות של חוסר אונים, של ייאוש – מה כבר אפשר לשנות, אבל אני אומר שאותה הפגנה נטעה בי תקוות.

מוחמד ברכה: אני רוצה לשלוח ברכה לכל אחד מאלה שבאו כדי לקרוא ולזעוק בעד השלום וסיום הסכסוך העקוב מדם שגובה חייהם של פלסטינים וישראלים, יהודים וערבים; והמחזה הזה, אני מייחל לסיומו ולתחילתו של עידן חדש.

מוחמד ברכה: צדו את עיני במיוחד אנשים שהכי לא הסכמתי אתם שם, הם אנשי מפלגת העבודה, שאחד מהם עמד על הדוכן ואמר: אנחנו, אנשי מפלגת העבודה, עומדים כאן כדי לקרוא לאהוד ברק להתפטר מהממשלה.

חיים אורון: הוא לא מייצג – – –

מוחמד ברכה: הוא פעם ייצג אותה בכנסת.

חיים אורון: בסדר.

מוחמד ברכה: בסדר.

מוחמד ברכה: אני מדבר על צלי רשף.

מוחמד ברכה: אבל אני לא תולה הרבה תקוות באהוד ברק שיתעשת.

אהוד ברק: השם שלנו דומה.

מוחמד ברכה: כן, אבל שני קטבים.

מוחמד ברכה: ברכה וברק זה שם דומה?

מוחמד ברכה: אתה חושב שזה נותן לי פריווילגיה או נותן לך משהו?

אהוד ברק: נותן לי.

מוחמד ברכה: לי, לך, אני לא בטוח.

מוחמד ברכה: אני בספק.

מוחמד ברכה: אני לא תולה תקוות בברק, הוא כבר חצה את כל הקווים האדומים מבחינתו.

ראובן ריבלין: רק צריך להסביר לשר הביטחון – שיודע ערבית – שברכה כותבים בכ"ף וברק כותבים בקו"ף.

מוחמד ברכה: "ברק" זה מברקים ורעמים ו"ברכּה" זה ברכה.

מוחמד ברכה: אתה איש הרעמים ואני איש הברכות, זה בסדר.

מוחמד ברכה: יש כאלה שמקטרגים נגדנו, אדוני היושב-ראש, על זה שאנחנו יושבים כאן, שנותנים לנו לשבת כאן, שמאפשרים לנו לדבר.

מוחמד ברכה: להגיד לכם שזה קל כערבי פלסטיני, אזרח מדינת ישראל, לשבת כאן – תאמינו לי שזה לא קל, שזה לא פשוט.

מוחמד ברכה: רק הבוקר נשאלתי על-ידי אחד המראיינים: מה אתם עושים שם, למה אתם שם?

מוחמד ברכה: האם מישהו כאן חשב שאנחנו אביזר קוסמטי לדמוקרטיה הישראלית?

מוחמד ברכה: או שחשב שבעצם ישיבתנו כאן הצטרפנו לתנועה הציונית?

מוחמד ברכה: זה הדמות של הערבי, אזרח המדינה, שאתם רוצים לראות כאן?

מוחמד ברכה: אם כך, אז תייצגו אותנו אתם ואנחנו נלך הביתה, והכנסת תיראה יהודית ויכול להיות אפילו דמוקרטית.

מוחמד ברכה: אני לא יודע איך לשווק את זה.

מוחמד ברכה: אף אחד לא עושה טובה לאזרחים הערבים בזה שהם יושבים כאן, בבית הזה.

מוחמד ברכה: אף אחד לא עושה להם טובה בזה שהם אזרחי המדינה ואזרחים שצריכים להיות שווים.

מוחמד ברכה: 62 שנה יש אפליה שיטתית שמונהגת כלפינו.

מוחמד ברכה: יכול להיות שבמובן כלשהו אנחנו עושים טובה לבית הזה בזה שאנחנו יושבים כאן, על אף כל הכאב, ודורכים על כל היבלות – של לשמוע הזיות גזעניות שבאות לערער על זכותנו להיות בני-אדם, על זכותנו להיות אזרחים, על עצם זכותנו להיות כאן בבית, במולדת הזו, שהיא מולדתנו.

מוחמד ברכה: אנחנו לא אורחים של אף אחד כאן.

מוחמד ברכה: ואם מישהו עדיין משתעשע במחזות של 48', של טורים אחרי טורים של פליטים, המחזה הזה לא יחזור על עצמו; גם אם ירצה מי שירצה בבית הזה או מחוצה לו, זה לא יהיה.

מוחמד ברכה: להגיד לכם שאנחנו לא מודאגים ממה שקורה?

מוחמד ברכה: אנחנו מודאגים מאוד גם מהחקיקה, גם מההשתוללות ברחוב, גם מההשתוללות בתוך הכנסת; אבל להגיד לכם שאנחנו מפחדים?

מוחמד ברכה: אנחנו לא מפחדים.

מוחמד ברכה: אנחנו לא מפחדים, יהיה אשר יהיה, ואנחנו רוצים שיהיה שלום, אגב, רוצים שיהיה שוויון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש – – –

נסים זאב: אתם תמיד גיבורים.

מוחמד ברכה: כן, אנחנו גיבורים.

מוחמד ברכה: תאמין לי, עוד יירשם בדברי הימים שהיתה כאן חבורה של חברי כנסת, גם ערבים וגם יהודים, שבאה והתריעה שהמדרון הזה הוא מדרון מסוכן לא רק לפלסטינים אלא מסוכן לשני העמים.

מוחמד ברכה: ויום אחד יירשם בדברי הימים על ההתלהמויות ועל הגזענויות, ואנשים יגידו: לא ראיתי, לא שמעתי, לא ידעתי – יגידו.

מוחמד ברכה: עוד יגידו.

מוחמד ברכה: אתה יודע למה אני מאמין ככה?

מוחמד ברכה: כי אני מאמין בטבע האדם, שהאדם הוא בסופו של דבר טוב, אחרת לא הייתי עוסק במקצוע הזה שנקרא פוליטיקה.

מוחמד ברכה: לפוליטיקה באים כדי לשנות ואני מאמין שאפשר לשנות – עדיין, על אף החשכה והגזענות.

מוחמד ברכה: חבר כנסת, בחור צעיר – יואל חסון – עוברת לידו חברת הכנסת חנין זועבי בתום כל המהומה, והוא אומר לה: תוציאי את הסכין, תוציאי את הסכין שיש לך.

מוחמד ברכה: איזה מין נחיתות מוסרית, אנושית, אישית.

מוחמד ברכה: עד לאן אפשר להידרדר?

מוחמד ברכה: זה מסוג עלילות הדם שעוד יכתבו לנו, עוד יכתבו לנו פרוטוקולים של זקני ציון או פרוטוקולים של זקני ערב.

מוחמד ברכה: זה אחד המחזות הנחותים ביותר.

מוחמד ברכה: תשמע, היו הרבה דברים לא נעימים באותה ישיבה, אבל המחזה הזה שחברת הכנסת חנין זועבי עוברת לידו – זה מה שיש לו לומר לה?

מוחמד ברכה: שתוציא את הסכין?

מוחמד ברכה: או חבר כנסת אחר, צעיר אחר, ששולח הערות סקסיסטיות לעברה.

מוחמד ברכה: איזה מין – מה אני אגיד – זה מין נחיתות.

מוחמד ברכה: זה כנסת זה?

מוחמד ברכה: זה פרלמנט זה?

מוחמד ברכה: אלה חברי כנסת?

מוחמד ברכה: ועל מה?

מוחמד ברכה: על משט החירות.

מוחמד ברכה: אז בוא נניח לרגע – וההנחה היא נכונה כנראה – שבאותו משט, באותו אירוע, באותו לילה, ב-04:00, היו שני צדדים.

מוחמד ברכה: היה צד שהוא משט להסרת מצור.

מוחמד ברכה: אגב, המשט לא היה מסיר את המצור, זה היה רק מפנה את תשומת הלב לעצם העובדה שמיליון וחצי אנשים חיים תחת מצור זו השנה הרביעית.

מוחמד ברכה: לזה קוראת יושבת-ראש האופוזיציה לפני כמה דקות: הזדהות עם "חמאס".

מוחמד ברכה: אני אומר לה ואני אומר לכל הציבור: אנחנו לא חלק מהמפה הפוליטית הפלסטינית.

מוחמד ברכה: אנחנו לא "חמאס" ולא "פתח" ולא "חזית דמוקרטית", אבל אנחנו חלק בלתי נפרד מהעם הפלסטיני, ומה שכואב לו כואב לנו, ואנחנו לעולם לא נתכחש, לא לעמנו ולא לדם שלו, ואף שאני עצמי אינטרנציונליסט, אני חושב שזה דבר שמישהו צריך להפנים.

מוחמד ברכה: ולקטלג את זה בתוך תומכי "חמאס" זה פשוט מראה על הדמגוגיה הזולה שנוהגים כאן.

מוחמד ברכה: אז היה משט שקורא להסרת מצור, אבל מולו היה צבא שרוצה להמשיך ולכפות את המצור.

מוחמד ברכה: המשט נשא סיוע הומניטרי, היה מולו צבא שנושא נשק.

מוחמד ברכה: היה משט שעגן בטריטוריה בין-לאומית, עם דגל של טורקיה, זאת אומרת זה מקום של ריבונות טורקית, והיה מולו צבא שפלש לאותה טריטוריה.

מוחמד ברכה: מי צריך להתנצל?

מוחמד ברכה: חנין זועבי צריכה להתנצל?

מוחמד ברכה: על מה?

מוחמד ברכה: על מה?

מוחמד ברכה: שהיא היתה חלק ממאמץ בין-לאומי של אנשים מיותר מ-50 מדינות שבאו לזעוק את הזעקה של הפסקת המצור?

מוחמד ברכה: היא צריכה להתנצל?

מוחמד ברכה: היא צריכה לתת את הדין?

מוחמד ברכה: היא צריכה להירדף כאן בתוך הפרלמנט, שהיא חברת הפרלמנט בכנסת?

מוחמד ברכה: היא צריכה שיישללו ממנה זכויות?

מוחמד ברכה: על מה?

מוחמד ברכה: ריבונו של עולם.

מוחמד ברכה: המושגים התהפכו.

מוחמד ברכה: הצדק נרמס.

מוחמד ברכה: עכשיו יש מין – הקונסנזוס הרגיל של החיילים, ולברך את החיילים.

מוחמד ברכה: הבעיה היא לא החיילים.

מוחמד ברכה: בתוכם יש אנשים צעירים שמצאו את עצמם במקום הזוי לחלוטין.

מוחמד ברכה: הבעיה היא אתה, שר הביטחון אהוד ברק.

מוחמד ברכה: הבעיה עם מי שיושב בראש השולחן, בנימין נתניהו.

מוחמד ברכה: אתם צריכים לתת את הדין.

מוחמד ברכה: העניין הוא לא כשל מבצעי.

מוחמד ברכה: העניין הוא כשל מחשבתי, הוא יהירות קולוניאליסטית שחלפה מן העולם, ואתם חושבים שדרך הכוח אתם עדיין יכולים לסרטט את העתיד של העמים.

מוחמד ברכה: אתם תהיו אפיזודה חולפת בהיסטוריה הזו, ובסופו של דבר העמים ימצאו את הדרך לחיות, על אפכם ועל חמתכם.

מוחמד ברכה: אתם נציגי הרוע האלים, רווי הדם, והעמים יתגברו.

מוחמד ברכה: גם העם הפלסטיני וגם העם בישראל יתגברו, ועוד איך יתגברו על אלה כדוגמתכם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מטעם מרצ, חבר הכנסת אילן גילאון, לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון של סיעתו בנושא אשר הוגדר על-ידכם: תהליך קבלת ההחלטות, שיקול הדעת, ההוראות והמגבלות שניתנו לצבא ושהביאו לתוצאה הכושלת בעצירת המשט לעזה.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך עשר דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד שר הביטחון, השר לאיכות הסביבה, חברי כנסת יקרים, חברות הכנסת, לפעמים יש לי תחושה, אדוני שר הביטחון, שהחיבור הזה מביא "נאחס", כלומר איך אפשר לקלקל כל כך הרבה בכל כך מעט זמן.

אילן גילאון: אולי אתם בעצם, הממשלה הזאת, משולה לאותו חתול שאיך שאתה לא זורק אותו הוא תמיד ייפול על הראש, כי אחרת אתה לא יכול להסביר.

אילן גילאון: ברור שבתחרות הזאת אין תמימים, אדוני היושב-ראש, אבל יש תחרות גדולה מאוד מי ישיג את המקום הראשון בטיפשות, באיוולת, במצעד איוולת, ונדמה לי שבעניין הזה ידנו על העליונה מאוד מאוד.

אילן גילאון: הייתי ער, אדוני היושב-ראש, בשבוע הקודם ליום הכי מדכא שלי בכנסת ישראל, היום שהרגשתי בו הכי תלוש מאי-פעם מן הבית שבו אני חי – בתור בן-אדם שהוריו הביאו אותו לחיות כאן, לא לרשת מאף אחד את מקומו; בתור בן-אדם שמצד אחד בנו – בני – הצעיר נמצא בנמל אשדוד במסגרת שירותו הצבאי כדי לקלוט את האנשים שמובאים מהספינות, ומן הצד השני אני שואל את עצמי אם לא צריך לשאול את השאלה שקודמת לשאלה, כי כולם שואלים מה קרה במצור.

אילן גילאון: אני, בדרך כלל, אדוני יודע, רואה את הדברים נכוחה.

אילן גילאון: אני לא מאמין לבדיה שאומרת שהחיילים נלקחו למרפאה, כפי שגם אדוני לא מאמין; ואני לא מהאנשים ששייכים למחנה של חברת הכנסת חנין זועבי.

אילן גילאון: אבל אני כן מהאנשים שחושבים שאי-אפשר לעשות איפה ואיפה בדרך שאנשים נאבקים, הגם שאני לא מזדהה ולא מסכים אתם.

אילן גילאון: וביום הכי מדכא שלי בכנסת, אדוני, פתאום ראיתי כמה תופעות שאני, ככה, אחזתי בראשי, והסתכלתי כיצד כל אחד לוקח את כל חביות השמן שיש לו, ומיטיב את הופעתו, ומנסה להיות ככל שהוא יכול מקורי כדי לקבל עוד בדל של פטריוטיזם בפני התומכים שלו.

אילן גילאון: ואז אחת הפליאה במקוריות רבה לדבר פה באיזו ערבית רצוצה, ולשלוח את חברת הכנסת זועבי לעזה.

אילן גילאון: ואחת אחרת שהיו לה פחות מלים, ובדרך כלל יש לה פחות מלים, בכלל הופיעה כאן על הדוכן – כאן, כאן, אדוני, בדיוק איפה שידי הימנית נמצאת; מתוך הופעה נאה ותמירה פתאום צמח בריון שהופיע כאן, שלרגע נתן לי לחשוב שאני בכלל נמצא במחוזות כל כך רחוקים, אדוני.

אילן גילאון: אחרים לגמרי, לא בתוך הבית שלי.

אילן גילאון: ראיתי את הכנסת הזאת בקלונה כאשר בחור צעיר מציין כאן את גיל הרווקות של חברת הכנסת חנין זועבי.

אילן גילאון: ואני לא מזדהה עם אף מלה שהיא אמרה בכל המשט שלה, בכל ה"מנו ספנות" הזה.

אילן גילאון: ואני לא חושב שהיא תרמה דבר אחד, הכי קטן, לעניין של שבירת המצור – ואני עוד אגיע אליו.

אילן גילאון: וראיתי אחרים מתלהמים בדרכים כאלה ואחרות, ואף אחד, אדוני, לא עושה שום חשבון למשמעות של המלים שלו.

אילן גילאון: הפליאה סיעת קדימה – אני לא אומר כולם – – –

שלמה מולה: לא כולם.

אילן גילאון: לא כולם.

אילן גילאון: אבל אותה סיעה שמתיימרת – הסיעה השמאלנית הזאת, הייתי קורא לה ככה, בעיני הבריות – שכל כולה חזרה על המחזה הזה היום בו, שמקיר לקיר הצביעו בעד הסרת החסינות, ומי שמוביל את כל הדברים האלה, אדוני, בתוך הכנסת, ומי שמנהל אותם ומנהל את יושב-ראש הוועדה, שמשמש גם כקטיגור וגם כיושב-ראש, זה סוס טרויאני כהניסטי שהצליח להיכנס פנימה, בדרך עקיפה פנימה, והוא קובע את סדר-היום – האיש שיודע טוב מאוד מה זה להיכנס לשטח צבאי, משום שהוא תמיד עושה את זה, ערבים לבקרים; האיש שיודע טוב מאוד מה זה לפגוע בחיילי צה"ל.

אילן גילאון: אני חושב שאלף אוניות לא פגעו בחיילי צה"ל כמו חבר מרעיו של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אילן גילאון: האיש הזה קובע את סדר-היום של הבית הזה, ומקיר לקיר אתה חש כמו במחזה של מונטי פייטון במצב של סקילה.

אילן גילאון: יש שם סצנה מפוארת, שהכוהן הגדול קורא לאנשים בשבתות, בממלכת ישראל, בממלכת יהודה: בואו, תזרקו את האבנים, תסקלו את מי שאמר את השם המפורש – Now throw a" stone because he says Jehova" – וכולם זורקים את האבנים על Jehova.

אילן גילאון: אני לא חושב שחברת הכנסת חנין הועילה למצור שאני רוצה לדבר עליו – בעיקר, כי זה העניין המרכזי כאן – אבל אני גם לא חושב שהיא סיכנה את ביטחון ישראל, בוודאי לא יותר מאשר כל מיני אנשים שמסכנים אותנו כאן כל יום.

אילן גילאון: אז איך אפשר, אדוני שר הביטחון, לא להחמיץ שום בור במהלך של זמן כל כך קצר?

אילן גילאון: השורה האחרונה היא איך הסתכסכנו עם כל העולם כך.

אילן גילאון: נכון, יש כאלה – ארדואן יש לו האג'נדה שלו.

אילן גילאון: לא יעזור שום דבר, והלוואי שיעבור משם – אבל האם אנחנו צריכים, ברוב טיפשותנו, לפרנס בקרים לערבים את המשטמה והשנאה כלפינו?

אילן גילאון: פתאום, מכל המקומות זה בא?

אילן גילאון: בתוך כמה זמן זה קרה?

אילן גילאון: אלף דרכים לעצור אונייה, ואני לא איש ים; בקושי אני שוחה שם קצת באשדוד, בחוף הים שלי.

אילן גילאון: אבל אפילו אני, שאני הדיוט מושלם ואני לא מבין בזה כלום, אני מבין שיש אלף דרכים לעצור אונייה, ואנחנו בחרנו את הדרך הנלוזה והטרגית ביותר מכולן.

אילן גילאון: עובדה – התוצאות.

אילן גילאון: עובדה – למה זה הוביל.

אילן גילאון: שום במאי, הכי טוב של ה"חמאס", שום במאי כזה לא יכול היה לייצר תסריט יותר טוב, מבחינת אירוע מכונן ל"חמאס", מאשר האירוע הזה.

אילן גילאון: אז אם זה לא צריך להיחקר, בנושא של קבלת החלטות, מה צריך לחקור?

אילן גילאון: אני מכיר את אלה שאומרים: אה, עכשיו התותחים רועמים שישתקו המוזות.

אילן גילאון: לא, אדוני, ממש לא.

אילן גילאון: ומי שרוצה למנוע מעצמו עוד גולדסטון, כדי שלא נגיד אחרי זה, עדיף שיעשה את זה שעה אחת קדימה – אני לא מתכוון למפלגה קדימה; ויש להקים ועדה כזאת.

אילן גילאון: אז אנחנו לא רק יורים ובוכים.

אילן גילאון: ופעם אמרתי לעצמי: טוב שאנחנו יורים ובוכים.

אילן גילאון: אוי ואבוי אם אנחנו נירה ולא נבכה, ועוד יותר אוי ואבוי אם נבכה ולא נירה.

אילן גילאון: אנחנו יורים לעצמנו ברגליים, ומייללים.

אילן גילאון: הסגר נכשל, זה כל אחד יודע.

אילן גילאון: מי שרוצה לעשות בלוקדה צבאית – אמצעי אמל"ח על עזה – אין קל מאשר לעשות את זה.

אילן גילאון: אני יודע שהאמריקנים עשו את זה לקובה, כמה?

אילן גילאון: 30 שנה?

אילן גילאון: אבל מה העניין של מחברות וכמון – אפשר לבנות מזה פצצות?

אילן גילאון: למה מחברות וכמון לא יכולים להגיע לעזה?

אילן גילאון: אני מבין ברזלים, אני מבין דשן.

אילן גילאון: בבקשה.

אילן גילאון: למה הרשימה הזאת היא כל כך סודית?

אילן גילאון: מהן הסחורות שמותר להן לעבור לתוך עזה, אדוני שר הביטחון?

אילן גילאון: יש הצעה – לנהל את נמל עזה.

אילן גילאון: אני חושב שזה צריך לבוא בתוך תוכנית כוללת, שהיא קשורה לתהליך הכולל, שלנו.

אילן גילאון: כי השאלה הקודמת לשאלה הקודמת, מה קרה במשט הזה, היא למה המשט הזה הגיע, ולמה העוצר הזה נמשך עד כה.

אילן גילאון: וכאן גם ממשלת קדימה, לשעבר, צריכה לענות על כמה שאלות.

אילן גילאון: אני יודע שהם מטיפים לבאים בתור.

אילן גילאון: הבאים בתור לא טובים ועוד יותר גרועים מהם, אבל הם לא היו מספיק טובים בעניין הזה.

אילן גילאון: למה זה נמשך עד עכשיו?

אילן גילאון: אני רוצה לשאול שאלה עוד יותר קודמת לשאלה שקודמת: איך ה"חמאס" הגיע והצליח להשתלט על עזה?

אילן גילאון: מה שם היתה אחריותנו?

אילן גילאון: וכמה זמן נוכל להמשיך לבזבז, וכמה זמן נוכל לדחות כל פרטנר ולא לתת לו קופון כדי שיתחזק, כדי שיצליח?

אילן גילאון: אני רוצה לראות, אדוני, תוכנית ישראלית – לא תוכנית סעודית, ולא תוכנית ז'נבה – אני רוצה לראות תוכנית שמתגבשת כאן, בירושלים; ועם אותם עיקרים שכולם יודעים שהיא קרוצה מהם, מהחומרים שאתם אפשר לעשות את השלום הזה: חלוקת הארץ – שכל אחד יטען שהיא כולה שלו, וכל אחד יסתפק בחלקה.

אילן גילאון: את נמל עזה צריך להפעיל באמצעות כוח בין-לאומי, עכשיו, ולעצור הכנסת אמצעי אמל"ח, זה לגיטימי.

אילן גילאון: אבל גם קיימת שאלה מאוד מרכזית לגבי הטריטוריאליות והריבונות.

אילן גילאון: אנחנו טוענים שאנחנו לא שולטים שם.

אילן גילאון: אז מה פתאום אנחנו שולטים במים הטריטוריאליים?

אילן גילאון: לגיטימי להתגונן מפני פצצות, בוודאי שכן, למרות שהן גם חודרות יותר טוב מן המנהרות.

אילן גילאון: והנמל הזה צריך להיות מופעל בכוח בין-לאומי, וזה חלק מהעניין.

אילן גילאון: החלק השני הוא הקמת ועדת חקירה ממלכתית במדינת ישראל.

אילן גילאון: כל זה צריך להיות כרוך ביחד עם הפסקת תוכנית – איך זה נקרא?

אילן גילאון: מפגשי הקרבה והנישוק והחיבוק.

אילן גילאון: אני לא מבין את הדבר הזה – ולהיכנס לתוך שיחות ישירות שצריכות להגדיר את מצב הקבע של ההסדר בינינו לבין המדינה הפלסטינית שהולכת לקום.

אילן גילאון: והדברים חייבים להיות כרוכים זה בזה.

אילן גילאון: ואנחנו, הגיע הזמן שנפסיק את הדיון של מי צדק קודם, כי זאת המתכונת הבטוחה ביותר להבעיר את האש באזור הזה לעולם ועד.

אילן גילאון: כי מישהו יגיד שהוא צדק ב-1948, מישהו אחר יבוא ויגיד שהוא צדק ב-1947 וחצי.

אילן גילאון: ואם מישהו יגיד שהיה אמל"ח כזה על האונייה, מישהו אחר יגיד שאלה היו כוחות שלום.

אילן גילאון: חבל על הוויכוח הזה.

אילן גילאון: אנחנו יותר מדי זמן, אדוני שר הביטחון, נמצאים במצב שטיפש אחד זורק אבן לתוך באר ו-מאה אחרים – גם כשיימצאו; הם עוד לא נמצאו – לא יכולים להוציא את זה.

אילן גילאון: אם אתם צריכים לעשות שינויים בהרכב הקואליציוני שלכם, לכו על זה.

אילן גילאון: תפתחו תהליך כולל, תפתרו את בעיית העצורים ותפסיקו לעשות לי משטים בשביל גלעד שליט, ועפיפונים וטיארות.

אילן גילאון: יש רשימה מסודרת את מי צריך להחזיר עבורו, ורק זה מה שיחזיר אותו.

אילן גילאון: בואו נפסיק להשלות את עצמנו בשטויות הצופיות האלה, שאנחנו עושים כל הזמן – אני יודע שסיימתי, אדוני.

אילן גילאון: תראה, זאת התוכנית.

אילן גילאון: היא צריכה להיות מגובה בשלוש קבוצות עבודה – ובכך אני מסיים ממש, אדוני; אני מודה לך.

אילן גילאון: האחת – זה צריך להיות נושא של הפעלת נמל עזה; הדבר השני – קביעת גבולות הקבע של המדינה הפלסטינית; הדבר השלישי – וזה הייחוד של תוכנית ירושלים – בניית ברית אסטרטגית של עמי האזור מול הפונדמנטליזם האירני.

אילן גילאון: אני מסכים עם מי שאמר שאת ה"חמאס", שהוא פרוקסי של מדינה אחרת, אולי מדינות אחרות, צריך לבודד.

אילן גילאון: האינטרס שלנו, כמו של מצרים, כמו של ירדן, כמו של מדינות נוספות באזור, הוא להתגונן מפני זה.

אילן גילאון: כאן צריכה לקום, לצד הנושא של שתי המדינות בהסכם הקבע, ברית נאט"ו קטנה לאזור הזה, בינינו לבין המדינות הערביות.

אילן גילאון: זה צריך להיות בתמיכה, אדוני, של תוכנית רחבה, תוכנית מרשל למזרח התיכון – של האמריקנים, היפנים, האירופים וכל האחרים, והאמן לי, יש מקום לכולם כאן.

אילן גילאון: רק שלא נתחיל לחפש כל אחד את השני רבע שעה לפני זה, וכל אחד יחפש בכל הדרכים את צדקתו, כי אחרת לא יהיה לאף אחד פה מקום.

אילן גילאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחרון המציעים להביע אי-אמון בממשלה הוא סיעת בל"ד.

ראובן ריבלין: ינמק את הצעתה בטענת המשך המצור על עזה וההתנהגות הפיראטית של הממשלה אשר מדרדרת את האזור אל פי התהום, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אומרים שהדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.

ג'מאל זחאלקה: אבל יש כאלה בכנסת שרוצים להפוך את זה – הדרך לגן-עדן רצופה כוונות רעות.

ג'מאל זחאלקה: מנת הגודש של הרשעות שראינו בשבוע האחרון, במיוחד בישיבה ביום רביעי, ומה ששמענו מחלק גדול מחברי הכנסת מקדימה, מפלגת העבודה, הליכוד, ש"ס, מראה שחלק מהם חושב שגן-העדן זה כנסת ללא חברי כנסת ערבים.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, יש להם תירוצים, ותירוצים לא חסר.

ג'מאל זחאלקה: אין רשעות ללא תירוצים.

ג'מאל זחאלקה: רק השטן, כבוד היושב-ראש, הוא הרוע ללא מניע, התגלמות הרוע.

ג'מאל זחאלקה: אבל כאן ראינו מנה גדושה מאוד של רשעות, אני לא רוצה להשתמש במלים יותר חריפות, כי היה נומך שאני מסרב וסיעתי מסרבת לרדת אליו ולרמה ששמענו כאן.

ג'מאל זחאלקה: אם מישהו חושב שבהסתה, באיומים, יצליח להשתיק אותנו – הוא טועה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגיד בדיוק מה שאנחנו חושבים.

ג'מאל זחאלקה: דברי ההסתה והגזענות לא ידחפו אותנו לעמדות אחרות שאנחנו פתאום – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר לי ככה ואני אומר לך ככה – וגם לא להורדת ראש, כבוד היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נמשיך להגיד את אותם דברים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מפלגה עם עקרונות, ואם מישהו חושב שהעקרונות פסו מן העולם, צריך לראות את האהדה העולמית והאהדה בציבור הערבי, של אנשים דמוקרטים ושוחרי שלום לחברת הכנסת חנין זועבי, מכיוון שהיא הביעה עמדה עקרונית ועמדה על עמדה עקרונית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא הולכים לשנות את העמדות שלנו כדי למצוא חן בעיני פלוני או אלמוני, נהפוך הוא.

ג'מאל זחאלקה: פעמים, כבוד היושב-ראש, אני מוצא את עצמי כשאני רואה חלק מהצעקנים, ואני אומר לעצמי: למה הם צועקים?

ג'מאל זחאלקה: למה דברינו מעצבנים את הגזענים?

ג'מאל זחאלקה: אחר כך אני מגיע למסקנה: סימן שאני בדרך הנכונה.

ג'מאל זחאלקה: אם דברי ודברי סיעתי ודברי חברתי ודברי חברי חברי הכנסת הערבים מעצבנים את הגזענים, סימן שאנחנו בדרך הנכונה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא נבחרנו לכנסת כדי שהגזענים ירגישו בנוח.

ג'מאל זחאלקה: אם הם ירגישו בנוח אני צריך לבדוק את עצמי.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא אצלם, שהם לא חושבים שבני-אדם הם שווים, הם לא מאמינים באדם השווה אלא באדם ההייררכי, שיש מי ששווה כבן-אדם יותר מהשני.

ג'מאל זחאלקה: היום שאל אותי ידיד יהודי, התקשר אלי לעודד את רוחי ואמר לי: אתה מרגיש מבודד?

ג'מאל זחאלקה: אמרתי לו: נהפוך הוא.

ג'מאל זחאלקה: כל העולם בעדנו.

ג'מאל זחאלקה: הדרישה שאני הולך להציג כאן זוכה בתמיכה עולמית מקיר לקיר, רק ממשלת ישראל מתנגדת לה.

ג'מאל זחאלקה: לכן ממשלת ישראל מבודדת בעמדה שלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מייצג את העולם, אני מייצג את העמדה בעולם.

ג'מאל זחאלקה: מעולם לא הרגשתי כל כך הרבה כוח כשאני עומד על הדוכן הזה, כשאני יודע שכל המדינות בעולם תומכות בעמדה של צורך בחקירה בין-לאומית על הפשע שבוצע על השייטת – סליחה, על המשט בדרך לעזה.

אלכס מילר: הפשע שבוצע על השייטת.

ג'מאל זחאלקה: בדרך לעזה, על המשט שנסע לעזה.

ג'מאל זחאלקה: לכן יש לממשלת ישראל בעיה.

ג'מאל זחאלקה: ויש לה בעיה שהיא אפילו בתחום הפילוסופיה.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה כזאת בפילוסופיה, כבוד היושב-ראש, שנקראת self reference.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר שאתה צודק, אבל כולם אומרים שלא; אתה אומר שאתה מוסרי, אבל כולם אומרים שלא; אתה אומר שהיית מוכרח, כולם אומרים שלא.

ג'מאל זחאלקה: אז אתה לא יכול להצדיק את עצמך בעצמך.

ג'מאל זחאלקה: זו בעיה פילוסופית.

ג'מאל זחאלקה: לכן כל הדיבורים על כך שצודקים ומוסריים – אין להם אחיזה בלוגיקה פשוטה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא עומד במבחן הלוגי הפשוט, שאתה צריך מבחן חיצוני והמערכת לא יכולה להצדיק את עצמה בעצמה.

ג'מאל זחאלקה: דווקא מה שאני אומר ומה שאני מייצג הוא שזוכה לתמיכה עולמית.

ג'מאל זחאלקה: כולם אומרים: אתה צודק.

ג'מאל זחאלקה: צריך לחקור את מה שקרה.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, ראיתי את ההתרוצצות בכנסת ביום רביעי.

ג'מאל זחאלקה: חשבתי לעצמי: למה זה קורה?

ג'מאל זחאלקה: מה קורה כאן?

ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי אנשים לחוצים, לא יודעים מה לעשות, מתרוצצים כמי שתפסה אותם תזזית.

ג'מאל זחאלקה: מה קורה כאן?

ג'מאל זחאלקה: זה דווקא מפני שאתם יודעים שאתם לא צודקים, וזה מפני שיש לחץ בין-לאומי על ישראל והיא לא יכולה לעמוד בו והיא מחפשת שעיר לעזאזל.

ג'מאל זחאלקה: רוצים להיות גיבורים עלינו, זה בדיוק העניין.

ג'מאל זחאלקה: הם לא יכולים לעמוד נגד אובמה, נגד סרקוזי, נגד כל העולם, בחרו את חנין זועבי, כי הם יכולים להיות גיבורים גדולים עליה.

חנין זועבי: עלי הם לא יכולים.

ג'מאל זחאלקה: ככה הם חושבים.

ג'מאל זחאלקה: זה בדיוק העניין.

ג'מאל זחאלקה: אין לך כוח לעמוד מול העולם אבל יש לך כוח לדכא נציגי מיעוט לאומי.

ג'מאל זחאלקה: אבל אתה לא יכול לעשות דבר אחד – אתה לא יכול לדכא את רוחם.

ג'מאל זחאלקה: תעשו מה שאתם רוצים – לא יכולים.

ג'מאל זחאלקה: פשוט, לא נשנה את העמדות שלנו, כי אנחנו מאמינים שאנחנו בעמדות צודקות.

ג'מאל זחאלקה: ואנחנו עוד זוכים בתמיכה, לא רק בעניין הזה, דרך אגב.

ג'מאל זחאלקה: גם בעניין הפתרון.

ג'מאל זחאלקה: מי היום בעולם מסכים לסיפוח ירושלים או לסיפוח הגולן?

ג'מאל זחאלקה: ולכן צריך להסתכל במראה.

ג'מאל זחאלקה: אני ממליץ גם לוועדת הכנסת להסתכל במראה.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, שהוא מאנשי כהנא, הציע את הדיון, נתן את הטון, הוביל את הדיון, וכולם הלכו אחריו.

ג'מאל זחאלקה: ואם הייתי מציב מראה, כבוד היושב-ראש – הכנסת היתה מציבה מראה היום, היא היתה רואה את פרצופו של כהנא, והיתה מתקשה – – –

שלמה מולה: לא כולם הלכו אחריו.

ג'מאל זחאלקה: לא כולם.

ג'מאל זחאלקה: אני תיכף אדבר על זה.

ג'מאל זחאלקה: – – – היתה רואה את פרצופו של כהנא בתוך המראה, והיתה רואה שרידים – –

ראובן ריבלין: אם תיכף תדבר על זה כדאי לך להזדרז.

ג'מאל זחאלקה: כן.

ג'מאל זחאלקה: – – בקושי, היתה מתקשה למצוא שרידים של דמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: מישהו אומר לי: אתה מגזים.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, למה אתם רצים אחרי בן-ארי?

ג'מאל זחאלקה: למה בן-ארי מוביל אתכם באף?

ג'מאל זחאלקה: ואתם יודעים לאן זה יבוא, בוודאי לא לגן-עדן.

ג'מאל זחאלקה: אם מישהו חושב שכנסת בלי חברי כנסת ערבים היא גן-עדן, הוא טועה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא ניעלם גם אם תוציאו אותנו מהכנסת.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני מוסיף לך שתי דקות על ההפרעות הרבות שהיו.

ראובן ריבלין: בבקשה, ובזה אתה מסיים.

גלעד ארדן: ההפרעות העצמיות.

קריאות: איזה הפרעות?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי, אם לא שמתם לב, פעמיים קראה לו קריאת ביניים.

גלעד ארדן: הוא גימד – – – היא כנראה יותר גדולה – – –

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: אני רוצה שהוא יסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – אני חושב שמה שקרה הוא לא במקרה.

ג'מאל זחאלקה: שר הביטחון הוא אדם מסוכן, ואפילו מסוכן מאוד – – –

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – מסוכן מאוד, הוא נותן הוראות מסוכנות.

ג'מאל זחאלקה: ככה היתה ההוראה שלו במבצע בלבנון: ללחוץ על האוכלוסייה האזרחית כדי שתצא לביירות, כדי שתלחץ על ממשלת לבנון, כדי שממשלת לבנון תלחץ על סוריה, כדי שסוריה תלחץ על "חיזבאללה".

ג'מאל זחאלקה: אבל הטיפול היה באוכלוסייה האזרחית, והיה הטבח בכנא.

ג'מאל זחאלקה: במלחמה על עזה ההוראה שלו היתה תמימה כביכול: אפס סיכונים לחיילים; עם קריצת עין.

ג'מאל זחאלקה: איך פירשו את זה בצבא?

ג'מאל זחאלקה: איך זה בוצע?

ג'מאל זחאלקה: כל דבר שזז, יורים בו.

ג'מאל זחאלקה: אפילו שתי נשים שיוצאות מבניין בבית-להיה, עם דגלים לבנים, יורים בהן, כי הן יכולות להוות סכנה.

ג'מאל זחאלקה: ומה היתה ההוראה כאן?

ג'מאל זחאלקה: לא לתת למשט להגיע לעזה בשום מחיר.

ג'מאל זחאלקה: בכל מחיר.

ג'מאל זחאלקה: זאת בדיוק היתה ההוראה באוקטובר 2000:

ג'מאל זחאלקה: לפתוח את ציר ואדי-עארה בכל מחיר; והמחיר היה 13 הרוגים.

ראובן ריבלין: לפיכך אתה מבקש להביע אי-אמון בממשלה – כי זמנך תם.

ג'מאל זחאלקה: המשפט האחרון.

ג'מאל זחאלקה: ההוראה היתה למנוע את הגעת הספינות בכל מחיר.

ג'מאל זחאלקה: את המחיר ראינו ביום שני שעבר.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, אם אתם לחוצים, תפתרו את הבעיות שלכם, ואל תשפכו את הזעם שלכם על אלה שאומרים: המלך הוא עירום.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שר הביטחון, כמשיב מטעם הממשלה, יכול לבחור את הזמן שבו הוא ישיב.

ראובן ריבלין: הואיל ומתקיים דיון לאחר הצעות האי-אמון, יכול שר הביטחון בכל שלב משלבי הדיון, וגם בסופו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מתחילים את הדיון הסיעתי.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – הוא יענה בתום הדיון.

ראובן ריבלין: כך כתוב.

שלמה מולה: למה שר הביטחון – – –

ראובן ריבלין: כי הוא רוצה להשיב בסוף הדיון.

ראובן ריבלין: מותר לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אין לי תוכנית כבקשתך לתקנון.

ראובן ריבלין: מה שהתקנון מאפשר, אני מאפשר לך ומאפשר באותה מידה לשר הביטחון.

ראובן ריבלין: מי שהפנה את תשומת לבי כמובן זה השר המקשר, ואני מודה לו מאוד.

ראובן ריבלין: מכל מלמדי השכלתי, ואני שמח שבני מלמדים אותי.

שלמה מולה: אולי שר הביטחון מפחד – – –

גלעד ארדן: ההיפך, הוא רוצה שהמליאה תהיה מלאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי מוזמן להיות ראשון הדוברים.

ראובן ריבלין: ועדת הכנסת אישרה שלוש דקות לכל חבר כנסת.

ראובן ריבלין: מראש אני מודיע לבאים אחרי, סגן היושב-ראש הנכבד, ממלא-מקומי חבר הכנסת יצחק וקנין, ארבע דקות לכל אחד.

ראובן ריבלין: ארבע דקות – לא פחות, אבל גם לא יותר.

ראובן ריבלין: ובכן, ראשון הדוברים – אני עדיין לא הפעלתי – ראשון הדוברים נחמן שי, בשם קדימה, ואחריו – חבר הכנסת אלכס מילר מישראל ביתנו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, נא להתחיל.

ראובן ריבלין: הנה, אני אפעיל את ארבע הדקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשספינת מלחמה יוצאת לדרך נשמעת שריקה והמלחים מתייצבים על הסיפון; כך הם מצדיעים.

נחמן שי: אז קדימה הצדיעה בשבוע האחרון הרבה, אבל עכשיו היא עוברת לנוח, והיא מתחילה לדבר, והיא אומרת את מה שמתבקש, מה שנכון לומר ומה שצריך להיאמר בנסיבות הקשות שהממשלה הזאת קלעה אותנו אליהן.

נחמן שי: עוד לא היה מצבה של מדינת ישראל קשה כל כך, להוציא אולי את ימיה הראשונים, ואז היתה בכל זאת תמיכה מדינית, שגם היא נעלמה בינתיים.

נחמן שי: מצור הוטל על מדינת ישראל, והוא הוטל עלינו הרבה מאוד בגללנו; הרווחנו אותו ביושר בהידרדרות מהירה וחריפה של מצבנו הביטחוני-המדיני במרוצת החודשים האחרונים.

נחמן שי: הממשלה הזאת ירשה מקודמתה שקט בדרום ומצור על עזה, מצור שהושתת על הבנה בין-לאומית: כל עוד עזה היא בסיס לטרור, כל עוד היא פועלת נגד ישראל, כל עוד גלעד שליט אינו חוזר הביתה ואין הצלב-האדום מבקר אותו, ישראל רשאית לפקח על המעברים לעזה ולבדוק היטב כל מה שנכנס פנימה.

נחמן שי: גם שני משטים דומים יורטו, אך בדרך חכמה ושקטה, בלי שיגביהו איזה גל במימי הים התיכון.

נחמן שי: אבל הנכסים שהופקדו בידי ממשלת נתניהו הם כנראה סחורה עוברת לסוחר כמו כל דבר אחר שהממשלה מטפלת בו, והם כבר לא פה, וישראל עומדת עירומה מנכסיה המדיניים והביטחוניים.

נחמן שי: שנה ומשהו אחרי, ומה קרה לתמיכה המדינית בישראל?

נחמן שי: איפה ששת ראשי – – –

קריאה: – – –

נחמן שי: שר הביטחון יצא לחשוב.

נחמן שי: הוא רוצה לחשוב.

נחמן שי: אבל תיכף אני אדבר אליו גם אם הוא לא נוכח באולם.

נחמן שי: הוא יצא לחשוב.

נחמן שי: לחשוב זה, אגב, תכונה מאוד חשובה לממשלה הזאת, כי זה כנראה דבר שהם לא עושים לעתים תכופות.

נחמן שי: שנה ומשהו, ומה קרה לתמיכה המדינית בישראל?

נחמן שי: איפה ששת ראשי המדינות שבאו הנה לאחר סיום "עופרת יצוקה" במופע של תמיכה והבנה?

נחמן שי: איפה הקו החם עם ממשלת ארצות-הברית שאפשר לנו לפעול ביד חופשית בלבנון ובעזה בלי שהאמריקנים יעצרו אותנו וימנעו מאתנו תמיכה בין-לאומית?

נחמן שי: היכן מעשי החירום נגדנו – כמו של פועלי נמלים בשבדיה או של ועד האוניברסיטאות בבריטניה היום?

נחמן שי: מתי הפסיקו אמנים להגיע לישראל?

נחמן שי: מדוע הנשיא שלנו מתבקש לא לבוא למדינה אחת ומדינה אחרת מורידה את דרג הביקור מביקור ממלכתי לביקור עבודה?

נחמן שי: איך זה קרה, מתי ולמה?

נחמן שי: אני רוצה לפנות לשר הביטחון, אפילו שהוא איננו פה.

נחמן שי: אני רוצה לשאול אותו, את שר הביטחון, מה הוא עושה בממשלה הזאת, איך קרתה התקלה הזאת ומתי הוא מתכוון להפסיק אותה, מדוע הוא נגרר אחרי ההרפתקאות הללו ואיננו יודע לשמור על כבודו ועל שמו הצבאי, מדוע הוא נותן יד למעשים שבסופו של דבר מביאים את ישראל למקום הנמוך שבו היא נמצאת היום.

נחמן שי: אתה, אדוני, שר הביטחון, מוביל מפלגה בישראל, מפלגה עם היסטוריה, מפלגה עם עבר, מפלגה עם הישגים.

נחמן שי: מה נשאר ממנה היום?

נחמן שי: מה קרה לה?

נחמן שי: איך יכול להיות ששר הביטחון לא שומע את מה שאנחנו שומעים?

נחמן שי: איך הוא לא רואה את מה שאנחנו רואים?

נחמן שי: איך הוא לא קורא את הסקרים שאנחנו קוראים?

נחמן שי: אדוני שר הביטחון, קום, לך.

נחמן שי: אל תלבין את מעשיה של הממשלה הזאת, אל תגן עליה.

נחמן שי: תן לה ללכת בדרכה, ואתה – לך בדרכך שלך.

נחמן שי: עוד לא מאוחר מדי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

יצחק וקנין: אחריו – אני מבין שנציג מפלגת העבודה לא מדבר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב אחריו.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני שמעתי פה את רוב הנציגים שהגישו אי-אמון.

אלכס מילר: ברשותך, אתייחס לסיעה אחת, סיעת בל"ד, שהגישה הצעת אי-אמון.

אלכס מילר: רבותי חברי הכנסת, אני שואל אתכם: מה לסיעת בל"ד ולאמון?

אלכס מילר: מה הם יודעים על אמון?

רוברט אילטוב: – – –

אלכס מילר: יושב-ראש התנועה הוא חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, חשוד בריגול וברח לחו"ל, בוגר סמינר של בל"ד, במרוקו אסף מידע מודיעיני על הרמטכ"ל במטרה להתנקש בו.

אלכס מילר: חברת הכנסת מכהנת מטעם הסיעה לקחה חלק במשט טרוריסטי שבו תקפו מחבלים את חיילי צה"ל בנשק חם וקר.

אלכס מילר: ואני שואל: רבותי, עד לאן נגיע?

אלכס מילר: אני מזכיר לכם שמדובר בחברי כנסת שנשבעו אמונים למדינת ישראל, אבל תמכו באויבינו המרים בזמן המלחמה, קראו לאינתיפאדה שלישית, אנשים שלא היססו לסעוד על שולחנו של מנהיג לוב, עוכר ישראל ידוע.

אלכס מילר: לכן, רבותי, לא בל"ד, לא עזמי בשארה ולא חנין זועבי ילמדו אותנו מה זה אמון.

אלכס מילר: כנסת ישראל מביעה בכם אי-אמון.

אלכס מילר: תתביישו.

אלכס מילר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק וקנין: לפני שנמשיך עם הדוברים, יש הודעה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 42), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 49), התש"ע–2010; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 13), התש"ע–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: ניסיונם של גורמים בממשלה לברוח מאחריות;

יצחק וקנין: 5.

יצחק וקנין: תהליך קבלת ההחלטות, שיקול דעת, ההוראות והמגבלות שניתנו לצבא והביאו לתוצאה הכושלת בעצירת המשט לעזה

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב הוא הדובר הבא.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן.

נסים זאב: – – – שלפני.

יצחק וקנין: אין לפניך.

יצחק וקנין: הודעתי לפני כן שאתה הדובר הבא.

רוברט אילטוב: תפסת אותו לא מוכן?

רוברט אילטוב: זה תקדים.

יצחק וקנין: זה קצת קשה להגיד על נסים זאב שהוא לא מוכן.

רוברט אילטוב: – – –

דוד רותם: הוא אחרון הדוברים?

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צריך להבין שאנחנו נמצאים במצב קצת שונה ממה שהיינו בעבר, וצריך להפנים את זה.

נסים זאב: האונייה הטורקית היתה שונה מהאוניות האחרות.

נסים זאב: באונייה הזאת היתה חבורת טרוריסטים מיומנים שבאו לפגוע בחיילי צה"ל מתוך מטרה להרוג ולהיהרג.

נסים זאב: הקולות נשמעו מתוך האונייה – קולות של מלחמה – רוצים להיות שהידים.

נסים זאב: אגב, הנושא של שהידים – יש כבר תחרות אפילו בכנסת ישראל מי יהיה יותר שהיד.

ישראל חסון: חבר הכנסת זאב – – – שהטורקים מבצעים סגר יבשתי על ארמניה מאז 1993, והם באים לכאן.

ישראל חסון: מ-1993 הם עם סגר יבשתי על ארמניה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חסון, תודה.

יצחק וקנין: הערה חשובה מאוד.

נסים זאב: צריך להבין שהסיפור של הסגר הוא הדבר הקל שיש בטורקיה.

נסים זאב: מיליון וחצי הארמנים שנטבחו זה הרבה יותר חמור, וטורקיה עוד תטיף לנו מוסר.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, שהפרופגנדה בעולם וההסתה האנטישמית במדינות אירופה, זה פשוט לא ייאמן מה שקורה.

נסים זאב: אנחנו נותנים פה לקבוצה של חברי כנסת להמשיך את ההסתה, את דברי הבלע, פה מעל הבמה הזאת.

נסים זאב: צריך לזכור שכשיש יום ה"נכבה" וחברי הכנסת מניפים את דגל פלסטין, מזדהים עם הפלסטינים, הם בעצם בוגדים אמיתיים במדינת ישראל.

נסים זאב: אני חושב שיש צורך לפטור אותם משבועת אמונים, מהצהרת אמונים.

נסים זאב: הלוא אלה באמת דברי שקר במוצהר.

נסים זאב: אני לא חושב שהבעיה של המשט זו הבעיה שלנו.

נסים זאב: הבעיה האמיתית שלנו היא היום-יום שלנו, ההסתות המתמשכות והסחף של ערביי ארץ-ישראל, ופה הבעיה – – –

עפו אגבאריה: עכשיו אתה המסית.

עפו אגבאריה: אתה המסית.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני לא אאפשר לך בשום פנים ואופן.

עפו אגבאריה: אבל הוא מסית עכשיו.

יצחק וקנין: אני לא אאפשר לך לדבר.

נסים זאב: תגיד לי למה לא כאב לכם כשה"חמאס" שחט – –

יצחק וקנין: זאב – – –

עפו אגבאריה: אז למה אתה מסית?

עפו אגבאריה: למה אתה מסית?

נסים זאב: – – את "אל-פתח" בעזה.

יצחק וקנין: נסים.

נסים זאב: למה שמה לא זעקתם?

עפו אגבאריה: אתה – – – יותר.

עפו אגבאריה: – – – יותר.

נסים זאב: אתם זועקים על תשעה טורקים – – –

רוברט אילטוב: – – – הם הבאים בתור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אתם זועקים על תשעה טורקים שנהרגו – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – שבאו לרצוח חיילים.

יצחק וקנין: נסים זאב.

נסים זאב: איפה הזעקה שלכם כאשר ה"חמאס" – – –

יצחק וקנין: נסים זאב, תגיד לי, אתה לא שומע?

יצחק וקנין: – – –

נסים זאב: אני לא שומע.

נסים זאב: אני עונה לו.

יצחק וקנין: אתה תשמע אותי.

יצחק וקנין: אני מנהל את הישיבה, ולא אתה.

יצחק וקנין: עפו אגבאריה, אני מודיע לך שאני לא אתן למה שאתם ראיתם פה ביום – בשום פנים ואופן אני לא אתן.

יצחק וקנין: אתה תפריע – אתה תהיה בחוץ.

יצחק וקנין: חד וחלק אני אומר לך.

יצחק וקנין: אף אחד לא יפריע לך, גם כשאתה תדבר.

יצחק וקנין: תמשיך לדבר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, תראה את הצביעות.

נסים זאב: מדוע את הזעקה הזאת לא שומעים מהערבים שיושבים פה בבית הזה – כששחטו מאות וזרקו אותם מהגגות?

נסים זאב: בעזה.

נסים זאב: בעזה שחטו אותם.

נסים זאב: למה לא הקמתם קול צעקה?

נסים זאב: למה?

נסים זאב: מפני שההזדהות שלכם היא עם הטרור של ה"חמאס" בעזה?

נסים זאב: מה, אתם מייצגים אותם פה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, יש לך עוד דקה לסיים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, צריך להתבונן מה נעשה בעולם וכמה צביעות יש בעולם.

נסים זאב: כמה טובחים בתימן, באפגניסטן ובפקיסטן: השיעים את הסונים והסונים את השיעים במאות אלפים, במיליונים, שוחטים אחד את השני.

נסים זאב: ערבים, כן ערבים, הורגים אחד את השני.

נסים זאב: אז פה במבצע נהרגו תשעה טורקים, ואנחנו כולנו הצטערנו שזה קרה בסופו של דבר, אבל צה"ל היה צריך להגן על עצמו.

נסים זאב: מה אתם רוצים, שישחטו אותם כאשר הם יוצאים למשימה?

נסים זאב: והמשימה היתה ברורה: לעצור את המשט הטרוריסטי הזה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, צריך להבין: לא משלימים עם עצם קיומה של מדינת ישראל.

נסים זאב: מנצלים את הגישה הליברלית שלנו ואת חופש הפרט.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, אם אנחנו לא נתעשת – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: אני ממש מסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: – – בעקבות הדיון שהיה הבוקר, ולא נשלול את הפספורט הדיפלומטי מחברת הכנסת ואולי את העיתונים שלה בלבד – אנחנו באמת עושים חוכא ואטלולא מעצמנו.

נסים זאב: אנחנו חייבים בחקיקה לעצור, שלפחות האויב מבפנים לא יהיה כל כך גלוי וכל כך נחרץ נגד מדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: הדובר הבא – אני מבין שחבר הכנסת אחמד טיבי לא נמצא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב ליצמן – לא נמצא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – לא נמצא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אחריו יעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

חיים אורון: אני במקומו.

יצחק וקנין: אתה במקומו.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: אנחנו נאפשר לו, כשהוא יגיע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, זה היה שבוע קשה במיוחד בכנסת הזאת.

דב חנין: המראות שאנחנו ראינו בשבוע שעבר היו נקודת שפל בהיסטוריה של הכנסת.

דב חנין: חברי כנסת מתלהמים, חברי כנסת מסיתים – אגב, לא מסיתים רק נגד חברת כנסת אחת, מסיתים נגד קבוצה של חברי כנסת, חברי הכנסת הערבים.

דב חנין: שמעתם על קטגוריה כזאת?

דב חנין: ומסיתים מעל דוכן הכנסת גם נגד כל האזרחים הערבים.

דב חנין: אומרים מעל הדוכן הזה שהאזרחים הערבים הם האויב מבפנים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת – –

נסים זאב: למה אתה משקר?

נסים זאב: למה אתה משקר?

דב חנין: – – אני אומר לכם בצער, הכנסת מידרדרת, והכנסת מדרדרת את החברה הישראלית.

דב חנין: הכנסת מדרדרת את החברה הישראלית.

דב חנין: כאשר שומעים על איומים על חברי כנסת, כאשר רימון עשן מושלך על הפגנת שלום בתל-אביב, כאשר פורעים אנשי ימין מסתובבים באבן-גבירול וצועקים "תל-אביבים בוגדים" – כל אלה הם הפירות הבאושים של מסע ההסתה שמתחיל מלמעלה, מהבית הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא לכם כמה שורות משירו של הכומר מרטין נימלר, כומר פרוטסטנטי גרמני, שכתב את השורות בימים מאוד קשים: בהתחלה הם לקחו את הקומוניסטים.

דב חנין: אני לא הרמתי את קולי, כי לא הייתי קומוניסט.

דב חנין: ואז הם לקחו את היהודים, ואני לא הרמתי את קולי, כי לא הייתי יהודי.

דב חנין: ואז הם לקחו את חברי האיגודים המקצועיים, ואני לא הרמתי את קולי, כי לא הייתי חבר איגוד מקצועי.

דב חנין: ואז הם לקחו את הקתולים, ואני לא הרמתי את קולי, כי הייתי פרוטסטנטי.

דב חנין: ואז הם באו לקחת אותי, אך באותה עת כבר לא נותר אף אחד שירים את קולו למעני.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אם האנשים שרואים עדיין את עצמם כדמוקרטים וליברלים בבית הזה לא יקומו ולא יתגייסו להגנת המרחב הדמוקרטי, לא יישאר מרחב דמוקרטי שיגן עלינו, אבל גם לא יישאר מרחב דמוקרטי שיגן עליכם.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, יש גם דברים מעודדים.

דב חנין: יש גם כוחות וקולות מעודדים בחברה הישראלית.

דב חנין: במוצאי-שבת התקיימה בתל-אביב הפגנת שלום אדירה.

דב חנין: 20,000 מפגינים מילאו את רחוב אבן-גבירול, רובם הגדול באו מהמקום, כן, מתל-אביב, חבר הכנסת מטלון, והם צעדו ברחובות תל-אביב עם מסר של שלום, עם מסר של "יהודים וערבים מסרבים להיות אויבים", עם מסר של שתי מדינות לשני עמים – –

 משה (מוץ) מטלון: ועם דגלי פלסטין, עם דגלי פלסטין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מטלון.

דב חנין: – – עם מסר של שתי בירות בירושלים, עם מסר של הגנה משותפת על המרחב הדמוקרטי.

דב חנין: הכוחות האלה, שצעדו בתל-אביב, הם התקווה של החברה הישראלית.

דב חנין: הם מראים שיש כוחות בארץ הזאת שלא מתכוונים לוותר, לא מתכוונים לאפשר לכם לגרור אותנו לחשכה גדולה.

דב חנין: יש בארץ הזאת גם אור, והאור הזה ידע להתגבר על כל החושך הגדול שאתם מייצרים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה שאחראית לרצף כזה של כישלונות, הממשלה שאחראית – – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

יצחק וקנין: תסיים בדקה הזאת.

דב חנין: תודה.

דב חנין: – – – הממשלה שאחראית למניעת כל התקדמות בתהליך מדיני, הממשלה שאחראית להמשך מדיניות של התנחלות, הממשלה שאחראית להמשך המצור על עזה, שעוד לא שמעתי שום הסבר למה הוא מועיל ולמי הוא מועיל אבל ברור לגמרי למי הוא מזיק – הוא מזיק להמון אנשים חפים מפשע שסובלים ממנו, אבל הוא גם מזיק לכל ניסיון להגיע להסדר ולהידברות בין שני העמים בארץ הזאת – הממשלה הזאת חייבת ללכת, והיא חייבת ללכת עכשיו, לפני שאותה שביעייה שקיבלה את ההחלטה הגאונית להשתלט על הספינות באמצע הלילה ואחראית לכל מה שקרה שם בהמשך – לפני שהשביעייה הזאת תקבל החלטה על המלחמה הבאה.

דב חנין: לפני שהם יקבלו את ההחלטה על המלחמה הבאה, שעלולה להוביל לאסון לישראל ולעמים הערביים ולכל האזור הזה, לפני שהם יקבלו את ההחלטה על המלחמה הבאה הם צריכים ללכת הביתה.

דב חנין: על זה אנחנו צריכים להחליט היום.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חיים אורון, אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

חיים אורון: ועוד אחת, כמו לכולם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מכהן בבית הזה שנים רבות.

חיים אורון: הייתי כאן ביום רביעי האחרון.

חיים אורון: לא הייתי בסצנה שהיתה כאן סביב הדוכן, ואני חושב שהיא היתה אחת הקשות והחמורות שהיו בבית הזה אולי מעולם.

חיים אורון: אבל היא לא מבודדת.

חיים אורון: לא צריך לקבל את דעותיה של חנין זועבי בשביל לחשוב שזכותה לעמוד על הדוכן ולדבר.

חיים אורון: לא צריך לקבל את דעתו של הגזען בן-ארי בשביל לחשוב שזכותו לעמוד על הדוכן ולדבר.

חיים אורון: גם לא צריך לקבל התנהגות של חברי כנסת שבקדנציה הקודמת הפירו פקודות צבא, הוראות משטרה, במאבק נגד ההתנתקות, וצריך להגן על זכותם לחסינות.

חיים אורון: אלה הנורמות שהיו מקובלות כאן, בבית הזה, זה 62 שנה.

חיים אורון: והיום קורה דבר קשה מאוד: הקבוצה שמוכנה לבטל את הנורמות האלה חזקה, והקבוצה שמוכנה להגן עליהן גם חלשה וגם מגמגמת; גם חלשה וגם מגמגמת.

חיים אורון: אז תורידו את הדרכון הדיפלומטי לחברת הכנסת חנין זועבי.

חיים אורון: הרי אתם יודעים שזה לא יותר מאשר כאילו.

חיים אורון: אבל הרצון הגדול לבוא ולהגיד: אנחנו מחזיקים את הכוח, ואתם שווים פחות.

חיים אורון: ואתם שווים פחות.

חיים אורון: זה לא מדרון חלקלק, זה כבר המורד עצמו.

חיים אורון: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש – אני מכיר אותך הרבה שנים, ואני אומר לכם, חברי הכנסת – ואני לא פונה אל חברי הכנסת מישראל ביתנו, על זה הם קיבלו 16 מנדטים.

אלכס מילר: 15.

חיים אורון: 15 מנדטים.

 משה (מוץ) מטלון: פעם הבאה.

חיים אורון: פעם הבאה 16.

חיים אורון: על שנאה אפשר לקבל המון.

חיים אורון: אבל אני פונה אל חברי הכנסת האחרים.

רוברט אילטוב: למה אתה לא מקבל כי אתה שונא אותנו?

חיים אורון: מה?

חיים אורון: לא שמעתי.

רוברט אילטוב: למה אתה לא מקבל כי אתה שונא אותנו?

חיים אורון: אני לא שונא אתכם.

רוברט אילטוב: בטח שאתה שונא אותנו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב.

חיים אורון: סלח לי, בוא הנה.

רוברט אילטוב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, הערת הערה, שמעו אותך.

יצחק וקנין: אתה לא צריך לחזור עליה.

חיים אורון: חבר הכנסת רוברט אילטוב, האמן לי, אני את האהבות והשנאות שלי שומר למקומות אחרים.

רוברט אילטוב: תמשיך לשמור.

חיים אורון: עם כל הכבוד לך, אני שומר את זה למקומות אחרים.

רוברט אילטוב: תמשיך לשמור.

חיים אורון: אני חלוק עליך.

רוברט אילטוב: אז תגיד – – –

חיים אורון: אני מתווכח אתך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, הערתי לך פעם אחת.

חיים אורון: אני מתווכח אתך.

חיים אורון: אני חושב שאתם גורמים נזק נורא למדינת ישראל, אפילו יותר מחנין זועבי, אבל תעלו לדוכן ותדברו.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

חיים אורון: ותדברו.

חיים אורון: זה בדיוק המחלוקת.

חיים אורון: האמן לי, מה שאמרתי פה עכשיו – אני מאמין – אני מאמין, אולי אני טועה, אני בטוח שאתה חושב שאני טועה – אני חושב שאתם מסוכנים פי-מאה ממנה, והאפשרות שלכם ושל מנהיג מפלגת

חיים אורון: כם לגרום נזק למדינת ישראל גדולה פי-אלף משלה, אבל זכותכם לעמוד פה ולעשות פרובוקציה כזאת ופרובוקציה אחרת; זה חלק מהמערכת הזאת.

 משה (מוץ) מטלון: אפשר לשאול אותך שאלה?

חיים אורון: אם היושב-ראש יסכים, אני מוכן.

 משה (מוץ) מטלון: אפשר לשאול רק שאלה?

 משה (מוץ) מטלון: שאלה קצרה.

יצחק וקנין: תראה, תיכף מסתיים זמנו.

יצחק וקנין: אני לא יכול לאפשר אותה.

 משה (מוץ) מטלון: שאלה: אתה מדבר על נורמות.

 משה (מוץ) מטלון: אתה חבר כנסת ותיק, אני חדש.

 משה (מוץ) מטלון: האם הכרת נורמה מהסוג של המעשה של הגברת זועבי לפני כן?

חיים אורון: לא הכרתי, ואני גם לא רוצה להכיר.

חיים אורון: אבל גם לא הכרתי נורמה של חבר כנסת שנכנס לאמצע הפגנה שחיילי צה"ל מפזרים אותה, ואתה יודע, והוא בתוך החגיגה, נגיד את זה בעדינות, כי אני לא יכול – הרי פה, אם אגיד דבר יותר מדויק, יגידו: אתה מאשים מישהו.

חיים אורון: וגם אני מתנגד להסרת חסינותו – תקשיב לי טוב – ואני יכול להגיד לך את שמו ואת שם משפחתו ואת המקום שזה היה.

חיים אורון: הוויכוח הוא לא אם אני מסכים או לא מסכים.

חיים אורון: תעזוב את הוויכוח הזה.

חיים אורון: יש דברים שאני מסכים ויש דברים שאני לא מסכים.

חיים אורון: אתם פוגעים במשהו הרבה יותר מהותי בדיון הזה, שכל אחד יפעיל אותו כשיהיה לו רוב איך שהוא רוצה.

חיים אורון: פעם יפעילו כלפי, אולי פעם כלפיך.

חיים אורון: כאן, בבית הזה, נוצרה נורמה מתמשכת; גם כאשר זרקו רימון לתוך הבית הזה, בעימותים עצומים, אמרו: רגע.

חיים אורון: ופה בקלות, דרכון דיפלומטי, לא דרכון דיפלומטי, לא ניתן לה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: נפעיל סעיף בחוק ש-50 שנה לא הופעל.

חיים אורון: בתקופה שאסור היה לנסוע לחוץ-לארץ, כי היה צריך דולרים, היה סעיף שחבר כנסת יכול לנסוע לחוץ-לארץ.

יצחק וקנין: אני מבקש, משפט אחרון.

חיים אורון: מה אתם עושים?

חיים אורון: הקוריוז במה שעשיתם מראה כמה זה סתם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שאני מכהן בכנסת מאז 1999.

אחמד טיבי: היו עליות ומורדות, אירועים מעניינים ומרתקים ואירועים מבישים.

אחמד טיבי: אני לא הייתי כאן בארץ בשבוע שעבר, השבוע הזה, שאפשר לקרוא לו השבוע של כהנא בכנסת, כאשר כל זב ומצורע מחפש איך לתקוף את חברי הכנסת הערבים, בעיקר את חברת הכנסת זועבי.

אחמד טיבי: האמת היא שאפשר להתמודד עם אתגרים כאשר יש מולך – – –

זאב אלקין: איך אתה מפריד בין זב למצורע?

אחמד טיבי: יש זבים ומצורעים בכנסת הזאת.

אחמד טיבי: תיכף, תיכף תשמע.

זאב אלקין: אבל מי זה מי?

עפו אגבאריה: מי אתה רוצה להיות?

אחמד טיבי: יש רמה.

אחמד טיבי: יש חברי כנסת מימין שאתה יכול להתמודד באופן מאתגר אתם, אבל הכנסת הזאת, יש בה חברי כנסת – –

רוברט אילטוב: הם כולם מאתגרים.

אחמד טיבי: לא, לא, לא ראויים למלה "אתגר".

אחמד טיבי: – – שהם מביכים.

אחמד טיבי: הרמה הנחותה הרדודה שלהם כל כך מביכה, שאתה לפעמים – לא רק שאתה מרגיש בוז אליהם, אתה לא רוצה להסתכל או להביט לעברם.

אחמד טיבי: זה כל כך מביך איך הכנסת הזאת – אתה יודע, בחירות הן דבר דמוקרטי, ואנשים נבחרים מייצגים את הציבור, את העם, בכל פרלמנט, בכל מדינה, אבל עד כדי כך נלוזה תמונת הראי של הפרלמנט הזה – אנשים, במקום לתקוף רעיונית – תבואו – מה זה פרלמנט?

אחמד טיבי: אתה עולה על הדוכן, אתה נואם, אתה מנסה לשכנע.

אחמד טיבי: היריב שלך עולה, אתה מאפשר לו לדבר.

אחמד טיבי: אם אתה לא יכול להתמודד אתו, אתה משתיק אותו – זה פרלמנט?

אחמד טיבי: אתם לא מוכנים להקשיב?

אחמד טיבי: לא רוצים לשמוע?

יצחק וקנין: חבר הכנסת ביבי, אתה מדבר בקול רם.

אחמד טיבי: ולאחרונה שמעתי שיש רצון של חברי כנסת מימין ומשמאל לדבר ערבית פתאום, אלה שיודעים ואלה שלא יודעים.

יעקב אדרי: זאת שפה מוכרת.

אחמד טיבי: פתאום התאהבתם בשפה הערבית.

חיים כץ: לא שומעים אותה.

חיים כץ: לא שומעים אותה.

אחמד טיבי: שמעתי את הביטויים האלה בערבית – אז, וגם היום.

אחמד טיבי: במיוחד לחברי הכנסת האלה יש לי מה לומר בערבית מתובלת בעברית: תסתמו את הג'ורה המטונפת שלכם.

אחמד טיבי: זה מביך, איך שאתם יורדים – – –

סופה לנדבר: – – –

אחמד טיבי: לא שמעת?

אחמד טיבי: תסתמו את הג'ורה המטונפת שלכם.

אחמד טיבי: לא שמעתי אותך מסתייגת מהדברים שהם אמרו.

דוד רותם: זה באמת רמה.

אחמד טיבי: זה היה מלוכלך.

אחמד טיבי: מטונף.

אחמד טיבי: התקפה אישית.

אחמד טיבי: תקשיב, תקשיב, הרמה של חלק מהחברים מהסיעה שלך – מהסיעה שלך.

אחמד טיבי: מהסיעה שלך – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טיבי.

רוברט אילטוב: אתה ממש אינטלקטואל.

אחמד טיבי: אדוני, אני מבקש לתת לי להמשיך.

יצחק וקנין: רק רגע.

רוברט אילטוב: הזמן שלו נגמר.

אחמד טיבי: הזמן של – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני לא אאפשר.

יצחק וקנין: אני לא אאפשר.

יצחק וקנין: אני מציע שכבודו לא יגרור את הדיון הזה למצב שיהיה פה – – – אתה רשאי להגיד מה שאתה חושב.

אחמד טיבי: אדוני, אדוני, היום – היום – – –

יצחק וקנין: אבל נראה לי, נראה לי שאתה רוצה במכוון לגרור את זה לאיזה פיצוץ, ואני לא אתן לך.

אחמד טיבי: לא לא לא לא לא לא.

אחמד טיבי: אני מוריד מייד אוקטבות.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה, ואני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: אני מוריד מייד אוקטבות, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: הוא חייב להשלים פערים.

גלעד ארדן: הוא חייב להשלים פערים.

סופה לנדבר: – – –

גלעד ארדן: אף אחד לא הפריע לו.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבקש, תנו לי לנהל את הדיון הזה בצורה מסודרת.

יצחק וקנין: בבקשה.

אחמד טיבי: שמעתי גם את הדיון שהיה בכנסת.

אחמד טיבי: כל כך נמוך, ניסיון של – התקפה אישית בוטה, אין בה שום אלמנט של התמודדות עם אידיאה, עם רעיון, כל אחד מנסה לעקוץ פה ושם.

אחמד טיבי: איך אנשים יבואו לידי ביטוי בתקשורת אם לא ישימו פה משפט, שם משפט?

אחמד טיבי: זה היה כל כך מביך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: ואני גם רוצה להתייחס לקדימה.

אחמד טיבי: קדימה בשבוע האחרון תוקפת את הממשלה מימין.

אחמד טיבי: מתלהמים – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: – – עכשיו הם יצאו, כאשר עלו חבר הכנסת צרצור וחברי כנסת ערבים להביע אי-אמון.

גלעד ארדן: – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, זה לא יאה מה שכבודו מעיר.

אחמד טיבי: כך מתנהגת אופוזיציה שהיא אלטרנטיבה?

אחמד טיבי: האמת היא שהם מתלהמים מי יביע יותר – אתם קוראים לזה אקטיביזם – מי יביע יותר היענות להתלהמות של הרחוב.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: משפט אחרון.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני, על הסבלנות שלך.

אחמד טיבי: האמת היא שישראל, המציגה ומשווקת את עצמה כדמוקרטיה, מתקשה – רוב חברי הכנסת מתקשים לשמוע דעה אחרת, דעה שהיא מחוץ לקונסנזוס – ומתכנסת בבועה לאומנית צרה, שאומרת: אנחנו הרוב, אנחנו נדרוס, בעיקר אם מדובר בחבר כנסת ערבי.

אחמד טיבי: ומתחילים בחברי כנסת ערבים, יגיעו אחר כך לג'ומס, לניצן הורוביץ.

אחמד טיבי: והזמן הזה דוחק – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: – – אבל לא נשנה את עמדתנו, שהאירוע הזה, הפשע הזה הוא פשע חמור, המצור חייב להיות מוסר, והאחראים לפשע הזה חייבים לעמוד לדין.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: לפי הממוצע של קודם, משהו כמו עשר דקות.

יצחק וקנין: ואם צריך, אני אוסיף לך דקה.

מיכאל בן-ארי: לא, אני לא צריך.

מיכאל בן-ארי: אני רק רוצה לתת תודה גדולה למי שאיחד את עם ישראל בשבוע האחרון סביב חיילי צה"ל.

מיכאל בן-ארי: סביב חיילי צה"ל.

חיים כץ: למה יצאו מהאולם?

מיכאל בן-ארי: אני לא צריך אותם.

מיכאל בן-ארי: אני לא הולך לדבר אליהם, אני הולך לדבר אל עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: הם לא מעניינים אותי.

מיכאל בן-ארי: הם איחדו את עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: הייתי השבוע בהפגנה בתל-אביב, הייתי בהפגנה אתמול בירושלים, ראיתי את עם ישראל במיטבו, הייתי בהפגנה בירושלים גם בסוף שבוע שעבר.

מיכאל בן-ארי: ראיתי את עם ישראל במיטבו שבמיטבו, באהבת חיילי צה"ל, ועל כך אני מודה להם – על האחדות הגדולה.

מיכאל בן-ארי: כמובן, היום, האמירה המאוד-מאוד ברורה שדמוקרטיה כן, טרור לא.

מיכאל בן-ארי: לא מדובר בחופש ביטוי, מדובר בהתנהגות של שיתוף פעולה עם טרור, והדברים נאמרו היום בצורה הכי ברורה, ולא על זה אני רוצה לדבר.

מיכאל בן-ארי: בלב מורתח שמענו בשעה האחרונה על הליכתו לעולמו של מנהיג גדול, שר בישראל, הרב הראשי לישראל לשעבר, הראשון לציון הרב מרדכי אליהו.

מיכאל בן-ארי: הרב מרדכי אליהו, שהיה רב ראשי לישראל, רב לכל עם ישראל בתפוצותיו, משנת תשמ"ג עד תשנ"ג, איחד אליו מגזרים רבים מאוד, וכשנשאלתי מה היה הסוד שלו אמרתי: הסוד שלו היה שהוא לא נשא פנים לאיש מצד אחד, האמת שלו היתה מאוד ברורה, מאוד נוקבת – היו כאלה שלא כל כך אהבו את זה, אבל לא היה מי שלא העריך את זה – ויחד עם זה, אהבת ישראל המאוד-מאוד פרטנית, מאוד אישית, עם חרדה מאוד גדולה.

מיכאל בן-ארי: סיפר לי חבר שהלך להיפגש אתו פעם, עם הרב אליהו, לספר לו ולתנות את הצער שיש לו מגידול הבן שלו.

מיכאל בן-ארי: אמר לו הרב אליהו: תביא אותו אלי.

מיכאל בן-ארי: תביא אותו אלי.

מיכאל בן-ארי: עם כל העיסוקים שלו – דיין בבית-הדין הגדול, עם הנהגה של מאות אלפים, הנהגה של עשרות גרעינים תורניים בכל ערי הפיתוח בארץ; הוא הוביל את המהלך הזה, של ללכת ולצקת רוחניות ותורה בכל פינה ופינה, בכל שכונה ושכונה, במעקב אישי, בדאגה אישית.

מיכאל בן-ארי: יש לו הזמן להגיד לאבא: תביא את הילד אלי.

מיכאל בן-ארי: אי-אפשר גם לשכוח את הדאגה, שיש ללמוד ממנה, לאסיר שלנו, לשבוי שלנו, שנמצא בארצות-הברית, ליונתן פולארד.

מיכאל בן-ארי: הלך שוב ושוב – איש מבוגר הולך ונוסע למרחקים כדי לפגוש באיזה בית-כלא מרוחק בארצות-הברית, לפגוש את האיש הזה ולחזק את לבו – האיש שלמעלה מ-24 שנים יושב בכלא.

מיכאל בן-ארי: הרב מרדכי אליהו, עליו השלום, עמד גם לעם ישראל בשעותיו הקשות, בשעה של הגירוש והעקירה והבוגדנות בעם ישראל, הנהיג את הציבור בחוכמה, בתבונה, בנחישות, באהבה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אני לא מפסיק אותך.

מיכאל בן-ארי: אני אסיים בעוד שני משפטים.

יצחק וקנין: לא, לא, מזכיר הכנסת הודיע לי שביקשת הודעה אישית, והיושב-ראש אישר לך שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני מאשר לך אותן עכשיו.

מיכאל בן-ארי: אני אסיים עם הרב אליהו ואני אעבור להודעה אישית.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום, זו היתה דמותו, ואנחנו בשעות הקרובות נלווה את הרב מרדכי אליהו למנוחת עולמים, ונתפלל שאותה הבטחה, שלא שקעה שמשו של זה, זרחה שמשו של זה – שהקדוש-ברוך-הוא ימלא לנו במנהיגות ראויה, דומה למנהיגות האמיצה והכבירה הזאת, של תלמיד חכם עצום, אוהב ישראל גדול ומנהיג בשיעור קומה שאנחנו חסרים כל כך.

מיכאל בן-ארי: ועכשיו, בהפרדה של הדברים, אני רוצה לתת הודעה אישית.

מיכאל בן-ארי: אני מהבוקר פה מותקף בהתקפות אישיות כאלה ואחרות.

מיכאל בן-ארי: אין בעיה, אפשר לתקוף אותי אישית.

מיכאל בן-ארי: חבל שזה בא יחד עם כמה שקרים שחוזרים כמה פעמים – בן-ארי תקף חיילי צה"ל.

מיכאל בן-ארי: מי שעומד על דבריו אלה, שיסיר את חסינותו כדי שאני אתבע אותו תביעת דיבה.

מיכאל בן-ארי: אני שירתתי בצה"ל, נלחמתי במלחמת לבנון, שירתתי במילואים למעלה מ-20 שנה, עד שנפצעתי, אני אפילו מוכר כנכה צה"ל, לכן זאת אמירה בוטה, עלובה, של מישהו שאין לו מה לומר ואין לו מה לטעון, ומגן בצורה תמוהה ביותר – מגן בצורה תמוהה ביותר – על מי שהשתתפה במשט של טרור, או – כמו שאמר ידידי מכובדי חבר הכנסת אלדד – בחלק מההונאה; היא, חברת הכנסת המדוברת, השתתפה בהונאה, כאילו מדובר במשט של שלום.

מיכאל בן-ארי: זה אחד מהחסר המודיעיני; תדעו לכם שיש כאלה שאומרים "שלום", הם מתכוונים למלחמה.

מיכאל בן-ארי: הם אומרים "שיחות קרבה", הם מתכוונים לשיחות ריחוק.

מיכאל בן-ארי: הם מדברים על יוזמה סעודית לשלום, הם מתכוונים להשמדת ישראל בשלבים.

מיכאל בן-ארי: זה צריך להיות המינוח שלנו.

מיכאל בן-ארי: ובאותה תוכנית הונאה שהובילה את חיילי צה"ל למלכודת, וכולנו ראינו היום את התמונות, שאגב, הוברחו, וכפי שיש עדות של עיתונאי, הוברחו על-ידי אשה אחת, שלא נבדקה כשהיא יצאה משם, שהצניעה את כרטיסי הזיכרון אצלה, וראינו את התמונות המבישות של חטיפה של חיילים.

מיכאל בן-ארי: אתם משווים?

מיכאל בן-ארי: ההשוואה לגרמניה היא עלובה, היא בוז לאינטליגנציה, בוז לכל מי שמבין עניין.

מיכאל בן-ארי: עליבות של השוואה.

מיכאל בן-ארי: האם יהודי אחד בגרמניה אמר: אני לא גרמני, אני אקים פה את מדינת ישראל?

מיכאל בן-ארי: האם יש מה להשוות?

מיכאל בן-ארי: האם יהודי אחד בגרמניה ארגן חרם נגד גרמניה?

מיכאל בן-ארי: מה ההשוואה העלובה?

מיכאל בן-ארי: מה זה הזילות של השמדת אחינו ואחיותינו?

מיכאל בן-ארי: עם ישראל קם על נפשו.

מיכאל בן-ארי: חופש ביטוי.

מיכאל בן-ארי: גם אני אמון על חופש ביטוי.

מיכאל בן-ארי: דמוקרטיה?

מיכאל בן-ארי: בוודאי, יש כאן דמוקרטיה.

מיכאל בן-ארי: יש לנו פה מיעוטים שונים שמייצגים את עצמם ואת העמידה שלהם בגאווה, ואנחנו גאים בהם.

מיכאל בן-ארי: רק היום היה אצלי איש מגוש-חלב, אזרח ישראל, קצין צה"ל, מרוני, ארמי.

מיכאל בן-ארי: אני גאה בו.

מיכאל בן-ארי: אני הולך לסייע להעברת חוק למיעוט הארמני, שיקבלו את הכבוד שלהם ואת המעמד שלהם במדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אין לנו שום דבר נגד מיעוטים.

מיכאל בן-ארי: יש לנו ויש לנו עם מי שרוצה להשמיד אותנו, כי העם היהודי ידע את זה בעבר, ואם נקום על נפשנו על אף האמירות, על אף ההכפשות – גזען, כל המלים האלה, כל ההתלהמות הזאת, כל האלימות המילולית הזאת, והבושה – תנועה ציונית, מרצ, תנועה ציונית; עם מי אתם משתפים פעולה?

מיכאל בן-ארי: על מי אתם מגינים?

מיכאל בן-ארי: אתם מגנים על דמוקרטיה?

יצחק וקנין: משפט אחרון, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אני אסיים.

מיכאל בן-ארי: על סייעני טרור מדופלמים, שאפילו לא מתביישים ברצון שלהם לפתוח לא נתיב הומניטרי לעזה – זה נתיב של טילים, שיטביעו את תל-אביב בטילים, את המפגינים שהוא התגאה בהם.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה להגיד לו שבהפגנה הספונטנית נגד טורקיה, לא שהיו בה כל מיני שונאי ישראל, היו אלפי עם ישראל – ראיתי אותם הולכים ברחובות עטופים בדגלי ישראל, אוהבים את חיילי צה"ל, אוהבים את השייטת, אוהבים את עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: בהצעת האי-אמון של היום אנחנו לא יכולים שלא לתמוך בממשלה, שעושה את מלאכתה – היתה יכולה לעשות אותה טוב יותר, אבל מובן שאנחנו יחד עם עם ישראל, למען עם ישראל, למען חיילי צה"ל.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת אורבך, שלוש דקות.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שר וגדול נפל היום בישראל.

אורי אורבך: קשה להסביר גם לעצמנו וגם לאחרים משמעותו של אדם גדול בתורה שנעקר מנופנו.

אורי אורבך: יש כאלו שמחוברים בחייו אליו יותר, ויש כאלו שמחוברים אליו פחות, אבל כשנעקר עץ ששורשיו עבים וגזעו וצלו מרובה ופירותיו יפים, משהו בנוף חסר, גם אם לא אתה או את או אני חוסים בצלו ביום-יום, והלוואי שנצליח להעביר לעצמנו ולילדינו ולאנשים הקרובים יותר לתורה ומצוות או קרובים פחות את משמעותו של אדם גדול בתורה שנעקר מן הנוף.

אורי אורבך: אנחנו הרבה פעמים מרגישים זאת כשאנשים שאינם דווקא מהתחום התורני – רק בשבוע שעבר היה זה אדם שגדול בחסד ובהתנדבות, לובה אליאב, וכולנו הרגשנו את החיסרון בלב; מי ייתן ואנשים מכלל הציבור ירגישו את אותה תחושה של עקירה ושל יתמות כשאדם כזה הולך מאתנו.

אורי אורבך: כולנו נלווה אותו היום.

אורי אורבך: לענייני היום-יום המעיקים – הסכנה לדמוקרטיה שעליה מדברים היא מכיוונים שונים; היא קודם כול מאנשים שבאים לשתף פעולה עם האויב.

אורי אורבך: הפגיעה בחסינות היא לא מחברי כנסת שרוצים להגביל את החסינות של חברי כנסת, אלא מחברי כנסת שמנצלים לרעה את החסינות ופוגעים בחסינות של כל חברי הכנסת.

אורי אורבך: כי אם החסינות, משתמשים בה לרעה, הרי שהחסינות תוגבל, וסופה שתוגבל לעוד רבים וטובים, ולכן אני מציע להיזהר.

אורי אורבך: אבל אני אומר את זה לא רק לאלו שמזדהים עם האויב.

אורי אורבך: אני אומר את זה גם למי שמזדהה עם מדינת ישראל ועם הציונות כאן בכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב.

אורי אורבך: חברי כנסת בכנסת ישראל לא מסתערים על הדוכן כשחבר כנסת או חברת כנסת, לא משנה מה דעתם, נואמים כאן.

אורי אורבך: אני כבר לא מדבר על הנזק והחוכמה שיש בעניין, התמונות שרואים בכל מקום והניצחון שיש בזה לכל משנאינו; מצד העניין עצמו, מצד האמת, חבר כנסת פה יכול לומר את כל אשר על לבו, ואנחנו לא מתקרבים אליו בצעקות, ואנחנו לא מסתערים על הבמה עצמה, כי אנחנו חברה מתוקנת, ודמוקרטיה מתוקנת, ויכולים לשמוע גם דברים קשים מאוד.

אורי אורבך: קשים עד מאוד.

אורי אורבך: יש לנו כלים אחרים להתמודד עם דברים כאלה.

אורי אורבך: לא בהסתערות על הדוכן.

אורי אורבך: ואני אומר עוד משהו, שקרה היום – היום ועדת הכנסת הצביעה הצבעה – –

יצחק וקנין: דקה לסיים.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך דקה.

אורי אורבך: אני אסיים בדקה.

אורי אורבך: – – על הצעה שאני מזדהה אתה, לצמצם את זכויות היתר – לא את החסינות – את זכויות היתר של חברי כנסת.

אורי אורבך: וזה בסדר לצמצם זכויות.

אורי אורבך: אז לא יקראו את עיתון "הארץ" בבוקר, אז יקבלו את האידיאולוגיה ממקומות אחרים, או כל מיני דברים כאלה, שאפשר להגביל.

שי חרמש: אם זה יהיה טוב אפשר להרחיב את זה.

אורי אורבך: אפשר להרחיב לעיתונים אחרים גם כן.

שלמה מולה: לא נראה לי שזה היה כבוד גדול היום, מה שנעשה.

אורי אורבך: לא כבוד גדול וגם לא בושה קטנה.

אורי אורבך: מה לא היה – ההחלטה עצמה היתה נבונה ונכונה, אבל אני רואה חברי כנסת, בסוף ההחלטה הזאת – אני מתכוון לעמיתנו חבר הכנסת מיכאל בן-ארי ולשני עוזריו, או שמא אתה עוזר שלהם, כשאתם מרימים כוס "לחיים" בוועדת הכנסת, כאילו אנחנו בבית-מרזח, אדוני.

אורי אורבך: אנחנו לא בבית-מרזח – –

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

אורי אורבך: – – אנחנו בכנסת ישראל, ואם רוצים לחוקק חוקים טובים ונבונים, או הגבלות מסוימות, שהן נכונות, כפי שהחלטנו היום בוועדת הכנסת, זה בסדר.

שלמה מולה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מולה, הוא כבר סיים את זמנו.

יצחק וקנין: תאפשר לו להגיד משפט אחרון.

אורי אורבך: יש – בכנסת גם לנראות יש משמעות, ואנחנו לא מרימים כוסית "לחיים" אחרי שהעברנו איזה חוק, בו במקום.

אורי אורבך: נכון שלהיכנס לתקשורת, לטלוויזיה ולאינטרנט זאת מטרה עליונה, אבל פה זה לא בית-מרזח, וכבודה של הכנסת הוא כבודה של מדינת ישראל, ואנחנו נתנהג כבני-תרבות גם אם נשמע דברים קשים וגם אם נשיג הישגים יפים, אחרת נהיה כמקולקלות שבאומות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת חנין זועבי, ואחריה יעלה סגן שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, עזה נמצאת במצור זה ארבע שנים.

חנין זועבי: מיליון וחצי בני-אדם נמצאים בכלא הכי גדול בעולם.

חנין זועבי: המצור מהווה הפרה של החוק הבין-לאומי, והוא העמיק את המשבר ההומניטרי, שממדיו קשים – –

דוד רותם: גלעד שליט – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

דוד רותם: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת , אני לא אאפשר לך להפריע.

דוד רותם: – – – אי-אפשר בלי לדבר על גלעד שליט.

יצחק וקנין: אני לא אאפשר לך להפריע.

חנין זועבי: – – שממדיו קשים מלכתחילה – – –

שי חרמש: גם ירי "קסאמים" – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי.

יצחק וקנין: שי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דליה איציק: – – –

שי חרמש: – – – על הפרת החוק הבין-לאומי – – –

דליה איציק: בסדר – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי, פעם שנייה.

יצחק וקנין: אל תאלץ אותי להוציא אותך.

חנין זועבי: אז אני אחזור על המשפט שלא שמעת, חבר הכנסת שי.

חנין זועבי: המצור מהווה הפרה של החוק הבין-לאומי, והוא העמיק את המשבר ההומניטרי, שממדיו קשים מלכתחילה, בגלל הכיבוש, אבטלה נרחבת, עוני קיצוני, היעדר ביטחון ואספקת תזונה ועליית מחירי המזון שנגרמו בשל המחסור – – –

חיים כץ: וגלעד שליט.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים כץ, אני מבקש.

יצחק וקנין: אתה גורם לזה שאני מוסיף לה זמן.

חיים כץ: תוסיף לה.

יצחק וקנין: אני מבקש, אל תפריע לה לדבר.

חיים כץ: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת כץ, אני פונה אליך בפעם האחרונה לפני שאני קורא אותך לסדר.

יצחק וקנין: אני אקרא אותך לסדר.

חנין זועבי: כל זה, חבר הכנסת כץ, הותיר ארבעה מתוך חמישה עזתים תלויים בסיוע ההומניטרי.

חנין זועבי: ההיקף של המצור, והצהרותיהם של פקידי ממשל ישראלים בדבר מטרתו, העידו על כך שהוא הוטל כצורה של עונש קיבוצי על תושבי עזה, שהינו הפרה בוטה של החוק הבין-לאומי.

חנין זועבי: מבצע "עופרת יצוקה" דרדר את המשבר לממדים של אסון.

חנין זועבי: בסיומו הכביד המצור או מנע את המאמצים לבנייה מחדש.

חנין זועבי: עקב כך חלה הידרדרות נוספת בשירותי המים והתברואה, התרבו הפסקות החשמל, שבתורן גרמו לבעיות חמורות במוסדות ציבור ובריאות.

חנין זועבי: בין הלכודים בעזה חולים במחלות קשות שנזקקו לטיפול רפואי מחוץ לעזה.

חנין זועבי: המצור הזה בא בעקבות התקפה שבה נהרגו 1,400 בני-אדם, גברים, נשים וילדים.

חנין זועבי: במהלך ההתקפה צה"ל הרס עשרות אלפי בתים, ו-263 בתי-ספר נהרסו באופן חלקי עד חמור.

חנין זועבי: ישראל החליטה שאת בתי-הספר שהיא הרסה, הפלסטינים לא יבנו שוב; את המפעלים שהיא הרסה, הפלסטינים לא יבנו שוב, ואת הבתים שהיא הרסה, הפלסטינים לא יבנו שוב.

חנין זועבי: צה"ל וממשלות ישראל החליטו על ענישה קולקטיבית.

חנין זועבי: 35,000 בני-אדם עדיין חיים במחנות פליטים חדשים.

יצחק וקנין: יש לך עוד דקה.

חנין זועבי: אוקיי.

חנין זועבי: 100,000 אזרחים חזרו לבתים שעדיין אין בהם תנאי מחיה סבירים; 70% מתושבי עזה, שאינם רשומים כפליטים, אינם יכולים להתקיים בלי תמיכתם של ארגוני סיוע.

חנין זועבי: ממשלות ישראל, הכנסת וצה"ל אינם מעוניינים רק בסגר פיזי; הם מעוניינים גם בסגר תודעתי של דעת הקהל בישראל, שלא ישאלו שאלות, שלא יערערו, שלא יתהו לשם מה ושלא יחקרו, ומה הלאה.

חנין זועבי: המאבק נגד הסגר על עזה הפך למאבק בין-לאומי.

חנין זועבי: אני לא מייצגת כאן רק את בל"ד.

חנין זועבי: אני לא מייצגת פה רק את המפלגות הערביות.

חנין זועבי: אני מייצגת את העולם החופשי.

חנין זועבי: אני מייצגת כאן אנשים וגברים בעלי מצפון, ערבים ויהודים, פלסטינים וזרים.

חנין זועבי: כל בן-אדם עם מצפון – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חנין זועבי: משפט אחרון.

חנין זועבי: כל בן-אדם עם מצפון צריך להתנגד למצור על עזה.

חנין זועבי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: יעלה סגן שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן, ואחריו – אחרון הדוברים – – –

ג'מאל זחאלקה: כמה אנשים יש כאן עם מצפון?

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, אני חושב שההערה שלך לא במקומה.

ג'מאל זחאלקה: למה?

יצחק וקנין: לא במקומה.

יצחק וקנין: יעלה סגן השר יעקב ליצמן, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה.

יעקב ליצמן: זה לא על חשבוני.

יצחק וקנין: ודאי שזה לא על חשבונך.

יצחק וקנין: אתה יכול.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום שקרה – ביקרתי את החיילים בבית-החולים "תל-השומר" – "שיבא"; כמה חיילים היו שם.

יעקב ליצמן: ביקרתי, התעניינתי, הטיפול נפלא, המשפחות שיבחו את הטיפול, הכול היה בסדר.

יעקב ליצמן: מה שהפליא אותי – אני אומר את זה לחברי הכנסת הערבים – שכשהייתי בדרך החוצה נכנס חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יעקב ליצמן: הוא הצהיר בכניסה שהוא בא לראות – לבקר את הטורקים, מלחי השלום, שליחי השלום.

יעקב ליצמן: אני באתי לחיילים, הוא בא לטורקים, בסדר גמור.

יעקב ליצמן: מה שהפליא אותי מאוד – איזה מלחי שלום שהם יורים בתוך הראש של אנשים, שהם יורים בתוך הלב של חיילים, ועל זה עוד באים לבקר אותם כמלחי שלום, שליחי שלום?

יעקב ליצמן: זה השלום?

יעקב ליצמן: והם לא מתביישים אפילו לבוא ולבקר ולהצהיר, כאילו הם הנפגעים?

יעקב ליצמן: הם הרי רצו לרצוח אנשים, זרקו חיילים מתוך קומה.

יעקב ליצמן: בזה לדעתי עברתם את גבול ההפקרות, גם של הביטוי, גם של הדמוקרטיה.

יעקב ליצמן: יש גבול לכל הדברים האלה.

יעקב ליצמן: לא בכדי הגיע מה שהגיע היום בוועדה.

יעקב ליצמן: לא הייתי שם היום, ברוך השם, הייתי עסוק היום בטיפולי שיניים, אבל אני חושב שמוגזם, מוגזם להתנהג כך.

יעקב ליצמן: לעצם הדבר, אם צריך בדיקה או לא צריך בדיקה, זה כמו בית-החולים באשקלון.

יעקב ליצמן: האופוזיציה תגיד ככה – לא משנה שפעם חשבו אחרת, הקואליציה תגיד ככה – לא משנה אם הם חשבו פעם אחרת.

יעקב ליצמן: אני לא רואה מה יש לבדוק; אני יודע שבדרך כלל, חברי הכנסת, אנחנו צריכים לבדוק דברים שהם לא ברורים.

יעקב ליצמן: יש סרט, יש הכול, הכול ידוע, הכול ברור, מה יש לבדוק?

יעקב ליצמן: ברור לי שהכול התנגחות, ולכן אני מציע להוריד את האי-אמון.

יעקב ליצמן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר הבריאות, המכונה סגן השר, ליצמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אחרון הדוברים, ואחריו מבקש שר הביטחון להשיב על דבריהם של כל מבקשי האי-אמון וכל המתדיינים בדיון שהתקיים כאן בעקבות הצעות האי-אמון.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שאחת האמירות הקשות ביותר, אולי הקשה ביותר, מאירועי השבוע האחרון, ששמענו בשיח הבין-לאומי – ובאופן מפתיע, אגב, אדוני היושב-ראש, הוא היה מאוד מוצנע: תחזרו לאושוויץ.

אופיר אקוניס: תחזרו לאושוויץ, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: זה אמירה שמסכמת בשתי מלים, חדות כתער, את אירועי הטרור של משט ה"מרמרה".

אופיר אקוניס: התמונות, כמובן, אדוני, לא מפסיקות לזרום, כולל אתמול בעיתונות הטורקית, תמונות של חיילי צה"ל נגררים מוכים וחבוטים בבטן האונייה.

אופיר אקוניס: הכול יחד הוכחה נחרצת שזה לא היה משט שלום, לא היה פה ניסיון להעביר סיוע הומניטרי לרצועת-עזה – כמובן נחסם הניסיון הזה על-ידי "חמאס".

אופיר אקוניס: היום כבר אי-אפשר לדבר רק על משט טרור, אדוני היושב-ראש; כך כיניתי אותו ביום שני בשעות הבוקר המוקדמות.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על פיגוע טרור; פיגוע לכל דבר, מאורגן היטב, קפדני, מתוזמן ומצולם.

אופיר אקוניס: מובן שיש מדינות בעולם שקופצות על המציאה, ומוצאות עוד אירוע, שהוא אירוע מובהק של הגנה עצמית, לנגח את ישראל, לקלס, לגנות ולקרוא להקמת ועדת חקירה בין-לאומית עם רוב אוטומטי נגד מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני שר הביטחון, אני שמח שנכנסת בדיוק כאשר התכוונתי לומר – ואני אומר – שמה שנדרש כעת למדינת ישראל, מכל הסיעות הציוניות, הוא להתאחד, לעמוד יחד ולשלב ידיים במאבק הבין-לאומי הקשה.

אופיר אקוניס: חברי מסיעת קדימה, אתם עמדתם כאן ביום רביעי, כאן וגם כאן, וגיניתם – בצדק – את השתתפותה של חברת הכנסת זועבי במשט הטרור.

אופיר אקוניס: יומיים הצלחתם לעמוד באמירה הציבורית שתגבו את הממשלה.

אופיר אקוניס: יומיים.

אופיר אקוניס: ואז, כבר ביום רביעי, חבר הכנסת והבה, החלטתם – לא יודע מי עלה על דעתו הרעיון הזה – לחבור לסיעות הערביות.

אופיר אקוניס: באותו יום רביעי, רק אתם עומדים כאן – אתה היית פה – ובאמת, הגינוי היה מעומק הלב לסיעות הערביות.

אופיר אקוניס: אבל באותו יום החלטתם לחבור לסיעות הערביות, אותן סיעות שכביכול יצאתם נגדן, חברתם אל הערבים ומיהרתם להגיש אי-אמון בממשלה.

אופיר אקוניס: הצביעות הזאת זועקת ומהדהדת כבר מחוץ לבית הזה.

אופיר אקוניס: צוחקים עליכם.

אופיר אקוניס: גם מתביישים בשבילכם.

אופיר אקוניס: איבדתם כל רסן, איבדתם כל בושה, חציתם את כל הקווים האדומים שבין קואליציה לאופוזיציה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתם מביישים קודם כול את עצמכם.

אופיר אקוניס: קודם כול אתם מביישים את עצמכם.

נחמן שי: מי חצה איזה קווים?

אופיר אקוניס: אתה עמדת פה לפני שעה ונימקת הצעת אי-אמון.

נחמן שי: השריקה נגמרה.

אופיר אקוניס: שלא לדבר על הגברת לבני שנימקה את הצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: אבל אתם מביישים את עצמכם וגורמים בראש ובראשונה נזק אדיר לאחדות הלאומית שנדרשת כעת.

ישראל חסון: אופיר.

ישראל חסון: אופיר.

ישראל חסון: אופיר.

ישראל חסון: אתה לא שמעת את יושבת-ראש האופוזיציה, ודבר שני, יש הבדל בין אחדות לאחידות.

ישראל חסון: יכולה להיות אחדות, לא מתוך אחידות דעים – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת חסון, דבריך מחכימים ונכונים – –

אופיר אקוניס: נכון.

ראובן ריבלין: – – אבל עם זה, אני היום לא מרשה קריאות ביניים.

אופיר אקוניס: אבל אני אתן לך סקופ קטן, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: אני אומנם לא הייתי באולם אבל אני הקשבתי קשב רב לגברת לבני, לעשר הדקות שלה, ואני מסכים שאחדות היא לא אחידות, אבל אתה, אם אינני טועה, היית פה ב-2006 – אם אינני טועה, מטעם ישראל ביתנו, בכלל, אם אינני טועה – – –

ישראל חסון: אתה לא טועה.

ישראל חסון: כן.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: אתה רואה, לפני ארבע שנים, עוד מעט ארבע שנים – –

נחמן שי: הפסד שלהם ורווח שלנו.

אופיר אקוניס: – – הותקפה מדינת ישראל בטילים ורקטות על-ידי "חיזבאללה" ופרצה מלחמת לבנון השנייה.

אופיר אקוניס: הליכוד היה אז באופוזיציה – לא גדול, זה נכון – נבחרים לאופוזיציה.

אופיר אקוניס: נבחרים לאופוזיציה – לא נופלים לאופוזיציה – נבחרים אליה, עם 12 מנדטים.

אופיר אקוניס: מייד, מייד נצרנו כל פעילות פוליטית, אתה יודע את זה, גיבינו את הממשלה, ויושב-ראש הליכוד נתניהו יצא למסע הסברה של חודשיים – לא של יום וחצי, חבר הכנסת חסון – הוא לא יצא למסע הסברה כדי לעמוד כאן, חברת הכנסת סולודקין, ולהגיד שהיא הופיעה בשלוש תחנות טלוויזיה, אפילו אם אני לא טועה, אמרה באיזה ריאיון שנתנה, אפילו בטלוויזיה הספרדית היא הופיעה.

אופיר אקוניס: זה, אגב, יפה, זה טוב מאוד – –

חיים אורון: חבר'ה, אתם מקבלים הרבה ציונים.

חיים אורון: יפה.

חיים אורון: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: – – אבל בצד שני, עולה לתקוף את הממשלה.

אופיר אקוניס: הגברת לבני הרואה ואינה נראית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אם אני ראש ממשלה הייתי ממנה אותך לשר ואז היה זמנך בלתי מוגבל, אבל אני לא ראש ממשלה – –

אופיר אקוניס: אני מייד מסיים, אדוני.

ראובן ריבלין: – – וכנראה גם לא אהיה, אבל אתה תהיה שר, אז נא לסיים.

אופיר אקוניס: אדוני, הגברת לבני, הרואה ואינה נראית, היא האחרונה גם שיכולה לדבר, שר הביטחון, על שרים שמשקיפים.

אופיר אקוניס: שמעתי אותה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, הנה, שמעתי אותה.

אופיר אקוניס: אתה יודע, היא דיברה על שרים בממשלה שהם משקיפים.

אופיר אקוניס: הרי אנחנו זוכרים את אותה מסיבת עיתונאים אומללה, מבישה, פתטית, של הגברת לבני – כאן, לא רחוק, במשרד החוץ – קוראת לראש הממשלה מר אולמרט להתפטר.

אופיר אקוניס: קראה לו להתפטר – שרה בממשלתו, במסיבת עיתונאים שכל העולם ראה.

אופיר אקוניס: וכמובן, התפוגגה בתוך שלוש דקות מאז סיימה את מסיבת העיתונאים, התפוגגה חזרה לממשלתו הכושלת.

ראובן ריבלין: ולסיום.

אופיר אקוניס: לסיום, אדוני, קדימה הבטיחה להיות אופוזיציה אחראית ועניינית.

אופיר אקוניס: כמה צביעות?

אופיר אקוניס: כמה שקרים אפשר לספר לעם?

אופיר אקוניס: במקום להתייצב לצד הממשלה ולהדוף את המתקפה הבין-לאומית, אתם חוברים לסיעות הערביות ומצטרפים לגל הצביעות הבין-לאומי.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אומר כאן לגברת לבני ולחברי קדימה – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: – – מי שיצביע, אדוני, אחרי הודעתו של שר הביטחון, מי שילחץ על כפתור ה"בעד" בהצבעה על הצעת האי-אמון המגוחכת שלכם, ייזכר ויירשם לו הדבר כיום המביש בימיו כאיש ציבור, והציבור כולו – הציבור כולו – יראה איך התנהגתם בעת הזאת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס על דבריו הקצרים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את המשיב מטעם הממשלה, שר הביטחון אהוד ברק, אשר ביקש להשיב בעצמו על כל הצעות האי-אמון וכן להתייחס לדיון שנתקיים.

ראובן ריבלין: אדוני שר הביטחון, בבקשה.

ראובן ריבלין: מובן שהשר אינו מוגבל בזמן.

אהוד ברק: אני אנסה להגביל את עצמי.

ראובן ריבלין: זה בטוח, תמיד טוב.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-31 במאי, בשעות הבוקר, השתלט כוח צה"ל על המשט שניסה להגיע לעזה, בניגוד לסגר.

אהוד ברק: אני וראש הממשלה – לאחר דיון שביעייה – הורינו ואישרנו לצה"ל את הפעולה.

אהוד ברק: המשימה – עצירת המשט והבאתו לאשדוד – בוצעה.

אהוד ברק: על רקע האלימות, תשעת ההרוגים והנפגעים – שחרגו ממה שהוערך – ישראל ניצבת בפני האצת לחצים לערוך שינויים במתכונת הסגר ולקיים חקירה בין-לאומית של האירוע ותוצאותיו.

אהוד ברק: זו איננה התוצאה שרצינו, ואנחנו מתמודדים ונמשיך להתמודד אתה בימים האלה ובבאים אחריהם על מנת להבטיח את ביטחון ישראל, את המאבק למניעת התעצמות ה"חמאס" ברצועה – ברקטות, טילים ואמצעי לחימה – את התנאים למשא-ומתן על שליט ואת סיכול הפיגועים מהרצועה.

אהוד ברק: הבאת ה"רייצ'ל קורי" לאשדוד והפגיעה הבוקר בחמישה מחבלים בחוליה הימית בחוף עזה, שתיהן פעולות של אותה שייטת 13 ושל אותו צה"ל ואותם לוחמים ואותם מפקדים – הן ההוכחה החיה לכך.

אהוד ברק: התוצאה של מבצע עצירת המשט גורמת להרבה אזרחים גאווה מוצדקת בלוחמינו, לצד זעם על מארגני האלימות בקבוצה הטורקית על ה"מאווי מרמרה", ותסכול נוכח חלק מהמראות וחלק מהתקלות.

אהוד ברק: כל זה מובן, אנושי ומוצדק.

אהוד ברק: גם אני ורבים כאן

אהוד ברק: בכנסת במערכת הביצועית של ישראל ובציבור חשים כך.

אהוד ברק: חשים כך גם חלק מאוהדי ישראל וידידים בכל מקום נורמלי בעולם.

אהוד ברק: אבל ישראל איננה מקום נורמלי, במובן הכי פשוט של המלה.

אהוד ברק: כאן לא קנדה ולא פינלנד ולא ניו-זילנד.

אהוד ברק: אנחנו מדינה במאבק, מוקפת אתגרים – מיידיים, תובעניים, מסכני-חיים ויומיומיים – מה"חמאס" והסוררים בעזה, מה"חיזבאללה" בלבנון, מהגיבוי הסורי ל"חיזבאללה", וכמובן מאירן.

אהוד ברק: אנחנו תלויים גם לנורמליות של ההווה שלנו וגם לעתידנו בנכונותם של בחורים צעירים לסכן את חייהם להגנתנו, ביציבות ובכושר העמידה שלנו כפרטים וכחברה, גם בזמן טלטלה; בקור הרוח שלנו, גם תחת מכות, שיכולות לבוא, ובתחושת צדקת הדרך וטעמה, אחדות המטרה והסולידריות הפנימית, אותה אחדות שאנו מקרינים אל הצעירים הנשלחים אל מבחן האלימות והאש.

אהוד ברק: אינני בטוח שהצעות האי-אמון בעיתוי מוקדם כל כך לאחר האירוע, והצעת האי-אמון של קדימה מצד תוכנה והגדרתה, עומדות במבחן הממלכתיות והרצינות הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: עד מתי אתם רוצים שנעזור לכם לטייח – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת.

אהוד ברק: למיטב הכרתי, קור הרוח, שיקול הדעת, רוחב הראייה ההיסטורי וכושר ההכרעה – קרי האומץ לקבל החלטות והכוח לבצע אותן גם בתנאי אי-ודאות – נדרשים ויידרשו לנו לא רק אל מול האיומים אלא גם מול אתגרי החובה למצות כל מהלך אפשרי בתחום המדיני – –

ציפי לבני: והממשלה הזאת יכולה לעשות את זה?

אהוד ברק: – – במעבר משיחות קרבה אל המשא-ומתן הישיר עם הפלסטינים ובמאמץ החיוני לדעתי לבחון כל סדק לאפשרות הבקעה מדינית מול סוריה ובהמשך מול לבנון.

אהוד ברק: אלו מהלכים שלא ייתכנו ולא יבשילו בהתלהבות בלבד או בנכונות לדבר עליהם ב"סאונד בייטס" מושכות, אלא בנכונות לקבל הכרעות כואבות בשני הצדדים, תוך הקפדה נחושה על צורכי הביטחון והאינטרסים החיוניים של ישראל.

אהוד ברק: קידום מאמצים אלה בתנופה, גם תוך קבלת הכרעות פוליטיות פנימיות, רק הם, לדעתי, יבטיחו סיכוי לשינוי מגמה עמוק – – –

רוחמה אברהם-בלילא: איפה ההכרעות הפוליטיות?

אהוד ברק: – – וחיובי ביחסי ישראל עם ידידיה, ובמרכזם – –

חברת הכנסת רוחמה אברהם, לא הפריעו פה עד רגע זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל איפה ההכרעות הפוליטיות?

חברת הכנסת רוחמה אברהם, אין סבלנות היום.

בבקשה, אדוני.

אהוד ברק: – – – רק הם יבטיחו סיכוי לשינוי מגמה עמוק וחיובי ביחסי ישראל עם ידידיה, ובמרכזם ארצות-הברית ומדינות מתקדמות בעולם.

אהוד ברק: רק הם, ולא התקוטטויות מיותרות בתוכנו, כאן בכנסת.

אהוד ברק: ודאי לא טענת שווא כי תהליך הדה-לגיטימציה החל עם המבצע – הוא החל עוד ב"עופרת יצוקה", ואולי לפני כן – ולא הטענה כי הוא, יחד עם המפנה העמוק בטורקיה, התוצאה של המשט.

אהוד ברק: ההיפך הוא הנכון; המפנה ההיסטורי העמוק בעמדת טורקיה והסתכלותה האחרת על המציאות המזרח-תיכונית והעולמית הם חלק מהסיבות שהביאו להבשלת המשט הזה, כפי שהוא התרחש.

אהוד ברק: שתי השאלות העיקריות המרחפות באוויר ואזרחים בארץ ובעולם מחפשים עליהן תשובה הן הבאות: האם הסגר נכון ודרוש והאם הפעולה לעצירת המשט נדרשה.

דניאל הרשקוביץ: גם לא.

אהוד ברק: תשובתי על השאלות האלה חדה וברורה: הסגר והפיקוח על מטענים ימיים לעזה דרושים על מנת למנוע האצת ההתעצמות ברקטות, טילים, נשק וחומרי מלחמה.

רוני בר-און: אז למה אתה מקל אותו עכשיו?

ג'מאל זחאלקה: – – –

אהוד ברק: בעזה חיים כמיליון וחצי אנשים – – –

חבר הכנסת זחאלקה, אני לא שמעתי את שר הביטחון קורא לך קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: – – –

חבר הכנסת ברכה, אותו הדבר.

נא לתת לשר הביטחון – הוא משיב לכם עכשיו.

אין היום קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: לא, הוא קרא לי קריאת ביניים.

שמעתי.

הוא קרא קריאה אחת, קראת לו בחזרה.

לזחאלקה הוא לא קרא, לא נתתי לו לגמור.

אתם עכשיו בתיקו, מספיק.

זה הכול.

אהוד ברק: בעזה חיים כמיליון וחצי אנשים.

אהוד ברק: רק אחד מהם זקוק באמת לסיוע הומניטרי.

אהוד ברק: רק אחד מהם כלוא בחדר צר – –

רוחמה אברהם-בלילא: תחזירו אותו.

אהוד ברק: – – לא זוכה לראות אור יום.

אחמד טיבי: אתה עיוור.

אהוד ברק: רק אחד מהם – –

אחמד טיבי: אתה לא רואה.

חבר הכנסת אחמד טיבי.

אהוד ברק: – – לא זוכה לפגוש בני-אנוש ומצבו הבריאותי איננו ידוע – –

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

אהוד ברק: – – שמו גלעד שליט.

אהוד ברק: החודש ימלאו ארבע שנים להחזקתו – –

קריאה: – – –

אהוד ברק: – – בניגוד לכל האמנות הבין-לאומיות.

אחמד טיבי: אתה אוטיסט.

אהוד ברק: שלומו, טובתו וזכויות האדם הבסיסיות שלו נעלמו מעיניהם של "פעילי השלום" וארגוני זכויות האדם.

אהוד ברק: בסוגיה הזאת קולם נדם.

אהוד ברק: בעזה אין משבר הומניטרי ואין רעב, ומאז יישמה מדינת ישראל את תוכנית ההתנתקות גם אין שם שלטון ישראלי, וגם אין שלטון של הרשות הפלסטינית.

אהוד ברק: בעזה יש "חמאס", בעזה יש "ג'יהאד", בעזה יש טרור, ומיליון וחצי אזרחים מסכנים.

רוני בר-און: למה אתם מקלים את הסגר?

אהוד ברק: בעזה יש אמל"ח ורקטות, רקטות שיש להן כתובת אחת: אזרחי מדינת ישראל.

אהוד ברק: ארגוני הטרור ירו – –

חבר הכנסת בר-און, אני שמעתי את השאלה – –

אהוד ברק: – – רקטות בעבר – –

– – הוא לא יענה, הוא לא רוצה.

אהוד ברק: – – ולצערי, עשויים לירות רקטות גם בעתיד.

אהוד ברק: לשם כך הם מצטיידים – –

הוא לא חייב.

אהוד ברק: – – ולשם כך הם מתאמנים – –

רוני בר-און: בשביל זה אתה פה.

אהוד ברק: – – ולשם כך הם צריכים אוניות שתגענה אל חופיהם ללא ביקורת ישראלית ולא דרך אשדוד.

אהוד ברק: למדינת ישראל עומדת הזכות הבסיסית ביותר, זכות שהיא גם חובה, החובה להגן על עצמה ועל אזרחיה, ועל תושביה, ומכאן הצורך לבדוק כל מטען וכל סחורה בטרם נאפשר את הכנסתם בשערי עזה, כדי למנוע זרם של הברחות של אמצעי אמל"ח וטרור.

אהוד ברק: המשט הוא פרובוקציה של "פעילי שלום" שלא הגשת סיוע הומניטרי בראש מעייניהם, אלא התנגדות אלימה ופוטנציאלית רצחנית.

מוחמד ברכה: הם באו והתנגשו אתך?

חבר הכנסת ברכה.

חבר הכנסת ברכה – – –

מוחמד ברכה: התנגשו אתו?

חבר הכנסת ברכה, אני מוכרח לומר לאדוני, שלא כל הדברים שאתה אמרת, הם – הסכימו עליהם כולם.

ובכל זאת – אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים.

מוחמד ברכה: היושב-ראש, אני לא מצפה שברק יסכים אתי – – – יש פה הסחת דעת – – –

בסדר, אבל אני מצפה שתיתן לו לדבר באופן החופשי ביותר, לפי עמדתו ודעתו.

רוני בר-און: אתה זקוק לחיזוקים?

רוני בר-און: אני אעשה לך כן בראש.

רוני בר-און: אתה זקוק לחיזוקים.

חבר הכנסת בר-און.

אהוד ברק: לאחר שכשלו המאמצים הדיפלומטיים והאחרים למנוע או לדחות את המשט, ונדחו הצעותינו בכל ערוץ אפשרי, כולל ממני ישירות אל שרי החוץ של טורקיה – קודם הקריאו פה מהדוכן שיח שלנו אחרי האירוע; היו לנו כמה שיחות לפני האירוע, אבל שוחחתי גם עם שרי החוץ של אירלנד, יוון, קפריסין – עם כולם, באותה פנייה, לאפשר למשט לפרוק את הציוד באשדוד, במשך הזמן גם באל-עריש שבמצרים, אחר כך מה שיותר יועבר לעזה.

אהוד ברק: לאחר שכל הפניות האלה נדחו, ולאחר שנדחתה גם פנייה במכשירי הקשר, בין קברניט לקברניט, מול הספינות עם התקרבותן לאזור הסגר, לא נותרה דרך אלא תפיסה של הספינות בלב ים.

אהוד ברק: בחמש זה עבר בקלות, באחת זה עבר עם מה שאנחנו יודעים.

אהוד ברק: אבל לפי דעתי, העמדה הבסיסית הזאת, בהקשר של השאלה שעומדת על הפרק – האם הסגר נדרש והאם הפעולה נדרשת – העמדה הזאת, שתיארתי כרגע, עם שתי התשובות החיוביות, זו היתה לפני מעשה, ונדמה לי שעודנה – –

יואל חסון: אבל מה השתנה?

יואל חסון: – – –

אהוד ברק: – – עמדת ראשי קדימה גם היום, וזו היתה גם עמדת – –

חבר הכנסת יואל חסון.

אהוד ברק: – – השביעייה בדיון שהתפתח בנושא בהתכנסות של השביעייה כמה ימים לפני המבצע.

יואל חסון: – – –

זאב בוים: זה לא מה ששמענו.

אתם רוצים להפריע?

אני מודיע לכם: מי שיקרא קריאת ביניים עכשיו, מי שיקרא קריאת ביניים, בלי אזהרה ובלי שלוש אזהרות, מוצא החוצה.

קריאות: למה?

קריאות: למה?

לכל חברי הכנסת.

קריאות: למה?

קריאות: – – –

אני אסביר.

אני אסביר: הואיל ובשבוע שעבר הגיעה הכנסת לכלל מצב שבו איבדנו שליטה, אנחנו נרסן כולנו את עצמנו, ואם יהיה צורך, יעשה זאת מישהו אחד בשביל כולנו.

תודה רבה.

קריאות: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא מתכוונים – – – שר הביטחון.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תדאג.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

חבר הכנסת חסון.

חבר הכנסת מולה.

חברת הכנסת רוחמה אברהם, גברתי רוצה לצאת החוצה?

היא יכולה, היא מוזמנת.

אתם יצאתם קודם החוצה, כשלא רציתם.

אתם לא תקראו קריאות ביניים השבוע.

רונית תירוש: אנחנו נקרא מה שאפשר.

יואל חסון: זאת זכות פרלמנטרית שאתה מכיר אותה היטב.

חבר הכנסת יואל חסון, אני מודיע לך שאני מבקש ממך להפסיק את קריאות הביניים.

בבקשה, אדוני – – –

רוני בר-און: למה ביטלתם את הסגר?

שר הביטחון.

חבר הכנסת בר-און – – –

אהוד ברק: תיכף אני אגיע.

אתה – הוא לא יענה לך.

הוא לא בחקירת שתי וערב אצלך, ואין לך זכויות יתר באולם הזה.

אין לך זכויות יתר.

הערתי לך כמה פעמים – –

רוני בר-און: רק שאלתי.

– – אני מבקש ממך לא לשאול אותו שאלות.

לא לשאול אותו שאלות.

קריאה: – – –

בוועדת חוץ וביטחון – כולכם חברים, תשאלו אותו שאלות שם.

יואל חסון: אדוני, יש לו זכויות יתר.

יואל חסון: יש לו כל הזכויות – – –

לא, אין לו.

גם לך – אני מודיע לך, שהיו אחרים שדיברו כאן ושמרנו כולנו על שקט ועל איפוק שכיבד את כולנו.

בבקשה.

חברי הכנסת, חבל על הזמן.

שלמה מולה: – – –

חבר הכנסת חסון, בשנייה שאתה מרים קול, מייד מולה חייב לומר את זה גם כן – –

יואל חסון: – – –

– – הוא בתחרות אתך.

עכשיו, אני לא יכול – אני לא יכול לבוא ולנצח על תזמורת – – –

קריאה: חבר הכנסת מולה – – –

מרגע זה פסקו כל קריאות הביניים.

תודה רבה.

חבר הכנסת ברכה, כל קריאות הביניים.

בבקשה.

אהוד ברק: כמה מלים על מבצעים: ביליתי את רוב שנות חיי הבוגרות במבצעים כאלה ודומים להם.

אהוד ברק: השתתפתי בעשרות מבצעים כאלה, פיקדתי על רבים מהם, ביניהם מוצלחים, פחות מוצלחים וגם כאלה שנכשלו, ואני אומר לכם באחריות: אין כמעט מבצע שהגענו אליו עם מודיעין מושלם, אין כמעט מבצע שמתפתח כפי שהוא נחזה.

אהוד ברק: תוצאות של מבצעים זה לא הזמנה של סרט ב-VOD, וזה לא חלק מתוכנית ריאליטי.

אהוד ברק: לעולם הערכה מראש איננה מושלמת, וההבדל בין ההצלחה להסתבכות, לפעמים לכישלון, הוא לפעמים חוט השערה.

יואל חסון: זה לא מה שאמרת לעמיר פרץ.

יואל חסון: לעמיר פרץ לא אמרת את זה.

יואל חסון: מה הוא אמר לעמיר פרץ?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: מה הוא אמר על עמיר פרץ?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, עוד רגע.

אהוד ברק: כאן, חרף הקשיים והתפתחויות מעבר למה שהוערך בשלבי התכנון, הושגה המטרה.

אהוד ברק: אני אומר לכם באחריות: ללא שליטה עצמית למופת ואומץ ומיומנות מקצועית, מרגע שהיה צריך לפתוח באש, היינו במציאות של הרבה יותר נפגעים, במציאות שבה הנפגעים היו לא רק בין המתפרעים.

אהוד ברק: אני מצדיע ללוחמים של צה"ל – שייטת 13 וחיל הים ואנשי חיל האוויר, אנשי "מצדה" וכל היחידות הנוספות שהשתתפו – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני יוצא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אהוד ברק: – – ואני בטוח שהם ידעו גם להפיק את הלקחים מכל מה שקרה במבצע.

רוני בר-און: ומה אתכם?

אהוד ברק: כאמור, אני וראש הממשלה, לאחר הדיון בשביעייה הורינו ואישרנו לצה"ל את הפעולה.

אהוד ברק: ההנהגה הלאומית פועלת – –

יואל חסון: אני וראש הממשלה.

יואל חסון: הוא תיאר את זה: אני וראש הממשלה.

ראובן ריבלין: למה לא תצא לנוח, חבר הכנסת חסון?

יואל חסון: יש לי מספיק אנרגיה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שאני עוד מעט אפסיק את האנרגיה.

ראובן ריבלין: שר הביטחון עומד מעל במת הכנסת, מדבר אל נבחרי העם, לציבור כולו, מוסר פה דברים חשובים מהמדרגה הראשונה, בין שמסכימים בין שלא מסכימים, ואתם באיזה באמת קריאות ביניים חסרות משמעות.

קריאה: הן לא כל כך חסרות משמעות.

ראובן ריבלין: אני אתן לך ציונים כשאני ארצה.

ראובן ריבלין: אתה תיתן לי ציונים.

אהוד ברק: כאמור, אני וראש הממשלה, לאחר הדיון בשביעייה, הורינו ואישרנו לצה"ל את הפעולה.

אהוד ברק: אבל יש להבין שההנהגה הלאומית פועלת בתנאי אי-ודאות.

אהוד ברק: היא נדרשת לבחור ולהחליט לא בין תוצאה טובה לרעה – זו בחירה פשוטה, גם לא בין תוצאה טובה או טובה פחות, אלא לרוב בין שתי מחלות, שלא ברור בדיוק מהלכן ויידרשו התמדה וכוח עמידה כדי להתרומם מהן ולהמשיך.

אהוד ברק: עם חפץ חיים באזור שלנו, במזרח התיכון, והנהגתו של עם כזה, חייבים לדעת לעמוד גם בטלטלות שאינן בדיוק כמו מה שנחזה או כמו מה שרצינו.

אהוד ברק: אני המלצתי כרמטכ"ל לראש הממשלה ושר הביטחון דאז יצחק רבין לבצע את הפעולה לחילוץ נחשון וקסמן, שנהרגו בה לא רק נחשון אלא גם ניר פורז, זיכרונו לברכה.

אהוד ברק: תאמינו לי ששנינו הבנו בדיוק את המשמעות של ההחלטה הזו.

אהוד ברק: רבין לא כינס קבינט.

אהוד ברק: הוא התייעץ עם ראש השב"כ, יכול להיות שהוא הרים טלפון לעוד שר או שניים.

אהוד ברק: טולטלנו מהתוצאה, נשכנו את השפתיים, נשך את השפתיים כל העם, שטולטל כמונו מהתוצאה, והמשכנו כעם וכחברה קדימה.

אהוד ברק: אני רוצה לומר לכם, המשט הזה לא דומה למקרה ההוא.

אהוד ברק: נהרגו – אנחנו מצרים על כל אובדן חיים, אבל נהרגו תשעה מהמתפרעים האלימים, והלוחמים של שייטת 13 השתלטו על הספינה והביאו אותה לאשדוד.

אהוד ברק: גם המשטים הקודמים, חלקם כאלה שנעצרו וחלקם כאלה שלא נעצרו, גם הם, בכל המקרים, ככל שאני זוכר, לא עברו את ההתייעצות אלא של ראש הממשלה ושר הביטחון, לפעמים בשאלה או התייעצות עם שרת החוץ.

שלמה מולה: זאת אומרת, אין צורך בקבינט.

אהוד ברק: אנחנו, מאז האירוע, שמענו וקראנו הררי דברים והרהורים בדיעבד.

אהוד ברק: אין ספק שבימים ובשבועות, בחלק מהדברים בחודשים הקרובים, נדון בלקחים ושיפורים מבצעיים, בלקחים ועדכונים של דרכי פעולה מדיניות והסברתיות, בתהליכי קבלת החלטות ובאפשרויות להתאמות שונות, אולי דרכים נוספות להשגת אותן מטרות של הסגר, תוך צמצום ככל הניתן של החיכוך האפשרי.

אהוד ברק: חלק מהדברים לא היו אפשריים טרם האירועים האחרונים וחלק יישקלו שנית.

אהוד ברק: רוב הרעיונות המעשיים-מבצעיים, במירכאות או בלעדיהן, שנשמעו לא הוצעו להערכתי על-ידי הדרג המבצעי מהיותם בלתי אפשריים או בלתי מעשיים, אף שהם נראים או נשמעים יפה.

אהוד ברק: בכוונתנו להניע גם בדיקת האירועים באופן שיאפשר מצד אחד להבהיר את עמדתנו ולבחון את שתי השאלות:

אהוד ברק: האם ישראל הטילה את הסגר הזה בהתאמה לכללי המשפט הבין-לאומי או לא?

אהוד ברק: הדבר השני: האם הביצוע של הפעולה עומד או לא עומד בכללי המשפט הבין-לאומי?

אהוד ברק: מובן שאנחנו נפיק לקחים בדרג המדיני, במערכת הביטחונית, זאת לצד התחקור הצבאי.

אהוד ברק: אני אומר לכם שהתחקיר של צה"ל הוא מהטובים בעולם, לא רק לדעתנו אלא גם לדעת גורמים זרים, שמכירים את עצמם ואותנו.

אהוד ברק: לתרבות התחקיר יש חשיבות עליונה ביצירת יכולות לחימה.

אהוד ברק: לתרבות הזאת, שבה אנשים עומדים בין חבריהם אחרי פעולה ומונים אחת לאחת קודם כול את הטעויות של עצמם, בלי חשש שהדבר הזה ישמש למשהו אחר מלבד הצורך לשפר את המוכנות ואת היכולות לקראת הפעולה הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה לא צה"ל, זה אתם.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא צה"ל, זה הדרג המדיני.

אהוד ברק: היכולת הזאת, אני עומד על כך, כפי שעמדתי לאורך עשרות שנים על כך, שלוחמים ומפקדים לא יצטרכו, בעודם פועלים תחת שליחות שאנחנו הטלנו עליהם, בהחלטות של חלקיקי שניות, האם צריך ללחוץ על ההדק או לא בתנאים כאלה או אחרים והאם צריך לפעול כך או לפעול אחרת – שהם יצטרכו תוך כדי הדבר הזה לשקול שיקולים משפטיים או מעין-משפטיים או לעמוד לאחר מכן לחקירה.

זאב בוים: אף אחד לא בא בטענות לצה"ל.

יואל חסון: חיילי צה"ל – – –

ראובן ריבלין: חברים, אתם לא שואלים כרגע.

ראובן ריבלין: הוא אומר מה שהוא חושב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אתה לא שואל אותו.

ראובן ריבלין: קשה לך לשמוע – לצאת החוצה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: למה הוא מטיל על חיילי צה"ל את האחריות שלו?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, על אף מה שקיבלנו כהחלטה בנשיאות, אני רואה שאת ראשונת המפריעים היום.

יואל חסון: כל האחרים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אם אתה לא – – –

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, על – – – 777 יהיה תחקיר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, תגיש שאילתא.

ראובן ריבלין: בטח השר יענה לך.

אהוד ברק: התחקיר חסוי.

אהוד ברק: הפצ"ר יכול להביט בו, הוא כפוף גם להתבוננות אפשרית של היועץ המשפטי ואפילו לבג"ץ.

אהוד ברק: לכן, בכל דרך שהיא, אין בכוונתנו – בניגוד למה שאפשר היה לשמוע מהצעת האי-אמון שלכם – להביא את הלוחמים לחקירות, לא בעברית ולא באנגלית.

אהוד ברק: מה שמטריד בהצעת האי-אמון זה ביטחוני וידיעתי שראשי קדימה, כולל אלה שיושבים כאן, יודעים זאת, כי הם שמעו את זה ממני, בקולי, יותר מפעם אחת, באותן ישיבות.

דליה איציק: – – –

ציפי לבני: שמענו – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מקדימה, אולי אתם רוצים לעזוב את האולם כדי לא לשמוע את שר הביטחון?

ראובן ריבלין: הוא משיב עכשיו.

מגלי והבה: מי הוא שיפנה אלינו?

ראובן ריבלין: שמעתי שהוא פנה אלינו אחרי שפניתם אליו בהצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: הוא עונה לכם.

ראובן ריבלין: מה, אסור לו לפנות אליכם?

ראובן ריבלין: תגיש בקשה, אתן לך אפשרות לדבר אחר כך.

יואל חסון: אבל שהשר יסביר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, לא אאפשר את ההתגרויות ההדדיות שהיו בשבוע שעבר, לפחות בשבוע זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני לא מוציא אותך כי אני לא רוצה לתת לך קרדיט בעיני אלה שחושבים שאתה גיבור גדול.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אהוד ברק: אסיים במה שפתחתי בו.

אהוד ברק: ב-31 במאי בבוקר השתלט כוח צה"ל על המשט שניסה להגיע לעזה בניגוד להסגר.

אהוד ברק: אני וראש הממשלה, לאחר דיון של השביעייה, הוריני ואישרנו לצה"ל את הפעולה.

אהוד ברק: המשימה הזאת – עצירת המשט – בוצעה, ועל רקע תשעת ההרוגים והנפגעים, שחרגו ממה שהוערך, ישראל ניצבת באמת בפני לחצים לערוך שינויים במתכונת הסגר ולקיים חקירה בין-לאומית של האירוע ותוצאותיו.

אהוד ברק: את שני הדברים האלה אנחנו עושים.

אהוד ברק: לסיכום, לאור מכלול דברי, אני מבקש לדחות את הצעות האי-אמון.

אהוד ברק: אני והממשלה איננו מקבלים לגופה אף אחת מהן.

אהוד ברק: ובכל זאת, אני רוצה להוסיף הערה בעניין אחר:

אהוד ברק: אני קורא לכולנו לשמור בעתיד – גם בעת התלהטות יצרים, אפילו יותר גדולה ממה שראינו כרגע – על כבוד המדינה, על ערכיה ועל הכנסת.

אהוד ברק: והמחזות שראינו כאן

אהוד ברק: בשבוע שעבר – לא לתת להם לחזור על עצמם.

אהוד ברק: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר הביטחון, אשר השיב על כל הצעות מציעי האי-אמון.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, לא העת.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לקרוא לי קריאות ביניים?

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת – –

רוחמה אברהם-בלילא: איפה האחריות?

ראובן ריבלין: – – רבותי, בטרם ניגש – בטרם ניגש להצבעות – –

רוחמה אברהם-בלילא: איפה האחריות?

ראובן ריבלין: – – בטרם ניגש להצבעות – – –

רוני בר-און: – – – ביום שישי בעיתונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ממשלה, אין אחריות.

רוני בר-און: – – – ביום שישי בעיתונים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – אין ממשלה, אין דרך, אין אחריות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, השרים, חברי הכנסת, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, לפני שעות אחדות התבשרנו על פטירתו של הראשון לציון, הרב מרדכי אליהו, לאחר מחלה ממושכת, והוא בן 81.

ראובן ריבלין: הרב אליהו היה מאותם יחידי סגולה שתורתם היא כעמוד אש לרבים.

ראובן ריבלין: ידענותו, חריפותו, בקיאותו ונועם הליכותיו הפכו אותו לאישיות רוחנית יוצאת דופן שרבבות שיחרו לפתחה.

ראובן ריבלין: הרב אליהו היה מעמודי התווך של התורה בדור הזה.

ראובן ריבלין: מעמדו המיוחד ומנהיגותו הבלתי-מעורערת בקרב חוגים רבים מותירים כעת, אחרי לכתו, חלל גדול.

ראובן ריבלין: הרב היה יליד העיר העתיקה בירושלים, בן למשפחה שעלתה מבגדד.

ראובן ריבלין: במשך עשור הוא כיהן כרב הראשי לישראל.

ראובן ריבלין: היה ידוע בעמדותיו הבלתי-מתפשרות בכל הקשור לעולם ההלכה ולקשר אל הארץ, ועם זה גילה רגישות רבה לכל פונה מן הרבים מאוד שהתדפקו על דלתו.

ראובן ריבלין: בין השאר קיים קשר יוצא דופן עם יונתן פולארד, וביקר אותו לא אחת בכלאו.

ראובן ריבלין: הרב אליהו לקה בלבו, אך במשך חודשים ארוכים החזיק מעמד והוסיף להשקות את הציבור מתורתו על אף הקשיים האישיים.

ראובן ריבלין: הרב אליהו ייזכר כמי שהטביע חותם רוחני עמוק על רבדים רחבים של הציבוריות הישראלית.

ראובן ריבלין: אין ספק שמורשתו עוד תתועד ותילמד לדורות.

ראובן ריבלין: עדיין מתנו מוטל לפנינו, ויובא למנוחת עולמים הלילה בירושלים.

ראובן ריבלין: תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: ניסיונם של גורמים בממשלה לברוח מאחריות;

ראובן ריבלין: 5.

ראובן ריבלין: תהליך קבלת ההחלטות, שיקול דעת, ההוראות והמגבלות שניתנו לצבא והביאו לתוצאה הכושלת בעצירת המשט לעזה

מאיר שטרית: – – – אדוני היושב-ראש, לא שמענו את שר הביטחון, את המשפט האחרון שלו.

מאיר שטרית: האם אני יכול לשאול?

ראובן ריבלין: אני – לא.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע, אחרי זה.

ראובן ריבלין: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: אני שמעתי היטב.

ראובן ריבלין: אדוני יקרא את הפרוטוקול.

ראובן ריבלין: לא, אין שאלות.

מאיר שטרית: – – –

ראובן ריבלין: אני מכבד מאוד את אדוני ואת בקשתו.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, אינני יכול להיענות לה, מתוך אי-ידיעה – יותר נוח לי.

מאיר שטרית: – – – נוגע להצבעה שלי.

ראובן ריבלין: נוגע להצבעה שלך – תחליט.

זאב בוים: ששר הביטחון יענה.

מאיר שטרית: שר הביטחון ישיב.

ראובן ריבלין: לא לא.

ראובן ריבלין: שר הביטחון ירד מהבמה, ואנחנו כולנו ביקשנו לכבד את זכרו של זה שהלך לעולמים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הוא אמר בסוף דבריו – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אני לא מרשה לך.

ראובן ריבלין: שאלת אותי, אני לא מאשר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, אני מאוד מכבד את אדוני.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני לא מאפשר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה, וכל הצעת אי-אמון תהיה בנפרד ואנחנו נצביע עליה בנפרד.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת אי-האמון הראשונה היא: ניסיונם – – – לא, שינו.

ראובן ריבלין: סיעת קדימה שינתה את הנוסח.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: מותר להם.

ראובן ריבלין: הם לפני הצעת האי-אמון ביקשו לשנות, למתן.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון של סיעת קדימה: ניסיונם של גורמים בממשלה לברוח מאחריות.

ראובן ריבלין: על כך יש אי-אמון, ואנחנו נצביע על הצעת אי-אמון זו, אשר נטענה והוסברה על-ידי יושבת-ראש האופוזיציה וראש מפלגת קדימה ציפי לבני.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: כולם יודעים מי בעד ומי נגד.

ראובן ריבלין: המצליפים, ראשי הקבוצות, אמרו, נסתפק.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 25 בעד, 59 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: כמה חברי כנסת – כמה חברי כנסת נוכחים, אבל אין לי המספר שלהם – תשעה; תשעה חברי כנסת נוכחים ולא מצביעים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעת רע"ם-תע"ל בנושא: המשך המצור על עזה וההתנהגות הפיראטית של הממשלה, המדרדרת את האזור אל פי תהום, לפי נוסח ההצעה.

ראובן ריבלין: ההצעה נומקה על-ידי חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: נא להצביע, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 8 נגד – 81 נמנעים – 2 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שמונה בעד, 81 נגד, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית, היא הצעת אי-אמון מטעם סיעת חד"ש, בנושא: המשך המצור על עזה וההתנהגות הפיראטית של הממשלה, המדרדרת את האזור אל פי התהום, שנומקה על-ידי חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 9 נגד – 81 נמנעים – אין הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תשעה בעד, 81 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת חד"ש לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעת מרצ בנושא: תהליך קבלת ההחלטות, שיקול דעת, ההוראות והמגבלות שניתנו לצבא והביאו לתוצאה הכושלת בעצירת המשט לעזה, שנומקה על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: נא להצביע, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 9 נגד – 58 נמנעים – 10 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תשעה בעד, 58 נגד, עשרה נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת מרצ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעת בל"ד, בנושא: המשך המצור על עזה וההתנהגות הפיראטית של הממשלה, המדרדרת את האזור אל פי התהום, הצעה שנומקה על-ידי חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 7 נגד – 80 נמנעים – 2 הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שבעה בעד, 80 נגד, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת בל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תם הסעיף בסדר-היום שמדבר בהצעות אי-אמון, ואנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: [מס' מ/289; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ' 8881; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק תרומת ביציות, התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אני מבקש מיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לעלות לדוכן כדי להביא לפני חברי הכנסת את ההצעה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: האם יש הסתייגויות?

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות הקשורות בהצעת חוק תרומת ביציות.

ראובן ריבלין: מייד עם תום ההקראה של יושב-ראש הוועדה אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה, ואחריה בקריאה שלישית, אם אתה תסכים, כמובן.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק תרומת ביציות, התש"ע–2010, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית; הצעת חוק ממשלתית שהכנסת החילה עליה דין רציפות.

חיים כץ: הצעת חוק זו היא עוד אחת מהצעות החוק שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות מביאה לסיומה לאחר שנים רבות של דיונים ומגעים שהותירו משפחות רבות בתסכול וחוסר אונים.

חיים כץ: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה בכנסת השבע-עשרה, והיא הוכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית ערב יציאתה לפגרת הבחירות.

חיים כץ: עבדנו הרבה על הצעת החוק – חבר הכנסת זבולון אורלב, אם אתה לא מצביע, לפחות – אני שומע את הדיבורים, ואני לא שומע את עצמי.

חיים כץ: אתה יודע כמה עבדו – חבר הכנסת אריה אלדד, כמה עבד כדי שנוכל להביא את הצעת החוק הזאת לדיון?

חיים כץ: ישראל, אני לא שומע את עצמי.

חיים כץ: יש לנו זמן, נכון?

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: כבוד שר השיכון, במטותא, יושב-ראש ועדה טרח ועמל על הצעת חוק.

חיים כץ: עשר שנים חיכו לרגע הזה.

חיים כץ: עשר שנים חיכו לרגע הזה.

חיים כץ: אני מבין שיש דברים חשובים בכנסת, אבל עם זה – – –

ראובן ריבלין: יקירי יושב-ראש הוועדה, הלוואי שהיית שם לב לדברים האלה כשאתה יושב למטה.

ראובן ריבלין: לפעמים – – –

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אני שקט.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: לפעמים אתה לא שומע שאתה יושב ומדבר עם חברת הכנסת חוטובלי, וקולכם עולה ונישא עד הבמה ומהדהד באוזני הדובר.

ראובן ריבלין: לא קל, לא קל.

חיים כץ: הצעת החוק עברה בקריאה הראשונה בכנסת השבע-עשרה והיא הוכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית ערב יציאתה לפגרת הבחירות, על-ידי ועדת משנה בראשותו של חבר הכנסת הפרופסור אריה אלדד.

חיים כץ: בהזדמנות זו ברצוני להודות לחבר הכנסת אלדד על העבודה היסודית שעשה בהכנת הצעת החוק שנוסחה המונח לפני חברי הכנסת הוא ברובו המוחלט הנוסח שגיבשה ועדת המשנה בראשותו.

חיים כץ: חבר הכנסת אריה אלדד, תודה רבה.

חיים כץ: הצעת החוק מבוססת על המלצותיה של ועדת-שטיינברג, בראשות פרופסור הרב אברהם שטיינברג, שמונתה בידי משרד הבריאות.

חיים כץ: ועדת-שטיינברג דנה בסוגיות מורכבות בתחומי הרפואה, האתיקה והדת, בטרם גובשה הצעת החוק הממשלתית.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפני חברי הכנסת מסדירה לראשונה בחוק את תרומת הביציות למטרת הולדה, וכן את הסדרת השימוש בביציות לצורכי מחקר.

חיים כץ: כל זאת, תוך שמירה על זכויותיהן ובריאותן של תורמת הביציות והנתרמת, וכן תוך שמירה על כבודה של האשה.

חיים כץ: הצעת החוק מסדירה את הליך תרומת הביציות למטרות הולדה לאשה שהיא בגירה וטרם מלאו לה 54 שנים, שעקב בעיה רפואית אינה יכולה להתעבר או שיש לה בעיה רפואית אחרת שמצדיקה שימוש בביציות של אשה אחרת.

חיים כץ: כאן המקום לציין, כי בהכנת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית החליטה הוועדה להעלות את גיל האשה מ-51 ל-54 לאור העלייה העקבית בתוחלת החיים בעולם המערבי.

חיים כץ: בנוסף, הצעת החוק אוסרת סחר בביציות ותיווך שנעשה בתמורה שנקבעה בהצעת החוק כאסורה.

חיים כץ: בנוסף, נקבע איסור על התניית מתן טיפול רפואי לאשה בהסכמתה לשאיבת ביציות למטרת השתלה או למטרת מחקר.

חיים כץ: הצעת החוק קובעת ששאיבת ביציות מתורמת מתנדבת, שהיא אינה תורמת מטופלת, תתאפשר לאחר קבלת אישור מוועדת אישורים המורכבת מרופאים, פסיכולוג קליני, עובד סוציאלי, עורך-דין וכן נציג ציבור או איש דת, וזאת לאחר שוועדת האישורים וידאה כי הסכמת התורמת ניתנה בדעה צלולה, מתוך רצון חופשי, שלא מתוך לחץ משפחתי, חברתי, כלכלי או אחר.

חיים כץ: הקצאת ביציות למטרת השתלה תאושר על-ידי הרופא האחראי, שהוא מנהל מחלקה מוכרת, שניתן לבצע בה פעולות הכרוכות בהפריה חוץ-גופית, או על-ידי סגנו, ותתאפשר רק לאחר קבלת אישור מוועדת האישורים או מוועדת החריגים, ובהתקיים תנאים נוספים, ובלבד שגם הגבר שבזרעו יופרו הביציות נתן את הסכמתו מראש ובכתב, אלא אם ההפריה תיעשה באמצעות זרע שהתקבל מבנק הזרע.

חיים כץ: כדי להגן על בריאותה של התורמת המתנדבת, נקבע בהצעת החוק שאישור ועדת האישורים יהיה תקף לפעולה אחת בלבד של שאיבת ביציות.

חיים כץ: על הרופא המטפל לבדוק, בין היתר, שלא בוצעו בתורמת המתנדבת יותר משתי פעולות שאיבה של ביציות בטווח של חצי שנה.

חיים כץ: בנוסף, נקבעה בהצעת החוק חובה למסור לתורמת מידע לאחר ביצוע פעולה של שאיבת ביציות, וכן לקבל ממנה הסכמה בכתב לפעולות שהיא מתירה לבצע בביציות שתרמה, כגון השתלת הביציות, הקפאת הביציות לשימוש עתידי של התורמת, ביצוע מחקר לפי הוראת החוק, או השמדת הביציות – הכול באופן שיאפשר את זיהוין של הביציות בעתיד.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הפנים, אני לא הייתי מעז לאפשר ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה להפריע לך בהקראת כל אותם פירות אשר הם פרי עבודתה של הוועדה.

חיים כץ: במקרים שבהם תורמת תייעד מראש את הביציות שיישאבו מגופה לנתרמת מסוימת; או במקרים של שאיבה, הקצאה או הבשלה של ביציות מתורמת שהיא נשואה או מתורמת שאינה בת דתה של הנתרמת; או במקרים של הוצאת ביציות מחוץ לישראל, לשם השתלה בחו"ל – לכל אלה יידרש אישור מוועדת חריגים ארצית.

חיים כץ: הוועדה תורכב מרופאים, פסיכולוג, עובד סוציאלי, משפטן ואיש דת בן דתה של התורמת.

חיים כץ: הצעת החוק מתווה את שיקוליה של ועדת החריגים בטרם תיתן את החלטתה במקרים האמורים.

חיים כץ: בהצעת החוק מוקדש פרק מיוחד לתרומת ביציות למטרות מחקר, ונקבעה בו הגבלה על מספר הביציות שניתן להקצות למחקר, ובלבד שמספר הביציות שיוקצו כאמור לא יעלה על מספר השווה ל-20% ממספר הביציות שנשאבו או על שתי ביציות – לפי הנמוך.

חיים כץ: עוד מוצע להקים במשרד הבריאות מאגר מידע שיכלול מידע לגבי שאיבת ביציות מתורמת ואישור הקצאת הביציות למטרת השתלה.

חיים כץ: בנוסף, נקבע שרופא אחראי יפנה למאגר המידע לצורך בירור קרבת משפחה בין הנתרמת לתורמת ולתורם זרע – ככל שיהיה כזה.

חיים כץ: על מנהל מאגר המידע הוטל לפנות למרשם האוכלוסין לקבלת מידע – לבירור קרבת משפחה בין הנתרמת לתורמת.

חיים כץ: במקרה שהפריית הביצית תיעשה על-ידי תרומת זרע, הותר למנהל בנק הזרע לבדוק גם אם קיימת קרבת משפחה בין התורם לנתרמת ולתורמת.

חיים כץ: עוד מוצע בהצעת החוק לנהל מרשם יילודים, שיכלול את פרטי התורמת, הנתרמת והגבר שבזרעו הופרו הביציות, וכן את פרטי הילד שנולד מתורמת הביציות.

חיים כץ: אם לא נולד ילד בסופו של תהליך יימחקו הפרטים הנוגעים לאותה השתלה ממרשם היילודים.

חיים כץ: ככלל, מרשם היילודים לא יהיה פתוח לעיון הציבור, אלא במקרים שנקבעו בהצעת החוק.

חיים כץ: כך הותר בהצעת החוק לאדם בגיר או לזוג לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה בבקשה להתיר לרשם, שמונה לפי חוק אימוץ ילדים ושמנהל את מרשם היילודים, למסור להם תשובה חיובית או שלילית אם מי מהם נולד כתוצאה מתרומת ביציות, ואם נולד מתורמת שאינה בת דתה של הנתרמת; כל זאת, ללא כל מידע נוסף שמזהה את התורמת, האם הנושאת, או הגבר שמזרעו הופרו הביציות, ואם בית-המשפט שוכנע שנסיבות מיוחדות מצדיקות את מסירת התשובה החיובית או השלילית, והכול תוך מתן משקל להשפעת מסירת התשובה על בריאותו של האדם, יכולתו השכלית והנפשית והתועלת שבה לגביו לעומת הנזק שייגרם לו מאי-מסירתה.

חיים כץ: בנוסף, הותר לבני-זוג, וכן לרושם נישואין, לפנות לרשם כאמור כדי לברר אם קיימת קרבת משפחה בין בני-הזוג.

חיים כץ: עוד נקבע בהצעת החוק, שילד שנולד כתוצאה מתרומת ביצית יהיה ילדה של הנתרמת לכל דבר ועניין, ואולם אין בכך כדי לפגוע בדיני איסור והיתר לענייני נישואין וגירושין ובסמכויותיהם של בתי-הדין הדתיים.

חיים כץ: הצעת החוק מאפשרת גם לתורמת או למטופלת לחזור בה מהסכמה בטרם בוצעה השתלת הביציות, מבלי שתישא באחריות פלילית או אזרחית בשל כך.

חיים כץ: בנוסף, נקבע בהצעת החוק שיינתן פיצוי, שייקבע על-פי החוק, לתורמת מתנדבת בשל שאיבת ביציות, שבוצעה בה למטרת השתלה, ומחצית הפיצוי לתורמת מטופלת.

חיים כץ: במקרה של חזרה מהסכמה יושב הפיצוי למדינה.

חיים כץ: רבותי חברי הכנסת, כיום אין הוראות המאפשרות תרומת ביציות בידי מי שאינה מטופלת, ועל כן קיימת מצוקה גדולה בקרב נשים הזקוקות לתרומת ביצית כדי לממש את רצונן ואת זכותן הבסיסית והאנושית להיות אם לילד.

חיים כץ: חוק זה הינו בשורה גדולה לנשים רבות ולמשפחות רבות, כיוון שהוא ייתר ביצוע הליכים רפואיים מחוץ לישראל ויאפשר פיקוח רפואי ומשפטי נאות על אותם מהלכים רפואיים.

חיים כץ: אין לי ספק שהצעת חוק זו היא מהחשובות ביותר בתחום הבריאות שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות דנה בהן בכנסת זו.

חיים כץ: ברצוני להודות לסגן השר ליצמן, שבזכות גישתו הפרגמטית הסכים להביא את הצעת החוק בפני הכנסת, שתחיל עליה דין רציפות, כפי שציינתי בראשית דברי.

חיים כץ: אני מבקש לברך את משרד הבריאות, ששקד זמן רב על גיבוש הצעת החוק הממשלתית, ובמיוחד את היועצת המשפטית, עורכת-הדין מירה היבנר-הראל.

חיים כץ: כמו כן אני מבקש לברך את חברי ועדת הבריאות של הכנסת, את עמותת "חן לפריון", מכון פוע"ה, עמותת "אשה לאשה", צוות הוועדה בראשות הגברת וילמה מאור, והבנות ענת, אתי ומעין.

חיים כץ: כמו כן לצוות המשפטי של הוועדה בראשות עורכת-הדין ג'ודי וסרמן וצוותה, וכמובן לעוזרי, איילת-השחר, אילן וערן.

חיים כץ: אני פונה לחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ולעניין זה ועדת הבריאות היא בראש.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וילף?

עינת וילף: אפשר לשאול שאלה או – הבהרה?

ראובן ריבלין: אבל הוא כבר ירד מהבמה, זאת הבעיה.

ראובן ריבלין: אם היית מפנה את תשומת לבי בהחלט הייתי מאפשר לך.

ראובן ריבלין: אולי תיגשי אליו ותשאלי אותו.

חיים כץ: אחרי ההצבעה.

ראובן ריבלין: היא רוצה לדעת אולי כדי לדעת איך להצביע.

חיים כץ: אני בטוח – – –

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: הוא לא נותן תשובה, אז תשקלי לפי שיקול דעתך, כמובן.

ראובן ריבלין: אם היית אומרת לי מראש בהחלט הייתי נותן לך לשאול, כי זה הזמן.

ראובן ריבלין: לפני.

ראובן ריבלין: כי לא כל חברי הכנסת היו בוועדה.

ראובן ריבלין: יש כאלה שלא היתה להם הזדמנות לשאול את יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: אם השאלה היתה חשובה הייתי מאשר, אבל לצערי הרב, יושב-ראש הוועדה ירד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק תרומת ביציות, שיצאה מתחת ידה של ועדת הבריאות.

ראובן ריבלין: הצעת החוק היא הצעה ממשלתית, ומקורה בהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אלדד – – –

אריה אלדד: אין לי זכויות על זה.

ראובן ריבלין: אין לך זכויות על זה.

אריה אלדד: היא ממשלתית לכל אורך הדרך.

ראובן ריבלין: הצעת החוק היא ממשלתית.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הסתייגויות, אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בקריאה שנייה על הצעת חוק תרומת ביציות כמקשה אחת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–53 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–53 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אדוני מבקש להצביע בקריאה שלישית?

חיים כץ: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה ביקש להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק תרומת ביציות, קריאה שלישית – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

עפו אגבאריה: יש לציין שיש כאן 13 חברות כנסת מתוך 24.

עפו אגבאריה: זה טוב.

עפו אגבאריה: רוב של נשים.

עפו אגבאריה: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק תרומת ביציות, התש"ע–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק תרומת ביציות, התש"ע–2010, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מברך באופן אישי את ועדת הבריאות ואת כל חברי הכנסת אשר נטלו חלק והביאו לקידום חוק חשוב זה, אשר נכנס היום לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/228; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שלישי, חוב' ל', עמ' 16914; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הודעת יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על בקשת הוועדה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הטבות למשפחות אומנה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008.

ראובן ריבלין: אתה מבקש להחיל דין רציפות; אתה חייב לעלות על במת הכנסת ולבקש זאת.

ראובן ריבלין: על הצעה זו ניתן לכל אחת מסיעות הבית להגיש התנגדות במשך 14 יום, גם לצורכי דיבור, וגם לגבי הבקשה הבאה, בקשת ועדת הכלכלה להחיל דין רציפות, שתימסר על-ידי יושב-ראש ועדת הכלכלה, הוא הדין.

ראובן ריבלין: אין הצבעה היום, אלא בעוד 14 יום.

ראובן ריבלין: אם תהיינה התנגדויות, נצביע על ההתנגדויות; אם לא תהיינה התנגדויות נצביע על הצעות הוועדה.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להחיל דין רציפות על הצעת חוק הטבות למשפחות אומנה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008.

חיים כץ: מוצע לתקן תיקוני חקיקה לכמה חוקים שקשורים למשפחות אומנה: 1.

חיים כץ: בחוק עבודת נשים – מוצע כי עובדת או עובד אשר קיבלו לביתם ילד שטרם מלאו לו עשר שנים, לתקופה המיועדת לעלות על חצי שנה, זכאים לחופשת לידה בשינויים המחויבים ובתיאומים שיקבע השר בתקנות; 2.

חיים כץ: בחוק הביטוח הלאומי – מוצע לקבוע את זכאותו של הורה במשפחות אומנה לדמי לידה בעד פרק הזמן שלרגל קבלת הילד אין הוא עובד או עוסק במשלח ידו; 3.

חיים כץ: בחוק ההסדרים – מוצע לקבוע הנחות בתשלומי הארנונה על-ידי שר הפנים בתקנות, ועל-ידי מועצה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני מקווה שהכנסת תאשר את זה בעוד שבועיים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גאלב מג'אדלה: [מס' כ/257; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שלישי, חוב' מ', עמ' 19734; נספחות.

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס למסור הודעה למליאת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני, תודה.

אופיר אקוניס: חברי, הצעת חוק החשמל (תיקון מס' 4) (רשיונות לעבודות חשמל), התשס"ח–2008, שיזמו בכנסת השבע-עשרה חבר הכנסת, השר דהיום סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת, התקבלה בקריאה ראשונה בכנסת השבע-עשרה ב-30 ביולי 2008.

אופיר אקוניס: בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, 1993, החליטה ועדת הכלכלה ב-31 במאי 2010, ביוזמת חבר הכנסת מילר, מיוזמי הצעת החוק בכנסת הקודמת, כי ברצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק האמורה.

אופיר אקוניס: כעת מתבקשת הכנסת להחליט על החלת הרציפות.

אופיר אקוניס: הצעת החוק נועדה לקבוע הסדרים חדשים בנושא רישוי עבודות חשמל.

אופיר אקוניס: בהתאם לכך מוצע לקבוע שתי רמות בלבד של סוגי רשיונות, חשמלאי ומהנדס חשמל – במקום 12 סוגי הרשיונות הקיימים כיום, לפי חוק החשמל, 1954.

אופיר אקוניס: כמו כן מוצע להקים מועצת מקצועות חשמל שתופקד על עריכת בחינות רישוי במקצועות אלה.

אופיר אקוניס: הממשלה הביעה את תמיכתה בהחלת דין רציפות על הצעת החוק הזאת.

אופיר אקוניס: הכנסת מתבקשת לאשר את החלת דין הרציפות על הצעת החוק.

אופיר אקוניס: אני מבין, אדוני היושב-ראש – עוד 14 יום יש לנו, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – אני כבר אומר למליאת הכנסת שאני מתכוון, לפי הסיכום בינינו, להעבירה לוועדת העבודה והרווחה, שם היא היתה צריכה להיות נדונה מלכתחילה, אבל אנחנו ניאלץ להמתין שבועיים, ואז נעביר אותה גם במליאת הכנסת וגם אליך.

אופיר אקוניס: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני חבר הכנסת אופיר אקוניס.

גאלב מג'אדלה: [הצעת חוק פ/2405/18; נספחות.

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: הצעת חוק זכויות למשרתים בשירות צבאי או לאומי, התש"ע–2010 – ינמק מהמקום חבר הכנסת , יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: תשיב סגנית השר גילה גמליאל.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שמובאת לפניכם היום היא גלגול שלישי של הצעת חוק שהונחה על-ידי חבר הכנסת רוברט אילטוב ועל-ידי ביום כינונה של הכנסת השמונה-עשרה, וקיבלה את המספר פ/1/18.

דוד רותם: לצערי הרב, לאחר מכן נחתמו הסכמים קואליציוניים שגרמו לצורך לצמצם את הצעת החוק, ולכן הוגשה הצעת חוק נוספת, 1566/18, וגם אותה לא הצלחנו להעביר, משום שהממשלה רצתה להביא הצעת חוק ממשלתית.

דוד רותם: לכן הגשנו הצעת חוק נוספת, והיא הצעת החוק 2405.

דוד רותם: המטרה של החוק היא להכיר בחשיבותו של השירות הצבאי והשירות הלאומי של אזרחי המדינה, ומתוך הכרת הטוב לחיילי צה"ל ומשרתי השירות הלאומי מוצע בהצעת החוק להעניק למשרתים אלה זכויות אזרחיות עדיפות על פני אלה שאינם משרתים.

דוד רותם: בהתאם להסכמה שלי עם ועדת השרים, הנושא של זכויות לגבי שכר לימוד ולגבי מעונות הסטודנטים ימוזג אחר כך ויוצמד להצעת החוק הממשלתית, החוק יפוצל ויתרו יידון בנפרד.

דוד רותם: אני מתחייב להביא בקשה לפיצול הסעיפים שנוגעים לשכר הלימוד ולמעונות הסטודנטים, ואת היתר נקדם בנפרד.

דוד רותם: אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה טרומית.

דוד רותם: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: סגנית השר, חברת הכנסת גילה גמליאל, תשיב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, השרה, חברי וחברות הכנסת, הממשלה החליטה לתמוך באישור ההצעה בקריאה טרומית, בכפוף להתחייבות חברי הכנסת המציעים כי לא יקדמו את הצעת החוק מעבר לקריאה טרומית, אלא באישורכם לתאם את העניין עם הממשלה.

דוד רותם: לא, לתאם את הדברים הכספיים עם משרד האוצר.

גילה גמליאל: מה שלי ניתן, זה לסכם עם הממשלה.

גילה גמליאל: אחרת אני אצטרך לא לאשר.

דוד רותם: אל תאשרו.

גילה גמליאל: הצעת החוק הפרטית תמוזג עם הצעת החוק הממשלתית, שתעלה להצבעה מייד לאחר מכן.

דוד רותם: גברתי סגנית השר, את מדברת על שני דברים.

גילה גמליאל: אני מדברת כרגע לפי מה שכתוב לי כאן, הצעת החוק הפרטית.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת רותם, גברתי סגנית השר ברשות דיבור.

גאלב מג'אדלה: אדוני רוצה לומר משהו – אחרי שתסיים.

גילה גמליאל: הצעת החוק הפרטית תמוזג בהצעת החוק הממשלתית.

גילה גמליאל: זאת ההתניה של האישור.

גילה גמליאל: הצעת החוק מבקשת להעניק למסיימי שירות צבאי ושירות אזרחי הטבות שונות בתחום הלימודים האקדמיים, סיוע ברכישת דירה ורכישת מקרקעין, פטור מתשלום אגרות שונות ועבודה מועדפת.

גילה גמליאל: כאמור, הצעת החוק כוללת נושאים הנדונים בימים אלו, וחלקם גם יעלו בהצעת החוק מטעם הממשלה, שתאושר היום, המתבססת על החלטת ממשלה מס' 747 מספטמבר 2009 והחלטת הממשלה מס' 1723 מחודש מאי 2010 והחלטת הממשלה מאתמול, שעניינן קידום הטבות לחיילים משוחררים ובוגרי השירות הלאומי והאזרחי.

גילה גמליאל: לפיכך, כאמור, אני מציעה לאשר את ההצעה בכפוף להתחייבות חברי הכנסת המציעים כי הם לא יקדמו את הצעת החוק מעבר לקריאה טרומית והמשך ההתקדמות יהיה תוך התמזגות עם הצעת החוק הממשלתית, בתיאום – – –

זאב אלקין: רק בסעיף הזה.

גילה גמליאל: בוודאי.

גילה גמליאל: לגבי הסעיף הרלוונטי להצעת החוק של היום.

גילה גמליאל: ההצעה הזו תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

גילה גמליאל: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לסגנית השר.

גילה גמליאל: אני מבינה שההצבעה תהיה בתום – – –

גאלב מג'אדלה: כן.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/510).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 13), התש"ע–2010.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, גברתי סגנית השר, נא להציג את ההצעה.

דוד רותם: – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: – – – את ההתחייבות להציג.

גאלב מג'אדלה: אתה תקבל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו – – –

גילה גמליאל: אני צריכה לשמוע את ההתחייבות שלו.

קריאה: – – – ממשלתית.

גאלב מג'אדלה: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, לא מצביעים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ניתן לך להעיר, אם אתה רוצה, אחרי שסגנית השר תציג.

גילה גמליאל: הוא צריך לציין את ההתחייבות לְמה הוא מתחייב.

גילה גמליאל: כן, חבר הכנסת דודו רותם.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת רותם, בבקשה.

דוד רותם: אדוני, קודם כול, לדעתי, כדי שאפשר יהיה להצמיד צריך קודם כול להצביע על החוק שלי בקריאה טרומית, ורק אחר כך להציג לקריאה ראשונה את ההצעה הממשלתית.

דוד רותם: אחרת לא נוכל למזג.

קריאה: לא.

קריאה: לא.

גאלב מג'אדלה: לא, אדוני.

דוד רותם: על כל פנים, אדוני, ההתחייבות שלי היא במפורש כדלהלן: הסעיפים שנוגעים לגבי שכר הלימוד ומעונות סטודנטים – אני אבקש למזג אותם ולהצמיד אותם להצעה הממשלתית.

דוד רותם: יתר הסעיפים יידונו בנפרד.

דוד רותם: אני אבקש לפצל אותם מהחוק הראשי, הם יידונו בנפרד, ואותם אני אתאם ואמשיך בחקיקה בתיאום עם משרד האוצר.

גילה גמליאל: מקובל.

גאלב מג'אדלה: מקובל.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גילה גמליאל: מקובל, אוקיי?

גילה גמליאל: נרשם בפרוטוקול?

גילה גמליאל: טוב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, הצעת החוק.

גילה גמליאל: כנסת נכבדה, כאשר קיבלתי את האחריות על קידום הצעירים והסטודנטים במדינת ישראל, כסגנית השר במשרד ראש הממשלה, עלו בראשי באופן טבעי הרבה שאלות לגבי מהות ההגדרה של צעירים, והשאלה המרכזית: מדוע המדינה צריכה לקדם את הצעירים והסטודנטים בישראל?

גילה גמליאל: הבנתי שעל מנת לענות על כך באופן רציני, צריך לבנות תהליך אסטרטגי מובנה.

גילה גמליאל: ואכן בחודשים הראשונים שקדתי על בניית תוכנית אסטרטגית, באמצעות גורמים מקצועיים בתוך משרד ראש הממשלה ובאמצעות גורמים חיצוניים.

גילה גמליאל: אני רוצה, ברשותכם, לפרוס בפניכם את השורה התחתונה, באמצעות תובנה אחת מרכזית שעלתה מהתוכנית האסטרטגית.

גילה גמליאל: השתכנעתי לחלוטין כי למדינת ישראל אינטרס מהמעלה הראשונה לקדם את הצעירים.

גילה גמליאל: למדנו כי אם המדינה תשקיע בצעירים ובצעירות בצורה נבונה, הצעירים יהפכו למשאב לאומי ולמנוע צמיחה כלכלית.

גילה גמליאל: במלים אחרות, השקעה בצעירים גילאי 21–35 תהפוך אותם לנכס ולא לנטל.

גילה גמליאל: כיום המצב הוא, שללא התוכנית של השקעה מסודרת בצעירים, רבים מהם לא מממשים את הפוטנציאל הטמון בהם והופכים לנטל על המדינה במשך שנים רבות.

גילה גמליאל: בדקנו וגילינו שמדינות מערביות שהשקיעו בצעירים בצורה מתוכננת ומשמעותית, כגון אוסטרליה, קנדה, ניו-זילנד, צרפת, יפן וסינגפור – מדינות אלו קצרו את פירות ההצלחה הכלכלית של הצעירים ויצרו אוכלוסייה חזקה ובלתי תלותית, תוך מתן מענה על צורכיהם המרכזיים.

אורלי לוי אבקסיס: למה רק עד 35?

גילה גמליאל: חשוב לציין כי בגילים 21–35 – היום ניתן למשוך את זה אף יותר – הצעירים יוצאים מהמסגרות הפורמליות שבהן שהו 21 שנה אל ההתמודדות עם האתגרים הקשים של העולם הרחב ללא מסגרות פורמליות.

גילה גמליאל: וכאן בדיוק נכנס התפקיד של המדינה, לסייע לצעירים, לעודד אותם באופן שיממשו באופן מקסימלי את הפוטנציאל הטמון בהם, וזאת בכמה תחומים מרכזיים: השכלה, תעסוקה, דיור בר-השגה, תרבות פנאי ומעורבות חברתית.

גילה גמליאל: מאז ומתמיד האמנתי כי השכלה גבוהה היא המשאב הכי חשוב של הצעירים לצמצום הפערים החברתיים בישראל.

גילה גמליאל: צעיר הרוכש השכלה גבוהה פותח לעצמו את הדרך למוביליות חברתית וכלכלית, ובכך לסגירת פערים חברתיים וכלכליים; על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בצעירים שידם אינה משגת.

גילה גמליאל: בעקבות זאת, גם בעקבות התחייבות של ראש הממשלה וחברי וחברות הכנסת מטעם תנועת הליכוד, אנו פעלנו כאן על מנת לממש גם את ההבטחות לבוחר.

גילה גמליאל: יזמתי והובלתי הצעת החלטה, שזכתה לתמיכת ראש הממשלה בנימין נתניהו ואושרה פה-אחד על-ידי ממשלת ישראל כבר בספטמבר 2009.

גילה גמליאל: אתמול הבאתי לאישור הממשלה וועדת השרים לענייני חקיקה תיקון לחוק חיילים משוחררים, שגם הוא אושר פה אחד, והיום אני מתכבדת להביאו לאישור הכנסת.

גילה גמליאל: החוק המוצע בא להקים קרן ייחודית לקליטת חיילים משוחררים – לעידוד לימודי ההשכלה הגבוהה לחיילים משוחררים ולבוגרי ובוגרות השירות הלאומי והשירות האזרחי שילמדו במוסדות להשכלה גבוהה באזורי סיוע.

גילה גמליאל: החוק המדובר יסמיך את הממשלה לקבל את ההחלטות בדבר ההטבות ובדבר אזורי הסיוע.

גילה גמליאל: החוק הנ"ל יפתח את הדלת עבור אותם צעירים וצעירות על מנת שההטבה של שנת לימודים חינם לכל החיילים והחיילות, לכל בוגרי ובוגרות השירות הלאומי והשירות האזרחי, שישרתו שירות מלא – יוכלו ליהנות מההטבה הנ"ל כבר בתחילת שנת הלימודים הקרובה הבאה עלינו לטובה, תשע"א.

גילה גמליאל: אני חושבת שמדובר בבשורה מאוד מאוד חשובה בהגדרת התפיסה.

גילה גמליאל: ההצעה הזאת תוביל לשינויים מחוללי מפנה ברמות השונות ואף תיצור צדק חברתי.

גילה גמליאל: ההצעה אף תתגמל חיילים וחיילות משוחררים ובוגרי השירות הלאומי והאזרחי מהפריפריה, בעלי מצב סוציו-אקונומי נמוך, שירצו להיכנס למוסדות להשכלה גבוהה, על-ידי מערך של מכינות ועל-ידי ליווי במהלך כל התקופה, על-ידי הכוונה וסיוע שיסייעו בידם גם לסיים את השלב של המכינות ואף להמשיך ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה בכל הארץ.

גילה גמליאל: ההצעה נוגעת לכלל החיילים והחיילות המשוחררים, לכלל בוגרי ובוגרות השירות הלאומי שישרתו שירות של שנתיים; מי שישרתו שנה יקבלו 50%.

גילה גמליאל: ההצעה תוביל למהפכה חיובית בהשכלה הגבוהה בישראל, תצמצם באופן משמעותי את הפערים בחברה הישראלית ותאפשר להפוך את ההשכלה הגבוהה לנגישה יותר לכל צעיר וצעירה בישראל.

גילה גמליאל: ההצעה תגרום להקלה משמעותית בנטל הכבד שנופל על צעירי ישראל לאחר שחרורם מצה"ל ותאפשר להם להתחיל את לימודיהם ברגל ימין בראש קצת יותר שקט מבחינת הלחצים הקיימים ממילא.

גילה גמליאל: במקביל, ההצעה מוקירה ומעריכה בפועל, במעשים ובנתינה, את אלה התורמים למדינה מזמנם, מכוחם ומשנותיהם הטובות ביותר ומעודדת את השירות הצבאי, הלאומי והאזרחי.

גילה גמליאל: ההצעה תאפשר החל מהשנה הבאה עלינו לטובה לאלפי חיילים וחיילות משוחררים לקבל הזדמנות אמיתית לרכוש השכלה אקדמית.

גילה גמליאל: ההצעה תוביל לקירוב של הפריפריה למרכז, להשקעה משמעותית ונוספת באזורי הסיוע, לחיזוקם על-ידי הון אנושי צעיר, משכיל ותורם בד בבד עם פיתוחם, שגשוגם והפניית משאבים נוספים ורבים לאזורים האסטרטגיים הנ"ל.

גילה גמליאל: תרומתה של ההצעה לא תסולא בפז, ואין לי ספק כי עד מהרה נבחין בהתקדמות, בשינויים ובערך המוסף העצום שהיא תביא עמה.

גילה גמליאל: אני מאמינה כי על-ידי השקעה בקידום ההשכלה הגבוהה בחברה הישראלית נוכל לבנות חברה יצרנית ולא נתמכת ובכך לבנות ישראל חזקה ומשגשגת.

גילה גמליאל: ברצוני להודות לראש הממשלה , שתמך, עזר, סייע וקידם את ההצעה, לשר הביטחון, לסגן שר הביטחון, ליחידה להכוונת חיילים משוחררים ולצוות משרד הביטחון, לשר האוצר וצוות משרדו, לשר החינוך וצוות משרדו, לשר המשפטים וצוות משרדו, לשר לפיתוח הנגב והגליל, לשר המדע ולכל השרים שאישרו את התהליך בישיבת הממשלה.

אברהם מיכאלי: מה עם שר הדתות?

גילה גמליאל: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, ליושב-ראש ועדת הכנסת וליושב-ראש הקואליציה על פעילותם המבורכת בקידום החוק; למנכ"ל משרד ראש הממשלה, מזכיר הממשלה וכל צוות משרד ראש הממשלה; וכמובן, לעוזרי ולעוזרתי, ולכם, חברי וחברות הכנסת; לחברי הכנסת דודו רותם ואילטוב ולכל חברי וחברות הכנסת הצעירים בתנועת הליכוד; כמובן, ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שאליו אנו אף נפנה את החוק, ראשית על החוק הקודם שלך ועל כל החוקים שאתה מחוקק ותחוקק גם עם החוק הספציפי הזה.

גילה גמליאל: אני קוראת לחברי הכנסת ולחברות הכנסת לתמוך בהצעה ולהוביל לשינוי היסטורי ראוי ומתבקש.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לסגנית השר, חברת הכנסת גילה גמליאל.

גאלב מג'אדלה: לא נרשמו דוברים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצביעים על הצעת חוק זכויות למשרתים בשירות צבאי או לאומי, התש"ע–2010, בקריאה טרומית.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות למשרתים בשירות צבאי או לאומי, התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: 19 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אופיר אקוניס: אני מבקש לו.

אורי אורבך: חינוך.

גילה גמליאל: נעביר אותה לו ושם ייקבע לאן.

גילה גמליאל: תודה רבה.

קריאה: מה קרה?

קריאה: ממתי – – –

אורי אורבך: רגע, חינוך.

גאלב מג'אדלה: סליחה?

קריאה: ועדת הכנסת – – –

גאלב מג'אדלה: היא תעבור לו, ושם ייקבע לאיזה ועדה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצביע על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

יעקב מרגי: זה דודו רותם עכשיו?

קריאה: לא.

קריאה: עכשיו זו הממשלתית.

דוד רותם: עכשיו זה הממשלתית.

דוד רותם: אתה יכול להצביע נגד.

גאלב מג'אדלה: מצביעים, בבקשה.

קריאה: עכשיו זה מרגי.

דוד רותם: עכשיו אתה יכול להצביע נגד מרגי.

דוד רותם: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 13), התש"ע–2010, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 20, נגד – אין, ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורי אורבך: חינוך.

אופיר אקוניס: כלכלה.

גאלב מג'אדלה: – – – לקריאה שנייה וקריאה שלישית לו, ושם תיקבע הוועדה הרלוונטית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/508).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אני מזמין את השר מרגי להציג במקום שר התחבורה והבטיחות בדרכים, ישראל כץ, את הצעת חוק הספנות (ימאים) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010, לקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, חוק הספנות (ימאים) מסדיר את תנאי כשירותם, הכשרתם, הסמכתם, העסקתם ושירותם של ימאים בכלי שיט ישראליים, שהם כלי שיט הרשומים או החייבים ברישום במרשם הישראלי.

יעקב מרגי: מכוחו של חוק זה מוחל שיפוט משמעתי על ימאים בארבע ערכאות שיפוט: הקברניט, המפקח על הימאים, בית-הדין המשמעתי לימאים ובית-משפט לימאות.

יעקב מרגי: סעיף 225(א) לחוק הספנות (ימאים) קובע כיום כי חוק הספנות (ימאים) לא יחול על כלי שיט קטנים, אולם השר מוסמך להחיל עליהם בצו את הוראות החוק.

יעקב מרגי: לנוכח פסיקת בית-המשפט לימאות מוצעים בזאת תיקונים לחוק הספנות (ימאים), ולהלן התיקונים המוצעים: א.

יעקב מרגי: קביעה מפורשת בדבר תחולת החוק ובכלל זה ההוראות לעניין השיפוט המשמעתי של בית-הדין המשמעתי לימאים גם על כלי שיט קטנים ועל המשיטים שלהם; ב.

יעקב מרגי: קביעת הסדר של ערעור ברשות על פסק-דינו של בית-המשפט לימאות במקומה של ההוראה התקפה כיום, הקובעת את סופיות פסק-הדין של בית-המשפט לימאות.

יעקב מרגי: הממשלה החליטה לאשר את הצעת החוק.

יעקב מרגי: אשר על כן אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לדיון בו של הכנסת.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר מרגי.

גאלב מג'אדלה: נרשמו לדיבור חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב כץ, אם אתה חייב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אריאל איננו.

גאלב מג'אדלה: יבוא אחריו – חבר הכנסת יעקב כץ.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, חברי, מכובדי השרים, חברי כנסת נכבדים, כיוון שבאוניות עסקינן, ספנות וקברניטים, הייתי רוצה לומר כמה מלים על אבדתנו, אבדה גדולה, של קברניטה של הספינה, שהלך לעולמו היום, מורנו ורבנו, גאון הדור, נשמת הדור, הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק וקדוש לברכה.

יעקב כץ: כתבתי כמה מלים, ורציתי לומר אותן לכבודו מעל במת הכנסת.

יעקב כץ: בכל דור ודור שותל הקדוש-ברוך-הוא נשמות מיוחדות, שעניינן להחיות את הציבור, והן מהוות את הצינור בין עם ישראל לאביהם שבשמים.

יעקב כץ: מרן הראשון לציון הגאון, הרב מרדכי אליהו, זכר צדיק וקדוש לברכה, רבן של כלל ישראל בנגלה ובנסתר, גדול מקובלי הדור, שנהירים לו שבילי דשמיא כשבילי ירושלים; כל רז של תורה לא נסתר ממנו.

יעקב כץ: עם ישראל על כל חלקיו – חילונים ודתיים, חרדים וציונים, ספרדים ואשכנזים – שיחרו לפתחו, לברכותיו, לתפילותיו, לפסקיו, וכמובן להוראותיו בענייני הכלל והפרט.

יעקב כץ: למעלה משנה נאבק מורנו ורבנו, מרן הראשון לציון, הרב אליהו זצ"ל, על חייו, ובעצם כאמור על נשמת האומה, ועכשיו, כשהלך לעולמו, אין לנו אלא להתפלל לעילוי נשמתו.

יעקב כץ: כי גדול הצדיקים שבדור, יבוא לפני כיסא הכבוד, ויאמר לצרותינו די.

יעקב כץ: יבוא ויתחנן על עמו, שאומות העולם, אשר לא פוסקים מלהשפילו ולבזותו, וחפצים ברעתו, יבושו וייכרתו ויאבדו.

יעקב כץ: יבכה ויתחנן לפני בורא עולם, שלא אותנו לבד עמו וצאן מרעיתו מבקש העולם להשפיל ולבזות, אלא באלוקי ישראל, כידוע בדברי חז"ל.

יעקב כץ: למרן הגאון הרב אליהו זצ"ל היתה היכולת לאגד ולאחד את הציבור, לחזקו ולרוממו, הן בתפילותיו ובמסירות נפשו לדור והן בהנהגותיו ובדרכיו.

יעקב כץ: זכה דורנו כי בו נשתל גאון עולם וצדיק זה.

יעקב כץ: פסיקותיו והדרכותיו הן שתרוממנה אותנו כעת בשברנו הגדול על הסתלקותו.

יעקב כץ: תהא נשמתו צרורה בצרור החיים, ובילע המוות לנצח ומחה ה' דמעה מעל כל פנים.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: נעבור להצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצעת חוק הספנות (ימאים) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010, קריאה ראשונה – נא להצביע.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הספנות (ימאים) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 9, נגד – אין, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: אושרה הצעת החוק בקריאה ראשונה, ותעבור להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לו.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/506).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: נעבור להצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 4), התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי – בבקשה, אדוני – לקריאה ראשונה, כמובן.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני, סגן השר.

מתן וילנאי: כבוד היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לכם לקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 4), התש"ע–2010.

מתן וילנאי: הוראת סעיף 24ב לחוק שירות הביטחון, שעניינה שירות ביחידות ביטחוניות בשירות בתי-הסוהר, הוספה לחוק בפברואר 2005 כהוראת שעה.

מתן וילנאי: הוראה זו מאפשרת את הצבתו של יוצא צבא ביחידות של שירות בתי-הסוהר שתפקידן הוא אבטחת בתי-סוהר שמשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד או אגפים בבתי-סוהר שבהם מוחזקים אסירים ביטחוניים.

מתן וילנאי: כמו כן מאפשרת הוראת השעה הצבת חיילים ביחידות אחרות של שירות בתי-הסוהר בתפקידים של מינהלה הנוגעים לארגון כוח-אדם וטיפול בפרט שיינתנו לחייל שיוצב בשירות בתי-הסוהר.

מתן וילנאי: עיגון בחוק של הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר נעשה בעקבות סיכום בין משרד הביטחון וצבא-הגנה לישראל לבין המשרד לביטחון הפנים ושירות בתי-הסוהר, שלפיו הועברה האחריות למכלול הטיפול באסירים הביטחוניים מידי צבא-הגנה לישראל לידי שירות בתי-הסוהר, ולפיכך הצורך בתגבור כוח-האדם לשם אבטחת האסירים הביטחוניים מקבל משנה תוקף.

מתן וילנאי: הוראת השעה הוארכה לאחרונה עד יום 24 במאי 2010.

מתן וילנאי: ועדה אשר הוקמה בידי שר הביטחון על מנת לתת מענה לסוגיה הזאת הגישה לאחרונה את המלצותיה לשר, והוא עתיד להביאן לפני הממשלה.

מתן וילנאי: אף שהוועדה המליצה להמשיך בהצבתם של יוצאי צבא ביחידות שירות בתי-הסוהר בשנים הקרובות, מאחר שהמלצות הוועדה טרם אושרו על-ידי הממשלה, מוצע בשלב זה להאריך את הוראת השעה עד 31 בדצמבר 2010 על מנת לתת לממשלה להשלים את תהליך קבלת ההחלטות.

מתן וילנאי: אני רק מבקש להדגיש כי כל מי שמוצב – מוצב רק בהסכמתו, ויש לו מעמד זהה לחייל צבא-הגנה לישראל בכל הקשור לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

מתן וילנאי: אני מציע כי הצעת החוק תאושר ותועבר להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון, שעוסקת בנושא זה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני סגן השר.

גאלב מג'אדלה: נרשמו לדיבור חבר הכנסת יעקב כץ וחבר הכנסת נסים זאב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: בדרך כלל חבר הכנסת נסים זאב עומד בלוח הזמנים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) – בהחלט אני תומך בחוק.

נסים זאב: אני חושב שיש צורך בחיילים מיומנים שיהיו אחראים, הייתי אומר, לאותם אסירים ביטחוניים, שצריך לדעת איך לטפל בהם מבחינה ביטחונית.

נסים זאב: אנחנו מכירים את התופעות ואת ההתפרצויות, וחייב להיות שם בעל יכולת מקצועית להתגבר באמת בשעות קריטיות, ואנחנו אף פעם לא יודעים מתי זה מתפרץ.

נסים זאב: רק אני לא מבין מדוע זה צריך להיות לשלוש שנים.

נסים זאב: מדי פעם בשנים האחרונות אני שם לב שזה חוזר על עצמו כהוראת שעה.

נסים זאב: אני חושב שצריכים לגבש איזו תוכנית ולהשאיר את זה באופן קבוע, ואולי להשתחרר מהוראת השעה.

נסים זאב: כל פעם זה בא לתקופה כזאת או אחרת.

נסים זאב: אני מאמין שכרגע יש איזו תוכנית – ואני מקווה שסופית – שמתגבשת במשרד הביטחון, שירות בתי-הסוהר, צבא-הגנה לישראל וכל הגורמים הרלוונטיים כדי למצוא את הדרך לקבע את החוק הזה ולהוציא את זה מהמסגרת של הוראת שעה.

נסים זאב: אני מודה לך, אדוני סגן שר הביטחון, על עמידתך האיתנה בכלל בכל הנושאים שעומדים על הפרק.

נסים זאב: המסירות שלך, והייתי אומר, היכולת שלך – – –

דוד רותם: למה אתה מקלקל לו?

נסים זאב: אני לא מקלקל לו.

נסים זאב: אני בדרך כלל לא מחמיא לשרים או לסגני שרים, אבל יש לי הערכה רבה לעבודה הנהדרת של מתן וילנאי, ויש לי הערכה וכבוד אליו.

נסים זאב: אני רוצה בהזדמנות הזאת להוקיר ולשבח את עבודתו.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה, יעלה ויבוא.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית אני רוצה לומר שאנחנו נתמוך בהצעת החוק.

שלמה מולה: זו החלטה סיעתית שלנו.

שלמה מולה: עם זאת, אני רוצה להעיר שמה שקורה כאן, בעיקר בכל הנושא של הוראות שעה, במדינה שלנו – כמו שאנחנו רוצים להיות, כמדינות יותר נאורות, רצוי וראוי, אדוני סגן שר הביטחון, שלא יהיו הוראות שעה.

שלמה מולה: הוראות שעה הן מתכונת מאוד מאוד בעייתית.

שלמה מולה: אני שמח שגם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מהנהן בראשו ומסכים אתי.

שלמה מולה: אין חולקים על כך שצורכי הביטחון של מדינת ישראל קודמים לכול.

שלמה מולה: אם זה העניין, הרי כל אחד מאתנו יודע שהמצב שלנו לא הולך להשתנות מחר בבוקר.

שלמה מולה: אם כך, למה לא להביא את זה בחקיקה ראשית במקום ללכת טלאי על טלאי?

שלמה מולה: תראה מה מוצע לנו, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: מציעים לנו עכשיו שהוראת השעה הזאת תוארך עד 31 בדצמבר 2010, אפשר לומר עוד חצי שנה.

שלמה מולה: בעוד חצי שנה יבואו עוד הפעם ויבקשו להאריך את זה בעוד שנה, בעוד חצי שנה.

שלמה מולה: כל ההארכות האלה זה לעשות צחוק מהעבודה, צחוק מבית-המחוקקים.

שלמה מולה: מישהו היה מעלה על דעתו, אפילו אם זו הוראת שעה או חקיקה ראשית – אני לא מבין מה השיקולים המשפטיים שמונעים מלהביא את זה בחקיקה ראשית.

שלמה מולה: אני לא מתנגד לגופו של החוק, אבל ההליך הוא הליך בעייתי.

שלמה מולה: במקום שאנחנו, כמדינה, נתקדם בכיוון של הכנסת כל החוקים לספר חוקים אחד, שנוכל לבוא ולהגיד: מה שצריך להיות חוק-יסוד יהיה חוק-יסוד, מה לא שצריך להיות חוק-יסוד, שלא יהיה חוק-יסוד, אבל חוקי-היסוד גוברים על הכול – אז כל הזמן תוקפים אותנו על חקיקה לא ראויה.

שלמה מולה: אני רוצה לומר לך שהוראות שעה מסוג זה הן לא ראויות, הן לא נכונות.

שלמה מולה: אני לא אומר שהן לא צודקות.

שלמה מולה: יכול להיות שהן צודקות.

שלמה מולה: לכן, כדאי שמשרד המשפטים בעיקר, או משרדי ממשלה, במקום להביא הוראת שעה בקלות דעת, שיבואו ויגידו: אוקיי, זה חשוב מאוד שהחוק הזה ימוסד.

שלמה מולה: תאמין לי, אדוני היושב-ראש, יימצא רוב להעברת העניין הזה גם בחוק ראשי ולא בהוראת שעה, כאשר כל פעם מעסיקים את הכנסת, את משרדי הממשלה, וכן הלאה וכן הלאה.

שלמה מולה: לגופו של עניין, אנחנו תומכים, אבל אני, באופן אישי, מסתייג מההליך של הוראות שעה.

שלמה מולה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 4), התש"ע–2010, לוועדה שתקבע נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 7, נגד – אין, ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת החוץ והביטחון להכנה – – –

דוד רותם: חבר הכנסת מג'אדלה, חבר הכנסת מולה צודק, ויש פה בעיות חוקתיות מאוד רציניות בנושא הזה – – –

גאלב מג'אדלה: אז היא תועבר לו ושם יוכרע גורלה לאיזו ועדה היא תעבור.

אברהם מיכאלי: אני מבקש לוועדת הפנים, כי זה נוגע לשירות בתי-הסוהר.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף הבא: שאילתות.

גאלב מג'אדלה: סגן שר הביטחון ישיב על שאילתות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני יעלה ויבוא.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 576, של חבר הכנסת נסים זאב: קריאת המואזין ליד שכונת נווה-יעקב בירושלים.

יעקב מרגי: אני אוהב את הקריאה של המואזין.

גאלב מג'אדלה: כאיש דתי מפריעה לך הקריאה של המואזין, חבר הכנסת זאב?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הביטחון ביום ו' בטבת התש"ע (23 בדצמבר 2009): פורסם כי תושבי נווה-יעקב בכלל ושכונת-קמניץ בפרט סובלים מרעש המואזין שבסמוך.

גאלב מג'אדלה: פניותיהם אל המינהל האזרחי ביהודה ושומרון ואל גורמים נוספים העלו חרס.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם האזרחים פנו אל המינהל האזרחי ביהודה ושומרון בעניין זה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – מה נעשה בעקבות הפניות?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה למניעת הפרעת מנוחת התושבים מרעש המואזין, בעיקר באשמורות הבקרים?

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש – – –

יעקב מרגי: – – – אני אוהב שהוא עושה את זה.

גאלב מג'אדלה: איש דתי דווקא?

גאלב מג'אדלה: דווקא איש דתי?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני סגן השר.

מתן וילנאי: חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת זאב, אתה ירושלמי.

מתן וילנאי: עוד בימים של "הקו הירוק" באמצע העיר שמענו אותם מהצד השני.

מתן וילנאי: עוד כילד אני זוכר את זה.

מתן וילנאי: דוד, גם אתה זוכר, גרנו באותו רחוב.

מתן וילנאי: כל מה שאני יכול להעיר הוא שהרמקולים הופעלו בווליום גבוה מדי בשכונת נווה-יעקב.

מתן וילנאי: המינהל האזרחי קיבל את התלונות, נפגש עם המואזין ועם נציגי הקישור הפלסטינים בכפר, הווליום הורד, ומאז לא קיבלנו תלונות נוספות בתחום הזה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

מתן וילנאי: אני מודה לנסים על הדברים שאמר בתשובה הקודמת.

אברהם מיכאלי: צריך לחזור על זה עוד פעם.

נסים זאב: אדוני סגן השר, אני רוצה להתייחס גם לגבי ירושלים ושכונות ירושלים.

נסים זאב: אני נמצא באזור בר-אילן, שם אני גר, ואני אומר לך שיש שבתות וימים ולילות שזה סביר, ויש פעמים שאתה לא מבין – הרעש הוא בעוצמה כזאת שהם מעירים אותנו מהשינה שלנו לפנות בוקר.

גאלב מג'אדלה: באיזו שעה?

נסים זאב: ב-04:00, זה אל-מגרב.

נסים זאב: שעת אל-מגרב.

גאלב מג'אדלה: אתה לא מתעורר לתפילת שחרית?

נסים זאב: אני מתעורר, אבל קצת יותר מאוחר.

נסים זאב: אני חושב שלא כולם צריכים לקום בשעה 04:00.

נסים זאב: גם בעיר העתיקה הפועלים לא קמים שם ב-04:00; קמים ב-05:30, ב-06:00 יוצאים להתפלל, ואחר כך יוצאים לעבודה.

נסים זאב: אני חושב שצריכה להיות איזו הגבלה באופן קבוע, או שליטה שלנו, בקרה שלנו על הווליום המקסימלי שבו אפשר לומר את התפילות.

נסים זאב: לא שאנחנו חלילה נגד התפילות.

נסים זאב: אדרבה, אנחנו נהנים מהמקאמים.

נסים זאב: אני אוהב את המקאמים, כמו שאמר הרב מרגי, השר, אבל הרעש הוא בעוצמה כזאת שהרבה פעמים הוא מפריע את שנת הילדים.

גאלב מג'אדלה: זו שאלה נוספת, לפי מה שהבנתי.

נסים זאב: זו הערה נוספת.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 695, של חברת הכנסת ציפי חוטובלי – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת ציפי חוטובלי שאלה את שר הביטחון ביום י"ט בשבט התש"ע (3 בפברואר 2010): בבסיס האימונים החטיבתי גולני כופים על חיילים דתיים לגלח את זקנם.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מדוע אין מאפשרים לרבני צה"ל לתת פטור לחיילים דתיים?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מדוע מאיימים על החיילים הדתיים אם הם לא מתגלחים?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה לפתרון בעיות אלו בבסיס אימון חטיבתי גולני ובשאר מחנות צה"ל?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) פקודות הצבא והוראותיו עוסקות בין היתר בלבושם ובהופעתם של החיילים.

מתן וילנאי: כל חייל בצה"ל רשאי לבקש לגדל זקן מהטעם של רצון חופשי, רקע דתי וכו'.

מתן וילנאי: בידי המפקדים בדרגת סא"ל הסמכות לדון בבקשת החייל ולהחליט על אישור גידול הזקן או על דחיית הבקשה.

מתן וילנאי: רב הבסיס וגורמים נוספים יכולים להמליץ למפקד בקבלת ההחלטה.

מתן וילנאי: לחיילים המתגייסים לצה"ל עם זקן יש אפשרות להמשיך ולגדל זקן במשך 45 יום, עד הדיון בבקשת החייל בפני מפקד בדרגת סא"ל.

מתן וילנאי: כמו כן, פקודות הצבא מאפשרות לחיילים לערער על החלטת המפקדים לגורמי הרבנות ולרמ"ט אכ"א.

מתן וילנאי: על מנת למנוע אי-הבנות, ישובו וירועננו הנהלים בפני המפקדים.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 742, של חבר הכנסת ישראל חסון – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ישראל חסון שאל את שר הביטחון ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): חוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א–1951, סעיפים 2(ט) ו-20(ז), מחייב מפעל המונה עשרה עובדים או יותר להתכונן למשבר.

גאלב מג'אדלה: נוסף על כך, מתוקף החוק והסמכות בחוק זה, פועל פיקוד העורף להכשיר ממונה התגוננות אזרחית ברשויות המקומיות, במשרדי הממשלה, בגופי התשתיות, במפעלים ובמוסדות.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: כמה ממוני התגוננות אזרחית שהוכשרו על-ידי פיקוד העורף מתפקדים כיום בגופים אלה?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בשנים 2007–2010 הוכשרו על-ידי פיקוד העורף יותר מ-3,400 ממוני התגוננות אזרחית במשרדי הממשלה, ברשויות המקומיות, בגופי התשתיות ובמוסדות פרטיים ב-168 קורסים.

מתן וילנאי: אין ביכולתנו לדעת כמה מהם עדיין עוסקים בתפקידם, אולם לאור פרק הזמן הקצר שעבר, ניתן להעריך שמדובר באחוזים גבוהים.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 751, של חבר הכנסת טלב אלסאנע – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הביטחון ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): בנות ששירתו בשטחים סיפרו על השפלת פלסטינים והתעללות בהם, וזה נחשף בדוח "שוברים שתיקה".

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם העדויות של החיילות נכונות?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: האם נחקרו העדויות האלה? 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה כדי שמקרים כאלה לא יתרחשו בעתיד?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ארגון "שוברים שתיקה" בחר, ולא בפעם הראשונה, משיקולים השמורים עמו, לפרסם דוח הנשען כביכול על עדויות אנונימיות שלא ניתן לבדוק את מהימנותן.

מתן וילנאי: עדויות לכאורה אלו מוצגות ללא ציון של זמן או מקום, ואין בהן כדי לסייע בפועל בבדיקה של מקרה כזה או אחר.

מתן וילנאי: יתר על כן, בחירתו של הארגון שלא להעביר את המסמך מבעוד מועד ולא לאפשר לצה"ל להגיב על הטענות טרם הפרסום משקפות היטב את הבעייתיות בדרך פעולה זו של הארגון.

מתן וילנאי: בצה"ל פועלים גופים שתפקידם לחקור מקרים שבהם מתעורר חשד לפעילות בניגוד לפקודות.

מתן וילנאי: פנייה אל גופים אלו היא זכותו וחובתו של כל חייל.

מתן וילנאי: כוחות צה"ל מנהלים לחימה יומיומית מול ארגוני הטרור.

מתן וילנאי: הכשרת החיילים מתבצעת תוך שימוש בכמה מנגנונים: הכשרה מקצועית, הכשרה מנטלית, חניכה שוטפת של המפקדים וביצוע שוטף של ביקורות על-ידי אנשי מקצוע.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 753, של חבר הכנסת דניאל בן-סימון – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת דניאל בן-סימון שאל את שר הביטחון ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): מאז שנת 2000 נמנע מעברם של צעירים תושבי עזה לגדה המערבית, גם לצורך לימודים אקדמיים, משיקולים ביטחוניים.

גאלב מג'אדלה: בבג"ץ 11120/05 הוצע לכונן ועדת חריגים.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הוקמה ועדת חריגים לנושא?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם לא – מדוע?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: אם כן – כמה בקשות מוגשות מדי שנה?

גאלב מג'אדלה: 4.

גאלב מג'אדלה: האם אושרו בקשות מסוג זה?

גאלב מג'אדלה: 5.

גאלב מג'אדלה: אם כן – כמה בקשות אושרו?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בהתאם למדיניות מול רצועת-עזה, שנקבעה לאחר עליית ישות הטרור "חמאס" לשלטון, מאושרת יציאת תושבים מרצועת-עזה לישראל במקרים הומניטריים חריגים ורפואיים דחופים בלבד.

מתן וילנאי: כיום לא מאושרת יציאת סטודנטים מרצועת-עזה ללימודים באיו"ש, למעט סטודנטים שאושרו במסגרת פניות של מדינות זרות לסטודנטים בעלי מלגה מוכרת מטעם המדינה הזרה, ובכפוף לאבחון הביטחוני הנדרש ולתנאים שנקבעו והוצגו בפני בג"ץ.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 791, של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי שאל את שר הביטחון ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): תושב יצהר קיבל צו הרחקה מינהלי, לאחר שלטענתו הציע לאדם שאוים על-ידי השב"כ לקיים מחאה נגד בכיר בארגון.

גאלב מג'אדלה: האדם שאוים טוען כי אנשי השב"כ איימו לפגוע בפרנסת אביו.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם השב"כ נוהג לאיים על הורי חשודים?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מדוע הוצא צו מינהלי ללא משפט נגד תושב יצהר?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) ביום 3 בפברואר 2010 נמסר לתושב יצהר צו שנחתם על-ידי מפקד פיקוד מרכז לתיחום מקום מגורים ליישוב שדמות-מחולה למשך שלושה חודשים.

מתן וילנאי: זאת, על רקע מעורבותו העדכנית בהכוונה, בהובלה ובביצוע של פעילות אלימה ובלתי חוקית המקיימת סיכון של ממש לשלום הציבור ולביטחון האזור.

מתן וילנאי: אלו הטעמים העומדים ביסוד הצו, ולא כל טעם אחר.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 822, של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום כ"ד באדר התש"ע (10 במרס 2010): בעיתון "הארץ" מ-5 בפברואר 2010 פורסם שחיל האוויר העניק אות הוקרה לטייס במילואים שסירב להשתתף בפעולות צה"ל ביהודה ושומרון.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם נכון הדבר?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – איזה היגיון יש בהענקת פרס למי שסירב פקודה?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: האם אין אפליה ביחס לאותו טייס מילואים לבין היחס ל"סרבני הימין" שכל חטאם הוא סירוב לפקודה בלתי חוקית?

גאלב מג'אדלה: 4.

גאלב מג'אדלה: האם לא ראוי לנקוט צעדים נגד מי שהעניק את הפרס?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בחיל האוויר נערך עוד מימים ימימה טקס שבו מעניק מפקד חיל האוויר "כנפי זהב" לציון 50 שנה לסיום קורס הטיס, כחלק מאירועי המורשת המתקיימים בחיל.

מתן וילנאי: הסיכות הוענקו לבוגרי קורס הטיס שסיימו בשנים 1957–1960.

מתן וילנאי: לשאלותיך, אין בכך משום פרס ו/או אפליה.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 871, של חברת הכנסת חנין זועבי – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת חנין זועבי שאלה את שר הביטחון ביום כ"א באייר התש"ע (5 במאי 2010): מערכת עיתון "הארץ" פרסמה ב-11 באפריל 2010, כי החליטה לגנוז כתבה אחרי הורדתה לדפוס, שבוע לפני המלחמה על עזה, בעקבות פנייה של מערכת הביטחון, גם לאחר שקיבלה את אישורה של הצנזורה הצבאית.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הידיעה נכונה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מדוע חזרה בה מערכת הביטחון מהחלטה זו? 3.

גאלב מג'אדלה: האם ניתן לפרסם את הכתבה? 4.

גאלב מג'אדלה: אם לא – מדוע?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכתבה המדוברת עסקה בתוכנית המבצעית של מבצע "עופרת יצוקה" ולכן נפסלה לפרסום על-ידי הצנזורה לעיתונות ותקשורת.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: הצנזורה היא הסמכות היחידה היכולה על-פי החוק להורות על אי-פרסום של כתבה.

מתן וילנאי: מערכת "הארץ" נהגה כמתחייב מהדין והוראות הצנזורה ולא פרסמה את הכתבה.

מתן וילנאי: אכן הועברה תשובה חיובית לעיתון "הארץ" באותו הערב, אולם בשגגה.

מתן וילנאי: 3–4.

מתן וילנאי: אם תרצה מערכת העיתון לפרסם את הכתבה, עליה להגישה מחדש לביקורת הצנזורה.

גאלב מג'אדלה: השר להגנת הסביבה ישיב על שאילתות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני יבוא ויעלה.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 477, של חבר הכנסת מאיר שטרית – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מאיר שטרית שאל את השר להגנת הסביבה ביום ט"ו בכסלו התש"ע (2 בדצמבר 2009): בכניסה לגן האמור נגבה תשלום.

גאלב מג'אדלה: מגרש החנייה החלופי היחיד נמצא במרחק של קילומטר וחצי.

גאלב מג'אדלה: נכי צה"ל נכנסים ללא תשלום משום שמשרד הביטחון משלם בעדם.

גאלב מג'אדלה: לעומתם, נכי הביטוח הלאומי משלמים דמי כניסה.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מדוע הכניסה לנכי צה"ל אינה חינם למעשה, משום שמשרד הביטחון משלם בעבורם?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מדוע נכי הביטוח הלאומי משלמים דמי כניסה?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה להקמת חניון חלופי קרוב?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: בהתאם לתקנות גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (אגרות כניסה לגנים ולשמורות), התשנ"ח–1998, זכאים נכים שחוק הנכים (תגמולים ושיקום) התשי"ט–1959, חל עליהם, להנחה בתשלום אגרת הכניסה לגנים ולשמורות.

גלעד ארדן: בנוסף, קיים הסדר עם משרד הביטחון המעגן זאת, ועל-פיו נושא משרד הביטחון בחלק מעלויות הכניסה.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: סוגיית הנחה בתשלום דמי כניסה לנכי הביטוח הלאומי, כמו גם לאחרים, אינה מעוגנת בתקנות, ועל כן אוכלוסייה זו אינה זכאית לפטור.

גלעד ארדן: יש לציין כי הסדרת סוגיה זו, ככל שתיעשה, מותנית בהסכמים ובמציאת מימון תקציבי מתאים.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: בגן הלאומי נחל-אלכסנדר – חוף בית-ינאי – קיים חניון בתחומי הגן, ואגרת הכניסה נגבית בעבור שימוש בחנייה.

גלעד ארדן: לא ידוע לנו על הקמתו של חניון חלופי.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 483, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי – בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאל את השר להגנת הסביבה ביום ט"ו בכסלו התש"ע (2 בדצמבר 2009): פורסם כי נרשמו מקרי הרס, השחתה וונדליזם בבריכת-הנופרים שבגן הלאומי מקורות-הירקון.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם נכון הדבר?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – האם נרשמו מקרים דומים באתרים אחרים?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה נעשה בעניין?

גלעד ארדן: זו תופעה חמורה, שחבר כנסת שהגיש שאילתא גם מגיע לכאן בשביל לשמוע את התשובה.

גלעד ארדן: זה דבר חדש.

שלמה מולה: גם הבא בתור נמצא פה.

גלעד ארדן: אז עוד יותר חמור.

גלעד ארדן: הידרדרות של הכנסת.

גלעד ארדן: בשביל מה יש פרוטוקול?

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: חבר הכנסת מיכאלי שאל על בריכת-הנופרים שבגן הלאומי מקורות-הירקון – פורסם כי נרשמו שם מקרי הרס והשחתה, האם נכון הדבר והאם זו תופעה שמתרחשת גם באתרים אחרים.

גלעד ארדן: אז קודם כול אני מבקש לאשר שהדבר נכון.

גלעד ארדן: כתוצאה מאותו הרס רשות הטבע והגנים ורשות נחל הירקון החליטו לנקוט פעולה ולמנוע כניסת קהל בשעות הלילה לאזור בריכת-הנופרים.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: אני יוכל לומר שלצערי הרב, שלוש פעמים בשנה בממוצע מתרחש אירוע של ונדליזם לאורך הירקון, שבדרך כלל כולל השחתת ציוד, הרס שילוט, פריצת מחסומים, שרפות יזומות ועוד.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: מה שכרגע אנחנו עושים כדי למנוע את המשך הפגיעה בבריכת-הנופרים, זה שהוקמו מחסומים פיזיים, לרבות סלעים וגדרות, שמונעים כניסת רכב לאזור הבריכה ושפת הנחל, וסגירת האתר עם רדת החשכה.

גלעד ארדן: עבודות התשתית – אני מתנצל מראש, זה מעודכן ללפני שלושה חודשים – היו צפויות להסתיים לפני כחודשיים, כשהיה אמור להיות מחובר שער חשמלי שם למערכת החשמל.

גלעד ארדן: אני לא יודע מה קורה שם כרגע, אבל אם חבר הכנסת מיכאלי ירצה אני אשמח גם לברר את זה און-ליין מחר ולתת לו תשובה עדכנית יותר.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה על התשובה.

אברהם מיכאלי: אני מכיר את הנחרצות שלך בנושא שמירת נופים ואיכות הסביבה.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אדוני השר, כפי שאני מבין, התופעה הזאת, לצערנו, חוזרת בכל מיני מקומות, ואני יודע, קשה להטיל עליך את כל הנושא של חינוך האנשים שמגיעים לשם, אבל לפי מה שאני מבין, אנשים מגיעים לשם עם רכבים ועושים שם מנגלים.

אברהם מיכאלי: את התופעה הזאת אולי כן אפשר למנוע ולחסום באמת את אותם מקומות שלא ניתן יהיה לגשת אליהם, לפחות עם רכבים, ואז מי שהולך ברגל – אומרים, זה פחות מזיק, ואז גם לא סוחבים כל כך הרבה דברים.

אברהם מיכאלי: באמת, אם אפשר לחשוב בצורה הזאת – לעשות מחסומים כאלה או אחרים שם.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

גלעד ארדן: אני בהחלט מקבל את ההערה-הצעה של חבר הכנסת מיכאלי, וזאת גם הסיבה להחלטתי לתמוך בהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת חנין, עוד מהכנסת הקודמת, שאנחנו מקדמים אותה יחדיו, והיא קודם כול לאסור – שהמשרד שלי ורשות הטבע יאכפו את האיסור לנהוג ברכבים בחופי הים, ולא רק בחופי הים אלא גם באזורים רגישים של שמורות טבע וגנים לאומיים, במקום שזה יוגדר על-פי החוק.

גלעד ארדן: מעבר לזה, צריך לזכור שבדרך כלל כשעושים גידור צריך גם לבצע שמירה.

גלעד ארדן: כל הדברים האלה הם בסופו של דבר עלויות, והם במסגרת איזה תקציב מוגדר, אבל אני מסכים אתך – ואנחנו רואים עכשיו הרבה תופעות של שרפות ותופעות אחרות, שחלק הן בזדון וחלק ברשלנות – יש לנו עוד הרבה עבודה גם בחינוך וגם באכיפה, ואני אכן אתן את הדגש על שני הנושאים הללו.

גלעד ארדן: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 520, של חבר הכנסת שלמה מולה: חשיפה לקרינה בבתי-ספר – בבקשה, אדוני השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאל את השר להגנת הסביבה ביום כ"ב בכסלו התש"ע (9 בדצמבר 2009): ב-24 בנובמבר פורסם כי במחצית מבתי-הספר באזור המרכז נתגלתה קרינה אלקטרומגנטית בשיעור מסוכן.

גאלב מג'אדלה: הארגון הבין-לאומי לחקר הסרטן קבע כי חשיפה לקרינה היא גורם אפשרי לסרטן.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם נכון הדבר?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – מה נעשה כדי להתמודד עם התופעה?

גלעד ארדן: חבר הכנסת מולה שאל אותי על פרסום שהיה עוד בנובמבר 2009, שבמחצית מבתי-הספר באזור המרכז נתגלתה קרינה אלקטרומגנטית בשיעור מסוכן.

גלעד ארדן: הוא שואל האם זה נכון ומה אנחנו עושים כדי להתמודד עם התופעה, וזו אכן שאלה חשובה מאוד.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: הכתבה שהתפרסמה אומנם היתה על בית-ספר ספציפי, בית-ספר "הלל" ברמת-גן, -.

גלעד ארדן: מה שאני יכול לומר הוא שבאותו בית-ספר, ש-נמצאים .

גלעד ארדן: במדידות שנערכו נמצא כי ,-, קיימת חשיפה גבוהה יותר, אבל צריך לזכור שתלמידים לא נצמדים לנישות האלה כל יום הלימודים, לא שם הם יושבים.

גלעד ארדן: וגם, סף הקרינה נמוך בהרבה מזה שמומלץ על-ידי המשרד להגנת הסביבה , כי ברור שיש גם דאגה מחשיפה לטווח קצר, גם אם אתה נמצא דקה ליד זה, אבל גם בטווח הזה זה הרבה יותר נמוך.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: השאלה הנוספת היתה מה אנחנו עושים כדי להתמודד עם התופעה, ואני יכול לומר ש,מדיניות המשרד היא לושעוגן -כלומר לצמצם ככל שניתן את החשיפה של הציבור למקורות קרינה.

גלעד ארדן: בדיוק אנחנו יםעם עריכת מקיף של ברחבי הארץ.

גלעד ארדן: אם תתגלינה בעקבות סקר זה רמות חשיפה גבוהות מהמומלץ, המשרד כמובן יפעל בכל האמצעים העומדים לרשותו על מנת לטפל בכך ולהביא את החשיפה אל מתחת לרף המומלץ.

גלעד ארדן: אני יכול לומר שככל שיוגשו הצעות פרטיות להגברת השקיפות או חובת הדיווח של משרדי ממשלה שונים לכנסת על בדיקות שמתבצעות וכו' – כרגע אין בסמכותי לחייב את משרד החינוך בעניין הזה.

גלעד ארדן: אנחנו בוחנים גם את השאלה הזאת – האם ראוי בתקנות אולי לנסות ולחייב.

גלעד ארדן: כמובן, זה יכול לבוא גם בחקיקה פרטית.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

גלעד ארדן: יש שאלה נוספת?

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת?

גאלב מג'אדלה: אחרי תשובה כזאת מנומקת – – –

שלמה מולה: קודם כול, תודה רבה, אדוני השר.

שלמה מולה: אני חושב שהתשובה היא מאוד מנומקת, ואתה אחד השרים באמת המאוד-חרוצים, וטוב שבמשרד להגנת הסביבה דווקא יש שר כמוך.

שלמה מולה: עם זאת, התפרסם גם ב-25 בפברואר 2010 מקרה דומה בבית-ספר בקריית-גת.

שלמה מולה: זאת אומרת, מה שקצת הטריד אותי – העברת האחריות בין המשרד להגנת הסביבה לבין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות.

שלמה מולה: אני חושב שכשמדובר בקרינה – בעיקר בילדים שלנו שמסתובבים בבתי-הספר – אתה יודע שבתאונת דרכים, למשל, אנשים רואים שבן-אדם נפגע אז כל העולם רץ, אבל קרינה בבתי-הספר, במיוחד לילדים בגיל צעיר, היא מאוד בעייתית.

שלמה מולה: לכן אני חושב שזה ראוי וחשוב שהמשרד שלך יעשה קצת יותר מאמץ כדי לחשוף, ואני חושב שהכנסת צריכה לתת לך גיבוי בכל מהלך שאתה תצטרך לעשות.

שלמה מולה: הייתי רוצה לדעת אם בית-ספר "שפרינצק" בקריית-גת – האם מוכר לך הסיפור.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גלעד ארדן: קודם כול, את בית-הספר בקריית-גת אני לא מכיר.

גלעד ארדן: העוזרת שלי פה כבר תרשום את הפרטים של בית-הספר, ואנחנו ניתן לך תשובה ספציפית.

גלעד ארדן: אני יכול לומר – כדי שהציבור ידע וגם אתה תדע, כי גם אני לא ידעתי את זה – שיש הבחנה, והמשרד להגנת הסביבה, לא במקרה קוראים לו "להגנת הסביבה", כי המשרד לא מתוקנן בתקנים או בכוח-אדם.

גלעד ארדן: הרי אני לא יכול להגיע לכל אזרח ואזרח או לכל בניין ובניין במדינת ישראל פנימה ולהיות אחראי לחשיפה שחושפים בעל הנכס את מי שמתוך בחירה בוחר להיכנס לאותו מבנה.

גלעד ארדן: אם אנחנו מעודדים, לדוגמה, שימוש בכלי-רכב היברידיים, יש לנו חובה מול הציבור גם לבדוק את הקרינה שלהם, אבל כאשר בן-אדם מכניס לתוך ביתו פנימה מכונת גילוח או טלוויזיה, או כשבית-ספר מכניס מתקני חשמל לתוך בית-הספר, האחריות היא קודם כול עליו, והוא שצריך לבדוק את המתקנים שלו; כמו שאני גם לא אחראי לבטיחות תעסוקתית, בעבודה במפעלים, כלפי העובדים.

גלעד ארדן: אני אחראי שהציבור מסביב לא יינזק מאותו מפעל, לכן אני צריך לקבוע תקנים לגבי החשיפה כלפי הסביבה.

גלעד ארדן: הייתי מאוד שמח אם היתה לי יכולת לעשות את זה, אבל בהגדרה, לא החוק התכוון לזה ומובן שגם לא, לצערי, הכספים ותקני כוח-האדם של המשרד.

גלעד ארדן: לכן, אמרתי שככל שהחוק או התקנות יחייבו מקומות שיש בהם ציבור גדול – מפעלים, קניונים, מוסדות חינוך – לתת דיווח כלשהו לציבור – והם גם לא חייבים בדיווח כלפי – על הבדיקות שהם מבצעים ועל התוצאות, ברור שיהיה לנו יותר קל לתת הנחיות, הוראות ומענה, אבל כרגע יש איזה מצב שגם אני זיהיתי שהוא בעייתי.

גלעד ארדן: לכן, אנחנו קודם כול אמרנו: בואו נעשה יחד עם מרכז השלטון המקומי ומשרד החינוך סקר מקיף, קודם כול לראות איפה אנחנו עומדים.

גלעד ארדן: משרד החינוך – אני אומר לזכותו – ניתנה הנחיה על-ידי השר לשתף פעולה וללכת לסקר הזה.

גלעד ארדן: מובן שצריך לעקוב שזה אכן קורה, ולא בלוח זמנים של שנים רבות.

גלעד ארדן: זה סקר שצריך לעשות אותו מיידית, בשנה הקרובה מבחינתי.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 558, של חבר הכנסת גדעון עזרא – אינו נוכח; לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת גדעון עזרא שאל את השר להגנת הסביבה ביום ו' בטבת התש"ע (23 בדצמבר 2009): ביולי 2009 הציב המשרד להגנת הסביבה לחברות הגז אולטימטום של שבוע ימים לפינוי הגז שמאוחסן בחוות הגז בבאר-שבע, על-סמך הערכות שפעילות חוות הגז מסכנת חיים בשל קרבתה הרבה לאוכלוסייה המתגוררת באזור.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מדוע חוות הגז טרם נסגרה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מה הם לוחות הזמנים לפינוי חוות הגז?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: בעיר באר-שבע פועלות שתי חוות גז העוסקות בשיווק והספקת גז פחמימני מעובה, גפ"מ –"אמישראגז" החברה האמריקאית-ישראלית לגז בע"מ, ו"פזגז" 1993 בע"מ.

גלעד ארדן: במהלך השנים חלה התקרבות של שימושים מסחריים מושכי קהל אל חוות הגז, חרף התרעות המשרד להגנת הסביבה על הסכנה הנובעת מסמיכות זו.

גלעד ארדן: לאור האמור לעיל החליט המשרד להגנת הסביבה לקיים לחברות הגז הליך של שימועים לפני ביטול היתרי הרעלים שניתנו להם מכוח חוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג–1993.

גלעד ארדן: בתום השימועים החליט המשרד להגנת הסביבה כי חוות הגז, במקומן הנוכחי, מהוות סכנה לסביבה ולבריאות הציבור.

גלעד ארדן: לפיכך, ביום 19 ביולי 2009 הוצאו לשתי חוות הגז הודעות ביטול היתר רעלים, וכן הוראה לפינוי הגז עד ליום 2 באוגוסט 2009.

גלעד ארדן: ביום 29 ביולי 2009 הגישו שתי חברות הגז עתירות לבג"ץ.

גלעד ארדן: במסגרת העתירות ביקשו חברות הגז כי יבוטלו החלטות המשרד להגנת הסביבה מיום 19 ביולי 2009 בדבר ביטול היתרי הרעלים למתקני הגז של העותרות, וכן בדבר פינוי הגז מהמתקנים ביום 2 באוגוסט 2009.

גלעד ארדן: במסגרת העתירות התבקש צו ביניים אשר יעכב את תוקפן של ההחלטות בדבר ביטול היתר הרעלים לחוות, וביטול ההוראות בדבר פינוי הגז מהחוות עד להכרעה בעתירה או עד למועד אחר, כפי שיורה בג"ץ.

גלעד ארדן: בג"ץ הורה על הוצאת צו ארעי אשר יתלה את פועלן של שתי ההחלטות בדבר ביטול היתר הרעלים לחוות הגז, וקבע כי הצו יעמוד בתוקפו עד לקבלת החלטה אחרת.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: פרקליטות המדינה, אשר נתבקשה על-ידי בג"ץ להעביר תגובה משותפת למשרד להגנת הסביבה ולמשרד התשתיות הלאומיות, העבירה את בחינת הסוגיה להכרעת הממשלה.

גלעד ארדן: מר אייל גבאי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מונה לבחון את הנושא, ובמסגרת זו נפגש עם נציגי משרדי הממשלה, חברות הגז ועיריית באר-שבע.

גלעד ארדן: בימים אלה מגבש מר גבאי את החלטתו, וזו תועבר לפרקליטות המדינה לצורך הכנת התגובה לבג"ץ.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 658, של חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאל את השר להגנת הסביבה ביום ה' בשבט התש"ע (20 בינואר 2010): פורסם כי רק כ-16% מהציבור בישראל מודע לעובדה שקיימת אפשרות לבנייה ירוקה, היכולה ליצור סביבת מגורים בריאה יותר, תוך הימנעות מפגיעה באיכות הסביבה.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: עד כמה משקיע המשרד בפרסום העניין?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: האם ניתן להגביר את המודעות לנושא בקרב הציבור?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: בשנים האחרונות צוברת הבנייה הירוקה והטמעתם של השיקולים הסביבתיים בתהליך הבנייה תאוצה רבה בעולם.

גלעד ארדן: בנייה ירוקה היא בנייה ידידותית לסביבה ולמשתמש, החותרת לצמצום ההשפעות הסביבתיות הכוללות של תהליך הבנייה והשימוש במבנה.

גלעד ארדן: הבנייה הירוקה משלבת את ההיבטים הסביבתיים כחלק בלתי נפרד בשיקולי התכנון והביצוע של פרויקטי הבנייה.

גלעד ארדן: נושא הבנייה הירוקה בישראל מקודם במקביל על-ידי המגזר הפרטי, האקדמיה, כמה משרדי ממשלה, ארגונים לא ממשלתיים ועוד.

גלעד ארדן: גופים שונים מקדמים היבטים שונים בתחום, ללא כל יד מכוונת.

גלעד ארדן: התחום חסר הכשרות מקצועיות ברמה גבוהה, תקנים וחקיקה ברורה ועדכנית, תקציבים ראויים ועוד.

גלעד ארדן: לפיכך, ונוכח חשיבותו הרבה של הנושא, המשרד להגנת הסביבה החליט לקחת על עצמו את ההובלה של נושא הבנייה הירוקה בישראל ולפעול לקידום הנושא, בשיתוף פעולה מלא עם כל העוסקים בענף.

גלעד ארדן: לשם כך מכין המשרד להגנת הסביבה בימים אלו מתווה לקידום בנייה ירוקה.

גלעד ארדן: המתווה כולל, בין היתר: תקן וחקיקה – המשרד להגנת הסביבה קבע כי הרוויזיה המתבצעת בימים אלו לתקן הבנייה הירוקה הקיים ישודרג באופן מהותי על-ידי תוספת יועצים מהארץ ומהעולם.

גלעד ארדן: כמו כן נקבע כי התקן החדש יכלול חלק מחייב עבור כל הבנייה בישראל, וחלק מהתקן יהיה וולונטרי, לטובת אלו המעוניינים במבנה משודרג – תקן שיהיה מדיד וניתן יהיה להתבסס עליו בשלב מאוחר יותר ליצירת תמריצים.

גלעד ארדן: יצירת סל יצים – יצים חיוביים וסיוע לגופים, לחברות ולרשויות להוביל את העשייה בתחום, יצירת יץ כלכלי לקבלנים ולמשפצים ויצירת יץ למוצרים ירוקים.

גלעד ארדן: מחקרים – המשרד יפעל למען ביצוע מחקרים יישומיים בנושא בנייה ירוקה במסגרת קול קורא של המדען הראשי.

גלעד ארדן: פרסומים ותחרויות – המשרד יפעל להענקת פרס השר להגנת הסביבה לבנייה ירוקה במהלך שנת 2010.

גלעד ארדן: לקראת הענקת הפרס יפעל המשרד לפרסום הנושא.

גלעד ארדן: כמו כן, המשרד יפעל להכנה והפקה של חוברות הדרכה ומידעונים.

גלעד ארדן: מיתוג – במסגרת הקמפיין המתוכנן של המשרד במהלך שנת 2010, נושא הבנייה הירוקה מתוכנן להיות אחד הנושאים העיקריים.

גלעד ארדן: חינוך והכשרה – יש צורך בהסדרת נושא הידע בבנייה ירוקה במוסדות האקדמיים ובמסגרות נוספות.

גלעד ארדן: בכוונת המשרד להגנת הסביבה לפעול לקידום והעלאה של רמת הידע הקיים בישראל.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: אין לי ספק כי בעקבות הפעילות המשולבת המנויה לעיל, בהובלת המשרד להגנת הסביבה, תגדל גם המודעות בקרב הציבור לחשיבות הנושא, וכך גם שיתוף הפעולה מצדו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 690, של חבר הכנסת אורי אורבך: חפירות להפקת נפט המסכנות את פארק עדולם – בבקשה, אדוני השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אורבך שאל את השר להגנת הסביבה ביום י"ב בשבט התש"ע (27 בינואר 2010):

גאלב מג'אדלה: לפני כמה ימים החלה חברה העוסקת בפיתוח טכנולוגיה להפקת נפט מפצלי שמן לערוך קידוחי פיילוט למציאת פצלי שמן בפארק עדולם, באישור משרד התשתיות.

גאלב מג'אדלה: קידוחים אלו עלולים לפגוע באזור זה, שמהווה בית לבעלי-חיים רבים, בצמחייה הייחודית ובמגוון האתרים הארכיאולוגיים וההיסטוריים שבו.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: מה נעשה להגנה על אזור ייחודי זה?

גלעד ארדן: ובכן, חבר הכנסת אורבך, אזור גבעות עדולם הוא מהאזורים הערכיים ביותר מבחינה סביבתית במרכז הארץ.

גלעד ארדן: באזור זה מרוכז מגוון ייחודי של אתרי ארכיאולוגיה, מורשת, נוף, חי וצומח.

גלעד ארדן: לפיכך, לפני כמה שנים החל תכנון של המרחב כולו כשמורה ביוספרית.

גלעד ארדן: תוכנית זו עדיין לא הפכה לתוכנית מחייבת, אך היא מתווה ומגדירה את עיקר הערכים לשימור במרחב זה.

גלעד ארדן: כמו כן, האזור כולו הוגדר כשטח פתוח שיש לשמר לרווחת כלל הציבור בכל התוכניות שנעשו במרחב, הן ברמת המחוז – תמ"מ 1/30 – והן ברמה הארצית – תמ"א 22 ליער וייעור, תמ"א 35 לשימור ולפיתוח ותמ"א 8 לגנים לאומיים ושמורות טבע.

גלעד ארדן: בנוסף, קודמו במרחב זה תוכניות מפורטות של קרן-קיימת לישראל לשימור ולפיתוח של היערות שבאזור ולהנגשתם לקהל הרחב.

גלעד ארדן: אשר לשאלתך הספציפית: המשרד להגנת הסביבה נחשף לפרויקט שנתמך על-ידי משרד התשתיות הלאומיות רק לאחר שנבחרה חברה וקיבלה רשיון לחיפוש נפט באזור.

גלעד ארדן: רק כדי לסבר את האוזן, גם פה יש מקום לתיקון חוק מתבקש, והייתי בוחן אותו; אם תקדים אותי, אשמח להיאבק לטובתו.

גלעד ארדן: חוק הנפט ההיסטורי, האנכרוניסטי, של מדינת ישראל בעצם קובע שיש פקיד במשרד התשתיות – פעם קוראים לו x ופעם קוראים לו y – והוא יכול עכשיו, על פי שיקול דעתו, להחליט – תיאורטית, כמובן.

גלעד ארדן: אני מקצין את הדוגמה – שאם ברחבת הכותל יש פוטנציאל למצוא נפט, הוא יכול לתת רשיון לחפש נפט ברחבת הכותל.

גלעד ארדן: כמו שאמרתי, ככה זה.

גלעד ארדן: הוא לא צריך את ההסכמה שלי, הוא לא צריך הסכמה של אף אחד, הוא נותן רשיון.

גלעד ארדן: יש תהליך עם המועצה, אבל בגדול, זה חוק הנפט.

גלעד ארדן: זה יוצר לנו, במשרד להגנת סביבה, כמובן, המון קשיים, כי אנחנו מקבלים את היזמים כשהם כבר באים עם הרשיון.

גלעד ארדן: עכשיו, בוא נתנה תנאים במסגרת זה שיש לו כבר רשיון לחפש נפט – במקרה הזה זה לא נפט, זה פצלי שמן.

גלעד ארדן: במקרה הזה, אנשי המקצוע במשרדי, כפי שאמרתי, נחשפו רק לאחר שנבחרה חברה וקיבלה רשיון לחיפוש נפט באזור ממשרד התשתיות.

גלעד ארדן: אנשי המקצוע במשרדי, וגם אני, כבר נפגשנו עם היזמים, ועוסקים בלימוד הפרויקט, שנמצא עתה בשלב טרום-הפיילוט לבחינת כדאיות הפקת הנפט מצד אחד וההשפעות הסביבתיות מצד שני.

גלעד ארדן: יש לציין כי פעילות המשרד להגנת הסביבה בהתייחס ליוזמה זו היא מוגבלת במיוחד, לאור העובדה שהפרויקט מקודם על בסיס חוק הנפט, ולמעט הצגת תשריט בפני הוועדה המחוזית, אין הוא מחויב בהגשת תוכנית על-פי חוק התכנון והבנייה, על כל המשתמע מכך, ובעיקר – הגשת תסקיר השפעה על הסביבה ויכולת הציבור לקבל מידע ואף להתנגד לתוכנית על-פי החוק.

גלעד ארדן: עם זאת, המשרד להגנת הסביבה ביקש מהיזמים לערוך בחינה סביבתית שתוגש לבדיקת אנשי המקצוע במשרד.

גלעד ארדן: לזכותם אני אומר שהם משתפים פעולה, ובהחלט – אני לא יכול לומר כרגע שהם "מעלימים" דברים מאתנו, אבל הם משתפים פעולה על-פי החלטתם, בוא נגיד, לאור העובדה שמדובר בפרויקט ראשון מסוגו בישראל ויש לגביו ניסיון מועט מאוד בעולם.

גלעד ארדן: במסגרת הבדיקה נבחנים נושאי ההשפעה על מי התהום, איכות האוויר, פגיעה אפשרית בנוף ובמגוון המינים, החזרת הקרקע בעתיד לשימוש הציבור ועוד.

גלעד ארדן: כמו כן, יש לזכור שבכל מקרה אין למסקנות בדיקה זו תוקף חוקי מחייב, וכמובן, המשרד ימשיך ויעשה את כל אשר לאל ידו שם למזעור ההשפעה הסביבתית של מיזם זה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת, חבר הכנסת אורבך, בבקשה.

אורי אורבך: אפשר לעמעם את האורות.

אורי אורבך: אנחנו פה ארבעה חברי כנסת.

גלעד ארדן: מה מברכים על גלידה?

אורי אורבך: לא לעסוק בפרסומות פה.

אורי אורבך: אבל – לא, זה חיסכון בחשמל, פשוט, ובאנרגיה, וזה קשור קצת למשרד של אדוני.

גלעד ארדן: זה רעיון טוב.

אורי אורבך: העניין הזה הוא באמת אבסורדי, שפקיד הנפט של ישראל יכול מחר, באופן פורמלי לפחות – וגם מעשי – להחליט על מקומות שבהם אפשר לקדוח – – –

גלעד ארדן: לא רק פורמלית.

אורי אורבך: גם מעשית, כן.

אורי אורבך: כל עוד זה במקומות לא – – –

גלעד ארדן: כי, דרך אגב, באזור עדולם, כיוון שאנחנו כרגע עוד דנים עם היזמים על הדרישות כדי לצאת לפיילוט בכלל, אחרי הפיילוט, אם הפיילוט לדוגמה יצליח, וירצו לעשות כבר את הפרויקט בהיקף מלא – עד לרגע זה לא ברור לנו איפה.

גלעד ארדן: יכול להיות שהאזור הטוב ביותר יהיה בעמק האלה, בדיוק במקום שזה יהיה, תנ"כית, גם הכי טוב.

אורי אורבך: דוד מול גוליית.

גלעד ארדן: בדיוק.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

אורי אורבך: זה גם הגיוני, כי מדובר פה באמת – – –

גלעד ארדן: ישראל כדוד, שיהיו לה פצלי שמן, וייתנו לה כוח מול גוליית העולמי.

אורי אורבך: לא, אני חושב שדוד הם אלו שמגינים על הטבע, וגוליית הם כל אלה שיש להם אינטרסים כלכליים.

גלעד ארדן: אני בהחלט מסכים עם אדוני.

גלעד ארדן: כן.

אורי אורבך: השאלה אם יש נוהל – וזו השאלה שלי – של אישור קידוחים של נפט, או כל קידוח, תגליות אחרות, כשזה פוגע בערכי טבע; האם יש איזה נוהל מסודר, או שקודם חופרים ואחר כך בוכים?

אורי אורבך: ושאלת ההמשך, שקשורה: מה קורה – נגיד שיהיה ניסוי בפארק עדולם או במקום אחר, והניסוי, מה לעשות, לא הצליח.

אורי אורבך: לא גילו.

אורי אורבך: הנזק – השאלה אם הוא הפיך והשאלה אם יש איזו התחייבות של הקודחים למיניהם לתקן את האפשרי לתקן.

גלעד ארדן: הקודחים בע"מ.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

גלעד ארדן: כפי שהובלע בתשובתי, אנחנו בעצם בתהליך של לימוד תוך כדי תנועה, כי, כפי שאמרתי, נקלענו לסיטואציה שבה באה חברה, כבר עם רשיון ממשרד התשתיות, בתחום שלא היה מעולם בישראל.

גלעד ארדן: כלומר, חיפוש אחר פצלי שמן בהליך של כרייה סגורה: נכנסים מתחת לאדמה, מחממים מאוד את הקרקע שם – סיפור מאוד מורכב, שיש במקומות בודדים בעולם.

גלעד ארדן: הדרישות המקצועיות בעניין הזה – אנחנו לומדים אותן תוך כדי תנועה.

גלעד ארדן: שוב, כדי להרגיע את הציבור שצופה בנו: אין עדיין תחילת – זאת אומרת, פיילוט ממש.

גלעד ארדן: זה נכון שנעשו שם כמה פעולות – אני לא יודע אם קידוחי ניסיון או פעולות – אבל בהיקף די קטן, וכרגע הם בתהליכים מולנו ומול הוועדה המחוזית, ואני חושב שהם מבינים שהיום הפרמטרים והדרישות זה לא מה שהיה פעם, אם כי אני לא בטוח שאם הדרישות שלנו ייראו להם מחמירות מדי הם לא ינסו לערער על זה משפטית.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שאתה יכול לקבל גם הרבה פרטים בנושא מראש המפד"ל לשעבר, חבר הכנסת לשעבר אפי איתם, שנראה לי די בקי בנושא.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

גלעד ארדן: הוא מייעץ לחברה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

אורי אורבך: הוא בליכוד, אני מזכיר לך.

גלעד ארדן: אה, סליחה.

גלעד ארדן: האמת – שכחתי באמת.

אורי אורבך: נעים להיזכר.

גלעד ארדן: משוגעים, רדו מהגג.

גאלב מג'אדלה: שאילתא 795, של חבר הכנסת עפו אגבאריה: אנטנות בשכונת עין-אברהים באום-אל-פחם – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: השר המקשר בין הממשלה לכנסת ישיב על השאילתא.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה שאל את השר להגנת הסביבה ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): בשכונת עין-אברהים, הסמוכה לכביש 65 באום-אל-פחם, מתגוררים כ-1,500 תושבים, וכ-50 מהם חולים בסרטן לסוגיו.

גאלב מג'אדלה: בשכונה יש עשרות אנטנות גדולות מאוד, וכמה סמויות על גגות הבתים.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הבעיה ידועה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – האם קיים פיקוח על קרינת האנטנות?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה לבדיקה מעמיקה בעניין? 4.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה למיגור התופעה?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: הבעיה של תושבים המתנגדים להקמת מוקדי שידור בסביבתם ידועה למשרד היטב, ובמובן זה תושבי השכונה עין-אברהים אינם חריגים.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: המשרד להגנת הסביבה אחראי, מכוח חוק הקרינה הבלתי-מייננת, התשס"ו–2006, למניעת חשיפה מסוכנת של הציבור לקרינה האלקטרומגנטית מאנטנות סלולריות, כמו גם מגורמי קרינה נוספים, באמצעות מתן היתרי הקמה והיתרי הפעלה למקורות קרינה.

גלעד ארדן: אנטנה סלולרית טעונה היתר הקמה והיתר הפעלה הניתנים על-ידי הממונה על הקרינה הסביבתית במשרד להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: היתר ההקמה ניתן רק לאחר בדיקת דוח הערכת הסיכונים של רמות החשיפה המרבית של בני-האדם והסביבה לקרינה הצפויה ממקור הקרינה.

גלעד ארדן: היתר ההקמה הוא לשנה בלבד ומאפשר לחברה להקים אנטנה, ולאחר ההקמה נדרשת החברה לקבל היתר הפעלה.

גלעד ארדן: היתר הפעלה ניתן רק לאחר שהוגש לבדיקתנו דוח מדידות קרינה אלקטרומגנטית שבוצע בסביבות מוקד השידור, המוכיח כי האנטנה עומדת בדרישות המשרד להגנת הסביבה לגבי הסף המרבי של הקרינה הנפלטת מהאנטנה.

גלעד ארדן: תוקף ההיתר הוא לחמש שנים, והוא מתחדש רק אם מתקן השידור מושא ההיתר עומד בדרישות המשרד להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: בהיתר נדרשות חברות הסלולר לבצע בדיקות תקופתיות למדידת רמת הקרינה פעם בשנה, באמצעות חברות המורשות לבצע מדידות קרינה.

גלעד ארדן: בנוסף, מבצע משרדנו בדיקות קרינה מהאנטנות באופן מדגמי.

גלעד ארדן: יש לציין כי המשרד אף פועל בימים אלה להתאים טוב יותר את הפיקוח לטכנולוגיות החדשות ולקיים פיקוח רצוף.

גלעד ארדן: היתרי ההקמה וההפעלה ניתנים כך שמוקד השידור אינו יכול לגרום באזורים המאוכלסים בסביבתו לחשיפה העולה על עשירית ממה שנקבע על-ידי ארגון הבריאות העולמי כבלתי מזיק לכלל האוכלוסייה, לרבות ילדים, קשישים וחולים, ותוצאות המדידה המצ"ב עומדות בדרישות אלו.

גלעד ארדן: לאחר שהחברה המעוניינת בהצבת האנטנה קיבלה את האישורים המתאימים לכך מהמשרד להגנת הסביבה, עליה לקבל היתר בנייה מהוועדה המקומית לתכנון ולבנייה.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: מבדיקתנו עולה כי האנטנות של החברות ''סלקום'' – מס' אתר 230, ''מירס'' – מס' אתר 299, "פרטנר" – מס' אתר F1811NE ו"פלאפון" – מס' אתר 650405, הממוקמות בכניסה לעין-אברהים לצדי כביש מס' 65, הוקמו ומופעלות בהיתרים מאת הממונה על הקרינה הסביבתית במשרד להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: ההיתרים ניתנו על-סמך דוחות מדידת הקרינה ובהתאם להוראות חוק הקרינה הבלתי-מייננת, התשס"ו–2006.

גלעד ארדן: החברות "סלקום", "מירס", "פלאפון" ו"פרטנר" העבירו למשרדנו דוחות של מדידות תקופתיות המבוצעות מטעמן אחת לשנה על-ידי חברות המורשות לביצוע מדידות קרינה.

גלעד ארדן: מהדוחות העדכניים של מוקדי השידור בשכונת עין-אברהים עולה כי רמות הקרינה המרביות מהם עומדות בדרישות משרדנו.

גלעד ארדן: בנוסף, במדידת פיקוח שנערכה בשנת 2007 בשכונת עין-אברהים על-ידי מרכזת בכירה לבטיחות קרינה במחוז חיפה של משרדי לא נמדדו רמות קרינה החורגות מהמותר.

גלעד ארדן: לאור האמור, על-פי מיטב הידע בנושא, וכל עוד הפעלת מוקדי השידור נעשית בהתאם לתנאים ולדרישות המשרד, לא נשקפת מהם סכנה לציבור.

גלעד ארדן: המשרד להגנת הסביבה פועל לכך שהפיקוח על אופן הקמתם והפעלתם של מוקדי השידור יהיה צמוד יותר ויעיל יותר, ומוודא כי מוקדי השידור יופעלו על-פי תנאי ההיתר של המשרד.

גלעד ארדן: כל עוד מוקדי השידור מופעלים על-פי תנאי ההיתר של המשרד, אין מבחינת המשרד כל מניעה סביבתית להיוותרות האנטנות במקומן.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 437, של חבר הכנסת יואל חסון: שר לענייני ירושלים – לפרוטוקול.

גלעד ארדן: לא מאמין שיואל חסון לא – – –

גלעד ארדן: חבר הכנסת יואל חסון שאל את ראש הממשלה ביום א' בכסלו התש"ע (18 בנובמבר 2009): נודע לי כי טרם מונה שר לענייני ירושלים.

גלעד ארדן: ממשלות ישראל בעבר דאגו למנות שר המופקד על ענייני בירת ישראל.

גלעד ארדן: הממשלה בראשותך מונה 31 שרים ותשעה סגני שרים, חלקם ללא תיק.

גלעד ארדן: ברצוני לשאול: 1.

גלעד ארדן: האם נכון הדבר?

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: אם כן – מדוע טרם מונה שר לענייני ירושלים?

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: מדוע לא הופקד התחום בידי אחד משרי הממשלה ללא-תיק? 4.

גלעד ארדן: האין קידום ענייניה של ירושלים מהווה יעד לאומי מובהק?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1, 4.

גלעד ארדן: קידום עניינה של ירושלים הוא במקום גבוה בסדר העדיפויות של הממשלה ושל ראש הממשלה.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: עניין הפקדת הטיפול בירושלים בידי אחד השרים אינו מחויב על-פי הדין או על-פי הנחיה כלשהי.

גלעד ארדן: בעבר הופקדו שרים מסוימים על הטיפול בענייני ירושלים בהתאם לצרכים ולשיקולים שהנחו כל אחד מראשי הממשלה באותה עת.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: עם כינונה של הממשלה הנוכחית החליט ראש הממשלה שלא להפקיד את הטיפול בענייני ירושלים בידי אחד השרים.

גלעד ארדן: ראש הממשלה החליט להשאיר את האחריות לטיפול בענייני ירושלים במשרדו, ולשם כך אף הוקמה ועדת שרים בראשותו, וכן ועדת מנכ"לים בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: שאילתא של חבר הכנסת אברהים צרצור: המעצר של ג'ק טייטל – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאל את ראש הממשלה ביום כ"ב בכסלו התש"ע (9 בדצמבר 2009): אחרי 12 שנה נעצר המחבל היהודי שפעל בחופשיות ורצח אנשים חפים מפשע, יהודים וערבים.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: איך הוא הצליח להבריח את הארסנל שנתפס בביתו?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: למה עבר זמן רב עד שנלכד? 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה למניעת התופעה של "מחתרת של איש אחד"?

גאלב מג'אדלה: 4.

גאלב מג'אדלה: האם נהיה עדים שנית לסימפטום ה"לא-שפויים", לגזר-דין מקל ולשחרור בתוך כמה שנים?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–4.

גלעד ארדן: שירות הביטחון הכללי פועל לסיכול טרור מכל גורם שהוא.

גלעד ארדן: לאחרונה הוגש כתב אישום חמור נגד יעקב (ג'ק) טייטל, ובו מפורטים מעשיו החמורים.

גלעד ארדן: בין הסעיפים שבהם הוא מואשם: רצח בכוונת תחילה, עבירות בנשק, חבלה בכוונה מחמירה, ניסיון רצח, הסתה לאלימות או לטרור, איום ממניע של עוינות כלפי הציבור וכו'.

גלעד ארדן: אשר לשאלות המועלות בדבר פרק הזמן הארוך שחלף בין העבירות החמורות אשר ביצע החשוד משנת 1997 ועד מעצרו הנוכחי, נבקש להבהיר כי בהתאם לממצאי החקירה הנוכחיים, מדובר בחשוד אשר ככל הנראה פעל לבדו ונקט אמצעי זהירות והסוואה על פעולותיו, אשר הקשו את חשיפתו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא של חבר הכנסת כרמל שאמה: אישורי כשרות מרבנים בחוץ-לארץ – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת כרמל שאמה שאל את ראש הממשלה ביום ה' בשבט התש"ע (20 בינואר 2010): נודע לי שיבואני מזון מחוץ-לארץ יכולים לקבל אישורי כשרות רק מרב המוכר על-ידי הרבנות וגר בעיר שבה מיוצר המזון.

גאלב מג'אדלה: הרבנות אינה מאשרת כשרות הניתנת על-ידי רב מעיר אחרת באותה מדינה.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מה הוא הקריטריון להכרה ברב בחוץ-לארץ למתן כשרות?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מדוע רב מעיר אחת לא יכול לתת הכשר למפעל בעיר אחרת?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: האם הרבנות מפנה יבואנים לבד"צים שונים?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: הרבנות הראשית לישראל מכירה ברב בחוץ-לארץ אם רמת הכשרות שמפעיל עומדת במבחני נוהלי הכשרות הארצית-ישראלית שנקבעו על-פי הרבנות הראשית לישראל.

גלעד ארדן: תנאי בסיס הוא רב אורתודוקסי מוכר המקובל על קהילתו.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: אין כל מגבלה על רב להעניק הכשר בעיר אחרת באותה מדינה שבה הוא נמצא.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: אין מתפקידה של מחלקת היבוא ברבנות להפנות לבד"צים השונים.

גלעד ארדן: אם מפעלים מעוניינים בקבלת הכשר מבד"צ נוסף על ההכשר הניתן על-ידי הרב המקומי בחו"ל, הרבנות מעבירה לידיו רשימת בד"צים שונים לבחירתו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא של חבר הכנסת יעקב כץ: מבחני הדיינות – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יעקב כץ שאל את ראש הממשלה ביום כ"ו בשבט התש"ע (10 בפברואר 2010): מפניות שקיבלתי נראה כי יש בעיות רבות במבחני הדיינות.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מדוע מבחני דיינות רבים לא נבדקים, ומי האחראי לכך? 2.

גאלב מג'אדלה: מדוע מועדי הבחינה לא מפורסמים מראש כמקובל?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מדוע אין קריטריונים ברורים לבחינה? 4.

גאלב מג'אדלה: מדוע למרות התשלום אין תנאים סבירים לקיום הבחינה?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: אכן היו עיכובים בבדיקת מבחני הדיינות, שנבעו מהסיבות הנ"ל: א.

גלעד ארדן: דרישת האוצר להחלפתו של סגל העורכים והבודקים הקיים של הבחינות ועריכת מכרז חדש לעורכים ובודקים של הבחינות לדיינות ברבנות הראשית לישראל.

גלעד ארדן: נדרש זמן לקביעת תנאי סף והסכמה עליהם; ב.

גלעד ארדן: העיכובים באישורי החוזים החדשים.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: ככלל, מועדי הבחינה ידועים ומפורסמים מראש.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: יש קריטריונים ברורים לבחינה.

גלעד ארדן: הנבחנים יודעים מראש על איזה חומר עליהם להתכונן ולהיבחן ומהם תנאי הסף המאפשרים לנבחן להיבחן.

גלעד ארדן: 4.

גלעד ארדן: התנאים בבחינה שופרו ללא הכר.

גלעד ארדן: הנבחנים מגיעים עתה ל"בנייני האומה" ושם נערכות הבחינות.

גלעד ארדן: כל נבחן יושב בכיסא וליד שולחן נפרדים העומדים לרשותו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא של חבר הכנסת נחמן שי – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נחמן שי שאל את ראש הממשלה ביום כ"ו בשבט התש"ע (10 בפברואר 2010): מלחמת לבנון השנייה הדגישה את חוסר התיאום בין המגזר השלישי לבין הממשלה והעלתה מחדש את הצורך בגבולות גזרה ברורים ובהגברת התיאום בין המגזרים בזמן משבר.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הופקו הלקחים ונקבעו תחומי האחריות לפעילות של ממשלת ישראל והמגזר השלישי בזמן משבר?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – מה הם? 3.

גאלב מג'אדלה: אם לא – מדוע?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אחרי מלחמת לבנון השנייה הופקו לקחים ונקבעו תחומי האחריות בין פעילות הממשלה לבין ארגוני החברה האזרחית.

גלעד ארדן: הלקחים המרכזיים שהופקו:

גלעד ארדן: הצורך בהגדרת גורם אחראי אחד לטיפול כולל בעורף במצבי חירום.

גלעד ארדן: במסגרת זו, ב-15 באפריל 2007 התקבלה , המטילה את האחריות הכוללת לטיפול בעורף במצבי חירום על שר הביטחון.

גלעד ארדן: עיקרה: עבודת מטה, אשר כללה את הרכיבים הבאים – צורך בהגדרת מצבי החירום; צורך בהגדרת תחומי האחריות והסמכות בין גופי השלטון – בין מערכת הביטחון לבין משרדי ממשלה, רשויות מקומיות וגופי חירום נוספים; שכלול ובנייה של כלים מתאימים לטיפול במצבי חירום; העמדת תקציב ומשאבים נדרשים ליישום ההחלטה; הגדרת הסיוע הנדרש לרשויות מקומיות על-ידי פיקוד העורף, בלי לגרוע מאחריות הרשויות המקומיות.

גלעד ארדן: הצורך להסדיר את מערך היחסים בין הממשלה לארגוני חברה אזרחית – במסגרת זו, ב-24 בפברואר 2008 התקבלה ומסמך מדיניות בנושא בין ממשלת ישראל, ארגוני החברה האזרחית והק העסקית.

גלעד ארדן: הצורך בפלטפורמה קבועה בשגרה לשיח בין משרד הביטחון לבין ארגוני חברה אזרחית – במסגרת זו התכנס ב-29 בינואר 2008 לראשונה "השולחן העגול בחירום" בראשותו של סגן שר הביטחון מר מתן וילנאי וראש רשות החירום הלאומית, רח"ל, לצורכי תיאום מידע ושיתוף פעולה בין הממשלה לארגוני החברה האזרחית.

גלעד ארדן: זאת, על רקע החלטת ממשלה בדבר הטלת מלוא האחריות למצב העורף בשעת חירום על שר הביטחון ולאור החלטת ממשלה בדבר יחסי המדינה והחברה האזרחית.

גלעד ארדן: "השולחן העגול בחירום" התכנס ב-6 בינואר 2009 וב-13 בינואר 2009 בשנית ובשלישית, ובמסגרתו הוצגו קווי המדיניות הממשלתית בתחומים שונים וניתן מענה לבעיות שדרשו תיאום רב יותר.

גלעד ארדן: בהקשר זה חשוב לציין כי בתום כל כינוס "שולחן עגול" פורסמה איגרת סיכום לרשימת תפוצה של למעלה מ-400 ארגונים ואנשים, נוסף על פרסומן באתר משרד ראש הממשלה.

גלעד ארדן: ב-26 במאי 2010 התכנס "השולחן העגול בחירום" במהלך תרגיל העורף הלאומי "נקודת מפנה 4" כחלק מהיערכות השולחן בשגרה לשעות חירום.

גלעד ארדן: במסגרת זו הוצגו לכ-20 ארגוני החברה האזרחית אשר לקחו חלק תרחישים שונים למצבי חירום ומודל שיתוף הפעולה ברח"ל עם ארגוני החברה אזרחית.

גלעד ארדן: לסיכום, ניתן לומר כי הפקת הלקחים ממלחמת לבנון השנייה והפעולות שננקטו מאז מציבות אותנו במקום אחר לגמרי ממה שהיינו בו לפני כמה שנים.

גלעד ארדן: הדברים הללו נאמרו על-ידי ראשי ארגונים הן במהלך כינוס "השולחן העגול בחירום" בשנת 2009 והן בתרגיל האחרון.

גלעד ארדן: הגם שישנה התקדמות גדולה, יש עוד דרך לעשות, ורשות החירום הלאומית עוסקת בזה באופן שוטף.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 798, של חבר הכנסת יצחק וקנין – לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את ראש הממשלה ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): בשעתו הגשתי שאילתא לשר לענייני דתות שעניינה הטלת קנסות על מזייפי הכשרים.

גאלב מג'אדלה: נעניתי שהנושא הוא בתחום משרדך.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מדוע הנושא אינו בסמכות המשרד לשירותי דת?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: מתי מוטלים קנסות ומתי מוגשות תלונות למשטרה?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: כמה תלונות הגיש הפיקוח למשטרה בכל אחת מחמש השנים האחרונות?

גאלב מג'אדלה: 4.

גאלב מג'אדלה: כמה קנסות הוטלו ובאילו סכומים בכל אחת מחמש השנים האחרונות?

גלעד ארדן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

גלעד ארדן: אכיפת נושא הכשרות בארץ ובכלל לפי חוק איסור הונאה בכשרות, התשמ"ג–1983, מבוצע באופן טבעי על-ידי הרבנות הראשית לישראל כיחידת סמך במשרד ראש הממשלה, מתוקף סמכותה הרבנית, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בסעיף 2 לחוק הרבנות הראשית, התש"ם–1980, ובשים לב לעובדה שמדובר במקרים שטיפולם מצריך לא רק סמכות ארגונית אלא גם ידע הלכתי, מעשי ומקצועי בתחום ההלכה והכשרות.

גלעד ארדן: 2–4.

גלעד ארדן: בהתאם להחלטת היועץ המשפטי לממשלה דאז, מר אליקים רובינשטיין, מקרים שבהם בתי-עסק מוצגים ככשרים ללא שיש בידיהם תעודות הכשר כחוק, יטופלו על-ידי מפקחי הרבנות הראשית באמצעות הטלת קנסות מינהליים על-פי חוק העבירות המינהליות וכדומה; מקרים של זיוף ומרמה בנושא כשרות, כגון זיוף שם נותן ההכשר, יטופל המקרה כדין זיוף לכל דבר ועניין על-ידי המשטרה.

גלעד ארדן: תלונות למשטרה בגין זיוף בנושא כשרות מוגשות בעיקר על-ידי אותם רבנים או גופים שהכשריהם זויפו.

גלעד ארדן: מספר התלונות נאמד בכמה עשרות בלבד.

גלעד ארדן: מנגד, יש לציין כי נערכו קרוב ל-10,000 ביקורות ברחבי הארץ בחמש השנים האחרונות על-ידי מפקחי היחידה, ומתוכם הוטלו קנסות על כ-3,000 בתי-עסק ולשאר הוגשו דוחות התראה, אשר בעקבותיהם פנו רבים לתקן את העבירה, אם על-ידי פנייה לרבנות המקומית ואם בהסרת המצג הכשרותי המוטעה.

גלעד ארדן: הקנסות המוטלים הם קצובים על-פי חוק, כך שעל עבירה המבוצעת על-ידי תאגיד סכום הקנס הוא 2,000 ש"ח ועל-ידי פרטי – 1,000 ש"ח בלבד.

גלעד ארדן: הסכום הממוצע של הקנסות לשנה מתקרב למיליון ש"ח, כך שבחמש השנים האחרונות הוטלו קנסות של קרוב ל-5 מיליוני ש"ח על-ידי מפקחי הרבנות הראשית לישראל.

גלעד ארדן: מה, זהו?

גאלב מג'אדלה: אדוני השר, אני רוצה להודות לך – –

גלעד ארדן: תודה גם לך.

גאלב מג'אדלה: – – על שבאת וענית על השאילתות, גם כשר המקשר וגם כשר להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: תודה.

גאלב מג'אדלה: הודעה למזכירות הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת בעניין קובלנתה של גברת רחל ליאל, מנכ"לית הקרן החדשה לישראל, נגד חברת הכנסת .

נאזם בדר: תודה.

גאלב מג'אדלה: תמה ישיבת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: הישיבה נעולה.

גאלב מג'אדלה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ו בסיוון התש"ע, 8 ביוני 2010, בשעה 16:00.

גאלב מג'אדלה: ישיבה זו נעולה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.