ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 309, 2012-01-16 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, באין שר, עדיין, היום, יום שני – כבוד השר – כ"א בטבת תשע"ב, 16 בחודש ינואר 2012 למניינם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, ביציע המיוחד מתארחת קבוצה, שבראשה יושב-ראש האספה הלאומית של מדינת קוויבק בקנדה.

ראובן ריבלין: אנחנו מקבלים אותם בברכה.

ראובן ריבלין: Welcome to , welcome to , the capital of , welcome to our shrine to democracy, the Parliament of .

ראובן ריבלין: Welcome.

ראובן ריבלין: רבותי, הודעה למשנה למזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

נאזם בדר: החל בהצעת חוק פ/3901/18 וכלה בהצעת חוק פ/3923/18 – הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הקמת טורבינות רוח בייעוד למטרות חקלאות, תעשייה ומתקנים הנדסיים), התשע"ב–2012, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה-הכהן, רוברט אילטוב ושי חרמש; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון – איסור הצמדת דברי פרסומת לרכב), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, רוברט אילטוב, עינת וילף, יעקב כץ, מירי רגב, זהבה גלאון ואיתן כבל; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – זכאות לתמיכה או לתקציב לישיבה), התשע”ב–2012, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הקרינה הבלתי מייננת (תיקון – מניעת ניגוד עניינים), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת מגלי והבה, ציון פיניאן, חמד עמאר, חנא סוייד וטלב אלסאנע; הצעת חוק מיסוי רווחי נפט (תיקון – הקרן לחינוך ורווחה), התשע”ב–2012, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון – תחולה באזור יהודה והשומרון), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, , אברהם מיכאלי ומירי רגב; הצעת חוק החזרת תושבי בירעם ואקרית לבתיהם, התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה; הצעת חוק מענה ראשוני לכיבוי שרפות, התשע”ב–2012, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לעידוד מפעלים מספקי תעסוקה בפריפריה (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת משה גפני, דוד אזולאי, רוחמה אברהם-בלילא, יצחק וקנין, שי חרמש, גאלב מג'אדלה, ציון פיניאן, פניה קירשנבאום, מירי רגב, אבישי ברוורמן, אילן גילאון, מסעוד גנאים ועמיר פרץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול התקופה המרבית שבעדה משולמת גמלה), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק נסיעות חיילים ברכבת ישראל, ברכבת הקלה ובאוטובוסים ציבוריים, התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, פניה קירשנבאום, אמנון כהן, איתן כבל, אורי אורבך, אברהם מיכאלי, חמד עמאר, דוד רותם,

נאזם בדר: , אורלי לוי אבקסיס, שלמה מולה, דורון אביטל, מרינה סולודקין, יריב לוין, ציון פיניאן, כרמל שאמה-הכהן, משה מטלון, זאב בילסקי ואופיר אקוניס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה בחינוך וסיוע להוראה או בטיפול בילדים כעבודה מועדפת), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה, יצחק וקנין, דניאל בן-סימון, עינת וילף, אריה אלדד ודני דנון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – דחיית מועד הבחירות ברשויות המקומיות בשנת בחירות לכנסת המתקיימות במועד זהה), התשע”ב–2012, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון – עדיפות להשארתם או הקמתם של מרכזי מחקר ופיתוח בישראל בתרחיש של הוצאת ידע), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, משה גפני, דוד רותם, אלכס מילר, אברהם מיכאלי, , איתן כבל, אריה ביבי, ציון פיניאן, כרמל שאמה-הכהן, פניה קירשנבאום, ליה שמטוב, רוחמה אברהם-בלילא, זאב בילסקי, דורון אביטל, חמד עמאר, משה מטלון, עינת וילף, יריב לוין, רוברט טיבייב ואמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התקנת נורה כחולה מהבהבת על מצלמות), התשע”ב–2012, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודה התעבורה (תדירות הפעלת קווי שירות), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת מירי רגב, דניאל בן-סימון, יואל חסון, נחמן שי, דב חנין, , איתן כבל ומרינה סולודקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מקום עריכת בדיקת מידת התלות בעזרת הזולת לגבי מבוטח שמלאו לו 90 שנים ובדיקה חוזרת), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת חיים כץ, משה מטלון, רחל אדטו, דוד רותם, אברהם מיכאלי, מירי רגב, אורי אורבך, אורי אריאל ואיתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משקיפי תנועה, התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, כרמל שאמה-הכהן, חמד עמאר, אמנון כהן ודב חנין; הצעת חוק לקביעת יום ראשון כיום מנוחה במקום יום שישי, התשע”ב–2012, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח נפגעי תאונות), התשע”ב–2012, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב;

נאזם בדר: הצעת חוק משק החשמל (תיקון – פיקוח על תעריפי החשמל), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, , יעקב אדרי, אורלי לוי אבקסיס, יוליה שמאלוב-ברקוביץ ואורי אריאל; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי), התשע”ב–2012, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, , אורלי לוי אבקסיס ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: החלטת ועדת הכלכלה בדבר פיצול הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"א–2011.

נאזם בדר: וכן החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר פיצול הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשס"ח–2008.

נאזם בדר: עוד אודיעכם כי ביום י"ד בטבת התשע"ב, 9 בינואר 2012, הונח על שולחן הכנסת תיקון לאמנה המכוננת את המועצה לשיתוף פעולה בענייני מכס.

נאזם בדר: כמו כן, אבקש להודיעכם, כי חברי הכנסת יואל חסון, יוליה שמאלוב-ברקוביץ ומשה מטלון מבקשים להסיר את שמם מהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הצגת מחירים באמצעות צג אלקטרוני), התשע"א–2011, שמספרה פ/3464/18.

נאזם בדר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למשנה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: אוזלת ידה מול תופעות ההקצנה, האלימות והגזענות בחברה הישראלית;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: נתוני התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית – בניגוד למגמה הכללית

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו, כמו בכל יום שני, שלוש הצעות אי-אמון, הצעותיהן של סיעת קדימה, סיעות העבודה ומרצ וסיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: אנחנו נתחיל בהצעת האי-אמון של סיעת קדימה, אשר אותה חבר הכנסת בילסקי ינמק, כאשר כותרתה היא: אוזלת היד של ממשלת נתניהו מול תופעת ההקצנה, האלימות והגזענות בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: ישיב על הצעת אי-אמון זו, יחד עם הצעת האי-אמון של מרצ והעבודה, השר ארדן במשולב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי, לרשותך עשר דקות.

ראובן ריבלין: אתה מוזמן לבוא ולנמק את הצעתך.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, ידידי השר ארדן, כנסת נכבדה, האמת שהיום זה יום קשה לכולנו, ולי במיוחד.

זאב בילסקי: קרוב ל-17 שנים, בהיותי ראש רשות, קמתי בבוקר בשמחה לעמל יומי.

זאב בילסקי: עוד יום של עבודה, עוד יום של חינוך, עוד יום של בנייה, של עשייה.

זאב בילסקי: ואני רוצה להגיד לך, אדוני ראש הממשלה, היתה לך הזדמנות אתמול בערב לחסוך את הסבל ממיליוני אזרחים במדינת ישראל.

זאב בילסקי: מילא אם זה היה דבר חדש, מילא אם לא היית יודע, מילא אם לא היית רואה איך השלטון המקומי נרמס פה בבית הזה על-ידי ממשלתך, בלי להניד עפעף.

זאב בילסקי: ידעת את זה.

זאב בילסקי: ראית את זה.

זאב בילסקי: אני עצמי אמרתי לך.

זאב בילסקי: חברי, שיושבים פה, סיפרו לך.

זאב בילסקי: אבל לא ראית.

זאב בילסקי: לא שמעת.

זאב בילסקי: וגם כשהיתה לך הזדמנות, לא עשית את מה שהיית צריך לעשות, ואני מקווה שתעשה היום, אדוני ראש הממשלה.

זאב בילסקי: תראה מה קורה בשלטון המקומי.

זאב בילסקי: יש הבדל גדול בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי, אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: מה ההבדל?

זאב בילסקי: לשלטון המרכזי יש בירושלים המדפיס הממשלתי.

זאב בילסקי: חסר – מדפיסים.

זאב בילסקי: לא ראיתי חיוב אישי לשרים.

זאב בילסקי: גם שרים שחורגים, לא ראיתי שמישהו מחייב אותם בחיוב אישי.

זאב בילסקי: ראשי הרשויות, 255 במספר, לא יכולים להדפיס.

זאב בילסקי: הם צריכים להיכנס לגירעונות בגלל פעולותיו של השלטון המרכזי, ופעולותיך שלך ושל שלוחיך, אדוני ראש הממשלה.

זאב בילסקי: וכשהם נכנסים לגירעון, אתה בא אליהם עם חיובים אישיים – למה הוצאת פה, למה הוצאת שם, תשלם מכיסך.

זאב בילסקי: אחד הכלים המרכזיים של השלטון המקומי זה הארנונה.

זאב בילסקי: מה אני יכול לעשות?

זאב בילסקי: אנשים משלמים ארנונה, ובכסף הזה השלטון המקומי מפעיל את השירותים.

זאב בילסקי: אתה רואה, אדוני ראש הממשלה, חקיקה פופוליסטית.

זאב בילסקי: אתה רואה את שר הפנים מקים ועדה ואפילו לא מתאם עם שר האוצר, וקובע שזה וזה וזה וזה לא ישלמו ארנונה.

זאב בילסקי: נהדר.

זאב בילסקי: נפלא.

זאב בילסקי: יש מישהו שמתנגד לא לשלם ארנונה?

זאב בילסקי: כולנו בעד.

זאב בילסקי: אבל, אדוני ראש הממשלה, מי ישלם את זה?

זאב בילסקי: מי ישלם את טוב לבם של אותם שרים שרוצים למצוא חן בעיני קהלים כאלה ואחרים?

זאב בילסקי: אמר לך השלטון המקומי, אדוני, בבקשה, תן לי רשימה – הלוא כל פעם יש לך שר אחר שרוצה להיטיב עם מישהו – תן לי רשימה, שלח צ'ק עם זה ונעשה עסקים.

זאב בילסקי: למה לא?

זאב בילסקי: נתחרה בינינו מי טוב ומיטיב יותר.

זאב בילסקי: מפעל הפיס, אדוני ראש הממשלה – מפעל הפיס הוקם על-ידי השלטון המקומי כדי לעזור לתושבי מדינת ישראל.

זאב בילסקי: זה כסף שהיה צריך להיות כסף שהממשלה מקציבה, ובמקום התקציב שהממשלה נותנת, היא הסכימה עם הרשויות המקומיות שיהיה מפעל הפיס.

זאב בילסקי: במשך השנים כל הזמן הממשלה לוקחת ומורידה קצת ממפעל הפיס לטובת התקציב של הממשלה, עוד כיתות, עוד כיתות.

זאב בילסקי: ואנחנו מסכימים – סליחה, אני אומר "אנחנו", אתה יודע, אדוני, קשה לי להגיד אחרת.

זאב בילסקי: ואנחנו מסכימים, והשלטון המקומי כל פעם מקוצץ.

זאב בילסקי: היום המגמה היא כבר להעביר 70% – אז תלאים את מפעל הפיס, תוציא אותו מהרשויות המקומיות.

זאב בילסקי: אבל גם את זה אתה רוצה – תדבר עם הרשויות המקומיות.

זאב בילסקי: תאגידי המים – אדוני ראש הממשלה, שיהיו לי 10 שקלים על כל פעם שעמדתי פה ודיברתי על העוול שעשיתם עם הקמת תאגידי המים, ולא שמעת.

זאב בילסקי: הצעות חוק שלי ושל חברי נדחו אחת אחרי השנייה.

זאב בילסקי: ובמשך הקמת תאגידי המים גם דחפתם עוד 16% של מע"מ שמשלמים את זה היום על המים, אדוני ראש הממשלה.

זאב בילסקי: אמרת שזה נכון, אמרת שזה צודק, ולא עשית שום דבר.

זאב בילסקי: ואדוני ראש הממשלה, לא האמנתי שהממשלה שלך עד כדי כך יצירתית.

זאב בילסקי: לכל אותן רשויות מקומיות, בדרך כלל בפריפריה, שאתה מקצץ להן במענק האיזון, שהפלת עליהן את תאגידי המים, שעשית את כל מה שאמרתי עד עכשיו – עכשיו יש חוק חדש: לאסור תרומות לרשויות המקומיות.

זאב בילסקי: יש פה ניגוד עניינים.

זאב בילסקי: לא צריך לקבל תרומות.

זאב בילסקי: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, אם לא הייתי מקבל תרומות לעיר שלי – זה לא היה נראה כמו שזה נראה עכשיו, אם הייתי עומד ומחכה עד שהממשלה תיתן משהו.

ראובן ריבלין: למה מותר לחבר כנסת לקבל תרומות, ולראש עיר לא מותר?

זאב בילסקי: תאמין לי, נפלא.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אני כבר, אתה יודע, בניסיוני המועט בבית הזה, אני כבר אפילו לא יכול לספק תשובות של "אולי" ו"בערך".

זאב בילסקי: לא מבין למה.

ראובן ריבלין: לא, אני מבין את ההיגיון שאיש ציבור לא יקבל תרומות.

ראובן ריבלין: אני מבין.

ראובן ריבלין: אבל למה – – –

ציפי לבני: אישית – מדובר על תרומה – – –

זאב בילסקי: תרומה לעיר.

ציפי לבני: מדובר על תרומות לרשות – – – לתושבי הרשות המקומיים.

שלמה מולה: לבניית מרכז קהילתי, לבית-כנסת.

זאב בילסקי: תרומה לעיר.

ראובן ריבלין: לפעמים מתבלבלים, גברתי ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: את לא באזור הזה, אבל לפעמים מתבלבלים.

ציפי לבני: אבל אם רוצים למנוע את זה, שהממשלה תשפה.

ציפי לבני: הממשלה תממן את כל מוסדות הציבור בלי דוח-ברודט שלא מקיימים אותו, בלי כל מה שצריך, אולי – – – מה שחבר הכנסת בילסקי ישיג.

זאב בילסקי: אנחנו ניקח לדוגמה את העיר דימונה.

זאב בילסקי: העיר דימונה, אחת הבעיות מני רבות שיש לה – – –

ראובן ריבלין: למה, קרן ירושלים, קרן תל-אביב.

ראובן ריבלין: כל ירושלים נבנתה – – –

זאב בילסקי: בוודאי, אדוני זוכר את זה.

זאב בילסקי: אני עוד זוכר איך על כיכר של ירושלים – קיבלנו 10 מיליון דולר רק על הכיכר, לקרוא לה בשם שהיא נקראת היום.

ראובן ריבלין: בירושלים, לא הצלחנו לקבל 10 מיליון דולר על רעננה, אבל קצת פחות.

זאב בילסקי: רעננה – מיליון, ירושלים – 10 מיליון, זה פחות או יותר בסדר, אבל אני מדבר על דימונה.

זאב בילסקי: לדימונה יש מזל כמה פעמים – פעם ראשונה שיש להם ראש עיר מהטובים בארץ; עומד היום בראש המאבק של השלטון המקומי.

זאב בילסקי: פעם שנייה – שלא יהיה להם בית-חולים, אין להם כלום.

זאב בילסקי: מי שחולה בלילה בדימונה צריך להתפלל – ישועת השם כהרף עין.

זאב בילסקי: בא אדם נדבן מקליפורניה ותרם כסף כדי שהיום אפשר יהיה לטפל בחולים בדימונה בלילה.

זאב בילסקי: מי שצריך טיפול בכליות, לא צריך לשלוח אותו כל פעם שעות נסיעה בכביש, אלא יכול לקבל את זה בדימונה.

זאב בילסקי: תגיד לי, אדוני ראש הממשלה, מה רע כל כך בזה שדימונה קיבלה את התרומה – הקימה חדר מיון קדמי, חדר טיפול לחולי כליות – מה רע בזה?

זאב בילסקי: אז עכשיו גם את זה אתם הולכים לקחת מהשלטון המקומי?

זאב בילסקי: אדוני ראש הממשלה, כל הסיפור עם השלטון המקומי צריך להיות דו-צדדי.

זאב בילסקי: אתה לא יכול באופן חד-צדדי להחליט.

זאב בילסקי: קיבלת שביתה – אני, אגב, מברך את חברי ראשי השלטון המקומי שהחליטו להפסיק בחינוך המיוחד.

זאב בילסקי: ממחר בבוקר כל תלמידי החינוך המיוחד בארץ יוסעו, יוצאו מכללי המשחק של השביתה; הם לא צריכים לשלם את מחיר השביתה.

זאב בילסקי: אבל, אדוני ראש הממשלה, בוא תיוועד הערב עם ראשי השלטון המקומי ותסיים את הסאגה הזאת, תפסיק את החקיקה הפופוליסטית החד-צדדית, ותחזיר את השלטון המקומי להיות מה שהוא.

זאב בילסקי: אבל, אדוני ראש הממשלה, אם רק בגלל זה הייתי בא לפה ומבקש להביע בך אי-אמון, אתה יודע מה, עוד מילא.

זאב בילסקי: אבל יש נושא שהוא כל כך כואב לי, אדוני ראש הממשלה, אולי מתפקידי הקודם, אולי מהיכרותי עם אנשים נפלאים שאני רואה איך הם צריכים להשתלב בחברה הישראלית, ולכן, זה נכון שאתה לא התחלת בזה, אבל, אדוני ראש הממשלה, מה אפשר לעשות?

זאב בילסקי: כבר עוברות עוד מעט שלוש שנים, ואנחנו רואים ששום דבר לא השתנה, ואני רוצה לדבר על קהילה של כ-130,000 איש יוצאי אתיופיה שחיים בתוכנו.

זאב בילסקי: מי כמוך יודע, אדוני היושב-ראש, איך התרגשנו כולנו ב"מבצע שלמה", ב"מבצע משה", כשהלכנו והבאנו את "ביתא ישראל", אנשים שהלכו ברגל.

זאב בילסקי: ויושב פה ידידי הטוב שלמה מולה.

זאב בילסקי: אני עוד זוכר את היום הראשון שנבחרתי לסוכנות היהודית.

זאב בילסקי: אספנו את כל העובדים, ישב שם שלמה מולה.

זאב בילסקי: אני זוכר אותו, אני זוכר שאחר כך ישבנו אצלי והוא סיפר לי את הסיפור של הצעדה שלו.

זאב בילסקי: שלמה מולה צעד 780 קילומטר מגונדר, שם הוא נולד, לסודן, בדרך-לא-דרך, מקומות ששם נהרגו בארבע-חמש שנים בערך 4,000 איש מבני העדה האתיופית ממחלות, מרעב, ממכות.

זאב בילסקי: הגיעו לפה לארץ, לא הצלחנו לקלוט אותם.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, עלייה כזאת מפוארת הגיעה היום ונדחפת לפינות, ושום דבר לא נעשה כדי לקלוט אותם בצורה מכובדת.

זאב בילסקי: אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש, שמתוך אותם אתיופים שכל כך קשה להם – הלוא כשהוא בא לבקש עבודה יש לו שתי אפשרויות, או בניקיון או בשמירה.

זאב בילסקי: בתוך כל אלה ישנם היום 4,500 אקדמאים, 4,500 אקדמאים שפחות מ-15% מהם מוצאים עבודה כאקדמאים, כי מה לעשות, אדוני היושב-ראש, כל פעם כשהוא בא לעבודה הוא לא מתקבל.

זאב בילסקי: היא מתקבלת, הוא מתקבל – זה לא מתקבל, ההוא לא התקבל.

זאב בילסקי: זאת האמת, וזאת בורות, וזאת גזענות, וזה לפעמים שנאה.

זאב בילסקי: תראה מה שקורה לנו – מתוך החושך הזה צץ גוף שקוראים לו "עולים ביחד".

זאב בילסקי: שתי בנות, יפעת ואדוה, הקימו גוף שעוזר לאתיופים האקדמאים להשיג עבודה.

זאב בילסקי: איזה ברכה, איזה אנשים טובים נרתמו כדי לעזור להם בשיטה של טלפון אחרי טלפון, אחרי טלפון.

זאב בילסקי: תן להם הזדמנות.

זאב בילסקי: היום במדינת ישראל קרן האור היחידה בקליטה זו אותה עמותה של "עולים ביחד", שמנסה לעזור להם אחד אחד, לעשות קורסים, להכשיר אותם שיוכלו למצוא עבודה במקצוע שלהם כאקדמאים; לא בניקיון ולא בשמירה, כי הוא אקדמאי, הוא למד פה בישראל, ויש לו תואר אקדמי.

זאב בילסקי: למה שלא יקבל עבודה?

זאב בילסקי: ומכל העיסוקים של הממשלה, לצערי הרב, הנושא הזה שהוא בנפשנו, שהוא בדמנו, שהוא בכבודנו, נדחק לקרן זווית.

זאב בילסקי: ולכן, כשאני ראיתי את פרץ השנאה שעבר עלינו – ואני חייב גם להגיד מלה טובה לראש העיר של קריית-מלאכי.

זאב בילסקי: זה לא ייאמן איך הוא מייד התייצב, חד-משמעי, לא מגמגם, ואמר לא לתופעות של גזענות, של אלימות, של בערות, לאנשים שלא רוצים שאלה יגורו לידם.

זאב בילסקי: ולכן במדינת ישראל של 2012 אני הייתי מצפה מממשלת ישראל שתעזוב את כל הדברים האחרים שהיא עסוקה בהם היום – ואני רואה במה היא עסוקה, ואנחנו רואים פה שבוע אחר שבוע על מה אנחנו צריכים לעמוד ולהגן, ידידי היושב-ראש; אתה עצמך לפעמים בקושי רב מנסה עדיין לשמור בפני אותה חקיקה, בפני אותם דברים שמושקע בהם כל כך הרבה מאמץ.

זאב בילסקי: בשביל מה?

זאב בילסקי: בשביל מי?

זאב בילסקי: כשיש פה בעיה שהיא בעיית הבעיות של מדינת ישראל; זה לא בעיה שלהם, זאת בעיה שלנו.

זאב בילסקי: ביום רביעי, אדוני היושב-ראש, ב-15:00, תהיה פה הפגנה, ליד משכן הכנסת, וההפגנה הזאת יהיו בה אנשים שהם לא יוצאי אתיופיה, ואנחנו כולנו נתייצב שם לצדם, ואנחנו נקרא לממשלת ישראל: די, תחזירו את הכבוד לעלייה המפוארת מאתיופיה.

זאב בילסקי: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון – גם היא תרצה את בקשתה להבעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: על שתי ההצעות יחד ישיב השר ארדן.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון של סיעות עבודה וחד"ש, שהיא בכותרת:

ראובן ריבלין: גידול של 20% בהתחלות הבנייה בהתנחלויות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מגישה הצעת אי-אמון בשם סיעות מרצ, העבודה – חד"ש גם?

זהבה גלאון: מרצ והעבודה לדעתי.

יואל חסון: זה מלמד על איזה איחוד פוליטי בעתיד?

זהבה גלאון: אני מציעה לא לקפוץ למסקנות חפוזות.

יואל חסון: כזה אני, מה לעשות.

זהבה גלאון: זאת בעיה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, נתונים שפרסם ארגון "שלום עכשיו" – עדיין במצב שהוא יכול לפרסם נתונים; על-פי יוזמות החקיקה שעולות כאן בכנסת, בקרוב הוא גם לא יוכל לעשות את זה.

זהבה גלאון: על-פי הנתונים לסיכום שנת 2011, חלה עלייה של כ-20% בבנייה בהתנחלויות.

זהבה גלאון: מהבחינה הזו זו שנת השיא של שלוש שנות כהונתו של ראש הממשלה נתניהו.

מאיר שטרית: ירושלים נחשבת – – –

זהבה גלאון: לא רק, אדוני.

זהבה גלאון: כ-35% מהבנייה הם בהתנחלויות המבודדות.

זהבה גלאון: כ-650 יחידות – לטובתך, חבר הכנסת שטרית – 650 יחידות דיור הן בהתנחלויות, ממה שנקרא מעבר לתוואי המתוכנן של גדר ההפרדה.

זהבה גלאון: כ-60% ממבני הקבע שנבנו הם צמודי קרקע – וילות, קוטג'ים, בתים פרטיים.

זהבה גלאון: למעלה ממחצית הדירות שנבנו הן עבור הציבור הדתי בלבד.

זהבה גלאון: ובחרתי לפתוח בנתונים האלה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הנתונים האלה מעידים שיש כאן ממשלה שמדברת על הסדר מדיני – ראש הממשלה שעכשיו שלח את השליח שלו לירדן לחדש את השיחות עם הפלסטינים – הרטוריקה היא גבוהה ונשגבת, אבל הפרקטיקה בשטח או הנתונים בשטח מעידים שהבנייה הזו – הנתונים האלה מעידים שיש כאן סכנה לפתרון שתי המדינות.

זהבה גלאון: ממשלת ישראל יוצרת עובדות בשטח שהורסות את הסיכוי להסדר.

זהבה גלאון: תראו מה קורה.

זהבה גלאון: אנחנו כל פעם שומעים איך ממשלת ישראל מפרסמת, באמצעות משרד השיכון, מכרזים לבנייה.

זהבה גלאון: נכון, שאל קודם חבר הכנסת שטרית אם זה במזרח-ירושלים – גם במזרח-ירושלים המגמה היא לכתר את השכונות הפלסטיניות, ליצור רצף טריטוריאלי בין מזרח-ירושלים לגדה כדי למנוע כל אפשרות לחלוקה ולהסדר מדיני; זה מה שעושה הממשלה בשטח.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שרק לפני חודשים מספר בג"ץ קבע שיש לפנות מאחזים בלתי חוקיים.

זהבה גלאון: מה עשתה ממשלת ישראל?

זהבה גלאון: ראש ממשלת ישראל הקים צוות לבחון איך אפשר לעקוף את החלטת בג"ץ, איך אפשר להכשיר גזל, הייתי אומרת, גזל של בנייה על קרקע פלסטינית פרטית.

זהבה גלאון: בכלל, ההחלטות של בג"ץ עבור ממשלת ישראל בהקשר הזה הן בגדר המלצה, כי כבר כשניסו ללכת להסדר בעניין הזה ראינו שהשר בגין הביא הצעה בעניין רמת-גלעד, אני מניחה שזו הצעה שיכולה להעיד על ההצעה שתהיה לגבי מגרון.

זהבה גלאון: לא אמרו – מאחזים בלתי חוקיים שהוקמו באופן בלתי חוקי, לפרק אותם לאלתר, זה לא מה שאמרה ממשלת ישראל או פשרת השר בגין; אמרו שמאחזים בלתי חוקיים שהוקמו שלא כחוק, יועברו להתנחלויות.

זהבה גלאון: זה הפרס שניתן על בנייה בלתי חוקית.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, יש כאן שורה של פעולות שעושה ממשלת ישראל כדי לקבוע עובדות בשטח שלא יאפשרו משא-ומתן מדיני, או שלא יאפשרו – משא-ומתן יכול להתאפשר, אבל שלא יאפשרו להגיע להסדר מדיני.

זהבה גלאון: מפרסמים מכרזים, בונים בהתנחלויות, מכשירים מאחזים בלתי חוקיים, מעבירים מענקים להתנחלויות ממשרד הפנים בהיקף של מיליונים, ויש משא-ומתן רשמי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, המשא-ומתן הרשמי הזה, זה הרבה רוח, איך אומר המשפט הזה?

זהבה גלאון: גשם ורוח ונשיאים אין, איך אומרים את זה?

ראובן ריבלין: כתוב: נשיאים ורוח וגשם אין.

זהבה גלאון: נשיאים ורוח וגשם אין, בדיוק.

ראובן ריבלין: להיפך, מה את אומרת.

גלעד ארדן: – – –

זהבה גלאון: נשיאים ורוח וגשם אין.

ראובן ריבלין: להיפך, את אומרת יש הרבה גשם – – –

זהבה גלאון: לא, אני אומרת, יש הרבה דיבורים, יש משא-ומתן אחרי תקופה ארוכה, אחרי שהקוורטט הבהיר לראש הממשלה נתניהו מה המשמעות של המשך הסרבנות המדינית, אז חזרו לסוג של, או למראית-עין של, או למצג שווא של משא-ומתן, אבל בסופו של דבר ממשלת ישראל נותנת לגיטימציה למתנחלים בשטחים לפעול כאילו אין דין ואין דיין.

זהבה גלאון: קראנו רק לאחרונה את התחקיר המקיף שעשה העיתונאי שחר גינוסר ב"ידיעות אחרונות", ובתחקיר הזה הוא חשף איך בעצם המועצות המקומיות, באמצעות עמותה, באמצעות ועד מתיישבי השומרון, מממנים על חשבון משלם המסים פעולות "תג מחיר" נגד כוחות הביטחון, בגלל הרס מאחזים.

זהבה גלאון: עד שהממשלה מפעילה את הצבא לפעול נגד מאחזים בלתי חוקיים, קמה עמותה בכסות של פעולות חינוך, מקבלת את הכסף שלה ממשלם המסים הישראלי, מכל אחד מאתנו, ובעצם פועלת כדי להעניש את כוחות הביטחון שמבצעים את פעולתם כדת וכדין; ואני מדברת על פעולות "תג מחיר" כנגד כוחות הביטחון.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם ששניים מראשי מועצת יש"ע – או אני לא יודעת מה התפקיד הרשמי שלהם – גם בני קצובר וגם גרשון מסיקה, אני לא טוענת שהם עוסקים בפועל במדיניות או בפעילות "תג מחיר" – הם נותנים לגיטימציה.

זהבה גלאון: הם אמרו, אני מצטטת: "אנחנו צריכים לקדם מדיניות של תגובה על כל פינוי של מאחז בלתי חוקי".

זהבה גלאון: גרשון מסיקה בעצמו, על-פי התחקיר של שחר גינוסר, הזרים עד היום לעמותה הזאת, לוועד מתיישבי השומרון, סכום של 3.5 מיליוני שקלים מכספי העמותה.

זהבה גלאון: בעצם, מה שאומרים היום ראשי המתנחלים, והם מרשים לעצמם לומר את זה כי יש כאן מדיניות של אוזלת-יד, מדיניות רופסת כנגד פורעי חוק, כנגד מי שגובה "תג מחיר" – אני לא מדברת כבר רק מפלסטינים, שעל זה בכלל אף אחד לא פועל נגד פעולות "תג מחיר", אני מדברת עכשיו כנגד כוחות הביטחון.

זהבה גלאון: יש כאן קבוצה שמרשה לעצמה לפעול ביד תקיפה, תוך שימוש במימון של כספי משלמי המסים.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, היועץ המשפטי לממשלה קיבל בזמנו, או קיבל לפני חודשים מספר, גם ממני, מידע ממוסמך, והחליט שלא לפתוח בחקירה נגד ועד יושבי השומרון או ועד מועצת השומרון.

זהבה גלאון: אני קוראת מכאן ליועץ המשפטי לממשלה לפתוח בחקירה בחשד להסתה לאלימות.

זהבה גלאון: אני קוראת לרשם העמותות לבדוק האם ועד מתיישבי השומרון פועל בהתאם למטרות שלשמן הוא הוקם.

זהבה גלאון: היום, אם פותחים גם את עיתון "בשבע" וגם את עיתונות המתנחלים, אנחנו רואים שאפילו נעלמה הבושה.

זהבה גלאון: עיתונות המתנחלים מדווחת על הפעולות של המתנחלים האלה "להפוך כל אירוע לאירוע מתגלגל" – באופן הזה, בכלל בלי להסתיר את זה.

זהבה גלאון: כל הגורמים הרשמיים קוראים את זה, אף אחד לא פועל.

זהבה גלאון: הם אומרים את זה בצורה מסודרת: "אנחנו צריכים לפעול לאירוע מתגלגל על מנת ליצור מוקדי חיכוך ועל מנת להעסיק את הצבא והמשטרה בכמה שיותר מוקדים".

זהבה גלאון: אני מדברת על עיתונות רשמית שמתפרסמת בגלוי, אבל אתם יודעים מה, חברי חברי הכנסת, אין לי טענה למתנחלים.

זהבה גלאון: אם ממשלת ישראל בונה בנייה בלתי חוקית, אם ממשלת ישראל נותנת לגיטימציה להכשרת מאחזים בלתי חוקיים, אם משרד הפנים מעביר מיליוני שקלים להתנחלויות ולמאחזים בלתי חוקיים, אז מה נלין כנגד אזובי הקיר?

זהבה גלאון: יש כאן מדיניות שמזינים האחד את השני, יש לחץ של המתנחלים על ממשלת ישראל, וממשלת ישראל נעתרת לפעילות המתנחלים, לא מעמידה לדין.

זהבה גלאון: ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, לסיים – – כמה זמן עוד יש לי, ברשותך?

ראובן ריבלין: כמעט שלוש דקות.

זהבה גלאון: אוקיי.

זהבה גלאון: – – בכמה ציטוטים שחשבתי שחשוב להביא אותם בפני הכנסת.

זהבה גלאון: מנהיג המתנחלים הוותיק בני קצובר אמר לעלון "בית משיח", זה עלון שחב"ד מוציאה אותו לאור, ואני מצטטת: "הייתי אומר שכיום לדמוקרטיה הישראלית יש תפקיד מרכזי אחד והוא להיעלם מהשטח.

זהבה גלאון: הדמוקרטיה הישראלית סיימה את תפקידה", אומר קצובר, "והיא חייבת להתפרק ולהתכופף בפני היהדות", והוא ממשיך כהנה וכהנה.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, מה שיפה זה שקצובר לא מנסה יותר להעמיד פנים.

זהבה גלאון: אנחנו רואים חלק ממנהיגי המתנחלים והשליחים שלהם כאן בכנסת מתייצבים על הדוכן, מגלגלים עיניים, יוזמים שורה של הצעות חוק שבאות להכשיר גם את מגרון, גם פעולות בלתי חוקיות, מגבים את הפעילות של הטרוריסטים של "תג מחיר", נותנים להם רוח גבית.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מתחת לאפך, בכנסת הזו, מסתובבים אנשים שהם מבוקשים או היו מבוקשים על-ידי השב"כ.

זהבה גלאון: אחד האורחים של אורי אריאל נעצר בחשד לפעילות טרור; חבר הכנסת אלקין, שמענו אותו מודיע לחמ"ל של המתנחלים על פעילות זו או אחרת; ועדת החוקה של הכנסת אירחה לאחרונה טרוריסטים יהודים, נערי הגבעות שהוצא נגדם צו הגבלה.

זהבה גלאון: בכנסת הזו נותנים רוח גבית לפעילות טרוריסטית יהודית.

זהבה גלאון: נותנים רוח גבית.

זהבה גלאון: יש כאן שדולה בכנסת, חברי חברי הכנסת, השדולה לארץ-ישראל, שמעסיקה מרכזת או מרכז בשכר, אני לא יודעת, הכנסת מממנת אותה?

זהבה גלאון: לא שמעתי ששדולה בכנסת יש לה מימון, אבל השדולה לארץ-ישראל בכנסת יש לה מימון.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, כנסת ישראל נותנת רוח גבית לפעילות טרור, לטרוריסטים, לפורעי "תג מחיר", שמקבלים רוח גבית מהממשלה – – –

מאיר שטרית: את אומרת שיש מימון לשדולה מהכנסת?

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: אני לא יודעת מי מממן, לא אמרתי מהכנסת.

זהבה גלאון: אני לא יודעת מי מממן, אבל אם לא הכנסת מממנת ויש פעילות של שדולה בכנסת, זה דבר חמור שבעתיים.

זהבה גלאון: אז אני מציעה לבדוק את זה, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני קוראת לך לבדוק מי מממן את הפעילות של השדולה לארץ-ישראל בכנסת.

זהבה גלאון: למיטב ידיעתי, חברי חברי הכנסת, ניצן הורוביץ ודב חנין פעילים בשדולה ירוקה, שורה של חברי כנסת כאן פעילים בשדולות, ולא שמעתי שיש מימון לפעילות של השדולות, ואם מישהו מבחוץ מממן את זה, הדבר ראוי לבדיקה.

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים ולומר, חברי חברי הכנסת, הנתונים של "שלום עכשיו" על גידול כל כך משמעותי בבנייה בהתנחלויות, שנעשה בעידודה של ממשלת ישראל, שנותנת הכשר למאחזים בלתי חוקיים, שמאפשרת מדיניות של אין דין ואין דיין, פורעי חוק שלא מכירים במרותו של השלטון הנבחר בישראל ומקבלים רוח גבית מהכנסת, ראויים, אדוני היושב-ראש, לבדיקה קצת יותר מעמיקה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מקווה שאת יודעת ש"שלום עכשיו" מקבלים מימון, ובצדק.

זהבה גלאון: "שלום עכשיו" הם גם לא שדולה בכנסת, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אוה, מה פירוש "לא שדולה בכנסת"?

זהבה גלאון: ל"שלום עכשיו" אין שדולה בכנסת.

ראובן ריבלין: הם שדולה בכנסת כמו ארץ-ישראל, מה זה – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, זה מאוד חמור בעיני – אין שדולה של "שלום עכשיו" בכנסת, ואתה היית צריך לענות לי: אני אבדוק מי מממן את הפעילות של השדולה לארץ-ישראל בכנסת.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שאין מימון של הכנסת לשדולה כזאת.

ניצן הורוביץ: יש להם עובד בשכר.

זהבה גלאון: לא אמרתי שהכנסת מממנת – – –

ראובן ריבלין: ואני גם מודיע לך שכל מי שמתיימר להיות שדולה לדף של הכנסת, אנחנו מייד מונעים זאת ממנו.

זהבה גלאון: אני לא אמרתי שהכנסת מממנת, אמרתי – – –

ראובן ריבלין: יש פה פעילויות פוליטיות במחלוקת בציונות שהן ממומנות על-ידי – או נעזרות בגורמים זרים כאלה ואחרים.

זהבה גלאון: אין טענה, אבל לא בתוך הכנסת.

זהבה גלאון: שדולה פורמלית שמקימים חברי כנסת מקבלת מימון – – –

ראובן ריבלין: שהיא ממומנת על-ידי – – –

זהבה גלאון: – – – לא בידי הכנסת, גורם – שהכנסת תבדוק מי הגורם.

ראובן ריבלין: הוא מממן את השדולה?

זהבה גלאון: כן כן, את הפעילות של הגברת שמרכזת את השדולה.

זהבה גלאון: כן, אדוני, אל תקל בזה ראש.

זהבה גלאון: "שלום עכשיו" אין לה שדולה בכנסת.

ראובן ריבלין: מה פירוש, אבל את מאשימה פה האשמה שהיא – – –

זהבה גלאון: אני לא מאשימה – – –

ראובן ריבלין: תראי, יש כל מיני תנועות שפועלות והן ממומנות.

ראובן ריבלין: מה, יש גורמים ב"שלום עכשיו", הם לא ממומנים?

ראובן ריבלין: הם לא עובדים בשכר?

ראובן ריבלין: אני מאוד מעריך את עבודתם.

ראובן ריבלין: אני מתנגד לה, אבל אני מעריך את עבודתם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אין שדולה בכנסת של "שלום עכשיו".

זהבה גלאון: ניצן הורוביץ – יש שדולה שהיא ירוקה, יש לה מרכזת – – – אין לה מרכזת בשכר, למה שתממן את זה?

זהבה גלאון: מה, אני לא ברורה?

ראובן ריבלין: טוב – – –

זהבה גלאון: – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שאין שדולה שממומנת.

ראובן ריבלין: מה, יש אחד מחברי הכנסת שמממנים – – –

זהבה גלאון: למעט השדולה של ארץ-ישראל בכנסת.

זהבה גלאון: אני עומדת מאחורי מה שאני אומרת לך.

ניצן הורוביץ: יש שם עובד בשכר.

ראובן ריבלין: בשדולה?

ראובן ריבלין: אין דבר כזה.

ראובן ריבלין: עובד בשכר של מי?

זהבה גלאון: נראה לך – – –

ראובן ריבלין: יש איזו תנועה שנקראת "שלום עכשיו", למשל "שלום לדורות", היא ממומנת, והיא גם מארגנת, והיא גם מדברת עם ניצן הורוביץ, עם זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: כך כנראה יש – אני לא מבין מה, זה הוא המרכז של השדולה בכנסת, שמקבל?

ראובן ריבלין: לא יעלה על הדעת.

זהבה גלאון: אדוני, אז בבקשה, אני מגלגלת את זה לפתחך.

ראובן ריבלין: אני בטוח שמעמדו הוא כמו מעמד של אדם מאוד מכובד, שהוא המזכיר – מזכ"ל – של כל מיני תנועות בארץ הזאת שחשובות לעניינן.

ראובן ריבלין: אני לא צריך להסכים או להתנגד.

ראובן ריבלין: לא חשוב אם אנחנו מסכימים או מתנגדים להן.

זהבה גלאון: נכון, אבל, אדוני, לא זה הדיון.

ראובן ריבלין: מה, הוא מממן את חברי הכנסת, הוא לוקח אותם, קונה להם – – –

זהבה גלאון: אדוני, יש פעילות של שדולה בכנסת.

זהבה גלאון: כל שדולה בכנסת פועלת באופן לגיטימי.

זהבה גלאון: תמיד אחד מהעוזרים של חברי הכנסת מפעיל אותה.

זהבה גלאון: יש כאן שדולה שיש לה מפעיל שמקבל מימון חיצוני ומפעיל שדולה בתוך הבית הזה.

ראובן ריבלין: מה פירוש "מפעיל את חברי הכנסת"?

ניצן הורוביץ: מרכז את הפעילות.

זהבה גלאון: מזמן, מרכז – – –

ראובן ריבלין: מה זה "מרכז"?

ראובן ריבלין: הוא מרכז רעיון – ארץ-ישראל השלמה, למשל, אז זה אסור?

ראובן ריבלין: הוא, אסור לו להתפרנס?

זהבה גלאון: לא, אני בעד, אני בעד.

ראובן ריבלין: אני פשוט לא – אני לא עולה לסוף דעתכם, אני מוכרח לומר לכם.

ראובן ריבלין: אם הייתם באים ואומרים שאסור שיהיה שום גורם שמקבל שכר שישפיע על חברי הכנסת, זה דבר לא מתקבל על הדעת, נו.

ראובן ריבלין: אני אבדוק את מה שאת אומרת, אם באמת יש שוני מתנועות אחרות, כי כל תנועה שהיא תנועה פוליטית מנסה להשפיע בראש ובראשונה על מקבלי ההחלטות, שזה הכנסת.

זהבה גלאון: זה בסדר, לא זאת הבעיה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר יעלה ויבוא וישיב על שתי הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על שתי הצעות האי-אמון, אבל אולי לפני שאני אתחיל להתייחס עניינית, כיוון שאדוני היושב-ראש תמיד מוטרד, ובצדק, כמובן, מכבודה של הכנסת, והתנהגות חברי הכנסת, בטח ראשי הוועדות – והציבור צופה, הציבור בוחן את כולנו ומתרשם איך אנחנו נוהגים איש בחברו, איך אנחנו מדברים איש לרעהו, אם אנחנו ממהרים לכנות כינויי גנאי או רחמנא ליצלן לשפוך מים האחד על השני, או שאנחנו קודם בודקים דברים לעומק ולא משתמשים בגופים או ועדות או סמכויות שיש לנו כדי לקדם אינטרסים אישיים – אז אני חייב להעיר – ושוב, זה קשור לאי-אמון שהאופוזיציה רוחשת לממשלה המכהנת – שהיום, כאשר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון החליט באופן חד-צדדי שהוא משתמש בוועדתו במסגרת הפריימריז שלו לראשות קדימה ומפזר את הוועדה, כי ראש הממשלה לא הסכים לומר את הטקסט שחבר הכנסת מופז הכתיב לו, וחבר הכנסת מופז אף כינס את עיתונאי הכנסת והודיע להם – דרכם – שהם צריכים להודיע לאזרחי ישראל שיש להם – כך אני מניח כתב לו היועץ האסטרטגי, או השד יודע מי כתב לו, כי בדרך כלל אני לא רגיל שזהו סגנונו של שאול מופז שלא בתקופת בחירות – שיש להם ראש ממשלה שקרן – שקרן בתחום המדיני, שקרן בתחום הכלכלי, שקרן בתחום החברתי – ועד שלא יקרה מה ששאול מופז ירצה ועדת החוץ והביטחון לא תמשיך לעסוק בתפקיד הכל-כך חשוב שיש לה.

גלעד ארדן: אז אני סבור, אדוני היושב-ראש, שבמסגרת הכללים שאנחנו רוצים לראות פה האחד כלפי השני, מה שחבר הכנסת מופז עשה היום זאת חרפה, זאת בושה – גם לפגוע בדיונים של הוועדה, גם להשתמש בוועדה הזאת במסגרת – זה לא הפעם הראשונה, אבל היום זה הגיע אולי לשיא – להשתמש בה במסגרת המירוץ שלו בפריימריז, וגם לקלל את ראש ממשלת ישראל בדברים – ואני אסביר למה אני אומר – שהוא האחרון שיכול לדבר עליהם.

גלעד ארדן: אנחנו יכולים להתווכח כאן על דרך, לחלוק אם הגישה של מישהו מאתנו היא נכונה – אני לא מסכים עם זהבה גלאון בשום דבר, אבל ברור לי שהיא רוצה לעשות טוב למדינת ישראל, לשיטתה, אבל, שוב, ללכת ולבזות ראש ממשלה, כאשר שאול מופז משתמש במלים כל כך בזויות, אני חושב שזה לא לכבודנו.

גלעד ארדן: ואני הייתי רוצה להפנות מפה כמה שאלות לשאול מופז, שאלות כמובן תיאורטיות, כדי להבין איך הוא מאבחן שקרנות, כי יכול להיות שאנחנו לא מדברים על אותה תכונה.

גלעד ארדן: למשל, אדם שמתנגד לבניית גדר ההפרדה, ואז, לאחר שגדר ההפרדה הופכת להיות מאוד פופולרית, הוא פתאום תומך בה – אדם כזה, לדעתו של מופז, הוא שקרן או שהוא לא שקרן?

גלעד ארדן: אני אעלה ברמת הדוגמאות מאחת לשנייה: אדם שאומר ב-2008 שתקיפה באירן היא בלתי נמנעת, ואז מחיר הנפט בעולם קופץ, כי אותו אדם קוראים לו שאול מופז ויש לו תפקיד חשוב בביטחון מדינת ישראל, ולפני כמה חודשים, במסגרת המירוץ שלו, אומר לנחום ברנע שזה רעיון מסוכן, והוא תוקף אותו – אדם כזה, שאול מופז, הוא שקרן, או שהוא לא שקרן?

גלעד ארדן: דוגמה שלישית: כשאתה אומר לציבור שתוכנית הנסיגה של עמרם מצנע מעזה ויישובים בשומרון היא סכנה למדינת ישראל, או שאתה אומר ב-2003: מי שתומך בנסיגה חד-צדדית לא היה כאן בשנתיים וחצי האחרונות, ולאחר מכן, כשראש הממשלה שרון שמחליט לקדם את תוכנית ההתנתקות לוחץ עליך ומאיים עליך שתאבד את תפקידך, אז אתה גם תומך בה, גם פועל להדחת הרמטכ"ל יעלון שמתנגד לה וגם מיישם אותה – אדם שנוהג כך הוא שקרן, או שהוא לא שקרן?

גלעד ארדן: ואולי הדוגמה הקיצונית ביותר, אדוני היושב-ראש, וכולנו זוכרים אותה, זו ההתמודדות הפתטית של שאול מופז על ראשות הליכוד, כאשר – ורבים מאתנו הלכנו שולל – הוא מסייר בשכונת-התקווה, אני כבר לא זוכר באיזה שוק, ושולח מכתב לכולנו, וכותב: אני, שאול מופז, מתחייב להישאר בליכוד בכל מצב, ואף מגדיל לעשות שאול מופז ואומר: בית לא עוזבים; והבית שלו זה הליכוד, כולם יודעים.

גלעד ארדן: אבל זה, חברי חברי הכנסת, ביום שישי.

גלעד ארדן: ביום ראשון, כשראש הממשלה שרון כבר מבטיח לו את תיק הביטחון בקדימה, שאול מופז שלנו מכנס מסיבת עיתונאים, עוזב את הליכוד, שבמהלך סוף השבוע כמובן השתנה.

גלעד ארדן: אז אדם כזה, שמציג ביום שישי מצג אחד לציבור על דרכו הפוליטית וביום ראשון משנה אותו ב-180 מעלות, הוא שקרן, או שהוא לא שקרן?

גלעד ארדן: אבל אין לי ציפיות בנושא הזה, כיוון שגם כאשר שאול מופז ניסה להסביר לעיתונאים את ההחלטות שלו, הוא אמר כך: איני רואה שום בעיה ושום סוגיה בנושא אמינות.

גלעד ארדן: כך אמר שאול מופז כשביקשו ממנו להסביר את הזיגזג מספר לא-יודע-כמה שהוא עשה בדרכו הפוליטית.

גלעד ארדן: לכן, כשאדם כזה מחווה דעה על ראש ממשלת ישראל, אני חושב שצריך לקחת זאת בעירבון מוגבל.

גלעד ארדן: וזה מזכיר לי עוד דבר, שגם לאחר ההפסד שלו לציפי לבני הוא הודיע על פסק זמן מהחיים הפוליטיים, אז – ידידנו שאול, פסק זמן, אולי בכדורסל זה – כמה שניות, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: דקה.

גלעד ארדן: דקה.

גלעד ארדן: בפוליטיקה, כשאומרים "פסק זמן" לא מתכוונים לחודש.

גלעד ארדן: אז אולי כדאי שתיקח קצת פסק זמן לחשוב על ערכים ועל אמת ושקר ותחזור אלינו עם תובנות אחרות לגמרי.

גלעד ארדן: עד כאן לגבי מה שקרה היום בכנסת, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: ואשר להצעות האי-אמון, אני מבקש להתייחס בראש ובראשונה – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, אותי הוא לא הטעה כחבר הליכוד, כי אני קיבלתי את המכתב יום אחרי שהוא הודיע שהוא עוזב את הליכוד.

גלעד ארדן: אז למה הוא לא הטעה אותך?

ראובן ריבלין: הוא לא הפתיע אותי כי קודם הוא הודיע לי שהוא עוזב – – –

גלעד ארדן: אה, כי ההודעה שלו היתה ביום ראשון והמכתבים שלו הגיעו יום שני.

גלעד ארדן: אבל אני ראיתי אותו כבר ביום שישי בטלוויזיה, כשבשכונת-התקווה אחד מהליכודניקים אמר לו: תתחייב שלא תעזוב את הליכוד.

גלעד ארדן: בסיור.

גלעד ארדן: הוא אמר לו: אני הייתי בליכוד לפניך, ואני אהיה הרבה אחריך.

ראובן ריבלין: סיפרו לך מה היה בטלוויזיה, אתה הרי לא תראה.

גלעד ארדן: לא לא, את זה ראיתי בשידור מצולם.

ראובן ריבלין: אתה לא רואה – – –

גלעד ארדן: אני מזהה את מופז.

גלעד ארדן: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, אני הזדהיתי כמעט עם כל מלה שאמר חבר הכנסת בילסקי בנושא תופעות ההקצנה והגזענות בחברה הישראלית, רק לא הצלחתי להבין איך הוא קושר את זה דווקא לממשלה או לראש הממשלה הנוכחי.

גלעד ארדן: אני חושב שראש הממשלה – ושוב, מי שרוצה לאטום את אוזניו אוטם אותן, אבל ראש הממשלה, מעל כל במה, ובכל הזדמנות, מגנה כל תופעה של הקצנה, כל תופעה של אלימות, כל תופעה של גזענות בחברה הישראלית.

גלעד ארדן: כאשר זה כמובן גם מגיע לאלימות, או לפעולות שהן בלתי חוקיות – ובעניין הזה אנחנו לא עושים שום הבחנה אם זה גזענות נגד הקהילה האתיופית, או הפרת החוק, או אם מדובר בתופעות של הדרת נשים – הגינוי וההתבטאויות החריפות של ראש הממשלה הם מיידיים, כולל הפעולות, בין שאלו פעולות מול השרה לבנת, יושבת-ראש ועדת השרים למעמד האשה, בין שזה מול השר לביטחון הפנים, או מפכ"ל המשטרה, או כל מי שצריך לפעול מייד כדי להעניש את מי שפועל באופן גזעני, באופן שמפר חוק, באופן שמפלה.

גלעד ארדן: גם בעניין הזה, כאשר בקהילה האתיופית הביעו את מצוקתם ואת אכזבתם, שאף אני מזדהה אתה וחושב שהיא מוצדקת, ראש הממשלה הנחה מייד – שוב, הוא לא אמר: כל מה שאנחנו עושים הוא בסדר, אין שום דבר שצריך לתקן, להיפך.

גלעד ארדן: ראש הממשלה קרא מייד ליועצו לענייני עלייה מאתיופיה אדמסו אללי, שהוא, דרך אגב, הבא בתור ברשימת הליכוד לכנסת.

גלעד ארדן: יכול להיות, לפעמים אני חושב, שאולי היה כדאי שהייתי נוסע לאו"ם, ואז גם לנו היה חבר כנסת באמת ראוי שמייצג את הקהילה האתיופית, כפי שעושה זאת בכשרון רב חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, נדמה לי שבילסקי קצת יכול להתחרט על דבריו, כי לבוא ולומר שהקהילה האתיופית לא נקלטה בישראל – היא לא נקלטה אולי מספיק טוב, אבל ברוך השם – – –

גלעד ארדן: לא יודע, אולי אם נשאל ברעננה אז אולי שם נגלה שאולי אין מספיק קליטה, אני לא יודע.

אלכס מילר: – – – רעננה.

שלמה מולה: אני מקבל את גישתו של היושב-ראש.

ראובן ריבלין: שוב, זה לא טוב לקהילה.

ראובן ריבלין: יש הרבה מה לשפר בהרבה דברים בארץ הזאת, אבל נדמה לי שאמירתו של בילסקי – לא רציתי, כי אני באמת מכבד ומעריך אותו, עשה רבות בקהילתו, אבל לבוא ולומר שהקהילה האתיופית לא נתקבלה?

ראובן ריבלין: מילא, מלאה אפילו הכנסת בחברינו, בכל – – –

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, יש לומר בכנות, אני לא יודע אם זו תופעה חברתית כלל-עולמית שוותיקים תמיד מתייחסים לא מספיק יפה לחדשים יותר – – –

ראובן ריבלין: נכון, נכון, זה אצלנו – – –

גלעד ארדן: זה קרה עם כל גלי העלייה, אבל זה קורה אולי אפילו ביתר שאת כלפי הקהילה האתיופית, ואין ספק שיש לנו הרבה מאוד מה לשפר ומה לתקן, ואנחנו בהחלט מודעים לכך ופועלים בנושא הזה.

גלעד ארדן: ואני לא חושב שגם בנושא הזה, לכרוך את זה בהצעות אי-אמון או לקשר את זה, כאילו יש פה מישהו שבמודע או בזדון רוצה – או מעלים עין מהנושא הזה, זה ממש לא המצב.

גלעד ארדן: זה לא המצב כלפי הקהילה האתיופית, שכל כך יקרה לנו, וזה בטח לא המצב לגבי התופעות של קיצוניות, אם כלפי חיילי צה"ל מצד מתיישבי יהודה ושומרון ואם כל התופעות של קיצוניות ואלימות.

גלעד ארדן: אני חייב לומר שלפעמים – וזה בטח יעורר עלי קצת ביקורת – התגובות, כשמדובר על קיצוניות ואלימות מצד המתיישבים, שאני מגנה אותן בכל תוקף ואני מקווה שכל מי שמרים יד על חייל או איש צבא ישב מאחורי סורג ובריח, אבל כשזה קורה בהפגנות שהן מסווגות כ"חברתיות" / "מחאה נגד הממשלה", בואו נגיד שאת המקהלה התקשורתית שקוראת מייד להוקיע את אלה שהתעמתו פיזית עם שוטרים והרימו עליהם יד או זרקו עליהם איזה ביצה סרוחה, להוקיע אותם מייד – אל עמוד הקלון, להעמיד אותם בבתי-דין צבאיים, לנקוט לגביהם מעצרים מינהליים – נו, אני פחות רואה את התקשורת הישראלית מנהלת קמפיין מתוזמר בנושאים הללו.

גלעד ארדן: ואני חושב שכשמדברים על גינויים לאלימות מכל סוג שהוא, בטח כלפי עובדי המדינה, חיילי צה"ל, שוטרי משטרת ישראל, אנחנו צריכים לנקוט סטנדרטים אחידים, בין שהאלימות באה מימין, בין שהיא באה מחלק כזה בחברה הישראלית או מחלק אחר.

גלעד ארדן: הדמוקרטיה מאפשרת מחאה, אבל למחאה יש גבולות, אדוני היושב-ראש, וזו בדיוק העמדה של ראש הממשלה.

גלעד ארדן: כך אנחנו נפעל נגד מי שיורק, או מי שמתנכל, או מי שמרים יד, ולא משנה אם זה נגד נשים, חיילי צה"ל, שוטרים, וכן הלאה וכן הלאה.

גלעד ארדן: את הפעולות נגד הדרת נשים פירטתי בשבוע שעבר וציינתי כאן את הפעילות של ועדת השרים למעמד האשה, ואם יהיה צורך ואני אחוש שהכנסת לא הפנימה אותן אז בסיכום שלי אני אפרט אותן, כדי לא לחזור פעמיים.

גלעד ארדן: אבל אני רוצה גם להתייחס לדברים שציינה חברת הכנסת גלאון.

גלעד ארדן: אני אפילו לא כל כך מבין את ההאשמה הספציפית כלפי הממשלה הנוכחית, אלא אם כן שוב לא הבנתי את חברת הכנסת גלאון, ומדובר בהאשמה של עשרות שנים נגד כל ממשלות ישראל לדורותיהן, כי הרי אנחנו לפעמים גם מואשמים שהגידול בתקופת הממשלה הנוכחית הוא יותר קטן מהגידול שהיה באוכלוסיית יו"ש בזמן אולמרט או ברק.

גלעד ארדן: אז אני לא בטוח, אני מקווה שאני – – –

זהבה גלאון: אפשר?

גלעד ארדן: כן, אם היושב-ראש מסכים, כמובן.

דוד רותם: אתה לא צריך להתנצל.

ראובן ריבלין: רק לפני כן, זהבה, את ודאי תשמחי לדעת שביציע האורחים, כנראה מכיוון שידעו שגם את מדברת, נמצאים תלמידים מבית-הספר "דוד ילין" מחיפה.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: בבקשה, זהבה.

דוד רותם: אדוני השר, אתה לא צריך להתנצל, עשית מעשה טוב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני השר, בשנת 2011, שזו השנה השלישית לכהונתה של ממשלת נתניהו, חלה עלייה של 20% בבנייה בהתנחלויות.

גלעד ארדן: מול מה?

זהבה גלאון: מול שנה קודמת ומול שנה קודמת.

זהבה גלאון: עלייה אחת של – – –

גלעד ארדן: טוב, היתה שנה אחת של הקפאה, אז רק 20% עלייה זו בושה גדולה בעבורנו.

זהבה גלאון: אה, הבנתי.

גלעד ארדן: היתה שנה של הקפאה.

גלעד ארדן: טוב, יכול להיות שחברת הכנסת גלאון לא כל כך מעודכנת במדיניות שהיתה נהוגה בכל ממשלות ישראל, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: טוב, בכל זאת סיעת מרצ היום, לצערה, לא מייצגת חלק נרחב מאוד של החברה בישראל, אבל הייתי רוצה לעדכן את חברת הכנסת גלאון שהמדיניות של הממשלה הנוכחית לגבי הבנייה ביהודה ושומרון – ושוב, בלי קשר לעמדתי האישית, אני מייצג כאן את ראש ממשלת ישראל ואת הממשלה כולה – המדיניות ביהודה ושומרון לא השתנתה, והיא זהה לחלוטין לזו של כל ממשלות ישראל, וכל ממשלת ישראל בנו ביהודה ושומרון, ודווקא הממשלה הנוכחית ביצעה צעד חסר תקדים; שוב, אני התנגדתי לו, אבל לשיטתו של ראש הממשלה, וגם של הגברת קלינטון, שעמדה כאן ובירכה את ראש הממשלה ואמרה באנגלית שמדובר בצעד חסר תקדים, וכל זאת כדי להניע את תהליך השלום עם הפלסטינים.

גלעד ארדן: אני לצערי לא זוכר שחברת הכנסת גלאון, שאז נדמה לי עוד היתה מחוץ לכנסת, אני לא זוכר שהיא מינפה את אותה תקופת הקפאה.

גלעד ארדן: הרי אם אתה תולה את זה שאין שלום בבנייה בהתנחלויות, אז כשאין בנייה, אתה אמור מייד לרוץ אל הצד הפלסטיני ולהגיד לו: הנה צעד בונה אמון, בואו חזרו אל שולחן המשא-ומתן ותוכיחו שאתם, הצד הפלסטיני, מחויבים לתהליך, ורק מדינת ישראל, מדינתה של גלאון, היא זו שאשמה כמו תמיד, לטענתה של חברת הכנסת גלאון, בכך שאין שלום ואין תהליך שלום.

גלעד ארדן: אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, הממשלה לא מקבלת את העובדה שההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון היא המכשול לשלום.

גלעד ארדן: אנחנו סבורים שהבעיה היא הרבה יותר שורשית, והיא נעוצה בכך שגם המנהיגות הפלסטינית, ולצערנו גם חלקים מאוד רחבים בעם הפלסטיני, שאינני יודע להגדיר את גודלם, אבל כשאני רואה את ההסתה במסגדים ובמערכת החינוך, ואת הסירוב העיקש המתואם בין ההנהגה הפלסטינית לבין הנהגת ערביי ישראל להגיד, אפילו ברמז, שגם כאשר יהיו כאן שתי מדינות אחת מהן תהיה מדינה יהודית – ואני מכיר את זה שאתם אומרים לנו: למה אתם צריכים?

גלעד ארדן: אנחנו באמת לא צריכים שתודיעו שזאת מדינה יהודית.

גלעד ארדן: אבל השאלה היא, למה זה כל כך מפחיד אתכם?

גלעד ארדן: או שאתם כל כך לא מעוניינים שכאשר יהיו כאן שתי מדינות אחת מהן תהיה מדינה פלסטינית ואחת מדינה יהודית?

גלעד ארדן: זאת הבעיה השורשית שמונעת השגת הסכמי שלום.

גלעד ארדן: ועד אז, חברת הכנסת גלאון, שאת בעיני בתחום של זכויות אדם – האמנתי לך הרבה מאוד שנים שאת לא מפלה, לא משנה דתיים–חילונים, ימנים–שמאלנים, גברים ונשים – אני מאוד מתפלא לשמוע אותך מצטטת נתונים מספריים יבשים כאילו שלא מדובר בבני-אדם, כאילו שעד שאין פתרון לסכסוך בינינו לבין הפלסטינים, אותה אוכלוסייה ביהודה ושומרון – מה, הם לא בני-אדם?

גלעד ארדן: אם הם מולידים ילדים, לא היית רוצה שהילדים הללו, יהיה להם איפה לגור?

גלעד ארדן: תהיה להם קופת-חולים?

גלעד ארדן: יהיה להם גן-ילדים?

גלעד ארדן: האם אנחנו נצופף אותם במבנים צפופים ומיושנים עם גגות אזבסט בני עשרות שנים, ובלבד שחס וחלילה לא תראי עלייה במספרים היבשים בבנייה של המטרים הרבועים ביהודה ושומרון?

גלעד ארדן: אני חושב שכולנו כאן מצפים ממך, כמי שמובילה תמיד את המאבק למען זכויות אדם, להתייחס גם לזכויות האדם של המתיישבים היהודים ביהודה ושומרון.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר ארדן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את מוחמד ברכה בשם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להעלות את ההצעה לאי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר שמחון, שנמצא פה במבואה, לשמוע את נימוקיו של חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: הכותרת: נתוני התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית – בניגוד למגמה הכללית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אני אתחיל בנושא כשייכנס השר שמחון.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: עד אז אינני מפעיל את השעון.

מוחמד ברכה: בינתיים, חברת הכנסת גלאון, כנראה שהשר ארדן – אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – כנראה השר ארדן לא מעודכן במספרים, והוא מפיץ את מעשה הרמייה שנקרא "הקפאה", אותם עשרה חודשים שנקראו "הקפאה", אמרו שיבנו רק לצורך הגידול הטבעי.

מוחמד ברכה: הגידול הטבעי הוא 2.5%-2%.

מוחמד ברכה: העלייה באחוז הבנייה בחודשי ההקפאה היתה יותר מ-6% על-פי הנתונים הרשמיים.

מוחמד ברכה: לכן שאף אחד לא יבוא ויספר לנו סיפורים על "הקפאה" ו"חסר תקדים" וכל מיני דברים כאלה.

שלום שמחון: לא שמעת את הסיפורים שלי.

מוחמד ברכה: שנייה-שנייה.

ראובן ריבלין: הוא עוד לא התחיל.

מוחמד ברכה: עוד לא התחלתי, אני מחכה לך.

מוחמד ברכה: עוד לא התחלתי.

מוחמד ברכה: זה פשוט אחד מהנושאים שממשלת נתניהו הפיצה בעולם כאחד ממעשי הרמייה המובהקים ביותר.

מוחמד ברכה: והמספרים שאני נותן הם לא המספרים, לא שלי, ואין לי כלים כדי למדוד, אלה מספרים רשמיים של הממשלה, אז השר ארדן יכול להרשות לעצמו, ויגיד מה שיגיד, ללא קשר עם האמת.

מוחמד ברכה: העניין של הכרה במדינה יהודית או לא יהודית – רוצים להכיר במדינה פלסטינית, אבל אומרים לנו: אז מה, מדינת ישראל, איך תהיה?

מוחמד ברכה: מדינה של שני עמים?

מוחמד ברכה: מי שמקבע – וכאן אני עובר לנושא שלשמו הגשנו את האי-אמון.

מוחמד ברכה: מי שמקבע את המצב שיש מבחינה חברתית – מבחינה לאומית כמובן, יש ערבים ויש יהודים, אבל מבחינה חברתית יש שתי חברות עם מאפיינים שונים לחלוטין – זה ממשלות ישראל לדורותיהן.

מוחמד ברכה: מדברים על האתיופים, אם הם התקבלו בחברה או לא התקבלו בחברה.

מוחמד ברכה: הם כאן סך הכול כמה שנים?

מוחמד ברכה: עשר, 20, 30 שנה?

מוחמד ברכה: הרוסים שבאו מברית-המועצות, הגל הגדול היה בסוף שנות ה-80, תחילת ה-90, בתוך עשר שנים ממוצע ההכנסה של האזרחים שמקורם מחבר המדינות – ממוצע ההכנסה היה כממוצע הכללי של כלל האזרחים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, אחרי 64 שנים, מאז קום המדינה האוכלוסייה הערבית כאן, יש שתי מגמות, שתי שיטות חברתיות – אחת ליהודים ואחת לערבים.

מוחמד ברכה: האפליה על בסיס לאומי גזעני היא לא תקלה במדיניות של ממשלה זו או אחרת, אלא היא built in, היא משהו מובנה בכל הממשלות.

מוחמד ברכה: וכאן אני אביא לכם, רבותי חברי הכנסת, נתונים, וכמובן הנתונים הם לא מבית היוצר שלי, אלא מהמוסד לביטוח הלאומי, מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מדינת ישראל, ולא משום מקום אחר, אפילו לא מה-OECD.

מוחמד ברכה: מספרים לנו שהאבטלה ירדה לשיעור שלא היה כדוגמתו מאז 1978, הגיעה ל-5%.

מוחמד ברכה: נכון, יפה.

מוחמד ברכה: אבל כשעושים את הפילוח, רואים תמונה אחרת, תמונה אחרת לחלוטין.

מוחמד ברכה: אומרים לנו שהעוני ירד במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: כשמפלחים את העוני של היהודים לעומת העוני של הערבים, רואים שיש כאן שתי שיטות.

מוחמד ברכה: אומנם מספר העניים והמשפחות העניות היהודיות ירד ב-5,400 משפחות, ולעומת זאת היתה עלייה – סליחה, להיפך.

מוחמד ברכה: ירידה של 1,800 משפחות בקרב היהודים, אבל לעומת זאת היתה עלייה של 5,400 משפחות ערביות שנכנסו למעגל העוני.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, הנתונים האלה, אדוני השר, הם הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הם הנתונים של המוסד לביטוח לאומי.

מוחמד ברכה: כשמדברים על 5% אבטלה בכלל בישראל, אני אביא לך נתונים שאתה יכול למצוא בקלות, שאחוז האבטלה המוצהרת – אתה יודע איך מודדים את האבטלה, זאת אומרת, יש יישובים קטנים שאין בהם לשכות תעסוקה ויש מקומות שזה קצת מתחת ל-10%, ואז זה לא נחשב וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אבל אני מדבר על אחוזי האבטלה המוצהרים, המוכרים על-ידי המוסדות הרשמיים במדינה – אחוז האבטלה בקרב האוכלוסייה הערבית הוא 14%, לעומת 5% בנתונים הקיימים.

מוחמד ברכה: אני אביא בפני הכנסת רשימה של ערים ערביות – – –

שלום שמחון: אתה יודע כמה זה היה כשהממשלה התחילה לעבוד?

מוחמד ברכה: לא, לא, לא.

מוחמד ברכה: אמרתי "הממשלות לדורותיהן", וכל ממשלה נושאת באחריות.

שלום שמחון: תקשיב לי רגע.

שלום שמחון: תקשיב שנייה לשאלה, כי לא בטוח שהבנתי.

שלום שמחון: אתה אמרת שהנתון לפי הלמ"ס הוא 14% היום.

שלום שמחון: שאלתי אותך שאלה, האם אתה יודע מה היה אחוז האבטלה כאשר הממשלה הנוכחית הושבעה?

מוחמד ברכה: תשמע, בסוף הכול יתבהר.

מוחמד ברכה: הכול יתבהר.

מוחמד ברכה: תיכף.

שלום שמחון: פשוט שהם ייתנו – – –

מוחמד ברכה: ברור.

מוחמד ברכה: אתה רוצה עכשיו להגיד שהממשלה היא אבירת השוויון?

מוחמד ברכה: נו, באמת.

מוחמד ברכה: אתה יודע איפה אתה יושב.

מוחמד ברכה: אתה יודע עם מי אתה יושב בכלל?

מוחמד ברכה: אתה בא למכור לי את הסחורה הזאת?

מוחמד ברכה: באמת.

שלום שמחון: אל תהפוך את זה לאישי.

מוחמד ברכה: העיר נצרת, יש בה 75,000 תושבים, ואחוז האבטלה הוא 13.6%, ואם להמשיך לגבי גברים ונשים: 42% מהם גברים ו-58% נשים.

מוחמד ברכה: אום-אל-פחם – 49,000 תושבים, ואחוז האבטלה המוכר על-ידי הלמ"ס הוא 28.8%.

מוחמד ברכה: שפרעם – 37,000 תושבים – 17.7%.

מוחמד ברכה: רהט – 51,000 – 34% של אבטלה מוכרת ומוצהרת על-ידי הלמ"ס.

מוחמד ברכה: טייבה – 38,000, אחוז האבטלה 22.9%.

מוחמד ברכה: טירה – 24,000, אחוז האבטלה הוא 4.3%.

מוחמד ברכה: באקה-אל-ע'רביה – 23,000, אחוז האבטלה הוא 6%.

מוחמד ברכה: תמרה – 30,000, ואחוז האבטלה – 23.3%, וכך הלאה וכך הלאה.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני השר, אם אנחנו עושים את הפעולה המתמטית הפשוטה, מחשבים כמה הערבים הם בכוח העבודה במדינת ישראל, ומהו ממוצע האבטלה – הערבים הם 14.5% בכוח העבודה, וממוצע האבטלה הוא כ-14%, וזה אומר בעצם: 40% מסך כל המובטלים במדינת ישראל הם ערבים.

מוחמד ברכה: זה דבר שצריך להוות כתם על מצחה של הממשלה, וכל ממשלה.

מוחמד ברכה: אבל מצד שני זה גם אומר שהאבטלה בקרב הערבים היא פי-ארבעה עד פי-חמישה מהאבטלה בקרב האזרחים היהודים.

מוחמד ברכה: אחרי 64 שנים אנחנו עומדים על הנתונים האלה, ומספרים לנו על דמוקרטיה ושוויון?

מוחמד ברכה: הדמוקרטיה איננה כוללת את הזכות לעבוד, את הזכות להתפרנס בכבוד, הזכות לשוויון מינימלי?

מוחמד ברכה: מספרים לנו שהבעיה היא שהנשים הערביות אינן עובדות, ומספרים לנו סיפורים על מנטליות, ועל תרבות, ועל מנהגים, וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אדוני השר, אני אומר לך: אלה שקרים.

מוחמד ברכה: אלה שקרים.

מוחמד ברכה: קודם כול, בחברה הערבית המסורתית, שהיתה חברה פלאחית, האשה והגבר עבדו יחד.

מוחמד ברכה: באה מדינת ישראל והפקיעה את האדמות, ואז הגברים יצאו לחפש עבודה והנשים נשארו בבית.

מוחמד ברכה: זה העיקר.

מוחמד ברכה: אבל חוץ מזה, כשאין מקומות עבודה ביישוב – היה דיון כאן לפני כמה חודשים, בנוכחות ראש הממשלה – היו 40 חתימות – ובאנו ואמרנו ודיברנו על כך שצריך לספק מקומות עבודה במיוחד לנשים ביישובים הערביים.

מוחמד ברכה: הוא אמר שהם חושבים לשפר את התחבורה הציבורית ולהקים גני טרום-חובה.

מוחמד ברכה: יפה.

מוחמד ברכה: מה זה עוזר?

מוחמד ברכה: זה טוב, אבל אם אתה לא מביא את מקום העבודה לתוך היישוב, איזו אשה, עקרת-בית או אם לילדים, תעזוב את הבית כל יום ל-12 שעות?

מוחמד ברכה: זה לא לאשה ערבייה.

מוחמד ברכה: זה אשה יהודייה, אשה פולנייה, אשה מכל מקום אחר.

מוחמד ברכה: לכן – תפסיקו עם הסיפורים האלה, ולמכור את הלוקשים האלה.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על 78% מכלל הנשים הערביות, שאינן מוצאות עבודה.

מוחמד ברכה: החשיבה הקולוניאליסטית של מנהגים ושל מנטליות ושל – כאילו הבאתם את הנאורות לכאן, לאותם אנשים פרימיטיבים.

מוחמד ברכה: זה פשוט דבר בזוי.

מוחמד ברכה: אדוני השר, נעבור לעניין ממוצע השכר.

מוחמד ברכה: לפי הדוחות האחרונים, שמתייחסים לשנת 2009, ממוצע השכר בקרב הערבים הוא 68% מממוצע השכר במדינה.

מוחמד ברכה: רק להשוואה – וגם זה נתונים של הלמ"ס – הממוצע בקרב יהודים מזרחיים הוא 102% הממוצע הכללי, ובקרב אשכנזים הוא קרוב ל-110%.

מוחמד ברכה: זה בעצם אומר הכול.

מוחמד ברכה: אבל כשאתה הולך ומדבר על ממוצע השכר של נשים ערביות שעובדות, ממוצע השכר שלהן הוא 50% מהממוצע במשק.

מוחמד ברכה: זה כתב אישום.

מוחמד ברכה: זה כתם שמישהו צריך להסיר אותו על-ידי אימוץ מדיניות אחרת.

מוחמד ברכה: אם מדברים על השכר, אני אתן שלוש-ארבע דוגמאות של ערים, כפי שעשיתי קודם.

מוחמד ברכה: בעיר נצרת ממוצע השכר הוא 70% מהממוצע הכללי.

מוחמד ברכה: אחוז אלה שמקבלים עד לשכר מינימום הוא 40%.

מוחמד ברכה: הממוצע הכללי 32%-31%.

מוחמד ברכה: באום-אל-פחם ממוצע השכר של האנשים העובדים הוא 67%, ברהט זה 64%, וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אלה נתונים שהם לא מקרה; הם לא תקלה.

מוחמד ברכה: הם תולדה של מדיניות מכוּונת שבאה כדי לכפות על האוכלוסייה הערבית נחשלות ועוני.

מוחמד ברכה: גם כשמקימים אזורי תעשייה – אתה גם שר התמ"ת, שר התעשייה והמסחר – ומקימים את זה על אדמות של ערבים, לא נותנים ליישובים הערביים ליהנות מזה.

מוחמד ברכה: היה צריך להילחם כדי שתהיה חלוקת רווחים בין יישובים.

מוחמד ברכה: גם זה לא מתבצע.

מוחמד ברכה: מהערבים לוקחים את האדמה, מפקיעים את האדמה, והרווחים הולכים – אני נותן דוגמה את נצרת-עילית.

מוחמד ברכה: אזור התעשייה של ציפורי, שנמצא בקו אוויר מעבר לכפר-כנא, ומבחינה מוניציפלית הוא שייך לנצרת-עילית.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: אני רוצה להביא גם דבר שהוא בידי הממשלה, בידי הממשלה ישירות, והוא אחוז העובדים הערבים במשרדי הממשלה ובמוסדות רשמיים.

מוחמד ברכה: כאמור, אחוז כוח העבודה הערבי הוא 14.5%.

מוחמד ברכה: במשרד הפנים, שזה רשויות מקומיות, האחוז הוא גבוה – 36.7%.

מוחמד ברכה: במשרד הרווחה אחוז העובדים הערבים הוא 10%, במשרד החינוך – 8.5%, במשרד החקלאות הוא 7%, במשרד התשתיות הלאומיות הוא 6.9%.

מוחמד ברכה: כשמגיעים למשרד ראש הממשלה, למשל, זה 1.8%, וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, האפליה קיימת בכל מערכות השלטון ובכל מערכות המדיניות וקביעת המדיניות, ואני חושב שהגיע הזמן – מזמן הגיע הזמן.

מוחמד ברכה: מה אני אומר "הגיע הזמן" – אני צוחק על עצמי?

מוחמד ברכה: מזמן הגיע הזמן שהממשלה תנקוט מדיניות של שוויון.

מוחמד ברכה: איך עושים את זה?

מוחמד ברכה: באים ועושים צילום מצב של סקר צרכים – גם בחינוך, גם בתשתיות וגם בתעסוקה, ובכל הדברים, וגם בחקלאות.

מוחמד ברכה: ואז, בתוך חמש, שש, שבע שנים קובעים תוכנית לסגירת הפער.

יעקב אדרי: תודה.

מוחמד ברכה: ואל תספרו לנו על שתי מדינות.

מוחמד ברכה: מי שקובע את ההפרדה, מי שמקבע את ההפרדה, זה הממשלות, כולל הממשלה הזאת, שאני חושב שהיא זכאית לאי-אמון מוחלט.

מוחמד ברכה: יש הרבה נתונים אחרים, אבל מפאת הזמן – קוצר הזמן – אני לא יכול לתת אותם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת .

יעקב אדרי: ישיב שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, השר שלום שמחון.

יעקב אדרי: בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ברכה, קודם כול, המצב הוא רע.

שלום שמחון: כל מה שהתכוונתי לשאול אותך – זה פשוט לעשות את הניסיון לבחון את המשמעות של מה שקרה בשנים האחרונות.

שלום שמחון: אין לי שום כוונה להתחסד, אני אומר מראש שהמצב הוא לא טוב, ותיכף אני גם אפרט יותר ויותר מה אנחנו עושים.

שלום שמחון: אבל קצת – להגיד כמה מלים לגבי העובדות בהנחה שהנתונים שאתה הצגת בפתיחת הדברים הם נתונים נכונים.

שלום שמחון: אתה הצבעת על כך שאחוז האבטלה במגזר הערבי על-פי הלמ"ס הוא 14%.

שלום שמחון: אז כל מה שאני התכוונתי להגיד לך הוא שהממשלה הנוכחית קיבלה את האבטלה ב-2009, כאשר היא הושבעה, ברמה של 21%.

שלום שמחון: אלה הנתונים – על-פי אותם נתונים.

שלום שמחון: אני קורא את אותם נתונים שאתה קורא, אני לא קורא נתונים אחרים.

שלום שמחון: המשמעות של הדבר היא שבשלוש השנים האחרונות היתה ירידה באבטלה בהיקף של בערך 30% במגזר.

שלום שמחון: אז לצד הנתון הנורא הזה, של 14% – והוא נתון קשה – צריך גם להגיד מה עברנו בשלוש השנים האחרונות.

שלום שמחון: זה על-פי אותו למ"ס שאתה קראת ממנו.

שלום שמחון: לא קראתי ממקום אחר, ואני גם יכול להגיד את הירידה שהיתה בכל שנה.

שלום שמחון: אנחנו קיבלנו את זה ב-21%, וזה ירד לנתון שאתה מדבר עליו.

שלום שמחון: זה לא בזכותי, כמובן.

שלום שמחון: אני רק אומר את השתלשלות הדברים.

שלום שמחון: הוא היה ב-2009 אחוז הרבה יותר נורא.

שלום שמחון: זה לא עושה לי טוב, הממוצע הזה, כי גם הממוצע של 5%, שהוא על-פי הלמ"ס – אגב, הנתון של שירות התעסוקה הוא לא 5%, הוא קצת יותר גבוה, אבל נגיד, אם הולכים על הלמ"ס – כדי שנדבר שנינו באותה שפה – נכון, הנתון הוא 5%, אבל הוא כולל את מי שנמצא בתוך עולם העבודה, לא את מי שלא נמצא בעולם העבודה.

שלום שמחון: זה נתון אחד שצריך להגיד לפני שאני פותח את הנאום שלי במענה – – –

מוחמד ברכה: – – –

שלום שמחון: בסדר, אני רק אומר.

שלום שמחון: אני פשוט מנסה לא לייפות את המצב, רק להציג את העובדות.

שלום שמחון: אמרתי מראש, אני לא אשכנע אותך שהנתונים הם גרועים, כי הם גרועים – על זה שנינו מסכימים.

שלום שמחון: אני רק אומר מה קרה בשלוש השנים האחרונות.

שלום שמחון: תיכף אני אפרט מה עשינו.

שלום שמחון: זה נתון אחד.

שלום שמחון: עובדה שיש במדינת ישראל אבטלה נמוכה – גם אותה צריך לקחת בקונוטציות הנכונות.

שלום שמחון: כי בסוף היא לא אומדת מגזרים שלמים שלא נמצאים בעולם העבודה.

שלום שמחון: הם לא בעסק, הם בכלל לא נמצאים בעולם העבודה, ולכן סביר להניח שהנתון הוא הרבה יותר גבוה גם ממה שאתה אומר וגם ממה שאני אומר.

מוחמד ברכה: – – –

שלום שמחון: בשני הנתונים מדובר על אבטלה אחרת.

שלום שמחון: אבל מתוך אלה שנמצאים במעגל העבודה זה הנתון.

שלום שמחון: לגבי הנתון השני שאתה הזכרת, וגם אותו אני אומר טרום התשובה הדי-ארוכה שאני הכנתי להצעת האי-אמון שלך, צריך גם להגיד משהו לגבי הנושא של העיסוק הקודם בתחום החקלאות של מגזר המיעוטים בישראל, כפי שהצגת אותו.

שלום שמחון: אתה אמרת, היום הפקיעו את האדמות – הנשים כבר לא עובדות בחקלאות.

שלום שמחון: זה מציג באופן פשטני את הבעיה, אני אגיד לכם למה.

שלום שמחון: כיוון שהניסיון להישען רק על העובדה שבחלק מהמקומות אולי היו הפקעות, כן או לא, אני לא נכנס לזה – הוא בפירוש לא נכון.

שלום שמחון: אני ניסיתי במשך שנים ארוכות לפתח את החקלאות במגזר המיעוטים בהרבה מאוד תיקונים שניסיתי לעשות במהלך הזמן.

שלום שמחון: הבעיה היא קצת שונה – – –

מוחמד ברכה: כמה אנשים מתפרנסים עכשיו מחקלאות?

שלום שמחון: תן לי להגיד לך – – –

מוחמד ברכה: אני אומר לך, 80%–90% – – –

שלום שמחון: ברכה, בוא לא נהפוך את זה – – –

מוחמד ברכה: – – – פחות מ-1%.

שלום שמחון: אבל אני לא רוצה להפוך את זה לוויכוח בינינו – – –

מוחמד ברכה: לא, זה לא ויכוח.

שלום שמחון: רק כדי להציג לך את הנתון.

מוחמד ברכה: כמו שאתה מפתח – – –

שלום שמחון: שמע, כשאני הייתי ילד גדלתי במושב חקלאי.

שלום שמחון: 100% האנשים שחיו במושב התפרנסו מחקלאות, וברוך השם, ההורים שלי חינכו אותי, גידלו אותי מהחקלאות הקטנה הזאת.

שלום שמחון: אבל הזמנים השתנו.

שלום שמחון: אם תבוא היום לבדוק אצלי במושב מי עוסק בחקלאות – לא עוסקים גם 10% בחקלאות.

שלום שמחון: השנים קצת השתנו מכל מיני סיבות.

שלום שמחון: מאחר שהחקלאות הלכה למקום אחר, ליחידות גדולות, עם טכנולוגיה אחרת – זה מצד אחד – יש מושג שנקרא בחקלאות "קללת הברכה".

שלום שמחון: מה הוא אומר?

שלום שמחון: הוא אומר שככל שאתה מתקדם ומתפתח צריך אותך פחות.

שלום שמחון: בין יתר הדברים שקרו במגזר זה חוקי הירושה.

שלום שמחון: עצם העובדה שבכל פעם יחידת שטח מתחלקת לשניים ואחר כך לארבעה ואחר כך לשמונה ועניינים – אי-אפשר לקיים חקלאות מ-2 דונם.

שלום שמחון: אני ניסיתי לעשות את זה יותר מפעם אחת, לחפש מנופים כלכליים שייקחו את כל 4-3-2 הדונם האלו ויעשו מהם חקלאות שהיא גדולה, מתפתחת, מתקדמת, ומפרנסת חלק מהאנשים.

שלום שמחון: לכן לא אצלכם וגם לא אצלנו – היום אם אתה בא אלי למושב, אין 10% שמתפרנסים מחקלאות; ואנחנו לא גרים נורא רחוק זה מזה.

שלום שמחון: זה דבר שאפשר לבדוק אותו גם ביישובים שיותר קרובים למקום המגורים שלך.

שלום שמחון: אלה עובדות שאני לא נכנס אליהן.

שלום שמחון: זה נכון שבחלק גדול של העולם עדיין עשרות אחוזים במדינות שונות מתפרנסים מחקלאות, אבל איזו חקלאות יש שם ואיזו פרנסה יש שם?

שלום שמחון: גם בסין יש עשרות אחוזים.

שלום שמחון: אתה יודע מה הסינים עושים בימים האלה?

שלום שמחון: הסינים החליטו בחומש הקרוב, בשש-שבע השנים הקרובות, להעביר 400 מיליון איש מחקלאות לעיר, כי הם מבינים שזהו, אי-אפשר יותר להתפרנס מהדבר הזה.

שלום שמחון: אבל אלה נקודות פתיחה.

שלום שמחון: בכל מקרה, הנתונים האחרונים שמעידים על ירידה באבטלה מצביעים בראש ובראשונה על כך שהתוכניות שאותן הפעילה ומפעילה הממשלה למיגור האבטלה החלו לשאת פרי.

שלום שמחון: נתתי לך את הנתון שאתה השתמשת בו – בכל זאת יש ירידה של 30% מהאבטלה שהיתה לפני שלוש שנים.

שלום שמחון: יחד עם זאת ברור לנו כי בתחומים ובמקומות מסוימים, במגזר הערבי למשל, אף שהפעילות המיועדת נמצאת בעיצומה – העבודה רבה, ועוד מוקדם לראות את התוצאות בשטח.

שלום שמחון: מצב התעסוקה במגזרים השונים, ובראשם המגזר הערבי, ראוי לתשומת לב ולטיפול ייחודי.

שלום שמחון: אנו מודעים לכך, ולשם כך מקצה הממשלה תקציבים כבדים ומפעילה תוכניות ארוכות טווח.

שלום שמחון: האי-שוויון נובע, בין היתר, מטעמים כמו היצע עבודות מצומצם במגזר הערבי ומגורים ביישובים שבהם היצע העבודות קטן, קושי בכניסה לשוק העבודה ונגישות מוגבלת לענפי התעשייה המתקדמים, מיעוט הרשתות החברתיות בקרב האוכלוסייה הערבית – רשתות אשר מסייעות בחיפוש ומציאת משרות.

שלום שמחון: משרד התמ"ת מפעיל כלים רבים למיגור האי-שוויון ולטיפול בחסמים אלה במגזרי המיעוטים השונים: הוא תומך בהכשרות מקצועיות, מפעיל תוכניות לעידוד יזמות עסקית שתרחיב את התעסוקה בתחומי הפריפריה, מפעיל תוכניות לעידוד התעסוקה ברמה המקומית בשיתוף ובתיאום הרשויות, תומך בפתיחתם ובהרחבתם של מעונות-יום וצהרונים במגזר הבדואי לעידוד תעסוקת נשות המגזר, ועוד מגוון פרויקטים שדורשים ליווי לאורך כל הדרך.

שלום שמחון: בבסיס כל הדברים חשוב להזכיר כי הממשלה אימצה את המלצות דוח ועדת-אקשטיין שמינה שר התמ"ת, להעלות את שיעור התעסוקה של נשים ערביות מ-22% כיום ל-42% בשנת 2020, ושל גברים ערבים מ-70% כיום ל-78% בשנת 2020.

שלום שמחון: ברור לנו כי עמידה ביעדים אלה הכרחית להגדלת שיעור התעסוקה הכללי במשק, והיא זו שתוביל לשוויון בנתונים הבין-מגזריים.

שלום שמחון: כאן המקום לפרט ולציין ולו כמה מההשקעות והתקציבים שהקצה המשרד לטיפול בנושאים אלה.

שלום שמחון: כך, למשל, משנת 2010 עד 2014 פועלת תוכנית חומש לפיתוח כלכלי של 13 יישובים ערביים, דרוזיים ובדואיים – בצפון, במרכז ובדרום.

שלום שמחון: תקציב התוכנית עומד על 778.5 מיליון שקל.

שלום שמחון: תוכנית חומש זו מתמקדת בהרחבה ובשיפור אזורי התעשייה, בהקמת מרכזי תעסוקה למבקשי עבודה, בחינת חסמי השקעות במגזר, קידום הקמת חברות כלכליות לאזורי התעשייה במקומות אלה, חידוש מרכזי מסחר, הסבה מקצועית לאקדמאים, בדגש על נשים, וקידום תוכניות חדשות והרחבת תוכניות קיימות לייזום עסקים קטנים ובינוניים.

שלום שמחון: תוכנית חיונית נוספת היא תוכנית רב-שנתית לשנים 2011–2014 המיועדת ליישובי הדרוזים והצ'רקסים.

שלום שמחון: תקציב התוכנית עומד על 649 מיליון שקל, והיא מתמקדת בעידוד עסקים קטנים ובינוניים, הקמת מרכזי תעסוקה, פיתוח אזורי תעשייה ושילוב רשויות במינהלות אזורי תעשייה קיימים.

שלום שמחון: עוד תוכנית שמשרד התמ"ת מפעיל היא תוכנית רב-שנתית שממשלת ישראל אימצה, לפיתוח ולהעצמת היישובים הבדואיים בצפון הארץ בשנים 2011–2015.

שלום שמחון: עבור היישובים הבדואיים בדרום מפעיל משרד התמ"ת תוכנית רב-שנתית לאותן שנים, תוכנית בהיקף של 347.8 מיליון שקל.

שלום שמחון: מקומו המרכזי של משרד התמ"ת בתוכנית בא לידי ביטוי בהקמת מרכזי תעסוקה ובהרחבה משמעותית של היצע המסגרות לילדים במטרה לעודד יציאת נשים בדואיות לעבודה.

שלום שמחון: נוסף על כך יוענקו הטבות וסיוע למעסיקים שיעסיקו עובדים מהמגזר, תבוצע פעילות ממוקדת לפיתוח יזמות ועסקים קטנים ויורחבו אזורי תעשייה.

שלום שמחון: ידוע לנו כי פעילותם של מרכזי תעסוקה היא חיונית.

שלום שמחון: אנו רואים חשיבות רבה בהפעלתם במגזרים שבהם שיעורי התעסוקה נמוכים, תוך שימת דגש על הנשים במגזרים אלה.

שלום שמחון: מרכזי התעסוקה הקיימים והעתידים לקום מופעלים על-ידי היחידה המיועדת לכך במטה לפיתוח אזורי שבמשרדי.

שלום שמחון: מרכזי התעסוקה בחברה הבדואית בתוכנית "ריאן" הם יוזמה של המטה לפיתוח אזורי במשרד התמ"ת בשיתוף המשרד לפיתוח הנגב והגליל ו"ג'וינט ישראל".

שלום שמחון: בשנת 2010 הוקם מרכז בבאר-שבע, בחורה ובשגב-שלום, וב-2011 הוקמה שלוחה נוספת ברהט.

שלום שמחון: משנת ההקמה עד אוקטובר 2010 סייעו המרכזים לכ-921 פונים, מתוכם כ-449 נשים בדואיות.

שלום שמחון: אני רוצה להמשיך, ברשותך.

שלום שמחון: תוכנית נוספת שתוצאותיה נבחנו במחקר והוכתרה כיעילה ומוצלחת היא "רשות מקדמת תעסוקה".

שלום שמחון: תוכנית זו כוללת הפעלת מרכזי תעסוקה – זה מעבר לשירות התעסוקה.

חנא סוייד: זה מספיק, כי זה יסגור את כל הפערים.

שלום שמחון: רק שנייה, למה, מה קרה?

חנא סוייד: לא צריך עוד.

אחמד טיבי: אדוני, תשאיר משהו ליהודים.

שלום שמחון: לא גמרתי, יש לי עוד הרבה.

יעקב אדרי: סליחה, תנו לשר להשיב.

שלום שמחון: לא גמרתי.

אחמד טיבי: תשאיר משהו.

יעקב אדרי: תודה על העזרה שלכם, אבל תנו לשר להשיב.

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: תאמינו, מכיוון שזה חבר הכנסת ברכה, ואני מעריך אותו, התאמצתי על התשובה, מה אתם רוצים?

חנא סוייד: אתה סגרת את כל הפערים.

שלום שמחון: בחייאת אללה, התאמצתי על התשובה הזאת.

שלום שמחון: גם אם אחר כך לא תקבל אותה, אני רוצה בשבילו לתת את התשובה, מה אתה רוצה?

חנא סוייד: כל תקציב נוסף זה כבר יפתח פער לרעת היהודים.

אחמד טיבי: תשאיר, תשאיר משהו ליהודים.

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: אני התאמצתי בשבילכם, למה אתם אומרים את זה?

שלום שמחון: אני הרי לא נחשב קיצוני או משהו.

שלום שמחון: תקשיבו.

שלום שמחון: אז תן לי להמשיך.

חנא סוייד: זה הרבה.

אחמד טיבי: אנחנו חוזרים כל יום ליישוב, לא מרגישים.

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי.

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: אני ישבתי, הכנתי שיעורי-בית, כתבתי את כל מה שאני עושה.

שלום שמחון: אחר כך ממילא אתם תצביעו אי-אמון, אז מה זה משנה?

שלום שמחון: תן לי לפחות לפרט.

אחמד טיבי: למרות ההישגים, אתה אומר, למרות ההישגים.

שלום שמחון: למרות הכול – אמרתי בהתחלה שהמצב קשה.

שלום שמחון: אני לא משקר.

מוחמד ברכה: אני מת, אדוני השר, אני מת לחיות במדינה שאתה מדבר עליה.

שלום שמחון: תוכנית נוספת שתוצאותיה נבחנו במחקר והוכתרה כיעילה ומוצלחת היא "רשות מקדמת תעסוקה".

שלום שמחון: תוכנית זו כוללת הפעלת מרכזי תעסוקה במגזר המיעוטים העירוני.

שלום שמחון: היא מופעלת על-ידי משרד התמ"ת משנת 2011, ותורחב לתוכנית רב-שנתית החל בשנה זו, שנת 2012.

שלום שמחון: גברתי – – –

יעקב אדרי: חברת הכנסת אורלי, בבקשה.

חנא סוייד: היושב-ראש, קח משהו לג'סר-א-זרקא, שאתה נורא רוצה לעזור לה.

שלום שמחון: אני לאט-לאט אגיע.

שלום שמחון: אני אגיע גם לשם.

יעקב אדרי: אני מאוד מודה לך על העזרה.

שלום שמחון: אתה יכול לבדוק אותי.

שלום שמחון: אני אתן לך את הנאום בסוף, תן אותו למבקר המדינה, תשאל אותו אם אני עושה את זה או לא עושה את זה.

שלום שמחון: מה אתה רוצה?

חנא סוייד: בסדר.

שלום שמחון: "רשות מקדמת תעסוקה" מספקת פתרון לאלפי בלתי מועסקים ביישובי הפריפריה.

שלום שמחון: היא כבר פועלת בהצלחה ביישובים עכו, סח'נין, תמרה, כאבול, אום-אל-פחם ומזרח-ירושלים.

שלום שמחון: לפי דעתי שלושתכם נופלים באזורים האלה.

שלום שמחון: בשנת 2011 היה תקציב משרד התמ"ת למרכזי "רשות מקדמת תעסוקה" במגזר הערבי 1.3 מיליון שקל, ותקציב בהיקף דומה יעבור למרכזים גם בשנת 2012.

שלום שמחון: נוסף על אלה קיימים ופועלים מיזמים משותפים של משרד התמ"ת וארגונים מן המגזר השלישי, המציגים תוכניות פיילוט במטרה לקדם תעסוקה והשמה למגוון אוכלוסיות בפריפריה, דוגמת אוכלוסיית המיעוטים.

שלום שמחון: כזה הוא למשל מיזם משותף עם ארגון "צופן", שמטרתו לקדם את תעשיית ההיי-טק בחברה הערבית בישראל.

שלום שמחון: בדצמבר 2011 יצא לדרך הקורס הראשון.

שלום שמחון: דוגמה נוספת היא עמותת "בעצמי", המציגה תוכנית פיילוט שמטרתה לשלב ולקדם בשוק התעסוקה נשים מאוכלוסיית המיעוטים.

שלום שמחון: הפעילות עתידה להתחיל ממש בימים אלה.

שלום שמחון: "מסלול תעסוקה" הוא עוד דוגמה; תוכנית של מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת המסבסדת שכר של עובדים חדשים בתעשייה ובשירותים במתן עדיפות לבני המיעוטים.

שלום שמחון: בשנת 2011 אושר סיוע בהיקף של כ-19 מיליון שקלים, כאשר משמעות הדבר היא תוספת של כ-350 משרות.

שלום שמחון: ובכלל, מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת מעודד הקמה והרחבה של מפעלים, מבנים ומלונות, אשר יקבלו מעמד של מפעל מאושר לתוכנית ההשקעות.

שלום שמחון: בשנת 2011 אושרו ארבע בקשות לחברות ביישובי המיעוטים בהיקף השקעה של כ-100 מיליון שקל, ותוספת של כ-200 מועסקים.

שלום שמחון: המדען הראשי במשרד התמ"ת פועל גם הוא למימון תוכניות מחקר ופיתוח במגזר.

שלום שמחון: בשנת 2011 אושר לחממת NGT בנצרת, שכולכם מכירים אותה, במסגרת תוכנית החממות – – –

חנא סוייד: מה זה NGT?

שלום שמחון: NGT זה בנצרת.

שלום שמחון: – – – במסגרת תוכנית החממות הטכנולוגיות, מימון של ארבע תוכניות מחקר ופיתוח בהיקף של 5 מיליון שקל, מענק מדינה.

שלום שמחון: סך כל תמיכת המדען הראשי במו"פ במגזר המיעוטים הסתכמה בשנת 2011 ב-5.8 מיליון שקל במונחי מענק.

שלום שמחון: ככל שהדבר נוגע בהכשרה מקצועית, חשוב לציין כי מגזרי המיעוטים משתתפים בכל פעולות האגף, אף מעל לחלקם היחסי באוכלוסייה.

שלום שמחון: בפעילות זו אוכל לציין הכשרת נוער – הנדסאים – ומבוגרים.

שלום שמחון: ההשקעות בתחום זה גבוהות, והפעילות ענפה במיוחד.

שלום שמחון: בשנת 2011 הסתכמה עלות ההכשרות השונות למגזר המיעוטים – מותר לי להגיד את המספר?

שלום שמחון: – בכ-186 מיליון שקל.

שלום שמחון: לתמיכה בפיתוח והצטיידות במרכזי ההכשרה הטכנולוגית במגזר המיעוטים הוקצו בשנת 2011, חוץ מהקודם, עוד 106,000 שקל.

שלום שמחון: התקיימו 25 סדנאות להכנה לעבודה בהעצמה אישית לכ-450 נשים.

שלום שמחון: להכשרת הנדסאים וטכנאים במגזר הוקצו כ-29 מיליון שקלים.

שלום שמחון: בשנת הלימודים תשע"א הוכשרו 3,850 תלמידים הכשרות מקצועיות ביום, ובערב הוקצו מעל 25 מיליון שקל, והשתתפו בהן 11,360 תלמידים.

שלום שמחון: 11,360 תלמידים.

שלום שמחון: בעבור בתי-ספר מקצועיים לנוער הוקצו יותר מ-132 מיליון שקל, ולקחו בהם חלק 5,080 תלמידים.

שלום שמחון: 5,080 תלמידים בשנת הלימודים תשע"א.

שלום שמחון: עוד אפשר לציין כי משרד התמ"ת מפעיל מרכז ממשלתי להכשרה מקצועית בעיר תמרה.

שלום שמחון: כאמור, כלי אחר לעידוד התעסוקה הוא פיתוחם והרחבתם של אזורי תעשייה ביישובי המגזרים.

שלום שמחון: בשנת 2011 השקיע משרד התמ"ת 69.6 מיליון שקל באזורי תעשייה ביישובים מוסלמיים, דרוזיים, נוצריים ובדואיים, כולל לראשונה בקרקע פרטית.

שלום שמחון: טיפוח היזמות העסקית – – –

חנא סוייד: אפשר למנות אחד, איפה הוא?

שלום שמחון: בוודאי.

שלום שמחון: תקבל ממני – מה שאתה רוצה אתה תקבל.

שלום שמחון: מה שאתה רוצה.

שלום שמחון: אמרתי לך, אני בסוף נותן לך את הנאום, ואני מרשה לך ללכת אתו לאן שאתה רוצה, לבדוק אותי.

חנא סוייד: לא, אני שואל אם זכור לך כשר – – –

שלום שמחון: אבל אני אתן לך.

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: אני עצמי הכרזתי על הקמת – – –

חנא סוייד: זה לא עניין אישי, אדוני השר.

חנא סוייד: אני שואל אותך שאלה בתום לב: האם זכור לך שם של אזור תעשייה שהוקם בשנת 2011?

חנא סוייד: השאלה בתום לב.

שלום שמחון: אבל הסברתי.

שלום שמחון: אמרתי לך כרגע, ב-2011 הכרזתי על אזור תעשייה מרחבי בעיר שפרעם, שיכלול 11 רשויות ערביות.

חנא סוייד: זה לא הוקם.

שלום שמחון: תן לי, אבל זה יוקם.

שלום שמחון: בחייאת דינכ, מה, אתה לוחץ על כפתור?

שלום שמחון: באמת.

שלום שמחון: אתה שואל אותי נתונים – – –

חנא סוייד: – – –

יעקב אדרי: תן לשר לסיים.

שלום שמחון: שמע, אני מבין שקשה לך עם התשובה, אבל האמת היא – לך אני אומר דוגרי – יש לי על מה להתגאות – זה לא שהמצב הוא טוב – אז אני נהנה להציג את זה גם בפניך וגם בפני החברים האחרים.

שלום שמחון: תהיה קשוב.

שלום שמחון: אמרתי לך, אתה רוצה פירוט של 69 מיליון השקלים באזורי התעשייה ביישובים המוסלמיים והדרוזיים?

שלום שמחון: תקבל ממני רשימה, מה אתה רוצה?

שלום שמחון: מפורטת.

שלום שמחון: אמרתי לך, כל מלה פה, כל נתון פה, עבדו על זה כמה ימים.

שלום שמחון: תקבל ממני כל רשימה מפורטת שאתה רוצה, אבל בוא תיהנה יחד אתי.

שלום שמחון: זה לא מספיק, אל תתבלבל, אני חושב שאפשר לעשות פי-שניים, אל תטעה בחלק הזה, אבל לפחות שאתה תדע מה אנחנו עושים.

חנא סוייד: מה שבטוח הוא שאני לא מתבלבל.

חנא סוייד: זה בטוח.

חנא סוייד: יכול להיות שאתה מתבלבל.

שלום שמחון: בסדר, מאה אחוז, אבל גם אני לא מתבלבל.

שלום שמחון: אני רוצה להשקיע יותר במגזר המיעוטים, רק בוא תקשיב מה הספקנו לעשות עד עכשיו.

שלום שמחון: אגב, לא הכול אני, גם קודמי לתפקיד עשו את אותו הדבר, אני בסך הכול המשכתי.

שלום שמחון: אבל אני מראה לך את המגמה.

שלום שמחון: טיפוח היזמות העסקית ועידודה הם אמצעי נוסף להגברת התעסוקה באזורי הפריפריה.

שלום שמחון: הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים מפעילה תוכניות וכלי תמיכה שונים בתחום.

שלום שמחון: בשנת 2011 הפעילה הסוכנות קרן הלוואות מיוחדת לעידוד יזמות של נשים ערביות בהיקף של כ-3.6 מיליון שקל.

שלום שמחון: בשנה זו קיבלו העסקים במגזר המיעוטים הלוואות בסך 64 מיליון שקלים מהקרן להלוואות לעסקים קטנים ובינוניים.

שלום שמחון: בשנה זו תוקצב סיוע לעסקים ויזמים מהחברה הערבית דרך מוקדי השטח בהיקף של כ-9 מיליון שקל.

שלום שמחון: פעילות זו כללה הקמת שני מרכזי עסקים בשפרעם ונצרת, ותקצוב של עשרות קבוצות מהתוכנית המצליחה "יוזמים עסק", המסייעת ומלווה יזמים חדשים בדרך להקמת עסקים.

שלום שמחון: 350 יזמים ובעלי עסקים קיבלו ייעוץ במסגרת תוכניות הייעוץ השונות של הסוכנות בהיקף של כ-9,000 שעות ובתקציב של כ-2.5 מיליון שקל.

שלום שמחון: זה יצא, אנחנו בשנה חדשה.

שלום שמחון: זה היה קודם.

שלום שמחון: משרד התמ"ת רואה חשיבות רבה בעידוד יציאה לעבודה בקרב נשים במגזר.

שלום שמחון: בשנת לימודים זו שוהים במעונות ובמשפחתונים כ-3,000 פעוטות, כשהמשרד מסייע במימון בסך של כ-32 מיליון שקל.

שלום שמחון: בצהרונים שוהים כ-1,270 ילדים ופעוטות, כאשר המשרד מסייע במימון בסך של כ-3.2 מיליון שקל.

שלום שמחון: עוד אציין, כי בשנת 2011 הוקצה כמיליון שקל לטובת המיעוטים.

שלום שמחון: תוכניות אחרות נוגעות לעידוד היצוא ולסיוע לעידוד שלו זוכות חברות מהמגזר הערבי, ללקיחת חלק בתערוכות ומשלחות בין-לאומיות.

שלום שמחון: אני שב ומדגיש כי ממשלת ישראל רואה חשיבות עליונה בצמצום הפערים בחברה הישראלית, ולפיכך אנו שמנו לעצמנו יעדים שמטרתם להסיר את החסמים והמכשולים שמביאים לפערים.

שלום שמחון: התוכנית שפירטתי, התקציבים שהוקצו והתוכניות שיצאו זה מכבר אל הדרך, כל אלה משקפים את הטיפול ותשומת הלב שלהם זוכות אוכלוסיות המיעוטים.

שלום שמחון: אני הכרזתי, כשנכנסתי למשרד התמ"ת, שמה שמעניין אותי זה להגביר את התעסוקה במגזר המיעוטים.

שלום שמחון: כל מי שמדבר אתי על הירח – אני מגיע למקום הזה של הגברת התעסוקה.

שלום שמחון: זה עומד בראש סדר העדיפויות שלי כשר.

שלום שמחון: ולנו אין כמעט שום ברירה אחרת.

שלום שמחון: אם אנחנו רוצים ומעוניינים שתהיה כאן מדינה, אין לנו שום ברירה אחרת, אלא שיהיה פה שוויון חברתי ותהיה צמיחה כוללת במשק.

שלום שמחון: זה העתיד של כולנו.

שלום שמחון: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לשר שלום שמחון שהשיב בפירוט רב.

מוחמד ברכה: ברשות היושב-ראש, אדוני, לפני שאתה יורד מהדוכן.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: אתה מוכן?

מוחמד ברכה: מסכימים שיש פערים והפערים גדולים.

מוחמד ברכה: זה אתה אמרת בהתחלה – – – ואני חושב שזה חשוב כשלעצמו אף-על-פי שאני באמת הייתי מייחל לחיות באותו מקום שאתה מדבר עליו.

מוחמד ברכה: אבל אני מציע משהו פרקטי גם כן, חוץ מההתפלמסות והוויכוח הפוליטי שקיים כאן.

שלום שמחון: אני לא – – –

מוחמד ברכה: אני אקח את הנאום שלך, ואני רוצה לעבור בין כמה רשויות מקומיות.

מוחמד ברכה: ואם תואיל שנשב, נגיד בעוד כחודש, לישיבת עבודה פרטנית על הדברים שנעשו והדברים שצריכים להיעשות.

שלום שמחון: מתי שאתה רוצה, בכל שעה שאתה תקבע.

שלום שמחון: אני אפנה כל דבר ביומן.

שלום שמחון: מביא את כל אנשי המטה, את כל אלו שאספו את הנתונים האלה על מה שעשינו בשנים הקודמות, יחד עם כל ראשי הרשויות שאתה רוצה בכל רגע נתון.

יעקב אדרי: אני חושב שהתשובה היא ברורה מאוד.

יעקב אדרי: תודה לשר.

יעקב אדרי: הודעה למזכיר הכנסת, ולאחר מכן אנחנו מתחילים בדיון הסיעתי.

יעקב אדרי: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 66) (הסדרי טיעון), התשע"ב–2012.

נאזם בדר: תודה.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: 1.

יעקב אדרי: אוזלת ידה מול תופעות ההקצנה, האלימות והגזענות בחברה הישראלית;

יעקב אדרי: 3.

יעקב אדרי: נתוני התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית – בניגוד למגמה הכללית

יעקב אדרי: אנחנו מתחילים בדיון הסיעתי.

יעקב אדרי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת שלמה מולה מקדימה.

יעקב אדרי: עומדות לרשותך שלוש דקות.

יעקב אדרי: ולאחר מכן – חבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב אדרי: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית כול, אני רוצה להגיד שאני רוצה שיהיה מאוד ברור שכשאנחנו, יוצאי אתיופיה, יוצאים למאבק ציבורי בנושא האפליה והגזענות, אין זה נכון לומר שכל החברה הישראלית היא חברה גזענית.

שלמה מולה: זה לא נכון לומר שכולם בעצם נושאים באפליה.

שלמה מולה: יחד עם זאת, כשאנחנו עוסקים בעצם, במה שקרה לחברה הישראלית, למדינת ישראל, ב-63 השנים האחרונות, גם כשאנחנו רואים אוכלוסיות מיעוט אחרות, אם ערבים, אם כל אוכלוסיית מיעוט אחרת, אנחנו לא תלושים מן המציאות.

שלמה מולה: יש כאן מדיניות קשה, במידה רבה אפילו מפלה אוכלוסיות שלמות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה דווקא להתמקד בסיפור של העלייה מאתיופיה.

שלמה מולה: בימים אלה, במשך 30 שנה, יהודי אתיופיה מנהלים מאבק על זכויות חברתיות שלהם בתחום הדת, בתחום השוויון החברתי.

שלמה מולה: אדוני, אתה היית שר הקליטה תקופה לא רבה אומנם, אבל היית.

שלמה מולה: חשת וראית את תחושת ההשפלה של העולים שכשהם מבקשים לקבל שירותי דת במועצות הדתיות, לא נותנים להם.

יעקב אדרי: רק – – –

שלמה מולה: אומרים להם: אתם לא שווים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כשאני הולך משם לנושא החינוך, אני רואה שיש יותר מ-24 בתי-ספר במדינת ישראל על טהרת יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: וראשי הערים נותנים יד לזה שיהיו גטאות של תלמידים יוצאי אתיופיה, או גני-ילדים על טהרת יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: אנחנו שואלים: איך הגענו לזה?

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כשאני שואל – בעצם אנחנו נדרשנו כאן לחוקק חוק נגד זה שבמועדונים ובמקומות ציבוריים לא נתנו ליוצאי אתיופיה, שרצו להיכנס, יחד עם צבר אחר, ולא נתנו לבחור האתיופי, השאירו אותו בחוץ.

שלמה מולה: יש לנו בעיה בחינוך, בחינוך לסבלנות, בחינוך להכרת האחר והשונה.

שלמה מולה: שמעתי את ניצן הורוביץ כאן בשבוע שעבר כשעלה ודיבר על אוכלוסיות מסוימות – איך מדירים אותן, כולל הומואים, לסביות ואחרים.

שלמה מולה: אני לא עושה שום השוואה.

שלמה מולה: אבל כל עוד אנחנו לא נחנך את האוכלוסייה שלנו לקבל את השונה, האחר, כפי שהוא, בלי לשפוט אותו, יש לנו בעיה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כשיש אקדמאים יוצאי אתיופיה שרוצים להתקבל למקום העבודה, והוא קובע, אותו סטודנט, עם המעסיק שיראיין אותו, כי אין לו מבטא – הרי מדובר בכאלה שכבר נולדו בארץ – והוא מגיע ואומרים לו: אנחנו מחפשים את המועמד.

שלמה מולה: אז אחרי שהוא אומר: אני המועמד, המעסיקים מופתעים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך – אני יודע שזמני תם – אני רוצה להגיד, כדאי מאוד שאנשים בחברה הישראלית יתפכחו, יאמרו: רבותי, אנחנו לא רוצים לשפוט את האנשים, לא בגלל צבע עורם, לא בגלל מלבושם, שהם נראים חרדים, או איך שהם מבטאים את השפה, או שפת ביטוי – מבטא ערבי, או רוסי, או אתיופי – אלא ינסו לבחון את הבן-אדם על-פי יכולתו, לא על-פי סטיגמות וסטריאוטיפים.

שלמה מולה: זה כנראה ייקח אצלנו הרבה זמן.

שלמה מולה: אבל בשביל זה ממשלות ישראל צריכות להיות הרבה יותר נחרצות, ובמיוחד לגלות אפס סובלנות לכאלה שיש להם, או מגלים גזענות ואפליה כלפי אוכלוסיות מסוימות.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יעקב אדרי: בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול פורסמה חלוקה לחלקות לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: אנחנו ניהלנו מאבק קשה מאוד בקשר לחלקות לחיילים משוחררים דרוזים.

חמד עמאר: אתמול פורסם, ואני רוצה לתת קצת נתונים שפורסמו בהחלטת הממשלה.

חמד עמאר: בארבע השנים האחרונות השתחררו קרוב ל-8,000 חיילים דרוזים.

חמד עמאר: חולקו פחות מ-4,000 חלקות לחיילים משוחררים – 1.

חמד עמאר: לא היה מספיק חלקות לחלק; 2.

חמד עמאר: המחירים היו מאוד גבוהים, ואז אנחנו נלחמנו כדי להוריד את המחירים.

חמד עמאר: בהחלטת הממשלה האחרונה הוחלט להקצות 40 מיליון שקל לסבסוד הפיתוח, כי המחיר של החלקה מתחלק לשניים: מחיר של מינהל מקרקעי ישראל, והמחיר השני זה מחיר הפיתוח שמשרד השיכון גובה מהחיילים המשוחררים.

חמד עמאר: במאבק שניהלנו, כל חברי הכנסת מכל הסיעות, גם מקדימה חברי חבר הכנסת מגלי, גם איוב סגן השר, גם אני, גם חברנו סעיד, להוזיל את החלקות, הצלחנו וקיבלנו הבטחה אחרי שקיבלנו את 40 מיליון השקל, שהמחיר לא יעלה על 50,000 שקל לחייל משוחרר.

יעקב אדרי: פיתוח או קרקע?

חמד עמאר: כל הקרקע תעלה 50,000 שקל – זה מה שקיבלנו.

חמד עמאר: אמרו לנו: תעלה 50,000 שקל, ו-40 מיליון שקל הועברו מהחלטת הממשלה לסבסוד של הפיתוח.

חמד עמאר: אז מה?

חמד עמאר: אתמול פורסמה החלוקה, ואני מקבל את הפרסום.

חמד עמאר: מה עשו?

חמד עמאר: באמת הוזילו את הפיתוח, וחלקה שהפיתוח שלה היה עולה קרוב ל-80,000 שקל, עולה 41,000 שקל, 35,000 שקל.

יעקב אדרי: והקרקע?

חמד עמאר: והקרקע שהיתה עולה בשנת 2006 7,000 שקל פתאום קפצה ל-90,000 שקל.

יעקב אדרי: זהו – – –

חמד עמאר: אז מה שנעשה, באו, לקחו מהכיס הזה ושמו בכיס הזה.

חמד עמאר: 40 מיליון שקל שהוחלט עליהם כדי ללכת ולסבסד חלקות לחיילים משוחררים – כאילו לא נעשה כלום.

חמד עמאר: כאילו לא נעשה כלום.

חמד עמאר: כאילו אנחנו אנשים מטומטמים, אנשים שלא יודעים לחשב, כשאנחנו רוצים, בסופו של דבר, את המחיר של הקרקע לחייל משוחרר; אותו חייל משוחרר שהיה אמור לקבל את החלקה ב-50,000 שקל, עד 50,000 שקל.

יעקב אדרי: כמה עלו החלקות לפני זה?

חמד עמאר: 110, 120, וזה חזר, אותו דבר עכשיו.

חמד עמאר: אחרי שמינהל מקרקעי ישראל העלה את המחיר שלו, הפיתוח ירד, המחיר של מינהל מקרקעי ישראל עלה, ואז חזר אותו מחיר של החלקה.

חמד עמאר: לכן אני קורא כאן לממשלה לבדוק את הנושא.

חמד עמאר: הרי בישיבת מעקב שאני קיימתי, ואני ניהלתי את הישיבה בוועדת הפנים, נציג של משרד השיכון אמר – ויש לי פרוטוקול – שהחלקה לא תעבור את 50,000 השקל.

חמד עמאר: מה קרה?

חמד עמאר: קיימנו את הדיון רק לפני חודש.

חמד עמאר: מה קרה בחודש הזה שהחלקה אמורה לעלות היום לחייל משוחרר – ואני מדבר על חלקה ב"דוּ": שני אנשים יקבלו חלקה אחת של 450–500 מטר; זה 300 מטר לאחד.

חמד עמאר: וחלקה של יחיד תעלה 150,000 שקל, 170,000 שקל, 190,000 שקל.

חמד עמאר: לכן אני קורא כאן לממשלה – ולראש הממשלה, שיבדוק את הנושא.

חמד עמאר: היתה הבטחה של הממשלה, הבטחה של ראש הממשלה, הבטחה של משרד השיכון, הבטחה של כולם, שהחלקות לחיילים דרוזים משוחררים יוזלו ויגיעו רק עד 50,000 שקל.

חמד עמאר: אני לא יודע מה קרה ואיך מינהל מקרקעי ישראל החליט להרים את המחירים.

חמד עמאר: יש לי מחירים.

יעקב אדרי: תודה.

חמד עמאר: רק משפט אחד, אדוני.

חמד עמאר: בשנת 2006, אדוני היושב-ראש, המחיר של מינהל מקרקעי ישראל היה 7,180 שקל.

חמד עמאר: המחיר של מינהל מקרקעי ישראל עכשיו – –

יעקב אדרי: ברור, זה קפץ.

חמד עמאר: – – 89,900.

חמד עמאר: תראו את ההבדל.

חמד עמאר: אני לא יודע איך חישבו את זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בכל פעם שומע את חברי הכנסת הערבים – כמה שהם מקופחים, כמה שהם מופלים לרעה.

נסים זאב: באמת, תסתכלו מה קורה במדינות ערב, מה קורה בתוניסיה.

נסים זאב: אחרי שהיה מהפך שלטוני, יש שם רעב; 30% ויותר מובטלים; אנשים שורפים את עצמם בכיכרות, גם נכון להיום.

נסים זאב: מה קורה בסוריה, מה קורה בכל מדינות ערב, מה בכלל בעולם, מה קורה ברומניה.

נסים זאב: יש משבר כלכלי עולמי.

נסים זאב: המקום היחידי, אדוני היושב-ראש, שערבים זוכים לזכויות מלאות, סוציאליות, ביטוח לאומי – זה רק במדינת ישראל.

נסים זאב: ולצערי הרב, מה שמאחד את מדינות ערב מול מדינת ישראל זה רק השנאה.

נסים זאב: מה שמאחד את ארצות ערב מול מדינת ישראל זה השנאה, וכך הליגה הערבית במשך עשרות שנים הובילה איזה מין אג'נדה של שנאה, והיום הם לא מסוגלים אפילו לעצור את הרצח שיש בסוריה.

נסים זאב: רצח-עם יש.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מדברים על זכויות, אנחנו צריכים לדאוג גם לזכויות של העם היהודי בארץ-ישראל, ואני רוצה להתייחס לדבר נוסף, שהוא באמת הנושא המרכזי: האמונה שלנו בארץ-ישראל.

נסים זאב: הקדוש-ברוך-הוא הבטיח את ארץ-ישראל לאברהם אבינו: "קום התהלך בארץ לאָרכה ולרָחבה כי לך אתננה"; ליצחק אבינו: "גור בארץ הזאת"; ליעקב: "הארץ אשר אתה שֹכב עליה לך אתננה".

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שגם האו"ם הכיר בארץ-ישראל, וביהודה ושומרון.

נסים זאב: איך הוא הכיר?

נסים זאב: בשנת 2007 אימצה עצרת האו"ם הכרזה על זכויות בני הארץ, והאו"ם הוציא הגדרה: "עבודה לעניין גיבוש הכרזה הקובעת שעמים בני הארץ הם אלה אשר על סמך ההמשכיות ההיסטורית שלהם הם קבוצות אתניות שהתפתחו בטריטוריה שלהן לפני תקופת הפלישה.

נסים זאב: יש להם זיקה היסטורית – ישיבה על אדמות האבות".

נסים זאב: ואין ספק, אדוני היושב-ראש, שהיהודים הם ילידים בארץ-ישראל, ואנחנו נקראים מיעוט באזור שלנו.

נסים זאב: ארץ-ישראל היא קטנה.

נסים זאב: המדינה הכי קטנה במזרח התיכון.

נסים זאב: מדינת ישראל מושרשת בעם ישראל, היא דוגמה קלאסית לעם יליד.

נסים זאב: העם היהודי הוא העם היחיד אשר עדיין חי – – –

יעקב אדרי: תודה.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: – – – אשר עדיין חי באותה אדמה, מקיים את אותה דת, לומד את אותה תורה, מציית לאותם נביאים, מדבר באותה שפת אם – עברית.

נסים זאב: זה נקרא "ילידים", אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: ולכן, יהודה ושומרון, אין ספק שהם חלק מארץ-ישראל, ואפילו מארץ-ישראל המקראית, ההיסטורית, שלנו, ואני חושב שאנחנו כמו אילמים; לא מספיק משרד החוץ, לצערי הרב, מעביר את המסרים האלה.

נסים זאב: לא היום, אלא עוד לפני 30 שנה.

יעקב אדרי: תודה.

נסים זאב: אני אומר לך – אדוני, אני כבר מסיים – הבעיה שלנו היא חוסר האמונה; קודם כול, של אנשים היושבים בבית הזה, שלא מאמינים בדרך ההיסטורית, השורשית, המקראית, של עם ישראל.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת – חבר הכנסת נסים זאב, להרגיש מיעוט זה לא דבר מגונה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו חיים כאן כמיעוט, מיעוט גאה, ויודעים לחיות עם זה בכבוד, ואין לנו כוונה להיות רוב.

גאלב מג'אדלה: הנה, אני אומר לך.

גאלב מג'אדלה: זה שאתה מרגיש מיעוט במזרח התיכון זה בסדר, השאלה איזה מיעוט.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לעבור לסדר-היום, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה לקרוא לראש הממשלה לראות בשלטון המקומי את הבית של כולנו.

גאלב מג'אדלה: לא יעלה על הדעת שהשלטון המקומי בישראל יגיע למצב שהגיע אליו, ויתייחסו אליו כאל בן חורג.

גאלב מג'אדלה: זה הבית של כל אחד מאתנו, זה הרחוב של כל אחד מאתנו, זאת השכונה שאנחנו חיים בה, וזה העיר, הכפר, המושב או הקיבוץ שאנחנו חוזרים אליו כל יום.

גאלב מג'אדלה: ואני לא מבין את זה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין את זה.

גאלב מג'אדלה: הרי אם יש לנו שלטון מקומי חלש ועני, בסופו של דבר זה משתקף אצל כולנו, ואנחנו לא יכולים מצד אחד לתת לשלטון המקומי לפטור את האזרחים ממסים, ומצד שני להעמיס עליו משימות ולומר לו: אלה המטלות שאתה צריך לשאת, ולמלא את תפקידך כראוי, בלי לפצות את השלטון המקומי ובלי לדאוג לאזרחים.

גאלב מג'אדלה: אז פעם אחת מחלישים את האזרחים ופעם שנייה פוגעים בשלטון המקומי.

גאלב מג'אדלה: דבר כזה לא יעלה על הדעת.

גאלב מג'אדלה: לא יכול להיות.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר ארדן, יש לך ספק שהשלטון המקומי זה הבית של כולנו?

גלעד ארדן: לא.

גאלב מג'אדלה: אז למי יש עניין שהוא יהיה חלש ושייתן שירותים דלים ושירותים לא ראויים?

גאלב מג'אדלה: אתה מעלה על דעתך שעיר מבוססת כמו רעננה יכולה לדאוג לאיכות הסביבה ואיכות החיים כמו עיר חלשה ומוחלשת וענייה?

גאלב מג'אדלה: למה שאנחנו לא נעשה את הכול כדי שהחברה הישראלית, השלטון המקומי בה יהיה שלטון איתן?

גאלב מג'אדלה: אני מוכן להסכים אתך ולהסכים עם הממשלה שצריך רפורמה וצריך תיקונים, וצריך גם שהשלטון המקומי יעשה בביתו מעשה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת כץ, כל פעם שאתה נכנס אתה מפריע.

גאלב מג'אדלה: אני מבין שאין לך כוונה לעשות את זה לי.

יעקב אדרי: לא לא, הוא עושה את זה לכולם, כך שאתה לא מקופח.

גאלב מג'אדלה: אם ככה, אני שווה בין שווים.

יעקב אדרי: אתה כבר מסיים.

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: אני מסיים את דברי ואני קורא לראש הממשלה ולממשלה ולשר הפנים להזמין את השלטון המקומי עד אשר יוסדר הנושא ולמזער את הנזקים שהאזרחים עוברים יום יום, שעה שעה, במצב של השביתה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה שהעלה נושא מאוד חשוב, וכולנו מצטרפים לרצון הזה לסיים את השביתה הזאת כמה שיותר מהר ולטובת כולנו.

יעקב אדרי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר, בארצות-הברית, היה מינוי.

אורי מקלב: הנשיא – –

יעקב אדרי: אובמה.

אורי מקלב: – – אובמה מינה את ראש הסגל בבית הלבן – מינוי אולי מפתיע, ראש סגל יהודי, אולי אפילו מינוי מעניין – וקיבל הרבה מחמאות על המינוי הזה.

אורי מקלב: איש כשרוני מאוד, בעל ניסיון, נעים הליכות, איש מינהל מובהק, אבל גם, בין השאר, דיברו על כך שהוא שומר תורה ומצוות, ושומר שבת כהלכתה, ושם לא הרימו שום גבה, וזה לא היה מינוי מתמיה.

אורי מקלב: לא שאלו איך אפשר לעשות דבר כזה, איך יכול להיות שראש סגל של הבית הלבן – תפקיד כל כך בעל חשיבות, ותפקיד אחראי, ושיש לו הרבה השלכות, ואנחנו מדברים על חלק, נניח, של שמירת שבת – שמירת שבת מובהקת, וביום שהוא יום עבודה של הבית הלבן, והנשיא אובמה ממנה אותו.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, אלא אפילו הזכירו שכשהוא היה אחד העוזרים של הנשיא קלינטון, הוא השאיר לו הודעה בתא הקולי, במשיבון, שהוא מחפש אותו דחוף, והוא אומר לו: אלוקים יסלח לך אם תרים לי טלפון, והוא לא הרים לו טלפון; הוא אמר: לא.

אורי מקלב: הצו האלוקי היה יותר חשוב לו.

אורי מקלב: ועם כל זה, אף אחד לא יצא נגד זה, ולא זו אף זו, אלא אפילו מעריכים אחד כזה, ששומר על ערכים, שומר על עקרונות.

אורי מקלב: אמרו, זה בן-אדם ראוי; אחד שיודע לשמור על עקרונות, על ערכים, הוא איש שיש לו עמוד שדרה חזק, הוא גם איש שראוי לכל הדברים.

אורי מקלב: אבל הנה, באופן מפתיע, כאן בארץ קרו דברים אחרים, ורב חיל האוויר, שמשרת בחיל האוויר כבר 28 שנים, ובמישור האישי היה קצין מאוד מוערך, והיה לו תפקיד בכיר בחיל מאוד יוקרתי, והסתדר עם כל מפקדי חיל האוויר לדורותיהם – –

קריאה: – – –

אורי מקלב: מה?

אורי מקלב: – – והוא, עם כל זה, נאלץ להתפטר מתפקידו ביום אחד, וכל זאת כי הוא היה קצת נאמן לערכים שלו.

אורי מקלב: הוא קידם פרויקט שנקרא פרויקט שח"ר, שהוא מיוחד לחרדים שהחליטו לסיים את הלימודים שלהם, והם השתלבו בפרויקט שח"ר, ששם הם שירתו שנה, שנתיים, שלוש וארבע שנים, פרויקט שאולי היה הפרויקט הראשון, שהוא ספינת הדגל בפרויקטים, והוא מאוד מוערך על-ידי צה"ל, וסמכו עליו, החלק האזרחי מול החלק הביטחוני.

אורי מקלב: והיום אנחנו נמצאים – הוא היה במצב שהוא היה חייב להתפטר מתפקידו, מכיוון שהוא אמר את שלו, מכיוון שרצו לשנות את הדברים הערכיים והדברים הבסיסיים שצה"ל ומערכת הביטחון התחייבו לאלה שבאו לשרת, שבאו להשתלב במסגרות האלה, והם ידעו שלכך הם באים.

אורי מקלב: ולא על רקע של הדרת נשים, אלא על רקע של דברים שהיו מוסכמות, שהם היו הדברים העיקריים והבסיסיים שעליהם הגיעו ההסכמים, ולשם כך הם באו.

אורי מקלב: והאמון שיש במערכות האלה – הם הגיעו בגלל שהבן-אדם עמד בראש המערכת, והוא היה שר החוץ של הצבא, של מערכת הביטחון בעניין הזה, מול אזרחים שבאו לדעת לאיזה מסלול הם באים.

אורי מקלב: וכשרצו להפר את ההסכמים האלה, אילצו אותו, אחרי כל כך הרבה שנים, אילצו אותו לצאת, לעזוב את התפקיד שלו, וכל זה כי הוא הודיע ברבים – למה הוא לא אמר את זה בתוך המסגרת הצבאית.

אורי מקלב: לאן אנחנו מגיעים?

אורי מקלב: לאיזה מעמדים?

אורי מקלב: והכול מושפע, גם לשם הגיע, מושפע מהאווירה שהיתה כאן בחוץ.

אורי מקלב: ואם אנחנו מדברים על אי-אמון, המשבר הזה הוא אי-אמון בין המערכת הביטחונית לאזרחית.

אורי מקלב: תודה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יעקב אדרי: חברת הכנסת עינת וילף – לא נמצאת; חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב אדרי: נו, עכשיו סוף-סוף תוכל לדבר מהדוכן.

יעקב כץ: תספור לי את הדקות שאני – – –

יעקב אדרי: אני, אתה רואה, שומר מכל משמר.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי השר, אין שמחה גדולה כמו שמחה של התרת הספקות.

יעקב כץ: אני רק רציתי, בעקבות האי-אמון היום של מרצ – אנחנו החלטנו בסיעת האיחוד הלאומי להצביע יחד עם מרצ היום, משום שאנחנו כל כך שמחים על הצמיחה של 20%.

יעקב כץ: אנחנו מצטערים – כמו שאמר, כך אמר לי השר ארדן, שגם הוא התייחס לנושא הזה – אנחנו מצטערים שזה לא 40% ו-50%.

יעקב כץ: אני רק רציתי לקרוא מספרים, בעיקר לעם ישראל, כי אין לנו פה הרבה חברי כנסת, ולקרוא רק את הנתונים שקיבלנו עכשיו ממרשם האוכלוסין – ואני זוכה מדי חצי שנה לקבל את זה בצורה מפורטת – כדי לשמח את עם ישראל כולו.

יעקב כץ: ואנחנו כתבנו ככה, שלמרות גזירת ממשלת נתניהו, בין התאריכים 26 בנובמבר 2009 ו-26 בספטמבר 2010, על איסור בנייה ליהודים ביהודה ושומרון, צמחה אוכלוסייה זו בשנה האחרונה, מ-31 בדצמבר 2010 עד 31 בדצמבר 2011, ב-4.3%.

יעקב כץ: אני רוצה להזכיר שבשנה האחרונה של אולמרט כראש הממשלה צמחה האוכלוסייה ב-7%.

יעקב כץ: לא שאני מתפלל שאולמרט יחזור, אני לא אתן לראש הממשלה נתניהו ליפול, אבל רק ב-4.3%.

יעקב כץ: ביהודה ושומרון גרים היום 342,414 יהודים.

יעקב כץ: 342,414 יהודים.

יעקב כץ: מספרים אלו לא כוללים את כ-300,000 היהודים בשכונות מזרחה של ירושלים, כגון רמות, רמות-אשכול, הר-חומה, פסגת-זאב, גילה, וכדומה, ששם יש לנו עוד כ-300,000 יהודים.

יעקב כץ: אני רוצה רק להזכיר מספרים כדי שנוכל להביט קדימה בשמחה ובטוב לבב, מה יהיה בעוד עשר שנים ביהודה ושומרון, ולכן אני הבאתי פה נתונים של מה היה המצב ב-31 בדצמבר 2000.

יעקב כץ: נו, חבר הכנסת אדרי, השר לשעבר, היושב-ראש הנוכחי של הכנסת, כמה יהודים היו ביהודה ושומרון לפני 12 שנה?

יעקב אדרי: תפתור לנו – – –

יעקב כץ: אני אפתור לך את הבעיה: היו 190,206 יהודים, כבוד השר ארדן.

יעקב כץ: אני רק רוצה לציין, כשאני עבדתי עם אריק שרון, כעוזר שלו, בשנת 1990 – – –

גלעד ארדן: חשבתי שאסור לספור יהודים – – –

יעקב כץ: אני אומר "כ-".

יעקב כץ: "כ-".

יעקב כץ: אני אומר, כשהייתי עם אריק שרון היו כ-100,000 יהודים, כשנתניהו הגיע לשלטון ב-1996 היו 140,000, ובשנת 2000 היו 190,000.

יעקב כץ: ב-31 בדצמבר 2009 היה מספר היהודים ביהודה ושומרון 312,811, ב-31 בדצמבר 2010 היה מספר היהודים ביהודה ושומרון 327,712, והיום, ב-31 בדצמבר 2011, מספר היהודים ביהודה ושומרון – 342,414.

יעקב כץ: זו שמחה גדולה.

יעקב כץ: יש עוד כ-60,000 תלמידים שלומדים באוניברסיטה באריאל, בישיבות, במכינות, בישיבות ההסדר, באולפנות, בישיבות התיכוניות.

יעקב כץ: אנחנו אומרים למספרים, כן ירבו.

יעקב כץ: בתוך שבע עד עשר שנים אנחנו מגיעים למיליון יהודים ביהודה ושומרון.

יעקב כץ: אני בטוח שגם אחמד טיבי וגם חברי הכנסת הערבים האחרים ישמחו, שערבים, כמו ערבים ביהודה ושומרון, כמו ערבים בתחום "הקו הירוק", יוכלו להצביע לכנסת ישראל, ואולי הרב גפני – –

יעקב אדרי: תודה, חבר הכנסת – – –

יעקב כץ: רגע אחד, לא, אני מסיים, שורה אחרונה, שורה אחרונה.

יעקב אדרי: – – –

יעקב כץ: ואני אומר – אני אמרתי פעם לאחמד טיבי שאנחנו, בין הירדן לים, רוצים את כולם בתור אזרחים, במקום שיהיו לנו רק עשרה אחמד טיבי יהיו לנו 20 אחמד טיבי, אבל שכל ארץ-ישראל תהיה – – –

יעקב אדרי: אם עם אחד לא הסתדרנו – 20?

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב אדרי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי, שאף שאנחנו מאפשרים לו – שמע, הוא הכה אותך פה לעיני כול – –

אחמד טיבי: כן.

יעקב אדרי: – – רק, הוא לא הרביץ מספיק חזק.

יעקב כץ: לא, אמרנו – – –

אחמד טיבי: זה לא היה קטלני הפעם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כששמעתי, חבר הכנסת חנא סוייד, את השר שמחון מדבר – איפה סגן שר האוצר?

אחמד טיבי: הוא לא פה, כהן.

אחמד טיבי: כששמעתי את השר שמחון מציג את הנתונים ואת הסכומים שלי, כאזרח ערבי, ולך ולכל מי שהקשיב לו, הם נראו אסטרונומיים, לא מורגשים בשטח, לכן אמרנו לו בצחוק, אדוני היושב-ראש: תגיד, מה, אתה מסתלבט עלינו?

אחמד טיבי: הוא אמר: זה מה שיש.

אחמד טיבי: זה מזכיר לי, חבר הכנסת גפני, את הבדיחה על סטאז'ר ערבי בראיית-חשבון, שהגיע לאחד המשרדים הגדולים בתל-אביב – – –

קריאה: איפה?

אחמד טיבי: ראיית-חשבון.

אחמד טיבי: הוא הגיע למנהל, המנהל הסכים לקבל אותו – רואה-חשבון מאוד ידוע – ואז הסטודנט הערבי אומר לו: אני מבקש לעשות סטאז' אצלכם במשרד הגדול והיוקרתי הזה.

אחמד טיבי: תפס אותו רואה-החשבון ביד ואמר לו: אתה רואה את הקומה הזאת כולה?

אחמד טיבי: היא שלך.

אחמד טיבי: ירד לקומה למטה, אומר לו: גם הקומה השלישית היא שלך.

אחמד טיבי: עלו אחר כך לפנטהאוז, אמר לו: זאת תהיה הלשכה שלך, כל תל-אביב, אקירוב – מולך.

אחמד טיבי: ירדו למטה לגראז', ואמר לו: אתה רואה את כל המכוניות האלה, ה"אאודי A6", "אאודי A8" – ה-A8 היא גם שלך.

אחמד טיבי: אז אומר לו הסטאז'ר הערבי: תגיד, אתה מסתלבט עלי?

אחמד טיבי: הוא אומר לו: מי התחיל?

יעקב אדרי: טוב, חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: כולה ביקש לעבוד.

אחמד טיבי: ותראה איך התייחס אליו.

אחמד טיבי: כולה ביקשנו תשתיות.

אחמד טיבי: ואז נציג הממשלה הרעיף עלינו מיליונים – מאות מיליונים – בתשובה לאי-אמון.

אחמד טיבי: כאילו אנחנו התחלנו – – –

יעקב אדרי: לא, הוא גם אמר: תבדקו, קחו את הנאום שלי, והוא נתן אותו, אגב, לחבר הכנסת ברכה – –

אחמד טיבי: עמד כאן לפני חודש – –

יעקב אדרי: – – ותבדקו את הדברים.

אחמד טיבי: – – סגן שר האוצר יצחק כהן – בדיוק אותו הדבר.

אחמד טיבי: דיבר, דיבר, דיבר, דיבר על טייבה, דיבר על היישובים הערביים.

אחמד טיבי: ואז אני אומר לו: אבל כל יום אני חוזר לטייבה, תגיד, אתה מדבר על אותו היישוב שאני גר בו?

אחמד טיבי: הוא אומר:

אחמד טיבי: אתה לא יודע כמה טוב אתם חיים.

אחמד טיבי: אתם פשוט לא מרגישים את כל הטוב שמרעיפים עליכם.

אחמד טיבי: מרוב תקציבים לא נשאר ליהודים.

אחמד טיבי: ואז נאלצנו – חנא סוייד ואני – לבקש ממנו חמלה ליהודים.

אחמד טיבי: לא נשארו תקציבים ליהודים.

אחמד טיבי: לא נשארו תקציבים מרוב שאתם זורקים תקציבים לתשתיות.

אחמד טיבי: אין ביישובים היהודיים כבישים.

אחמד טיבי: הכול מזופת.

אחמד טיבי: בניגוד ליישובים הערביים, שמשגשגים.

אחמד טיבי: שמע, ב-2012 מדינת ישראל קיבלה, אדוני היושב-ראש – ועכשיו אני פונה לנקודה ואני אסיים – את אחת ההחלטות הקשות, המביכות, המבישות ביותר בתולדות בית-המשפט העליון: אשרור החוק האוסר איחוד משפחות.

אחמד טיבי: היחס הניבט מאותו משפט שציטט השופט גרוניס, מועמדו של חבר הכנסת כץ לנשיאות בית-המשפט העליון, כאילו זכויות אדם הינן מרשם להתאבדות לאומית – הוא אומר שכל סיפור אהבה פלסטיני הוא מזימה נגד ביטחונה של מדינת ישראל, נגד המדינה היהודית, נגד הציונות, נגד המדינה החזקה בעולם; זאת שיש לה כור בדימונה.

אחמד טיבי: מפחדים מסיפור אהבה בין מוחמד לבין חנאן.

אחמד טיבי: אני מכיר את הסיפור של ד"ר ג'ואד אנקר מטייבה – חבר שלי, רופא שיניים בן 40 פלוס.

אחמד טיבי: אשתו – אגב, אומרים שיש סעיף הקלה בחוק, אשה מעל 26 – אשתו בת 32.

אחמד טיבי: יש להם שני ילדים.

אחמד טיבי: היא לא יכולה לקחת את הילדים לטיפול רפואי.

אחמד טיבי: היא לא יכולה לנהוג, כי יש לה רק אישור שהייה, אין לה תושבות קבע, אף-על-פי שהיא מעל 26.

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: ולכן – הסיפור יותר קשה מהשעון.

יעקב אדרי: לא, הוספתי לך כבר דקה.

אחמד טיבי: בטייבה – – –

דוד רותם: – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת דוד רותם, בוא – – –

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני תוהה – וזאת שאלה אל כולכם – איך נציגיו הנבחרים של עם שסבל רבות, וסבל מריתוק, וריסוק, וניתוק בין המשפחות, מוכן להתייחס כך אל איחוד משפחות של אזרחים ערבים.

אחמד טיבי: אמירה וחבטה כל כך בוטה בפרצופם של האזרחים הערבים עוד לא היתה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

יעקב אדרי: בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית כול, אני רוצה להביע כאן הזדהות עם השביתה של הרשויות המקומיות בארץ, שביתה שהכריז מרכז השלטון המקומי כמחאה על המצב ההולך ומתדרדר של הרשויות המקומיות בארץ.

חנא סוייד: הרשויות המקומיות הגיעו למצב שבאמת, חלק ניכר מהן לא יכולות להגיש שירותים נאותים ברמה נאותה לאזרחים שלהן.

חנא סוייד: כל התקציבים, גם של הפיתוח וגם של מענקי האיזון, לא מספיקים לכלכל את צעדיהן, לספק תקציבים לשירותים שהרשויות המקומיות חייבות להגיש.

חנא סוייד: אני חייב להגיד שמענקי האיזון, הם מספיקים להחזיק את הרשויות המקומיות כמו המצב של החולה שבטיפול הנמרץ – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי.

חנא סוייד: – – – רק של הטיפול הנמרץ, רק לשמור על האדם חי, אבל בוודאי הוא לא יכול לנוע, הוא לא יכול לזוז, הוא לא יכול לתפקד בצורה נורמלית.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחבר גם לדבריו של עמיתי מוחמד ברכה שדיבר במיוחד ובפרט על מצוקת התעסוקה ביישובים הערביים, שמשליכה על המצב הסוציו-אקונומי הקשה ביישובים הערביים, שבהם כ-50% מהאוכלוסייה הם מתחת לקו העוני.

חנא סוייד: אין תעסוקה.

חנא סוייד: הוא הזכיר כאן את האחוזים הגבוהים של האבטלה, שמגיעים ל-20% ו-30% מכוח העבודה ביישובים הערביים.

חנא סוייד: במצב כזה לא יכול להיות שתהיה חברה במצב סוציו-אקונומי טוב.

חנא סוייד: ומי כמוך יודע שזה משליך על התפקוד של הרשות המקומית.

חנא סוייד: רשות מקומית לא יכולה לחיות מארנונה על מגורים בלבד, במיוחד כשמדובר באוכלוסייה ענייה.

חנא סוייד: אוכלוסייה ענייה לא יכולה לתרום מספיק ארנונה בשביל לכלכל את צעדיה של רשות מקומית נורמלית.

חנא סוייד: לכן המצב ביישובים הערביים קשה מאוד במיוחד – של הרשויות המקומיות, אני מתכוון.

חנא סוייד: מה שצריך זה בעצם טיפול שורש.

חנא סוייד: טיפול השורש הוא לא על-ידי תוכנית הבראה פה ופיזור מועצה כאן, ומינוי ועדה קרואה.

חנא סוייד: מה שצריך זה לספק מקורות הכנסה עצמיים.

חנא סוייד: מקורות הכנסה עצמיים, אדוני היושב-ראש, זה בעצם מה שדיבר שר התעשייה והמסחר כאן – –

יעקב אדרי: התעשייה.

חנא סוייד: – – בתשובה שלו.

חנא סוייד: התעשייה.

חנא סוייד: בעצם מקימים אזורי תעשייה – להקים אזורי תעשייה זה דבר מבורך.

חנא סוייד: אנחנו לא רואים את זה בשטח.

חנא סוייד: זה לא מתבצע.

חנא סוייד: אין יצירה של מקומות עבודה – גם לגברים וגם לנשים.

חנא סוייד: וכפי שאמרתי, במצב כזה אין אפשרות בעצם, על-פי הגדרה שרשות מקומית שגובה ארנונה – גם ב-100% – לתפקד בצורה נאותה.

יעקב אדרי: תודה.

חנא סוייד: ולכן, יש מקום, וצריך שמשרד הפנים באמת יעשה טיפול שורש ברשויות המקומיות הערביות, במיוחד לכיוון של פיתוח מקורות הכנסה עצמיים.

חנא סוייד: תודה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יעקב אדרי: יעלה חבר הכנסת זבולון אורלב.

יעקב אדרי: לאחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: השר ארדן, אתה מעוניין להשיב בסוף?

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להתייחס לדברים ששמעתי מחבר הכנסת טיבי, לפנייתו – כפי שהעם היהודי סבל 2,000 שנה, שנרדף בפרעות, ושואה, לכאורה העם הזה צריך להבין יותר.

זבולון אורלב: קודם כול, העם הזה מבין יותר.

זבולון אורלב: אבל, חבר הכנסת טיבי, זאת היתממות לעשות איזו השוואה.

זבולון אורלב: העם היהודי היה עם נרדף, ללא מדינה, מעולם לא היה נתין של מדינות אויב, מעולם לא אחז בטרור, מעולם לא איים להשמיד מדינה אחרת, הוא לא היה בסכסוך; הוא היה נרדף.

זבולון אורלב: פה מדובר על נתיני אויב, על נתינים שבאים מרשות או ממדינה – שאומרים: צריך לחסל את מדינת ישראל, אין הצדקה לקיום מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

זבולון אורלב: אלה שני דברים שונים לחלוטין.

זבולון אורלב: אפשר להתווכח לגופם של דברים, הדברים לא פשוטים, ופסק-הדין, שהיה כפי שהיה, מדבר בעד עצמו.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שבכנסת ישראל מן הראוי לא לעשות את ההשוואה, שהיא פשוט מופרכת ואין לה שום בסיס במציאות.

זבולון אורלב: הדבר השני שרציתי להתרכז – ועליו רציתי לדבר – זה הסוגיה של השביתה של החינוך המיוחד ברשויות המקומיות.

זבולון אורלב: בתוך עמי אנוכי יושב, ומכיר היטב, לפני ולפנים, מה המשמעות של החינוך המיוחד; הילדים הפגועים ביותר, הילדים שזקוקים לעזרה הגדולה ביותר, הילדים שההורים שלהם זקוקים אולי יותר מכול לאותן כמה שעות שיוכלו להשתחרר ולעבוד ולתפקד.

זבולון אורלב: דווקא אותם הרשויות המקומיות – ראש שדולת השלטון המקומי, ואני חבר בשדולה שלך, אני מבקש ממך, חברי הטוב כאח לי, זאב בילסקי, לקרוא לרשויות המקומיות – בלי להיכנס לעניין השביתה, אני לא רוצה כרגע לעסוק בדבר הזה, נדבר על זה ביום רביעי, הכירו בהצעה דחופה לסדר-היום – לקרוא להם באופן מיידי, גם אדוני היושב-ראש, שהיה ראש רשות מקומית, להפסיק את השביתה של החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: אסור לעשות – זה בלתי אנושי, זה בלתי אנושי, זה בלתי מוסרי.

זבולון אורלב: מה חטאו, מה פשעו אותם ילדים חסרי ישע, שלא יכולים להתגונן, שלא יכולים לעשות דבר נגד העניין הזה?

זבולון אורלב: הילדים האחרים, יש שביתה, אין שביתה, יודעים להסתדר.

זבולון אורלב: דווקא בחינוך המיוחד – ותראו את האבסורד: לילדים הרגילים מקיימים את יום הלימודים הסדיר – וכל הכבוד לשר החינוך גדעון סער ולמשרד החינוך שהתארגנו כדי שיוכלו ללמוד במוסדות החינוך – ודווקא הילדים שהכי זקוקים למוסדות החינוך, דווקא הם לא יכולים ללכת ללמוד.

זבולון אורלב: לכן אני קורא לחברי ואחי בשלטון המקומי, שאני מאוד מעריך – – –

יעקב אדרי: מתייחס לעניין הזה, זאב, בבקשה.

זאב בילסקי: רק רציתי להגיד לידידי הטוב חבר הכנסת זבולון אורלב, שצדיקים מלאכתם נעשית על-ידי אחרים, ומכיוון שזבולון, צדיק אתה, הפנייה שלך נפלה על אוזניים קשובות ומרכז השלטון המקומי החליט להפסיק את השביתה בכל הנושא שהעלית עכשיו – ממחר הילדים האלה חוזרים ללימודים.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת בילסקי.

זבולון אורלב: אני מקווה שדבריך נקלטו בפרוטוקול הכנסת, כי הפרוטוקול יושב לידך, ואם לא שמעו אותו, חשוב לומר שחבר הכנסת זאב בילסקי, שהוא ראש שדולת השלטון המקומי בכנסת, הודיע שמרכז השלטון המקומי נענה לפניות הציבור, אף שלא שמע את קריאתי, והשביתה בחינוך המיוחד מופסקת.

זבולון אורלב: אני חושב שזאת בשורה טובה.

זבולון אורלב: אני מקווה שהצדיקים האלה, שהפסיקו את השביתה, ייעזרו גם בנושאים האחרים, ויבואו על סיפוקם, ותיפסק השביתה בכלל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יעקב אדרי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יעקב אדרי: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לנושא התעסוקה והאבטלה בחברה הערבית שעלה כאן, ולאחריות הממשלה בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להתמקד בנושא של ההשתתפות בשוק העבודה, שזה הנתון החשוב ביותר – הכלכלי החשוב ביותר.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, הדברים שנאמרו על-ידי השר יש בהם הגזמה רבתי.

ג'מאל זחאלקה: אם כל כך טוב, אנחנו לא שמענו ולא הרגשנו בזה.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא לא אם הוא יושב בכס ועושה "וי", "וי", עשינו ככה ועשינו ככה.

ג'מאל זחאלקה: אני דווקא רוצה ללכת לשיטתו הוא – השר אמר שהממשלה החליטה להעלות את רמת ההשתתפות של נשים ערביות בשוק העבודה מ-22% ל-42% בשנת 2020.

ג'מאל זחאלקה: חשבון פשוט מראה שכל שנה השיעור צריך לעלות ביותר מ-2%, אבל לא צריך להיות גאון בכלכלה כדי להבין שלא ככה, שזה צריך לעלות הרבה יותר בשנים הראשונות, כי תמיד בעניינים האלה, בהעלאת אחוז המועסקים, העלייה בשנים הראשונות היא יותר גבוהה, אחר כך מגיעים לאיזה פלאטו קשה יותר – עם הזמן זה לא נעשה קל יותר, אלא נעשה קשה יותר, להכניס עוד ועוד אנשים לשוק העבודה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, לפחות, בחשבון פשוט, אנחנו צריכים לראות עלייה של 3% בשנה בהשתתפותן של נשים ערביות בשוק העבודה.

ג'מאל זחאלקה: האם, כבוד היושב-ראש, האם זה קרה?

ג'מאל זחאלקה: האם זה קורה?

ג'מאל זחאלקה: האם יש איזה סימן שזה הולך לקרות?

ג'מאל זחאלקה: האם יש איזו כוונה רצינית להעלות את אחוז ההשתתפות ב-3% – ב-2% אפילו?

ג'מאל זחאלקה: אז למה עומד שר מכובד כאן ומפריח ססמה באוויר ומפריח תקוות שווא?

ג'מאל זחאלקה: הוא צריך להתמודד עם האמת, והאמת היא שאין דבר כזה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה מדברת הרבה; איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – הרטוריקה פורחת והעבודה בורחת.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שקורה – אין עבודה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים תשובה בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: השר יעלון, אני רוצה להקריא לך תוצאות של מחקר שנעשה על בסיס נתונים של שנת 2006.

ג'מאל זחאלקה: המחקר הזה אומר – בקצרה – שאם היה שוויון בין גברים יהודים וערבים בתעסוקה ובשכר וכו', ההכנסה של הגברים הערבים היתה עולה מ-27 ל-37 מיליארד שקל בשנה.

ג'מאל זחאלקה: אם היה שוויון בין נשים, ההכנסה של נשים ערביות מעבודה, אם היה שוויון עם נשים יהודיות, היתה עולה מ-7 מיליארד ל-28 מיליארד.

ג'מאל זחאלקה: כלומר מדובר בהפסד שנתי, של החברה הערבית, של יותר מ-30 מיליארד שקל בשנה, בגלל היעדר שוויון.

ג'מאל זחאלקה: ההפסד הזה הוא לא רק שלנו, ואת זה צריכים להבין.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

יעקב אדרי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יעקב אדרי: גם לרשותך עומדות שלוש דקות.

יעקב אדרי: ויסכם ממלא-מקום ראש הממשלה השר בוגי יעלון.

יעקב אדרי: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לכולנו מוכר המשל – והנמשל – על הילד הקטן שמגיע לבית הוריו, אדוני, עם תעודת הגמר של בית-הספר, ובה כל הציונים – נכשל.

אופיר אקוניס: רק במקצוע אחד קיבל מצוין – בזמרה.

ג'מאל זחאלקה: אקוניס, אין לך את מי לתקוף, אין אף אחד.

אופיר אקוניס: אני רואה, אני רואה.

אופיר אקוניס: לפחות היושב-ראש הוא מטעם קדימה.

אופיר אקוניס: ראיתי.

אופיר אקוניס: אז ההורים שלו שואלים אותו:

אופיר אקוניס: אחרי כל הציונים האלה עוד יש לך מצב רוח לשיר?

אופיר אקוניס: וזה בדיוק הסיפור של האופוזיציה.

אופיר אקוניס: אני מציע למצלמות ערוץ הכנסת, אדוני, לצלם את הדבר הזה.

אופיר אקוניס: לא צריך, אתה יודע מה, אני לא צריך לדבר – – –

יעקב אדרי: אפשר לצלם גם את הצד השני.

אופיר אקוניס: בצד השני יש נציגים, תראה, אבל אופוזיציה?

אופיר אקוניס: אדוני, זוהי קדימה.

שלי יחימוביץ': – – –

דניאל בן-סימון: – – –

אופיר אקוניס: לא, מפלגת העבודה, אני לא, וסיעות ערביות – – –

קריאות: – – –

יעקב אדרי: זה גם קורה לפעמים.

אופיר אקוניס: זה מדהים, זוהי אופוזיציה לוחמת.

אופיר אקוניס: וזוהי האופוזיציה, אדוני, בראשות קדימה.

אופיר אקוניס: אחרי תעודה כזאת, אתם עוד מגישים אי-אמון?

אופיר אקוניס: הרי הציבור מצביע אי-אמון בקדימה כל הזמן, כל שבוע, כל רגע, כל דקה מעצם קיומה.

אופיר אקוניס: ועוד קדימה רוצה בחירות מוקדמות, אדוני.

אופיר אקוניס: אני שואל, למה לכם?

אופיר אקוניס: אגב, ברצינות אני שואל, לא בצחוק עכשיו אני אומר, למה לכם?

אופיר אקוניס: הרי, אדוני, קדימה עשויה להיעלם לחלוטין מן המפה הפוליטית בבחירות הבאות.

אופיר אקוניס: בבחירות הכלליות הבאות, בתוך – הנה נציג המגזר החקלאי בקדימה, חבר הכנסת חרמש – – –

שי חרמש: אני מכבד אותך ובא לשמוע אותך, תשים לב.

אופיר אקוניס: בוודאי, אין ספק.

אופיר אקוניס: הרי מה הבהלה הזאת לבחירות מוקדמות בקדימה?

אופיר אקוניס: הרי היא עלולה להיעלם לחלוטין בתוך שלל גופי השמאל הקיימים; הקיימים, ואלה שעוד יקומו עד הבחירות.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אני מציע לך לא להתנבא.

שי חרמש: זה הכול מדאגה אלינו, אופיר.

יעקב אדרי: נאמר משפט לא הכי קל בנושא הזה.

שי חרמש: אופיר, אני מתרגש מהדאגה שלך אלינו.

אופיר אקוניס: אדוני, בשנה האחרונה – –

קריאה: חרמש, אתה מתפעל?

אופיר אקוניס: – – עולה ביתר שאת, גם בבית הזה – –

קריאה: חרמש, אתה מתפעל?

אופיר אקוניס: – – בשיח הציבורי הנושא הכלכלי-חברתי ונושא הצדק החברתי – זה עולה, נושא שעולה ועולה כל הזמן, וטוב שכך.

אופיר אקוניס: אז אני בדקתי בלי ססמאות ובלי קריאות, בחנתי לעצמי מה עשתה הממשלה למען החברה בישראל ולמען צמצום הפערים בשלוש שנות כהונתה, עוד מעט שלוש שנות כהונתה.

אופיר אקוניס: חינוך חינם מגיל שלוש, לראשונה מזה 28 שנה.

אופיר אקוניס: אדוני, הבית הזה, המקום הזה המכובד שאנחנו עומדים פה, חוקק את חוק חינוך חינם לגילאי שלוש–ארבע ב-1984, ומאז הוקפא שנה אחר שנה – 28 שנים.

יעקב אדרי: בכל הממשלות.

אופיר אקוניס: בכל הממשלות – צדק חברתי.

אופיר אקוניס: העלאת שכר המינימום לראשונה מעל 4,100 שקל – צדק חברתי, 4,300 שקל בעזרת השם בקיץ הקרוב; רכבות מהירות וכבישים לפריפריה מבית-שאן בצפון עד נתיבות, שדרות, אופקים ודימונה בדרום – –

מגלי והבה: עוד שבועיים.

אופיר אקוניס: – – צדק חברתי – –

מגלי והבה: עוד שבועיים.

אופיר אקוניס: – – רפורמות מקיפות בסלולר – צדק חברתי; השקעות עתק בהשכלה הגבוהה – צדק חברתי; טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל 12 – צדק חברתי; טיפול שורש בבעיית מסתנני העבודה – גוזלים, ממי הם גוזלים מקומות עבודה, ממי?

אופיר אקוניס: לא מהעשירים ולא מהמעמד הבינוני, אדוני, מהאנשים באמת העניים ביותר.

אופיר אקוניס: מספיק לנסוע לשכונה בתל-אביב שנפלה – – –

דורון אביטל: זה זול.

אופיר אקוניס: זה לא זול, זאת המציאות.

דורון אביטל: עד עכשיו – – –

קריאה: בדיוק.

אופיר אקוניס: כאשר מטפלים בזה לראשונה ובצורה יסודית, זה צדק חברתי.

אופיר אקוניס: אחריות תקציבית, אי-פריצת התקציב, דבר המביא להעלאת דירוג האשראי של ישראל, דבר שמביא לירידה באבטלה, או במלים אחרות, אדוני היושב-ראש, כניסת 150,000 ישראלים למעגל העבודה – שיא שיאו של הצדק החברתי.

אופיר אקוניס: שיא שיאו של הצדק החברתי.

אופיר אקוניס: אדם עובד – צדק חברתי.

אופיר אקוניס: לא מובטל, לא מקבל קצבה, יוצא לעבודה – צדק חברתי.

אופיר אקוניס: אז באים מטיפים לנו על צדק חברתי, על סוציאל-דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: שמענו.

אופיר אקוניס: מה עשיתם?

אופיר אקוניס: ואחרי כל זה, חבר הכנסת בילסקי, גם שמעתי את נאומך בפתיחה, בהצגת האי-אמון, אחרי כל מה שאני מספר פה – אגב, הציבור יודע את זה; זה הדבר היפה, שהציבור יודע את זה, למרות הניסיון להשתקה בשיח התקשורתי – – –

מגלי והבה: עוד שבועיים רכבת לקריית-שמונה.

אופיר אקוניס: אחרי כל זה, אתם מגישים אי-אמון ומציעים להחליף אותנו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לסיום, בשנת 2013 – – –

קריאה: רכבת העמק.

מגלי והבה: לנסוע עוד פעם ברכבת – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת והבה, אני עונה לך.

אופיר אקוניס: בשנת 2013, בעזרת השם, תתקיימנה בחירות בישראל, שוב תפסידו, תשבו עוד ארבע שנים באופוזיציה, יהיה לכם הרבה זמן ללמוד איך לנהל אופוזיציה רצינית – –

מגלי והבה: תחשוב על הרכבת.

שלמה מולה: אתה יכול להגיד כמה דברים על אפליה – – –

ראובן ריבלין: חברים, חברים.

אופיר אקוניס: – – אמיתית וממלכתית.

ראובן ריבלין: לא נסיים אף פעם כך.

מגלי והבה: אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: כמו הציבור, גם הבית הזה ידחה בעוד דקות מספר את האי-אמון שלכם.

אופיר אקוניס: אדוני, אם יש אי-אמון בציבור כלפי המערכת הפוליטית, הוא מופנה באופן מפתיע אל האופוזיציה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: יסכם את הדיון, מטעם הממשלה, המשנה לראש הממשלה בוגי יעלון.

מגלי והבה: אופיר, אתה יכול לנסוע ברכבת בחינם, אתה יכול לבקר אותנו – – – בחינם.

אופיר אקוניס: איפה?

מגלי והבה: בכרמיאל.

אופיר אקוניס: אני אבוא, גם אם אני אצטרך לשלם, אבל זה לא יהיה בעוד שבועיים.

ראובן ריבלין: אדוני כמובן ידבר וישיב את התשובה.

ראובן ריבלין: רבותי, מייד עם סיום דבריו של משה בוגי יעלון אנחנו עוברים להצבעה, אז נא כבר לתפוס מקומות.

מאיר שטרית: – – – לדבר לעניין.

מאיר שטרית: דבר קצר.

ראובן ריבלין: הוא ידבר לעניין.

ראובן ריבלין: כל זמן שהוא מדבר לעניין הוא כמובן – – –

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עולות היום, כבכל יום שני, שלוש הצעות אי-אמון בממשלה, ואני אתייחס לשלושתן.

משה יעלון: הראשונה שברצוני להתייחס אליה היא שאלת נתוני התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית – בניגוד למגמה הכללית, שהועלתה על-ידי סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

משה יעלון: מדיניות הממשלה היא מאוד ברורה – שילוב המגזר הערבי בכל תחומי החיים במדינת ישראל, ואין ספק שהממשלה קיבלה כמה החלטות של העדפה מתקנת למגזר הערבי גם בשאלות של תקציב כשזה נוגע לרשויות מקומיות, גם בשאלות של חינוך ובנושאים נוספים.

משה יעלון: זה מעבר לפעולתה של אותה ועדה שקיימת עוד מתקופת כהונתה של הממשלה הקודמת לגבי – כיצד ניתן לקדם את השתלבות בני המגזר הערבי גם בתחום העבודה במדינת ישראל.

משה יעלון: להציג נתונים שמצביעים על פער בין נשים עובדות ערביות לבין נשים עובדות יהודיות, תוך התעלמות מנתוני יסוד, זו הצגה לא ראויה, משום שכשמדברים על שוויון צריך לבחון את נתוני היסוד.

משה יעלון: ובאמת כשמדובר בתעסוקה, זה לא מתחיל בשיבוץ בעבודה או בתחום תעסוקה.

משה יעלון: אין ספק שזה עניין שמתחיל בחינוך, בהשכלה וגם במרכיבים תרבותיים – האם במגזר הערבי מעודדים נשים לצאת לעבודה?

משה יעלון: באיזה תנאים מעודדים נשים לצאת לעבודה?

משה יעלון: אבל הדבר הבסיסי שאני חוזר אליו הוא חינוך והשכלה.

משה יעלון: בראייה לטווח ארוך אנחנו רואים יותר ויותר נשים משכילות במגזר הערבי.

משה יעלון: המגמה מבורכת, היא ראויה וצריך לעודד אותה, אך אי-אפשר להשוות בכל רגע נתון, גם בימינו אלה, את תעסוקת הנשים היהודיות והנשים הערביות כאילו אין רקע היסטורי של פערים שייקח עוד זמן רב לגשר עליהם.

משה יעלון: ולכן ככלל, המדיניות של הממשלה היא השתלבות ולא התבדלות.

משה יעלון: לצערי, בקרב המגזר הערבי יש גם קולות שקוראים להתבדלות או בדלנות, וחלק מהמדיניות זה לקדם חינוך והשכלה באופן שיאפשר הצבת נשים ערביות ברף כזה שתוכלנה לקבל תפקידים, מקומות עבודה בתחום התעסוקה במקצועות רבים שונים, שעדיין הן לא מגיעות אליהם, וכמובן בהיקפים יותר רחבים.

ראובן ריבלין: תעזרו לו.

משה יעלון: הסוגיה השנייה שאני רוצה להתייחס אליה זה הצעת האי-אמון ביחס לאוזלת היד של ממשלת נתניהו מול תופעות ההקצנה, האלימות והגזענות בחברה הישראלית.

משה יעלון: אכן, יש תופעות מדאיגות שאינן חדשות, לעתים מתפרצות, לעתים מנמיכות פרופיל, שבהחלט נכון שכולנו נעסוק בהן.

משה יעלון: זה לא התחיל בתחילת כהונתה של הממשלה, זה כנראה לא יסתיים, כשם שאת בעיית הגנבות לא פותרים בבת-אחת ואת בעיית הפשעים האחרים אין פותרים.

משה יעלון: יש תופעות שהן יצריות מטבע היות האדם לעתים רע מנעוריו, שבאות לידי ביטוי גם במרחב הציבורי שלנו, בעיקר פסילתו של האחר, הדרתו של האחר – כמו שקוראים לזה היום – בין שהוא ערבי, בין שהוא חרדי, בין שזה נשים, בין שזה בני עדות אחרות, גם במגזר היהודי.

משה יעלון: הסוגיה האתיופית פרצה לאחרונה; העלייה הרוסית – קודם לכן.

משה יעלון: אלה תופעות שכנראה לא כל אדם כובש את יצרו ואין קל יותר מאשר לפסול את האחר, במיוחד אצל אנשים שמרגישים חלשים ומקבלים את הביטחון העצמי שלהם על-ידי פסילתו או הדרתו של האחר.

משה יעלון: בסוגיה הזאת צריך לטפל בשני מרכיבים עיקריים, והממשלה עושה את זה: 1.

משה יעלון: בתחום החינוך – את זה לא פותרים ביום אחד ולא בהחלטה אחת – חינוך לסובלנות, חינוך להערכת האחר, להבנתו של האחר, לנכונות לשמוע את האחר, ערכים שאנחנו בהחלט מעריכים, מטפחים.

משה יעלון: את זה צריך לעשות דרך מערכת החינוך.

משה יעלון: לא רק חינוך למצוינות, אלא חינוך לערכים הללו שהם נשמת אפה של הדמוקרטיה הישראלית; 2.

משה יעלון: התחום האחר שיש לעסוק בו הוא תחום האכיפה.

משה יעלון: במקום שמישהו עובר עבירה על החוק, פוגע במישהו אחר באופן שיש בו ביטוי של גזענות, חס וחלילה אלימות, אז יש כמובן מקום להפעיל את זרועות אכיפת החוק: הגשת תלונה למשטרה, הבאה לבית-המשפט וכן הלאה.

משה יעלון: אני חושב שהממשלה עוסקת בשני התחומים הללו, גם בהגברת החינוך לסובלנות וגם בתחום האכיפה כנגד תופעות ההקצנה, האלימות, הגזענות, בחברה הישראלית.

משה יעלון: הסוגיה השלישית והאחרונה שאני רוצה להתייחס אליה זה הצעת האי-אמון לגבי גידול של 20% בהתחלות בנייה בהתנחלויות.

משה יעלון: קודם כול, אנחנו, כממשלה, מברכים על זה שיש גידול בהתחלות בנייה בהתנחלויות ואיננו מתכחשים לזה.

משה יעלון: אבל מדיניות הממשלה בעניין מאוד ברורה – בעוד שכשנכנסנו לכהונתנו עם איזה דוח מאוד בעייתי, שנקרא "דוח טליה ששון", שהגדיר למעשה למעלה מ-200 יישובים, שכונות, ביהודה ושומרון כמאחזים בלתי חוקיים על-ידי הגדרה או קריטריון מאוד פשוט: מי שלא הושלמה לגביו תוכנית בניין ערים – תב"ע, כפי שזה נקרא – או הליכי התכנון והבנייה לא הושלמו לגבי אותה נקודה או אותה שכונה, הפך לבלתי חוקי.

משה יעלון: דרך אגב, זה לא המצב הנוהג בישראל.

משה יעלון: אני תמיד משתמש בדוגמה של להבות-חביבה, שהוקמה ב-1949 והתב"ע שלה אושרה ב-1981.

משה יעלון: איש לא חשב להרוס אותה, לפנות אותה, להזיז אותה, לרגל זה שהתב"ע לא אושרה.

משה יעלון: בית-שמש למשל, התב"ע שלה אושרה ב-1991, ואיש לא חשב קודם לכן, ועד היום, שהיישוב הוא בלתי חוקי.

משה יעלון: לכן שינינו את הקריטריונים, אבל כמדינת חוק הגדרנו בצורה מאוד ברורה: אנחנו מדינת חוק, איש לא יעשה כראות עיניו, איש לא יקים מאחז או יניח קרוון ללא אישור של הדרג המדיני על-פי ההליכים הנכונים.

משה יעלון: ואכן אנחנו מפנים, כולל בשבוע האחרון, פינינו נקודה אחת שמישהו העלה באופן בלתי חוקי.

משה יעלון: ומנגד, בכל הנקודות שיש להסדיר אותן, קבענו כללים מאוד ברורים: מה שניתן להסדיר, אנחנו נפעל להסדיר.

משה יעלון: מה שהוקם, חס וחלילה, על אדמה שהיא בבעלות פלסטינית פרטית מוכחת, אנחנו נדאג להזיז, רצוי בהסדר, כפי שהגענו לאחרונה עם המתיישבים באזור רמת-גלעד וכפי שאני מקווה שנגיע גם במגרון ובנקודות אחרות – –

ראובן ריבלין: בעזרת השם.

משה יעלון: – – הכול בהתאם לחוק.

משה יעלון: זו המדיניות הנקוטה על-ידינו, למעשה מתחילת כהונתה של הממשלה, לא בלי קשיים, גם למערכת ביורוקרטית שהתרגלה כנראה למדיניות אחרת.

משה יעלון: לכן יש בכוונתנו גם להקים צוות משפטי שיניח תשתית משפטית ראויה לגבות את המדיניות שלנו.

משה יעלון: אנחנו מתמודדים עם זה גם בבג"צים קנטרניים כאלה ואחרים שמונהגים על-ידי תנועות או עמותות כאלה ואחרות שמגייסות ערבים כדי לעתור לבג"ץ, והכול בהתאם לחוק, כמדינת חוק.

משה יעלון: במסגרת הזאת, ההתיישבות ביהודה ושומרון, שהיום מונה קרוב ל-350,000 איש, בוודאי יש בה התפתחות טבעית שמביאה לגידול של בנייה ביישובים השונים באשר הם, בהתאם לצרכים של ההתיישבות.

משה יעלון: כל זה מבלי להפקיע קרקעות, כל זה מבלי להשתלט על אדמות של מישהו אחר, כל זה בהתאם למדיניות הממשלה ובהתאם לחוק.

משה יעלון: לכן, בסך הכול אני חושב שעל שלוש הצעות האי-אמון הללו אני יכול להגיד שלאף אחת מהן אין בסיס אמיתי, ולכן אנחנו כמובן נצביע נגד הצעות אי-האמון שעולות היום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: המשנה לראש הממשלה משה בוגי יעלון סיים את דבריו וסיכם את הדיון שהיה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות, שכן בפנינו שלוש הצעות אי-אמון ואנחנו נצביע בנפרד על כל אחת ואחת מהן.

ראובן ריבלין: נא לשבת, המציע חבר הכנסת בילסקי, הולכים להצביע ראשונה על שלך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה בנושא: אוזלת היד של ממשלת נתניהו מול תופעות ההקצנה, האלימות והגזענות בחברה הישראלית, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת זאב בילסקי – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 36 נגד – 47 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 36 בעד, 47 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות מרצ והעבודה בנושא: גידול של 20% בהתחלות הבנייה בהתנחלויות, כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 46 נמנעים – 1 הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 35 בעד האי-אמון, 46 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת אי-האמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד בנושא: נתוני התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית – בניגוד למגמה הכללית, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – 50 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 27 בעד האי-אמון, 50 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד גם היא לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/388; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ה, עמ' 20876; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד הילד, חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: נא לעלות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, את מחליפה אותי, בבקשה, אם את רוצה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בקושי מסוגל לשמוע את עצמי.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה לא לשמוע את הודעת הוועדה על החוק המובא לקריאה שנייה ושלישית יכול לעזוב את האולם.

ראובן ריבלין: כל השאר יושבים ומאזינים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012.

זבולון אורלב: את החוק הזה יזם ידידי, ותיק חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, גם שר לשעבר.

זבולון אורלב: החוק בא לתקן ולהוסיף על הוראת חוק שחוקקה אף היא לא מזמן, לפני כשנתיים, כתיקון לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.

זבולון אורלב: עניינו של החוק בקטינים אשר הוריהם גרושים או פרודים, והקטין מתגורר עם אחד מהם.

זבולון אורלב: החוק בא לסייע להורה שהקטין איננו מתגורר עמו; לצורך העניין נכנה את ההורה הזה "ההורה שאיננו משמורן".

זבולון אורלב: בדרך כלל מדובר באבות.

זבולון אורלב: תיקוני החקיקה שלפנינו באים להרחיב את חובת מסירת מידע לגבי קטין להורה שאיננו משמורן.

זבולון אורלב: ההרחבה מתמקדת במשלוח אוטומטי של דואר הקשור לקטין לכתובתו של ההורה שהקטין איננו מתגורר עמו, בתנאים שהחוק קובע.

זבולון אורלב: ההסדרים המרכזיים בהצעה הם כדלקמן: הורה שילדו הקטין איננו מתגורר עמו יוכל לפנות לפקיד רישום האוכלוסין במשרד הפנים ולבקש לעדכן את כתובתו ככתובת נוספת למשלוח דואר לקטין.

זבולון אורלב: הפנייה היא חד-פעמית.

זבולון אורלב: מדובר בהסדר המהווה תקדים, שכן לאדם בדרך כלל יש כתובת אחת למשלוח דואר.

זבולון אורלב: עם עדכונה של כתובת כאמור, תישלח הכתובת המעודכנת אוטומטית לגופים המופיעים בתוספת לחוק עדכון כתובות ומתעדכנים אוטומטית במרשם האוכלוסין, והם: עיריות ומועצות מקומיות, המוסד לביטוח לאומי, רשות הרישוי במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים ורשות המסים.

זבולון אורלב: מובן שגם משרד הפנים עצמו נכלל בהסדר.

זבולון אורלב: הסדר נוסף שיש בחוק שיזם חבר הכנסת מאיר שטרית: ההסדר המקורי בחוק הכשרות המשפטית שתוקן לפני שנתיים נשאר בעיקרון על כנו.

זבולון אורלב: כך, הורה שאיננו משמורן יוכל לפנות בכתב לרשימה ארוכה של גופים המפורטים בתוספת לחוק הכשרות ואשר מחויבים למסור מידע להורה בעניין ילדו הקטין ולדרוש מסירת מידע בעניין ילדו.

זבולון אורלב: במקרה זה מדובר לא רק במשלוח דואר אלא במסירת מידע בכלל, גם בעל-פה, ממוסדות החינוך, בנקים ומוסדות פיננסיים, המוסד לביטוח לאומי, מוסדות רפואיים ובהם בתי-חולים, קופות-חולים, מרפאות, רשויות מקומיות ומועצות אזוריות.

זבולון אורלב: רשימת הגופים כאמור יכולה להשתנות בצו של שר המשפטים.

זבולון אורלב: התיקון לגבי שני ההסדרים לעיל הוא שעם הגשת בקשה כאמור, לקבלת מידע או למשלוח דואר, על-ידי הורה, תצא הודעה להורה שהקטין מתגורר עמו, ההורה המשמורן, על הגשת הבקשה, כדי למנוע מקרים שבהם אנו לא מעוניינים שיימסר מידע להורה שאיננו משמורן, ויש גם כאלה מקרים, למשל כשבית-המשפט פסק הפסקת קשר או מניעת קשר ביניהם.

זבולון אורלב: במקרים שבהם הוגבלה לעניין זה, או נשללה, אפוטרופסות של הורה, כפי שאמרתי, שאיננו המשמורן, לא יימסר ולא יישלח מידע להורה זה.

זבולון אורלב: לשם כך נדרש שההורה המשמורן או גורם אחר ימציאו החלטה של בית-המשפט בעניין.

זבולון אורלב: כלומר ברירת המחדל היא שההורה מקבל, ורק אם רוצים למנוע צריך לפעול בעניין.

זבולון אורלב: החוק עורך עדכונים והתאמות לפי ההסדרים שהוצגו לעיל גם בחוק עדכון כתובות.

זבולון אורלב: חקיקתו של חוק זה לא היתה נטולת מחלוקת ומאבקים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת שטרית, יוזם החוק, השתכנע מעמדתם של גורמים שונים רבים, בהם ארגונים המייצגים גברים גרושים ופרודים, להרחיב את ההצעה, כפי שהוא מציג בהסתייגות שצירף להצעה ובוודאי תיכף יציג אותה.

זבולון אורלב: הוועדה, אחרי דיון רחב ומעמיק, ודיון לא פשוט, החליטה שלא לקבל את ההסתייגויות אלא לקבל את עמדת הממשלה כפי שבאה לביטוי בעיקר על-ידי שירותי הרווחה ומשרד המשפטים, ולא לאפשר רישום אוטומטי של כתובת של מי שילדו הקטין אינו מתגורר עמו ככתובת נוספת למשלוח דואר.

זבולון אורלב: כלומר, לפי הצעת החוק ההורה הזה צריך פעם אחת לבוא למשרד הפנים, וחבר הכנסת שטרית רוצה גם על כך לוותר.

זבולון אורלב: מרשם האוכלוסין מתנהל על-פי בקשות רישום.

זבולון אורלב: כך לגבי מי שנישא או התגרש או כל המבקש לשנות את רישומו במרשם.

זבולון אורלב: נוסף על כך נראה כי רישום אוטומטי משמעותו כפייה של קבלה אוטומטית של דברי דואר על מי שבמצבים מסוימים איננו מעוניין בכך, כמו למשל, חברי הכנסת, הורה הרשום כאביו של ילד אולם יש לו משפחה נוספת, והוא לא מעוניין שהמשפחה הנוספת תדע שיש לו את אותו ילד.

זבולון אורלב: נראה כי פנייה חד-פעמית לפקיד מרשם האוכלוסין לא אמורה להיות נטל לא סביר על הורה שאיננו משמורן ומעוניין לקבל ישירות לכתובתו את כל דברי הדואר הנוגעים בילדו הקטין מהגופים שבמרשם האוכלוסין.

זבולון אורלב: יש להניח כי כפי שהדברים התנהלו עד כה, יש הורים שמקבלים מידע ומשתפים פעולה במידע לגבי ילדיהם גם בלי הוראות חוק זה.

זבולון אורלב: עניין נוסף שעלה בוועדה הוא צירוף מוסדות החינוך לרשימת המוסדות המתעדכנים אוטומטית על שינוי כתובת במרשם האוכלוסין.

זבולון אורלב: הוועדה שוכנעה כי דרישה לעדכון אוטומטי של אלפי מוסדות חינוך איננה סבירה וכנראה גם איננה אפשרית באופן מעשי.

זבולון אורלב: מה עוד שמגוון מוסדות החינוך הוא כל כך רחב, שאי-אפשר להבטיח מבחינה מעשית את הדבר הזה.

זבולון אורלב: מה גם שמוסדות חינוך רבים שייכים לרשתות פרטיות ואינם יכולים להיות חלק ממרשם ציבורי, בין היתר משיקולים של הגנה על פרטיות.

זבולון אורלב: יש לזכור כי בתחילת לימודיו של קטין במוסד חינוך יכולים שני הוריו לעדכן את כתובתם בהנהלת בית הספר באופן חד-פעמי ולהיות חלק מהתנהלותו של ילדם, ומכאן ואילך המוסד חייב לשלוח לשתי הכתובות את כל הפרטים על הילד.

זבולון אורלב: אני סבור כי אף שעמדתם של יוזמי החוק והמצדדים בהרחבתו לא התקבלה, הוועדה לזכויות הילד הביאה לאיזון ראוי – על-ידי שינוי תקדימי של החוק – המשיג את המטרה שלשמה כוון.

זבולון אורלב: אין ספק שהחוק יביא לשינוי בחייהם של אלפי הורים, גברים ברובם, החיים בנפרד מילדיהם הקטנים, ויסייע להם להיות חלק מחייהם של ילדים אלה, כל זאת במאמץ מינימלי מצדם, על-ידי פנייה חד-פעמית לפקיד רישום האוכלוסין, כפי שעושה כל אזרח בפנייה לרישום האוכלוסין לשם עדכון כתובתו, או לחלופין פנייה חד-פעמית לגופים שונים שבהם עשוי להיות מידע רלוונטי לילדיהם.

זבולון אורלב: אני מבקש מחברי לתמוך בהצעת החוק ולדחות את ההסתייגות.

זבולון אורלב: ואסיים במשפט אחד: החוק הזה בא להבטיח את האחריות ההורית של שני ההורים.

זבולון אורלב: יש לנו עניין גדול שאף-על-פי שזוג התגרש, או נפרד, שני ההורים יהיו שותפים בגידולו של הילד, ולכן המהלך הזה הוא מהלך נכון, ואני רוצה לברך את חבר הכנסת שטרית על יוזמת החוק החשוב הזה.

זבולון אורלב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד הילד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רק נעדכן, והקדים אותי חבר הכנסת מאיר שטרית, מציע החוק, שהוא גם בעל שתי ההסתייגויות לחוק.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך עשר דקות.

אורלי לוי אבקסיס: כל הסתייגות – – –

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת – – –

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רק למען הסר ספק, כל הסתייגות מקנה לך חמש דקות לנמק.

מאיר שטרית: אני לא חייב לדבר עשר דקות, אני אדבר כמו שאני רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: עשר דקות אתה לא חייב, אנחנו נשמח גם אם תקצר, אבל – בבקשה.

מאיר שטרית: אוקיי.

מאיר שטרית: אני מראש מזהיר שאני לא אדבר עשר דקות.

מאיר שטרית: אני אדבר קצר ולעניין.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זבולון אורלב ידידי, על ניהול הדיונים בוועדה הזאת, אומנם בהפסקות גדולות אבל לאורך כמעט שנתיים מאז התחלנו לדון בחוק.

מאיר שטרית: הוא יכול להעיד שלא אצתי לשום מקום וניסיתי בסבלנות רבה – גם הוא – לשכנע את נציגי הממשלה ללכת בראש שלנו.

מאיר שטרית: אני יכול לציין פה בשמחה שיושב-ראש הוועדה היה בדעתי גם בעניינים שהיום מונחים כהסתייגויות, אבל הוא לא יכול ללכת נגד הממשלה, כי חזקה עליו לקיים את עמדת ועדת השרים לחקיקה, שצריך להיות מתואם עם הממשלה.

מאיר שטרית: ואני תמה, אני מוכרח להגיד לכם: הייתי ברוב המשרדים שהתנגדו, הייתי שר משפטים, הייתי שר פנים והייתי גם שר חינוך, וישבו פקידי המשרדים הללו והביאו נימוקים מן ההפטרה מדוע לא לתת אפשרות שבאופן אוטומטי, ברגע שהורים מתגרשים – הרי פקיד משרד הפנים יודע על הגירושים, הוא רושם את שמות שני ההורים של הילד כשתי כתובות, וישלח אוטומטית לכולם את הדואר, ששני ההורים ידעו מה קורה עם הילד.

מאיר שטרית: איזו הצדקה יש למישהו לומר שאנחנו לא רוצים ששני ההורים יהיו מעורבים בחייו של הילד?

מאיר שטרית: הרי זה נורא ואיום לחשוב שיש אלפים.

מאיר שטרית: גברתי, בעקבות הדיון בחוק יש לי תיק שלם של פניות של הורים.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר, אגב, ולציין – צריך גם לציין את זה – שמי שהביא את הנושא לידיעתי היה ארגון "הורים בזכות" – "זכות להורות" או "הורות בזכות", בראשותו של גיא רווה.

מאיר שטרית: ואני התרשמתי שהבעיה היא בעיה אמיתית, ואמרתי לו פעם אחת בוועדה, היושב-ראש שמע אותי, שלו הייתי שר הפנים והיו באים אלי בפנייה כזאת, בתוך חמש דקות הייתי פותר את העניין לאלתר.

אורלי לוי אבקסיס: זה משלוח כל דואר שנוגע לקטין?

מאיר שטרית: כן, אלא אם יש מניעה משפטית.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי אם למשל אותה אם חוסכת לילד חיסכון מסוים, יכול להשתמש גם אותו הורה כדי להגיד: בוא נקצץ במזונות – – –

מאיר שטרית: אבל גם היום יכול אותו הורה לפנות לבנק ולבקש מידע על-פי התוספת.

מאיר שטרית: הוא יכול גם היום, אז למה לטרטר את ההורה?

מאיר שטרית: איזה היגיון יש לנו לא לתת אפשרות להורים להיות מעורבים בחייהם של הילדים?

מאיר שטרית: ואת יודעת, אני מוכן להסכים, ואמרתי את זה – אני מסכים שאולי יש מקרים שבהם יש הורים בעייתיים, אבל זה המיעוט שבמיעוט.

מאיר שטרית: עשרות, אולי מאות – עשרות אלפי הורים, אבות בעיקר, מטורטרים ממשרד למשרד למשרד, צריכים לרוץ ולחפש.

מאיר שטרית: היושב-ראש אמר בצדק, שמשרד החינוך, ההורה יכול לפנות לבית-הספר ביום רישום הילד ולבקש את הכתובות, אם הוא יודע, אבל אם האבא לא יודע והאמא עברה בכלל למקום אחר ורשמה אותו בבית-ספר אחר, והאבא לא יודע, איך הוא יגיע עם הילד להירשם?

מאיר שטרית: הוא לא יכול לדעת.

מאיר שטרית: ואז הוא מנותק לחלוטין מהילד.

מאיר שטרית: ולצערי, אני אומר בצער שלעתים קרובות הילדים משמשים ככלי במריבה בין שני בני-הזוג.

מאיר שטרית: כשהאמא מטרטרת את האבא היא משתמשת בילדים ככלי, ואני לא רוצה להאשים אף אחד.

מאיר שטרית: ההצעה שלי בהסתייגות אומרת בעצם שההורים אכן יקבלו באופן אוטומטי את הדואר, בלי צורך לפנות למשרד הפנים, בלי הצורך לעשות את כל הפרשה.

מאיר שטרית: ואם ההסתייגות תתקבל, זה מה שיקרה – זה יביא רווחה רבה למאות אלפי הורים; אם ההסתייגות לא תתקבל, והממשלה בדרך כלל מפילה את ההסתייגות של האופוזיציה, אני חושב שהפעם לא בצדק – חבל שאין בממשלה מישהו שלוקח אחריות ואומר לפקידים: חברים, תפסיקו לבלבל את המוח.

מאיר שטרית: ואני רוצה להגיד לך, גברתי היושבת-ראש:

מאיר שטרית: גם את היית יושבת-ראש הוועדה למעמד הילד, אם אני לא טועה – – –

אורלי לוי אבקסיס: עתידה להיות.

מאיר שטרית: היית, נדמה לי.

מאיר שטרית: היית?

אורלי לוי אבקסיס: עוד לא הייתי.

מאיר שטרית: עוד לא.

מאיר שטרית: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זבולון אורלב: אחת הסיבות להתנגדות של אנשי משרד המשפטים לחלק מהתיקון היתה שאמרו: יש הורים שפסולים מבחינת כשרות משפטית להיות בקשר עם הילדים.

זבולון אורלב: אז שאלתי לתומי: כמה מקרים כאלה יש?

זבולון אורלב: מסתבר שהיו בחמש השנים האחרונות חמישה מקרים.

זבולון אורלב: אמרתי: ריבונו של עולם, מה, אי-אפשר להעביר מבית-המשפט הודעה לרשם במשרד הפנים שיש אי-כשרות משפטית?

זבולון אורלב: על חמישה מקרים אנחנו מענישים מאות אלפי הורים?

זבולון אורלב: זה הגיוני בעיני מישהו?

זבולון אורלב: הרי פה אפשר להביא באמת ברכה רבה להורים ולילדים.

זבולון אורלב: יש לנו עניין שכל ההורים, גם האבא וגם האמא, ידעו – הם תמיד ההורים הביולוגיים שלהם – מה קורה עם הילדים שלהם, והם רוצים לשמור על קשר אתם ולסייע להם, ולדעת מתי מסיבת בית-הספר, ומתי הוא מקבל תעודת בגרות, ומתי הטקס שלו לתעודה, ומתי הוא נכנס לבית-ספר ומתי הוא יוצא, אם הוא עבר גן, לאיזה גן הוא עבר, ומה קורה עם הילד בכל מוסד אחר.

זבולון אורלב: למה לא לדעת?

זבולון אורלב: מה הסוד הגדול?

זבולון אורלב: אין פה שום סודות לגבי ילדים שצריך לשמור עליהם חלילה מפני האבא שמא ידע.

זבולון אורלב: נשמע לי – – –

יואל חסון: מאיר, ההבדל בין ההסתייגות שלך לחוק הוא שכדי ששני ההורים יקבלו צריך לבקש?

מאיר שטרית: החוק שלי מתקן – החוק, אגב, שהוא מאושר בלי הסתייגות, מתקן דבר אחד, שמרגע שמודיעים לרשם משרד הפנים, ירשמו את שתי הכתובות של הילד במשרד הפנים, ואז רק הגופים שמנויים בתוספת יקבלו אוטומטית את הדואר.

מאיר שטרית: אבל יש המון גופים אחרים שלא יקבלו.

מאיר שטרית: ההסתייגות שלי אומרת: אין הגבלה כזאת, כולם יקבלו, בלי יוצא מן הכלל.

מאיר שטרית: איך אומרים?

מאיר שטרית: כו-לם יקבלו.

מאיר שטרית: מי זה אמר פעם?

מאיר שטרית: ברק אמר "כו-לם".

מאיר שטרית: כו-לם יקבלו.

יואל חסון: למה מתנגדים לזה, מאיר?

יואל חסון: למה מתנגדים?

מאיר שטרית: אני אומר לך: היושב-ראש היה בדעתי.

מאיר שטרית: ניסינו לשכנע בסבלנות – ישבנו כמה ישיבות – את פקידי הממשלה.

שלמה מולה: את מי?

מאיר שטרית: את פקידי הממשלה: משרד המשפטים, משרד הפנים, והם כל מיני – ק"ן תירוצים – הסבירו למה לא.

מאיר שטרית: אני לא מקבל את דעתם.

מאיר שטרית: לכן אמרתי בלית ברירה, מאחר שאני רוצה להיות נאמן למטרה שלי, הגשתי את ההסתייגות.

מאיר שטרית: ואם חברי הכנסת יתמכו בהסתייגות, אני רק אודה להם.

מאיר שטרית: תודה רבה, גברתי.

יואל חסון: זבולון, אולי נעשה מעשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שאתה לא מסיר את הסתייגויותיך – –

שלמה מולה: רגע, אורלי, מה את חושבת על זה?

אורלי לוי אבקסיס: – – אז יעלה יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד וינמק מדוע המשרדים מתנגדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהעיקרון הבסיסי, אם שואל אותי חבר הכנסת מולה לדעתי, זה הגנה על הילד.

אורלי לוי אבקסיס: ועלו גם טענות, בין היתר, שכאשר אנחנו מדברים לדוגמה בתביעת מזונות וכדומה – גם מחבר הכנסת דודו רותם שמבין בעניינים הללו שאם ישנו חיסכון על שמו של הילד, יכול לבוא ולתבוע אותו גם הורה, להפחית או לא לשלם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים כן – – –

מאיר שטרית: אין אופציה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תראה, סביר להניח שאם יש בין שני הצדדים משמורת משותפת – –

מאיר שטרית: גברתי, אין אופציה כזאת.

אורלי לוי אבקסיס: – – ידע גם ההורה איפה נמצא הילד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו ניתן ליושב-ראש של הוועדה לנמק את הנימוקים.

מאיר שטרית: אין אופציה כזאת להשתמש בחיסכון של הילד – – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מאיר שטרית: אין דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: יעלה היושב-ראש.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שאמרתי, גם כשהצגתי את החוק, יש כאן דילמה לא פשוטה.

זבולון אורלב: מהי ברירת המחדל?

זבולון אורלב: האם ברירת המחדל היא שההורה צריך פעם אחת להתייצב במרשם האוכלוסין ומכאן זה אוטומטי?

זבולון אורלב: אגב, ההתייצבות הזאת חלה ללא יוצא דופן בכל שינוי במרשם האוכלוסין.

זבולון אורלב: בכל שינוי.

זבולון אורלב: כך גם ביקש משרד הפנים לא לחרוג.

זבולון אורלב: אלא שלא תהיינה אי-הבנות וטעויות, האיש צריך להתייצב פעם אחת ברישום.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא, שאם הולכים לברירת המחדל שהציע חבר הכנסת שטרית, שהכול פה אוטומטי, כפי שנאמר, עלולים להיפגע ילדים באותם מקרים, כפי שאמרה יושבת-ראש הישיבה – באותם מקרים, למשל, שהאב לא רצה שידעו שהוא האב, הוא לא רצה שמשפחתו תדע, או שיש נימוקים סוציאליים אחרים שרוצים שהוא לא ידע.

זבולון אורלב: ולכן, כדי להבטיח את ההגנה, לא היתה לנו ברירה אלא לקבל את עמדת השירותים הסוציאליים.

זבולון אורלב: אני לא אוהב שקוראים להם "פקידים".

זבולון אורלב: הייתי שר הרווחה, אני יודע שהם עושים מלאכתם נאמנה.

זבולון אורלב: הם לא פקידים במובן של אנשי ביורוקרטיה, אלא הם אנשי מקצוע, ואנשי המקצוע ביקשו בכל לשון של בקשה.

זבולון אורלב: צריך להבין – חבר הכנסת שטרית, אישרו לו את החוק בתנאי שזה יהיה בתיאום עם הממשלה.

זבולון אורלב: ואני, כנאמן הממשלה, מקבל את עמדת הממשלה.

זבולון אורלב: אני מציע לחבר הכנסת שטרית להסיר את ההסתייגות, להגיש את ההסתייגות הזאת כהצעת חוק חדשה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת שטרית, חבל שנעשה כאן הצבעה ונצטרך להפיל את זה, כי אתה מבין לבד שהממשלה לא תאפשר להעביר את ההסתייגות הזאת.

זבולון אורלב: ולכן אני מציע, הואיל והממשלה אישרה את החוק הזה, וזה חוק שיש בו קידום מאוד משמעותי, ואתה ראוי לברכה על כך, אז אנא ממך, תוריד את ההסתייגות, ועל-ידי כך נוכל כולנו להצביע על החוק, ותגיש את זה כהצעת חוק פרטית חדשה; ייתכן שאני אצטרף אליך.

זבולון אורלב: כל טוב.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאנחנו נעבור להצבעה, הערה אישית קטנה לחבר הכנסת שטרית: אם ההורה כל כך רוצה להיות מעורב, אז פעולה אחת אקטיבית מצדו, לא זו שתמנע את מעורבותו, ואולי יוכיח בכך שברצונו באמת – יוכל.

מאיר שטרית: – – – מוסדות – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצביעים על הצעת חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה).

יואל חסון: רגע.

יואל חסון: אולי נסכים על ההסתייגות של מאיר?

יואל חסון: מה אתה אומר, זבולון?

זבולון אורלב: אני לא יכול להסכים.

זבולון אורלב: הוא הסכים שהחוק יהיה בתיאום עם הממשלה, לא אני.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעות, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: וברשותכם, דברים כאלה היו אמורים להתנהל קודם העלאת הנושא לקריאה שנייה ושלישית במליאה, ולכן אנחנו מציעים את מה שיש לפנינו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצביעים על הצעת חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: לשם החוק אין הסתייגויות, ואנחנו נצביע על שם החוק כהצעת הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 32, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת ששם החוק התקבל בקריאה הראשונה, כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לסעיפים.

אורלי לוי אבקסיס: לסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות, ואנחנו נצביע על סעיפים 1 ו-2, כולל, כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 32 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: תוצאות: בעד – 32.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שסעיפים 1 ו-2 עברו את הקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: לסעיף 3 יש שתי הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפנה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להצביע על ההסתייגויות?

מאיר שטרית: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים, ראשית, להסתייגות הראשונה של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 3.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות הראשונה לסעיף 3.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 10 נגד – 21 נמנעים – 1 ההסתייגות הראשונה של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 3 לא נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד ההסתייגות – 10, נגד – 21.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שההסתייגות לא עברה.

יואל חסון: אפשר רוויזיה?

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להסתייגות השנייה של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 3.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות השנייה של חבר הכנסת מאיר שטרית.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 21 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 3 לא נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 12, נגד – 21.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שההסתייגות השנייה לא התקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, אנחנו נעבור להצבעה על סעיף 3 ועל סעיף 4, מאחר שאין לו הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 4-3, כהצעת הוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4-3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד סעיפים 3 ו-4 כנוסח הוועדה – 33.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, עברה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור לקריאה השלישית.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 31 נגד – אין נמנעים – אין חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 31, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא – – –

מאיר שטרית: אני מבקש – – – דברים.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מזמינים את חבר הכנסת מאיר שטרית להודות.

מאיר שטרית: אני רק מבקש להודות, שוב, ליושב-ראש הוועדה, לצוות של הוועדה, ליועצת המשפטית של הוועדה נירה לאמעי ולמנהלת הוועדה על הסיוע והעזרה שלהם.

מאיר שטרית: אני גם מודה לעובדי ופקידי הממשלה שהופיעו בוועדה, אפילו שאינני מסכים אתם וחושב שהם טועים בגדול; אפילו שהם אנשי מקצוע לכאורה, בעניין הזה הם טועים טעות גדולה, וחבל לי שהחוק לא עבר במתכונת המקורית.

מאיר שטרית: אני מקווה שנוכל לקדם אותו בעתיד, אם לא בכובע הזה, אני מקווה בכובע אחר.

מאיר שטרית: בפעם הבאה זה לא ייקח יותר מחמש דקות.

מאיר שטרית: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מאיר שטרית.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' מ/625; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 23665, חוב' ט', עמ' 24883; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש משה גפני.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מה שאנחנו הולכים לעשות כאן היום זה לתקן – אם מישהו רוצה הוכחה שחוק ההסדרים הוא דבר לא טוב, שיאזין להצעת החוק הנוכחית.

): זה בא לתקן את חוק ההתייעלות הכלכלית – איך שקוראים לזה: התייעלות כלכלית – תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010.

): על-פי חוק ההסדרים, ובשמו המפוצץ "ההתייעלות הכלכלית", ב-1 בינואר 2012, אם למישהו היה קיוסק והיו לו 10,000 שקל לשנה, הוא היה צריך דיווח מקוון, כלומר הוא היה צריך להביא רואה-חשבון, לשלם לו כסף, להתחבר לדיווח מקוון לרשות המסים ולשלם הוצאות של ניהול החשבון שלו והדיווח המקוון, יותר ממה שהוא מרוויח כל השנה.

): זה על-פי חוק ההסדרים ב-1 בינואר 2012.

): ואם מישהו יש לו מלכ"ר, חבר הכנסת אורלב, אם מישהו יש לו מלכ"ר, זאת אומרת, המדינה לא נותנת לעמותות של נצרכים, וכל מה שנלווה לזה, והוא היה צריך לדווח לרשות המסים, הוא היה צריך לקחת רואה-חשבון, לדווח דיווח מקוון, וכל מה שהוא עושה הוא עושה בהתנדבות.

): ראו את זה גם ברשות המסים, במשרד האוצר, והביאו הצעת חוק לשנות את זה.

): אגב, על-פי החוק הם היו צריכים – על מחזור של מיליון שקל ב-2011, והם פעלו על-פי 4 מיליון שקל, זאת אומרת יותר ממה שעל-פי החוק הם היו צריכים לעשות.

): גם הם הבינו – הם גם לא יכלו לעשות ולהגיע לביצוע של מיליון שקל, אבל הם גם הבינו שזה לא יכול להיות, והם הביאו הצעת חוק, לדחות את הביצוע עד 2014.

): עם הצעת החוק הזאת הם הביאו סעיפים נוספים, ואנחנו, ככל שדנו בוועדת הכספים בעניין הזה, ראינו שהזמן מתארך, אנחנו נכנסים לתוך 2012, ואנחנו מסתבכים עם העניין החוקי, ואנחנו חושבים שזה דבר רע מאוד, מה שהולך לקרות בתחילת שנת הכספים הנוכחית.

): ואז ביקשנו ממליאת הכנסת וקיבלנו אישור לפיצול הצעת החוק, כלומר דנו רק על מה מחויב דיווח מקוון, ועל מה אנחנו נדון בהמשך, אחרי שנאשר את העיקרון הזה.

): מליאת הכנסת אישרה לנו את הפיצול, אני לא הסכמתי לזה שנעשה מדורג; התברר לי, בתקופה שאני יושב-ראש , שמדורג מגיע בסוף.

): זאת אומרת, אני חשבתי שכשאנחנו מאשרים עכשיו 4 מיליון, אחרי זה 2 מיליון, אחרי זה מיליון ואחרי זה על כולם, חשבתי ש"על כולם" לא מגיע.

): כך היה נראה לי.

): פתאום התברר לי שכשעושים מדורג זה מגיע בסוף, ובסוף זה חל על כולם – על אותו בעל קיוסק.

): אמרתי: אני לא מסכים למדורג.

): תגידו עכשיו למה אנחנו מגיעים בהצעה, וזה יהיה באופן קבוע.

): אחרי דיונים ממושכים ומשאים-ומתנים הגענו להסכמה שדיווח מקוון יהיה מחויב רק על מחזור של 2.5 מיליון שקלים, וזה כבר מתחיל להיות סביר.

): זה לא משוש חיי, אבל זו פשרה ראויה.

): לפשרה הזאת אני רוצה לבקש את אישור מליאת הכנסת.

): עד שהבאתי את זה לדיון כאן, לאישור בקריאה שנייה ושלישית, עלה חשש של חשבונאות כפולה – שבחשבונאות כפולה רשות המסים יכולה לקבוע שאפילו אם המחזור של מישהו הוא קטן מאוד הוא גם יהיה חייב בדיווח מקוון.

): שוחחתי עם מנהל רשות המסים, והוא גם העביר לי מייל שלפיו לא יתבצע שום שינוי בלי שתהיה הסכמה לכך, ומה שאני מציע עכשיו הוא קבוע, הוא לא עומד לדיון, ואם רוצים לעשות שינויים יצטרכו להביא את זה לו.

): הדבר הנוסף זה המלכ"רים.

): אנחנו אמרנו: לגבי מלכ"רים לא יהיה 2.5 מיליון שקל, לא בא בחשבון.

): זו האמת.

): לא היה ויכוח עם רשות המסים.

): בהצעה שאנחנו מציעים – אנחנו מציעים שדיווח מקוון, בניגוד למוסדות פיננסיים, שזה משהו אחר, במוסדות ללא כוונת רווח זה רק במחזור של 20 מיליון שקל ומעלה.

): רק הם יהיו חייבים.

): גברתי היושבת-ראש, הצעת חוק זו היא חלק מהצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 42), התשע"ב–2011, שהיא הצעת חוק ממשלתית שכללה תיקונים שונים והכנסת אישרה לוועדה לפצל אותה.

): בחוק ההתייעלות משנת 2009 נקבעה חובת דיווח מקוון ודיווח מפורט לגבי מס ערך מוסף.

): לפי החוק, חובת הדיווח המקוון הוחלה בהדרגתיות בשנים 2011-2010 והיתה אמורה לחול על כל העוסקים החל בשנת 2012.

): בחודשים האחרונים פנו לו עוסקים רבים שחששו שחובת הדיווח המקוון תחול עליהם החל בשנת הכספים 2012.

): אף רשות המסים ככל הנראה סברה שיהיה מורכב ובעייתי להחיל את חובת הדיווח המקוון בשנת 2012.

): לפיכך, הצעת החוק הממשלתית במקור ביקשה להחיל את הדיווח המקוון בין השנים 2012 ל-2014 על עוסקים שמחזורם השנתי עולה על מיליון שקלים חדשים ועל חברות שמחזורן עולה על חצי מיליון שקלים חדשים.

): כמו כן, בהצעת החוק הממשלתית נקבע שבשנת 2014 יחול הדיווח המקוון על כלל העוסקים – ואצלי עלה החשש שבעזרת השם 2014 יגיע, ואז זה יחול על בעל הקיוסק.

): בבואנו לדון בהצעת החוק, חברי ועדת הכספים ואנוכי הבנו שתהיה זו הכבדה יתירה להחיל את חובת הדיווח המקוון לגבי בעלי עסקים קטנים.

): לאחר שעלו אופציות שונות הוחלט בסופו של דבר בהסכמה עם רשות המסים לקבוע שחובת הדיווח המקוון תהיה בשנת 2012 ואילך ביחס לעוסקים שמחזורם עולה על 2.5 מיליון שקלים, או שחלה עליהם החובה בניהול פנקסי חשבונות לפי שיטת החשבונאות הכפולה, מכוח הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות) שנקבעו לפי סעיף 130 לפקודת מס הכנסה.

): יש לציין כי בשנת 2010 חל הדיווח המקוון על עוסקים שמחזורם עולה על 4 מיליון שקלים חדשים ושחייבים בניהול פנקסי חשבונות לפי שיטת החשבונאות הכפולה מכוח הוראות מס הכנסה כאמור.

): בשנת 2011, לפי חוק ההתייעלות בנוסחו כיום, היתה אמורה לחול חובת הדיווח המקוון על כולם.

): ניהול ספרים בחשבונאות, הכוונה היא שזה יחול רק ביחס לעוסקים ולחברות במחזורים השנתיים הקבועים בהוראות מס הכנסה, ובעיקר מדובר על מחזורים גבוהים של מעל 2 מיליון או על עוסקים בתחומי עיסוק שאינם מהסוג של עוסקים קטנים או בינוניים, מה גם שלגבי עוסקים אלה, החייבים בשיטת ניהול ספרים כפולה, היתה כבר החל בשנת 2011 חבות לדיווח מקוון, ולכן למעשה לא שונה המצב לגביהם כהוא-זה.

): גם כאן, ככל שרשות המסים תבקש להרחיב את מעגל העוסקים שחובת החשבונאות הכפולה חלה לגביהם, יהא עליה לקבל לשם כך את אישורה של ועדת הכספים.

): בנוסף, מנהל רשות המסים הבטיח לי כי כל שינוי בעניין זה על-ידי חוזר או בדרך אחרת ייעשה בתיאום עמי.

): כמו כן, לגבי אותם עוסקים כאמור, חובת הדיווח המקוון לא תחול על חשבוניות שסכומן נמוך מ-5,000 שקלים חדשים.

): לגביהן יהיה צורך רק בציון סכומן הכולל.

): שינוי סכום זה ייעשה רק על-ידי שר האוצר ובאישור ועדת הכספים.

): בנוסף, מנהל רשות המסים מוסמך לפטור עוסקים שונים מפירוט חשבוניות נוספות.

): לגבי מלכ"רים, כפי שאמרתי, היתה צפויה לחול חובת הגשת דוח מיוחד על כל מלכ"ר.

): החל משנת 2012 היתה חובה למלכ"רים להכין דיווח מקוון.

): על-פי ההצעה שאני מביא לפניכם בהסכמה עם רשות המסים זה יחול רק על מלכ"ר שמחזורו עולה על 20 מיליון ש"ח ועל מוסד כספי שמחזורו עולה על 4 מיליון ש"ח, ובשנת 2014 – על כל מלכ"ר ועל כל מוסד כספי.

): זאת היתה ההצעה המקורית.

): אנחנו לא הסכמנו לזה.

): חברי ועדת הכספים ואנוכי סברנו שתהיה זו הכבדה יתירה להחיל את החובה על כלל המלכ"רים, ולפיכך החלטנו להציע שגם בהוראת הקבע, החל משנת 2014, תחול חובת הגשת הדוח המיוחד רק על מלכ"רים שמחזורם עולה על 20 מיליון שקלים.

): אני סבור שמדובר בפשרה טובה שיש בה איזונים ראויים בין הצורך בגביית מס אמת והתמודדות עם סוגיית החשבוניות הפיקטיביות, מה שמחייב כי לרשות המסים יימסר מידע מפורט על כמה שיותר עסקאות אשר בוצעו על-ידי עוסקים באופן המאפשר להצליב בין המידע הנמסר מעוסקים שונים לבין הצורך לאפשר את פעולתם של עוסקים קטנים אשר חובת הדיווח המקוון עשויה להכביד עליהם באופן ניכר.

): ההתלבטות שלנו בוועדת הכספים היתה בין האיזון של דיווח אמין, תשלום מס אמת, לבין החדירה לתחומי הפרט באופן שהוא הרבה יותר מהנדרש, ובאיזון הנדרש בין שני הערכים הללו, לפי דעתנו זה כבר היה על גבול החדירה לתחום הפרט גם לאנשים שרובם אנשים ישרים, עוסקים למחייתם ומשלמים מס אמת.

): כפי שציינתי קודם, החלק של הצעת החוק הממשלתית שכולל תיקונים נוספים שעניינם חיוב במזומן, הארכת המועד לניכוי מס תשומות, הטלת קנס במקרה של העלמת תשומות ועוד, נותר להמשך הכנה על שולחן הוועדה.

): את ההצעה שבפניכם הזדרזנו להכין על מנת לשנות את הדין כבר בשנת 2012, ועל מנת שעוסקים לא יידרשו לחובת דיווח מקוון בלי הבחנה ביחס למחזורם השנתי.

): זו הצעה מיטיבה מאוד ביחס למצב הקיים – לפי המצב הקיים כולם היו חייבים בדיווח מקוון כבר עכשיו – ויש בה שיפור ניכר ביחס לחובות החלות לגבי עוסקים קטנים.

): להצעה אין הסתייגויות, והיא התקבלה בהסכמת כל חברי הוועדה.

): חברת הכנסת דליה איציק, אני שוב משבח – – –

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אתה עשית עבודה נפלאה.

משה גפני: – – – אבל אני משבח את חברי קדימה בוועדת הכספים.

משה גפני: אני לא מדבר על מה ששוחחת אתי.

משה גפני: אבל חברי קדימה בוועדת הכספים, כמו תמיד, שיתפו פעולה.

משה גפני: אין הסתייגויות להצעה הזאת, עשינו את מה שאנחנו סבורים שהיינו צריכים לעשות, ואני מבקש לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שצוין קודם, להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, גם לא בקשות דיבור.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור מייד להצבעה על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–6 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 16 חברים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה את הקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם ירשה לנו יושב-ראש ועדת הכספים נעבור גם להצבעה בקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצביעים בקריאה השלישית על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 10), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה את הקריאה השלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת גפני, אתה בטח רוצה להודות לכמה אנשים.

משה גפני: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, להודות ליועצת המשפטית של ועדת הכספים, עורכת-הדין שגית אפיק, ולאנשי הלשכה המשפטית, שעשו עבודה יוצאת מן הכלל בעניין; להודות לטמיר כהן, מנהל הוועדה, ולחברי המזכירות בוועדה שעושים עבודה נפלאה.

משה גפני: אני רוצה בהזדמנות הזאת – אני אחזור על זה בתשובה, אבל חייב להודות לדורון ארבלי, שהוא מנהל רשות המסים, והוא שיתף פעולה, ובאמת הגענו להסכמה בזכותו ובזכות אנשיו.

משה גפני: אבל זה שאני משבח את רשות המסים – אני מתחייב לא להיסחף.

משה גפני: אני אחזור על זה בתשובה, אבל במקרה הזה זה היה באמת בהסכמתם.

משה גפני: אני מודה לחברי הוועדה – – –

גאלב מג'אדלה: תשבחת נקודתית.

משה גפני: התשבחות הן נקודתיות.

משה גפני: אבל באמת הם ראויים לכך.

אורלי לוי אבקסיס: – – – נקודות בדרך.

משה גפני: אני מודה לחברי הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' מ/644; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 25124; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134), התשע"ב–2012, שהגישה הממשלה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: סעיף 74א לחוק הביטוח הלאומי קובע כהוראת שעה, כי בכל שנה שבה עומד הסעיף בתוקפו יוקצו כ-15 מיליון שקלים חדשים בעבור פעולות המיועדות לפיתוח שירותים לטובת ילדים בסיכון.

חיים כץ: מכוח סעיף זה הוקמה הקרן לילדים ולבני-נוער בסיכון של המוסד לביטוח לאומי, אשר מסייעת לפרויקטים שונים המותאמים באופן ממוקד לרקע שממנו באים אותם צעירים.

חיים כץ: בין היתר מממנת הקרן פעילות לטיפול בבעיות של התעללות, זנות, שימוש בסמים ועבריינות במגזרים השונים בחברה הישראלית; כל זאת במטרה למנוע ולהסיר גורמי סיכון ומחסומים הפוגעים בהתפתחות התקינה של ילדים ובני-נוער ולשלבם במסגרות הנורמטיביות.

חיים כץ: במהלך שנות פעילותה של הקרן פותחו בסיועה 188 פרויקטים בהיקף של כ-276 מיליון שקלים חדשים, ומרבית הסכום הושג תוך איגום משאבים עם גופים נוספים.

חיים כץ: סעיף 74א נחקק לראשונה בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), כהוראת שעה לתקופה של שלוש שנים.

חיים כץ: תוקף הסעיף הוארך כבר שלוש פעמים, בכל פעם לתקופה של בין שנה לשלוש שנים, כאשר תקופת ההארכה האחרונה הסתיימה בסוף שנת 2011.

חיים כץ: במהלך הדיונים שהתקיימו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביקשה הוועדה לקבוע את סעיף 74א כהוראה קבועה.

חיים כץ: העובדה שפעילותה של הקרן מוסדרת כהוראת שעה בלבד גורמת לאי-מיצוי היכולת לגייס כספים בעבור פעילויות הקרן ולחוסר יכולת לתכנן פרויקטים לטווח הרחוק, ואין זה ראוי כי קיומה של קרן חשובה זו יהיה מוטל בספק כל שנתיים-שלוש.

חיים כץ: לצערי, משרד האוצר התנגד להפיכתה של הוראת השעה להוראה קבועה.

חיים כץ: לאור פעילותה החשובה של הקרן, הניסיון הרב שנצבר במהלך שנות הפעלתה והחשיבות העצומה הטמונה בהמשך הפעלתה המיידית, אני קורא לכם לאשר את הצעת חוק זו ולהאריך את תוקף הוראת סעיף 74א בשלוש שנים נוספות, עד שנת 2014.

חיים כץ: במקביל הגשתי הצעת חוק פרטית, יחד עם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שתקבע את סעיף 74א האמור כהוראה קבועה, ואני מקווה לקדמה כבר בתקופה הקרובה.

חיים כץ: הקרן לילדים ונוער בסיכון היא חיונית, על כן יש לאפשר את קיומה באופן קבוע.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה, לעורכת-הדין שמרית גיטלין-שקד, ואפילו לעמית קנובלר, שאני רואה אותו בתמיכה מאחור, המתמחה של הצוות.

חיים כץ: לצוות הוועדה, המנהלת הגברת וילמה מאור, למזכירות הוועדה מעיין, אתי וענת, לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני פונה אל חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת חיים כץ, כן ירבו הצעות חוק כאלה, ואני מקווה שנצליח לקבע את זה לטווח הארוך והרחוק.

אורלי לוי אבקסיס: בימים שבהם אנחנו מנסים לדחות – או הממשלה מנסה לדחות – את יישום חוק מרכזי הסיוע, מרכזי החירום לילדים בסיכון – לשלוש שנים, לפחות פה הצלחנו להאריך את קיום קרן הסיוע לילדים בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: ככה נאריך בעוד שלוש שנים את קיום קרן הסיוע לילדים בסיכון, והרבה עמותות נשענות על כך ונותנות מזור וטיפול לילדים.

חיים כץ: – – – 45 יום לחוק.

חיים כץ: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: התוצאות: בעד – 12.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים מייד, אם ירשה לי יושב-ראש הוועדה, לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת חיים כץ, קריאה שלישית?

חיים כץ: כן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת כי חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' מ/641; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 25119; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו לנושא הבא בסדר-היום, והוא – ברגע שיהיה לנו גם מי שהציע אותו – הנה, הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק, בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת זאב אלקין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

זאב אלקין: אני התבקשתי על-ידי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון להציג בשם הוועדה את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14).

זאב אלקין: חוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו–1986, קובע כי תקופת שירות סדיר של גבר תהיה 30 חודשים.

זאב אלקין: בפועל, וזה שנים רבות, השירות הסדיר של הגברים מוארך בשישה חודשים נוספים, כך שתקופת השירות הסדיר היא 36 חודשים, שלוש שנים.

זאב אלקין: עד שנת 1995 הוארכה תקופת ששת החודשים כאמור בצו של שר הביטחון, ומאז אותה שנה מוארכת תקופת השירות הסדיר בת ששת החודשים האמורים מעת לעת בהוראת שעה.

זאב אלקין: בעבר הביעה הממשלה את תמיכתה העקרונית בקיצור שירות החובה בצה"ל, באמצה את עקרונות דוח הוועדה לקיצור שירות החובה לגברים, שבראשה עמד פרופסור בן-בסט.

זאב אלקין: אולם לנוכח המצב הביטחוני השורר במדינה, אשר מצריך להכשיר את הכוחות הסדירים ואת כוחות המילואים לצד הפעילות הביטחונית השוטפת, טוענת הממשלה כי אי-אפשר בעת הזאת לקדם את הרפורמות לקיצור השירות.

זאב אלקין: על כן מוצע להאריך את הוראת השעה בשנה נוספת, כך שתעמוד בתוקפה עד יום י"ח בטבת התשע"ג, 31 בדצמבר 2012.

זאב אלקין: נוסף על כך, מאחר שתוקפה של הוראת השעה האחרונה פג כבר בסוף חודש דצמבר, וכדי שלא ייווצר "חלל משפטי" בן כמה ימים, החליטה הוועדה לקבוע כי מועד תחילת החוק יהיה יום ו' בטבת התשע"ב, 1 בינואר 2012.

זאב אלקין: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

זאב אלקין: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק שאושרה בוועדת החוץ והביטחון בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זאב אלקין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אדגיש כי להצעת החוק הזאת לא היו הסתייגויות, גם לא בקשות לרשות דיבור, ולכן אנחנו נעבור מייד להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: קריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–2 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשותך, חבר הכנסת אלקין, נעבור לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו כבר עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: תיכף נעבור גם לתוצאות של הקריאה השלישית.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שחוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/643).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134) (החזרת תשלומי יתר), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק שר הרווחה והשירותים החברתיים משה כחלון.

 משה (מוץ) מטלון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, סעיף 362 לחוק הביטוח הלאומי קובע כי במקרה שנגבה תשלום יתר על-פי דרישת המוסד, הוא יוחזר בצירוף תוספת הפרשי הצמדה.

 משה (מוץ) מטלון: סעיף 362(א)(2) לחוק קובע כי במקרה שתשלום היתר שולם שלא על-פי דרישת המוסד, הוא יוחזר בצירוף תוספת הפרשי הצמדה, ואולם זו לא תשולם בשל תקופה העולה על שלוש שנים.

 משה (מוץ) מטלון: הוראת חוק זו, שנכנסה לתוקף ב-1984, חוקקה על רקע האינפלציה הגואה דאז, ובאה למנוע חשש שמערכת הגבייה של המוסד תשמש תחליף לתוכניות חיסכון צמודות למדד.

 משה (מוץ) מטלון: חשש זה נתבדה לאור בלימת האינפלציה וכן לאור שיעורי המדד הנמוכים שפורסמו בשנים שלאחר בלימתה.

 משה (מוץ) מטלון: נוסף על כך, בשל אופיין המורכב של יתרות הזכות שנצברו במוסד, אין אפשרות לערוך הבחנה בין דמי ביטוח שגבה המוסד ביתר על-פי דרישתו, הנובעים מהפרשי שומה, לבין דמי ביטוח ששולמו לו שלא על-פי דרישתו אלא ביוזמתו של מבוטח פלוני.

 משה (מוץ) מטלון: אשר על כן, מוצע לתקן את הוראות הסעיף ולבטל את מגבלת הזמן של שלוש השנים הקבועה בו.

 משה (מוץ) מטלון: גברתי היושבת-ראש, מדובר בהצעת חוק שבאה לתקן איזה כשל, כך שאם אדם שילם כסף לביטוח לאומי, והם חייבים לו כסף, גם אם הוא שילם עשר שנים – עד הצעת החוק הזאת, או עד שהחוק יעבור, הוא יוכל לקבל החזר רק על שלוש שנים, גם אם הוא שילם עשר.

 משה (מוץ) מטלון: הצעת החוק באה לתקן את זה, שיוחזר לו הכסף – כל מה שהוא שילם.

 משה (מוץ) מטלון: בסך הכול הצעת החוק הזאת באה לעשות צדק, לתקן איזה כשל שנמשך הרבה מאוד שנים, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני שר הרווחה והשירותים החברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו דוברים, ונתחיל להקריא את שמות הדוברים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת שלמה מולה – לא נמצא; חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא; חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – לא נמצא.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134) (החזרת תשלומי יתר), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 134) (החזרת תשלומי יתר), התשע"ב–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/645).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון מס' 2), התשע"ב–2012, שעניינה לדחות את מועד סיום ההחלה – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק שר הרווחה והשירותים החברתיים, מר משה כחלון.

אברהם מיכאלי: יש טעות במספר – – – אדוני השר.

אברהם מיכאלי: תיקון 134 מופיע פעמיים – – –

 משה (מוץ) מטלון: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק הממשלתית – חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (הארכת מועד תחילה), התשע"ב–2012.

 משה (מוץ) מטלון: בחודש אפריל נכנס לתוקפו חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין ואלימות, התשס"ח, אשר בא לקבוע את זכותו של קטין נפגע עבירות מין או אלימות לקבל סיוע ראשוני במרכז סיוע אשר יוחד לעניין זה, ואשר בו הקטין יוכל לקבל במרוכז סיוע בהתאם לצרכיו.

 משה (מוץ) מטלון: החוק קובע כי הקמת מרכזי הסיוע תיעשה בהדרגה, כך שבכל שנה מיום תחילתו של החוק יוקם ויופעל מרכז סיוע אחד לפחות.

 משה (מוץ) מטלון: כמו כן קובע החוק כי בתוך שלוש שנים מיום התחילה, היינו חודש אפריל 2011, יוקמו ויופעלו שמונה מרכזים ברחבי הארץ, כך שהקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות יוכלו לממש באופן מלא את זכותם לפי חוק זה.

 משה (מוץ) מטלון: נכון להיום, קיימים שני מרכזי סיוע: המרכז בירושלים אשר הוקם לפני תחילתו של החוק, והמרכז בבית-החולים תל-השומר שהוקם לפני חקיקת החוק.

 משה (מוץ) מטלון: במקביל לקידום הצעת החוק כבר פרסם המשרד שני מכרזים נוספים לחיפה ולבאר-שבע.

 משה (מוץ) מטלון: החוק הטיל על שר הרווחה והשירותים החברתיים להקים מרכזי סיוע לקטינים, יחד עם גורמים נוספים, שזה משרד הבריאות והמשרד לביטחון הפנים.

 משה (מוץ) מטלון: גורמים אלה אינם מקצים כוח-אדם ייעודי למרכזי הסיוע.

 משה (מוץ) מטלון: הם לא עמדו בהחלטת הממשלה.

 משה (מוץ) מטלון: לפיכך, משרד הרווחה והשירותים החברתיים נתקל בקשיים לאיוש התפקידים במרכזי הסיוע שהם מתחום אחריותם של משרדים אחרים.

 משה (מוץ) מטלון: כדי להתגבר על קשיים אלה הופץ בתאריך 16 ביולי 2009 תזכיר חוק מטעם משרד הרווחה והשירותים החברתיים שמטרתו להבהיר כי ההוראות לעניין הסיוע הראשוני שניתן לקטין יהיו באחריות כל משרד ממשלתי רלוונטי ובמימונו, ולא באחריות משרד הרווחה והשירותים החברתיים בלבד, שאינו מתוקצב בנושאים שבתחום אחריותם של המשרדים האחרים, כגון אבחון וטיפול רפואי ונפשי.

 משה (מוץ) מטלון: המשרדים הרלוונטיים התנגדו לתזכיר החוק.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, מדובר במרכזי סיוע שהיו צריכים לקום לפי חוק.

 משה (מוץ) מטלון: כרגע לא היה שיתוף פעולה עם המשרדים.

 משה (מוץ) מטלון: דנו בזה הרבה בתקופה האחרונה.

 משה (מוץ) מטלון: משרד הרווחה לקח על עצמו לעשות את זה לבד, ללא המשרדים.

 משה (מוץ) מטלון: אבל יש לחייב את אותם משרדים גם בפסיכיאטרים, גם במאבחנים, שהם יעשו.

 משה (מוץ) מטלון: כל אחד, בוא נאמר, ייקח, באחריות שלו לתקצב, לייעד את אנשי המקצוע.

 משה (מוץ) מטלון: לצערי, אנחנו נאלצים לדחות את תחולת החוק כדי לא להיות בהפרה, וכמובן נעמוד בהתחייבות המשרד.

 משה (מוץ) מטלון: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: ואם כך, יש לנו רשימה של דוברים.

אורי מקלב: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורי מקלב: אורלי, חברת הכנסת, סגנית היושב-ראש, בבקשה, רשות הדיבור שלך.

אורי מקלב: לאחר מכן – חבר הכנסת שלמה מולה, סגן יושב-ראש הכנסת.

אורי מקלב: יש כאן רשימת דוברים.

אורי מקלב: מי שרוצה יצטרף עכשיו.

אורי מקלב: ואם אף אחד לא יצטרף – אני גם אצרף את חבר הכנסת מגלי והבה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני אשמח אם תקשיב למה שיש לי לומר, כי אולי יש לנו, עוד בידנו לתקן את העיוות הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אשמח מאוד אם תישאר במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, מסתבר שאנחנו מעולים בסימבוליקה.

אורלי לוי אבקסיס: תראו איזה תזמון מעניין מצאנו לנו לקדם חוק שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: ברחבי המדינה נערך היום יום ההתרמה הארצי למען ילדים ובני-נוער בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו, כמובן היינו חייבים לתת את תרומתנו.

אורלי לוי אבקסיס: ומה תרומתנו ליום הזה?

אורלי לוי אבקסיס: מה הבשורה של מדינת ישראל לאותם בני-נוער וילדים בסיכון?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נותנים לעצמנו פטור של שלוש שנים נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: וכל אותם ילדים שנפגעו פיזית ומינית – שלא יהיה לכם ספק, מדובר פה על נפגעי עבירה פיזית ומינית – הם, מה יהיה אתם?

אורלי לוי אבקסיס: הם יצטרכו להמשיך ולחכות, בדיוק כפי שחיכו כבר בשלוש השנים מאז עבר החוק, באפריל 2008.

אורלי לוי אבקסיס: עוד שלוש שנים שבהן אותם ילדים לא יזכו לקבל את המענה שלו הם זקוקים.

אורלי לוי אבקסיס: והם זקוקים לו לא בעוד שלוש שנים, הם זקוקים לו כאן ועכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מצליחה להבין.

אורלי לוי אבקסיס: לא היתה למשרד הרווחה שום תוכנית פעולה, וגם למשרדים הרלוונטיים?

אורלי לוי אבקסיס: לא עשו שיעורי-בית, לא ידעו שהתקבל בשנת 2008 חוק להקמת שמונה מרכזים בפריסה ארצית שייתנו סיוע וטיפול לילדים שנפגעו?

אורלי לוי אבקסיס: שהטיפול הזה יהיה תחת קורת-גג אחת?

אורלי לוי אבקסיס: שהוא יהיה זמין, ואולי יצליח להציל את נפשו ואת חייו של הילד?

אורלי לוי אבקסיס: אבל נדמה כי בכל נושא שמתחייבת פעולתו של משרד הרווחה אפשר ללמוד ממנו הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: ללמוד איך לא לעשות כפי שמוצע, ועדיין לצאת נקי.

אורלי לוי אבקסיס: משרדים אחרים – אני מייעצת לכם, תלמדו את השיטה.

אורלי לוי אבקסיס: זו הדוגמה הקלאסית.

אורלי לוי אבקסיס: לא זו בלבד שלא מקבלים חוק ופסיקה של בית-המשפט, אלא עוקפים גם את החוק וגם את הפסיקה.

אורלי לוי אבקסיס: זהו חוק עוקף-בג"ץ, שלא יהיה לכם ספק בכך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מתבקשים להצביע היום על חוק עוקף-בג"ץ, כי בג"ץ נתן למשרד הרווחה שלושה חודשים לנמק מדוע לא הוקמו המרכזים הללו, מדוע לא התקיימה החלטת הממשלה, מדוע לא קוים חוק שהתקבל כבר בשנת 2008.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש שלושה חודשים, ובמרס משרד הרווחה צריך לתת את עמדתו.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה עושים?

אורלי לוי אבקסיס: באים לכנסת ומבקשים אוטומטית לדחות בעוד שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: וכאן ילמד כל משרד ומשרד עכשיו את השיטה החדשה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, יש במדינת ישראל חוק הסדרים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עכשיו יש לנו חוק ההסדרים פלוס פלוס, מבית-מדרשו או מבית-ספרו של משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אותו בוודאי ישמחו לאמץ גם משרדים אחרים, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: גם לא לעשות, וגם לא להיראות אשם.

אורלי לוי אבקסיס: לוקסוס כזה טרם נראה.

אורלי לוי אבקסיס: שאפו לכם, משרד הרווחה, באמת העליתם את הרף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא עומדים פה – שתבינו – בפני פנייה של התארגנות לפעול: תנו לנו עוד חצי שנה, עוד שנה, אלא מבקשים מהכנסת לאשר את הסירוב של המשרד לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: ובמי אנחנו מדברים, חברים?

אורלי לוי אבקסיס: במה מדובר?

אורלי לוי אבקסיס: מדובר בילדים שעברו התעללות של פגיעה חמורה שתפגע בעתידם, ובגינה הם יהפכו להיות שונים מחבריהם.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לטפל בהם, במקום לתת להם עזרה, מזור, אנחנו מבקשים לתת להם עורף, ולומר להם: עניינכם איננו דחוף.

אורלי לוי אבקסיס: ומה העלות של כל הסיפור הזה?

אורלי לוי אבקסיס: חברים, צריך להבין.

אורלי לוי אבקסיס: לפי המועצה לשלום הילד, כל מרכז כזה, הפעלתו תעלה כמיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: מיליון למרכז.

אורלי לוי אבקסיס: שומו שמים.

אורלי לוי אבקסיס: ועל זה ייפול דבר.

אורלי לוי אבקסיס: אם ניסיון זה יצליח – אני מזהירה אתכם, חברי הכנסת – אז למה שלא יאמצו זאת בתחומים רבים אחרים ובמשרדים אחרים?

אורלי לוי אבקסיס: להצביע על הבעיה ולהגיד ביום כזה של התרמה, יום התרמה ארצי לילדים ובני-נוער בסיכון: אנחנו מודעים לבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: זו בעיה, שליש מהנוער ומהילדים זקוקים לטיפול של רווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אין בעיה בזה, כולנו יכולים להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא די בכך.

אורלי לוי אבקסיס: יש, ועלינו החובה להראות שיש גם עשייה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי בצעד אמיץ העבירה הממשלה חוק הקובע כי זכותו של קטין נפגע עבירות מין או אלימות לקבל סיוע ראשוני במרכז הגנה אשר יוחד לעניין זה.

אורלי לוי אבקסיס: בצעד זה הכירה המדינה בכך שהקשיים המיוחדים שחווים ילדים נפגעי עבירה במהלך מעורבותם בהליכים פליליים מבססים את הצורך להעניק להם שירות מיוחד, שירות שייתר את הטרטורים הבלתי פוסקים בין הגופים והגורמים השונים, ובכך למנוע את הסחבת הנוראית.

אורלי לוי אבקסיס: התכלית היתה אמורה לאחד את כל הגורמים הרלוונטיים תחת קורת גג אחת, ובכך להקל על הילד ולייעל את שיתוף הפעולה בין הרשויות השונות.

אורלי לוי אבקסיס: כדאי שנבין כי בדחיית מועד סיום ההחלה והיעדר קורת הגג הזו, אנו בעצם גוזרים את דינם של הילדים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אנו מוסיפים לכל אותם ילדים שנפגעו זה מכבר מעבירות קשות פגיעה נוספת, כי אנו מאלצים אותם לעבור מסכת סבוכה של גורמים אמונים הפזורים במקומות שונים שלא תמיד זמינים.

אורלי לוי אבקסיס: ואם אתה בפריפריה, אז בכלל מצבך חמור.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא פעם אנחנו בכלל לא נותנים מענה גם לצרכים של הילדים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברים, אני פונה שוב הפעם לקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם פה היה ראש הממשלה, הייתי פונה אליו באופן אישי.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שולחת אותו לשאול את אשתו, שהיא פסיכולוגית ילדים, כדי שתסביר לו מה קורה לאותו ילד שלא מקבל את הטיפול בזמן, שלא מקבל את הסיוע בזמן, ולא תחת קורת גג אחת.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה יודע ראש הממשלה במה דברים אמורים, אני בטוחה, או רוצה להאמין, שהחוק הזה לא היה על שולחננו היום, ובטח לא ביום סימבולי שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לכם.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורי מקלב: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

אורי מקלב: ולאחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אני דווקא רוצה לדבר אל השולחן הזה, שבצד שמאל שלי.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול אתכם – יריב, אני פונה אליכם, איך אתם יכולים לתת יד להצעת חוק כזאת?

שלמה מולה: איך אתם יכולים להגיד שילדים שהם קורבנות של אונס ואלימות לא תהיה להם שום מסגרת?

שלמה מולה: איך אתם יכולים לעשות דבר כזה?

שלמה מולה: אתם באים עכשיו ודוחים את החוק הזה ל-2014.

שלמה מולה: זו חוצפה ועזות מצח.

שלמה מולה: ואל תספרו לנו שאתם חברתיים.

שלמה מולה: עופו לכם, באמת.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה מולה.

אורי מקלב: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אני רוצה להגיד לכם שהדברים שאמר פה חבר הכנסת מולה ממצים את הכול.

מיכאל בן-ארי: לפעמים יש לי תחושה, כשאני יושב שם בספסל האחורי, שאני לא נמצא בבית-הנבחרים – אני נמצא בבית הפופוליזם.

מיכאל בן-ארי: מעלים פה נושאים לפי מה שיש בכותרות של העיתון, שאיזה עורך חדשות שם בסדר-היום.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הנושא הזה היה צריך להעסיק פה את כל 120 חברי הכנסת עכשיו.

מיכאל בן-ארי: כל מי שעסק בחינוך ילדים יודע: גרם של טיפול בזמן – גרם של טיפול בילד בזמן חוסך טונות של טיפול שנים לאחר מכן.

מיכאל בן-ארי: כל מי שעסק בילדים יודע שטיפול בזמן מועיל, טיפול בזמן מרפא, טיפול בזמן בסופו של דבר חוסך לחברה, חוסך לממשלה.

מיכאל בן-ארי: ילד פגוע שלא מטופל מגיע בסופו של דבר, לצערנו הרב, להיות פעמים רבות, ויודעת את זה חברת הכנסת אורלי, שלא סתם באה לפה, והיא גם חברת הקואליציה – ילד פגוע לא מטופל, ונאמר דברים קשים, הופך להיות ילד פוגע.

מיכאל בן-ארי: הוא הופך להיות בוגר פוגע, והופך להיות פיגוע המוני.

מיכאל בן-ארי: לדחות את הדבר המינימלי הזה, בסכומים המדוברים?

מיכאל בן-ארי: במה מדובר?

מיכאל בן-ארי: אבל אם מדובר על משהו עם כותרות, אז יכול לרוץ לפה היושב-ראש מהחדר שלו – "נעשה יום דיון מיוחד במליאה".

מיכאל בן-ארי: אני מתייחס למה שהיה פה בשבוע שעבר בעניין של ההדרה, כביכול.

מיכאל בן-ארי: בקריית-מלאכי – יודע את זה חבר הכנסת מולה – 17% מהתושבים הם יוצאי אתיופיה.

מיכאל בן-ארי: כל אלה שדיברו פה, אין להם ברחוב יוצא אתיופיה אחד.

מיכאל בן-ארי: הם יודעים לדבר בהתלהמות.

מיכאל בן-ארי: כשאנחנו עסקנו בקליטה לא ראיתי אחד מהקיבוצים והמושבים.

מיכאל בן-ארי: לא ראינו אף אחד.

משה גפני: אתה צודק.

אורי מקלב: נא לסיים.

מיכאל בן-ארי: לא ראינו אף אחד.

מיכאל בן-ארי: ומחר הם יתלהמו פה: הדרה, הדרה.

מיכאל בן-ארי: כמה יוצאי אתיופיה יש בקיבוצים?

מיכאל בן-ארי: כמה יש בצפון תל-אביב?

מיכאל בן-ארי: כמה יש בבתי-הספר שלכם?

מיכאל בן-ארי: צביעות, פופוליזם.

אורי מקלב: דקה.

מיכאל בן-ארי: עוד משפט אחד.

מיכאל בן-ארי: הנושא הזה היה צריך להדיר שינה.

מיכאל בן-ארי: הייתי רוצה לראות פה את היושב-ראש רץ למליאה ואומר: נעשה על זה יום דיון מיוחד.

מיכאל בן-ארי: זה ראוי ליום דיון מיוחד.

מיכאל בן-ארי: אבל לצערנו הרב, זה לא בית-הנבחרים, זה בית הפופוליזם.

מיכאל בן-ארי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורי מקלב: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תודו – חברי לקואליציה, הממשלה – ניסיתם לעשות את זה מתחת לרדאר.

יואל חסון: חשבתם שלא נשים לב.

יואל חסון: חשבתם שאף אחד לא ישים לב.

יואל חסון: איזו יהירות.

יואל חסון: איזו יהירות.

יואל חסון: איך אפשר להסביר – איך אפשר להסביר דחייה של ביצוע של חוק כל כך חשוב?

יואל חסון: כמה זה עולה?

יואל חסון: מישהו יכול לספר לי כמה עולה מימוש החוק הזה?

יואל חסון: חבר הכנסת אורלב, כמה עולה לממש את החוק הזה כבר עכשיו ולא ב-2014?

שלמה מולה: 8 מיליון.

יואל חסון: כמה?

יואל חסון: אתה אומר 8 מיליון?

שלמה מולה: 8 מיליון.

שלמה מולה: זה הכול.

יואל חסון: כמה אתה אומר?

יואל חסון: השר לנדאו, כמה אתה אומר שעולה החוק הזה?

יואל חסון: אתה יודע?

יואל חסון: יש לך מושג?

מגלי והבה: מה אתה עושה – – –

יואל חסון: אין לך מושג.

עוזי לנדאו: אתה עושה לי חידון?

יואל חסון: אני שואל.

יואל חסון: לא, אני שואל, אולי אתה יודע.

יואל חסון: השרה לנדבר, את יודעת כמה עולה החוק הזה?

יואל חסון: את לא יודעת.

יואל חסון: חבר הכנסת אורלב, אתה יודע?

יואל חסון: נגיד שזה עולה 20 מיליון – לא 8 מיליון, 20 מיליון; פחות, 7 מיליון, 9 מיליון, 10 מיליון – אין לנו 10 מיליון שקלים לסייע לקטינים?

יואל חסון: אין לנו 10 מיליון שקלים – –

שלמה מולה: שעברו אונס, לא משהו אחר.

יואל חסון: – – לסיוע לקטינים שעברו התעללות מינית?

יואל חסון: אלימות?

יואל חסון: אין לנו 10 מיליון?

יואל חסון: אין לכם בושה לדחות את ביצוע החוק הזה בשנתיים בגלל 10 מיליון, כשכל התגודדות שלכם – כל התגודדות שלכם בתוך הקואליציה – שווה עשרות מיליונים?

יואל חסון: חבר הכנסת פיניאן, אתה יודע את זה היטב, בוועדת הכספים, הרי רק מצמוץ שלך, אדוני, בוועדת הכספים, שווה כמה עשרות מיליונים.

יואל חסון: מצמוץ שלך.

יואל חסון: מה, לא יכולת למצמץ לחוק הזה?

יואל חסון: לא יכולת למצמץ לחוק הזה?

יואל חסון: לא יכולת לעזור לבני-הנוער האלה?

יואל חסון: לא יכולתם למצוא 10 מיליון שקלים?

יואל חסון: איך אתם לא מתביישים בכלל?

יואל חסון: בכותרת כזאת, בחוק כזה – לדחות אותו בשנתיים, בגלל 8 מיליון שקלים.

יואל חסון: מצמוץ קטן – מצמוץ קטן שלך, חבר הכנסת פיניאן, בקשה קטנה של יושב-ראש הקואליציה אלקין – לא יכולתם למצוא 10 מיליון שקלים?

רונית תירוש: הם פושעים.

רונית תירוש: הם פושעים.

יואל חסון: בושה.

יואל חסון: אתם צריכים להתבייש.

יואל חסון: החוק הזה ירדוף אתכם.

יואל חסון: הדחייה הזאת תרדוף אתכם.

יואל חסון: וכשמחר או מחרתיים נקרא בעיתון על נער או נערה שנפגעו מהתעללות מינית ואין מי שיטפל בהם ואין מרכזים שיקלטו אותם – זה רשום על שמכם.

יואל חסון: זו אחריות שלכם.

יואל חסון: זה אתם שלא מוצאים 10 מיליון שקלים – –

אורי מקלב: תודה.

יואל חסון: – – מתוך המיליארדים שאתם משתמשים בהם כדי לשרוד.

יואל חסון: תתביישו לכם.

יואל חסון: לפחות אם הפסקתם להתבייש אז תמצמצו.

יואל חסון: תמצמצו לכם בוועדת הכספים, ואולי ככה נמצא 10 מיליון לדבר הזה, ולא תדחו את זה לשנת 2014.

יואל חסון: תתביישו לכם.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת רחל אדטו.

רונית תירוש: מה, לא מצביעים?

רונית תירוש: אם לא נגמרה הרשימה אולי גם אני אציג.

זבולון אורלב: כמה דוברים עוד יש, אדוני היושב-ראש?

אורי מקלב: רשומים לי פה רחל אדטו.

אורי מקלב: מגלי והבה, זאב אלקין, נסים זאב והשר כחלון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, במלה אחת: בושה.

דב חנין: בשתי מלים: חוק מביש.

דב חנין: בשלוש מלים: אין לכם גבולות.

שלמה מולה: אין להם בושה.

דב חנין: בארבע מלים: זה לא יעזור לכם.

דב חנין: זה לא יעזור לכם.

דב חנין: החוק הזה הוא אחד מרגעי השפל של ממשלה שמדרדרת אותנו משפל לשפל.

דב חנין: הפעם אתם פוגעים בילדים ובנוער בסיכון.

דב חנין: אתם מבצעים פגיעה קטלנית, סיכול ממוקד בילדים ובני-נוער שאין להם מענה.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך חמור.

דב חנין: הוא מהלך מסוכן.

דב חנין: אני מצטרף לכל מלה שאמרה פה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דב חנין: אני מציע לחברי הקואליציה לא לקחת על מצפונם הצבעה עבור החוק הזה.

דב חנין: אני מציע לכל אחד ואחד מכם לשקול היטב אם אתם רוצים לקחת על מצפונכם את מה שיקרה לילדים ולנוער בסיכון.

דב חנין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: חברת הכנסת רחל אדטו, ואחריה – חבר הכנסת מגלי והבה.

יואל חסון: יש לכם עוד זמן להתחרט, חברי הקואליציה.

מגלי והבה: – – – שיצאו מהאולם.

יואל חסון: אין בעיה, תצאו מהאולם.

יואל חסון: אנחנו נעשה את העבודה בשבילכם.

יואל חסון: תצאו מהאולם.

יואל חסון: אל תביישו את עצמכם ותצביעו – – –

רחל אדטו: ביזיון.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, אם יש מלה אחת שיכולה לכנות את העניין הזה – זה ממש ביזיון.

רחל אדטו: וכל אחד שיושב כאן

רחל אדטו: באולם ולא מבין מה המשמעות של חוסר טיפול בהתעללות מינית אצל ילד לא מבין מה המשמעות של הדבר הזה.

רחל אדטו: ילדים שעוברים התעללות מינית ולא מקבלים טיפול מייד אחר כך, הם ומשפחתם, גוררים את זה לכל חייהם.

רחל אדטו: הנזקים שנגרמים לילדים האלה לא ניתנים לתיקון.

רחל אדטו: אני לא מבינה איך מישהו אחד, בשם המשמעת הקואליציונית שלו, מסוגל לשבת כאן באולם ולהצביע בעד הדבר הזה, שדוחה את הטיפול בילדים האלה.

רחל אדטו: הרי ילד כזה צריך להיות עטוף מייד, בשנייה הראשונה אחרי שקורה לו הדבר הזה, אחרי שמתגלה הדבר הזה, הוא צריך להיות עטוף על-ידי כל האנשים המקצועיים.

רחל אדטו: אז על מה את מעזים לדבר?

רחל אדטו: על מה אתם מעזים בכלל להגיד שאתם רוצים לדחות את זה בשלוש שנים?

רחל אדטו: הרי שלוש השנים האלה של הדחייה מביאות את כל אותם עשרות הילדים שנפגעים על-ידי פדופילים ועל-ידי בני משפחתם ועל-ידי חולי נפש אחרים, מביאות אותם לכל הבעיות הנוראיות של ילדים כאלה.

רחל אדטו: אדוני חבר הכנסת זבולון אורלב, אתה כחבר קואליציה מתכוון להצביע בעד חוק כזה?

רחל אדטו: אתה ששומר על זכויות הילד, מסוגל להרים יד ולהגיד שאתה תומך בדחייה של שלוש שנים בטיפול בילדים נפגעי התעללות מינית?

רחל אדטו: ולכן, אם יש מישהו שבאמת – אתה אמרת, יואל, הצעת להם לצאת מהאולם כדי לכבד לפחות את המשמעת הקואליציונית.

רחל אדטו: קומו, תצאו כאן, ואל תיתנו יד לביזיון הנורא הזה שבשם הקואליציה מובילים אתכם פנימה.

רחל אדטו: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל אדטו.

אורי מקלב: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

יואל חסון: אדוני, סגרת את הרשימה?

יואל חסון: אי-אפשר – – –

אורי מקלב: כן, סגרתי כבר מזמן.

רונית תירוש: מי אחריו?

אורי מקלב: זאב אלקין.

שלמה מולה: ואחריו?

רונית תירוש: וזהו?

יואל חסון: ואחריו כרגיל, נסים זאב.

רונית תירוש: לא, אם הייתי יודעת.

אורי מקלב: הוא נרשם, הוא לא נרשם אצלי, הוא נרשם אצל המזכירה – – –

יואל חסון: נסים, איך אתה תתמוך בחוק הזה?

יואל חסון: איך אתה תתמוך בחוק הזה, נסים?

קריאה: תגיד, אתה לא מתבייש?

יואל חסון: איך אתה יכול – – – על החוק הזה?

יואל חסון: 8 מיליון שקל, 8 מיליון.

יואל חסון: – – – אז תיתן את הגאולה, אתה יכול.

יואל חסון: תמצמץ.

אורי מקלב: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, תמיד כשאני מסתכל בצד שמאל שלי, רוב הזמן הכיסאות האלה ריקים, במיוחד בשעות הפעילות של הכנסת, אחרי האי-אמון.

יריב לוין: לא נכון.

מגלי והבה: אני יכול להריץ את הסרטים שמצולמים יום-יום פה – –

קריאה: בשביל זה – – – בכל הצעת חוק.

מגלי והבה: – – ואני אומר לכם, ופתאום אתם יושבים פה.

מגלי והבה: מה, אתם יושבים פה כי טוב לכם לשמוע מה ששמענו מכל החברים שעלו כאן על הבמה?

מגלי והבה: אני אומר לכם, במיוחד אלה שיושבים בוועדת הכספים יודעים כמה כספים חזרו לקופת האוצר, במיליונים, שלא נוצלו.

מגלי והבה: מה שמפתיע אותי, כששר העבודה והרווחה, הוא השר החברתי, שיש לו הרבה זכויות בנושא, טוען שהוא נלחם למען אלה שזקוקים לסיוע שלו.

מגלי והבה: פתאום הוא ממציא פטנט חדש – לדחות בשלוש שנים ביצועו של חוק.

מגלי והבה: ומה החוק הזה אומר – שאנחנו צריכים להקים מרכזים לטיפול בילדים שנפגעו.

מגלי והבה: אני חשבתי – בהתחלה נבהלתי – שהעלות התקציבית היא פשוט בסכומים שהממשלה לא יכלה לעמוד בהם.

מגלי והבה: אבל אחרי שראינו מה העלות – ואני אומר לכם, שמעתי קודם את אופיר אקוניס כשנימק את האי-אמון נגד הממשלה – –

שלמה מולה: הוא אמר: צדק חברתי.

מגלי והבה: – – ודיבר על הצדק החברתי, שמעתי את ראש הממשלה היום שהכול טוב, כמו שאומר ליברמן: גן-עדן.

מגלי והבה: על מה אתם מדברים, חברי חברי הכנסת?

מגלי והבה: הממשלה הזאת, על מה היא מדברת?

מגלי והבה: כמה אתם יכולים לעבוד על הציבור?

מגלי והבה: כמה אתם יכולים להטעות את הציבור?

מגלי והבה: הנה נכנס שר הרווחה.

מגלי והבה: השר כחלון, מעסיקים אותך כל הזמן, לא יכולת להשיג 8 מיליון ש"ח לפתור את הסוגיה הזאת?

מגלי והבה: לא בשביל האופוזיציה, בשביל חברי הקואליציה שיטענו כאן.

מגלי והבה: אורלי לוי אבקסיס שישבה פה, ועמדה פה ונימקה כמה היא נלחמת על הצעת החוק הזאת.

מגלי והבה: נראה היום את החבר'ה שלה – האם הם שומעים לה או שומעים למשמעת הקואליציונית.

מגלי והבה: אני חושב, יגדילו ויעשו חברי הכנסת אם ימצאו עצמם מצביעים נגד הדחייה הזאת, אם ימצאו את עצמם תומכים בצדק חברתי אמיתי.

מגלי והבה: לא בשביל התקשורת, לא בשביל להגיד שאנחנו מתכוונים לעשות, לא בשביל לעשות פופוליזם זול.

מגלי והבה: אני אומר לכם, חברי, כל מי ששומע אותי והולך להצביע בעד הצעת החוק הזאת, הוא הולך לפגוע בציפור נפשם של המשפחות ושל הילדים הנזקקים, ולא יעזור לאף אחד אחר כך שיתחיל להסביר שהתכוונתי, אבל הצבעתי נגד מצפוני.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת זאב אלקין נמצא?

אורי מקלב: איננו.

שלמה מולה: איננו.

שלמה מולה: הוא לא יכול לקבל רשות – –

אורי מקלב: אז אנחנו – השר כחלון – בבקשה – ביקש לסכם את הדיון.

אורי מקלב: בבקשה.

נסים זאב: אבל אני רשום פה, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: מישהו מתנגד שאני אדבר?

נסים זאב: תגידו לי.

קריאה: כן, אנחנו מתנגדים.

קריאה: כן, אנחנו נגד.

נסים זאב: מי?

נסים זאב: תצביעו.

אורי מקלב: – – – מכיוון שאתה – – – ראיתי שעל זה היום קמים ויורדים דברים, אז אני – – –

נסים זאב: – – –

אורי מקלב: – – –

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמענו פה נאומים חוצבי להבות – –

רחל אדטו: מדם לבנו.

 משה (מוץ) מטלון: – – מדם לבכם, מהעומק – – –

שלמה מולה: לא הבנתי, אתה חושד בכנות שלנו?

 משה (מוץ) מטלון: חס וחלילה, אני חושב שאתם אנשים הגונים וראויים – –

רחל אדטו: זה ממש לא פוליטי.

 משה (מוץ) מטלון: – – וכל הדאגה שלכם היא דאגה אמיתית.

 משה (מוץ) מטלון: אבל אני, שני דברים אומר בפתח דברי: 1.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא חוק שאנחנו אוהבים אותו – לא חוק שאנחנו אוהבים אותו.

 משה (מוץ) מטלון: הלוואי שלא היינו צריכים אותו.

 משה (מוץ) מטלון: מצד שני, זה כורח שנפל עלינו, ומי שכיהן פה בתפקידי שרים יודע שלפעמים במשרד יש אילוצים מהסוג הזה.

קריאה: – – –

 משה (מוץ) מטלון: זה לא הכסף.

 משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת – – – הבעיה היא לא הכסף.

 משה (מוץ) מטלון: אני תיכף אסביר.

 משה (מוץ) מטלון: חברי הכנסת, מדובר בחוק שבא לדחות תחולה של הקמת מרכזים.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא אומר שיש ילד אחד – עם כל הצעקות, והצרחות, והבכי והנהי ששמענו פה – אין ילד אחד שלא נמצא במרכז בגלל החוק הזה.

 משה (מוץ) מטלון: החוק הזה – – –

רחל אדטו: – – –

שלמה מולה: – – –

רחל אדטו: כמה הקמתם – – – שלוש שנים – – –

 משה (מוץ) מטלון: אני מבקש, אני מנסה להסביר, כי אתם אמרתם פה דברים חמורים ונוצר הרושם – – –

אורי מקלב: רבותי, אתם מוכנים גם לשמוע את מה שהשר עונה?

אורי מקלב: שאלתם שאלות.

יואל חסון: לא, אל תעלה להעביר את הזמן, אדוני השר – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת חסון, רגע, אתה גם אומר לשר מה לעשות, לרדת, לא לרדת?

אורי מקלב: הוא לא מוגבל בזמן.

 משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת חסון, מי שמפריע לי ולא נותן לי לסיים זה אתה.

 משה (מוץ) מטלון: עם כל הכבוד, אני מנסה להגיד את הדברים שלי.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא הייתי עולה לדבר, אני בדרך כלל לא עולה אחרי שאני קורא לקריאה ראשונה, אבל נאמרו פה דברים שמחייבים תגובה.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא יכול להיות.

 משה (מוץ) מטלון: אין לי ספק, ואני כבר אומר לכם, שהחוק יעבור היום קריאה ראשונה, ואנחנו בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת נדון בו – – –

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: בוועדה לזכויות הילד.

 משה (מוץ) מטלון: אחר כך נתווכח.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב שזה צריך להיות בעבודה ורווחה, אבל אנחנו נדון בו, נשקול אותו פעם נוספת, ופעם שנייה ושלישית, אבל שלא ייווצר מצב שמישהו יאמין לפרובוקציה שנעשתה כאן.

 משה (מוץ) מטלון: אין ילד אחד במדינת ישראל שיעוכב הטיפול שלו בגלל זה.

קריאות: – – –

 משה (מוץ) מטלון: אז אני אסביר לכם, אם תשאלו וגם תשמעו.

 משה (מוץ) מטלון: אתם קודם כול צורחים ואחר כך שואלים, וזה בסדר, זה מתאים – – –

יואל חסון: זה כתוב בחוק.

 משה (מוץ) מטלון: מה שכתוב בחוק זה מרכזי סיוע שמורכבים משלושה מוקדים בו-זמנית.

 משה (מוץ) מטלון: היום, המצב הוא שהמרכזים האלה קיימים, רק מופרדים, והחוק בא ואומר: תרכזו אותם.

 משה (מוץ) מטלון: ואני חושב שזה נכון וצריך לרכז אותם.

שלמה מולה: תעשו תיקון לחוק.

 משה (מוץ) מטלון: לא, החוק חכם יותר מאתנו.

 משה (מוץ) מטלון: יש לנו בעיה שמשרד הבריאות והמשרד לביטחון פנים לא שיתפו פעולה, ולא יכולנו להביא את זה לידי מימוש.

 משה (מוץ) מטלון: לכן לקחנו על עצמנו להקים – יש שניים, כרגע מוקמים בבאר-שבע, בשעות האלה, ובחיפה, עוד שניים, ואנחנו רוצים לסיים את השמונה בעוד שלוש שנים – שניים, שניים, שניים, ולא להיות בהפרה, ובזה נגמר העניין.

 משה (מוץ) מטלון: לומר לכם שאני אוהב את זה – לא; לומר לכם שלא הייתי רוצה שזה יסתיים עכשיו – אבל האילוצים – – –

יואל חסון: למה אילוצים?

יואל חסון: – – –

 משה (מוץ) מטלון: תקשיב, אנחנו מדברים על חוק מ-2008.

 משה (מוץ) מטלון: אני, ב-2008, ישבתי איפה שאתה יושב ולא הייתי שר.

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: הממשלה הקודמת העבירה אותו.

 משה (מוץ) מטלון: אבל לא חשוב, אני לא בא להאשים אף אחד.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא קרה, זה לא התממש, משרדים לא שיתפו פעולה.

 משה (מוץ) מטלון: אבל לבוא היום ולצייר מצב, ולעמוד פה ולצרוח, כאילו ילדים נפגעי תקיפה מינית עומדים בחוץ ולא מקבלים טיפול – זה לא נכון.

רחל אדטו: זה לא נכון.

רחל אדטו: הם לא מקבלים טיפול ראוי.

שלמה מולה: הם לא מקבלים טיפול נכון, מקצועי, כמו שצריך.

 משה (מוץ) מטלון: חברת הכנסת אדטו, אם תגידי משהו לא נכון גם שש פעמים, זה לא יהפוך אותו לנכון.

רחל אדטו: – – –

 משה (מוץ) מטלון: לכן זה המצב, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בזה.

 משה (מוץ) מטלון: והנה, אני גם פונה, אני מקווה שזה יהיה בעבודה ורווחה – – –

זבולון אורלב: לא.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו נדון בזה, נשקול את זה.

 משה (מוץ) מטלון: אני חושב ובטוח שאין פגיעה.

 משה (מוץ) מטלון: ואם תהיה פגיעה – בשביל זה יש כנסת, בשביל זה יש יושב-ראש ועדה.

 משה (מוץ) מטלון: נדון, נשמע, ואנחנו לא נתבייש להגיד "טעינו".

 משה (מוץ) מטלון: אני לא חושב שזה נכון, אני רואה ששכנעתי גם את היושב-ראש, אני מבקש לתמוך בהצעת החוק.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון מס' 2) (דחיית מועד סיום ההחלה), התשע"ב–2012, בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון מס' 2) (דחיית מועד סיום ההחלה), התשע"ב–2012, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 21, נגד – 14, אין נמנעים.

אורי מקלב: אם כך, אני קובע שהצעת חוק זו תועבר לוועדת הכנסת להחלטה באיזו ועדה היא תידון.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/646).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה:

אורי מקלב: הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 7) (תיקון), התשע"ב, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: תציג את הצעת החוק – כאן כתוב שרת התרבות והספורט לימור לבנת.

אורי מקלב: אם היא לא נמצאת – יש מישהו במקומה, אדוני המזכיר?

אורי מקלב: אולי אתה יודע?

אורי מקלב: יש מישהו מהממשלה שמציג במקומה את החוק?

קריאה: – – –

אורי מקלב: אנחנו יודעים מי מציג את החוק?

קריאה: יושב-ראש הקואליציה.

זאב אלקין: אם אין שר – – –

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) – – –

קריאה: יש כאן – – –

אורי מקלב: איפה היא נמצאת?

קריאה: אם אין אז תעבור הלאה.

אורי מקלב: תיקון מס' – – –

קריאה: תעבור הלאה – – –

אורי מקלב: אבל אטיאס קיבל את השליחות הזאת, מה אני יכול לעשות?

אורי מקלב: והוא נמצא פה באולם.

אורי מקלב: אתה קיבלת להגיש את זה?

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: אנחנו כבר כמעט עברנו להצעת החוק הבאה.

אריאל אטיאס: אני הייתי שקוע בשיחה עם – – –

אורי מקלב: מאה אחוז, אבל אפילו לא ידענו שאתה אמור למלא את מקומה.

אורי מקלב: היינו מזכירים לך ומעירים אותך.

אורי מקלב: אבל אפילו את זה לא אמרו לנו.

אריאל אטיאס: אל תמשוך אותי, עכשיו – טיק-טק, אני מדבר ויורד.

אורי מקלב: אתה יכול לדלג בשורות – – –

אריאל אטיאס: כן, זה ספורט.

אריאל אטיאס: טוב.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, תיקון מס' 7 לחוק הספורט תיקן את חוק הספורט וקבע כללים שיחולו על התאחדויות ספורט ואיגודי ספורט במטרה להבטיח את התנהלותם התקינה.

אריאל אטיאס: התיקון קובע כדלקמן: בראש מוסד שיפוט פנימי עליון יכהן מי שהיה שופט כהגדרתו בסעיף 1(א) לחוק-יסוד: השפיטה, ויצא לקצבה או פרש.

אריאל אטיאס: סעיף 6 לתיקון מס' 7 קובע כי תחילתו של החוק ביום ו' בטבת, 11 בינואר 2012.

אריאל אטיאס: גופי הספורט עשו מאמצים לעמוד בדרישות תיקון מס' 7 עד מועד תחילתו אולם נתקלו בקשיים לאתר שופטים בדימוס המתאימים ומעוניינים לעמוד בראש בתי-הדין העליונים כנדרש בחוק.

אריאל אטיאס: לפיכך עולה הצורך בדחיית כניסתו לתוקף של הסעיף הקובע כי בראש מוסד שיפוטי פנימי יעמוד שופט בדימוס עד 30 ביוני 2012, י' בתמוז התשע"ב, כדי לקצר ככל האפשר את התקופה שבה גופי הספורט עלולים להיות במצב של הפרת החוק.

אריאל אטיאס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני השר, בשם שרת התרבות והספורט לימור לבנת.

אורלי לוי אבקסיס: ומאחר שלא נרשמו אנשים לרשות דיבור אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 7) (תיקון), התשע"ב–2012, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: תיכף נעבור לתוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 16, מתנגדים – אין, נמנעים – אין.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק הספורט (תיקון מס' 7) (תיקון), התשע"ב–2012, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/365.

אורלי לוי אבקסיס: )]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, והוא הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אברהם מיכאלי – בשם יושב-ראש , חוק ומשפט.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט הנני מתכבד להציג את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011.

אברהם מיכאלי: לפי הצעת החוק, סעיף 7 לחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], התשכ"ט–1969, עניינו ריתוק לקלפי, והוא קובע כי בוחר רשאי, ככלל, לממש את זכות הבחירה שלו בהצבעה בקלפי מסוימת באזור מגוריו.

אברהם מיכאלי: עם השנים תוקן החוק והוכרו חריגים לעקרון הריתוק לקלפי, כדי לאפשר לקבוצות אוכלוסייה כגון חיילים, אנשים מוגבלים בניידות, נשים השוהות במקלט לנשים מוכות ואסירים לממש את זכות הבחירה שלהם גם בלא הקפדה על העיקרון האמור.

אברהם מיכאלי: בוחרים הנמנים עם קבוצות אלה מצביעים במעטפות כפולות בקלפיות מיוחדות שאינן במקום מגוריהם.

אברהם מיכאלי: כדי להשוות בין מתנדבים בשירות לאומי ובין חיילים, מוצע לאפשר למתנדב בשירות לאומי המשרת במקום הרחוק לפחות 100 קילומטרים ממקום מגוריו להצביע במעטפה כפולה גם כן בקלפי הערוכה להצבעה במעטפות כפולות ביישוב שהוא מתנדב בו בשירות לאומי.

אברהם מיכאלי: נוסף על הזדהות באמצעות תעודת הזהות כמקובל, ההזדהות של בוחר כאמור תהיה גם באמצעות תעודת שירות לאומי.

אברהם מיכאלי: כמו כן יידרש המתנדב, לאחר הצבעתו, למסור ליושב-ראש ועדת הקלפי תעודת הצבעה למתנדב בשירות לאומי שהונפקה על-ידי יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית ונמסרה לו על-ידי הגוף שהפנה אותו לשירות לאומי.

אברהם מיכאלי: תעודות הצבעה כאמור יונפקו לפי רשימות שהמציא השר הממונה על השירות האזרחי-לאומי, שהוא כיום שר המדע והטכנולוגיה.

אברהם מיכאלי: הדבר הזה יחול על מתנדבים בשירות לאומי המשרתים ביישוב הרחוק לפחות 100 קילומטרים ממקום מגוריהם.

אברהם מיכאלי: אני מבקש מהחברים לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

אברהם מיכאלי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו לבקשות – – –

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי.

אורלי לוי אבקסיס: אברהם מיכאלי.

אורלי לוי אבקסיס: איך אמרתי?

אברהם מיכאלי: מיכאל בן-ארי, אבל הוא הלך – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אברהם מיכאלי – אני עוד קצת סוערת מהדיון הקודם, אבל נתקן דברים בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו לרשימת הדוברים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יואל חסון – הוא פה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא פה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יואל חסון, נרשמת לרשות דיבור, ואני אתן לך אותה כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

חיים כץ: – – – הוא מדבר יפה – – –

יואל חסון: תודה על האישור, חיים.

חיים כץ: אתה מדבר יפה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא לחוק הזה "פרומו".

יואל חסון: זה פרומו לתוכניות הבאות שהקואליציה האפלה הזאת מכינה מבחינת המשחקים בחוק הבחירות.

יואל חסון: אז עכשיו עוזרים למשרתי השירות הלאומי, שיוכלו להצביע בכל אחת מהקלפיות, במעטפה כפולה, ומחר אני לא יודע לאיזה מגזר עוד יעזרו, וככה מנסים להשפיע על תוצאות הבחירות.

יואל חסון: זה מזכיר לי, אתם יודעים, כשהיינו ילדים – – –

חיים כץ: זה הבחירות של קדימה.

יואל חסון: מה?

חיים כץ: זה הבחירות של קדימה – שהאריכו בחצי שעה.

חיים כץ: באמצע הבחירות האריכו, הזיזו קלפיות.

יואל חסון: אתה יודע מה?

יואל חסון: אם את זה תעשה – אני אתמוך.

יואל חסון: בסדר?

יואל חסון: אתם עושים משהו הרבה יותר רציני, הרבה יותר מתוחכם.

יואל חסון: הרי ברורה כאן כוונת המחוקק.

יואל חסון: וברור כאן שהכוונה כאן היא להביא למצב של להגביר את היכולת האלקטורלית של צד מסוים במפה הפוליטית.

יואל חסון: זה ברור.

יואל חסון: אמרתי לכם, החוק הזה הוא פרומו.

יואל חסון: הוא פרומו לעוד חוקים אחרים, לעוד דברים אחרים שאתם תעשו בדרך.

יואל חסון: זה בסדר.

יואל חסון: יש לכם רוב.

יואל חסון: יש לכם רוב, הרוב הוא הומוגני, האינטרסים – כרגע לפחות – חופפים, אז הכול הולך בסדר.

יואל חסון: אבל, נער הייתי, חבר הכנסת כץ, ועדיין לא זקנתי, ואני ראיתי דברים, ויש לי מין יסוד סביר להניח שההסכמות, ההומוגניות, ההליכה יחד – יש לי תחושה שזה לא ימשיך ככה לאורך זמן.

יואל חסון: אבל אני אומר לכם משהו שיהיה חד-משמעי וברור: היום אמר לי חבר הכנסת רותם שלא אומרים זחיחות, אומרים זְחיחות.

יואל חסון: אז לגבי הזְחיחות שלכם – היא די בולטת, היא די חד-משמעית, היא די ברורה.

יואל חסון: זה בסדר, זה נחמד להרגיש עם הרגליים, ככה, דבוק דבוק לקרקע.

יואל חסון: אבל מי שמבין פוליטיקה ומי שמזהה את הזרמים התת-קרקעיים ומי שיודע ומבין את רוחו של העם ואת התחושות בשטח – אני מציע לכם, תירגעו עם הזְחיחות.

יואל חסון: תירגעו.

יואל חסון: המשחק עוד פתוח, הכול פתוח, הכול עוד יכול לקרות, במיוחד כשיש לנו ראש ממשלה כמו ראש הממשלה שלנו, שאצלו ההפתעות באות תמיד, ולא תמיד לטובתו.

יואל חסון: לכן אני מעריך שגם עם כל התרגילים החקיקתיים שאתם עושים עכשיו, והמשחקים, אני אומר לך, השר יעלון, המשחקים המאוד-מאוד מסוכנים שאתם משחקים בחוק הבחירות, יום אחד מישהו אחר ישחק אותם על הראש שלכם.

יואל חסון: יום אחד מישהו אחר ישחק אותם על הראש שלכם, ולא תוכלו להגיד מלה, כי אתם הייתם הראשונים שנגעתם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יואל חסון: לא שמתי לב שהזמן הסתיים, אז עוד שנייה.

יואל חסון: לא נוגעים בחוק בחירות כל כך בקלות, כפי שאתם נוגעים, ובטח לא בסוגיה כזאת.

יואל חסון: תודה רבה.

זאב אלקין: – – – כשמישהו אחר זה כבר לא קדימה, זה עסק אחר.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימה – – –

יואל חסון: דיברנו על הזחיחות, נכון?

יואל חסון: אז כדאי שתרגיע.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת מגלי והבה.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם אני רוצה להשתתף בצערך על כך שאת נלחמת, ונלחמת כל הזמן באמת למען צדק חברתי, למען ילדים נפגעים – צר לי שזו הקואליציה שאת שייכת לה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להבטיח לך שיש עוד חברים בקואליציה שהבטיחו שמה שיצא מהוועדה ישביע את רצון כל מי שאכפת לו מילדים בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שמכירה את הוועדה האמורה, אני גם יכולה להתחייב – – –

רוברט אילטוב: גם האופוזיציה – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם האופוזיציה תהיה בהחלט מי שתוכל לסמוך את ידה על כך, זו גם התמיכה של סיעתי בנושא הזה, ואני סומכת על החברים בסיעה שאכן כך יהיה.

רוברט אילטוב: – – –

אורלי לוי אבקסיס: ובעזרתו של יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, ובעזרת האופוזיציה אני מקווה.

מגלי והבה: מאה אחוז.

מגלי והבה: אני רק רציתי להגיד באמת שאי-אפשר לסמוך על הקואליציה הזאת.

מגלי והבה: מה שאני רוצה להגיד – לא ברור לי למה בכוח רוצים להשוות את אלה שעושים שירות לאומי?

מגלי והבה: הרי לחיילי צה"ל שנמצאים ביחידות שדה או מחוץ לבית – עד עכשיו לא ברור לי, הרי יודעים שיום הבחירות זה יום חופש, ויודעים שברוב המקרים אותם אלה שעושים שירות לאומי, הם במוסדות שבאותו יום הם ביום חופש.

אורלי לוי אבקסיס: גם בתי-חולים?

מגלי והבה: גם בתי-חולים.

מגלי והבה: נשארים תורנים, וגם הולכים להצביע – אני לא מבין מה הצעות החוק, מה אתם עושים פה לבית הזה?

מגלי והבה: אני לא יודע מי עומד וחושב.

מגלי והבה: האם זה, אדוני הסגן, המשנה לראש הממשלה, במסגרת התשלומים לקואליציה?

מגלי והבה: בשביל לחוקק חוק, זה לא לבוא ולהמציא חוקים.

מגלי והבה: האנשים האלה שעושים שירות לאומי נמצאים או ביחידות פתוחות – – –

קריאה: – – –

מגלי והבה: לא הפרעתי לך.

מגלי והבה: – – – או ביחידות פתוחות, או ביחידות קל"בניקיות – קרוב לבית, או נמצאים במקומות שיכולים ללכת להצביע.

מגלי והבה: מה התחכום הזה?

מגלי והבה: אתם יודעים כמה עולה לצה"ל כל הארגון הזה של הבחירות ומעטפות כפולות?

מגלי והבה: ואתם יודעים מה המשמעויות של הדברים האלה?

מגלי והבה: מה, רוצים לתת לאותם מתי מעט, אותם אנשים שנמצאים בשירות לאומי, ללכת להצביע, עוד פריווילגיה?

מגלי והבה: למה אנחנו חוטאים לספר החוקים של מדינת ישראל – מישהו יכול לענות לי?

מגלי והבה: זה לא מסוג החוקים שחשוב שהם יהיו בספר החוקים.

מגלי והבה: בשביל להגיע לשיא חקיקה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, אתה עוסק בחוקים נהדרים, ואתה תורם לספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: אי-אפשר לעשות צחוק מספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: כל אלה שמשרתים שירות לאומי יכולים להגיע למקום הבחירות שלהם.

מגלי והבה: אני לא ראיתי שזו בעיה, אבל אלה שלא עסקו בבחירות בתוך הצבא לא יודעים איזה מעמסה יש על הצבא לארגן הצבעות כפולות ועוד ספירות כפולות, ועוד להביא את הקלפיות למקום כזה ואחר.

מגלי והבה: אתם מדברים על חיסכון – זה בדיוק מסוג הצעות החוק שבשביל לסמן "וי" ואולי בשביל לרצות כמה ממרכיבי הקואליציה.

מגלי והבה: אז תשאלו איפה משרתים אלה שמשרתים בשירות לאומי, באיזה מקומות, מה המרחק מהבית ומתי יוצאים הביתה, לפני שהם חושבים על הצעת חוק כזאת.

מגלי והבה: לכן, גברתי היושבת-ראש, בתחילת דברי השתתפתי בצערך, אני עכשיו הולך להשתתף בצערם של אזרחי ישראל.

מגלי והבה: ישנם מחוקקים לא רציניים, לא יודעים מה הם עושים, ורק מסמנים "וי", ורק סוחטים את ספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: אחרון ברשימת הדוברים – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אורלב, לרשותך שלוש דקות.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חבר הכנסת והבה, אני אשם.

זבולון אורלב: אני היוזם שהעביר גם חוק בקריאה טרומית, ואני זה שפניתי לחבר הכנסת רותם במסגרת תיקון חוקי בחירות, להביא את החוק לקריאה ראשונה כהצעת חוק של הוועדה.

זבולון אורלב: תראה, היום הייתי ער לסערה על כך שראש הממשלה רוצה להביא את חוק טל לאישור הממשלה ביום ראשון.

זבולון אורלב: אגב, אני מעולם לא הצבעתי עבור חוק טל, גם כשהייתי בקואליציה – היו פעמיים, פעם אחת גם הצבעתי נגדו, כי אני חושב שכל מי שמשרת את מדינת ישראל צריך לשאת אותו על כפיים.

זבולון אורלב: אנחנו נאבקים שנים רבות להשוואת התנאים של מי שמשרת בשירות לאומי לפחות למי שמשרת בצה"ל, לפחות בתפקידים עורפיים.

זבולון אורלב: ואכן, הם מקבלים את כל המענקים, את כל הזכויות, את כל מה שיש לחיילים, למעט דבר אחד: שמי שגרה בבאר-שבע ומשרתת בבית-חולים בנהרייה, היא לא לוקחת יום חופש – וגם מי שמשרת במילואים.

זבולון אורלב: מה הקטנוניות הזאת?

זבולון אורלב: במקום שהכנסת תעשה כל דבר אפשרי להיטיב עם המשרתים בצה"ל ועם המשרתים בשירות הלאומי, אז מה ההתפתלות הזאת?

זבולון אורלב: שמעתי את הנאום של הנואם הראשון כאן, חבר הכנסת חסון, ואמרתי, עד היכן יכולה להגיע קטנוניות?

זבולון אורלב: להקריב מטרות לאומיות של עידוד השירות הלאומי על חשבון קטנוניות של איזה חשבונות קטנים, בוכהלטריה של מפלגות.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה שהשירות הלאומי יתפתח גם למגזר הערבי, וגם למגזר החרדי, וגם לאנשים עם צרכים מיוחדים שצה"ל לא קולט אותם, וכבר היום 300 מהם משרתים בשירות לאומי.

זבולון אורלב: כל עם ישראל משרת בשירות לאומי.

זבולון אורלב: אני גאה בקואליציה הזאת שמקדמת את השירות הלאומי, ולא צריכים להיכנס לכל מיני החשבונות הקטנוניים האלה.

זבולון אורלב: יש כאן אינטרס לאומי ממדרגה ראשונה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת חסון, כל הסוגיה של אזרחים שמצביעים במעטפות כפולות, הכול חוקק על-ידי הכנסת במהלך עשר השנים האחרונות, החל מאנשים עם צרכים מיוחדים, דרך נשים במקלטי נשים ודרך אוכלוסיות נוספות.

זבולון אורלב: אני אזכיר שגם כשמגורשי גוש-קטיף היו צריכים להצביע, עשו להם קלפיות מיוחדות – כפולות – כי לא היתה להם כתובת.

זבולון אורלב: ולכן אינני רואה בעיה שאותם כמה אלפים, כ-3,000 או 4,000, המשרתים בשירות לאומי יוכלו להצביע.

זבולון אורלב: אם הם משרתים מעל 100 קילומטר ממקום מגוריהם, הם יוכלו להמשיך לשרת גם ביום הבחירות במידה שהתפקידים האלה מחייבים אותם, כמו בתי-חולים, בתי-הנוער ועוד, ומסיבות כאלה הם יוכלו להצביע.

זבולון אורלב: אני קורא לחברי הכנסת שהאינטרס הלאומי עומד בראש מעייניהם להצביע עבור החוק הזה ולהתעלות על כל החשבונות הקטנוניים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה על הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 16, שמונה מתנגדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011, עברה את הקריאה הראשונה ותחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' כ/428; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 25163; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, והוא הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 20), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 20), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: סעיף 42 לחוק שירות התעסוקה, התשי"ט–1959, אוסר על לשכת שירות התעסוקה להפלות לרעה אדם בשל עילות של גיל, מין, גזע, דת, לאומיות, ארץ מוצא, השקפה או מפלגה, או בשל מוגבלותו של אותו אדם.

חיים כץ: נוסף על כך נאסר על מי שזקוק לעובד, דהיינו על מעביד פוטנציאלי, לסרב לקבל אדם לעבודה בשל העילות האלה.

חיים כץ: איסורים אלה אינם חלים כאשר אופיו או מהותו של התפקיד או עניינו ביטחון המדינה מונעים את שליחותו או קבלתו של האדם לעבודה.

חיים כץ: יצוין כי הנפגע מפעולה מפלה של לשכת שירות התעסוקה יכול להגיש ערר על פעולתה, ואילו סירוב לקבל אדם לעבודה בשל עילות אלה מהווה עבירה פלילית.

חיים כץ: בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988, קבועה רשימת עילות רחבה יותר שבשלהן נאסר על מעביד שמעסיק שישה עובדים לפחות להפלות בין עובדיו או בין מבקשי עבודה.

חיים כץ: רשימה רחבה זו היא תוצאה של תיקונים שונים שנעשו באותו חוק לשם הגנה על עובדים בכל הקשור לזכותם להיות הורים ולשם הגנה על עובדים שמשרתים בשירות מילואים.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע להרחיב את רשימת עילות האפליה האסורות שבחוק שירות התעסוקה, על-ידי הוספת עילות מחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שהן: נטייה מינית, מעמד אישי, היריון, טיפולי פוריות, טיפולי הפריה חוץ-גופית, הורות, וכן שירות במילואים על היבטיו השונים.

חיים כץ: כמו כן מוצע לקבוע כי יראו כאפליה גם קביעת תנאים שלא ממין העניין, שכן קביעת תנאים כאלה עשויה להסוות עילות אפליה אסורות.

חיים כץ: בכך יינתן ביטוי לפסילותן של עילות נוספות אלה כשיקול בעת בחינת התאמתו של אדם לתפקיד, גם במסגרת פעולת לשכות שירות התעסוקה וגם בפעילותו של כל מי שזקוק לעובד.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה, לעורכת-הדין נועה בן-שבת, לצוות הוועדה בראשות המנהלת וילמה מאור, ולמזכירות מעיין, אתי וענת, לעוזרי הפרלמנטריים, אילן ולי, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת מוגשת ללא הסתייגויות.

חיים כץ: אני פונה לחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

אורלי לוי אבקסיס: אתה נורא פורה היום ובכלל – זו ועדה שעובדת ועובדת קשה, ויש תוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 20), התשע"ב–2012.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק הזאת עברה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם יאשר לי יושב-ראש הוועדה – אנחנו גם עוברים לקריאה שלישית.

חיים כץ: כן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, הצבעה, ותיכף גם נזמין את יוזם החוק שיאמר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה – – – הצבעה מס' 21 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 20), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שחוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 20), התשע"ב–2012, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח על התמיכה שלכם בהצעת החוק.

נחמן שי: אני מאמין שהיא עושה עוד קצת צדק בחברה הישראלית, שלא תמיד יש בה מספיק.

נחמן שי: אנחנו למדנו שצריך לכבד האחד את האחר, ולהבין שאנשים שונים האחד מהאחר, ולתת לכל אחד את ההזדמנות שלו ואת היכולת שלו בתחומים רבים, במקרה הזה להשתלב בשוק העבודה, ועל כך אני מודה לכם.

נחמן שי: אני רוצה לציין שיחד אתי היתה קבוצה גדולה של חברי כנסת שתמכו בחוק הזה.

נחמן שי: הראשונים היוזמים היו עפו אגבאריה, ציפי חוטובלי, דב חנין וניצן הורוביץ, ואחר כך עוד שורה ארוכה של חברים, ולכולם אני שולח תודה.

נחמן שי: אני רוצה להודות לך, גברתי, כי את היית באותה ישיבה שהצלחנו גם להעביר את זה, וגם לצוות הוועדה שליווה אותי – זה לא היה החוק הכי קשה בעולם, אבל כל חוק יש לו הערך שלו.

נחמן שי: יועצי, עוזרי הפרלמנטריים – קרן אלון, כרמל שנקר ורונן ליבוביץ, ואחרון, לך, ידידי, חבר הכנסת כץ, שכל מה שנכנס אצלך בקצה פס הייצור יוצא בתוך – אני שואל דימויים שלקוחים מהתעשייה האווירית, כן?

נחמן שי: – כל מה שנכנס בקצה פס הייצור יוצא – – –

חיים כץ: יוצא באיכות גבוהה ובעמידה בלוחות זמנים.

ציפי חוטובלי: ובמהירות של מטוס 16-F.

נחמן שי: בלוחות זמנים ומחומרים מרוכבים, כמו שפעם לימדו אותי, זה כל מיני דברים מיוחדים שהתעשייה האווירית של מדינת ישראל, שפעם אני מקווה נדע כולנו כמה היא עושה למען המדינה הזאת – לימדו אותי שיש בה באמת פלאי פלאים, אבל זה לא הקטע של – – –

 משה (מוץ) מטלון: בלי העובדים היא לא היתה עושה את זה.

נחמן שי: בלי העובדים היא לא היתה עושה את זה, ובלי הגאונות היהודית בהמצאות – –

 משה (מוץ) מטלון: – – –

נחמן שי: – – שרק את מקצתן אנחנו יכולים לתאר בתחומי הבית הזה, אבל זה באמת משהו מפואר שתמיד טוב להתגאות בו.

נחמן שי: אני שמח – שוב – על התמיכה שלכם, רוצה להודות לכם ומקווה שיבואו עוד חוקים שיוכיחו שגם בכנסת הזאת רואים את הפרטים – – –

חיים כץ: היום העברת ראשונה.

נחמן שי: סליחה?

חיים כץ: היום העברת הכנה לראשונה.

נחמן שי: היום העברתי הכנה לראשונה להצעת חוק אחרת – גם היא נכנסה לפס הייצור, עכשיו נחכה לראות מתי היא תצא.

נחמן שי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש לך גם החברים הקבועים בוועדה.

נחמן שי: תודה רבה גם לצוות הוועדה, כאמור.

נחמן שי: ערב טוב.

אורלי לוי אבקסיס: תרשה לי, ברכות.

אורלי לוי אבקסיס: אני גאה להיות חלק מהחוק.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: [מס' כ/429; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 25171; נספחות.

נחמן שי: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 22), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 22), התשע"ב–2012, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: את הצעת החוק יזם חבר הוועדה אריה אלדד, שפועל רבות לקידום החקיקה בוועדה, ואני מבקש לברך אותו על יוזמתו.

חיים כץ: העיסוק ברוקחות כרוך באחריות גדולה לבריאות המטופלים ומצריך ידע תיאורטי נרחב בתחומי מדע שונים.

חיים כץ: בהתאם לכך היה מקצוע הרוקחות מהמקצועות הראשונים שהעיסוק בהם הוסדר בחקיקה.

חיים כץ: עם זאת, התנאים למתן רשיון לעסוק ברוקחות מעוגנים כיום בחקיקת משנה – תקנות הרוקחים – ולא נכללת בהם דרישה לעמוד בבחינת רישוי ממשלתית כמקובל במקצועות אחרים.

חיים כץ: כדי להבטיח כי מתן רשיון לעיסוק ברוקחות יינתן רק למי שרמתו המקצועית תואמת את הדרישות מרוקחים במערכת הבריאות המודרנית, וכדי לקבוע בסיס ידע משותף לכל מקבלי הרשיון לעסוק ברוקחות, מוצע לקבוע כי מתן הרשיון יותנה בעמידה בבחינה ממשלתית.

חיים כץ: בהקשר זה חשוב לציין כי סעיף 4 לפקודת הרוקחים אומנם קובע כי המנהל הכללי של משרד הבריאות רשאי לדרוש ממבקשי הרשיון לעסוק ברוקחות לעמוד בבחינה נוספת על הבחינות לקבלת תעודה ברוקחות, ואולם עד היום נעשה שימוש בסמכות זו לגבי בוגרי מוסדות לימוד מחוץ-לארץ בלבד, הנדרשים לעמוד בבחינה רק על מקצת הנושאים הנדרשים לעיסוק ברוקחות.

חיים כץ: לאור זאת הצעת החוק הזאת מבקשת לקבוע כי עמידה בבחינה ממשלתית תהיה תנאי למתן רשיון לכל המבקשים לעסוק ברוקחות.

חיים כץ: עמידה בבחינה זו, שתוכנה וסדריה ייקבעו בידי משרד הבריאות, תבטיח כי רק בעלי רמה מקצועית נאותה, התואמת את מאפייניו הייחודיים של מקצוע הרוקחות, יוכלו לעסוק בעיסוק חשוב זה.

חיים כץ: עוד מוצע להסמיך את שר הבריאות להתקין תקנות לעניין הבחינות, כאמור, וכן לקבוע אגרות בעד עריכת הבחינות וביצוען.

חיים כץ: חשוב להבהיר כי בחינת הרישוי שתהא תנאי לקבלת הרשיון לעסוק ברוקחות, לא תפגע בסמכותו של המנהל הכללי של משרד הבריאות לדרוש ממבקש הרשיון לעמוד בבחינות נוספות כאמור בסעיף 4 לפקודת הרוקחים.

חיים כץ: על מנת לאפשר לכל הנוגעים בדבר תקופת היערכות מתאימה, מבקשת הצעת החוק לקבוע כי הצעת החוק תיכנס לתוקפה ב-1 בינואר 2013.

חיים כץ: אתה רואה, יואל, זו חשיבה לטווח ארוך.

חיים כץ: ינואר 2013, ואללה, יש לנו זמן – צריך להיערך, צריך לבנות בחינות, צריך לבנות את המערכת.

יואל חסון: זה הגיוני.

חיים כץ: כל מה שאנחנו עושים זה הגיוני.

חיים כץ: בוועדה.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה – לעורכת-הדין שמרית שקד; לצוות הוועדה – המנהלת המיתולוגית וילמה מאור; למזכירות הוועדה – מעיין, אתי וענת.

חיים כץ: לעוזרי הפרלמטריים – אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגות, ואני קורא לכם לאשרה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, וברגע שתגיע למקום אנחנו גם נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שאין הסתייגויות, אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 22), התשע"ב–2012, בקריאה שנייה כמקשה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 1–5 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה את הקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשותך, יושב-ראש הוועדה, לעבור לקריאה השלישית?

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 22), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים, אני קובעת שהצעת החוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 22), התשע"ב–2012, עברה את הקריאה השלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' כ/430; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 25463; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, קריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

אורלי לוי אבקסיס: וכמובן, אם ימשיך כך, ואני מאמינה שכן, חבר הכנסת מוץ מטלון, יוזם החוק, יעלה ויודה ויאמר כמה מלים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: את הצעת החוק יזם חבר הכנסת משה מוץ מטלון, ואני מבקש לברך אותך על יוזמתך.

חיים כץ: הגעת מארגון נכי צה"ל, ואני רואה איך אתה מנסה באופן שיטתי לשפר את איכות חייהם של נכי צה"ל, ואיך לעזור למשרתים הסדירים ולא פוסח גם על משרתי הקבע.

חיים כץ: אז על פעילותך זו לגוף שהוא כל כך חשוב למדינה ושאין בו ועד עובדים – אני רואה בך שותף ומודה לך.

חיים כץ: סעיף 10 לחוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, קובע את זכאותו של משוחרר למענק שחרור אשר משולם לו בתום חודשיים מיום סיום שירותו הסדיר.

חיים כץ: מענק השחרור משולם בעד כל חודש של שירות, בהתאם לסוגי השירות המפורטים בסעיף: שירות כלוחם, כתומך לחימה, שירות אחר ושירות אזרחי.

חיים כץ: סכום המענק לחייל משוחרר ששירת 36 חודשים כלוחם עומד כיום על 9,650 שקלים חדשים.

חיים כץ: הצעת חוק זו מבקשת להגדיל את מענק השחרור בהליך הדרגתי שתחילתו ביום 1 בינואר 2012 וסופו בתחילת שנת 2016, כך שבתום התקופה לוחם ששירת 36 חודשים יהיה זכאי למענק שחרור בסך 20,000 שקלים.

חיים כץ: זאת אומרת, סדר-גודל של 105%.

חיים כץ: סדר-גודל בחישוב מהיר.

חיים כץ: אני לא יודע, מישהו ברשויות המקומיות, כשרציתי לעשות פטור מארנונה, אמר שאני לא יודע חשבון.

חיים כץ: אז במבט אחד על המספרים זה בערך 105%.

חיים כץ: שיבדוק ונראה.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכפול.

רוברט אילטוב: היית אומר קרוב ל-110%, זה היה נשמע יותר טוב.

חיים כץ: לא, תשמע, מה לעשות שזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: זה כפול פלוס.

חיים כץ: אמרנו 20,000 שקלים חדשים שהם מעודכנים ליום התשלום.

חיים כץ: מוצע להגדיל את מענק השחרור גם ליתר המשרתים בשירות צבאי, לאומי או אזרחי, בהתאם ליחס הקבוע כיום בחוק.

חיים כץ: החוק יחול על כל מי שזכאי למענק שחרור החל מיום 1 בינואר 2012 ואילך.

חיים כץ: תכליתה של הצעת החוק היא להביע הערכה כלפי המשרתים בצבא-הגנה לישראל או בשירות האזרחי-לאומי על תרומתם לחברה, לעתים תוך סיכון חייהם.

חיים כץ: הגדלת מענק השחרור תתגמל כל מי שמילא את חובתו הלאומית ותאפשר לו נקודת פתיחה טובה בשובו אל החיים האזרחיים.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה, עוד פעם לעורכת-הדין שמרית שקד; לצוות הוועדה – איזה מנהלת?

חיים כץ: וילמה מאור – –

אורלי לוי אבקסיס: וילמה שנשארת כאן.

חיים כץ: – – למזכירות הוועדה – מעיין, אתי וענת; לעוזרי הפרלמנטריים – אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת גם כן מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מבקש מכם לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: תיכף גם נעבור להצבעה על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, של חבר הכנסת משה מוץ מטלון, בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה כמקשה אחת, מאחר שאין הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 1–7 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה את הקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות יושב-ראש הוועדה, אנחנו גם נעבור לקריאה שלישית?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת חיים כץ?

חיים כץ: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה השלישית, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 14), התשע"ב–2012, עברה את הקריאה השלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מזמינה את חבר הכנסת משה מוץ מטלון, יוזם החוק, להגיע, לומר כמה מלים ולברך.

יואל חסון: אה, לא, מוץ.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני בטוחה שחבר הכנסת נחמן שי גם מברך על הצעת החוק הכל-כך חשובה הזאת.

נחמן שי: כן, אבל אני לא אעלה, כי זה לא שלי.

יואל חסון: נחמן, כדובר צה"ל.

נחמן שי: למוץ יש דרך יותר ארוכה, איש לא עוצר אותו.

 משה (מוץ) מטלון: לא תחסום שור בדישו.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט חוק מבורך.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת מוץ מטלון.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה, גברתי היושבת בראש.

 משה (מוץ) מטלון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לחרוג מהמנהג הרגיל שמעבירים הצעת חוק בקריאה שנייה ושלישית, ודווקא להתחיל בצוות העובדים שלך, חיים – לגברת וילמה מאור, שעשתה כאן עבודה, אני רוצה לומר לך, והכניסה את החוק הזה לסדר-היום בצורה מעוררת כבוד; כמובן לשמרית שקד, היועצת המשפטים של הוועדה.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה לעבור אליך, אני מודה לך על המלים החמות שאמרת.

 משה (מוץ) מטלון: אתה יודע, בצנעה אני יכול לומר ולשאול אם אני באמת ראוי לכך, אבל לראות אותך נחוש סביב החוק הזה, להוביל אותו מה יותר מהר, להביא לאלה שבאמת משרתים.

 משה (מוץ) מטלון: הבנת את העניין, קלטת את העניין, אמרת לי: מוץ, אני הולך אתך עם החוק הזה ומעביר אותו במהירות הכמעט בלתי אפשרית.

 משה (מוץ) מטלון: חוקים ממשלתיים לא עוברים כל כך מהר.

 משה (מוץ) מטלון: אני מודה לך, באמת, מקרב לב מעל הבמה הזאת.

 משה (מוץ) מטלון: גברתי היושבת בראש, אני רוצה פה לבקש להודות ליושב-ראש מפלגת ישראל ביתנו, שר החוץ אביגדור ליברמן, שעמד מאחורי לאורך כל החוק הזה, שהתנה את התמיכה בוועדת-טרכטנברג בהעברת החוק החשוב הזה, שהוא חוק שכולל את כל חיילי צה"ל ואת כל מי שתורם למדינת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: אני מודה לו על שהוא עמד מאחורי והלך לראש הממשלה והתנה את החוק הזה כאחד התנאים.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה להודות לשר התיירות סטס מיסז'ניקוב, שניהל את המגעים סביב הנושא הזה בוועדת-טרכטנברג מול הממשלה ועמל על הכנת ההסכם מול משרד האוצר; לחברי חברי ישראל ביתנו, גיבוי כזה, באמת, באופן נחוש; לך השר לנדאו, לכל הסיעה – עמדו מאחורי מתוך הכרה שאלה חלק מחוקי הנאמנות-אזרחות שאנחנו מציגים למדינת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: מי שנותן הוא זה שיקבל.

 משה (מוץ) מטלון: וברשותך, כמה משפטים שכתבתי.

 משה (מוץ) מטלון: חוק הכפלת מענק השחרור מהווה צעד נוסף למימוש חובתנו כלפי האזרחים המשרתים את המדינה.

 משה (מוץ) מטלון: שינוי זה צפוי לאפשר לצעירים המשתחררים לפתוח את חייהם באופן מאוזן כלכלית ולהקל את הנטל של ההורים, הנדרשים כיום להמשיך לכלכל את ילדיהם גם לאחר שפרחו להם מהקן.

 משה (מוץ) מטלון: חוק המענקים הזה הוא אבן דרך רצינית ביותר בהליך שינוי סדרי העדיפויות הלאומיים של מדינת ישראל ובתגמול האוכלוסייה היצרנית בארץ.

 משה (מוץ) מטלון: אין שום סיבה, רבותי, שהתחושה הראשונה שתציף את החייל המשתחרר משירותו בצה"ל תהיה תחושת תסכול ואי-ודאות כלכלית.

 משה (מוץ) מטלון: עלינו להתחיל לבנות את הדור הבא של מעמד הביניים הפרודוקטיבי כבר מנקודת הפתיחה של חייו הבוגרים.

 משה (מוץ) מטלון: בכך יוקירו, גברתי היושבת בראש, מדינת ישראל, כנסת ישראל, נבחרי העם בישראל, את בנותיה ובניה הנושאים בנטל.

 משה (מוץ) מטלון: אני מודה לכם על התמיכה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מוץ מטלון.

אורלי לוי אבקסיס: ברכות על העברת החוק.

 משה (מוץ) מטלון: רגע.

 משה (מוץ) מטלון: ולעוזרָי, ולעוזרי שלי, להילה דברת-בלוך, לשימי שני ולתמרה פרלמן – אני מודה לכם על העזרה הרבה.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

אברהם מיכאלי: מה עם ש"ס?

 משה (מוץ) מטלון: וכמובן לחברי מיכאלי.

יואל חסון: יישר כוח, כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: יישר כוח וברכות על הצעת החוק החשובה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/431).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת חמד עמאר, יריב לוין ואלכס מילר – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חמד עמאר.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני מתכבד להציג הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית בחברות הממשלתיות, בתאגידים לפי חוק ובעיריות וברשויות המקומיות ששיעור האוכלוסייה הדרוזית בהן מעל 10%.

חמד עמאר: הדרוזים במדינת ישראל מונים כ-130,000 תושבים, מחולקים ל-16 כפרים, גרים וחיים בפריפריה.

חמד עמאר: המצב הכלכלי ביישובים מאוד קשה, ממוצע ההכנסה של משפחה קרוב ל-5,000 שקל, נמוך מאוד, רוב משקי-הבית מסתמכים על הכנסה אחת, ולכן הצעת החוק הזאת היא חשובה מאוד.

חמד עמאר: הצעיר הדרוזי מחויב בשירות צבאי.

חמד עמאר: אחוז השירות הצבאי בקרב הצעירים הדרוזים הוא 83%, לעומת האוכלוסייה הכללית, שהוא 72%.

חמד עמאר: אני לא רוצה להיכנס לנתוני האבטלה, ובמיוחד בקרב הנשים, שהיא גבוהה מאוד.

חמד עמאר: ואני לא רוצה להגיד – 85% בערך בקרב הצעירים שמשתחררים מצה"ל מחפשים את התעסוקה שלהם ולא מצליחים למצוא, לא בסקטור הפרטי ולא בסקטור הציבורי.

חמד עמאר: אותו חייל שמשתחרר אחרי שלוש שנים מתחיל בצעד אחד אחורה לעומת בן מיעוטים אחר, שכבר בתוך שלוש השנים האלה למד באוניברסיטה, מצא מקום עבודה והתחיל לעבוד אחרי שסיים את הלימודים שלו.

חמד עמאר: לכן אני רואה בהצעת החוק הזאת חשיבות רבה – לקדם.

חמד עמאר: היום, במשרדי ממשלה, יש חוק ייצוג הולם לבני מיעוטים, לרבות דרוזים וצ'רקסים, ושם מועסקים פחות מ-0.5% דרוזים, לעומת שיעורם באוכלוסייה – אנחנו מגיעים לקרוב ל-2%.

חמד עמאר: אני מקווה שבחברות הממשלתיות, שהיום האחוז שלנו בהן הוא אפסי, ובתאגידים ממשלתיים – גם בהם הוא אפסי, נצליח להגיע לאחוזים לפי שיעורנו באוכלוסייה.

חמד עמאר: הוספתי גם את הרשויות והעיריות, ואני אתן לכם דוגמה: בעיר שפרעם יש קרוב ל-16% דרוזים.

חמד עמאר: בשבע השנים האחרונות נקלטו קרוב ל-70 עובדים בעירייה, מהם אפס עובדים דרוזים.

חמד עמאר: אפס עובדים דרוזים.

חמד עמאר: לכן ביקשתי להכניס את התיקון ולהוסיף: כל יישוב שיש בו מעל 10% אוכלוסייה דרוזית יהיה לו גם ייצוג הולם ביישוב שלו.

חמד עמאר: אני מבקש מכולם לתמוך בהצעת החוק – הצעה חשובה ביותר.

חמד עמאר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת חמד עמאר, וברגע שתגיע למקומך אנחנו גם נעבור להצביע על הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם – לפני כן יש לנו רשימת דוברים.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו כמה דוברים, ונתחיל להקריא את השמות.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת שלמה מולה – לא נמצא; חבר הכנסת סעיד נפאע – לא נמצא.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יריב לוין, שהוא אחד מיוזמי החוק, וגם יהיה אחרון הדוברים, כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת חסון, לרשותך שלוש דקות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, השרים, חברי חברי הכנסת, אז הנה, אני לא אהיה רק שלילי היום, אני מבקש לברך על הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: אני חושב שזו הצעת חוק חשובה, הצעת חוק שנותנת את התשובה המתאימה והראויה באמת ליחס שאנחנו צריכים לתת לאחינו בני העדה הדרוזית – והצ'רקסית, אני מבין, גם בתוך הסיפור, ואני מברך על כך.

יואל חסון: אני חושב שיותר מדי זמן לקח כדי להגיע לדבר הזה, כדי להעביר את החוק המאוד-מאוד חשוב הזה.

יואל חסון: עוד משירותי בצבא היה לי – אני יכול להגיד – המזל להכיר בפעם הראשונה חבר דרוזי, חבר בן העדה הדרוזית מירכא.

יואל חסון: ואני זוכר אותו, כי כשאני גדלתי בראשון-לציון – ובראשון-לציון אין דרוזים, מה לעשות, ועד שלא הגעתי לצבא לא הייתי מודע בכלל לעדה הזאת, לקסם שלה, לייחודיות שלה ולחיבור הכל-כך משמעותי שלה, החיבור ההיסטורי האמיץ והיוצא-דופן של המנהיגות שלה עם העם היהודי, כשנגד כל הסיכויים בחרו ללכת דווקא עם התנועה הציונית ולא עם קבוצות אחרות, ועשו את החיבור, את הברית הזאת, בין העדה הדרוזית לבין העם היהודי.

יואל חסון: כמו שאמרתי, בצבא באמת הכרתי חבר טוב-טוב, והיינו אפילו בסיטואציה צבאית מסוימת, מאוד מסובכת, והוא, כרגיל, כמו שאומרים בצבא על החבר'ה הדרוזים, שיש להם נשמה שמינית, תשיעית ואפילו יותר מזה, כי הם תמיד יודעים לצאת מצרה ויודעים גם לחלץ את החברים מהצרה, ואני הייתי בסיטואציה מסוימת אתו, ואני לא רוצה להיכנס לפרטים פה, אבל זה בהחלט היה בזכותו, בזכות הנחישות וקור הרוח שלו, אולי, אני עומד כאן וחברים נוספים שלי עומדים במקומות אחרים.

יואל חסון: אבל אחר כך, דרך הפוליטיקה, גם כשהייתי בליכוד וגם כמובן בקדימה, יצא לי להכיר כל כך כל כך הרבה חברים טובים ונאמנים בני העדה הדרוזית, אנשים שאני גאה לומר שהם חברים שלי, וכל פעם הייתי אומר, בכל כינוס, בכל מקום, שפעם היו מדברים על הברית הזאת שהיא ברית של דמים, כי, הנה, בני העדה הדרוזית שותפים למלחמות, נפלו בהן גם, ושילמו מחיר יקר מאוד, ומי שהיה בבית "יד לבנים" בדאליה יכול לראות את זה, ובמקומות אחרים – אבל אני טוען וטענתי תמיד שזאת ברית של חיים.

יואל חסון: זו ברית של חיים, של עדה שתורמת ותרמה רבות למדינה הזאת, לביטחון שלה, לקשר המיוחד שיש בין העמים.

יואל חסון: אני רוצה לומר שהצעת החוק הזאת היא חשובה בעיני, אני מברך עליה, ואני מאמין שעליה, בניגוד להצעות חוק הקודמות, יש קונסנזוס, כי כולנו מאמינים שהעדה הזאת היא חלק בלתי נפרד מהעם הזה ומהמדינה הזאת, וצריך גם לומר – – –

 משה (מוץ) מטלון: גם על ההצעה הקודמת היה קונסנזוס.

יואל חסון: כן, כן, גם על חיילים משוחררים, בוודאי.

יואל חסון: מכל העדות.

יואל חסון: ואני רוצה לומר משפט אחרון; משפט אחרון שאני אגיד בעניין הזה:

יואל חסון: היחס שלנו לעדה הדרוזית ולתת לה את הקדימות – בין השאר זה גם אומר שמי שהוא שותף ומי שהוא חלק ומי שלוקח חלק במטלות ובחובות של המדינה הזאת, המדינה מחזירה לו גם אם הוא לא יהודי.

יואל חסון: וזה מסר לאחרים, שהם לא יהודים ולא לוקחים חלק בשירות שצריך לקחת ובמטלות האלה שצריך לקחת בחברה הישראלית.

יואל חסון: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יואל חסון.

אורלי לוי אבקסיס: ואחרון הדוברים – חבר הכנסת יריב לוין, שהוא גם אחד היוזמים.

איוב קרא: אתה חצי דרוזי, אתה חסון.

איוב קרא: כלומר, כמו אשתי.

יואל חסון: נכון, אותה משפחה.

אורלי לוי אבקסיס: חסון זה דרוזי?

יואל חסון: חסוּן.

יואל חסון: הם אומרים "חסוּן", אבל זה אותו דבר – חסון, חסוּן.

 משה (מוץ) מטלון: רגע, שאמה זה לא?

יואל חסון: טוב שאני לא צריך להחליף את שם המשפחה שלי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, רבותי, מי שתורם למדינה, צריך לקבל ממנה.

יריב לוין: כמה שזה פשוט, אבל זה לא קורה.

יריב לוין: אחת העוולות הגדולות שרובצת לפתחנו כולנו היא המציאות הבלתי נסבלת ביישובים הדרוזיים ובקרב העדה הדרוזית.

יריב לוין: אמרתי כאן כמה וכמה פעמים: אם היה מדובר בכשל נקודתי, אם היה מדובר בדבר אחד, אם היה מדובר בבעיה במקום מסוים, אפשר היה אולי להבין.

יריב לוין: מדובר בשורה ארוכה של בעיות רוחביות שהן תולדה של הזנחה, התעלמות וגישה שקידשה את השבעת רצונם של אלה שפועלים נגדנו על חשבון אלה שתורמים למדינה ועושים.

יריב לוין: ולשמחתי הרבה, אפשר לומר שבקדנציה הזאת אנחנו רואים ניצנים של שינוי.

יריב לוין: זו תולדה גם של שינוי גישה בממשלה כולה וגם של עבודה מאומצת שאנחנו עושים כאן, בעיקר חבר הכנסת חמד עמאר, ברוח גבית ובסיוע של סגן השר חבר הכנסת איוב קרא, שדוחף את הדברים מהכיוון של הממשלה.

יריב לוין: נפלה בחלקי הזכות לנסות – – –

אריאל אטיאס: מה עם ש"ס?

אריאל אטיאס: שכחת את ש"ס.

יריב לוין: ש"ס תמיד, הרי אין ממשלה בלי ש"ס, אז זה מובן מאליו.

יריב לוין: אני באמת רוצה לומר בצורה רצינית, כי בעיני הנושא הוא מאוד מאוד חשוב: יש לי באמת הזכות להיות שותף לחלק מהמהלכים האלה, ואנחנו אימצנו גישה של ניסיון, גברתי היושבת-ראש, לטפל בנושאים אחד-אחד.

יריב לוין: טיפלנו באופן יסודי בבעיה הקשה שהיתה בסוגיית בתי-הדין הדתיים, על כל שלוחותיה ונגזרותיה, לרבות שכרם של האימאמים ושורה ארוכה של בעיות שהיו בנושאים האלה; אנחנו ניגשים עכשיו לנסות ולטפל בחלק מהיבטי התעסוקה, בראש ובראשונה, קודם כול, מתוך המגזר הציבורי, שלפחות שם בני העדה הדרוזית יקבלו את החלק ואת הנתח שמגיע להם בעוגת התעסוקה הזאת ולא ימצאו את עצמם, בין ברשויות המקומיות ובין במקומות אחרים, מחוץ למעגל התעסוקה.

יריב לוין: החוק הזה הוא חלק חשוב במאמץ הזה, אבל יש לנו עוד לא מעט דברים חשובים לעשות, וכאן אני פונה דווקא לשר אטיאס, שקודם לקח על עצמו אחריות, ואני אומר לו: קח אחריות קודם כול לסוגיה של הבנייה, כי זו הסוגיה הקשה ביותר והכואבת ביותר – העובדה שאין תוכניות בנייה במרבית היישובים הדרוזיים, אין אפשרות לבנות, חיילים משוחררים לא יכולים לבנות את בתיהם.

יריב לוין: ואני רוצה לומר לך, אדוני השר אטיאס, אני מציע שתצא לסיור בדאלית-אל-כרמל ובעוספיא, אתה תגלה שם מאות בתים שבנויים בלי חיבורי חשמל מסודרים, בלי תשתיות מסודרות, והצעת החוק שחבר הכנסת עמאר ואנוכי הגשנו היא כדי לפתור את הבעיה, לפני שחס וחלילה יקרה אסון כתוצאה מאותם חיבורים לא תקינים ולא תקניים שנמצאים שם.

יריב לוין: הצעת החוק הזאת, לצערי, עדיין לא זכתה לתמיכה שאנחנו מצפים לה בממשלה.

יריב לוין: לכן אני רוצה לומר: החוק הזה הוא חשוב ביותר, גברתי היושבת-ראש; שלא נשלה את עצמנו, הוא רק צעד קטן במכלול שלם שאנחנו צריכים לעשות, ומוטב שעה אחת קודם.

יריב לוין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יריב לוין, ומייד כשתגיע למקומך נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, של חברי הכנסת חמד עמאר יריב לוין ואלכס מילר.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה הדרוזית (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2012, עברה בקריאה הראשונה וחוזרת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, להכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תם סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה הבאה תהיה מחר, יום שלישי, כ"ב בטבת התשע"ב, 17 בינואר 2012, בשעה 16:00.

אורלי לוי אבקסיס: ישיבה זו נעולה.