ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 139, 2010-06-02 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברי הכנסת, היום יום רביעי, כ' בסיוון תש"ע, 2 בחודש יוני 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: יש הודעה?

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים מייד לשאילתות דחופות.

ראובן ריבלין: השאילתא הראשונה תופנה לסגן שר הביטחון.

ראובן ריבלין: השר מתן וילנאי, יעלה נא על הבמה וישיב על שאילתא של ישראל חסון בנושא: העברת בקר לעזה.

ראובן ריבלין: לסגן שר הביטחון שתי שאילתות היום, אז הוא יענה ברצף, ולאחר מכן השר מרגי ישיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, בבקשה, תקריא את השאלה כפי שהיא.

ראובן ריבלין: אחר כך תוכל להרחיב.

ישראל חסון: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

ישראל חסון: סגן השר, מאז חטיפת שליט הוטלו מגבלות על העברת בקר לעזה.

ישראל חסון: עקב כך, אלפי ראשי צאן ובקר מאפריקה מועברים דרך המנהרות לעזה ומפיצים מחלות בקר מסוגים שונים המסכנות את עדרי הבקר בישראל.

ישראל חסון: רצוני לשאול: מה ייעשה, בהתחשב בסכנות הללו?

ישראל חסון: אם תרשה לי להגיד – – –

ראובן ריבלין: לא, אחרי זה.

ראובן ריבלין: אחרי זה תוכל להרחיב, לא אגביל אותך.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חסון, נכון, הבעיה קיימת, לצערי.

מתן וילנאי: הפרות שמובאות לעזה דרך המנהרות אכן מהוות סכנה, קודם כול בעזה – זאת בעיה שלהם – ושנית, המחלות בקלות יכולות לעבור לעדרים שלנו, לרפתות שלנו.

מתן וילנאי: לשמחתנו, יש מתאם חקלאות של הרשות הפלסטינית ברצועה, ועובד מולו מתאם פעולות צה"ל בשטחים.

מתן וילנאי: מנסים להתמודד עם הבעיה על-ידי העברת התרופות הראויות ומתן החיסון הראוי שם.

מתן וילנאי: לדעתי, צריך להרחיב את הפתרון בכך שהם יקבלו את הבקר דרכנו ולא דרך המנהרות; זה נראה לי הכיוון הנכון.

מתן וילנאי: אני גם בזה עוסק – אני נתקל כרגע בקשיים – גם לטובת מניעת מחלות שם וגם לטובת מגדלי הבקר הישראלים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: תודה לך, אדוני.

ישראל חסון: אני רוצה להבהיר ואולי לחדד.

ישראל חסון: עד היום, אדוני סגן השר, בשנה האחרונה, בהתאם למדיניות המעבר המבוקר, מה שנקרא, של סחורות לרצועת-עזה, אסרו כניסה של בקר ישראלי.

ישראל חסון: עקב כך התעורר הצורך.

ישראל חסון: עד אז לא היה צריך להבריח ולא היה כדאי להבריח.

ישראל חסון: מדוע משרד הביטחון – לנוכח הסיכון הזה, וזה סיכון משמעותי לעדרי הבקר והצאן אצלנו – פשוט לא מחליט לפתוח ולתת להם להכניס?

מתן וילנאי: אני בעד.

מתן וילנאי: אני עוד מעט אענה על הצעה לסדר-היום שאומרת:

מתן וילנאי: איך זה שאתם נותנים לפלסטינים?

מתן וילנאי: אבל זאת דרכה של הכנסת.

ישראל חסון: זאת החלטה שלכם, הלוא?

מתן וילנאי: אם זאת היתה החלטה שלי זה כבר היה היסטוריה.

מתן וילנאי: זה לא שלי, ואני פועל להעביר את ההחלטה הזאת.

ראובן ריבלין: יש, כמובן, אחריות מיניסטריאלית.

ראובן ריבלין: אדוני מייצג את הממשלה כאן.

מתן וילנאי: אתה מבין את זה, ישראל.

ראובן ריבלין: ברור, זה גם לגיטימי.

ראובן ריבלין: אדוני הוא גם חבר כנסת.

ראובן ריבלין: בוודאי, כל אחד והשקפתו.

מתן וילנאי: אני פועל ברוח הזאת, היא נכונה.

ישראל חסון: אני מודה לך על התשובה.

ישראל חסון: אני חושב שכדאי להזדרז עם הדבר הזה, משום שלא לך ולא לי – אין שליטה על מידת הסיכון והתרחשותו, וחבל.

ישראל חסון: מי שניזוק מזה – זה באמת פרויקט גדול מאוד, שזה פרויקט החי בחקלאות.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת ישראל חסון על שאלתו המשכילה והחשובה.

ראובן ריבלין: סגן שר הביטחון, השר מתן וילנאי, ישיב על שאילתא דחופה מס' 167, של חבר הכנסת מוזס, בנושא: תיקון פקודת מטכ"ל שיאלץ חיילי צה"ל לעבוד בשבת.

ראובן ריבלין: לשאלה נוספת אנחנו נזמין גם את חבר הכנסת אריאל וחבר הכנסת זבולון אורלב, שקיבלו את אישור הנשיאות מראש לשאול שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד חבר הכנסת מוזס.

מתן וילנאי: שאלה נוספת בתחום הזה.

ראובן ריבלין: בתחום הזה, בתחום הזה, בוודאי.

זבולון אורלב: – – –

ראובן ריבלין: הוא יכול לשאול, אתה לא תענה לו, רק אם תרצה.

מתן וילנאי: עליך אני סומך.

זבולון אורלב: אני יכול לשאול את היושב-ראש, הוא יענה לי.

ראובן ריבלין: אם הוא ירצה, אין אונס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס, להקריא קודם כול את השאלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, פקודת מטכ"ל 3.0903, האוסרת פעולה שאיננה מבצעית בשבת, מופרת זה שנים ארוכות.

מנחם אליעזר מוזס: בימים אלו אמור להיכנס לתוקף תיקון הפקודה המתיר בחוק חילול שבת.

מנחם אליעזר מוזס: הפקודה תמנע מחיילים דתיים לשרת בצה"ל.

מנחם אליעזר מוזס: רצוני לשאול: מה ייעשה למניעת אישור הפקודה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחר כך תוכל להרחיב.

ראובן ריבלין: קודם כול נשמע אם זה בכלל נכון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מתן וילנאי: לשאלה, לא עתיד להיערך כל תיקון או שינוי בהוראת פיקוד עליון 3.0903, שבתות ומועדי ישראל בצה"ל.

מתן וילנאי: אני חושב שברור לכולנו שזה צבא יהודי של מדינה יהודית.

מתן וילנאי: לא צריך לחבוש כיפה בשביל זה, זה מובן מאליו.

מתן וילנאי: כולנו יהודים, אין ספק בזה.

מתן וילנאי: אני לא הייתי ער לסוגיה, למרות היותי ארבע שנים ראש אכ"א ולמרות שנות שירות ארוכות בצבא, שיש, אכן, בעיה בפעולה של תחנת "גלי צה"ל", ואני מבין שלזה התכוונת.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

מתן וילנאי: אני לא הייתי ער לזה, אני חייב להגיד לך.

מתן וילנאי: הנושא הזה – יש עבודת מטה רחבה על מנת להסדיר את הפעולה של "גלי צה"ל" על ההיבטים הייחודיים שלה, ועוסקים בזה כל מי שיכולים לתרום בתחום הזה – אגף כוח-אדם, הרבנות הצבאית – על מנת לתת את המענה הראוי לפעולה של תחנת "גלי צה"ל".

מתן וילנאי: אין בצה"ל שום פעולה שתמנע – או נעשה כך שלא תהיה שום פעולה שתמנע מחייל דתי לשרת בצבא, והלוואי שישרתו כמה שיותר ושלא יהיו ב"תורתם אומנותם".

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מוזס.

ראובן ריבלין: האם לאדוני יש עוד איזו שאלה?

ראובן ריבלין: ירחיב עכשיו.

מנחם אליעזר מוזס: רציתי לחדד בדיוק את הנקודה שסגן השר אמר על "גלי צה"ל".

מנחם אליעזר מוזס: זה בעקבות פנייה של חייל שפשוט קיבל צו שהוא חייב לעבוד בשבת ב"גלי צה"ל", וכאשר הוא אמר: אני דתי ואני לא יכול לעשות את זה – למרות זאת ישנו את הנהלים.

מנחם אליעזר מוזס: הגיע לידיעתנו שהפקודה הזאת עוברת עכשיו בכל מיני מחלקות לחתימה, שאם יצטרכו, אז גם ב"גלי צה"ל" יצטרכו לעבוד.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם סגן השר אומר שהדבר הוא לא – אז אני מקבל את זה.

ראובן ריבלין: אני אעזור לך.

ראובן ריבלין: אדוני השר, יש חיילים שמאבטחים את תחנת "גלי צה"ל".

ראובן ריבלין: האם באמת צריך לאבטח את תחנת "גלי צה"ל" בשבת על-ידי אותם חיילים – – –

מתן וילנאי: ברור שלא.

זבולון אורלב: חובה.

זבולון אורלב: אם זה קשור לאבטחה, זאת חובה.

זבולון אורלב: אני אבטחתי מטיילים בעין-גדי והייתי נוסע – – –

ראובן ריבלין: בסדר, אני לא מתנגד, רציתי רק לדעת.

זבולון אורלב: כאן זה לא אבטחה, כאן זה המשדרים.

ראובן ריבלין: משדרים?

ראובן ריבלין: אני לא מעלה על דעתי שמשדר שומר שבת, יבקשו ממנו לשדר בשבת.

זבולון אורלב: אני אשאל שאלה נוספת.

מתן וילנאי: לא, צריך קודם כול שאותו חייל – – –

ראובן ריבלין: לא, מוזס ישאל, אחר כך אורלב, ואתה תענה לכולם.

ראובן ריבלין: מוזס, האם אדוני סיים?

מנחם אליעזר מוזס: אני חידדתי את העניין ספציפית ב"גלי צה"ל", כל התחנה, אם שדרן ואם הוא צריך להגיש תה, ואם הוא צריך לאסוף חדשות.

מנחם אליעזר מוזס: כל הפעילות ב"גלי צה"ל", שלא יהיה שום שינוי ממה שהיה עד היום, ולא יגידו לחייל דתי:

מנחם אליעזר מוזס: אתה צריך לעבוד ב"גלי צה"ל" בשבת.

ראובן ריבלין: מייד יענה לך השר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, שאלה נוספת.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי וידידי סגן השר, קודם כול אני רוצה, אדוני היושב-ראש – אדוני היושב-ראש, חשוב לי שגם אתה תשמע – אין מדובר פה בהבחנה בין חיילים דתיים לבין חיילים שאינם דתיים.

זבולון אורלב: פקודות מטכ"ל בדבר שמירת שבת ומועד אינן מבחינות, ואוסרות חילול שבת אלא למצוות עניינים מבצעיים, שאז זה מצווה לחלל את השבת, ובאבטחה, גם של מחללי שבת – יש פיקוח נפש וחובה לשמור, ואני אישית מעיד גם על עצמי שראיתי בדבר הזה – וכך הרבנות הצבאית פוסקת.

זבולון אורלב: אבל מדובר על אותם חיילים בשירות חובה, שמחייבים אותם לחלל שבת.

זבולון אורלב: עכשיו, למה התעורר כל העניין?

זבולון אורלב: בעקבות עבודת מטה שכנראה נעשית, כפי שהעיר סגן השר, הגיעו אלינו ידיעות שיש כוונה לחייב חיילים בסדיר, יהודים, בין דתיים ובין שאינם דתיים, לעבוד ב"גלי צה"ל" בשבת בעבודה שאיננה אבטחה, שאיננה קשורה בפיקוח נפש.

זבולון אורלב: ואני אומר לאדוני סגן השר, הואיל ולכולנו חשוב מאוד שצה"ל יהיה צבא העם, צבא כל העם, בלי הבחנות של דתיים ולא-דתיים, העניין הזה של פקודת מטכ"ל של שמירת שבת ומועד חיונית להגדלת מעגלי המתגייסים.

זבולון אורלב: לכן אני מבקש מהשר לעשות כל דבר אפשרי, למנוע סריטה, ולו הקלה ביותר, בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: יש היום, אדוני השר, אמצעים טכנולוגיים לקיים שידורים גם בלי הצורך לחלל שבת.

זבולון אורלב: יכול להיות שצריכים לוותר על תוכנית חיה.

זבולון אורלב: אגב, הפקודה הזאת לא חלה על אזרחים עובדי צה"ל, היא חלה רק על חיילים בשירות חובה, נדמה לי גם על קצינים בקבע.

זבולון אורלב: אז יש מספיק אמצעים.

זבולון אורלב: אני לא אוהב חילול שבת בכללו, אבל אם זה קיים – בלי חיילי חובה שחלות עליהן פקודות המטכ"ל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: תודה, אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן שר הביטחון, בעקבות כל ההתנהלות בעניין ביקשנו פגישה אצל שר הביטחון; יותר נכון, ביקש את זה שר החקלאות, שהיה בהנהלת הקואליציה.

אורי אריאל: אני רוצה להציע שנעשה מאמץ להגיע להסכמה בעניין, שלא יהיה חילול שבת.

אורי אריאל: אני חושב שבעניין הזה אין בינינו הבדלים.

אורי אריאל: פגישה נקבעה לזמן הקרוב.

אורי אריאל: אני מקווה שנוכל שם, בהשתתפותך, להגיע להסכמה ולא להגיע לעוד חילוקי דעות שהם מיותרים, בטח בעניין כל כך יסודי, כל כך חשוב לכולנו.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב על כל השאלות יחד.

מתן וילנאי: – – – להעמיד הכול בפרופורציה הראויה.

מתן וילנאי: "גלי צה"ל" פועלת כבר יותר משני דורות.

מתן וילנאי: פשוט כדי להיזכר, זה לא התחיל בשבוע שעבר.

מתן וילנאי: משום מה עד עכשיו זה פעל היטב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי הנכבד ואדוני השר, אתם מפריעים.

מתן וילנאי: הצבא מבין את זה היטב, ובהתייעצות עם הרבנות מנסה למצוא את הפתרון הראוי.

מתן וילנאי: שמעתי את ההערות שנאמרו כאן, הן סך הכול נכונות, ובהתאם לזה אנחנו נצטרך למצוא את הפתרון הראוי לסוגיה של הפעלת התחנה במשך שישי-שבת ובימי חג אחרים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לשאילתא הדחופה הבאה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכבוד סגן שר הביטחון, השר מתן וילנאי, ואני מזמין את יעקב מרגי, השר לשירותי דת, להשיב על שאילתא דחופה מס' 166, של חבר הכנסת שלמה מולה – נא לעמוד ליד מגביר הקול – בנושא: הפרדת קברים לפי מוצא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ זכאי לשאלה נוספת גם הוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, להקריא בשלב זה רק את השאלה כפי שהיא.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, פורסם כי בחברה קדישא בת-אביב מפרידים בין נקברים ממוצא שונה, ותיקים, וכן בין חילונים לחרדים.

שלמה מולה: רצוני לשאול: 1.

שלמה מולה: מה היא עמדת משרדך?

שלמה מולה: 2.

שלמה מולה: מדוע קיימת אפליה?

שלמה מולה: 3.

שלמה מולה: איזה פיקוח קיים על חברה קדישא?

שלמה מולה: 4.

שלמה מולה: מה ייעשה למניעת הישנות מקרים מעין אלה בעתיד?

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אדוני השואל, אענה על שאלותיך אחת לאחת.

יעקב מרגי: 1.

יעקב מרגי: עמדת המשרד לשירותי דת היא שאין כלל מקום להפרדה בין נפטרים על רקע עדתי או לפי ארץ מוצא.

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: המשרד מביע הסתייגות מוחלטת מתופעה זו.

יעקב מרגי: אם היא קיימת, נעשה כל שאפשר לעקור אותה.

יעקב מרגי: יחד עם זאת, המשרד מכיר בצורך להקצות חלקות נפרדות לשומרי שבת ולשאינם כאלה.

יעקב מרגי: הצורך קיים כבר שנים רבות, והוא מבוסס בהלכה.

יעקב מרגי: נוסף על כך יש בבתי-העלמין בארץ חלקות נפרדות לכל מיני אוכלוסיות, על-פי בקשתן: יש חלקות לעדה הבוכרית וחלקות לעדות כאלה ואחרות, יש לנו גם חלקות צבאיות, חלקות להורים שכולים, יש חלקות לחסידי אומות העולם וחלקות למסופקי דת ולחסרי דת.

זאב בילסקי: יש גם חלקות לחברי "ההגנה".

ראובן ריבלין: חברי אצ"ל, חברי "ההגנה", יש גם לתימנים ויש גם לפרושים – לפרושים יש בהר-הזיתים, לחסידים – – –

יעקב מרגי: לאחר שאסיים את התשובות על השאלות אני ארחיב גם בנושא הזה.

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: המשרד לשירותי דת מבצע פיקוח צמוד בכל הקשור לתעריפי הקבורה ולמכירת חלקות קבר.

יעקב מרגי: מתבצעים סיורים בשטח וביקורות פתע.

יעקב מרגי: קיימת מחלקת פניות ציבור במשרד, אשר מתמקדת בתלונות בנושא קבורה.

יעקב מרגי: חברות קדישא מתבקשות גם להגיש דוחות כספיים מבוקרים.

יעקב מרגי: 4.

יעקב מרגי: במסגרת חוזר מנכ"ל יצאו הנחיות ברורות לכל החברות קדישא בדבר איסור מוחלט על הפרדות מכל סוג שהוא בבתי-העלמין, וכן יוגבר הפיקוח על-ידי מחלקת הקבורה במשרד לשירותי דת.

יעקב מרגי: ועתה אני יכול לומר לך, מעבר לשאלותיך: אני, כיושב-ראש מועצה דתית לשעבר, בעשור הקודם, מעל עשור, של עיר גדולה, טיפלתי בבקשתם של חברי "צוות" – חברים פה יודעים מה זה "צוות", אלה יוצאי צבא הקבע, קצינים, מכל הדרגות – שביקשו, תתפלאו לשמוע – גם כן חלקת קבורה נפרדת, משותפת.

יעקב מרגי: אלא כשאתה לוקח נושא וצובע אותו בצבע של הפרדה עדתית, גזעית, דתית, זה לא נראה טוב, ואנחנו לא ניתן לזה לקרות.

יעקב מרגי: אבל – שוב, שתדעו, זה קיים, ולרוב זה קיים על-פי בקשת אותן אוכלוסיות.

יעקב מרגי: אמרתי בתשובותי, ואני מבהיר זאת, אני אבהיר זאת בכל פעם שאדרש: אני נוקט יד קשה כלפי כל מי שמפר נהלים בחברות קדישא.

יעקב מרגי: קראתי לציבור מעל גלי האתר פעם ופעמיים ושלוש להתלונן.

יעקב מרגי: למזלי, ואני שמח על כך, התלונות הן לא רבות, אבל כשמגיעה תלונה, אנחנו מדקדקים אתם כחוט השערה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה – שאלה נוספת, ואחריו – חבר הכנסת הורוביץ.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני השר, אני שמעתי אותך, אבל אני מוכרח לחלוק על חלק מהדברים שלך.

שלמה מולה: כפי שאתה יודע, יש חלקות נפרדות לעולי אתיופיה.

שלמה מולה: לא שאלו את המנהיגות של הקהילה, לא שאלו את הקייסים, לא שאלו את הרבנים שלהם.

שלמה מולה: אתה יודע שיש מקומות שבהם בצורה שרירותית קוברים את עולי אתיופיה בנפרד.

שלמה מולה: ואם זאת לא הפרדה גזעית, אני לא יודע מה לומר לך.

שלמה מולה: לכן אני אשמח מאוד אם אתה תוכל לענות לי קונקרטית על מה שקשור לקבורתם של עולי אתיופיה.

ראובן ריבלין: אל תענה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ – באותו עניין, ולאחר מכן אדוני יענה על כל השאלות יחד.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בכתבה הגדולה ב"ידיעות אחרונות" בעצם מראים שאין מדובר רק באיזה נוהג, אלא יש כאן ממש מדיניות של רישום המוצא, או העדה, או האדיקות הדתית, על כרטיס הנפטר, עם קודים מסוימים, מדיניות שהיא ממש המדיניות הפורמלית של חברה קדישא.

ניצן הורוביץ: ביחס לתשובתך, שאני מברך עליה בעיקרון – אתה אומר שאתה מגנה בכל תוקף את ההפרדה הזאת, אבל אחר כך אתה אומר שבעצם יש הקצאת חלקות נפרדות.

ניצן הורוביץ: אתה מסביר את זה בכך שההקצאה היא על-פי בקשתן של אותן קבוצות, אבל אחר כך אתה אומר: יש גם חלקות למסופקי דת ולכל מיני אנשים כאלה.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שאותם אנשים ביקשו להיקבר בחלקה נפרדת.

ניצן הורוביץ: וגם השאלה – "על-פי בקשתן", זאת אומרת, מי אמור בעצם לבקש את החלקה הנפרדת, הנפטר עצמו?

ניצן הורוביץ: בני משפחתו?

ניצן הורוביץ: כך שבעצם יש סתירה פנימית: אתה אומר שאתה מגנה, אבל בפועל בעצם אתה מאפשר את התופעה, בגלל ההפרדה הזאת.

ניצן הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי גם הוא רוצה לשאול בעניין זה, בבקשה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני חושב שאחד הנושאים של חברה קדישא שמביא לשאלה הזאת הוא איזו הרגשה של היעדר שקיפות.

זאב בילסקי: לפחות בעיר מסוימת אני מכיר עבודה של חברה קדישא, והלוואי שבכל מקום בארץ זה היה כמו שזה מתנהל ברעננה.

זאב בילסקי: באמת, לא תמצא אחד שהוא לא שבע רצון מהטיפול שהוא מקבל.

זאב בילסקי: אחת הסיבות היא הפתיחות, השקיפות, ללכת לקראת.

זאב בילסקי: לכן, אם אפשר לנסות ולהתיר את הרצועה, לתת קצת לאנשים שידעו את הכללים, שידעו שאפשר.

זאב בילסקי: ברגע שאדם מרגיש שהוא נמצא במקום שזה מוסדר, שיש כללים, שאפשר לעשות, כמו שמאפשרים לחברי "ההגנה", לחברי אצ"ל, לאנשי "צוות", לקווקזים, לכל עדה, אז לא תהיה אותה תחושה של אנשים שכשאתה בא לחברה קדישא – וזה חשוב מאוד, אדוני השר, ברוח המיוחדת שלך, שתנחיל את זה.

זאב בילסקי: אנשים תמיד מפחדים – הנה מגיע עכשיו העיסוק עם חברה קדישא, בטח ירצו משהו, בטח יבקשו כסף, כמה זה עולה.

זאב בילסקי: לא נעים, זה הרגע הכי קשה לבן-אדם, והמפגש הזה לפעמים כל כך קשה.

זאב בילסקי: כל מה שאדוני יעשה כדי לנסות ולפשט את התהליכים האלה, לעשות אותם שקופים וגלויים יותר – בסופו של דבר זה יביא ששאילתות מהסוג הזה לא תעלינה פה בכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב.

יעקב מרגי: אני מודה מאוד לשואלים ואני אשיב – אחד-אחד.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מולה, השבתי כבר בתשובה הפורמלית, המובנית לפי שאלותיך, שבמסגרת חוזר מנכ"ל יוצאו הנחיות ברורות.

יעקב מרגי: אני לא סותר את עצמי.

יעקב מרגי: המציאות אכן קיימת, לפי בקשה, במקרה שזו הפרדה יזומה.

יעקב מרגי: בוא נאמר, נדבר במלה, כשעושים מיונים יזומים שלא על דעת – כל מה שקשור לכתבה, תלונות שמופיעות בכתבה, מטופלות על-ידי האגף לשירותי קבורה במשרד ביד חזקה.

יעקב מרגי: אמרתי, אנחנו בודקים את זה ונמנע תופעות כאלה.

יעקב מרגי: יוצא חוזר מנכ"ל מפורש לחדד את זה, ולכן זה לא סותר זה את זה, כי אם באה קהילה מסוימת ויש לה היכולות והיא רוצה להיקבר ביחד, אנחנו נאפשר לה.

יעקב מרגי: בייזום – אנחנו מגנים, כפי שאמרתי בתחילה.

יעקב מרגי: אבל רציתי להודיע גם לך וגם למאזינים ולמי ששומע אותנו, שלפעמים התופעה היא לא רק יזומה על-ידי חברות קדישא, אלא גם מתבקשת על-ידי הקהל.

יעקב מרגי: חבר הכנסת הורוביץ, מי מבקש – בוודאי כשהמשפחה מבקשת, צריך להשתדל ולהיענות לבקשתה, לא רק בתחום הזה.

יעקב מרגי: כשאין בקשה וכשאזרח יהודי-ישראלי מגיע לקבורה בחברה קדישא, הוא צריך לקבל את הטיפול ההולם בצורה שוויונית.

יעקב מרגי: צריך לעשות כך, ואמרתי שאני מזמין – אדרבה, אנחנו עוקבים אחרי זה ויוצאות הנחיות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בילסקי, אני רוצה לומר לך שהתפרצת לדלת פתוחה.

יעקב מרגי: אני מצטרף למחמאות שלך לחברה קדישא ברעננה.

יעקב מרגי: זה לא רק שקיפות, צריך גם אנשים קצת חכמים.

יעקב מרגי: במקומות שאין אנשים חכמים, אכן יש טעויות כאלה, והן טעויות מצערות שלא צריכות לקרות, כי בסך הכול נעשית עבודה קודש.

יעקב מרגי: לגבי חוברת ושקיפות – בתנאי רשיון הקבורה, שמחדשים אותו לעתים תכופות, בודקים אם החברות קדישא תולות את "דע זכויותיך".

יעקב מרגי: הוצאנו בחוברת משותפת עם משרד הקליטה, בשפה העברית ובשפה הרוסית, את כל זכויותיו של כל אזרח בנושא הקבורה בארץ-ישראל.

יעקב מרגי: אנחנו משקיעים בנושא השקיפות – באתר האינטרנט של המשרד מופיע כל הנוהל, הסכומים שוועדת הכנסת אישרה לפי יישוב ולפי עיר, כך שאם רק האזרח יבקש, יתבע את זכויותיו, יבדוק מה מגיע לו, יש לו מענה גם בחברות קדישא.

יעקב מרגי: אנחנו גם בתהליך שבו לכל החברות קדישא יהיה אתר משלהן, לא רק האתר של המשרד.

יעקב מרגי: שוב, אנחנו נמשיך בכך.

יעקב מרגי: מן הסתם היו תלונות ואני מקווה שלאט לאט אנשים ידעו לבקש ולעמוד על זכויותיהם.

יעקב מרגי: אנחנו נהיה להם לעזר בנושא הזה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר לענייני דתות ומקדם בברכה את שר הפנים וסגן ראש הממשלה, אשר יעלה ויבוא וישיב על שלוש שאילתות דחופות – – –

אליהו ישי: – – –

ראובן ריבלין: שתיים.

ראובן ריבלין: בוודאי ישאלו עוד שאלות כהנה וכהנה שאדוני יחליט אם הוא רוצה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת דני דנון, לבוא ולהקריא את השאילתא הדחופה שמספרה 162, בנושא: מתן אישורי בנייה בירושלים.

ראובן ריבלין: קודם יציג את השאילתא כפי שהיא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בשבוע שעבר נבצר ממך להגיע והיושב-ראש ביקש שנמתין.

ראובן ריבלין: להקריא.

ראובן ריבלין: בשלב ראשון להקריא ואחרי זה – בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: בשאלה הנוספת תסביר את הפתיח.

דני דנון: לא, למען הסדר, בגלל שזה ירושלים אז המתנו שבוע לתשובה.

דני דנון: ב-5 במאי 2010 אמר שר הבינוי והשיכון במליאת הכנסת, כי תוכניות בנייה בירושלים לא מאושרות על-ידי הוועדה המחוזית של משרד הפנים.

דני דנון: הוא הפנה אותנו לשאול את השאלה את שר הפנים.

דני דנון: ברצוני לשאול: 1.

דני דנון: האם נכון הדבר?

דני דנון: 2.

דני דנון: אם כן – מדוע הוועדה המחוזית לא מאשרת את תוכניות הבנייה?

דני דנון: 3.

דני דנון: האם הוועדה המחוזית של אזור ירושלים מתכנסת בתדירות דומה לוועדות מחוזיות אחרות?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני ישב ובעוד רגע, אחרי שהשר ישיב – – –

אליהו ישי: הוועדה המחוזית קיבלה הנחיה להתכנס ולפעול כרגיל ולקדם תוכניות בנייה בכל ירושלים.

אליהו ישי: כיום הוועדה המחוזית מתכנסת כרגיל ככל הוועדות המחוזיות.

אליהו ישי: לפתיח שלך, היות שזה נושא מאוד מאוד חשוב, מאוד מאוד חשוב – בירושלים לא צריכים להמתין אפילו דקה אחת, כי ירושלים על ראש שמחתנו.

אליהו ישי: אז יכולת לשאול אותי בשבוע שעבר, אפילו בטלפון, והייתי אומר לך שכבר לא, והיית נרגע.

אליהו ישי: אז לא צריך לחכות שבוע או יום-יומיים לשאילתא.

אליהו ישי: יש דברים שאפשר לסגור פה במסדרון, כשזה דחוף מאוד.

אליהו ישי: בכל מקרה, לשאלתך – אם לא היית פותח בפתיח, אז לא הייתי אומר גם את זה – מבחינתי, היות שזה חשוב מאוד, הנחיתי כבר מזמן, וכולם יודעים, ויצאה הודעה לתקשורת, וכל עם ישראל יודע ואפילו קיבלתי תגובות מחוץ-לארץ איך אני מעז לעשות את זה.

אליהו ישי: כל העולם יודע שהוועדה המחוזית פועלת כרגיל.

אליהו ישי: ברגע שהוועדה סיימה את עבודתה, לבחון מה קרה, כשביידן היה בארץ, ונאמר מה שנאמר, הנחיתי את הוועדה המחוזית לפעול כרגיל בכל ירושלים.

יעקב כץ: גם בנושא הבנייה בירושלים – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, רק רגע, חבר הכנסת כץ.

אליהו ישי: כן, כן, כן.

אליהו ישי: תשאלו אותי, אני אענה לכם על הכול.

ראובן ריבלין: כבוד השר, עכשיו מתחילה שאלה נוספת לחבר הכנסת דנון, לחבר הכנסת זבולון אורלב ולחבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: היית פה לפניו, אבל הוא הצביע לפניך, כצל'ה.

דני דנון: האם יש מנגנון מיוחד לוועדה המחוזית של ירושלים שהוא שונה ממנגנון של ועדות אחרות?

דני דנון: שנית, בפועל אנחנו רואים שמאז ביקורו של סגן הנשיא ביידן לא אושרו פרויקטים בחלקה שנקרא – אני לא מכיר את ההגדרה – "המזרחי" של העיר.

דני דנון: האם אדוני השר בא ואומר שאותם פרויקטים יבואו לדיון בוועדה כמו שאר הפרויקטים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני הייתי חבר מועצת העיר כאשר השר וסגן ראש הממשלה היה עוזרו של חבר הכנסת נסים זאב במועצת העיר.

ראובן ריבלין: אז כוננו את עמ/9, שהיא בסמכות ועדה מחוזית, בסמכות ועדה מקומית לנושא האגן הקדוש.

ראובן ריבלין: שאלתך היא שאלה רצינית ביותר.

דני דנון: תודה.

אליהו ישי: התשובה היא שהוועדה – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, רק רגע.

אליהו ישי: אה, אתה רוצה בסוף?

ראובן ריבלין: כן, כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

ראובן ריבלין: אתה יכול לענות, אבל פתאום החברים ימצאו את עצמם שהם לא צריכים לשאול שאלה, מה תעשה?

זבולון אורלב: אדוני סגן השר, הואיל ושנינו ירושלמים – – –

ראובן ריבלין: סגן ראש הממשלה, אדוני מתכוון.

זבולון אורלב: סגן ראש הממשלה, סליחה.

זבולון אורלב: סגן ראש הממשלה, מכובדי היקר ושר הפנים – – –

ראובן ריבלין: הוא יכול לקבוע מי יהיה סגן שר, אבל הוא סגן ראש הממשלה.

זבולון אורלב: אני מתנצל.

אליהו ישי: מי שקובע זה הקדוש-ברוך-הוא.

אליהו ישי: אנחנו אומרים ש"אין מלכות נוגעת בחברתה אפילו כמלוא נימה".

אליהו ישי: הכול משמים.

ראובן ריבלין: בשם מלכות אני מדבר.

זבולון אורלב: אני מתנצל.

זבולון אורלב: אדוני סגן ראש הממשלה, יושב-ראש ש"ס ושר הפנים – – –

אליהו ישי: אני מוותר על התואר.

אליהו ישי: מבחינתי כל אחד יכול לא להשתמש בתואר וזה בסדר גמור.

זבולון אורלב: אני מקבל את התשובה של אדוני השר, אבל המציאות בשטח היא שבפועל, מאז הביקור, לא אושר ולו מטר רבוע אחד במזרח-ירושלים.

זבולון אורלב: לא אושר.

זבולון אורלב: יתר על כן, גם מכרזים שהוצאו על-ידי המינהל אינם מקודמים.

זבולון אורלב: נראה כאילו יש פקודה מלמעלה, מראש הממשלה, להיות זהירים, לעכב, אינני יודע מה.

זבולון אורלב: אלה השמועות.

זבולון אורלב: אדוני צריך פעם אחת להפריך את השמועות ולראות את התוצאות בביצוע בשטח.

זבולון אורלב: האם אדוני יוכל לומר, להצביע על פרויקט אחד, אחד – חדר אחד, מטר רבוע אחד – שהוועדה המחוזית אישרה מאז ביקורו של ביידן?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, אדוני סגן ראש הממשלה ושר הפנים, כפי שאתה יודע היטב – ואני אומר דברים בדוקים – יש תורה שבכתב ויש תורה שבעל-פה.

אורי אריאל: אבל אני לא מתכוון למשנה ולגמרא, אלא על מה שקורה נוכח עינינו בפוליטיקה הישראלית.

אורי אריאל: אכן, כפי שאתה ציינת, אתה הנחית לכנס את הוועדה המחוזית כסדרה, ואכן היא מתכנסת.

אורי אריאל: דא עקא, בתחום שאתה אחראי – אני לא מדבר כמו ידידי חבר הכנסת אורלב, שצודק במאה אחוז, לא אושר מטר אחד לבנייה – אבל יכול לומר השר שבנייה זה במחוזות אחרים, למשל אצל ידידו, ידידנו, השר אטיאס.

אורי אריאל: אני שואל רק על התכנון.

אורי אריאל: בפועל, בכל דיוני הוועדה המחוזית עד כה מאז פרשת ביידן אין דיון על שום דבר שמתקרב לעניין של תוכניות הקשורות למזרח העיר.

אורי אריאל: נאדה, אפס, כלום, זירו, שום דבר.

אורי אריאל: אין חיה כזאת.

אורי אריאל: אני יודע, ממקורותי – ואני אשמח לשמוע שאני טועה – שזה בהנחיה.

אורי אריאל: איך אני אדע שאני טועה?

אורי אריאל: אם כבוד השר יגיד שבישיבה הקרובה ייערך דיון וגם יינתנו אישורים, כי הרי אפשר לדון גם מאה שנה בכל תוכנית.

אורי אריאל: גם זאת שיטה.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: נ"ב קטן – רק לציין שמחירי הדירות נסקו אל על, כי אין בנייה בביתר וכו', בגלל ההקפאה המדינית שם, אין בנייה בירושלים מפה, ואנחנו יודעים איך נראים מחירי הדירות לחרדים, לכל אחד אחר.

אורי אריאל: תודה.

אליהו ישי: התשובה בעצם לשלושת השואלים – לחבר הכנסת דנון, לחבר הכנסת אורלב ולחבר הכנסת אריאל – ההנחיה היא לא רק לכנס את הוועדה כרגיל, אלא לדון בכל התיקים ללא יוצא מן הכלל.

אליהו ישי: אני חוזר ואומר: לדון בכל התיקים ללא יוצא מן הכלל.

אליהו ישי: מובן שהוועדה המחוזית סוברנית להחליט איפה לאשר, איפה לדחות.

אליהו ישי: זאת סמכות סטטוטורית שניתנה לה, ואפילו לא לי, כשר הפנים, מבחינת החוק, אבל היא תדון על-פי הנחיה שלי בכל האזורים, בכל התיקים, ללא יוצא מן הכלל.

יעקב כץ: תדון בתוכנית.

אליהו ישי: אני שמח על השאלה ועל ההזדמנות שניתנה לי להשיב – גם לחבר הכנסת דנון, תודה רבה ויישר כוח, כנ"ל לחבר הכנסת אורלב וכנ"ל לחבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: אני מודה לשר הפנים.

יעקב כץ: אתה לפחות ישר.

יעקב כץ: אתה אומר שהיא תדון, אתה לא אומר שהיא תחליט.

אליהו ישי: היא תדון ותחליט.

אליהו ישי: תדון ותחליט.

ראובן ריבלין: אדוני לא קרא את הספר "הסנאט ימליץ ויאשר"?

אליהו ישי: אני לא חושב שאני חשוד בעיניך במחשבותי או בדעותי.

יעקב כץ: – – –

ראובן ריבלין: אדוני יישאר על הבמה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשואלים ומודה לסגן ראש הממשלה ושר הפנים על תשובתו.

ראובן ריבלין: סגן ראש הממשלה ושר הפנים יענה על שאילתא דחופה מס' 163, בנושא: נוהל כניסת תינוקות מאם פונדקאית לארץ, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: קודם חברת הכנסת תקריא את השאילתא באופן שהיא כתובה, ולאחר מכן תוכל להרחיב, אחרי תשובת השר.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': אדוני השר, השאילתא היא בעניין נוהל כניסת תינוקות מאם פונדקאית לארץ.

שלי יחימוביץ': אב לתאומיו הביולוגיים שנולדו מתרומת ביצית מאם פונדקאית ממתין כחודשיים בהודו – מאז הגשת השאילתא כמובן הסיפור נפתר, אנחנו יודעים – לצו שיפוטי לבדיקת אבהות.

שלי יחימוביץ': התינוקות חסרי אזרחות ובינתיים אינם יכולים להיכנס לארץ.

שלי יחימוביץ': אף-על-פי שהנושא מאחורינו, השאילתא שלי מאוד רלוונטית.

ראובן ריבלין: השאלה יכולה להיות רלוונטית באופן עקרוני.

שלי יחימוביץ': היא שאלה עקרונית, והשאלה היא, מדוע לא ייעשה לשינוי הנוהל ותותר כניסת תינוקות במקרים כאלה, כך שהבירור המשפטי יתקיים אחרי הגעתם?

ראובן ריבלין: בבקשה.

אליהו ישי: אנחנו מדינת חוק וצריכים לעבוד על-פי חוק, חברת הכנסת שלי, מי כמוך מכירה בזה ומצדדת ושומרת על החוק הזה.

אליהו ישי: אני אתן לך את התשובה הפורמלית וגם אני אתייחס בהמשך.

אליהו ישי: החוק בישראל קובע הוראות ברורות כיצד ייערכו, יאושרו ויבוצעו הסכמים לנשיאת עוברים בארץ.

אליהו ישי: מטבע הדברים מדובר בהליך מאוד יסודי וברור.

אליהו ישי: הסכמי פונדקאות בהודו אינם מעוגנים בחקיקה ההודית, הם נעשים באופן פרטי.

אליהו ישי: זאת כבר שאלה קשה מאוד, ואני מאמין שאת לא תיתני את ידך לניצול, יכול להיות אפילו של מיליונים ואולי גם עשרות מיליונים.

אליהו ישי: בהודו יש כמיליארד נפש, את מכירה את המצב הכלכלי שם ומה יכול לקרות לעשרות מיליוני אנשים שינצלו אותם, ויחתימו אותם בחתימות כאלה ואחרות.

אליהו ישי: אגב, במקרה הנדון היתה חתימה אחת בכתב ידה, באנגלית או בהודית, ולאחר מכן היתה חתימה באצבע, אז צריך לבדוק מה שקורה.

אליהו ישי: זה אחד.

אליהו ישי: שנית, יש בית-משפט במדינת ישראל שמאשר – כן או לא.

אליהו ישי: גם אם הנושא הוא מאוד פופולרי ומעניין הרבה אנשים והרבה מאוד את כלי התקשורת – רק משום שזה מעניין את כלי התקשורת או מי מחברי הכנסת זה אומר שאני חייב לפעול בניגוד לחוק?

אליהו ישי: רק כי זה פופוליסטי או פופולרי?

אליהו ישי: סליחה, פופולרי?

אליהו ישי: מרגע שזה פופולרי אני צריך לבצע את הכול בניגוד לחוק?

אליהו ישי: אז אני מכיר אם החוק מחייב.

אליהו ישי: ודאי שיש בכך כדי לחייב את מדינת ישראל – העובדה שאין הסכם בחקיקה ושזה לא מעוגן בחקיקה ההודית, ההסכם בין ישראל לבינם.

אליהו ישי: אין בידינו לברר אם הם נערכים תוך שמירה על הנורמות שקבע המחוקק הישראלי בדבר ההקפדה על הסכמה מדעת, על זכויות האם הנושאת ועל בחינת טובתו של הקטין בכל שלבי התהליך.

אליהו ישי: מישהו בדק את זה?

אליהו ישי: מישהו בחן את זה?

אליהו ישי: מישהו ראה את זה?

אליהו ישי: אני אקבל החלטה סתם כי איזה מישהו כתב שאלי ישי קיצוני ולא מוכן אפילו לבוא לקראתם בגלל הדעות שלו וכדומה?

אליהו ישי: שאלת האבהות הביולוגית של הטוען לאבהות על הקטינים היא שאלת מפתח הן לעניין זכאותם למעמד בישראל והן לעניין עצם סמכותו של המבקש להוציא אותם מהודו ולהכניסם לישראל, והיא חייבת להיות מבוררת עוד קודם לכן.

אליהו ישי: יש בתי-משפט – גם בארץ וגם בהודו.

אליהו ישי: לפיכך, כדי שלא נמצא את עצמנו מפירים את הוראות חוק האימוץ, וכדי שלא לפעול בניגוד לאמנות הבין-לאומיות העוסקות באימוץ בין-ארצי ובחטיפת ילדים, חובה עלינו לברר את שאלת האבהות הביולוגית ואת סמכותו המשפטית של המבקש על הקטינים עוד טרם כניסתו לישראל.

אליהו ישי: הדבר הזה מתבקש על-פי חוק.

אליהו ישי: אם רוצים לבוא ולאלץ את שר הפנים – מכיוון שיש לו דעות כאלה ואחרות – ולבוא ולומר: הכול תבטל, אל תעשה שום דבר, אל תבדוק, קודם כול תביאו אותם לארץ, ומחר-מחרתיים יהיו תקדימים כאלה, אין-סוף – זאת שאלה.

אליהו ישי: שיקבע המחוקק פה, הכנסת תחליט, שמקרים שאדם שיש לו נטייה כזאת או אחרת והוא רוצה להביא את הילדים באופן הזה שהוא הביא אותם, אפשר גם בניגוד לחוק.

אליהו ישי: אפשר גם לחוקק כזה חוק.

אליהו ישי: לו יתברר שלא מדובר בילדים ביולוגיים, מדינת ישראל אינה יכולה לעקוף את ההוראות הקבועות בחוק אימוץ ילדים בנוגע לאימוץ בין-ארצי, אשר מטרתן למנוע סחר בילדים למטרת אימוץ, ואשר נקבעו בחוק בעקבות חתימה של ישראל על אמנת האג לאימוץ בין-ארצי ואשר מחייבות את שר הפנים שלא לאשר כניסה לישראל למטרת אימוץ אלא לפי הוראות חוק זה.

אליהו ישי: לא יעלה על הדעת כי אני, כשר הפנים אשר מחויב להחלטות בית-המשפט ומכבד אותן, אסכל בהחלטותי את הבירור שביקש בית-המשפט לערוך – זה לא נאמר כמעט בשום מקום, שבית-משפט רוצה לערוך, אלא התקפות על אלי ישי, מה פתאום הוא אומר את מה שהוא אומר – ואקבע עובדות בשטח בניגוד לפסקי-הדין ובניגוד לדין בישראל המסת

אליהו ישי: מך על אמנות בין-לאומיות, ולכן כמובן אין כל צורך בנוהל הטיפול במקרים אלה כפי שמתבקש.

אליהו ישי: מכל מקום, לסיום, אף אחד שלא יצפה שאני אפעל בניגוד לחוק, בניגוד לנוהל.

אליהו ישי: צר לי מאוד שהיו על זה כותרות אין-סופיות.

אליהו ישי: גם אותו אדם משתמש – ואני השתדלתי לא להתייחס בשום מקום בכלי התקשורת, לא לענות, לא להשיב, לא לפגוע בו, אבל הוא בכל הזדמנות אמר את מה שאמר כנגד שר הפנים.

אליהו ישי: בכלל, בשלב הראשון, השני והשלישי, והואשמתי כל הזמן, אפילו עוד לא ידעתי איפה זה עומד ומה הדרג המקצועי החליט.

אליהו ישי: בעקבות הכותרות פניתי לראות מה קרה, האם משרד הפנים פעל בניגוד לחוק או לא פעל בניגוד לחוק.

אליהו ישי: אחרי הכול, שר הפנים לא יושב ומאשר כל תיק – כן או לא.

אליהו ישי: יש חוק במדינת ישראל, יש נהלים, יש תקנות, הפקידים והעובדים – שעושים עבודה טובה – בודקים ובוחנים כל דבר מבחינה חוקית, ולכן כל ההאשמות האלה היו מאוד מוקדמות.

אליהו ישי: אבל אני מנצל את ההזדמנות, חברת הכנסת שלי – ובאמת את עושה עבודה מצוינת, יש לי הערכה גדולה אלייך, וזה לא סוד וזה לא חדש – אני מנצל את ההזדמנות לומר את הדברים שלא רציתי לומר בכלי התקשורת כמה פעמים, חיכיתי שאולי באמת הוא יפסיק לתקוף ויבין שהכול זה לא רדיפה, אלא אנחנו נמצאים במדינת חוק ולא עושים דברים – מעגלים פינות – או לא פועלים בניגוד לחוק רק כי זה פופולרי מאוד.

אליהו ישי: שאלתך היא שאלה כנה, והשבתי לך בכתב בנושא המקצועי.

אליהו ישי: בין לבין השבתי את מה שיש לי להשיב על מה שהיה.

אליהו ישי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני עוד שומע שאלות נוספות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ עכשיו.

ראובן ריבלין: קודם היא היתה מוגבלת רק למה שאתה ענית עליו בכתב, אבל יש לה גם שאלות בעל-פה בוודאי.

אליהו ישי: אז כמו שאני עומד על רגל אחת, אשיב לך על רגל אחת.

ראובן ריבלין: האם, דרך אגב, אי-אפשר לבדוק אבהות כאשר הרך הנולד הוא עדיין עובר?

ראובן ריבלין: מבחינה – – –

שלי יחימוביץ': שאלת אותי שאלה רפואית שאין לי תשובה עליה.

ראובן ריבלין: את לא יודעת.

ראובן ריבלין: בסדר.

שלי יחימוביץ': יש רופא באולם?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': לא כרגע.

שלי יחימוביץ': אדוני השר, אני מודה לך על התשובה המאוד-מפורטת, ואני מבינה שהשתמשת – כמובן באופן לגיטימי לחלוטין מבחינתי – בשאילתא שלי – – –

אליהו ישי: שלי, אפילו לא השתמשתי.

אליהו ישי: הפקידים ביצעו את מה שמוטל עליהם.

אליהו ישי: זה הגיע אלי אחרי שהם השתמשו.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: היא אומרת שהשתמשת בשאילתא כדי – – –

שלי יחימוביץ': אדוני השר, אתה לא שמעת את סוף המשפט שלי.

שלי יחימוביץ': אני אומרת – ואני לא אומרת את זאת לשלילה – השתמשת בשאילתא שלי כדי לפרוס משנה מלאה ואת כל זווית הראייה שלך לגבי האירועים שהיו סביב אותם תאומים שנולדו לאם פונדקאית, ואני מודה לך על שבחרת במעמד הזה כדי לפרט את כל המהלכים שהתרחשו.

שלי יחימוביץ': אני מסתייגת מהאמירה על אנשים עם נטייה מינית כזאת או אחרת.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על סוגיה שהיא אנושית והיא הומניסטית, והיא לא קשורה בכלל לנטייה מינית של אדם כזה או אחר.

שלי יחימוביץ': אני כן מזדהה – אני חייבת לומר – אני כן מזדהה עם הדברים שאמרת על זכויות האם הפונדקאית, וגם אני רגישה וערה לנושא הזה ומזדהה במידה רבה עם הדברים שאמרת על כך שצריך לראות שהאם אינה מנוצלת, שהיא עושה זאת מרצונה החופשי.

שלי יחימוביץ': באופן כללי, יש לי השגות מוסריות כלליות על מושג הפונדקאות.

שלי יחימוביץ': הן לא רלוונטיות לעניין הזה, כיוון שכאן אנחנו עמדנו בפני סיטואציה שהדבר קם ונהיה, והיו שני תינוקות, והיה להם אב ביולוגי.

שלי יחימוביץ': ולכן, השאלה שלי לא היתה כאן הסוגיה המוסרית של הפונדקאות, אלא שאלה לשלומם של התינוקות עצמם, לטובתם של התינוקות.

אליהו ישי: אבל יכול להיות, שלי, עם כל הכבוד לכך שזה כבר נהיה ונעשה – זה לא אומר.

אליהו ישי: אם בית-משפט בהודו היה בא ואומר שהאמא רוצה את הילדים, אז זו שאלה אחרת לגמרי, עם כל הכבוד לאבא.

אליהו ישי: האמא יכולה לבוא ולתבוע את מה שהיא רוצה לתבוע.

אליהו ישי: לא נחקר הנושא שם, לא נשאל, לא בדקתי את העניין.

אליהו ישי: מכל מקום, הפכו את זה לנושא מאוד מאוד – – –

ראובן ריבלין: היא לא היתה צד, האם.

אליהו ישי: אתה יכול – – –

ראובן ריבלין: לא, אני מצדיק את מה שאתה אומר.

ראובן ריבלין: גם חברת הכנסת יחימוביץ אומרת את – – –

שלי יחימוביץ': ככל הידוע לי, הסוגיה – – –

אליהו ישי: היה פה ניצול, לצערי הרב – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, אדוני ישיב, אדוני ישיב.

ראובן ריבלין: כן, בבקשה.

שלי יחימוביץ': ככל הידוע לי, הסוגיה לא היתה סוגיית רצונה של האם והסכמתה.

שלי יחימוביץ': הסוגיה היתה סוגיית האבהות הביולוגית, ועל כן השאילתא שלי, אדוני השר, היתה מאוד מאוד קונקרטית, ובכוונה היא היתה קונקרטית: האם במקרים מיוחדים כאלה יהיה אפשר לשנות נוהל, ולא חוק, ולהתיר את כניסת התינוקות, כדי למנוע מהם סבל, וגם מההורה הביולוגי, כך שהבירור המשפטי יתקיים אחרי ההגעה שלהם?

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על טובת הקטין.

אליהו ישי: התשובה היא לא.

אליהו ישי: הנוהל לא ישתנה, משום שאם רוצים את טובת הקטין – שהאבא יבחן את טובת הקטין מראש.

אליהו ישי: אם אנחנו נאפשר כזה נוהל מזורז, ולא נכון, יהיה פה ניצול נורא של אותן נשים, שלא בידיעתן, ופגיעה בזכויות הנשים בהודו.

אליהו ישי: יש כאלה מיליוני נשים או עשרות מיליוני נשים שיכולות – בדקה אחת אפשר יהיה לנצל אותן.

אליהו ישי: ואז, מה יקרה?

אליהו ישי: יהיה ניצול ואחר כך יגידו: טובת הילדים.

אליהו ישי: ואנחנו נכנסים פה להפרה של אמנה בין-לאומית, חוק בין-לאומי שאנחנו חתומים עליו, אמנה בדבר זכויות אדם, פגיעה בחוק האימוץ בארץ, ולכן אין מקום לשינוי הנוהל.

אליהו ישי: הנוהל הזה אושר והוא נקבע כחוק וכדין, ולכן אני לא רואה מקום לשנות את הנוהל.

אליהו ישי: להיפך.

אליהו ישי: אדם שחפץ בדבר הזה, שיפעל על-פי הנוהל מראש.

אליהו ישי: אם הוא פעל לפי הנוהל – לא היה קורה הדבר הזה.

אליהו ישי: אי-אפשר ללכת ולאפשר לבן-אדם שעבר על נוהל – אם הוא עבר, אני לא מכיר את הפרטים האלה לפני ולפנים, מה עבר ומה לא עבר; אני לא מכיר את הסוגיה לפני ולפנים.

אליהו ישי: הפקידים עשו את עבודתם בצורה מקצועית, מה כן ומה לא, וחיכו לבית-משפט.

אליהו ישי: מהרגע שבית-המשפט אישר את מה שאישר, אז הדרך נסללה.

אליהו ישי: אם בית-המשפט לא היה מאשר עד עכשיו, לא הייתי מעז ללכת בניגוד לבית-משפט ולהביא אותם לארץ בגלל הכותרות בתקשורת.

אליהו ישי: הנוהל – ובעיני את, ששומרת על זכויות נשים, מבינה שאם הנוהל ישתנה יהיה ניצול לרעה באופן דרמטי – – –

ראובן ריבלין: יכול להיות.

אליהו ישי: בהחלט יכול להיות.

אליהו ישי: גם מעמדנו בעולם מאוד ייפגע – שאנחנו נותנים יד לסחר בנשים ועוד.

אליהו ישי: לכן אני פועל על-פי הנוהל, נפעל על-פי הנוהל, ואני לא רואה מקום לשינוי הנוהל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב לו באותו עניין.

ניצן הורוביץ: אדוני השר, רק כדי להבהיר את העניין: אדוני השר, אנשים עושים את זה – אגב, בעלות של עשרות אלפי דולרים – בהודו, בארצות-הברית.

ניצן הורוביץ: נגיד במדינת קליפורניה זה לפעמים מגיע לעלות של 200,000 דולר.

ניצן הורוביץ: אנשים עושים את זה, כי בארץ הסידור הזה של פונדקאות חל על זוג נשוי בלבד.

ניצן הורוביץ: לכן, גבר רווק, אשה רווקה, זוג גברים, זוג נשים או אשה שלא יכולה, ענייני פוריות וכו', אם היא בודדה, או גבר, כמובן – צריכים לעשות את זה בחו"ל.

ניצן הורוביץ: אני מסכים אתך, אדוני השר, לגבי הצורך החיוני לברר את האבהות במקרים כאלה, כשהילדים נולדים בחו"ל.

ניצן הורוביץ: זאת לא היתה הטענה במקרה הזה.

ניצן הורוביץ: הטענה נגעה – – –

אליהו ישי: לא, לא, לא.

אליהו ישי: הטענה היתה – – – בתקשורת, כל הזמן טענות וטענות, ולא משנה מה החוק – – –

ניצן הורוביץ: לא, לא, אדוני.

ניצן הורוביץ: אני אגיד לך מה אני טוען.

ניצן הורוביץ: אנחנו דיברנו על משך הזמן.

ניצן הורוביץ: עד אותו מקרה הדברים התנהלו במהירות.

ניצן הורוביץ: במקרה הזה, כמעט שלושה חודשים התינוקות המתינו שם עם אביהם לבירור ההליכים, מפני שאותו שופט סיבך את העניין עם הדרישה למינוי אפוטרופוס וכו'.

אליהו ישי: למה להגיד שהשופט סיבך?

אליהו ישי: – – –

ראובן ריבלין: אבל שר הפנים הוא לא שר המשפטים.

ניצן הורוביץ: אני יודע, אני יודע – – –

אליהו ישי: אני לא חושב שאפשר לומר ששופט סיבך.

אליהו ישי: שופט פעל כפי שפעל.

אליהו ישי: אתה יכול לתקוף שופט?

ראובן ריבלין: אסור היה.

ראובן ריבלין: אסור היה לו – – –

אליהו ישי: – – – שאפשר לתקוף שופטים.

ראובן ריבלין: אסור היה לך – – –

ניצן הורוביץ: אבל, אדוני, הרי פנינו צופות פני עתיד.

ניצן הורוביץ: אני אשלים את הדברים של חברתי חברת הכנסת יחימוביץ.

ניצן הורוביץ: הכוונה היא לא לשנות את הנוהל באופן מהותי, אלא פשוט לגרום לכך שהעניין לא יארך חודשים ארוכים כפי שארך במקרה הזה.

ניצן הורוביץ: הרי אם היה קורה, כפי שהיה עד אז, שבתוך שבועיים יתברר העניין, איש לא היה בא בטענות לאף אחד.

ניצן הורוביץ: הטענות באו בגלל ההתמשכות הבלתי-נסבלת של העניין.

ניצן הורוביץ: זה, אדוני, העניין, ואני אומר לך את זה באמת באופן הוגן – זה היה העניין האמיתי:

ניצן הורוביץ: משך הזמן שהוא היה תקוע שם עם התינוקות האלה.

ניצן הורוביץ: ולכן קמה כל המחאה ולכן הטענות וכו'.

אליהו ישי: אני ממש מצטער.

אליהו ישי: אני רואה פה איזה עולם הפוך.

אליהו ישי: הרי יש נוהל ויש חוק.

אליהו ישי: האם באמת כל יום יבוא פה חבר כנסת ויגיש איזו הצעה לסדר-היום או שאילתא לגבי נוהל כזה או אחר או רעיון להפר חוק במקרה כזה או אחר?

אליהו ישי: אדם, אזרח, שיהיה אחראי למעשיו.

אליהו ישי: אם האזרח בחר בדרך הזאת, שיתאם את זה ויחוס על הילדים שלו בטרם עת.

אליהו ישי: הוא לא יכול לבוא ולומר שהוא יתעורר לסדר את האבהות שלו רק אחרי זמן מסוים.

אליהו ישי: יש בית-משפט, יש חוק במדינת ישראל, יש נהלים במדינת ישראל, ואנחנו פועלים על-פיהם.

אליהו ישי: אם מישהו פעל אחרת, הוא לכאורה אפילו פגע בילדים שלו בזה שהוא לא פעל נכון.

אליהו ישי: אז האחריות היא שלו.

אליהו ישי: אני מצטער מאוד שהוא לא לקח אחריות.

אליהו ישי: אבל אני באמת לא רוצה להיכנס – – –

ניצן הורוביץ: אדוני – – –

ראובן ריבלין: אין, אין אפשרות להתווכח.

אליהו ישי: אני רק מתפלא כשרוצים להגן – באופן כללי, אני לא מדבר על המקרה הספציפי הזה – על מפר חוק; כשזה מתאים למישהו אז הכול בסדר גמור.

אליהו ישי: במיוחד אם מדובר בשר הפנים שנקרא אלי ישי, שאותו זה ממש תענוג גדול לתקוף בכלי התקשורת מבוקר ועד ערב.

אליהו ישי: זה תופס הרבה צבע והרבה כותרות והרבה עמודים – – –

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

אליהו ישי: לא, לא.

אליהו ישי: דיברתי אליו ולא אלייך.

אליהו ישי: את עשית את זה באופן ענייני, כרגיל; ענייני ומקצועי, ואין לי שום טענות.

אליהו ישי: להיפך, אני מכבד את השאלה והשבתי, אני חושב, באופן מקצועי.

אליהו ישי: ניצלתי גם את ההזדמנות בזכות השאלה שלךְ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, שאלה נוספת.

אליהו ישי: אבל הניסיון הזה להכפיש, הניסיון הזה לכאורה להגן גם על אנשים שלא פעלו במסגרת החוק, רק מפני שהנושא הזה לא מוצא חן בעיניהם – ואני לא רוצה להביא הרבה דוגמאות – כל נושא שקשור במשהו ביהדות, אז פתאום הכול מותר: מה פתאום, למה לא משנים, למה כן משנים.

ניצן הורוביץ: אני רק אומר באמת במשפט אחד, אדוני השר: אני לא מתנצח אתך, אבל היו עד אותו מקרה עשרות זוגות, ולא היתה שום בעיה ושום טענה, והכול התנהל כשורה.

ראובן ריבלין: כי לא היה צו בית-משפט.

ניצן הורוביץ: לא היתה שום בעיה.

ניצן הורוביץ: הבעיה התעוררה במקרה הספציפי הזה, ולעתיד תלויה ועומדת עתירה בבג"ץ לאפשר פונדקאות במקרים כאלה בישראל, כך שכל הסיפור של חו"ל ירד לנו מהראש.

ראובן ריבלין: מה שצודק שר הפנים – רק רגע, לחבר הכנסת נסים זאב יש זכות לשאול – – –

אליהו ישי: לא, לא.

אליהו ישי: אמרתי לו שיוותר.

ראובן ריבלין: הוא מוותר.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר שצודק שר הפנים במובן זה שהוא בא ואומר שנושא אם פונדקאית נמשך תקופה של למעלה מתשעה חודשים, בדרך כלל, והדברים האלה היו יכולים לבוא לידי בירור לפני כן.

ראובן ריבלין: אדם ההולך בדרך זו – טובת הילד היא הדבר החשוב ביותר.

ראובן ריבלין: ודאי שהחוקים בעולם לגבי אם פונדקאית שונים ממדינה למדינה.

אליהו ישי: אני עומד על רגל אחת בגלל הגבס, והשתדלתי להשיב על רגל אחת.

אליהו ישי: אני מבקש להבא, אם אפשר, כל זמן שאני לא מסתדר עם הרגל, לקצר את השאלות.

אליהו ישי: תודה רבה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אדוני, אין לו שום בעיה לענות על רגל אחת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר החינוך לענות על השאילתא הדחופה האחרונה להיום, שמספרה 168, בנושא: בחינות הבגרות במתמטיקה.

ראובן ריבלין: ישאל את שר החינוך חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יקריא קודם את השאלה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן יוכל להרחיב, לאחר תשובת השר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, השאלה היא בקשר לבגרות במתמטיקה.

מסעוד גנאים: הדלפת המבחן, חיבורו מחדש, קריסת האתר, העיכוב בן השעה בתחילת המבחן, שאלונים מטושטשים ושאלות קשות – כל אלה סיבות מוצדקות לתלונת כ-80,000 תלמידים שניגשו השבוע לבחינת הבגרות במתמטיקה.

מסעוד גנאים: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי שלא לחזור על אותן תקלות וכדי לפצות את התלמידים שנפגעו?

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אנחנו קיימנו עכשיו בוועדת החינוך של הכנסת דיון ממצה בנושא בחינות הבגרות במתמטיקה, וועדת החינוך העניקה גיבוי ברור וחד-משמעי לי, למשרד, על תהליכי קבלת ההחלטות וההחלטות שהיו בפרשה הזאת.

גדעון סער: אני אנסה לתאר אותם בקצרה.

גדעון סער: לפני עשרה ימים, ביום ראשון, בשעת צהריים, הגיעו למפמ"רית מתמטיקה שיחות אנונימיות שמתוכנן עלה שהשאלות בעצם בחוץ, דלפו, וגם שמתקיים בהן מסחר.

גדעון סער: בנסיבות האלה היה צריך לקבל החלטה, והיו כמה אפשרויות.

גדעון סער: היתה אפשרות לבטל את המועד או לדחות אותו.

גדעון סער: הדבר הזה היה בוודאי גורם פגיעה קשה ביותר ב-80,000 תלמידים שלמדו והתכוננו למועד הזה.

גדעון סער: האפשרות השנייה היתה לעצום עיניים מול המידע שהיה כבר ברשותנו, אדוני היושב-ראש, ולהגיד: אנחנו לא יודעים לכמה תלמידים המידע הזה הגיע; בינתיים בואו נקיים את הבחינה, ואחר כך נבדוק את העניין ונשקול מה לעשות.

גדעון סער: בהקשר הזה אני רוצה לציין שמייד אחרי שהגיע המידע הזה ועוד בטרם פורסם באמצעי התקשורת, בראש ובראשונה בערוץ הראשון, עוד באותו ערב, הוגשה מייד תלונה על-ידי המשרד למשטרת ישראל לחקור את העניין.

גדעון סער: לפי דעתי, אם היינו הולכים בדרך הזאת של עצימת עיניים, היינו פוגעים בייעוד המרכזי, החינוכי, של המערכת, והיינו משדרים מסר שגוי ביותר מבחינת העיקרון של טוהר הבחינות.

גדעון סער: על כן, לאחר שהתייעצנו בעניין הזה, שללנו את שתי האפשרויות והלכנו בדרך הקשה לעומת שתי הדרכים האחרות, בוודאי מבחינה לוגיסטית וארגונית: לקיים את הבחינה בכל זאת במועד העיקרי, ולא עם השאלונים המקוריים שדלפו.

גדעון סער: כל השאלונים הוחלפו בכל רמות הלימוד – שלוש יחידות, ארבע יחידות, חמש יחידות.

גדעון סער: התשתית לשאלונים היו שאלוני מועד ב' שהעבודה עליהם לא הושלמה, והיא הושלמה באותו לילה.

גדעון סער: היה גם צריך לתרגם לשפה הערבית באופן מהיר ביותר ולהיערך בצורה שונה, שהמשרד מעולם לא התנסה בה, בתוך 36 שעות מול 930 בתי-ספר תיכוניים, כאשר אין לנו דרך ההפצה המקובלת באמצעות בנק הדואר וכדומה, שמעבירים את הבחינות המוכנות והן כבר נמצאות שם.

גדעון סער: אנחנו פעלנו במהלך של הפצה אינטרנטית לבתי-הספר.

גדעון סער: יום לפני הבחינה, בכמה הופעות שהיו לי, אמרתי שאנחנו יוצאים מנקודת הנחה שיהיו שיבושים במהלך ארגוני כל כך מקיף שבוצע בזמן כל כך קצר, ללא ניסיון קודם.

גדעון סער: ראינו כל מיני תסריטים.

גדעון סער: היתה היערכות אדירה של המערכת, מהרמה של המנכ"ל, מנהלי מחוזות, מפקחים, מנהלי בתי-ספר.

גדעון סער: בין הדברים שחששנו מהם, למשל, שלא יספיקו בחלק מבתי-הספר, במסגרת זמן של שעה, לשכפל כמות כל כך גדולה של שאלונים – יש בתי-ספר תיכוניים מאוד גדולים.

גדעון סער: בסופו של דבר המערכת הצליחה לבצע את מה שהוגדר.

גדעון סער: כל התלמידים נבחנו.

גדעון סער: היה שיבוש אחד, למעשה, במשלוח הראשון של הבחינות הראשונות, ולא כל בתי-הספר קיבלו את הבחינה במועד, דהיינו ב-12:00.

גדעון סער: אנחנו הפעלנו שתי מערכות גיבוי: האחת באמצעות חברה חיצונית והשנייה באמצעות מנהלי המחוזות, ובמסגרת זמן של בין עשר ל-40 דקות הגיעו הבחינות לכל בתי-הספר.

גדעון סער: לכן, כל מה שקרה הוא שהזזנו את כל סדר-היום בשעה אחת.

גדעון סער: המשלוחים הבאים של הבחינות האחרות הגיעו בזמן, לא היה אתם שום קושי, כך שגם לא היתה בעיה מבחינת זמן הבחינה לאף תלמיד, ובסופו של דבר כל התלמידים ביצעו את הבחינה.

גדעון סער: הועלתה טענה – היו אלי כמה פניות של תלמידים והורים – שנגעה לקושי הבחינה, בעיקר לגבי שני שאלונים ספציפיים ברמה של ארבע וחמש יחידות.

גדעון סער: הודעתי, והודעתי את זה גם היום בוועדת החינוך, שהטענה הזאת תיבדק לאחר שנשלים את בדיקת המבחנים, נראה את ההתפלגות ותהיה לנו תשתית עובדתית מלאה, שלמה, כדי לקבל החלטות.

גדעון סער: לא הייתי מוכן, תחת לחץ – תודיעו עוד היום שיהיו הקלות, שיהיה פקטור – לא הייתי מוכן לקבל החלטה תחת לחץ כשאין בכך צורך.

גדעון סער: ההחלטה הראשונה היתה תחת לחץ, כי לא היה מנוס.

גדעון סער: ההחלטה השנייה תתקבל אחרי שתהיה תשתית עובדתית מלאה.

גדעון סער: אם אכן יוכח שהיתה רמת קושי חריגה, נדע כיצד לפעול, כפי שפעלנו, כדי שלא ייפגעו תלמידים.

גדעון סער: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שטוהר הבחינות הוא עיקרון שצריך לחזק אותו במעשים.

גדעון סער: עצם התלונה למשטרה – ואני רוצה לשבח את משטרת ישראל על פעולה מהירה ויעילה.

גדעון סער: היא עדיין לא סיימה את החקירה, אבל הייתי אומר שהיא פענחה את לב העניין.

גדעון סער: היא עדיין מתחקה אחרי שאלונים שנסחרו.

גדעון סער: אני חושב שיש בכך תרומה משמעותית, גם לקח חינוכי וגם הרתעה מהישנות של מקרים דומים, ואני מקווה שהדין ימוצה עם כל מי שעבר על החוק.

גדעון סער: כפי שנמסר היום על-ידי נציג המשטרה לוועדת החינוך, הם רואים בהחלט עבירות על החוק בפרשה.

גדעון סער: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולהודות למנכ"ל המשרד, למנהלי המחוזות, למפקחים, למנהלי בתי-הספר, למורים, לראשי רשויות מקומיות ולמנהלי מחלקות חינוך בכל הארץ שביצעו מפעל אדיר בפרק זמן קצר, ואפשרו למערכת לעמוד בהחלטות הלא-פשוטות שנאלצנו לקבל בנסיבות האלה.

ראובן ריבלין: שאלות נוספות לחבר הכנסת גנאים, ולאחר מכן – לחבר הכנסת נפאע.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הסנאט של צ'כיה כבר נמצא ביציע האורחים, ועוד מעט נקדם את פניו בברכה.

מסעוד גנאים: כבוד השר, האמת שאני תמכתי ואני מחזק את ידי המשרד על הצעד שעשה, שלא להתקפל מול אלה שבמרמה, בגנבה ובהעתקה רוצים להפיץ את המבחן במתמטיקה.

מסעוד גנאים: זה מעיד על הלך רוח מסוים שצריך לטפל בו מבחינה חינוכית.

מסעוד גנאים: גם המסר שיצא – שאלה המואשמים הם מהמערכת – זה מסר מאוד קשה, מאוד לא חינוכי, מאוד מזיק, וצריך לתקן גם את זה.

מסעוד גנאים: שאלתי הנוספת היא כזאת: מבחן הבגרות במתמטיקה ובאנגלית – במתמטיקה הוא ארוך מאוד, קשה, מלחיץ.

מסעוד גנאים: למה תמיד מתחילים את המבחן הזה בצהריים או אחר-הצהריים?

מסעוד גנאים: אנחנו מדברים במיוחד על מבחן שאורכו כחמש או שש שעות, ותלמידים שיש להם התאמות, שהם לקויי למידה, לפעמים נשארים עד השעה 21:30 או 22:00.

מסעוד גנאים: למה לא להתחיל את זה בבוקר, במיוחד כאשר אנחנו מדברים על מבחן שכל בית-הספר משתתף בו, כ-80% מהתלמידים, ואין לימודים?

מסעוד גנאים: למה לא להתחיל את זה בבוקר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נפאע, בבקשה.

סעיד נפאע: תודה, כבודו.

סעיד נפאע: כבוד השר, שתי הערות.

סעיד נפאע: תחילה, אני שותף להערכה על הפעולה המהירה של המשרד במקרה הזה.

סעיד נפאע: הערה שנייה: ראיתי את כבודו בריאיון ב"מבט", ונדמה לי שכבודו אמר שם שהתלונה למשטרה הוגשה עוד בטרם פורסם העניין.

סעיד נפאע: נדמה לי שעכשיו שמעתי דברים הפוכים, כאילו שבעקבות הפרסום – בכל אופן, כבוד השר השיב על השאלה למעשה, אבל נדמה לי שהיא תשובה חלקית, כי למחרת היום שמעתי פקידה בכירה ממשרד החינוך – אני מצטער, אני לא זוכר את שמה – שאמרה דברים מפורשים בריאיון ביום רביעי, שאם יתברר שאכן היו קשיים בשאלות ובשאלונים, המשרד יפעל כדי לתת ציון מעבר, אבל למען הגילוי הנאות, היא אמרה שכל זה ייבחן אחרי שאנחנו נבדוק את התוצאות.

סעיד נפאע: השאלה שלי, ספציפית: אם אכן – אף שכבודו אמר עכשיו שלא נחליט מראש – אם יתברר, על-פי התוצאות, שאכן היו קשיים שכאלה, הפתרון יהיה ב"פיצוי" התלמידים על-ידי מתן ציון מעבר?

סעיד נפאע: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר ישיב.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: לשאלתו הנוספת של חבר הכנסת מסעוד גנאים – אני שאלתי את השאלה הזאת את גורמי המקצוע, והתשובה היא: מועד א' מתבצע בשעות הצהריים, אחר-הצהריים והערב, ולא בשעות הבוקר.

גדעון סער: זה נובע מעצם קיומם של שני מועדי בחינות, כדבר שבזכות, במתמטיקה ובאנגלית, בדיוק בשני המקצועות האלה.

גדעון סער: עד לפני כמה שנים היה מועד אחד כדבר שבזכות.

גדעון סער: לפני – לא זוכר בדיוק מתי, אבל פחות מעשר שנים בעצם נקבע הדבר שיש שני מועדים.

גדעון סער: לוח הבחינות מאוד צפוף, ולכן היה צורך לקיים את הבחינה בשלב שבו מתקיימים לימודים.

גדעון סער: הלימודים בבתי-הספר התיכוניים מתקיימים בשלב הזה – בי"ב לא, אבל בשכבות גיל אחרות בהחלט כן.

גדעון סער: לכן, ממצבור הנתונים האלה נגזרת התוצאה.

גדעון סער: אבל אני חייב לומר, בואו ניקח גם את הדברים כאן בפרופורציה, כי בסופו של דבר אנחנו בקיץ, ובקיץ החשכה היא מאוחרת.

גדעון סער: המבחן הפעם התארך בשעה נוספת, כפועל יוצא של מה שתיארתי, של העיכוב בקבלת השאלון הראשון בחלק מבתי-הספר.

גדעון סער: תמיד אפשר לבחון אפשרויות נוספות, אבל זה ההסבר.

גדעון סער: אגב, לגבי זמני המבחנים, למיטב הבנתי המבחנים הם יותר קצרים.

גדעון סער: יש פשוט שורה של מבחנים באותו יום, אבל למיטב הבנתי המבחנים לא אורכים שבע שעות, אלא הם הרבה יותר קצרים.

גדעון סער: לגבי השאלה של חבר הכנסת סעיד נפאע, אני חוזר ואומר את מה שאמרתי גם בערוץ הראשון וגם בוועדת החינוך היום: התלונה למשטרה נמסרה לפני הפרסום באותו ערב.

גדעון סער: הפרסום היה ב-21:00; אנחנו ידענו עליו בערך מ-20:00.

גדעון סער: התלונה הוגשה כבר אחר-הצהריים.

גדעון סער: התלונה הוגשה זמן קצר ביותר אחרי שהתקבלו כמה שיחות טלפון אנונימיות – המשטרה בינתיים פענחה כמה דברים, והמידע בהם נמסר למפמ"רית מתמטיקה.

גדעון סער: ההחלטה איך לבצע את הבחינה התקבלה באותו לילה, כי למעשה, היתה תלונה במשטרה, אבל אחר כך היינו צריכים להחליט מה לעשות: בכל זאת לקיים את הבחינה?

גדעון סער: אם לקיים אותה, איך?

גדעון סער: האם אפשר לדחות את המועד?

גדעון סער: עשינו את הבדיקות.

גדעון סער: ראינו, למשל, שאם נדחה את המועד תהיה צפיפות מאוד גדולה לתלמידים אחר כך, שלא תאפשר, או תקשה לפחות, או תכביד, על היכולת ללמוד למבחנים השונים.

גדעון סער: מה שאילץ אותנו – אנחנו שקלנו לעשות עוד כמה בדיקות ולקבל את ההחלטה בבוקר, אבל לנוכח הפרסום, מה שהשתנה הוא לוח הזמנים לקבלת ההחלטה איך תתבצע הבחינה, מכיוון שלא היה אפשר, ברגע שהתחילו סימני שאלה אם בכלל הבחינה תתקיים, בעקבות אותו פרסום תקשורתי, לא היה אפשר להגיד: אולי תתקיים בחינה; התלמידים זכאים לוודאות, הם ממילא נמצאים בסוג של מתח לפני הבחינה.

גדעון סער: זה חייב קבלת החלטה מהירה באותו לילה, והיא התקבלה פחות או יותר בשעה 23:00.

גדעון סער: לגבי השאלה השנייה שהצגת, אני חוזר ואומר: ההחלטות תתקבלנה בתום הבדיקה, אחרי שתהיה לנו תשתית עובדתית מלאה ושלמה.

גדעון סער: אם אכן נגיע למסקנה שהיתה רמת קושי חריגה בשאלון כזה או בשאלון אחר, נדע איך לפעול כדי למנוע פגיעה בתלמידים.

ראובן ריבלין: תודה לשר החינוך.

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי, השרים וחברי הכנסת, ראש הממשלה גם הוא ייכנס בעוד דקות כדי לתת כבוד לאורחינו.

ראובן ריבלין: אדוני, נשיא הפרלמנט של הרפובליקה של צ'כיה, ד"ר סובוטקה פרמיסל, חברי הסנאט וחברי המשלחת המכובדת, שגריר הרפובליקה של צ'כיה בארץ, מר טומאש פויאר, שרים, חברי כנסת, אורחים נכבדים, יש לנו הכבוד לארח היום את נשיא הסנאט של הרפובליקה הצ'כית, שהוא גם רופא במקצועו, ומכהן בתפקיד מאז 2004.

ראובן ריבלין: ברוך הבא, אדוני, לכנסת ישראל, משכנה של הדמוקרטיה הישראלית, ולירושלים, בירת מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) אדוני, נשיא הסנאט, היחסים החמים בין ישראל וצ'כיה הם מן המפורסמים שאינם זקוקים לראיה.

ראובן ריבלין: יחסי הקרבה הללו חולשים על פני דורות.

ראובן ריבלין: ראשיתם ביחס החם של העם בצ'כיה כלפי תושביה היהודים שהשתלבו היטב בכל רובדי החברה והעשייה בארצכם, ואף הצמיחו מתוכם דמויות מופת יהודיות; המשכם בהבעת הזדהות עם העם היהודי של מנהיגה הראשון של צ'כיה, תומס מסריק, שהיה ידיד גדול של ישראל ואף ביקר בה, וכמובן, בשיתוף הפעולה ההדוק המתקיים כיום בין המדינות, במיוחד מאז זכתה צ'כיה לעצמאות מחודשת לפני 20 שנה, עם "מהפכת הקטיפה" המופלאה שהתחוללה בה – בפראג בפרט ובצ'כיה כולה.

ראובן ריבלין: שיתוף הפעולה הזה מתבטא, בין השאר, בתחומי הסחר והביטחון, וכמובן בתיירות.

ראובן ריבלין: הישראלים הרי כל כך אוהבים את פראג, ולא פחות מ-200,000 מהם פוקדים אותה מדי שנה.

ראובן ריבלין: מכובדי, מכובדי, חברי הסנאט של הרפובליקה של צ'כיה, הסופר היהודי בן ארצכם, פרנץ קפקא, טען כי שני החטאים המרכזיים של האדם, שמהם נובעים כל החטאים האחרים, הם חוסר סבלנות ועצלנות.

ראובן ריבלין: העם היהודי והעם הצ'כי ידעו, ברגעי האמת, שלא ליפול למלכודת החטאים הללו.

ראובן ריבלין: התהפוכות שעברה מדינתכם, והתעקשותו של העם הצ'כי לזכות בחירותו, הוכיחו סבלנות אין קץ ומוטיבציה אדירה.

ראובן ריבלין: מאבקיה של צ'כיה היו השראה למדינות רבות בגוש הקומוניסטי לשעבר, שמימשו את שאיפתן לחיים עצמאיים, חופשיים מעול ומאיום מתמיד.

ראובן ריבלין: אדוני הנכבד, נשיא הסנאט, גם אנחנו, הישראלים, ניחנים באורך רוח ולהט.

ראובן ריבלין: תכונות אלו היו מנת חלקנו לאורך השנים שבהן ריכזנו מאמץ לשוב ולכונן כאן מדינה עצמאית, אולם מאז כינונה של ישראל לא זכינו ולו ליום אחד של השלמה מצד אויבינו, בהם כאלה החולקים אתנו גבולות.

ראובן ריבלין: בעיני רבות מהמדינות הסובבות אותנו, האוכלוסיות הסובבות אותנו, נותרה ישראל נטע זר במרחב המזרח-תיכוני.

ראובן ריבלין: הזיקה העמוקה, התנ"כית, שלנו אל הארץ הזאת, והלגיטימציה הבין-לאומית שזכינו לה עם הקמת מדינתנו, לא שינו דבר בתודעתם.

ראובן ריבלין: בליבוי ארגוני טרור, הניזונים מתורת האסלאם הג'יהאדי, הולך השיח הפונדמנטליסטי ומבקש להשתלט על המרחב הבין-מדינתי, בעידודו הקולני של שליט אירן אחמדינג'אד.

ראובן ריבלין: לצערנו, ההסתה הפרועה נגד ישראל קונה לה אחיזה בעולם, והוכחה כואבת לכך קיבלנו השבוע מול חוף ימה של עזה – קבוצת אנשים משולהבת ואלימה הסתתרה תחת אצטלה של שלום וביקשה להתגרות בישראל באמצעות חדירה לא מורשית דרך הים.

ראובן ריבלין: היתה זאת התקפה מכוונת, שמטרתה אחת: פרובוקציה אלימה.

ראובן ריבלין: מי שהצטייד מראש באלות ובסכינים ופתח בהתקפה אכזרית מתוכננת שהעמידה בסכנת חיים ממשית את כוחות הביטחון שלנו, איננו רשאי להעמיד פני קורבן, להפוך את התמונה על ראשה ולבקש את רחמי העולם כולו.

ראובן ריבלין: אדוני, ידידנו נשיא הסנאט, אין דבר יותר אבסורדי ומופרך מאשר משט שלום שכזה, שכל-כולו שנאה ואלימות.

ראובן ריבלין: מעשה כזה הוא המשך ישיר למסע ההסתה הפרוע והשקרי נגד ישראל.

ראובן ריבלין: חשוב להבהיר: המצור על רצועת-עזה הוא חלק ממהלך הכרחי שבו ישראל ומצרים עושות מאמץ למנוע הברחות נשק ותחמושת שיסכנו את ישראל ואת יציבות האזור.

ראובן ריבלין: המצור לא נועד לדכא אוכלוסייה אזרחית.

ראובן ריבלין: ישראל מאפשרת דרך קבע מעבר סחורות וכל סיוע הומניטרי – אפשרות שהוצעה גם לאנשי המשט אך נדחתה על-ידם.

ראובן ריבלין: היא נדחתה, פשוט משום שלא סיוע הומניטרי עמד לנגד עיניהם, אלא חרחור מלחמה ופגיעה בישראלים.

ראובן ריבלין: ישראל לא יכולה היתה ליטול סיכונים, שמא התוקפים הללו נושאים עמם גם אמצעי חבלה שעלולים היו להביא לאסון.

ראובן ריבלין: אין מדינה ריבונית בעולם שהיתה מאפשרת מתקפה פרועה כזאת על שטחה ופגיעה בביטחונה.

ראובן ריבלין: מכובדי, יושב-ראש הסנאט – גם ראש הממשלה מצא לנכון להביע את הערכתו בפניך על-ידי נוכחותו כאן באולם בזמן קבלת הפנים – האירוע הזה הוא רק חלק ממערכה רחבה פי כמה של המבקשים לתמוך בטרור בכסות מזויפת של מטרות הומניטריות.

ראובן ריבלין: אולם, במקום קואליציה נגדית, חוצת מדינות ויבשות, מדינות העולם אפילו אינן מתנערות מן הגורמים הללו.

ראובן ריבלין: בהקשר הזה בולטת לטובה עמדתה הברורה של צ'כיה, שעמדה לצד ישראל, בין היתר, בעת כהונתה כנשיאת האיחוד האירופי, בתקופת מבצע "עופרת יצוקה", שאליו נאלצנו לצאת כדי להגן על הדרום מפני התקפות טילים בלתי פוסקות.

ראובן ריבלין: גם הפעם נמנעה צ'כיה מלהצטרף אל המזדרזים לגנות טרם הכרת העובדות לאשורן.

ראובן ריבלין: אנו מבקשים להביא, אדוני, את הערכתנו הרבה על העמדה החד-משמעית שאתה מגלה, באופן אישי, כנגד כל גילוי של שנאה ואנטישמיות בכל פורום העוסק בכך, בין היתר בעת ציון יום השואה בסנאט הצ'כי.

ראובן ריבלין: הדברים שאמרת שם לגבי הלקחים והסכנות האורבות לעולם החופשי, הם מבחינתנו קרן אור בתוך הקדרות הגדולה שאנחנו חוששים כי היא מכסה את פני שמינו ופני העולם כולו.

ראובן ריבלין: ואף-על-פי-כן, כמו קאטו הזקן, שלא נואש מלשוב על קריאותיו, לא נחדל מלהזהיר כי מי שעוצם את עיניו היום לא למד דבר מפעמוני האזהרה שצלצלו בסוף שנות ה-30 של המאה הקודמת, והעלו את השלטון הנאצי לא מעט בזכות האדישות, התמימות וההיתממות של מדינות רבות.

ראובן ריבלין: מכובדי, ישראל כוננה מדינה משגשגת שהיא גם דמוקרטיה למופת.

ראובן ריבלין: כאן, בפרלמנט שלפניך, חברים בני הדתות כולם, הזוכים לשוויון זכויות אזרחי ולחופש ביטוי מלא.

ראובן ריבלין: ישראל תוסיף לעמוד על אופיה הייחודי כדמוקרטיה המכבדת את זכות המיעוטים שבה, ובה בשעה כמדינה יהודית מובהקת שקמה על יסוד הזיקה העמוקה של העם היהודי אל הארץ ואל המורשת שלו.

ראובן ריבלין: אדוני נשיא הפרלמנט הצ'כי, היה ברוך בבואך.

ראובן ריבלין: ברוך אתה בבואך וברוך תהיה בצאתך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2050/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, שכן כך נוהגים, כמובן, גם בסנאט הצ'כי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור לתקן או לשקם כלי רכב שנגרם לו נזק של 50% לפחות), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: יציג, בהנמקה מהמקום, חבר הכנסת אמנון כהן.

ראובן ריבלין: זה במכסה או לא במכסה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן יעלה.

אמנון כהן: בטח במכסה.

אמנון כהן: זה חוק חשוב.

אמנון כהן: אני אעשה את זה בקצרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: בסדר גמור, הוא הראשון.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כבוד ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, כולנו מכירים את המושג "נזק טוטלי" – ובעברית צחה: "אובדן מוחלט" – לגבי רכב שהיה מעורב בתאונה קשה, ולאלה שעדיין לא מכירים את המושג, משמעותו: רכב שהיה מעורב בתאונה קשה ונגרם לו נזק בשיעור של מעל 60%, חברת הביטוח מפצה את המבוטח בערכו המלא של הרכב, דבר המחייב להפקיד את הרשיונות במשרד הרישוי ולהעביר את שרידי הרכב לפירוק בלבד.

אמנון כהן: פעולה זו מניבה לחברת הביטוח תמורה נמוכה יחסית – רווח של כ-5% עבור מכירת שרידי הרכב לסוחר לצורכי פירוק.

אמנון כהן: אך יש גם מושג שלא כולם מכירים, והוא נקרא "אובדן להלכה".

אמנון כהן: מה משמעותו של מושג זה?

אמנון כהן: מדובר ברכב שניזוק באופן קשה – בטווח שנע בין 50% ל-60% מערך הרכב.

אמנון כהן: בעל הרכב גם כאן מקבל את שווי הרכב, אבל כאן, אדוני היושב-ראש, הרכב לא נשלח לפירוק אלא נשלח לתיקון.

אמנון כהן: תוצאותיו של התיקון אינן הולמות את רמת הבטיחות, אך הרכב הזה נמכר על-ידי סוחרי הרכב לצרכן שלא מודע כלל לקרות התאונה הקשה ולליקויי הבטיחות הקיימים ברכב.

אמנון כהן: כפי שנתבקשתי, אני מקצר ואומר שמצד אחד יש פה ההיבט הבטיחותי שצריכים לטפל בו, והנושא השני הוא ההיבט הצרכני.

אמנון כהן: לכן אני ביקשתי בהצעת החוק להגדיל את האחוזים, ולא לאפשר לשמאים להנמיך את האחוזים של הפגיעה ברכב על מנת שבסופו של התהליך רכב שהוא לא תקין ולא טוב יחזור לכביש ויסכן את האזרחים.

אמנון כהן: אני תיאמתי עם ועדת השרים לענייני חקיקה שאני אתאם אתם בהמשך את הפעילות בחקיקה בוועדה.

אמנון כהן: אני מאוד מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן, סגן שר האוצר, יביע את עמדתה של הממשלה, ואחר כך, אם לא יהיה מישהו מחברי הכנסת שיתנגד, כי נדמה לי שהממשלה מסכימה, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: בעוד כעשרה רגעים, בין החוק השני לחוק השלישי, אנחנו נקיים איזו דקת התייחדות עם חבר הכנסת לובה אליאב, איש האשכולות.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור לתקן או לשקם כלי רכב שנגרם לו נזק של 50% לפחות), של ידידי חבר הכנסת הרב אמנון כהן: בהצעת החוק מוצע לבטל את הסדרי הביטוח הנוגעים לפיצוי בעל רכב בשל מקרה ביטוח שהסתיים במצב אובדן גמור לרכב, כפי שנהוג בפרקטיקה היום על-פי תקנות הפיקוח על עסקי ביטוח (תנאי חוזה לביטוח רכב פרטי).

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעות החוק, בכפוף לתיאום עם משרדי האוצר, התחבורה והמשפטים.

יצחק כהן: אדוני, אני הבנתי שזה מקובל על חבר הכנסת המציע.

ראובן ריבלין: תשאל אותו.

יצחק כהן: אמנון?

ראובן ריבלין: אני אשאל אותו.

ראובן ריבלין: אדוני יביע את עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה לסגן שר האוצר, השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן, האם אדוני מסכים להתניית הממשלה?

אמנון כהן: שמה?

ראובן ריבלין: אתה לא שמעת?

ראובן ריבלין: חשבתי שהשר משיב לך.

ראובן ריבלין: אדוני יסביר לו.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק של כבודו בכפוף לתיאום עם משרדי האוצר, התחבורה והמשפטים.

אמנון כהן: ודאי.

ראובן ריבלין: אדוני מתחייב לתאם עם שלושת המשרדים.

אמנון כהן: כן, כן.

ראובן ריבלין: בדרך כלל לוקח ארבע קדנציות לתאם עם משרד אחד.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר שבתוך 12 קדנציות תתאם עם כל המשרדים.

אמנון כהן: בכישוריו של סגן שר האוצר – – –

ראובן ריבלין: אתה אומר שאתה סומך על עצמך ועל הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אין מתנגדים, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור לתקן או לשקם כלי רכב שנגרם לו נזק של 50% לפחות) – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור לתקן או לשקם כלי רכב שנגרם לו נזק של 50% לפחות), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בו נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 38, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע כי הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור לתקן או לשקם כלי רכב שנגרם לו נזק של 50% לפחות), התש"ע–2010, עברה בקריאה טרומית ותעבור לו על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: יישר כוח.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, המשנה לראש הממשלה, סגן ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, השבוע הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר אריה לובה אליאב, והוא בן 89.

ראובן ריבלין: אבקש מהחברים לעמוד.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: לובה היה מגדולי החולמים, ועוד יותר מכך – מגדולי המגשימים.

ראובן ריבלין: הוא הטביע את חותמו על ההוויה הישראלית בשורה של תחומים ייחודיים, והיה מאבני היסוד של הציונות בת זמננו.

ראובן ריבלין: לובה שירת ב"הגנה" ובצבא הבריטי.

ראובן ריבלין: את עיקר מרצו הקדיש לפעילות למען קליטת עלייה והתיישבות בנגב.

ראובן ריבלין: בשנות ה-50 היה ממקימי ההתיישבות בחבל לכיש.

ראובן ריבלין: הוא פיקד על הצלת יהודי פורט-סעיד, עמד בראש צוות ההקמה של העיר ערד, ולפני 23 שנים החל בהקמת כפר-הנוער בניצנה.

ראובן ריבלין: לובה ראה בעיסוק הציבורי שליחות אמיתית.

ראובן ריבלין: בשנות ה-50 וה-60 הוא שימש מזכיר ראשון, יחד עם רעייתו, בשגרירות ישראל במוסקבה, ולאחר מכן נבחר לכנסת: מן הכנסת השישית בשנת 1965, הוא כיהן במשך כמעט ארבע קדנציות, ושב לכנסת ה-12 בשנת 1988.

ראובן ריבלין: הוא שימש סגן שר המסחר והתעשייה וסגן השר לקליטת העלייה.

ראובן ריבלין: למרות חילוקי הדעות העמוקים ששררו בינינו, עבורי לובה אליאב הוא מופת לאדם הדבק באמונותיו ובעקרונותיו, לאיש אשר נכון באמת ובתמים לשלם מחירים כבדים, אישיים ופוליטיים, כדי שלא לסטות כמלוא הנימה מעמדותיו.

ראובן ריבלין: הוא ייזכר בדברי ימי ישראל המתחדשת כציוני דגול ואיש אמת.

ראובן ריבלין: אנחנו מוסרים את תנחומינו לרעייתו, לבתו ולבנו, ומקווים שרק ינוחמו עם שאר אבלי ציון וירושלים.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אם נתבקש לכך, נקיים ישיבת אבל מיוחדת בתום החודש, ואז יוכלו כמה מהחברים שהכירו אותו והוקירו אותו באופן אישי, וגם ראש הממשלה, לומר דברים לזכרו של האיש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2200/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – פרסום תמונתו של נפגע), של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

ראובן ריבלין: ינמק חבר הכנסת מקלב.

ראובן ריבלין: הנימוק הוא בהנמקה מהמקום, שכן הממשלה מסכימה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי השרים, חברי הכנסת, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש, הצעת חוק זו שלי ושל חבר הכנסת משה גפני, באה להגן על פרטיותו של האדם במיוחד בזמן שהוא נפגע – נפגע בפיגוע, נפגע בתאונת דרכים.

אורי מקלב: הבעת פניו לפעמים יכולה באמת להוסיף לתמונה ואולי לשקף את האירוע, אבל התמונה והבעת פנים, בין שהוא מדמם, בין שבגדיו נקרעו, בין שכל גופו פצוע, בין שהבעת פניו מביעה הלם או פחד – הדבר הזה נשאר חרוט גם אצלו וגם אצל בני משפחתו.

אורי מקלב: לאחר מכן תמונה זו מתפרסמת ומתנוססת בעיתונים ובירחונים לתקופות ארוכות.

אורי מקלב: דבר זה גם פוגע בו – חוץ מהסבל הגופני, גם סבל נפשי, גם אולי אפילו קצת מאט את הריפוי שלו.

אורי מקלב: אנחנו מבינים וכולנו יודעים שיש עניין של חופש, ובאמת חשוב מאוד – לפעמים תמונות כאלה אולי אפילו גם מועילות להסברה.

אורי מקלב: אבל זה לא יכול להיות על חשבון האדם הפרטי והאסוציאציות שהוא היה שם, כשהוא פגוע, ובכל ההבעות וגם בצורת הגוף שלו ובצורת התמונה – שאנחנו מרשים לעצמנו לפרסם את זה בכל מצב שהוא.

אורי מקלב: חוק זה בא למנוע את זה ולהגביל את פרסום תמונתו של אדם במצבים כאלה.

אורי מקלב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ישיב שר המשפטים; יעלה ויבוא ויביע את עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: אם הממשלה מסכימה ולא יהיו מתנגדים מבין חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה מייד.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א–1981, ולקבוע כי פרסום תמונתו של אדם שנהרג או נפצע ממקום אירוע הפגיעה, בזמן הפגיעה או סמוך לאחריה, ללא אישור בכתב ממנו או מבן משפחתו מדרגת קרבה ראשונה, מהווה פגיעה בפרטיות.

יעקב נאמן: מטרתה של הצעת החוק היא להתמודד עם פרסום בתקשורת של תמונות מזירות אירוע של נפגעים המצויים במצב פיזי ונפשי קשה, פרסום הפוגע בצנעת הפרט של הנפגע ובבני משפחתו.

יעקב נאמן: אנו סבורים כי אף שבכל הנוגע לפרסום תמונתו של אדם שנפצע הרי ככלל הדין הקיים מסדיר את המוצע בהצעת החוק, ראוי לבחון את הדרך הראויה להגן מפני פגיעה הכרוכה בפרסום תמונתו של אדם שנהרג בנסיבות שתוארו, בשים לב גם לפגיעה האפשרית בחופש העיתונות ובחופש הביטוי.

יעקב נאמן: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק, וזאת בתנאי שהנוסח בכל שלבי החקיקה יתואם עמה.

יעקב נאמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת מקלב מסכים להודעתה של הממשלה, כפי שבאה לידי ביטוי בדבריו של שר המשפטים?

אורי מקלב: כן.

ראובן ריבלין: ובכן, יש הסכמה של הממשלה ואין מתנגד מחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – פרסום תמונתו של נפגע)?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – פרסום תמונתו של נפגע), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 35 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – פרסום תמונתו של נפגע), שיצאה מתחת ידיהם של חבר הכנסת מקלב וחבר הכנסת גפני, עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט, על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אחרי קריאה שלישית אני אאפשר לך להודות.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2264/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חנייה בתמרור המתיר חנייה לנכים).

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוץ מטלון יגיש את ההצעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מטלון.

ראובן ריבלין: זו הנמקה מהמקום, כן?

ראובן ריבלין: אז אדוני ילך – אלא אם הוא רוצה לבמה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חנייה בתמרור המתיר חנייה לנכים) מתייחסת לתופעה חדשה ומקוממת הנפוצה לאחרונה ברשויות מקומיות בישראל.

 משה (מוץ) מטלון: הרשויות המקומיות מציבות תמרור המגביל את הקצאתו של מקום החנייה לנכה לשעות מסוימות בלבד.

 משה (מוץ) מטלון: השעות הן בדרך כלל שעות עבודה מקובלות, ולאחר השעות האלה מקום החנייה שהוקצה לנכה מותר לכל רכב, גם למי שאינו נכה.

 משה (מוץ) מטלון: כנראה זו תוצאה ממצוקת חנייה, אבל הנושא עצמו כאוב מאחר שכך מוקטן באופן אוטומטי מקום החנייה לנכים.

 משה (מוץ) מטלון: רוב המקומות האלה הם מקומות שבלילות או בערבים הם מקומות בילוי, וזה מונע מאנשים עם מוגבלויות ובעלי תו חנייה כדין לחנות במקומות חנייה, כי אין מקומות חנייה לנכים.

 משה (מוץ) מטלון: לאור זאת, אני מבקש להגיש את הצעת החוק שתאסור את הגבלת שעות החנייה במקומות ציבוריים ומניעת נכים בעלי תו חנייה, שבסופו של יום נשארים נכים גם לאחר שעות העבודה, לצערנו, הם לא קמים מכיסאות הגלגלים שלהם, לצערנו – למנוע מהרשויות לקיים את התופעה החד-צדדית והחמורה הזאת.

 משה (מוץ) מטלון: הנושא הזה קיבל לאחרונה כיסוי תקשורתי מאוד רחב, על-ידי השדר גבי גזית, דבר שבהחלט יקדם גם ברמה הציבורית את הנושא הזה.

 משה (מוץ) מטלון: אני אודה לחברי הכנסת אם יתמכו בהצעת החוק.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מוץ מטלון, שבאמת גם מייצג את האוכלוסייה בצורה מעוררת כבוד.

ראובן ריבלין: כבוד שר התחבורה יעלה וישיב ויפרט את עמדת הממשלה, ואם הוא מסכים לחוק, ואם לא יהיו התנגדויות, נצביע מייד.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בחוק חשוב, חוק שהגיש חבר הכנסת מטלון, חוק שנועד לתכלית חשובה – להסיר מגבלה על שעות חנייה שקיימת היום בתמרורים במקומות ששמורים לנכים.

ישראל כץ: מדובר כאן בהורדת ההגבלה על שעות חנייה של רכב נכה במקומות חנייה לנכים.

ישראל כץ: איסור ההגבלה של שעות החנייה יאפשר לרכבים של נכים, יאפשר לציבור הנכים המחזיקים ברשיון נהיגה, ובאישור, להחנות את רכבם במקום המיועד לחניית רכב נכה ללא כל מגבלת זמן.

ישראל כץ: מטרת הצעת החוק להיטיב עם אוכלוסיית הנכים במציאת מקום חנייה קרוב לאתרי הבילוי והמסחר ללא הגבלת זמן.

ישראל כץ: עמדת הממשלה היא לתמוך בהצעת החוק.

ישראל כץ: אני חייב לציין שכששוחחתי עם חבר הכנסת מטלון עוד קודם לדיון בוועדת השרים, נדברנו לקיים תיאום לגבי מקומות מסוימים, שבהם אכן יש להסיר את המגבלה הזאת.

ישראל כץ: יש מקומות שלא יהיה צורך להסיר, שהם קשורים יותר לשעות העבודה, ויש אותם מקומות שגם נכים, כמו כל האוכלוסייה, רוצים להגיע אליהם, וכדי שיתאפשר להם לחנות, כמו במקומות הבילוי ומקומות המסחר, יהיה צורך אכן להסיר את אותה מגבלה.

ישראל כץ: כך שבתיאום הזה בהחלט הממשלה תומכת בקידום הצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מטלון, האם אתה מסכים להתניות השר?

 משה (מוץ) מטלון: מסכים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אני מאפשר לשר להגיע למקומו.

ראובן ריבלין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חנייה בתמרור המתיר חנייה לנכים), התש"ע–2010, קריאה טרומית – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חנייה בתמרור המתיר חנייה לנכים), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חנייה בתמרור המתיר חנייה לנכים), של חבר הכנסת מוץ מטלון, עברה בקריאה טרומית ותעבור לו על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2018/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לחלק הבא בהצעות החוק הפרטיות, שכן כאן כבר אין הנמקות מהמקום.

ראובן ריבלין: הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – סמכויות בית-המשפט הגבוה לצדק), של חבר הכנסת יעקב כץ וקבוצת חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ישיב שר המשפטים.

יעקב כץ: כמה זמן יש לי?

ראובן ריבלין: עשר דקות.

יעקב כץ: תודה.

יעקב כץ: תודה לאדוני היושב-ראש.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, ידידי השרים, חברי חברי הכנסת, עם החלטתה של נשיאת בית-המשפט העליון יחד עם כמה שופטים, אומנם בהתנגדות של השופט אדמונד לוי, כדעת יחיד, על פתיחת כביש 443, הכביש הידוע העולה לירושלים דרך מעלה בית-חורון, במהירות הבזק פה בכנסת החתמתי כמה חברי כנסת שעמדו לרשותי כדי שנוכל להגיש את הצעת החוק הזאת במהירות.

ראובן ריבלין: השר מרידור וחברי היקר חבר הכנסת אורון, אתם מתחת לבמה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב כץ: כיוון שמדובר בנפשות מצאנו לנכון להגיש את החוק, אדוני היושב-ראש, במהירות האפשרית.

יעקב כץ: לכן החתמתי רק כעשרה חברי כנסת.

יעקב כץ: חתומים אתי על הצעת החוק חברי הכנסת מהקואליציה יריב לוין ואברהם מיכאלי, ואליהם הצטרפו אורי אריאל, אורי מקלב, נסים זאב, חיים אמסלם, יצחק וקנין, דוד אזולאי, אורי אורבך, פניה קירשנבאום ודני דנון.

יעקב כץ: כולם רואים שרובם חברי כנסת של הקואליציה.

יעקב כץ: החוק בעצם אומר דבר מאוד אמיתי, הוא נוגע לכולנו, חברי הכנסת, על היכולת שלנו כבית-המחוקקים, כאנשים שנבחרו לבצע את הדברים המוטלים עלינו בעקבות בחירתנו כרשות מחוקקת, ונוגעת ביסוד השפיטה, ואומרת כך: על אף האמור בסעיפים קטנים – בית-המשפט בשבתו כבית-משפט גבוה לצדק לא ייתן צווים בעניינים ביטחוניים הקשורים באופן ישיר לחיי אדם.

יעקב כץ: סוגי הצווים ייקבעו בחוק.

יעקב כץ: ואני פירטתי, והסברנו: "בעניינים ביטחוניים הקשורים באופן ישיר לחיי אדם, לא ייתן בית-המשפט העליון בשבתו כבית-משפט גבוה לצדק צווים לרשויות המדינה, לרשויות מקומיות, לפקידיהן ולגופים או לאנשים אחרים הממלאים תפקידים ציבוריים על-פי דין, לעשות מעשה או להימנע מעשות מעשה במילוי תפקידיהם כדין, ואולם רשאי הוא להצהיר שהמעשה או ההימנעות מעשות מעשה אינם כדין".

יעקב כץ: כתבנו בדברי ההסבר שרשויות מדינה השונות המופקדות על ביטחון המדינה ואזרחיה אינן רק בעלות הידע הגדול ביותר, כבוד היושב-ראש, בעניינים אלו, אלא גם נושאות באחריות הישירה לתוצאות פעולותיהן.

יעקב כץ: ההחלטות של רשויות אלה נובעות מהידע הרב שהצטבר אצלן ומושפעות מהידיעה שבעקבות החלטה לא נכונה – קצינים, חיילים, שוטרים, ראשי ערים וכדומה, כולל שרים, ייתנו את הדין.

יעקב כץ: עקב כך, רשויות אלו ישאפו לביטחון המדינה ואזרחיה ולצמצום סכנות הפגיעה באזרחי המדינה.

יעקב כץ: שופטי בית-המשפט העליון, לעומת זאת, הם בעלי ידע משפטי רב, ואף מרימים את דגל המוסר, אך הם חסרים את הידע המקצועי הנרחב, בעיקר בענייני ביטחון, ובעיקר את שיקול הדעת של הנושאים באחריות הישירה.

יעקב כץ: עקב כך, ייתכן שפסיקת שופטי בית-המשפט הגבוה לצדק תהיה אומנם חוקית ומוסרית, אך תפגע בביטחון המדינה או תגרום לסיכון חיים.

יעקב כץ: עם זאת, לא ייתכן ששופטי בית-המשפט הגבוה לצדק לא יוכלו לחוות דעתם גם בנושאים אלו.

ראובן ריבלין: אם בית-המשפט יקבע שנוכחותו של חבר כנסת מסוים בחומש היא פגיעה בביטחון המדינה, או שצה"ל יאמר שמציאותם של אזרחים ישראלים בחומש מהווה סכנה לביטחון המדינה, ובית-המשפט הגבוה לצדק יבוא ויאמר: אנחנו חושבים שהצבא טועה – אתה צריך להבין שהחוק שאתה מוציא פה, שמתייחס לחוק השפיטה, לא יחול כאשר מדובר בפגיעה בזכויות האזרח.

ראובן ריבלין: רבותי, פה צריך לעשות את חוק-יסוד: החקיקה, קודם כול, שבו ייקבעו התחומים.

ראובן ריבלין: אתה פה אומר דבר שלאחר מכן אתה עלול לבוא ולומר כאן בבית שבית-המשפט הגבוה לצדק הושיט סעד, בצדק, בעניין שבו הצבא מנצל לרעה את ההשקפה האומרת שהוא מבין בביטחון, והוא ניצל לרעה את הדבר הזה כדי להגביל יהודים מלהסתובב בארץ-ישראל, למשל.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, מדובר פה בדברים שכאשר אתה בא ואומר: הם לא יתערבו משום שהם לא מבינים, אתה יוצר מצב שבו אתה יכול להגביל הרבה אנשים שאני חפץ ביקרם.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתה מונע ממני אפשרות.

ראובן ריבלין: בית-המשפט, אתם צריכים להבין, הוא הקובע על-פי החוק.

יעקב כץ: הבנתי את שאלתו של כבוד היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: צריך שיבוא בית-המשפט וישמע.

יעקב כץ: – – אבל יש לחלק.

יעקב כץ: בכוונה אני לא אמרתי – יכול להיות חבר כנסת בעל דעה מסוימת שיבוא וינסה להתמודד עם כך – – –

ראובן ריבלין: נאמר שצה"ל נושא את שם הביטחון לשווא, למשל.

ראובן ריבלין: חלילה, אבל למשל.

יעקב כץ: אני אמרתי: יכול לומר חבר כנסת על דעתו, אם דעתו הפוליטית היא כזאת או אחרת, כחבר הכנסת, כמחוקק – –

ראובן ריבלין: לא, לא, אזרח.

ראובן ריבלין: אזרח, לא חבר כנסת.

יעקב כץ: – – אמרתי: או אזרח, כמי שנשלח, ולהתמודד עם השאלות.

יעקב כץ: עדיין צה"ל – מערכת הביטחון היא מקבלת ההכרעות והיא זו שתהיה האחרונה שתקבע את האמת, את האמת שלפחות לדעתה כך הדברים צריכים להיעשות.

יעקב כץ: אם אני אחליט מחר להתמודד עם זה, דעתי יכולה להישמע באופן פוליטי, באופן אזרחי.

יעקב כץ: זה לא בהכרח האמת.

ראובן ריבלין: בית-המשפט הגבוה לצדק מגיש סעד לאזרח שטוען שהשלטון מנצל את סמכותו לרעה.

ראובן ריבלין: לא תמיד זה הולך לצד אחד.

ראובן ריבלין: לפעמים זה יכול ללכת – לפעמים – גם לצד אחר.

יעקב כץ: על זה אני כתבתי, ואם ירשה לי כבודו – –

ראובן ריבלין: אתן לך את כל הדקות.

יעקב כץ: – – אני רק רוצה להוסיף ולומר בדברי ההסבר – ואני אומר דברים לא קלים, בנושאים שקשורים לאחריות של הכוח שיש לבית-המשפט העליון, בשונה, כבוד היושב-ראש, מהכוח שיש לאזרח הקטן, או למי שמתמודד מול צבא ענק, כי יש לבית-המשפט העליון כוח החלטתי, שיפוטי ומעשי בעניינים רבים שלנו, האזרחים, אפילו אם אנחנו חברי כנסת, אין לנו.

יעקב כץ: אני רק רוצה לקרוא כמה דברים שכתבתי, ברשותו, ואני אומר את הדברים יותר בהרחבה: שופטים ושוטרים תיתן לך בכל שעריך אשר ה' אלוקיך נותן לך לשבטיך ושפטו את העם משפט צדק.

יעקב כץ: צדק צדק תרדוף למען תחיה וירשת את הארץ אשר ה' אלוקיך נותן לך.

דן מרידור: את זה לא אתה כתבת.

יעקב כץ: אני מצטט.

יעקב כץ: ידעתי שאתה יודע שזה מצוטט, וכל בר-בי-רב שלמד בבית-ספר יודע שהדברים הם מצוטטים.

יעקב כץ: ערך המשפט הוא ערך עליון בתורת ישראל.

יעקב כץ: חז"ל הזהירו אותנו מאוד עד כמה חשובה הנהגתם של דיינים בישראל: תניא רבי יוסי בן אלישע אומר – זה גמרא – "אם ראית דור שצרות רבות באות עליו, צאו ובדקו בדייני ישראל".

יעקב כץ: עד כדי כך הקפידו על הנושא של הבדיקה בדייני ישראל, "שכל פורענות", השר מרידור, "שבאה לעולם, לא באה אלא בשביל דייני ישראל".

יעקב כץ: ועל זה אנו מתפללים: "השיבה שופטינו כבראשונה ויועצינו כבתחילה והסר ממנו יגון ואנחה" – שופטים שהמשפט העברי יהיה נר לרגליהם, כך גם חפץ שר המשפטים הנוכחי.

יעקב כץ: במדינת ישראל אנו עדים לתהליך התהוות משפט הצדק, ולדאבוננו, דרך ארוכה לפנינו.

יעקב כץ: בית-המשפט העליון, בשבתו כבית-הדין הגבוה לצדק, נועד להיות המשענת האנושית האחרונה – ופה אני חוזר על דברים שכבודו אמר – לאזרח, ולהגן על זכויותיו, בעיקר על זכותו לחיות – על זכותו של האזרח לחיות.

יעקב כץ: לצערנו – אני אומר פה את דעתי – הורגלנו בשנים האחרונות לכך שבית-המשפט העליון הפך להיות שרביט הזהב של חבורות אנרכיסטים ושמאל קיצוני המשבשים את חיינו וריבונותו.

יעקב כץ: אני אומר את דעתי.

ראובן ריבלין: ביקורת – – –

יעקב כץ: ביקורת לגיטימית.

ראובן ריבלין: אני לא אומר לך שמה שאמרת – אתה חייב לחזור בך.

ראובן ריבלין: אני רק מציע לשקול.

ראובן ריבלין: אני הייתי כועס מאוד, חבר הכנסת כץ, אם בית-המשפט היה אומר דברים דומים על הכנסת.

ראובן ריבלין: כועס מאוד, משום שכאן יש איזו חריגה נוראית מסמכות הרשויות, כל אחת לעסוק בתחומה.

ראובן ריבלין: הרי כתוב: המלך המשפט – באין מליץ יושר מול מגיד פשע – המלך המשפט, כלומר אנחנו – יש דברים שאנחנו יכולים לבקר – – –

יעקב כץ: אני רוצה לומר את דעתי.

ראובן ריבלין: מותר לך.

ראובן ריבלין: רק הערתי.

זאב בנימין בגין: – – –

יעקב כץ: לא, אני לא חוזר בי מהדברים, אני רוצה להמשיך.

ראובן ריבלין: רבותי, אין פה אמירה שהיא לא פרלמנטרית.

ראובן ריבלין: זה על אחריותו.

ראובן ריבלין: הוא אומר – זאת דעתו.

ראובן ריבלין: אני רק מציע שנכבד, הרשויות, אחת את השנייה.

ראובן ריבלין: אני דורש מאוד מבית-המשפט העליון לכבד את הרשות המחוקקת, נציגתו הבלעדית של הריבון, שהוא הציבור.

ראובן ריבלין: עם זה, בהחלט יכולים לפרש, יכולים לומר, יכולים לחשוב.

ראובן ריבלין: אנחנו בכנסת, כשמחוקקים חוקים, כאן השאלה, האם יכול בית-המשפט על-פי השקפת עולם שונה, לשנות את מחשבת רוב חברי הכנסת, כאשר הם מחוקקים?

ראובן ריבלין: זאת שאלה רצינית, שצריכה להיות נדונה בהקדם האפשרי, אם לא תהיה לנו חוקה בחוק-יסוד: החקיקה, אבל כמובן, מותר לך, ואתה יכול להמשיך.

יעקב כץ: תודה.

יעקב כץ: כדאי לכם לשמוע, כי הדברים עוד יהיו יותר קשים.

יעקב כץ: התרגלנו לכך שבית-המשפט העליון משמש זרוע ארוכה וקרש הצלה לגופים קיקיוניים הנאבקים בדמותה היהודית והחופשית של מדינת ישראל וביטחונה.

יעקב כץ: רבים סבורים כי לשופטי בג"ץ, המשבטים איש את רעהו זה שנים, ונטייתם הפוליטית ידועה, לצערי הרב – להחזיר את מדינת ישראל לגבולות 67' בכל מחיר, גם במחיר החלשתה עד כדי סכנה לקיומה.

יעקב כץ: ולענייננו שלנו, יש דוגמאות רבות לכך שבית-המשפט העליון בשנים האחרונות בשבתו כבג"ץ מנע מכוחות הביטחון להגן על המדינה והביא בהחלטותיו לתוצאות קשות לחיילינו ולאזרחינו.

יעקב כץ: די אם נזכיר את הטבח האכזרי מלפני שש שנים שבוצע על-ידי מחבלים, ערבים, בטלי חטואל, השם ייקום דמה, שהיתה בחודש התשיעי להריונה, ובארבע בנותיה, השם ייקום דמן.

יעקב כץ: הטבח נעשה בחסות מבנים – אני מזכיר את זה לרמטכ"ל לשעבר, בוגי יעלון – בפאתי ח'אן-יונס, אשר בג"ץ סירב להתיר לצה"ל להרוס אותם למרות היותם איום ביטחוני – בג"ץ 4372/04, צאבר מחמד אבו דאייר ואחרים נגד מפקד כוחות צה"ל ברצועת-עזה.

יעקב כץ: הרמטכ"ל דאז, משה בוגי יעלון, אמר במקום הרצח: יש פה בפרוזדור כיסופים בתים קרובים לציר, שאנחנו מטעמי ביטחון שקלנו וגם רצינו להזיז אותם ולפצות את התושבים, אולם הדבר לא אושר לנו במערכת המשפטית.

יעקב כץ: מה קרה אחרי זה כולנו יודעים.

יעקב כץ: חוק זה שאנו מציעים היום, חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אברהם מיכאלי ואנוכי עם קבוצת חברי כנסת נוספת מכמה וכמה סיעות, נועד לבצר את מעמדה של הרשות השופטת כערכאה החשובה ביותר, שתייצג את המרחב המוסרי והערכי של העם היהודי ותימנע מלפגוע בביטחון המדינה ואזרחיה ובזכותם הבסיסית לחיות.

יעקב כץ: אנו, חברי הכנסת החתומים על חוק זה, מציעים בזה שבית-המשפט הגבוה לצדק לא יוכל לתת צווים בעניינים ביטחוניים, הנוגעים באופן מובהק בחיי אדם, אך יוכל גם יוכל לחוות את דעתו בנדון ולהמליץ את המלצותיו לדרג המדיני.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, לא ייתכן שבג"ץ יקבע בעניינים שהוא איננו אמון עליהם, אינו בקי בהם ואינו נושא באחריות לכשליו, כגון נושאים ביטחוניים.

יעקב כץ: לחברי כנסת רבים, כמו לחלקים רבים בעם הזה, בטן מלאה על בית-המשפט העליון, שחורג עוד ועוד מסמכותו, ומרחיק עצמו מן העם ומן המוסר והערכים היהודיים.

יעקב כץ: אני מבקש לאמץ את דבריו של השופט בדימוס חשין, שאמר לפני כמה חודשים בוועדת החינוך של הכנסת, שמסביבנו נראות תופעות – הוא כמובן לא התכוון לעצמו, אבל הוא אמר את הדברים – הולכות וגוברות של מיעוט השולט ברוב.

יעקב כץ: סבורני שזהו ניסוח מדויק של הבעייתיות שעולה מהתנהלותו של בית-המשפט העליון; אין ספק שמיעוט קטן ושולי, שבכנסת ישראל יש לו נציגות של 2% אולי בלבד, ישתלט על בג"ץ ועל מהות חיינו.

יעקב כץ: בית-המשפט העליון הינו גוף מכובד, שהעם נותן לו כוח לשפוט אותו, אולם בשנים האחרונות, כבוד היושב-ראש, מורגשת בבית-המשפט העליון אגרסיביות וכמעט דיקטטורה שיפוטית, המכונה "אקטיביזם שיפוטי", שהגיעה לשיא בימי שלטונו של השופט אהרן ברק וממשיכה בימי שלטונה של השופטת דורית בייניש.

יעקב כץ: מובלטת תכונה של שליחת זרועות על-ידי השופטת גם אל בית-המחוקקים עצמו – הרשות המחוקקת, כנסת ישראל.

יעקב כץ: כנגד אקטיביזם חוקתי דרוש אקטיביזם חקיקתי, כבוד היושב-ראש.

יעקב כץ: אקטיביזם חקיקתי, כבוד השר בגין.

יעקב כץ: אני קראתי כמה וכמה פעמים לכבוד השופטת בייניש להסיר את ידה מענייניה הביטחוניים של מדינת ישראל.

יעקב כץ: אמרתי שעליה להתנצל בפני צה"ל על אשר כפתה עליהם להתיר תנועת ערביי יו"ש על כביש 443, ולהכריז מייד שהיא חוזרת בה מהתערבותה בעניינים שהיא איננה נושאת באחריות לכישלונותיה בהם.

יעקב כץ: אנו, הפוליטיקאים, נושאים באחריות לטעויות שאנו עושים; אנו עומדים לבחירה מחדש כל זמן סביר, וכאשר העם סבור כי טעינו הוא שולח אותנו הביתה.

יעקב כץ: אבל לא כך בבית-המשפט העליון.

יעקב כץ: כל מומחי הביטחון של מדינת ישראל אומרים שיש סכנה בפתיחת כביש 443 לערביי יו"ש, אבל שופטי בית-המשפט העליון החליטו להתעלם מדעתם.

יעקב כץ: לכבוד יוזכר כאן כבוד השופט אדמונד לוי, שבדעת מיעוט התנגד להיעתרות לקבוצה הקיקיונית, שאינה חשודה באהבת ישראל, אשר ביקשה לפתוח את הכביש לערביי יו"ש.

יעקב כץ: הוא הסביר שאין הבג"ץ יכול להתערב בביטחון הנוסעים בכביש 443 – –

ראובן ריבלין: אתה מתחיל לחזור על עצמך, ולצערי הרב, נתתי לך שלוש דקות נוספות, אז אני מבקש לסיים.

יעקב כץ: אני מייד מסיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

יעקב כץ: – – אם צה"ל והשב"כ אומרים ומוכיחים שהחלטה כזאת עלולה להביא לשפך דם.

יעקב כץ: אני אולי בעקבות הבקשה של היושב-ראש אלך לקראת הסוף.

יעקב כץ: כמה מלים לידידי, כבוד השופט יעקב נאמן.

יעקב כץ: כבוד העורך-דין יעקב נאמן, השר יעקב נאמן.

ראובן ריבלין: שר המשפטים.

ראובן ריבלין: הוא שר המשפטים.

יעקב כץ: לא נעים לומר זאת, ידידי יעקב, השר יעקב נאמן.

יעקב כץ: קשה לנו, הציבור הלאומי, דתי וחילוני כאחד, להבין – משום שההצעה הזאת הובאה לוועדת שרים לענייני חקיקה והיו רבים רבים שרצו שתעבור, רבים שרצו שלפחות תידחה עד שידונו בדבר – את התנהלותו המנותקת המתמשכת של שר המשפטים יעקב נאמן, שעושה כל שביכולתו כדי לשמר את המצב הקיים.

יעקב כץ: קשה לי גם לרדת לסוף דעתו ולהבין את חבירתו לשופטי בית-המשפט העליון בסיכולו של חוק זה, שרובה של הכנסת חפץ בו מאוד.

יעקב כץ: באמת ותמים לא ברור לי בשם איזה הדרכה תורנית, מוסר וערך מתבצעת התנהלותו של כבוד שר המשפטים.

יעקב כץ: אף שהפעם הזאת – ובזה אני מסיים – כופה שר המשפטים את דעתו הבלתי-מובנת, כאמור, על חברי הכנסת, שחלקם אף חתמו על החוק, אין כל ספק שחוק זה ייכנס במהרה לספר החוקים של מדינת ישראל, שכן הוא משקף את רצונו של רוב הציבור בישראל, שמבקש להיגאל מייסורי האיום הביטחוני שמהווה עבורו בית-המשפט הגבוה לצדק.

יעקב כץ: את החוק אנחנו נגיש שנית כשיתאפשר לנו.

יעקב כץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כמובן שהכנסת תביע את דעתה אם אכן היא תומכת או לא בחוק כפי שהוא הוצג כאן.

ראובן ריבלין: כבוד שר המשפטים ישיב על הצעת החוק ויביע את עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: אני ניסיתי רק להסביר שאנחנו מחויבים בכבוד של כל רשות כלפי הרשות האחרת, בין שלוש הרשויות.

ראובן ריבלין: אני חושב, נדמה לי, שהדברים קצת חרגו מעוצמת הוויכוח האמיתי, משום שבית-משפט גבוה לצדק תפקידו לשמור על האזרח, ופעמים רבות יכול השלטון לבוא ולעשות שימוש לרעה במידע, בידע או באחריות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, כבוד השר.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפנינו מבקשת להגביל סמכותו של בית-המשפט העליון בשבתו כבית-משפט גבוה לצדק ליתן סעד, זולת סעד הצהרתי, "בעניינים ביטחוניים הקשורים באופן ישיר לחיי אדם", וזאת גם כאשר מדובר במעשה של רשות מינהלית אשר פעלה שלא כדין.

יעקב נאמן: כידוע, בית-המשפט העליון בשבתו כבית-משפט גבוה לצדק מפעיל ביקורתו השיפוטית כדי להבטיח כי במקרה שמובא לפניו לא חרגה הרשות המינהלית מסמכותה, וכי אין בפעולתה כדי לפגוע בזכויות היסוד של האדם.

יעקב נאמן: אולם הצעת החוק מבקשת לחסום פיקוח שיפוטי יעיל על התנהלות הרשות המינהלית, במובנה הרחב, בכל הקשור לעניינים ביטחוניים הקשורים לחיי אדם.

יעקב נאמן: זאת, גם כאשר המעשה המינהלי פוגע פגיעה קשה בזכויות אדם, שלא במידה וללא הצדקה, או כאשר הוא חורג בבירור מההסמכה שבדין.

יעקב נאמן: אנו סבורים כי הגבלה רחבה שכזו של סמכות בית-המשפט עשויה להוביל לפגיעה בשלטון החוק ויש בה משום הפרה של האיזון הראוי בין שלוש רשויות השלטון, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש.

יעקב נאמן: למותר לציין כי בית-המשפט נדרש מאז ימי ראשית המדינה לבחון פעולות שלטוניות גם כשאלה נעשו בידי רשויות ביטחוניות או שהיתה להן השפעה על חיי אדם.

יעקב נאמן: בית-המשפט נוקט זהירות מפני החלפת שיקול הדעת המבצעי בשיקול דעתו שלו, אך אין הוא נמנע מבחינת חוקיות הפעולה המינהלית, כמתחייב מחוק הכנסת, ובדין הוא עושה כן.

יעקב נאמן: הצעת החוק היא הצעה גורפת.

יעקב נאמן: ההצעה בוררת לה נושא אחד, שהיקפו רחב וגבולותיו לא ברורים, ומוציאה אותו מתחום הביקורת השיפוטית אל שטח הפקר שבו הרשות המינהלית תהיה לכאורה חופשייה להפר זכויות אדם ולפעול ללא כל מגבלה אפקטיבית של סמכות.

יעקב נאמן: יתר על כן, הצעת החוק תחול על כל פעולה מינהלית של כל מי שממלא תפקיד ציבורי על-פי דין, בכל נסיבות ובכל הקשר, ובלבד שהעניין הוא ביטחוני ויש קשר ישיר לחיי אדם.

יעקב נאמן: למעשה, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק נוטלת מאזרח שנפגע מפעולת הרשות את הדרך לפנות לבית-המשפט ולהגן על זכויותיו.

יעקב נאמן: אשר על כן הממשלה מתנגדת להצעת החוק ומבקשת להסירה מסדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, עכשיו אתה יכול לנצל חמש דקות נוספות כדי להשיב להתנגדות הממשלה.

יעקב כץ: אני מוותר.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: מזכירת הכנסת, האם היה צלצול?

ראובן ריבלין: היה צלצול.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לשבת רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ לא ביקש להשיב ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: נושא הדיון הוא הצעת חוק-יסוד השפיטה (תיקון – סמכויות בית-המשפט הגבוה לצדק).

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 4 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 55 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – סמכויות בית-המשפט הגבוה לצדק), נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, ארבעה בעד, 55 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק לא עברה בקריאה טרומית והוסרה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/1481/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק תמריצים לסטודנטים בשירות מילואים ממושך.

ראובן ריבלין: ינמק הצעת חוק זו חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני; עשר דקות לרשותך.

ראובן ריבלין: ישיב שר החינוך גדעון סער.

ראובן ריבלין: רגע, השר – – –

גדעון סער: אני פה.

ראובן ריבלין: כי אחרת הייתי מזעיק מייד את השר ארדן להיות נכון להשיב.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש – רגע, זה לא עובד?

ראובן ריבלין: זה עובד.

ראובן ריבלין: עגנון אמר שתמיד יש מדרגה שהיא נחותה יותר מהמדרגה התחתונה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה והשרים, הצעת החוק הזאת היא אולי אחת מהצעות החוק החשובות שנדונות במהלך היום כאן בכנסת.

שלמה מולה: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, מעבר למה שכתוב על הצג – אני הייתי רוצה לשאול בעיקר את חברי הממשלה, למה בכלל התנגדו להצעת החוק.

שלמה מולה: אני ניסיתי למצוא באמת היגיון בעניין, אני לא הצלחתי למצוא, אבל אני מחכה לשר החינוך – שאני מניח שהוא גם מקשיב לי – שייתן לי את הסבריו.

שלמה מולה: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לאו דווקא – לקרוא את מה שכתוב בדברי ההסבר של הצעת החוק: מטרת חוק זה הינה להקל על הסטודנטים המשרתים במילואים במהלך לימודים אקדמיים ולתגמל אותם בנקודות זכות אקדמיות בגין שירות מילואים ממושך.

שלמה מולה: בימים אלה, כאשר תופעת ההשתמטות מצבא-הגנה לישראל מגיעה לשיאים חדשים ואחוז משרתי המילואים הולך וקטן מאי-פעם, מדינת ישראל חייבת למצוא את הדרך לתגמל ולחזק את אותם אלו הנושאים בנטל ומתנדבים לשירות מילואים, משאירים את המשפחה, את מקום העבודה והלימודים, ובאים כדי לשרת את המדינה.

שלמה מולה: כיום, סטודנט אשר משרת במילואים ומשלם במיטב כספו למוסד האקדמי שבו הוא בחר ללמוד – וחשוב שילמד – אינו מקבל פיצוי כספי אמיתי על הפסד הלימודים.

שלמה מולה: הצעת חוק זו מאפשרת לאותו סטודנט המשרת במילואים פרק זמן של יותר מ-21 ימים, אדוני היושב-ראש – אנחנו יודעים שיש היום סטודנטים שמשרתים יותר מ-80 ימי מילואים, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: בעיקר – אני חוזר ואומר: בעיקר אחרי מלחמת לבנון השנייה, הרבה מאוד חיילים שלנו שמשרתים במילואים נקראים לשרת במילואים כדי ללכת גם לעבור הכשרה, ובעצם אפשר לבוא ולהגיד, 80 ימים הם ימים ארוכים מאוד.

שלמה מולה: לכן באנו ואמרנו, במסגרת סל העידוד שאנחנו ניתן לסטודנטים, לאלה שמשרתים במילואים, שלוקחים את הנטל החברתי על גבם, באנו ואמרנו: בואו נתגמל אותם מעט.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, יש מוסדות אקדמיים שמכירים בפעילות חברה ותרבות, במתן שיעורי עזר בשעות הפנאי שלהם כנקודות זכות.

שלמה מולה: ולכן הצעת החוק באה ואומרת: דווקא אותם סטודנטים שמשרתים ימים ממושכים, מעל 21 ימי מילואים, המדינה, המוסדות האקדמיים, יכירו בזה כפעילות חברתית התנדבותית – לעניין זה, שירות מילואים ממושך, זאת אומרת, יוכלו לקבל נקודות זכות בדיוק באותן הגדרות.

שלמה מולה: צריך לציין, אדוני היושב-ראש, שיש מוסדות אקדמיים שעושים את זה בלי הצעת החוק הזאת.

שלמה מולה: כל מה שאנחנו מבקשים זה לעגן את זה בחוק; שכנסת ישראל, ממשלת ישראל, תבוא ותגיד: אנחנו מחבקים את משרתי המילואים, אנחנו מעודדים ואומרים להם תודה על מה שהם עושים.

שלמה מולה: זאת אומרת, אנחנו באים ואומרים: אתה סטודנט שגם לומד, והמדינה לא משתתפת בשכר הלימוד שלך, במקום שאתה תעשה פעילות חברתית התנדבותית, שהיא חשובה – אבל אלה שמשרתים במילואים, מי בעיקר משרת במילואים, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: אלה שביחידות קרביות, אלה שגם שירתו שלוש שנים, והיו גם קצינים – בצנחנים, בגולני, בגבעתי, אלה שהיו במשמר הגבול, ביחידות שדה.

שלמה מולה: לכן אני לא מבין, לא הצלחתי למצוא שום הסבר הגיוני להתנגדות של ועדת השרים לחקיקה.

שלמה מולה: הרי זה גם לא עולה כסף.

שלמה מולה: אילו היתה הצעה תקציבית, הייתי אומר שהממשלה באה ואומרת, תשמעו, לנו יש עוגה, אנחנו צריכים לחלק אותה איכשהו, הייתי מבין.

שלמה מולה: אנחנו באנו ואמרנו, כמו שיש סטודנטים – כמו שאני אומר, סטודנטים שאינם משרתים במילואים מקבלים נקודות זכות.

שלמה מולה: אני מוכן להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אפילו בגילוי נאות – כשאני למדתי משפטים, לפני חמש שנים, הפעילות ההתנדבותית הוכרה לי, קיבלתי ארבע נקודות זכות לתואר.

שלמה מולה: אז מה הבעיה?

שלמה מולה: לא ביקשתי לעשות טובות לאף אחד; אם קיבלתי נקודת זכות, למה לא אותם חיילים שמשרתים מעל 21 יום?

שלמה מולה: אני וחבר הכנסת נחמן שי, שהצענו את הצעת החוק, לא ביקשנו שאלה שמשרתים עשרה ימים, 15 ימים בשנה יקבלו נקודות זכות.

שלמה מולה: לא ביקשנו ולא התערבנו.

שלמה מולה: לא מבקשים להתערב ב"אקדמיזציה".

שלמה מולה: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, כנראה את האמרה הזאת, מה שרואים מכאן לא רואים משם – השר גלעד ארדן הציע הצעת חוק דומה, כמעט זהה להצעת החוק, הייתי שמח לשמוע אפילו מה הוא אומר על הצעת החוק.

שלמה מולה: מה, כשהייתם באופוזיציה זה כן היה נכון וכשאתם בממשלה זה לא נכון?

שלמה מולה: אני לא מבין.

שלמה מולה: אותו דבר גם דני דנון, הגיש הצעת חוק דומה, הייתי רוצה לשמוע – – –

ראובן ריבלין: כשחבר הכנסת ארדן הגיש את ההצעה ואתה היית בקואליציה, תמכת?

שלמה מולה: לא.

שלמה מולה: א.

שלמה מולה: כשהצעת החוק שלו עלתה לא הייתי בכנסת.

שלמה מולה: אני אומר לך שלו הייתי בכנסת בהחלט הייתי תומך, ואין שאלה בכלל.

שלמה מולה: זו שאלה מצפונית שכל אחד צריך לשאול.

יצחק וקנין: – – – אל תגיד את זה.

שלמה מולה: שמע, ידידי איציק, אתה לא רוצה שאני אפתח עכשיו בכלל הצעת החוק הזאת את מי היא משרתת.

שלמה מולה: אתה יודע שלא הייתי רוצה להיכנס לכל הוויכוח הזה – מי משתמט משירות בצבא-הגנה לישראל, מי בכלל לא במילואים.

שלמה מולה: לא רציתי להעלות, אני גם לא רוצה.

שלמה מולה: אל תגרור אותי לכיוון הזה.

שלמה מולה: בואו נדבר – – –

מיכאל בן-ארי: יש לך בדיקה מי לא הגיע למילואים?

מיכאל בן-ארי: יש לך איזו בדיקה כזאת מי לא הגיע למילואים?

שלמה מולה: אדוני, תשמע – – –

מיכאל בן-ארי: באמת, זו פרופגנדה סתם.

מיכאל בן-ארי: סתם הסתה.

מיכאל בן-ארי: מי לא מגיע למילואים?

שלמה מולה: האמת היא, לא הייתי רוצה להתחרות באוטוריקה שלך, מיכאל בן-ארי.

ראובן ריבלין: רטוריקה.

ראובן ריבלין: רטוריקה.

שלמה מולה: רטוריקה, כן, אבל בוא – – –

מיכאל בן-ארי: אתה מדבר על רטוריקה?

מיכאל בן-ארי: – – –

שלמה מולה: אני לא רוצה ללכת לוויכוח על מי נהנה מההשתמטות.

שלמה מולה: לא הייתי רוצה להגיע לזה.

שלמה מולה: אני רוצה – – –

מיכאל בן-ארי: מי נהנה מההשתמטות – אני אספר לך מי.

ראובן ריבלין: לא, חבר הכנסת בן-ארי.

שלמה מולה: אני רוצה שאנחנו נתגמל את אלה שלא משתמטים, את אלה שבאים לשרת, את אלה – – –

מיכאל בן-ארי: אי-אפשר להוריד את האקדמיה לביוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, לא כתוב לי שאתה השר המשיב.

ראובן ריבלין: השר גדעון סער משיב, לא אתה.

מיכאל בן-ארי: זאת לא זכות, זה להוריד את האקדמיה לביוב.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, אז אדוני יביע את דעתו בהצבעה כמובן.

מיכאל בן-ארי: אפשר לתגמל סטודנטים, אבל לא בצורה כזאת.

ראובן ריבלין: יש קריאות ביניים ויש הרצאות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כנראה חבר הכנסת בן-ארי לא שמע.

שלמה מולה: אני אחזור ואני אגיד למי הצעת החוק מיועדת, את מי היא תשרת.

שלמה מולה: היא תשרת את אלה ששומרים עליך ביהודה ושומרון, את אלה שהולכים, נלחמים, הולכים לצבא, אלה שמשרתים במילואים.

שלמה מולה: אותם היא משרתת.

מיכאל בן-ארי: יהודה ושומרון שומרים עליך שלא יעיפו עליך טילים.

מיכאל בן-ארי: תגיד תודה.

מיכאל בן-ארי: מי שומר על מי?

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת – – –

מיכאל בן-ארי: יהודה ושומרון שומרים עליך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה אולי לא הבחנת, אבל זו הרצאה, זאת לא קריאת ביניים – –

מיכאל בן-ארי: אבל הוא הזכיר את שמי.

ראובן ריבלין: – – ואדוני יודע להרצות.

מיכאל בן-ארי: הודעה אישית.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, בוא יום אחד ופעם אחת ולתמיד נגיד – נעזוב את הססמאות, נבוא אל מבחן המציאות, אדוני, נשאל את עצמנו איך אנחנו מעודדים, איך אנחנו משפרים, איך אנחנו נותנים להם אפילו תמיכה מורלית, לאותם חיילים שעוזבים את מקומות העבודה שלהם, עוזבים את מקום הלימודים שלהם.

שלמה מולה: בדרך כלל רוב הסטודנטים שלומדים, הם גם עובדים, זאת אומרת, הם עוזבים מקום עבודה, הם בשליחות ציונית לאומית, אפילו חשובה.

ראובן ריבלין: אתה כבר חוזר על הדברים.

ראובן ריבלין: נתתי לך עוד חמש דקות של חסד.

שלמה מולה: אני אפילו לא מבין מה הוויכוח בכלל, למה צריך להיות ויכוח בעניין זה.

ראובן ריבלין: נשמע, נשמע את סער מייד – –

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע – – –

ראובן ריבלין: – – ואדוני יוכל להשיב לו.

שלמה מולה: אני רוצה לבקש ברגע האחרון מהשר, שר החינוך: תפסיקו להתעסק בססמאות, בואו נעשה ונסייע לסטודנטים שהולכים לימי מילואים מעל 21 ימים, נותנים מזמנם הטוב למען המדינה.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד שר החינוך יעלה וישיב על הצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת מולה, ואם הוא יתנגד, לחבר הכנסת מולה תהיה זכות חמש דקות להשיב, ולאחר מכן נמשיך להתקדם.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק של חבר הכנסת מולה נדחתה בישיבת ועדת השרים, או: הוחלט להתנגד להצעת החוק בישיבת ועדת השרים ב-9 במאי.

גדעון סער: יש להבחין, אדוני היושב-ראש, בין מתן התאמות לסטודנטים שמשרתים במילואים, שהמטרה שלהן היא לסייע לסטודנטים בהשלמת החומר הנלמד, כמו מועד בחינה נוסף, דחיית מועדים, גמישות במועדי רישום וכיוצא בזה, ובין הצעת החוק, שעוסקת בחובת זיכוי סטודנט בנקודות זכות אקדמיות במסגרת קורסים, שהן עניין אקדמי מובהק, שנתון בידי המוסדות להשכלה גבוהה במסגרת החופש האקדמי, שמעוגן בסעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה.

גדעון סער: אני רק אוסיף שלמיטב ידיעתי, למשל, המכללה הבין-תחומית מבצעת את זה, אני יודע שיש עוד לפחות שני מוסדות ששוקלים את זה, אבל ודאי שלחייב את זה או לכפות את זה בחקיקה, זה לא מתאים.

ראובן ריבלין: המועצה להשכלה גבוהה צריכה לאשר את מתן ההטבות מטעם – – –

גדעון סער: שאלה טובה – – –

ראובן ריבלין: אם למשל – – –

גדעון סער: יש פעילויות חברתיות שונות שאני מניח באופן כלשהו שהדבר הזה מגיע, אבל אני לא רוצה להגיד – – –

ראובן ריבלין: שלא יהיה מצב שבו נותנים נקודות זיכוי כדי למשוך סטודנטים בניגוד – – –

גדעון סער: אני לא רוצה להשיב – –

ראובן ריבלין: זה בפן אחר – – –

גדעון סער: – – השאלה של אדוני היתה שאלה ישירה, וכשאני לא יודע תשובה ב"כן" ו"לא" אני לא רוצה להסתכן – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

גדעון סער: – – אבל אני רק אומר, יש מוסד אחד לפחות שנוהג כך, יש עוד שני מוסדות ששוקלים את זה, אין מקום לחיוב בחקיקה של המוסדות לעשות את זה.

גדעון סער: אני רוצה רק להזכיר שבהתאם לחוק שהכנסת הקודמת חוקקה, חוק זכויות הסטודנט – נדמה לי שהוא של חבר הכנסת אלכס מילר – סעיף 19א קובע שמוסד יקבע הוראות בדבר התאמות שיינתנו לסטודנטים המשרתים שירות מילואים לאחר התייעצות עם נציגי אגודות הסטודנטים של המוסד ולפי כללים שקבעה המועצה להשכלה גבוהה.

גדעון סער: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, שהמועצה להשכלה גבוהה, בישיבתה שלפני האחרונה, מלפני שבועות מספר, קיבלה החלטות בנושא הזה – על התאמות לסטודנטים שמשרתים במילואים.

גדעון סער: הן נותנות מענה רחב לכלל הנושאים המחייבים סיוע לסטודנטים המשרתים במילואים במסגרת לימודיהם האקדמיים – שיעורי עזר, מועדי בחינה, קורסים, סיוע במעונות ומלגות, פטור מתשלום עבור חומר לימוד, רכז מילואים, עבודות, תרגילים ועוד.

גדעון סער: ההתאמות הללו נמצאות היום בהליך סופי של אישור כללים מחייבים מכוח אותו סעיף בחוק.

גדעון סער: בנסיבות האלה אני מציע למליאת הכנסת לדחות את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, האם אדוני מבקש להצביע או מבקש להשיב?

ראובן ריבלין: אם מבקש להשיב, יעלה ויבוא ויקבל חמש דקות מלאות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, תראה, אני חושב ששמעתי את הנימוקים של השר גדעון סער, אבל אני מוכרח לומר שלא השתכנעתי.

שלמה מולה: חשבתי שאולי אני אשתכנע – אבל זה בכלל לא בתחום השיפוט האקדמי של המוסדות להשכלה גבוהה.

שלמה מולה: אם המוסדות להשכלה גבוהה, משיקולים שלהם – – –

חיים כץ: אם לא השתכנעת, אז נצביע.

שלמה מולה: רגע, שנייה, רגע, בכל זאת, אולי אני אצליח לשכנע אותך – – –

חיים כץ: – – – לשכנע אותי.

שלמה מולה: אולי אותך אני אצליח לשכנע.

חיים כץ: אותי לא, אני בקואליציה.

שלמה מולה: אני אומר לך, אני ואתה ביקרנו השבוע בבסיסי צה"ל.

שלמה מולה: שמענו מה אמרו עלינו חיילים שמגיעים למילואים, כמה ימים הם נותנים מזמנם – 81 ימים, 61 ימים בשנה.

שלמה מולה: אז אנחנו באים ואומרים, בואו ניטיב עם אותם סטודנטים שגם נותנים ימי מילואים.

שלמה מולה: מה הבעיה?

שלמה מולה: לא ביקשנו הצעה תקציבית, בסך הכול באנו וביקשנו לסייע לאותם חיילים שמגיעים כמילואימניקים.

שלמה מולה: מה רע בזה?

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, זה נשמע מאוד תמוה.

שלמה מולה: זו ממשלה שנותנת לגיטימציה להשתמטות.

שלמה מולה: דווקא היא נותנת לאלה שלא רוצים לשרת בצבא-הגנה לישראל.

שלמה מולה: אותם חיילים שמשרתים לא מעניינים אותה; היא שולחת אותם לקרבי, אבל לא שמה עליהם.

שלמה מולה: אבל כשמדובר בתלמידי ישיבות, אפשר להזרים כספים, אפשר לתת עוד יותר, לשפר עוד יותר.

שלמה מולה: כדי לשמור על הקואליציה, זה אפשרי.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: טוב, אם אתה מבקש להצביע, זו זכותך המלאה, ואכן אני אשמע לבקשתך.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: צלצלנו מספיק.

ראובן ריבלין: הצעת חוק תמריצים לסטודנטים בשירות מילואים ממושך, התשס"ט–2009 – אני מבקש מחברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 51 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק תמריצים לסטודנטים בשירות מילואים ממושך, התשס"ט–2009, נתקבלה.

ראובן ריבלין: כבר לא הספקת, שר הביטחון, אין דבר.

ראובן ריבלין: בעד – 23, בעוד ש-51 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק לא נתקבלה והיא ירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2196/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל והיו כמה ביטולים של הצעות חוק מטעם המציעים, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (הגבלה על הפצתם בחינם של עיתונים בתפוצה ארצית), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: תעלה ותנמק את הצעתה חברת הכנסת מרינה סולודקין.

ראובן ריבלין: לרשותה עשר דקות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי ביקש ממני הודעה אישית, אולם דבריו של מולה לא התכוונו אישית לבן-ארי, אלא הוא דיבר על נושא שבוודאי חבר הכנסת בן-ארי יוכל להשיב לו.

ראובן ריבלין: אין פה דבר שהוא פגיעה אישית, שעליה אני מקפיד קלה כחמורה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על-פי הצעת החוק שלי – הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות – עיתון יומי בתפוצה ארצית לא יכול להיות מופץ בחינם במשך יותר משנה.

מרינה סולודקין: לא במקרה החלטתי להגיש את הצעת החוק הזאת.

מרינה סולודקין: העניין שלי בתחום העיתונות הכתובה ובתקשורת התחיל עוד בימים הראשונים לאחר עלייתי לישראל.

מרינה סולודקין: בשנים הראשונות, במקביל לעבודתי במרכז "מיירוק" באוניברסיטה העברית, ניהלתי טור קבוע בעיתון "נובוסטי נדלי", שזה חדשות השבוע בשפה הרוסית, וגם הייתי פרילנסרית ב"רשת קליטת עלייה" – זה ערוץ רדיו – ופרשנית פוליטית ב-BBC – Russian Service.

מרינה סולודקין: בשנת 1996 פרסמתי את הספר "הקונפליקט הציוויליזציוני – יהודי ברית-המועצות במדינת ישראל בשנות ה-90", ואחד מפרקיו הוקדש לעיתונות בשפה הרוסית במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: הגשתי הצעת חוק זאת משלוש סיבות עיקריות: שמירה על הדמוקרטיה הישראלית שלא יכולה להתקיים ללא מגוון עיתונים בעלי דעות שונות והשקפות עולם שונות.

מרינה סולודקין: חלוקתו בחינם של עיתון יומי בתפוצה ארצית – – –

ראובן ריבלין: סליחה, רק רגע, חברת הכנסת מרינה סולודקין.

ראובן ריבלין: השר המשיב הוא השר אלי ישי ולכן הוא צריך להיות נוכח באולם.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: אדוני ישיב במקומו?

גלעד ארדן: כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, בהחלט, מאה אחוז.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב במקומו, אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוני בר-און: אני חושב שאלה שכותבים בעיתון הזה לא יכולים לענות.

רוני בר-און: אלה שיש להם טור בעיתון לא יכולים לענות.

מרינה סולודקין: חלוקתו בחינם של עיתון יומי בתפוצה ארצית במשך תקופה ממושכת עלולה להביא לפשיטת רגל של העיתונים האחרים המופצים תמורת תשלום.

מרינה סולודקין: כתוצאה מכך יום אחד אנחנו יכולים למצוא את עצמנו עם עיתון אחד או שניים.

מרינה סולודקין: עיתון זה יהיה לפי דעתי "זנמין ז'נבאו" הסיני או "פראבדה" בתקופה של ליאוניד ברז'נייב או עיתון המבטא דעות של חונטה צבאית או כת דתית.

מרינה סולודקין: כמובן, במקרה זה, אנו נוכל להגיד שלום ולהתראות לדמוקרטיה הישראלית וגם למדינת ישראל כמדינה דמוקרטית ויהודית.

מרינה סולודקין: זו דעתי.

מרינה סולודקין: כלכלת ישראל בנויה על עקרונות של שוק חופשי.

מרינה סולודקין: הפצת מוצר בחינם תוך כדי שיווקו האגרסיבי מהווה תחרות לא הוגנת.

מרינה סולודקין: אחרי היעלמותם של המתחרים, מוצר המופץ בחינם מתחיל להימכר תמורת כסף ומחירו עולה במאות אחוזים על המחיר שהיה נקבע בתנאי השוק החופשי.

מרינה סולודקין: המפסיד העיקרי בעתיד הוא הצרכן, במיוחד הצרכן השייך לאוכלוסייה החלשה.

מרינה סולודקין: מה שהוא חסך כביכול מקבלת מוצר בחינם קטן בהרבה ממה שהוא ישלם אחרי שהמוצרים המתחרים ייעלמו מהשוק.

מרינה סולודקין: הסיבה השלישית להגשת הצעת החוק שלי היא השיקול המוסרי.

מרינה סולודקין: עיתון יומי שמופץ בחינם, ממומן על-ידי בעלי הון או על-ידי בעל הון אחד, ובכל רגע נתון בעל הון זה יכול לשנות את דעתו ולהפסיק את תמיכתו הכספית בעיתון, או היורשים שלו יוכלו להחליט שלא לתמוך בעיתון.

מרינה סולודקין: כבר ראינו בשנים האחרונות לא מעט דוגמאות של פרויקטים יפים שמומנו ביד נדיבה על-ידי בעלי הון כאלה או אחרים, במיוחד בעלי הון מחוץ-לארץ, ויום אחד התמיכה נפסקת, והפרויקט מידרדר או נעלם.

מרינה סולודקין: דוגמה בולטת מאוד – מה שקרה ל"בית"ר ירושלים" אחרי ארקדי גאידמק וגומא אגיאר.

מרינה סולודקין: חוץ מזה, אם עיתון, ובעיקר עיתון פרו-ממשלתי, ממומן על-ידי איל הון מחוץ-לארץ, הדבר מזכיר את הפרשות של יחסי הון ושלטון מהשנים האחרונות, דוגמת פרשת טלנסקי-אולמרט, לצערי הרב.

מרינה סולודקין: עכשיו אני עוברת לטענות שהושמעו נגד הצעת החוק.

מרינה סולודקין: טוענים שזוהי הצעת חוק נגד העיתון "ישראל היום", דהיינו שמטרת הצעת החוק היא לפגוע בראש הממשלה, שבו העיתון הזה תומך.

מרינה סולודקין: טענה זו אינה נכונה כלל וכלל.

מרינה סולודקין: קודם כול, העיתון "ישראל היום" הוא עיתון של ימין פרגמטי, ואני קרובה בהשקפותי, כמרכז פרגמטי, לימין פרגמטי.

מרינה סולודקין: חוץ מזה, הפופולריות של ראש הממשלה והתמיכה בו לא תלויים בעיתון זה או אחר, אלא תלויים במדיניותו ובתפקודו כראש הממשלה, וגם בתפקוד השרים האחרים של הקואליציה שלו.

מרינה סולודקין: אדרבה, הפצתו בחינם של עיתון יומי בתפוצה ארצית התומך לכאורה בראש הממשלה מובילה להתנפלויות על ראש הממשלה מצד העיתונים האחרים.

מרינה סולודקין: ההתנפלויות הללו הן לעתים קרובות מכוערות מאוד וקטנוניות מאוד, וחסרות כל פרופורציה.

מרינה סולודקין: הדוגמאות האחרונות – הסיפור המנופח של עוזרת הבית של בני-הזוג נתניהו והסיפור על המיטה הזוגית במטוסו של ראש הממשלה.

מרינה סולודקין: מגעיל ומכוער.

מרינה סולודקין: הטענה השנייה, כאילו אני משרתת אינטרסים של עורכים ומו"לים של עיתונים יומיים גדולים, כגון "ידיעות אחרונות" ו"מעריב" – ברצוני להדגיש שלצערי ולשמחתי אין לי היכרות אישית עם אף אחד מהאנשים המכובדים האלה.

מרינה סולודקין: אדרבה, העיתונים הללו לא ששים במיוחד לפרסם ידיעות על הצעות חוק שלי בנושאים חברתיים, כגון הצעות חוק שנועדות לסייע לעולים, לנשים, לשכבות החלשות, לניצולי השואה ולפליטי השואה.

מרינה סולודקין: כל מי שקורא עיתונים אלה באופן קבוע יכול לאשר זאת, אז אין לי סיבה מיוחדת לדאוג לעיתונים מסוימים.

מרינה סולודקין: נימוק נוסף – הצעת החוק מהווה פגיעה לכאורה בחופש העיסוק.

מרינה סולודקין: זה לא נכון.

מרינה סולודקין: מי שמעוניין להוציא לאור עיתון בישראל יוכל לעשות את זה באופן חופשי גם לאחר אישור הצעת החוק שלי.

מרינה סולודקין: להזכירכם, הצעת החוק מאפשרת הפצה בחינם של עיתון חדש בתפוצה ארצית במשך שנה, כדי שהציבור יוכל להכיר אותו.

מרינה סולודקין: כמו כן היא מאפשרת הפצת עיתון בחינם לפרק זמן בלתי מוגבל למוסדות המדינה ולמוסדות ציבור אחרים.

מרינה סולודקין: נוסף על כך, הצעת החוק שלי מגינה על הזכות לחופש העיסוק של עיתונאים ובעלי מקצועות אחרים העוסקים בתחום העיתונות המודפסת.

מרינה סולודקין: היעלמותם של העיתונים האחרים עקב הפצתו הבלתי-מוגבלת של עיתון בחינם תשאיר את האנשים האלה בלתי מוגנים לגמרי מול מעסיק אחד ויחיד שיוכל להכתיב להם תנאי עבודה ותנאי שכר כפי שהוא יראה לנכון.

מרינה סולודקין: ברור שבתנאים כאלה אזרחים רבים שירצו לעסוק בתחום הזה, לא יוכלו להגשים את חלומם.

מרינה סולודקין: סבורה אני שהצעת החוק שלי היתה יכולה להיות מיותרת אם בעלי עיתונים, מו"לים וארגוני עיתונאים היו מגיעים להסכמות עקרוניות לגבי כללים להפצה בחינם של עיתונים יומיים בתפוצה ארצית.

מרינה סולודקין: לצערי הרב, זה לא קרה.

מרינה סולודקין: אז מכל הסיבות האלה אני קוראת לכם, חברי חברי הכנסת – וזה לא חשוב, מהקואליציה או מהאופוזיציה – כדי להגן על הדמוקרטיה הישראלית שלנו, השברירית מאוד, להצביע בעד החוק.

מרינה סולודקין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר ארדן להשיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, השאלה יכולה להישאל גם אם מי שכותבים עליו בעיתון יכול – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: אה, זה לא.

ראובן ריבלין: זה לא.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, מי שכותבים עליו בעיתון – הוא לא נוגע בדבר.

ראובן ריבלין: רק מי – – – כן.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: – – – היה אומר פעם, החכם בר-און, כל מי שהולך עם חמאה על הראש בשמש בלי כובע – שלא ילך עם חמאה כאשר השמש יוקדת.

רוני בר-און: מה שייכת כל ההרצאה הזאת?

ראובן ריבלין: לא לך אני אומר.

ראובן ריבלין: ההרצאה הזאת, פה מנסים ההון בהון להכות אחד בשני, והכנסת תשמש במה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוני בר-און: מה שייכת כל ההרצאה הזאת?

ראובן ריבלין: כן, כן, כן.

ראובן ריבלין: כולם פה ממש רק בתמימות הגיעו כדי להצביע על החוק.

רוני בר-און: – – – בעיתון הזה.

ראובן ריבלין: כולם מגינים.

ראובן ריבלין: אני חושב שיש שאלה רצינית ביותר בשאלה המקורית, וייתכן שצריך לעשות – גם ביקשתי מהיועץ המשפטי להביא נקודות לכאן ולכאן מבחינה חוקתית ומבחינה ציבורית ומכל הבחינות הנוגעות בדבר לגבי חוק מעין זה.

רוני בר-און: בעניין הזה.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: והשאלה היא גם אם חברי הכנסת יכולים להצביע בעדו.

ראובן ריבלין: כל אחד מנימוקיו הוא.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר ארדן.

רוני בר-און: אני מקווה שבעלי העניין לא יושבים ביציע כמו בהשבעת הממשלה – – –

ראובן ריבלין: כן, זה יכול להיות.

ראובן ריבלין: אני, דרך אגב, חשבתי שלא ראוי שעל-יד נשיא המדינה ונשיא ארצות-הברית ינאם מישהו.

ראובן ריבלין: אני גם כתבתי על כך בעיתון היחידי.

ראובן ריבלין: רבים מכם פחדו.

ראובן ריבלין: אבל יחד עם זה, כמובן, כולם צדיקים פה.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, הצעת החוק – – –

רוני בר-און: – – – מאמר מערכת – אומר מחר על יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: זה היה בתקופה הישנה.

ראובן ריבלין: זה היה בעת הישנה.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: הצעת החוק מבקשת לתקן את פקודת העיתונות באופן שתיקבע בה הוראה האוסרת הוצאה לאור של עיתון בתפוצה ארצית המיועד להפצה לציבור בחינם לתקופה העולה על שנה מיום תחילת הפצתו בחינם.

גלעד ארדן: לעניין זה מפרטת הצעת החוק כי במונח "ציבור" לא נכללים מוסדות המדינה ומוסדות ציבור אחרים.

גלעד ארדן: לפי דברי ההסבר להצעת החוק, הצעת החוק הוגשה מתוך חשש לפגיעה בעיתונות הכתובה, הנוצרת על-ידי הפצת עיתונים בתפוצה ארצית בחינם במשך תקופה ארוכה.

גלעד ארדן: נוסף על כך יש טענה כי תופעה זו עלולה להביא להופעת מונופולים וכי היא פוגעת פגיעה קשה בחופש הביטוי.

גלעד ארדן: הממשלה מתנגדת להצעת חוק זו מהטעמים הבאים: 1.

גלעד ארדן: מבדיקה עם הרשות להגבלים עסקיים עולה כי ההסתברות שהפצתו של עיתון בחינם בתפוצה ארצית תביא לפגיעה קשה בתחרות, כפי שקובעת הצעת החוק, היא נמוכה מאוד, במיוחד לאחר שנה בלבד של הפצה בחינם.

גלעד ארדן: על כן, פרסום של עיתונים בחינם רק תורם לחופש הביטוי, ולא פוגע בו כפי שנטען בדברי ההסבר.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: הצעת החוק פוגעת בחופש הביטוי בכך שהיא מונעת מהבעלים של העיתון ועורכיו ומהכותבים בו להתבטא באמצעותו בדרך שיראו לנכון.

גלעד ארדן: זכותם של ציבור הקוראים לקבל מידע ודעות תיפגע אף היא עקב האיסור המוחלט להפיץ עיתונים בחינם.

גלעד ארדן: למותר לציין כי ההגנה החוקתית על חופש הביטוי היא הגנה רחבה מאוד, הכוללת כל סוג של ביטוי מבחינת התוכן ומבחינת האמצעי.

רוני בר-און: מה השר הצביע בוועדת השרים לענייני חקיקה?

ראובן ריבלין: השר מביא את עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני יוכל להגיש נגדו איזו תביעה לחקור אותו שתי וערב שם.

ראובן ריבלין: לא כאן.

ראובן ריבלין: לא כאן.

רוני בר-און: מה הוא הצביע בוועדת השרים?

ראובן ריבלין: הוא מביע את עמדת הממשלה, יכול להביע גם את עמדתו.

גלעד ארדן: באופן עקרוני, שר הפנים היה צריך להשיב – זו פקודת העיתונות.

רוני בר-און: אנחנו יודעים שכפו עליך, אבל מה הצבעת בוועדת השרים?

גלעד ארדן: אף אחד לא כופה עלי שום דבר.

רוני בר-און: אה.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: כמו כן, הצעת החוק פוגעת בחופש העיסוק של הבעלים של העיתון ועורכיו, מכיוון שמדובר בהגבלת זכותם לממש את העיסוק שבו בחרו כרצונם.

גלעד ארדן: פגיעה נוספת היא בזכות הקניין של הבעלים, שכן כידוע, זכות הקניין משמעותה שאדם יכול לעשות בקנייינו כראות עיניו.

גלעד ארדן: 4.

גלעד ארדן: אומנם יש יסוד סביר להניח כי הפצתו של עיתון בתפוצה גדולה ברחבי הארץ בחינם תפגע בהצלחתם של עיתונים דומים המופצים בתשלום, אולם אין בכך עדיין כדי להצדיק התערבות שלטונית האוסרת הפצתם של עיתונים מסוימים.

גלעד ארדן: תחרות חופשית על הדעות היא שצריכה להכריע בשאלת מידת הצלחתו של עיתון זה או אחר.

גלעד ארדן: נוסף על כך, איסור הפצתו של עיתון בחינם פוגע בצרכן שיצטרך לשלם על מוצר כאשר היה יכול לקבל אותו ללא תשלום.

גלעד ארדן: פרט לסיבות עקרוניות אלה קיימות בעיות פרטניות בהצעת החוק, ואפרט אותן: 1.

גלעד ארדן: ההגדרה של עיתון בפקודת העיתונות רחבה מאוד, כך שהאיסור, למעשה, על-פי הצעת החוק של חברת הכנסת סולודקין, יחול על כל עלון המופץ ברחבי הארץ בחינם.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: יפה שחברי כנסת גם יודעים לשמש – – –

גלעד ארדן: חבל ששר האוצר לשעבר לא הסכים תמיד, כשהיו חוקים שהוא התנגד להם, שהם יתוקנו וישופרו בוועדות.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: שר האוצר העיר לחברי כנסת שמחר הם יקבלו איזשהו מאמר בעיתון.

ראובן ריבלין: כנראה מקומו לא ייפקד.

ראובן ריבלין: זה בעיתון אחר.

ראובן ריבלין: כנראה בעיתון אחר.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: מעבר לכך, מוצע להגביל את הפצתו בחינם של עיתון "בתפוצה ארצית".

ראובן ריבלין: כולם היו בני.

ראובן ריבלין: כולם היו בני.

גלעד ארדן: לפי לשון הביטוי נראה שהכוונה היא להפצתו של עיתון ברחבי הארץ כולה, ואז האיסור יחול גם על דברי פרסום המופצים במספר מצומצם מאוד של עותקים ברחבי המדינה.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: נוסף על כך, אין כל הגדרה למונחים "מוסדות המדינה" ו"מוסדות ציבור", כך שקשה להבין את הרציונל וההשלכות שהחריג מוצע לגביהם.

גלעד ארדן: מכל האמור לעיל – ויש עוד בעיות רבות בהצעת החוק – ברור כי יש להתנגד להצעת חוק זו בשל פגיעתה בעקרונות היסוד של השיטה הדמוקרטית, וכן בשל נוסחה הרחב, שאינו תואם חקיקה ראויה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: עוד יצוין כי נמסר לי – אני לא שמעתי את זה אישית, אבל נמסר לי – שיושבת-ראש מועצת העיתונות, השופטת בדימוס דליה דורנר, הביעה בכלי התקשורת התנגדות להצעת חוק זו, בין היתר מהטעמים שהוזכרו לעיל, ואף זו סיבה נוספת להתנגד, גם אם – כפי שאני אמרתי – אני לא שמעתי אותה באוזני, אך כך נמסר לי.

גלעד ארדן: תודה רבה.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן, אתה רוצה לעמוד בחקירתו של חבר הכנסת בר-און?

ראובן ריבלין: לא נראה לי.

ראובן ריבלין: ובכן כך – חברת הכנסת סולודקין, את מוזמנת להשיב על התנגדות הממשלה.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

מרינה סולודקין: אני ציפיתי – – – היושב-ראש ריבלין, תגיד – – –

ראובן ריבלין: גברתי, אני יכול – אם היית רואה את חברייך, איך הם מדברים – – – בבקשה, רבותי.

ראובן ריבלין: אם יפריע מישהו, אני אשתדל.

ראובן ריבלין: השר ארדן, היא משיבה.

ראובן ריבלין: השר ארדן, היא מנסה לשכנע אותך עכשיו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מרינה סולודקין: קודם כול, אני אומרת לכם שבחוק שלי מדובר על עיתון יומי – אני מדגישה: עיתון יומי בתפוצה ארצית.

מרינה סולודקין: זה חשוב.

מרינה סולודקין: אז בגלל זה כל הדיבור על עלונים או על מקומונים או על שבועונים – הוא לא נכון.

מרינה סולודקין: זה לא החוק הזה.

מרינה סולודקין: דבר שני שאני רוצה לומר לכם, הדמוקרטיה שלנו, של מדינת ישראל, מאוד שברירית, והרבה פעמים המציאות שלנו היא על גבול של כאוס ורפובליקת בננות, ובגלל זה אני עוד פעם ממליצה להצביע בעד החוק.

מרינה סולודקין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי, השר הרצוג ביקש ממני להודיע את ההודעה הבאה: בהתאם לפרק ג' בהגבלות בעניינים אישיים, על-פי סעיף 6, היה לחבר כנסת עניין אישי בדיון או בהצבעה – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: שקט.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע לי.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע לי, אני מקיים את תפקידי.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני מקיים את תפקידי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: אני מקיים את תפקידי עכשיו.

רוני בר-און: 15 שנה בכנסת – – –

ראובן ריבלין: – – בכנסת או בוועדותיה, יודיע על כך מייד לוועדת האתיקה או ליושב-ראש הכנסת, או ליושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מודיע כדלקמן: השר, חבר הכנסת יצחק הרצוג ביקש להודיע על-פי סעיף 6 לכללי האתיקה, כי הוא משתתף בהצבעה כחבר הקואליציה, אף שבעבר ייצג את בעל השליטה בעיתון "ישראל היום".

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עד כאן ההודעה.

יואל חסון: אין הודעה לראש הממשלה?

ראובן ריבלין: האם אתה, יש לך הודעה, חבר הכנסת חסון?

ראובן ריבלין: לך יש הודעה?

רוני בר-און: רק רגע, יש לי הודעה.

רוני בר-און: כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, לך יש הודעה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, יש לך הודעה על קשריך עם איזה עיתון?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא, בבקשה.

ראובן ריבלין: נא להודיע.

קריאה: ראש הממשלה – – – הודעה אישית.

יוחנן פלסנר: ראש ממשלה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אין לך זכות.

רוני בר-און: אני – – –

ראובן ריבלין: לפי איזה סעיף אדוני מודיע, לפי סעיף 6?

רוני בר-און: לפי השאלה שלך.

ראובן ריבלין: אדוני, אם לפי סעיף 6 – האם בעיתון מסוים נותנים לך קרדיטים יותר או – תודיע – – –

רוני בר-און: לא לא לא, לפי השאלה שלך.

רוני בר-און: אל תהיה מנחה הדיון.

ראובן ריבלין: קודם כול, אדוני לא ילמד אותי – – –

רוני בר-און: סליחה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: או, תודה רבה.

רוני בר-און: שאלת אותי – אני עונה.

רוני בר-און: ואני מציע שלא תנחה את הדיון – –

ראובן ריבלין: אני לא אנחה.

ראובן ריבלין: אני לא אנחה.

רוני בר-און: – – אלא רק תנהל אותו, כי להנחיה יש קונוטציות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן.

רוני בר-און: אני מאוד מכבד את ההודעה של שר הרווחה, שנמצא כבר עשר שנים בכנסת ולמרות זה הזכיר את הנגיעה האישית לכאורה, וזה יפה ומפואר.

רוני בר-און: אני מציע שכל אלה שקיבלו תרומות מבעל העיתון שעליו עכשיו אנחנו מצביעים יודיעו את ההודעה האישית הזאת לכנסת גם כן, שאם לא כן הם לא הולכים לפי המכנה שהציג השר הרצוג בהגינותו הרבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מציע גם לכל חברי הכנסת, לא כמנחה הדיון: כל מי שקיבל איזו תמורה, בצורה כספית או בצורה אחרת, יבוא ויודיע אם הוא רוצה – – – חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

קריאות: – – –

קריאה: ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: על מה דיברנו?

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להזכיר, אני לא רוצה לפגוע בעיתונים, אבל כל אדם שאולי קיבל איזו טובת הנאה – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, מה זה – אתה לא פחות מכובד מחבר הכנסת בר און, מה זה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שווה-כסף הוא ככסף לכל דבר, ומכיוון שאני קיבלתי את העיתון על כורחי, הכניסו לי את זה לתוך הבית, גם אם לא רציתי להסתכל, אמרו לי: אדוני, "ישראל היום", רק היום, ולכן אני מבקש שהיועץ המשפטי יחווה את דעתו – מי שקיבל עיתון בחינם, האם מותר לו להצביע?

נסים זאב: או לא להצביע?

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, כך הדבר.

ראובן ריבלין: אני ביקשתי מהיועץ המשפטי לכנסת להביע את דעתו אם בכלל עניין זה יכול לבוא לדיון, לפני חוות דעת ברמה החוקתית, ברמה הציבורית, ברמת התמורה ומה היא תמורה, ואכן, הוא יביא לוועדה – אם החוק יעבור, הוא יביא לוועדה את כל אותם דברים.

ראובן ריבלין: הוא אמר שבשלב זה, שההצעה היא הצעה לסדר-היום, אלא אם כן מתקבלת כהצעת חוק – אם הכנסת דוחה, היא – – –

רוני בר-און: זו הצעת חוק.

ראובן ריבלין: הצעת חוק, אדוני, אני לא רוצה להנחות את הדיון, אבל אדוני, כיושב-ראש ועדת הכנסת, יודע שעד שלא עברה, היא נחשבת כהצעה לסדר-היום; יסלח לי אדוני שאני מעיר לו, אבל מכל מלמדי אני השכלתי, וגם – – –

רוני בר-און: סלחתי לך – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אתה גם מכיר – אל תצטנע במקום שאתה לא צריך.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: אם תעבור ההצעה, מובן שהיועץ המשפטי לכנסת ייתן את דעתו.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 61 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (הגבלה על הפצתו בחינם של עיתון בתפוצה ארצית), התש"ע–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד ההצעה, 61 נגדה, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שההצעה ירדה מעל סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי חבר הכנסת שאמה להחליף אותי ולהתחיל בסדרה של הצעות לסדר-היום שאינן פשוטות היום, ואני מבקש מכולם לשמור על איפוק ועל כבוד הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: המשט לעזה והתגובה הישראלית

כרמל שאמה-הכהן: חברות וחברים, הנושא הראשון היום: המשט לעזה והתגובה הישראלית – הצעות דחופות לסדר-היום מס' 3253, 3254, 3259, 3281, 3282, 3283, 3284, 3289, 3291, 3299, 3300 ו-3309.

כרמל שאמה-הכהן: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מירי רגב מסיעת הליכוד, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: כל המשוחחים, לעשות את זה במקום המתאים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת רגב, כנסת ישראל מחכה לדברייך.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, עשרות סכינים, גרזנים, מוטות ברזל, פטישים, בקבוקי תבערה, שרשראות, מברגים וגם נשק חי, זה מה שהחזיקו פעילי הטרור ושכירי החרב על גבי הספינה הטורקית.

מירי רגב: טרוריסטים שהציגו עצמם כרודפי שלום – הם דיברו שלום ועשו מלחמה.

מירי רגב: חברת הכנסת חנין זועבי, שהשתתפה במשט לעזה, הכחישה בחוצפתה אתמול בתוקף את הטענות כי החיילים שעלו על הסיפון הותקפו על-ידי ההמון בצורה מתוכננת.

מירי רגב: חברת הכנסת זועבי אולי תגיד בקול איך מגדירים בערבית מצב שבו חייל שמשתלשל מחבל ומתנפלים עליו חיות אדם, פראי אדם, אם לא לינץ' מתוכנן.

מירי רגב: רבותי חברי הכנסת, ראינו את הטרוריסטים שהיו על הספינה מכים באכזריות את מיטב הלוחמים של צה"ל.

מירי רגב: ראינו את פעילי הטרור שמאחוריהם עומדים ראשי המדינה בטורקיה, ראשי ה"חמאס", ראאד סלאח וחברת הכנסת חנין זועבי.

מירי רגב: הטרוריסטים על סיפון הספינה המרכזית של המשט נערכו מבעוד מועד להגעת לוחמי הקומנדו הימי עם אמצעי לחימה מגוונים ביותר במטרה ברורה להתעמת עם חיילי צה"ל, תוך הפעלת אלימות קשה.

מירי רגב: התמונות שנחשפו מתעדות את הלינץ' שניסו הטרוריסטים על הספינה לבצע בלוחמי השייטת, שהשתלשלו בחבלים אל הסיפון.

מירי רגב: כל זאת לאחר שמארגני המשט אמרו בכל כלי תקשורת אפשרי שלא יפעילו התנגדות ואנחנו, ברוב חוכמתנו, האמנו להם.

מירי רגב: שלחנו את מיטב לוחמינו ובנינו שהונחו לטפל ברכות וברובה צעצוע.

מירי רגב: בהנחיה זאת נעסוק בנפרד, אך לוחמי השייטת פעלו באומץ, בקור רוח ובאיפוק מול פראי אדם שניסו להרוג אותם.

מירי רגב: צריך להצדיע לאותם לוחמים שלא ביצעו את מה שהם יודעים לבצע.

מירי רגב: אך חברת הכנסת זועבי לא ראתה, לא שמעה ולא ידעה.

מירי רגב: חברת הכנסת זועבי שותפה לפשע כפול: האחד, הצטרפות ושותפות לטרוריסטים, "חמאסניקים", כנגד מדינת ישראל; והשני, פשע מוסרי כלפי מדינת ישראל.

מירי רגב: היא עמדה כאן, על במה זו, לפני למעלה משנה ונשבעה אמונים למדינת ישראל ולחוקיה.

מירי רגב: למדינת ישראל יש הזכות והחובה להגן על אזרחיה.

מירי רגב: טוב עשה ראש הממשלה נתניהו שהחליט לעצור את המשט לעזה, שמטרתו היתה לשבור את המצור הימי על עזה, מצור שנעשה משום שה"חמאס" בעזה ממשיך להתחמש באמצעי לחימה שיופעלו כנגד אזרחינו וממשיך להחזיק בשבי את החייל החטוף גלעד שליט בניגוד לכל החוקים והאמנות הבין-לאומיות.

מירי רגב: לא ראיתי משט של שלום כנגד פעילות ה"חמאס" כלפינו.

מירי רגב: אין מדינה אחת בעולם, גם לא ארצות-הברית שהיא אם הדמוקרטיות, שתאפשר כניסת משט לאזוריה ותאפשר לאזרחים לפעול נגד אושיות המדינה, קיומה וסמליה.

מירי רגב: כל אזרח שלא מקבל מבחינה חוקתית ומהותית את ערכי קיום המדינה, לא יכול להיות אזרח שמקבל זכויות.

מירי רגב: לא כל שכן, הוא לא יכול להיבחר ולייצג אזרחים.

מירי רגב: על מדינת ישראל ישנם איומים ביטחוניים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת רגב, נא לסיים.

מירי רגב: רבותי חברי הכנסת, אני יכולה לקבל מצב שבו אזרחים וכמובן חברי כנסת יביעו את דעתם.

מירי רגב: אין לי כוונה לפגוע בחופש הביטוי, הגם שבמקרה זה אין משבר הומניטרי בעזה.

מירי רגב: אבל במקרה הזה, של ח"כ חנין זועבי, זה לא חופש הביטוי; זו שותפות למעשה טרור, זו הזדהות פומבית עם ארגון ששם לו למטרה לחסל את מדינת ישראל ושותפות להסתה נגד מדינת ישראל.

מירי רגב: דמוקרטיה זה לא הפקרות.

מירי רגב: המשט לעזה היה משט של טרור.

מירי רגב: חברת הכנסת זועבי צריכה להיענש.

מירי רגב: אנחנו לא צריכים סוסים טרויאנים בכנסת.

מירי רגב: לכן, אני מציעה לחברת הכנסת זועבי שתקשיב טוב למלים, ואני מקווה להגיד אותן נכון בערבית: רוחי לע'זה יא ח'אאנה.

מירי רגב: בוגדת, זה מה שהיא.

מירי רגב: אנחנו לא צריכים בוגדים פה, בכנסת ישראל.

מוחמד ברכה: – – –

מירי רגב: בוגדת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה לחברת הכנסת רגב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, אתה עוד מעט עולה לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: כולם ישמעו אותך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: שלוש דקות לרשותך.

כרמל שאמה-הכהן: נא לעמוד בזמנים.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אני אדבר רק עברית.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להבהיר, כדי שלא ישתמעו הדברים לשתי פנים, שאני תומך במצור הנוכחי – שמדינת ישראל הטילה אחרי 2006 ואחרי 2009 על עזה.

נחמן שי: לדעתי, בנסיבות שבהן פועלת ממשלת ה"חמאס" והמשך ההתקבצות של הטרור והמשך הירי לתוך שטח ישראל, שהוא בטפטוף אבל הוא משמעותי; ולבסוף, בעובדה שגלעד שליט מוחזק שם זה למעלה מארבע שנים מבלי שאיש יודע מה גורלו האמיתי, אלה הן נסיבות – – –

חיים כץ: – – –

נחמן שי: אני מחליף לבגד-ים.

מירי רגב: הבוגדת הגיעה.

מירי רגב: סוס טרויאני יש לנו בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש להשתיק את האספסוף.

קריאות: – – –

עפו אגבאריה: אנחנו שילמנו מה הכנסה, אתם לא עושים – – – לאף אחד.

מירי רגב: מה קרה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דנון.

עפו אגבאריה: תגידו את זה במרכז הליכוד, איפה שהפסדתם.

עפו אגבאריה: אתם באים לכאן לנצח.

מירי רגב: תתבייש לך.

עפו אגבאריה: תתביישו לכם.

עפו אגבאריה: אתם מורידים בכלל את הרמה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אגבאריה, אתה מציע הצעה לסדר?

מירי רגב: מה קרה, הספיקה לך הפגישה עם שליט לוב, קדאפי?

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת רגב, את לא סיימת את דברייך?

כרמל שאמה-הכהן: דיברת בעברית, דיברת בערבית, בכל שפה דיברת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

נחמן שי: אולי במקום בגד-ים אני רוצה חגורת הצלה.

נחמן שי: זה גם יכול לסייע.

נחמן שי: מאחר שחברת הכנסת חנין זועבי הגיעה, אני רוצה לומר לה אולי בשפה – – –

דני דנון: אולי יש לה הודעה אישית להודיע לנו.

מירי רגב: היא מתנצלת.

כרמל שאמה-הכהן: חברי לנשיאות, סגן יושב-ראש הכנסת, אנחנו משרתים את מי עכשיו?

כרמל שאמה-הכהן: הם רוצים את זה.

קריאות: לא, אנחנו לא רוצים את זה – – – גזענים – – –

מירי רגב: אתם גזענים, לא אנחנו גזענים.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, תוציא אותה מהמליאה, יש לך הסמכות הזאת, תשתמש בה.

עפו אגבאריה: אין לך שום בעיה – – – גם את זה אתה יכול לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו ממשיכים.

ישראל חסון: שישאל אותה אם היא ביקרה את הפצועים במקרה.

ישראל חסון: היא הרי לא תומכת באלימות, אולי היא ביקרה את הפצועים?

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זועבי ביקשה כרגע הודעה אישית, והיא תגיד אחרי ההצבעה.

נחמן שי: אני רוצה גם לומר לחברת הכנסת זועבי – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אולי שהיא תצא עד שנסיים את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין, חברת הכנסת זועבי ביקשה הודעה אישית לפי סעיף 34(א) לתקנון – –

קריאה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – וכך יהיה.

דני דנון: אולי היא מתפטרת.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה להבהיר, חברת הכנסת זועבי ביקשה הודעה אישית לפי סעיף 34(א) לתקנון.

זבולון אורלב: ההודעה צריכה להיות כתובה, ורק את ההודעה הזאת היא יכולה.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: וכך יהיה.

ישראל חסון: גם אני רוצה הודעה אישית.

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול להגיש בקשה.

דני דנון: אנחנו עוד לא תקפנו אותך, אתה עוד לא היית על האונייה.

דני דנון: אם היית על האונייה היינו תוקפים אותך.

נחמן שי: אה, אוקיי, זה רעיון.

נחמן שי: זה רעיון.

כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לספר לכם – הוא לא היה על האונייה – אני הסתובבתי אתמול ברחוב, במדרכה, עצרה אותי גברת מבוגרת, בת 60-50, לא מבוגרת כל כך, אמרה לי: אתה לא על האונייה?

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי לה, על איזו אונייה את מדברת?

כרמל שאמה-הכהן: היא אומרת לי: אתה לא ארגנת את כל המשט?

כרמל שאמה-הכהן: אז אנשים יכול להיות שיתקפו גם אותך, ותהיה לך הודעה אישית.

חיים כץ: אתה דומה לארדואן?

כרמל שאמה-הכהן: לא יודע, אולי דיברתי על המשט באיזה עניין אחר.

ישראל חסון: אנחנו פה כולנו יושבים וצוחקים, שוכבים שם חיילים פצועים קשה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא צוחקים על זה.

ישראל חסון: אוקיי, אני רוצה לדעת אם היא ביקרה אותם.

מירי רגב: פצועים קשה.

מירי רגב: אתמול הלכתי לבקר אותם – לעשות אלימות שם.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כבר נשאל אותה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת שי.

דני דנון: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, סגן יושב-ראש הכנסת דני דנון, פעם עשירית שאני קורא בשמך בלי לקרוא אותך לסדר אפילו פעם אחת.

מוחמד ברכה: אתה מתגעגע לתפקיד הקודם שלך.

דני דנון: למה הוא לא – על האונייה גם.

דני דנון: ללוב נסעתם יחד, על האונייה אתם לא יחד?

מוחמד ברכה: אתה מתגעגע לתפקיד הקודם שלך.

עפו אגבאריה: זה לא עניין שלך – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אגבאריה.

כרמל שאמה-הכהן: מהפעם הבאה – אני אומר לשני הצדדים – אני מתחיל לקרוא לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

נחמן שי: מתוך הצידוק שאני רואה לפעולת צה"ל, והעובדה שהמשט הזה לא היה צריך להגיע לעזה, ולא משטים אחרים בעתיד, אני רוצה – גם – להודות לחיילי צה"ל שהשתתפו בפעולה הזאת, ועשו בזהירות ובאחריות כמיטב יכולתם כדי שההשתלטות תסתיים בשלום, ולצערי הרב – לצער, אני מאמין, רבים פה – הם נאלצו לפתוח באש, והתוצאה הידועה.

נחמן שי: ההערה השלישית מכוונת אלייך, חברת הכנסת חנין זועבי.

נחמן שי: אני מכבד דמוקרטיה, וכולנו שייכים לפרלמנט, לכנסת של מדינת ישראל.

נחמן שי: לא ייתכן שחברת כנסת תשתתף במסע מן הסוג הזה, שהוא בניגוד לחוק, שיוצא נגד מדינת ישראל, שהיא המדינה שלי לא פחות מהמדינה שלך.

נחמן שי: אני מכבד את דעותייך, את מייצגת אזרחים במדינת ישראל שבחרו בך לכנסת, וזה יפה, אבל לא יכול להיות שאת תעמדי על הסיפון של הספינה הזאת, שמאתגרת את מדינת ישראל, ושעל-פי החוק הבין-לאומי לא היתה צריכה להגיע לחופי עזה.

נחמן שי: זה לא עולה על הדעת ולא מתקבל.

נחמן שי: ההערה הרביעית שלי היא לצורך שאני רואה אותו היום מתבהר והולך, שמדינת ישראל תמנה צוות בדיקה כדי לבחון את ההחלטות שהוליכו ואת הפעולות שהובילו אל המשט ובתוך ההשתלטות על המשט.

נחמן שי: הלחץ הבין-לאומי עלינו הולך וגדל.

נחמן שי: אנחנו דוחים אותו, הוא לא מקובל, ועם זאת אני סבור שמן הראוי שמדינת ישראל תבחן כיצד היא נהגה במקרה הזה.

נחמן שי: אני מציע צוות בדיקה בראשות שופט בית-המשפט העליון, נשיא בית-המשפט העליון לשעבר אהרן ברק.

נחמן שי: הוא יבחר מומחים שיעבדו אתו בצוות הזה, והם יקבלו מנדט, מינוי מממשלת ישראל, לבדוק את האירועים שקדמו למשט ואת המשט עצמו.

נחמן שי: אני מעדיף שהבדיקה הזאת תיעשה פה, על-ידינו ובידינו, לא על-ידי גורמים בין-לאומיים, כמו שכבר לא חסרים זאבים בסביבה שמציעים לנו, וממילא גם באופן שיהיה עוין את מדינת ישראל.

נחמן שי: אם נוכל היום, בהקדם האפשרי, להכריז שזאת ההחלטה של הממשלה – ואני מאמין שזאת ההחלטה הנכונה, שצריך ללכת בה – נוכל להדוף את הלחצים הבין-לאומיים האלה, ולבחון לעצמנו, קודם כול לעצמנו, ואחר כך גם לדעת הקהל הבין-לאומית ולמדינות אחרות, מה נעשה ולמה נעשה.

נחמן שי: אני חוזר ואומר, זאת היתה פעולה מוצדקת, אבל צריך לבחון אותה.

נחמן שי: תודה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

דני דנון: ללוב הם הלכו במטוס פרטי ששלח להם מועמר קדאפי.

דני דנון: באונייה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דנון, אתה רוצה להאריך את זמן דיבורו של חבר הכנסת ברכה?

דני דנון: – – – שהם לא היו על האונייה.

כרמל שאמה-הכהן: יהיה שקט, הוא ידבר בדיוק שלוש דקות.

כרמל שאמה-הכהן: יהיה רעש, הוא ידבר כמה שהוא יצטרך.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

מוחמד ברכה: יש לי שאלה אליך, כבוד היושב-ראש, לפני שאני מתחיל את דברי, מי אמור לענות בשם הממשלה?

כרמל שאמה-הכהן: סגן שר הביטחון מתן וילנאי.

 משה (מוץ) מטלון: הנייה.

 משה (מוץ) מטלון: הנייה.

מוחמד ברכה: בלי לפגוע במעמדו של סגן שר הביטחון, למה ברחו ראש הממשלה ושר הביטחון, שהם האחראים הישירים?

כרמל שאמה-הכהן: זה במסגרת הזמן שלך?

מוחמד ברכה: לא לא, שאלה פרוצדורלית.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לענות על שאלות כאלה?

מוחמד ברכה: כן, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא חושב שאני אמור לענות על שאלות כאלה.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו נקרא להנייה.

מוחמד ברכה: אני מפנה אליך שאלה, אדוני היושב-ראש, על ניהול הישיבה.

מוחמד ברכה: שני האחראים לפשע שהיה ברחו מן האולם כמה דקות לפני תחילתו, למה?

מיכאל בן-ארי: מי שאחראי לפשע זה אתם, אנשי "חמאס".

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, זה על חשבון זמנך, הדברים האלה.

מוחמד ברכה: לא, אני מבקש.

כרמל שאמה-הכהן: זה חלק מהנאום.

מוחמד ברכה: תן לי תשובה אבל.

כרמל שאמה-הכהן: בתור מה אני אתן תשובה?

מוחמד ברכה: אתה נציג של נשיאות הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: יש פה שר בממשלה ויש נציג בכיר של המשרד הרלוונטי, ובכך נגמר העניין.

כרמל שאמה-הכהן: בזה הרגע התחיל לנוע זמנך.

מיכאל בן-ארי: תוריד אותו.

מיכאל בן-ארי: תוריד אותו.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להודיע בשמי ובשם סיעתי שאנחנו עומדים מאחורי חברנו מוחמד זידאן, יושב-ראש ועדת המעקב של האוכלוסייה הערבית, השיח' ראאד סלאח, השיח' חמאד אבו דעאבס, הגברת לובנה מסארווה – –

מיכאל בן-ארי: אלו החברים שלך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אני מבקש ממך לא להפריע.

מוחמד ברכה: – – וכמובן לצד חברתנו, חברת הכנסת – – –

מיכאל בן-ארי: אויבים, אויבים, חבורה של אויבים.

מירי רגב: אלה החברים שלך.

מוחמד ברכה: – – – וכמובן, אנחנו עומדים לצדה של חברתנו חברת הכנסת חנין זועבי, ואנחנו רואים במעשיהם מעשה אצילי מאין כמותו, שבא לדרוש הסרת מצור נפשע על עם שלם.

מוחמד ברכה: זה הדבר העיקרי.

מירי רגב: מה עם גלעד שליט?

מוחמד ברכה: נוסף על כך, האנשים האלה, כולל אנשים אזרחי מדינות רבות, יותר מ-40 מדינות, הם באו במשט של חירות ושל חופש, ואתם נציגי הכיבוש, ואתם נציגי החושך.

מוחמד ברכה: נציגי חושך.

דוד רותם: – – –

נחמן שי: – – –

מיכאל בן-ארי: צבועים – איפה גלעד שליט?

מוחמד ברכה: מי שבאים כאן

מוחמד ברכה: כדי להצדיק רצח בדם קר של מפגינים – עשרה אנשים קיפחו את חייהם.

מיכאל בן-ארי: אתם מדברים על רצח?

מיכאל בן-ארי: אתם מדברים על רצח?

מיכאל בן-ארי: איפה גלעד שליט?

מיכאל בן-ארי: איפה גלעד שליט?

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה לא תדבר אני אעצור אותם, אבל אם תדבר אתם – – –

מוחמד ברכה: אני לא מדבר אתם.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אגבאריה ומוזס.

מיכאל בן-ארי: חבורה של אויבים.

ישראל חסון: אם הוא קורא לחיילי צה"ל רוצחים, תוריד אותו.

כרמל שאמה-הכהן: לא שמעתי את זה.

מוחמד ברכה: אתה מתגעגע לתפקיד – רוצה לענות אותי באיזה מרתף עכשיו?

מוחמד ברכה: אתה רוצה לענות אותי?

ישראל חסון: אתה תקרא לחייל צה"ל רוצח?

מוחמד ברכה: תשתוק בעצמך.

קריאה: יגיע היום שלך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

מוחמד ברכה: שב במקומך.

מוחמד ברכה: שב במקום שלך.

מוחמד ברכה: שב במקום שלך.

מיכאל בן-ארי: אתה לא תיתן פה הוראות.

ישראל חסון: אתה תקרא לחייל צה"ל רוצח?

מיכאל בן-ארי: אתה לא תיתן פה הוראות, חתיכת אויב, אתה לא תיתן פה הוראות.

ישראל חסון: מותר לו לקרוא לחייל צה"ל רוצח?

כרמל שאמה-הכהן: לעמוד מותר לו.

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא יכול לחייב חבר כנסת – להושיב אותו בכיסא, זה לא גן-ילדים, אבל הוא לא יפריע.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא יפריע, אין ספק.

רחל אדטו: למה?

רחל אדטו: הוא לא מפריע?

כרמל שאמה-הכהן: אסור לבוא ולקרוא קריאות ביניים מתחת לדוכן.

ישראל חסון: מותר לו לקרוא לחייל צה"ל רוצח?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

ישראל חסון: בבקשה, זה מה שהוא עשה לפני רגע.

מירי רגב: תתבייש לך.

מוחמד ברכה: אתה הצנזור כאן?

כרמל שאמה-הכהן: הבעת את עמדתך.

מוחמד ברכה: אתה יושב כאן כצנזור?

מוחמד ברכה: מה אתה?

מוחמד ברכה: מי אתה כאן?

מוחמד ברכה: אני חבר כנסת בדיוק כמוך.

רחל אדטו: לא מוצא חן בעיניך, לך אתה לעזה.

מיכאל בן-ארי: אתם לא תדברו פה נגד חיילי צה"ל.

נחמן שי: הוא אמר שצה"ל רוצח?

ישראל חסון: כן.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, אני מבין שכל מי שמדבר עכשיו לא אוהב את מה שברכה אומר, אז בואו נעשה את זה כך שהוא יסיים מהר ולא נאריך את זמן שהותו על הבמה.

רחל אדטו: אין לו חסינות להגיד על חיילים – – –

נחמן שי: הוא צריך לחזור בו.

נחמן שי: אם הוא אמר על צה"ל שהוא רוצח הוא צריך לחזור בו מייד.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה להציע לו שיחזור בו?

נחמן שי: נכון, ברור.

כרמל שאמה-הכהן: מציעים חברי הכנסת שתחזור בך מהמלה "רוצחים" על חיילי צה"ל.

רחל אדטו: שירד מכאן.

מוחמד ברכה: אני אענה על הדברים האלה ואני אומר:

מוחמד ברכה: האחריות היא לא על החיילים שנשלחו בהחלטה פוליטית, אלא מי שלחץ על ההדק ומי שארגן את הפשע ומי שביצע אותו זה בעיקר שני אנשים, ואהוד ברק.

מיכאל בן-ארי: מי ארגן פה פשע?

מיכאל בן-ארי: מי ארגן פה פשע?

מוחמד ברכה: ואהוד ברק, והם שנושאים באחריות.

מוחמד ברכה: ושלא יגלגלו את זה לא על חיילים ולא על שין-גימלים ולא על כל מיני.

מיכאל בן-ארי: מי חטף את גלעד שליט?

מיכאל בן-ארי: חברים שלך.

נחמן שי: צה"ל לא רוצח, צה"ל לא רוצח.

כרמל שאמה-הכהן: תנו לו להמשיך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי, חבר הכנסת בן-ארי, אני מבקש מכם, נא תנו לו להמשיך.

נחמן שי: צה"ל לא רוצח.

נחמן שי: אני רוצה שהוא יחזור בו מהביטוי הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לחייב אותו לחזור בו.

נחמן שי: אז אנחנו נחייב אותו בדרכים אחרות.

כרמל שאמה-הכהן: אם היינו יכולים לחייב כמה דברים היינו מחייבים גם דברים אחרים.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לחייב.

נחמן שי: אני פונה אליך.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא יכול לחייב אותו.

מוחמד ברכה: אתה ביקשת שאני אגיב על הדברים, ואני הגדרתי אותם במדויק.

רחל אדטו: מי שבא עם מסור חשמלי הוא הרוצח.

מוחמד ברכה: אני מטיל את האחריות על הדרג הפוליטי.

נחמן שי: אבל לא לרצח.

מוחמד ברכה: על הדרג הפוליטי.

נחמן שי: לא לרצח.

מוחמד ברכה: זה תסריט ידוע מראש, להוריד חיילים מהאוויר ומהים על אנשים חפים מפשע, על אזרחים, עם נשק חם.

שלמה מולה: ברכה, תגיד משהו על הפרובוקציה שלהם.

מוחמד ברכה: זה מועד לפורענות.

מוחמד ברכה: זה מועד להרוגים.

מירי רגב: הם כמעט הרגו את החיילים שם, הם חפים מפשע?

מירי רגב: כל אחד שירד עשו לו לינץ'.

נסים זאב: למה אתם צועקים?

נסים זאב: תפסיקו לצעוק, הוא כבר סיים את הזמן שלו.

רחל אדטו: שיעוף מכאן.

נסים זאב: די.

נסים זאב: יש לי חתונה הערב, אני רוצה להמשיך.

כרמל שאמה-הכהן: תמשיך.

מוחמד ברכה: נסים זאב נואם עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, אם לא שמת לב, זמנך עבר מזמן.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבקש ממך לרדת כי אני שם לב שמפריעים לך.

כרמל שאמה-הכהן: הפניות שלך אלי מיותרות.

כרמל שאמה-הכהן: אתה תדבר בשקט.

דני דנון: אתה תומך בהתקפה על החיילים?

דני דנון: אתה תומך בהתקפה על חיילי צה"ל?

כרמל שאמה-הכהן: אתה תדבר בשקט בזמן המגיע לך.

כרמל שאמה-הכהן: לא נחסוך ממך דקה.

מוחמד ברכה: אני מוכן לדבר בשקט בזמן שעומד לרשותי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, הנה, בבקשה, אתה מוזמן להמשיך.

מוחמד ברכה: רבותי, תראו איזה תמונה יש כאן, בעולם.

מוחמד ברכה: אתם חושבים שהעולם מתחיל במטולה ומסתיים באילת.

מוחמד ברכה: יש עולם.

מוחמד ברכה: אין אף עם, אין אף משטר, אין אף מדינה שעומדת לצד ממשלת ישראל בפשע הזה, שהיה במשט החופש.

מוחמד ברכה: אין אף אחד חוץ מהשכונה ההזויה הזאת.

מוחמד ברכה: אתם משתגעים כאן – –

מירי רגב: תעבור לשכונה אחרת.

מירי רגב: תעבור לשכונה אחרת.

מוחמד ברכה: – – אתם משתגעים כאן, אתם שוחים נגד כל העולם.

מוחמד ברכה: אתם לא פוגעים רק בפלסטינים, ולא רק פוגעים בשוחרי השלום, אתם פוגעים בעם שלכם, אתם מדרדרים אותו לתהומות שאני לא יודע איך תוציאו אותו משם.

רחל אדטו: תלך, תלך.

מוחמד ברכה: כל העולם במקום אחד, ואתם נמצאים במקום אחר.

מוחמד ברכה: תתעוררו כבר.

מוחמד ברכה: זה כבר הזיות, תתעוררו.

שלמה מולה: על הפרובוקציה – אתה יכול להגיד משהו עליהם?

שלמה מולה: אתה יכול להגיד משהו?

מוחמד ברכה: כן, בהחלט, אני יכול לברך על כל מאמץ פוליטי לא אלים על מנת לקרוא להסיר את המצור מעל רצועת-עזה.

מוחמד ברכה: ואם יהיה, אני מוכן להיות עוד פעם ועוד פעם, ואחרים יהיו.

מוחמד ברכה: אתם צריכים להבין שאי-אפשר במאה ה-21 להשלים עם מצור על עם שלם, מיליון וחצי אנשים.

מירי רגב: – – –

מוחמד ברכה: אם אתם נסוגותם, תיסוגו.

ישראל חסון: כשתגיעו למאה ה-18 תרצו לנו על המאה ה-21.

מירי רגב: לא ראיתי אותך עומד – – –

מוחמד ברכה: מי שהגיע למאה ה-18 – אני אגיד לכם מי זה.

מוחמד ברכה: ישראל חסון, אני אגיד לך.

מוחמד ברכה: מי שהגיע למאה ה-18 זה כנופיית הפיראטים.

מוחמד ברכה: במאה ה-21 אין פיראטים.

מוחמד ברכה: אין כנופיות של פיראטים.

רחל אדטו: מי שבא עם מסור הוא הרוצח.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל – היום ממשלת ישראל ממלאה תפקיד של כנופיית פיראטים באמצע הים, מחוץ למים הטריטוריאליים.

ישראל חסון: תגיע למאה ה-18, נדבר.

מוחמד ברכה: חוץ מזה, איך אתם יכולים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, נא לסיים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מיכאל בן-ארי: קרקס, קרקס אתם עושים פה.

עפו אגבאריה: הם פאשיסטים, הם פאשיסטים.

דני דנון: אנחנו לא כנופיה, ה"חמאס" זה כנופיה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא מסיים, הוא מסיים את דבריו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה נתבקש לסיים את דבריו.

דני דנון: – – – של הכנופיה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דנון.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דנון.

רחל אדטו: מי שבא עם מסורים, מי שבא עם סכינים, מי שבא עם שבריות – אלה הרוצחים, אלה הפיראטים.

מוחמד ברכה: איפה באו, באו לבית שלך?

מוחמד ברכה: באו לבית שלך?

מוחמד ברכה: הם היו במים הבין-לאומיים, מחוץ למדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, סיימת את דבריך?

מוחמד ברכה: לא.

כרמל שאמה-הכהן: תסיים בבקשה.

מוחמד ברכה: חוץ מזה, איך אתם מדברים על חיילים ולוחמים שאתם מתגאים בהם, כאילו לא שהם חיילים שנשאו צעצועים, אלא כאילו חיילים צעצועים – – –

דני דנון: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דנון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: זה כבר מוגזם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דנון.

מוחמד ברכה: איך אתם מדברים?

רחל אדטו: אתה אל תדבר על חיילים.

רחל אדטו: אין לו זכות לדבר על חיילים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת אדטו, גם לקרוא קריאות ביניים וגם בעמידה?

מוחמד ברכה: אתם בעצם לא אומרים שהחיילים באו עם צעצועים, אלא אתם כאילו מדברים על חיילים שהם צעצועים.

מוחמד ברכה: החיילים, בהגדרה שלכם, הם לוחמים מפוארים, הם לא באו למשימת שלום.

מוחמד ברכה: הם באו תוך איום, תוך הרג.

רחל אדטו: אתה אל תדבר על החיילים.

מוחמד ברכה: עשרה אנשים – יש עשר גופות של לוחמי שלום.

מיכאל בן-ארי: – – – רוצחים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, עשר שניות – הוא סיים לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: תתאפק עשר שניות.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: עשר שניות לסיום.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת , קראתי אותך לסדר כבר פעם אחת.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דני דנון: החיילים הם גיבורים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דני דנון.

דני דנון: החיילים הם גיבורים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דני דנון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דני דנון: החיילים הם גיבורים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דני דנון, תגיד לי, מה אתה מחפש?

כרמל שאמה-הכהן: מספיק.

מיכאל בן-ארי: הם יביאו – – –

רחל אדטו: שלא ידבר על חיילים.

רחל אדטו: אין לו זכות לדבר על חיילים.

מוחמד ברכה: חיילים עם צעצועים, או חיילים צעצועים?

מוחמד ברכה: אתם מדברים על בכיינים, לא על לוחמים.

רחל אדטו: אל תדבר עליהם.

מוחמד ברכה: אתם מדברים על זה, לא אני.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת אדטו.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת אדטו.

דני דנון: החיילים הם הגיבורים, ואתם הכנופיה.

מירי רגב: תתבייש לך.

דני דנון: אל תעוות את המציאות.

דני דנון: אתם כנופיה, ואתה תומך בכנופיה הזאת.

רחל אדטו: אל תדבר ככה על החיילים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת אדטו.

מוחמד ברכה: אני שמעתי אותך, ואני לא אחזיר לך באותו מטבע לשון.

רחל אדטו: שלא תעז לדבר ככה על החיילים.

מוחמד ברכה: מכיוון שאני ג'נטלמן אני לא אענה לך באותו מטבע.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, נא לסיים.

כרמל שאמה-הכהן: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: ג'נטלמנים עם סכינים.

מוחמד ברכה: החיילים נשלחו על-ידי ממשלת ישראל, וממשלת ישראל היא שנושאת באחריות, אבל הם נשלחו במשימה תוקפנית, נפשעת, נגד משט אזרחי של שלום ושל הסרת המצור.

מוחמד ברכה: תתפכחו כבר.

מוחמד ברכה: תתפכחו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נתפכח ואתה לא תהיה פה, תהיה במקום אחר כשאנחנו נתפכח.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת משה מוץ מטלון, בבקשה.

דני דנון: למה לא עלית לאונייה, לא אמרת לנו.

מיכאל בן-ארי: כשאנחנו נתפכח אתה לא תהיה פה.

מוחמד ברכה: סתום את הפה, סתום את הפה.

מיכאל בן-ארי: מי שיסתום את הפה פה זה אתה.

מוחמד ברכה: סתום את הפה, פאשיסט – – –

דני דנון: למה לא עלית לאונייה?

דני דנון: לא אמרת לנו.

מיכאל בן-ארי: שונאי ישראל, אויבים.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני דווקא רוצה לבוא ממקום אחר, ולומר לך, חברת הכנסת, שאת לא ראויה אפילו שאזכיר את שמך, אני רוצה להגיד לך: כל הכבוד.

ג'מאל זחאלקה: אתה בכלל גאון הדור.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה לומר לך: כל הכבוד.

 משה (מוץ) מטלון: מה שכל החבורה הבוגדנית סביבך מנסה לעשות שנים, עקפת אותם בסיבוב ביום אחד.

 משה (מוץ) מטלון: כל הכבוד.

יעקב אדרי: גנבה להם את ההצגה.

 משה (מוץ) מטלון: כל הפרובוקציות שחבר הכנסת טיבי וחברייך עושים שנים, את ביממה אחת עקפת אותם בסיבוב.

 משה (מוץ) מטלון: כל הכבוד לך.

 משה (מוץ) מטלון: אני – בהבדל מכם, אני ביקרתי אצל הפצועים שלשום בערב.

 משה (מוץ) מטלון: מה פגשתי?

 משה (מוץ) מטלון: מלח הארץ, גיבורים אמיתיים שנהגו באיפוק – לצערי הרב, נהגו באיפוק רב מדי, והשאירו רק תשעה קולות צפים.

 משה (מוץ) מטלון: במקרה אמיתי הם היו עושים את מה שאולי היה נדרש שיעשו, אדוני סגן שר הביטחון, אבל הם לוחמים עם כבוד.

 משה (מוץ) מטלון: הם לוחמים שבאו לבצע משימה, ושילמו מחיר כבד.

 משה (מוץ) מטלון: אני ביקרתי אותם.

 משה (מוץ) מטלון: מדינת ישראל חייבת בראש ובראשונה לדאוג לאזרחיה ולאינטרסים הביטחוניים שלה.

 משה (מוץ) מטלון: לעתים זה בא על חשבון אינטרסים בין-לאומיים, אבל כששמים את השיקול של ביטחון המדינה, של האינטרסים של המדינה, זה עולה על כל שיקול אחר.

 משה (מוץ) מטלון: מטיפים לנו בעולם היום, ואני רוצה לומר את זה בזהירות הראויה – אנחנו זוכרים איך נהגה בריטניה, אנחנו זוכרים איך נהגה צרפת, אנחנו גם זוכרים איך נהגה טורקיה.

 משה (מוץ) מטלון: טורקיה.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה להביע ברגעים אלה את תמיכתי, תמיכתנו שלנו, באנשי צה"ל ומערכת הביטחון, ראש הממשלה, שר הביטחון, על הפעולה הנועזת שהם עשו, ואני משער שבעקבותיה תהיינה עוד פעולות נוספות.

 משה (מוץ) מטלון: ומכאן אני קורא לכולנו להתלכד ולהתאחד.

 משה (מוץ) מטלון: זו שעה קשה, זו שעה קשה של מערכת הסברה, של מתקפה עולמית על מדינת ישראל, הנלחמת על קיומה.

 משה (מוץ) מטלון: ראיתי את כוחות השלום, ראיתי את שוחרי החופש, רק לא שמעתי אותם כשפה, ברחובות שלנו, נטבחו ילדים, נרצחו נשים בהיריון.

 משה (מוץ) מטלון: שם לא שמענו את כל שוחרי השלום.

 משה (מוץ) מטלון: הם נאלמו דום.

 משה (מוץ) מטלון: ברגעים ההם הם נאלמו דום.

 משה (מוץ) מטלון: פה, במסע פרובוקטיבי, ואתם הרי יודעים שהמסע היה לצורך הפרובוקציה, והרי ידוע לכולנו, שטנק מול ילד, תמיד הילד ינצח.

 משה (מוץ) מטלון: והחיילים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מטלון, הזמן הסתיים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

 משה (מוץ) מטלון: הזמן עומד להסתיים.

 משה (מוץ) מטלון: אני ראיתי פה את קודמי שעמד פה הרבה זמן.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מטלון, אבקש ממך לסיים; הערה מיותרת.

 משה (מוץ) מטלון: מהאירוע הזה – השלכותיו בעלות משמעויות רבות – יש להפיק כמה לקחים לעתיד, איש-איש בגזרתו.

 משה (מוץ) מטלון: אני סמוך ובטוח שצה"ל, מערכות ההסברה ידעו להפיק את הלקחים הנכונים.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה לברך את צה"ל.

 משה (מוץ) מטלון: אני בז לך, אני בז לנואם הקודם שעמד פה וכינה את חיילי צה"ל כרוצחים.

 משה (מוץ) מטלון: אני מציע לך לא להיתקל בהם ברגע האמת.

מוחמד ברכה: הכבוד הוא לי שאתה תהיה במתרס השני.

מוחמד ברכה: פאשיסטים כמוך אני לא רוצה – – –

מירי רגב: לבוגדים כמוך – – – למצב הזה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מוחמד ברכה: אתה מתגעגע למרתפים – – –

קריאה: תגיעו למרתפים, עוד תגיעו למרתפים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

יואל חסון: – – – את זה גם פה אתך.

יואל חסון: – – – מרתפים, אני מוכן פה על השולחן – – –

נסים זאב: אני אבקש לא להפריע לי.

עפו אגבאריה: – – – את השב"כ שלך, בזה אתה לא – – –

קריאות: – – –

נסים זאב: תפסיקו לעשות פה טרור בכנסת, חברי הכנסת הערבים; זה טרור פוליטי.

נסים זאב: אתם משתלטים פה על הכנסת בכוח בצעקות שלכם, תפסיקו.

נסים זאב: במשט כבר עשיתם את העבודה, תנו לנו פה לעבוד.

נסים זאב: ראשית, אני רוצה לחזק את צבא-הגנה לישראל – את חיל הים שביצעו את המשימה שהוטלה עליהם תוך סיכון חייהם, ותוך כדי הגנה מאותם טרוריסטים שהיו במשט הזה, הצליחו, הייתי אומר, בזהירות יתר ובקפידה, לא לפגוע בכל אלה שלא רצו לפגוע בהם.

נסים זאב: זאת אומרת, חיילי צה"ל פעלו מתוך הגנה עצמית; אף אחד לא חשב לרגע שהם ייכנסו וייקלעו לאותה סיטואציה של טרוריסטים שנמצאים בתוך משט של סיוע הומניטרי.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהתקבלה הודעה לפני ימים מספר שחלק מאותם אלה ששטו באותה הספינה היו עם שבריות, עם סכינים, עם פטישים, ואגב, ב"אל-ג'זירה" הראו את התמונות.

נסים זאב: אני יודע, אותם שהתקשרו במקרה למשטרה והודיעו שיש תמונות חשופות, אני לא יודע אם נעשה דבר בעניין הזה.

נסים זאב: האם החיילים ידעו שהם נכנסים למלכודת מוות?

נסים זאב: כאשר החיילים נכנסו, הם בעצם פעלו כאילו מדובר במשט תמים, שבאמת 700 או 800 איש צריכים להגיע לעזה כדי להביא סיוע הומניטרי.

נסים זאב: אם זאת היתה הכוונה באמת, אני בטוח שהיה די בעשרה או ב-20 איש כדי ללוות את המשט הזה.

נסים זאב: אין צורך ב-800.

נסים זאב: פה היתה המטרה לפגוע בביטחונה של מדינת ישראל.

נסים זאב: אני רוצה לומר לחברת הכנסת זועבי, היא בעצם עושה את עבודתה נאמנה, היא נציגת "חמאס" בכנסת ישראל, ממשיכה של מהסיעה שלה שהיה מרגל; הוא היה ראש סיעת בל"ד.

נסים זאב: אני לא חושב לרגע שהיא עושה דבר לא נכון מבחינתה היא, בהשקפת עולמה היא – – –

אריה ביבי: אתה צודק, אנחנו פראיירים.

אריה ביבי: אנחנו פראיירים.

נסים זאב: לכן אני אומר, אם צריכים לעשות דבר – –

אריה ביבי: אנחנו פראיירים.

אריה ביבי: אחת כזאת לא צריכה להיות דקה אחת בכנסת.

נסים זאב: – – ולהוקיע – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי, שלום לך.

נסים זאב: אני חושב שהיא עברה על החוק – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

נסים זאב: – – וצריך – – –

אריה ביבי: זה בושה שהיא יושבת פה.

נסים זאב: – – – צריך להסיר לה את החסינות, אין מקומה בכנסת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אריה ביבי: לא רק את החסינות, צריך לזרוק אותה לעזה.

אריה ביבי: בדיוק שמה המקום שלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא בטוח שירצו אותה שם.

אריה ביבי: שמה בדיוק המקום שלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא לא תוכל לדבר כמו שהיא מדברת כאן.

אריה ביבי: מר ביבי, צריך לזרוק אותה, היא הלכה לשם – – – אותה שם – – –

מוחמד ברכה: כמה "ביבים" צריך בבית הזה.

אריה ביבי: צריך לשים אותה שם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, איזה מין רמה של דיבור זה?

קריאה: תתבייש לך.

טלב אלסאנע: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מתייחסים לתשעה הרוגים שהיו במבצע הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

נסים זאב: הרי הפלסטינים טובחים, שוחטים אחד את השני.

נסים זאב: שכחנו מה ה"חמאס" עשה לרשות הפלסטינית ו"אל-פתח"?

נסים זאב: כמה מאות רצח, שחט אותם, זרק אותם מהגגות?

נסים זאב: אתם פתאום זועקים על איזה תשעה שנהרגו – ואנחנו מצרים על ההרג הזה.

נסים זאב: אם היה ניתן למנוע, אני בטוח שחיילי צה"ל היו עושים זאת.

נסים זאב: לא היה ניתן, כי היו בסכנת חיים.

אריה ביבי: – – – אין נאמנות – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת ברקוביץ וביבי.

אריה ביבי: איפה ישראל ביתנו – אין נאמנות, אין אזרחות.

אריה ביבי: אני רוצה לראות אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת – – –

אריה ביבי: למה אתם שותקים?

נסים זאב: חברי הכנסת, איפה הדאגה שלכם למאות אלפים שנהרגים כל יום בעירק, באפגניסטן, בפקיסטן?

נסים זאב: זה מעניין את הערבים בכלל?

נסים זאב: זה מעניין את חברי הכנסת הערבים?

מוחמד ברכה: – – – עשית את זה – – –

נסים זאב: אתם, כל כך אכפת לכם על אותו משט של מחרחרי ריב ומלחמה, שבאו להכריז מלחמה על מדינת ישראל.

נסים זאב: אתם שותפים בכנסת ישראל.

נסים זאב: אתם מחזקים את ה"חמאס".

נסים זאב: שמונה שנים של טילים נגד מדינת ישראל – זה לא מפריע לכם.

נסים זאב: מה שמפריע לכם זה המצור על עזה.

נסים זאב: הרי ברור שהתכלית של המצור הזה, כדי לפרוץ את החומה הזאת ואת מה שיש כנגד העזתים, ואני חושב שזו זכותה של מדינת ישראל בוודאי להגן על עצמה.

נסים זאב: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים במצב חירום.

נסים זאב: צריכים לחשוב אחרת.

נסים זאב: לדעתי, צריכים להקים ממשלת חירום.

נסים זאב: היום בהסתה בעולם כנגד מדינת ישראל, מנסים למנף את העניין הזה של המשט כדי להילחם, להכריז מלחמה נגד מדינת ישראל בכל מקום בעולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אריה ביבי: אתם המצאתם את הססמה, לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – – מה אתם עושים עם הססמאות שלכם, סליחה?

עפו אגבאריה: עניין הנאמנות – – – עדיין נבדק – משטרה – – –

נסים זאב: יכול להיות שהיינו צריכים לפעול אחרת.

נסים זאב: יכול להיות.

נסים זאב: אבל בוודאי היה צריך לעצור את המשט הזה מלהיכנס לעזה – –

אריה ביבי: הייתי רוצה לראות מדינה ערבית שהיתה עושה את זה.

נסים זאב: – – זה מחובתנו.

נסים זאב: יכול להיות שהיינו יכולים לעצור אותם בצורות שונות.

נסים זאב: בשביל זה יש חקירה, בשביל זה יש בדיקה.

נסים זאב: לא צריכים לתת לעולם לחרוץ את דיננו, כולל נשיא ארצות-הברית, אובמה – –

אריה ביבי: היא רוצה ללכת לעזה, צריך לשלוח אותה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אריה ביבי: רעיון טוב.

נסים זאב: – – שאמר שצריך בדיקה.

נסים זאב: אני חושב שאנחנו צריכים להקדים.

נסים זאב: אנחנו צריכים לבדוק את עצמנו.

נסים זאב: אנחנו צריכים לתת את המסקנות, ושלא יכריחו אותנו, או יכפו עלינו להסיק מסקנות שהן יהיו בכפייה על ממשלת ישראל במדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מנחם מוזס.

כרמל שאמה-הכהן: שלוש דקות לרשותך.

אורית זוארץ: כל הכבוד לך, חבר הכנסת נסים זאב.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בספר בראשית מסופר על שכם בן חמור שתפס את דינה בת יעקב והחזיק בה.

מנחם אליעזר מוזס: בני יעקב שתכננו לשחרר אותה, פעלו בעורמה ושכנעו את שכם וחמור להימול יחד עם כל בני העיר.

מנחם אליעזר מוזס: וכמו שכתוב: תימולו, תהיו יחד, נהיה לעם אחד – נתערבב כולנו ואז יהיה בסדר.

מנחם אליעזר מוזס: ויהי ביום השלישי אחרי יימול כל זכר, נהפכו כולם ליהודים, קמו והרגו את כל תושבי העיר כדי להציל את אחותם.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי רעיון, נשאלת השאלה: למה היו צריכים את הפטנט הזה בדיוק שהם ייהפכו ליהודים?

דוד רותם: כשהורגים יהודים העולם שותק.

מנחם אליעזר מוזס: כשהרגו – אילו לא היו יהודים, היו הורגים בשכם, אז היו מועצת הביטחון והאו"ם, וכולם היו צועקים: געוואלד, מה עשו כאן.

מנחם אליעזר מוזס: קודם תהיו יהודים – נהרוג יהודים, אז הכול יהיה בסדר, יהיה שקט, לא יהיו גינויים, לא יהיו ועדות חקירה, לא יקום שום דבר.

מנחם אליעזר מוזס: הדברים האלה הם אקטואליים גם היום.

מנחם אליעזר מוזס: ברצועת-עזה שבוי גלעד שליט כבר קרוב ל-1,500 יום בתנאים-לא-תנאים.

מנחם אליעזר מוזס: אפילו נציגי הצלב-האדום לא ביקרו אותו.

מנחם אליעזר מוזס: לא היה על כך דיון במועצת הביטחון, שרי החוץ האירופים לא גינו את זה, שום ועדת חקירה לא קמה על זה, הכול בסדר.

מנחם אליעזר מוזס: מתי כולם מתעוררים?

מנחם אליעזר מוזס: כשמגיעה לכאן ספינה של פעילי שמאל, פרובוקטורים, אנרכיסטים, פעילי טרור, שכל מטרתם לעורר פרובוקציות ולפגוע בריבונות ישראלית, תוקפים באלימות קשה את מיטב חיילינו.

מנחם אליעזר מוזס: התמונות הקשות מהספינה מחרידות: חייל נזרק מהמרפסת, חיילים מוכים באלות ובברזלים, כשאלה היו הכלים ההומניטריים שלקחו לעזה – קלשונים, גרזנים, סכינים, שבריות; אלה היו הכלים ההומניטריים שלקחו לעזה, כפי שאנחנו רואים היום בתמונות.

מנחם אליעזר מוזס: צר לנו שדובר צה"ל נזכר כל כך מאוחר לפרסם את התמונות האלה, במקום ברגע האחרון, אתמול בבוקר לפרסם את כל זה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל התנהגות ברברית זו אף אחד לא מגנה, ואני רוצה לומר לחבר הכנסת ברכה, שאנחנו באמת הזויים, אם אנחנו יכולים עוד לשבת יחד בבית הזה, וחנין זועבי, שהשתתפה, לא לקחת ממנה, לא את הדרכון הדיפלומטי – ולא שום סנקציה; והיא עוד תמסור תיכף הודעה אישית, שיהיו מהולים בזה גם קצת רעל וקצת ארס וכל מיני דיבורים כאלה ואחרים.

מנחם אליעזר מוזס: אז אנחנו באמת קבוצת חברי כנסת הזויים – זה מגיע לנו, אם אנחנו בוועדת הכנסת לא יכולים לקחת ממנה את הדברים הפשוטים ביותר.

יוחנן פלסנר: נראה אותה שבוע בעזה, מה יעשו לה.

יוחנן פלסנר: שבוע בעזה.

מנחם אליעזר מוזס: יום בעזה, למה אתה אומר שבוע?

מנחם אליעזר מוזס: יום בעזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

מנחם אליעזר מוזס: חבר כנסת אחד תראו יום בעזה, ותראה איך שהיא מסתובבת כאן חופשייה כמו איזה מלכה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מוזס, אתה כבר גלשת מהזמן.

מנחם אליעזר מוזס: תסלח לי, שמעתי את ברכה – עמד על הבמה שבע דקות.

כרמל שאמה-הכהן: אתה הוספת כבר – – –

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה רק לגמור.

כרמל שאמה-הכהן: אבל ממש לסיים, חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אני ממש מסיים.

יעקב אדרי: תחזירו לו, הוא צריך לקבל תוספת, הפרענו לו.

כרמל שאמה-הכהן: מי הפריע לו?

יעקב אדרי: אנחנו הפרענו לו.

כרמל שאמה-הכהן: לא, זאת הפרעה מוזמנת.

מנחם אליעזר מוזס: הצביעות הזאת של העולם נגד ישראל היא כבר קביעה של חכמינו: הלכה, בידוע שעשיו שונא ליעקב.

מנחם אליעזר מוזס: היא חזקה מכל מציאות, לא נוכל לשנותה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים לעשות עצמנו כחירשים, ואז יקוים "ה' ילחם לכם", כאשר "אתם תחרישון"; היו אומרים שאתם תעשו מה שצריכים, ולא תשמעו בדיוק מה שוועדה זאת או אחרת תעשה, כי כל ועדת חקירה בין-לאומית שתקום, אני מבטיח לכם שהמסקנות יהיו בדיוק כמו של דוח ועדת-גולדסטון.

מנחם אליעזר מוזס: ולבסוף, אני רוצה לאחל רפואה שלמה לחיילים, שה' ישלח להם רפואה שלמה, במהרה בימינו אמן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש שחברי הכנסת יתייחסו לעולם, לא רק לארץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ג'מאל זחאלקה: כל העולם.

כרמל שאמה-הכהן: אתה גם דובר, חבר הכנסת זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא מנחה את חברי הכנסת מה לומר.

ג'מאל זחאלקה: גם לעולם, לא רק לנו.

ג'מאל זחאלקה: אתם נגד כל העולם.

ג'מאל זחאלקה: נגד כל העולם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש ממך לשמור על השקט.

ג'מאל זחאלקה: נגד כל העולם.

נסים זאב: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב.

ג'מאל זחאלקה: אתם מחוץ לתרבות האנושית.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, אתה מתבקש לשמור על הסדר.

אריה ביבי: אם אתם באמת רוצים, למה לא עשיתם משט לשחרור גלעד שליט?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי, אותך כבר קראתי לסדר פעם ראשונה.

אריה ביבי: לא, אני שואל.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אתה לא תשאל.

אריה ביבי: – – – לשחרור גלעד שליט.

כרמל שאמה-הכהן: מיותר.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מצפה מהם לשחרר את גלעד שליט?

כרמל שאמה-הכהן: מצבנו רע.

יעקב אדרי: לפחות שיגידו מלה בשבילו.

יעקב אדרי: מלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

מוחמד ברכה: אתה תאפשר לי להגיד מלה?

מוחמד ברכה: אתה מאפשר להגיד מלה?

קריאה: היה לך זמן – – –

מוחמד ברכה: אני בעד שגלעד שליט יחזור לביתו ולבית הוריו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

נסים זאב: – – –

מוחמד ברכה: אני רק מבקש, למען זה אני מוכן – תמורת עסקת חילוף שבויים כוללת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – – עזה.

מוחמד ברכה: אתם צבועים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יותר מייצג פה את עזה, במקום לייצג את – אל תעשה לי ככה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוצפנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי-אפשר להמשיך ככה, אדוני היושב-ראש.

כרמל שאמה-הכהן: באמת אי-אפשר להמשיך ככה, חברת הכנסת ברקוביץ, לא אקרא אותך לסדר פעם ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

מוחמד ברכה: – – – מחברת הכנסת, אף אחד לא שמע עליה, אף אחד לא יודע מי היא.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, נו באמת – – –

מיכאל בן-ארי: אתה אויב של עם ישראל, "חמאסניק".

כרמל שאמה-הכהן: באמת מעניין אותך אם שמעו עליה או לא שמעו עליה?

כרמל שאמה-הכהן: זה מטריד אותך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מקווה שערביי ישראל רואים אתכם פה ומתביישים בכם אחד-אחד.

נסים זאב: – – – תמונה בעיתון.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מעט היא תהיה סגנית שר התקשורת וכולם ישמעו עליה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדיונים האלה לא מתקיימים בפעם הראשונה, והדברים הקשים שנאמרים לא נאמרים בפעם הראשונה, אבל אני כל פעם שואל את עצמי, ואני אומר לחברינו הציונים: למה אנחנו צריכים להגיע למצב הזה?

זבולון אורלב: במקום שנתרגז פה, בצדק, ובמקום שנצעק פה, בצדק, בואו נצביע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאה אחוז, אנחנו בעד.

זבולון אורלב: צריכים להצביע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בעד.

מוחמד ברכה: מצוין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו בעד.

זבולון אורלב: צריכים ליצור מערכת חוקים כזאת, שהדמוקרטיה הישראלית לא תאפשר לנצל אותה כדי לחתור תחת אושיות קיום המדינה – –

מוחמד ברכה: מי ערבי ומי יהודי.

זבולון אורלב: – – אם אנחנו מגיעים למסקנה שחברי כנסת כאלה או אחרים – –

קריאה: טרוריסטים.

זבולון אורלב: – – במעשיהם הם חותרים תחת אושיות המדינה.

זבולון אורלב: אתן דוגמה: קיימת הצעת חוק, שמי ששולל את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית – זאת עבירה פלילית.

זבולון אורלב: לא קיים כזה חוק, אגב.

זבולון אורלב: לא קיים כזה חוק.

זבולון אורלב: חבר כנסת היום יכול לעשות כל מעשה כדי לבטל את אופיה היהודי, ושהיא לא תהיה מדינת הלאום היהודי, וזה מה שהם עושים, אבל הם עושים לפי החוק, ולנו אין אומץ להצביע.

זבולון אורלב: לצעוק אנחנו יודעים, אבל להצביע אין לנו אומץ.

זבולון אורלב: גברתי, ההצעה הזאת עברה לפני יותר משנה בקריאה טרומית, והיא שוכבת באחת הוועדות, ומשום מה – דברים שאני יודע מדוע, הצעת החוק איננה מקודמת.

יעקב אדרי: איזה הצעה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

זבולון אורלב: שמי שפועל נגד, מי שמסית נגד מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לאמור מדינת הלאום היהודית – זאת תהיה עבירה פלילית.

זבולון אורלב: אגב, מפלגה או חבר כנסת שפועל נגד, לא יכול להיות מועמד לכנסת הבאה.

זבולון אורלב: זה כבר קיים בחוק, אבל עדיין זאת לא עבירה פלילית.

זבולון אורלב: הדבר השני, שחבר כנסת שמצהיר אמונים לא יצהיר אמונים רק למדינת ישראל, אלא למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, כי אנחנו נמצאים בפרלמנט של המדינה היהודית והדמוקרטית.

רוברט אילטוב: יש הצעת חוק כזאת – – –

זבולון אורלב: יש הצעת חוק כזאת, שלא עוברת את ועדת שרים לחקיקה.

זבולון אורלב: לא עוברת, גם לא בכנסת הקודמת.

מירי רגב: זאת – – –

זבולון אורלב: זאת בעיה שלנו, של המפלגות הציוניות.

זבולון אורלב: לצעוק אנחנו יודעים עד מחר בבוקר.

זבולון אורלב: אז אמר לי מישהו: תשמע, אז אתה יוצר משבר עם חברי הכנסת הערבים.

זבולון אורלב: הואיל ואני מכיר את המגזר הערבי, כי במפלגתי, מה אפשר לעשות, היה סקטור ערבי גדול – עדיין קיים – –

טלב אלסאנע: – – –

זבולון אורלב: – – והואיל ואני בקי במערכת החינוך – –

טלב אלסאנע: תפסיק להתכסות במושג הזה, דמוקרטית.

זבולון אורלב: – – מה שקרה כאן זה מדרון חלקלק של ניצול ציני של הדמוקרטיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

זבולון אורלב: וחברת הכנסת יוליה ברקוביץ, נא פחות לצעוק, יותר לעשות.

זבולון אורלב: זה מה שאני מציע לכם.

זבולון אורלב: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, הוא סוגיית ההסברה.

זבולון אורלב: מערכת הביטחון משקיעה כדי לנצח בשדה הקרב – יתקן אותי סגן השר – משהו כמו 50 מיליארד שקל.

זבולון אורלב: זה בערך תקציב הביטחון, נדמה לי, בסביבות האלה.

זבולון אורלב: 50 מיליארד שקל.

זבולון אורלב: כמה אתם חושבים מדינת ישראל משקיעה במערכה של ההסברה?

זבולון אורלב: כמה?

זבולון אורלב: פחות ממה ש"קוקה-קולה" מקציבה להסברה – לפרסום שלה.

זבולון אורלב: אז מה שקורה, מדינת ישראל היא מעצמה צבאית – –

טלב אלסאנע: איך יצדיקו את הכיבוש?

זבולון אורלב: – – מעצמה צבאית, שיודעת לשמור על קיום המדינה – –

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

זבולון אורלב: – – אבל מפסידה, מובסת, מושפלת בשדה התקשורת, בשדה ההסברה, כיוון שעדיין לא הבנו שהמערכה האמיתית היא לא רק בשדה הקרב, היא גם על המסכים ובכותרות העיתונות.

זבולון אורלב: מה שקורה זה ששקרים, מצגי שווא, סילופים, עיוות מוחלט של העובדות – זה הופך להיות נחלת הכלל.

מוחמד ברכה: "קוקה-קולה" זה טעם החיים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אורלב, נא לסיים.

זבולון אורלב: אני מסיים.

זבולון אורלב: ומכיוון שההסברה שלנו כושלת, נכשלת, אנחנו מבודדים בעולם, כי הרי לפחות אנחנו יודעים את העובדות לאשורן.

ג'מאל זחאלקה: – – – בגלל הפשע, בגלל הרצח – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מיכאל בן-ארי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

זבולון אורלב: אנחנו הרי יודעים את העובדות האמיתיות, ללא סילוף, וכאן אני לא חושב שיש הבדל בין מרצ למפד"ל.

זבולון אורלב: מה העובדות האמיתיות?

זבולון אורלב: מי הטרוריסט ומי הקורבן?

זבולון אורלב: מי התוקפן ומי הקורבן?

זבולון אורלב: איפה יש בסיס לטרור ומי – – –

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה לשמור על הסדר.

טלב אלסאנע: אני אציג עובדות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אל תציג לנו עובדות.

כרמל שאמה-הכהן: לא ביקשנו ממך.

טלב אלסאנע: עובדות נכונות.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות, לא בטוח.

כרמל שאמה-הכהן: העובדות – לא בטוח שהן נכונות.

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מבקש ממך לאפשר לחבר הכנסת אורלב לסיים את דבריו.

זבולון אורלב: סגן השר מתן וילנאי, ידידי, לכן אני אומר לך, מבחינת האינטרס הלאומי, האסטרטגי – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אורלב, לסיים.

זבולון אורלב: – – פחות מטוס אחד ב-100 מיליון שקל, ולתת אותם להסברה – נגיע להישגים הרבה יותר גדולים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

טלב אלסאנע: שום הסברה לא תעזור.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – חבר הכנסת אברהים צרצור.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עפו אגבאריה: הוא המסביר הלאומי.

עפו אגבאריה: נתן ל-500 נציגים בעולם להסביר.

עפו אגבאריה: זה ההסברה הנכונה.

רוברט אילטוב: הבגידה שלכם זה ההסברה הכי טובה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בטח לא בעמידה.

כרמל שאמה-הכהן: יש דברים שלא עושים בעמידה.

כרמל שאמה-הכהן: קריאות ביניים לא קוראים בעמידה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לגמרי אסור – זה נותן לך יתרון: הקול שלך בא מגבוה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

קריאות: – – –

אברהים צרצור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

קריאות: – – –

נסים זאב: ירדנו מהאונייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, אתה לא אהבת שהפריעו לך.

נסים זאב: לי לא הפריעו.

כרמל שאמה-הכהן: הפריעו לך, ואתה לא אהבת את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אז, חבר הכנסת זאב, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, האנרגיות בסיעת קדימה מעודדות, אבל אתם כל הזמן מפריעים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, כי לא בא לשמוע אותם.

קריאה: מעציב לראות שאין פה אף אחד מהליכוד להגן על הממשלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני גם מהליכוד.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שישראל יכולה להמשיך ולהגן על הפשע המתועב שהיא ביצעה לפני יומיים, שלושה ימים – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מיכאל בן-ארי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, אתה נקרא לסדר פעם שנייה.

מיכאל בן-ארי: וידוא הריגה.

אריה ביבי: הוא יכול בלוב להגיד את זה – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא נשארו לכם עוד קריאות.

כרמל שאמה-הכהן: הפעם הבאה זה בחוץ.

אריה ביבי: ואמרת נגד זה משהו?

אברהים צרצור: לא הייתי שם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אריה ביבי.

אריה ביבי: אני שואל אותו שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אצטרך להוציא אותך מהאולם.

כרמל שאמה-הכהן: הוספתם לו זמן דיבור, זה הכול.

אברהים צרצור: אתם יכולים להמשיך להגיב על הפשע המתועב שביצעתם כנגד חפים מפשע – –

מיכאל בן-ארי: זה פשע מתועב.

אברהים צרצור: – – כנגד אזרחים שלווים, כנגד לוחמי חירות וחופש שבאו מכל רחבי העולם – –

קריאות: – – –

אברהים צרצור: – – שייצגו את כל התרבויות ברחבי תבל, אבל על אף העובדה הזאת אינכם יכולים לאטום את אוזניכם מלשמוע – –

אריה ביבי: אדוני – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי.

אברהים צרצור: – – את הקול המגנה בכל תוקף שיוצא מכל בירות העולם.

אברהים צרצור: יש היום קונסנזוס בין-לאומי שמגנה את הפעולה הזו, שישראל ביצעה הרחק מגבולותיה הריבוניים; הרחק, בלב ים, מגבולותיה הריבוניים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נמשיך לחסל את האויבים שלנו בכל מקום.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת, אני מזכיר לך שלא נשארה לך קריאה.

אברהים צרצור: אני הייתי אתמול, כבוד היושב-ראש, באולם בית-משפט השלום באשקלון, שדן במשך עשר שעות בבקשת המשטרה להאריך את מעצרם של ארבעה ממנהיגי האוכלוסייה הערבית בישראל.

מיכאל בן-ארי: אשרי ה"חמאס" – – –

אברהים צרצור: תאמינו לי, אתם יכולים לדבר בטלוויזיה, בתקשורת; אתם יכולים לצרוח באולם במליאת הכנסת – אבל באולם בית-המשפט, ששם היה דיון מעמיק וענייני מאוד, משפטי למהדרין, לו הייתם שם, הייתם מתביישים מלהגיד את הדברים שאתם אומרים עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור, נא לסיים.

אברהים צרצור: בסדר.

אברהים צרצור: כל התזה הישראלית ששמענו עליה, ממשיכים לשמוע גם בתקשורת, גם במליאת הכנסת, כל התזה הזאת קרסה באופן מוחלט אל מול – – –

מיכאל בן-ארי: איזה קרסה?

יואל חסון: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, יש לו משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: איזה תזה?

יואל חסון: הוא פוגע בבית הזה.

אברהים צרצור: התזה הישראלית קרסה באופן מוחלט אל מול מבול השאלות של ההגנה המלומדת, ששאלה את השאלות הענייניות, שכל המומחים לחוק הבין-לאומי בעולם כבר קיבלו החלטה לגביהן.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור, זה כבר לא משפט, זה תואר שלם במשפטים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

אברהים צרצור: זה פשע מתועב.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

יואל חסון: אתה יורה לעצמך בראש, כי זה הריבון.

יואל חסון: אם אתה פוגע בבית, אתה פוגע בעצמך.

מיכאל בן-ארי: הוא רוצה להרוס את הבית הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת הפעילים, בן-ארי וברקוביץ, נא לתת שקט לדוברים וסדר במליאה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במשט שיצא מקפריסין לעזה היו כנראה אנשים שוחרי שלום, והיו גם אנשים שוחרי טוב, והיו גם אנשים תמימים, והיו גם פרובוקטורים, ויכול מאוד להיות שהיו שם גם טרוריסטים.

חיים אורון: אדוני סגן שר הביטחון, כל הערב-רב הזה, גם אם היה יושב ומתייעץ ומחליט לעשות את הפעולה שתגרום למדינת ישראל את הנזק הכי גדול, שוחרי שלום עם פרובוקטורים, טרוריסטים עם אנשים תמימים, הם לא היו מצליחים לגרום למדינת ישראל נזק גדול יותר מאשר נגרם ברצף של החלטות שגויות שהממשלה הזאת קיבלה.

חיים אורון: לבי עם החיילים.

חיים אורון: אני מאחל החלמה לפצועים, החיילים והפצועים האחרים.

חיים אורון: אבל מי מקבל את ההחלטות בצורה כזאת?

חיים אורון: מי מביא אותנו למקום הזה שעכשיו אנחנו צריכים להסביר ולהסביר, וחסרים לנו תקציבי הסברה?

חיים אורון: לא חסרים לנו תקציבי הסברה – חסר קצת שכל ישר.

חיים אורון: אדוני סגן שר הביטחון, אתה יודע ואתם יודעים ששאלת המצור על עזה מזה שלוש שנים היא בסימן שאלה גדול, אבל הולכים קדימה.

חיים אורון: ושאלת המאבק הזה – הוא קשה ומורכב.

חיים אורון: אבל איפה שיקול הדעת?

חיים אורון: איפה המחשבה?

חיים אורון: איך מגיעים לפינה הקשה הזאת?

מיכאל בן-ארי: שברחו מעזה, זה מה שקיבלנו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

חיים אורון: שר הביטחון לימד אותנו וחזר ולימד אותנו שיש מבחן התוצאה.

חיים אורון: אני מודה: לא תמיד אני מקבל את המבחן הזה כמבחן העיקרי; אבל במקרה הזה?

חיים אורון: והאמן לי, אדוני סגן שר הביטחון, אני טוראי קטן בצה"ל, ואתה אלוף, ושר הביטחון רב-אלוף, ואני לא רוצה לתת עצות מבצעיות, מה עושים במצב הזה, אבל אתם יודעים שהיו אלטרנטיבות, ואתם יודעים שאסור היה להגיע לפינה הזו, ומקבלי ההחלטות במדינת ישראל איבדו את שיקול הדעת לא לפני שבוע; הם איבדו את שיקול הדעת מזה שנה וחצי.

חיים אורון: אתם גם יודעים שהיו בשנים האחרונות משטים לעזה שלא הסתיימו כך.

חיים אורון: חלקם הגיעו, חלקם נעצרו.

חיים אורון: אל תתחילו את הוויכוח על זכותה של מדינת ישראל להגן על ריבונותה.

חיים אורון: יש למדינת ישראל זכות להגן על ריבונותה.

חיים אורון: אדוני סגן שר הביטחון, יש לי זכות לעבור במעבר חצייה, אבל אני מסתכל ימינה ושמאלה לראות אם סמיטריילר של 100 טונות לא רץ לצומת, ואז אני לא עובר.

חיים אורון: אז אל תעבירו את הדיון למישור הזה של הזכות.

חיים אורון: איך אתם משתמשים בזכות הזאת?

חיים אורון: אתם פוגעים בנו בשימוש בזכות הזאת, אתם מונעים מאתנו מעשים מוצדקים על הרקע של מה שקורה פה.

חיים אורון: אנחנו מאבדים את תמיכת העולם כולו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אורון, נא לסיים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

חיים אורון: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שאתה הדובר הראשון שלא הפריעו לו.

חיים אורון: אני שמח שלא הפריעו לי ואני מאוד מצר על האווירה שקיימת פה.

נסים זאב: כי אתה בקונסנזוס.

חיים אורון: ואני מציע לכולנו להבין שאנחנו יכולים להיות חלק מהמדורה שצומחת עכשיו בארץ הזאת.

חיים אורון: לכן, אדוני סגן שר הביטחון, אני חושב שצריך להקים ועדת חקירה ממלכתית.

חיים אורון: התחקירים של צה"ל, חשובים ככל שיהיו, מבחינתי צה"ל הוא הגורם האחרון שאותו צריך לחקור.

חיים אורון: איך מקבלים את ההחלטות, מי מחליט, מה שיקול הדעת, מה התוצאות ומה עושים אתן – –

מיכאל בן-ארי: מי שהחליט על הגירוש מעזה – – –

חיים אורון: – – ואל תחכו, משום שאתם שומעים את כל העולם.

חיים אורון: זה לא מצב שהיה, זה מצב חדש.

חיים אורון: והעולם יביא לנו פתרונות קשים יותר.

חיים אורון: אני יודע כמה זה קשה לממשלה לקבל החלטה על ועדת חקירה ממלכתית.

חיים אורון: הפתרונות יהיו גרועים יותר.

חיים אורון: לכן אל תחכו ותעשו את זה מוקדם ככל האפשר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, חבר הכנסת אורון.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

רוני בר-און: אל תשכח, גאלב, זה ברק.

גאלב מג'אדלה: שמתי לב להערה שלך, הבאתי אותה בחשבון.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, סגן השר, מכובדי חברי הכנסת, לא קל לי ומאוד קשה השבוע לכולנו, ואני יכול להרשות לעצמי גם לומר שבמיוחד למחנה השלום.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – נדמה לי שיש לי רק עד אחד, השר שמחון – שבממשלה הקודמת הוכחתי לגורם מקצועי – סליחה, גם השר גדעון עזרא – – –

יעקב אדרי: גם אני.

גאלב מג'אדלה: נכון מאוד.

גאלב מג'אדלה: בדיון בממשלה הוכחתי לגורם מקצועי באופן הכי ברור שהרוב בעזה לא שייך למחנה "חמאס".

גאלב מג'אדלה: ואם תרצה, אחר כך אני אתן לך את הפרטים.

יואל חסון: אבל הוא נשלט על-ידי ה"חמאס".

מיכאל בן-ארי: אבל היו שם בחירות.

גאלב מג'אדלה: אני מודיע שכל מה שאני אומר הוא על דעתי.

גאלב מג'אדלה: אני לא מייצג את דעתו של אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא מייצג את המפלגה שלך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני מג'אדלה, אתה מייצג את הממשלה או את עצמך עכשיו?

מוחמד ברכה: הוא מתכוון שזה על דעתו ולא על דעת יושב-ראש המפלגה שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב שאתם – – – אחד על השני.

יואל חסון: בואי נקשיב, זה יהיה מעניין, יוליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה חדש – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת יוליה – – –

גאלב מג'אדלה: כדי שתירגעי, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אגלוש ואומר לך שביום הזיכרון לערפאת בעזה – ומי שעוקב וזוכר – היו, לפי העיתונות הערבית, יותר מ-300,000 פלסטינים בעצרת בעזה.

גאלב מג'אדלה: נכון שהם באו לכבד את זכרו של ערפאת, אבל הם באו גם לומר ל"חמאס" שהמחנה של "פתח" קיים בעזה.

גאלב מג'אדלה: יותר מ-300,000.

גאלב מג'אדלה: תכפילי בממוצע בשניים, אז הרוב בעזה בעד "פתח".

גאלב מג'אדלה: לכן המצור על עזה לא מקדם לדעתי את שחרור שליט וגם לא הופך את עזה מבחינתנו לתומכת יותר ברשות הפלסטינית, שהיא הפרטנר שלנו לשלום.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את זה בצער רב, שבמקום שנעשה למען מינוף תהליך מדיני, נתנו פרס ל"חמאס" וגם נראינו רע מאוד כתוצאה מהמשט שהיה.

גאלב מג'אדלה: השאלה כרגע, אדוני סגן השר, היא איך אנחנו יכולים למזער נזקים ואיך אנחנו יכולים מתוך עוצמה לומר את האמת לעצמנו וגם לעולם.

גאלב מג'אדלה: זה מה שחשוב יותר מכול.

גאלב מג'אדלה: האובדן של חיי אדם והפצועים זה כאב של כולם, כי אנחנו מדברים על בני-אדם.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לסיים ולומר, אדוני היושב-ראש, אם הממשלה רוצה לצאת מהמצב הזה במזעור נזקים, היא צריכה להוביל תהליך מדיני ברור בימים הקרובים – –

מיכאל בן-ארי: ולהעביר את עזה ליהודה ושומרון.

גאלב מג'אדלה: – – ולומר שיש לה יוזמה.

גאלב מג'אדלה: תודה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, הכנסת הציונית של עם ישראל בארצו, שוב פעם אנחנו נחשפים לפנים האמיתיות של המעוז הקדמי של האויב שיושב כאן ולא רק מגן על האויב שלנו, על ה"חמאסניקים", על אלה שרצחו אמא וארבעת ילדיה בווידוא הריגה, אלא מייצג אותם ותומך בהם וקורא לחיילי צה"ל הגיבורים כפי שכינה אותם, ואני לא רוצה לחזור.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אנחנו משחקים כאן בנדמה לי.

מיכאל בן-ארי: אנחנו משחקים במשחק של הבל.

מיכאל בן-ארי: לצערי, שר הביטחון נפל בפח הזה.

מיכאל בן-ארי: הם מדברים על דמוקרטיה, כאילו דמוקרטיה מעניינת אותם.

מיכאל בן-ארי: הם מדברים על משט של שלום, כאילו שלום מעניין אותם.

מיכאל בן-ארי: ואז נופלים בפח וחושבים שמדובר שם באנשי שלום ומפילים את החיילים שלנו לתוך אותה מלכודת בצורה כזאת מבישה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, כשברק ברח מלבנון אמרו לנו שתהיה שם דמוקרטיה, שיגדלו שם דובדבנים.

מיכאל בן-ארי: ברחנו מעזה – הנה, זה מה שמציע חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בואו נקים פה, נקדם תהליך מדיני, נהפוך את יהודה ושומרון גם כן לעזה וגם לשם יבואו משטים.

מיכאל בן-ארי: אז יספר לי ראש הממשלה נתניהו כיצד הוא הופך את המדינה הפלסטינית למדינה מפורזת, איך הוא יעשה כזה דבר.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הגיע הזמן להתפכח.

מיכאל בן-ארי: מבחינתו של האויב שנמצא כאן – ישנו דיון שאני מקדם בוועדת הכנסת לשלול זכויות.

מיכאל בן-ארי: זה דבר שנתון בידינו והעם בישראל מצפה לנו.

מיכאל בן-ארי: הם מסתובבים בעולם עם דרכון דיפלומטי.

מיכאל בן-ארי: עם דרכון דיפלומטי מסתובבים בעולם – –

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: – – כתוב עליו "מדינת ישראל".

מיכאל בן-ארי: דרכון דיפלומטי.

מיכאל בן-ארי: את זה אנחנו ניקח להם.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נוכל לשלול להם, זה התפקיד שלנו.

מיכאל בן-ארי: החקיקה בהמשך תתקדם, אבל אני קורא לכולם לבוא ביום שני הקרוב לוועדת הכנסת ולתת לזועבי ולשאר חבריה – לזועבי ולטיבי ולכל החבורה הזאת – לתת להם את התשובה האמיתית.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נשלול להם את הזכויות המיותרות האלה ונאמר להם: העם בישראל לא יוכל להסכים יותר עם המעוז הקדמי של האויב שנמצא כאן.

יואל חסון: אולי זה הדרכון של טלב אלסאנע שהוא איבד?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: סגן השר, בבקשה, נא להשיב.

יעקב אדרי: מה אתה, היא לא מודיעה כלום – – –

כרמל שאמה-הכהן: אתה איחרת את המועד, חבר הכנסת זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: קראתי בשמך.

חנין זועבי: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת זועבי – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – – תשכחו מזה, היא דיברה – – – מספיק עם זה כבר.

אנסטסיה מיכאלי: היא דיברה שם, שתיסע לשם לדבר.

אנסטסיה מיכאלי: היא צריכה לדבר במדינות אחרות, אנחנו צריכים את מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: – – –

מתן וילנאי: יש כללים באולם הזה, אני מצטער.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא יכול להוריד אותו.

מתן וילנאי: אי-אפשר להפר את הכללים פה כל הזמן.

כרמל שאמה-הכהן: לי אין בעיה, אבל אני לא יכול להוריד אותו.

מתן וילנאי: אי-אפשר להפר את הכללים כל הזמן.

ג'מאל זחאלקה: ביקשתי באדיבות, ותדבר באדיבות או שקשה לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת קשה, היום קשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי-אפשר לספוג את הכול.

מתן וילנאי: אל תקשה עלי יותר, שמעת?

ג'מאל זחאלקה: – – – אני אדבר – – –

אנסטסיה מיכאלי: בטורקיה, בטורקיה.

דני דנון: באונייה אתה יכול לדבר.

דני דנון: באונייה.

דני דנון: היית עולה על האונייה ומדבר שם.

רחל אדטו: שייקח את זועבי אתו.

רחל אדטו: באותה אונייה, עוד פעם.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, סגן השר.

מתן וילנאי: כבוד היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטער על ההתלהמות המיותרת כאן ואני מבקש שנדע לשמור על כבודה של הכנסת ולפעול לפי הכללים הנקוטים פה שנים ארוכות, ושאף אחד לא ימצא לעצמו את הזכות לשנות את הדברים שבכנסת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: חיילי צה"ל – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא להפריע, חבר הכנסת מטלון.

 משה (מוץ) מטלון: חיילי צה"ל – – –

מתן וילנאי: חבר הכנסת מטלון, אל תפריע לי בבקשה.

אריה ביבי: עם כל הכבוד לשר, איזה כבוד זה – – –

מתן וילנאי: בפברואר 2010 התברר כי מתארגן משט של פרובוקציה לעזרה הומניטרית לעזה.

מתן וילנאי: אין בעזה משבר הומניטרי.

מתן וילנאי: יש בעזה שלטון "חמאס" שאני לא ממליץ לאף אחד לחיות מתחתיו.

מתן וילנאי: אין משבר הומניטרי בעזה, אנחנו מספקים מדי שבוע ביום אחד את מה שהמשט הזה התיימר להעביר.

מתן וילנאי: מאז ינואר 2009 הכנסנו לעזה מיליון טונות של תספוקת לאוכלוסיית עזה.

מתן וילנאי: מיליון טונות.

מתן וילנאי: כל אחד ישווה בעיני רוחו את ההשלכות של הדבר הזה.

מתן וילנאי: היה ברור לחלוטין שמתוכננת פה פרובוקציה לשמה.

מתן וילנאי: התחלנו לפעול קודם כול בצינורות הדיפלומטיים.

מתן וילנאי: פעלנו מול המדינות העוסקות בעניין, בדגש על טורקיה, יוון וקפריסין, שהן היו בסיסים ליציאת המשט.

מתן וילנאי: המדינה היחידה שהגיבה מבחינתנו וניסתה לעזור והבינה את המשמעויות של זה, היתה קפריסין.

מתן וילנאי: גם יוון וגם טורקיה, הבנו מהן שהן לא יכולות לפעול בגלל חוקים וכללים שמונעים מהן את הפעולה הזאת.

מתן וילנאי: בחנו את כל האופציות שעומדות לפנינו.

מתן וילנאי: הדבר הראשון – לתת למשט לעבור.

מתן וילנאי: עשינו את זה בעבר.

מתן וילנאי: באוגוסט 2008 נתנו למשט לעבור.

מתן וילנאי: אמרו לנו אז, כולל אנשים פה: זה ירגיע אותם.

מתן וילנאי: זה לא הרגיע אותם והמשט בכל זאת התארגן לצורך התנועה.

מתן וילנאי: היה ברור לחלוטין שאנחנו חייבים למנוע את המשט הזה.

מתן וילנאי: עזה היא בסיס טרור מהגדולים בעולם היום.

מתן וילנאי: הם לא פועלים משיקולים ששמורים אתם, הם מתארגנים לפעולה.

מתן וילנאי: ביום שהם יפעלו, הפגיעה תהיה יותר קשה ויותר ארוכה מכפי שהיה ב"עופרת יצוקה" ובימים שלפניה.

מתן וילנאי: שלא נטעה לרגע באופי המשטר בעזה, בצורה שהוא השתלט.

מתן וילנאי: ומי שלא זוכר כאן, נשחטו אנשים בכיכר-פלסטין רק בגלל היותם "פתח", נזרקו אנשים מגגות של בתים רק בגלל היותם "פתח".

מתן וילנאי: ואת זה אני מציע לא לשכוח.

מתן וילנאי: לא רק על שדרות נורו ה"קסאמים", ולכן – – –

אריה ביבי: שכחת את הלינץ' ברמאללה.

נסים זאב: הם עדיין שוחטים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב.

מתן וילנאי: סליחה – – –

אריה ביבי: מתן, שכחת את הלינץ' ברמאללה.

ישראל חסון: – – –

מיכאל בן-ארי: שחטו את טלי חטואל – – –

מתן וילנאי: אנחנו הצענו למארגני המשט לפרוק את התספוקת בנמל ישראלי ולהעביר לעזה, את מה שעשינו כרגע, מה שנעשה בשעות האלה.

מיכאל בן-ארי: זו הטעות.

ישראל חסון: האנשים האלה שזרקו מקומה 15, זה המשטר הדמוקרטי בעזה שהם מסבירים לנו עליו.

מתן וילנאי: רק משטר דמוקרטי, בהחלט.

מתן וילנאי: אלה שצועקים, נכון.

רחל אדטו: הם אלה שזורקים מהקומה השלישית – – –

מתן וילנאי: ברגע שהוחלט שצריך לעצור את המשט על מנת למנוע העברת תספוקת טרור סדירה לעזה – ובזה אנחנו עוסקים, לא בשום דבר אחר; שלא נטעה בזה לרגע.

מתן וילנאי: עכשיו המשט הוא כאילו תמים, תיכף נדבר על התמימים האלה.

מתן וילנאי: בפעם הבאה זה טילים ורקטות שהיום מוכנסות מפורקות בשלושה ארגזים ועכשיו יגיעו בחתיכה אחת.

מתן וילנאי: היום בקושי מעבירים, אבל אחרי זה יעבירו בקלות.

מתן וילנאי: על זה מדובר, לא על שום דבר אחר, בטח לא על שלום.

מתן וילנאי: שלום לא נוגע לעניין לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: אז למה יצאנו מעזה?

מתן וילנאי: ההתייעצות הראשונה נעשתה עם גורמי הייעוץ המשפטי, החל מהיועץ המשפטי לממשלה.

מתן וילנאי: התברר שדרך הפעולה הראויה היא במים בין-לאומיים ולא במים טריטוריאליים.

מתן וילנאי: זה לכל החכמים שחינכו אותנו גם בעניין הזה.

מתן וילנאי: כל אחד היום הרי כבר מומחה – יש לו שלולית ליד הבית והוא מסביר לנו איך צריך להתנהג.

מתן וילנאי: התברר שבמים בין-לאומיים, עם מערכת התראות ראויה שניתנה במלואה, שקוראת לקברניטים אישית, לכל קברניט וקברניט בשש האוניות, ואומרת לו: אתה הולך לאזור סגר, זה בלתי חוקי, יש לך אפשרות לבוא לאשדוד ושם לפרוק את האונייה שלך.

מתן וילנאי: התשובות שחיל הים קיבל – דרך אגב, הכול מוקלט, שלא תהיה פה אי-הבנה – לא ידעתי את מספר הקללות שיש גם בשפת לעז.

מתן וילנאי: יש הרבה מסתבר, עם כל מה שנובע מזה.

אלי אפללו: למה ציפית?

אלי אפללו: שהם באו להגיד לך שלום?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו, צהריים טובים.

אלי אפללו: מה ציפית?

אלי אפללו: איזה אנשים נמצאים על האונייה הזאת?

אלי אפללו: אנשים שבאו לעשות פרובוקציה, רק רע נגד המדינה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: מה אתה מצפה, מי נמצא על האונייה?

אלי אפללו: – – –

מיכאל בן-ארי: – – – טורפדו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אתה דיברת בסדר מופתי.

מתן וילנאי: ברור לחלוטין שניתן לעצור אונייה רק על-ידי השתלטות על הגשר – – –

אלי אפללו: אנשי שלום, זכויות האזרח.

מתן וילנאי: אלי, אלי.

אלי אפללו: לא, זה מרגיז אותי שאתה צריך להצטדק.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו.

מתן וילנאי: – – – רק על-ידי השתלטות על הגשר והכוונתה למקום שאנחנו רוצים שהיא תובא לשם.

מתן וילנאי: אין שום דרך אחרת שחיל הים הישראלי מכיר.

מיכאל בן-ארי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

מתן וילנאי: אני מכיר את כל החכמים.

מתן וילנאי: בעלי המקצוע שנמצאים "רק" 40 שנה בים, אומרים שאין דרך אחרת.

מתן וילנאי: ולכן הוחלט לבצע את זה, על מנת למנוע פתיחת קו ימי קבוע לבסיס הטרור בעזה.

מתן וילנאי: חיל הים התארגן לזה, בפיקוד של מפקד חיל הים, אישית, שהיה באחת הספינות הקרובות ביותר לאזור הפעולה, עם אנשי שייטת 13 ועם כל יחידות הלחימה בתחום הזה, של שירות בתי-הסוהר ואחרות – לכל אלה שאמרו למה אלה לא ולמה אלה כן.

מתן וילנאי: הביצוע היה כראוי.

מתן וילנאי: כל הספינות נעצרו – – –

מיכאל בן-ארי: לפי התוכנית, אה?

ג'מאל זחאלקה: ראוי, מה זה כראוי?

כרמל שאמה-הכהן: לא להפריע לו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה.

מתן וילנאי: כל הספינות נעצרו והוכוונו לחוף באשדוד.

מתן וילנאי: מוינו שם אנשים, נשלחו חזרה לבתיהם – דרך אגב, את כל זה אמרנו מראש – והתספוקת מועברת לעזה.

מתן וילנאי: אולי כבר גמרו להעביר, אולי לא.

מתן וילנאי: כרגע זה מתגלגל.

מיכאל בן-ארי: גם את התרופות שפג תוקפן אתם שולחים?

מתן וילנאי: במקום אחד, על ספינה אחת, התארגנה חבורה של בריונים/חוליגנים/טרוריסטים, בוודאי לא אנשי שלום, כיסיהם מלאים בכסף, הרבה יותר ממה שאנחנו יכולים לעלות בדעתנו, ומשימתם היא אחת: להרוג חיילי צה"ל.

מתן וילנאי: לא שום משימה אחרת.

מתן וילנאי: משט של שלום – הסבירו שיש רק פצירות לציפורניים, גם זה לא.

מתן וילנאי: זה מה שהיה על ה"מרמרה", לא שום דבר אחר.

מתן וילנאי: זה מה שהיה שם, מלבד אנשים תמימים שנקלעו לשם גם כן.

מיכאל בן-ארי: אז איך שלחתם חיילים עם רובי צעצוע?

מיכאל בן-ארי: איך?

רוני בר-און: האפשרות הזאת עלתה בדיון – – –

מיכאל בן-ארי: למה עכשיו – – –

מתן וילנאי: צריך להיות ברור שאלה שלחמו שם לא היו אנשי שלום – – –

רוני בר-און: הקבינט דן באפשרות הזאת?

מתן וילנאי: אני מציע שחברי הכנסת הערבים יירגעו כאן ולא ייתלו בהם.

מתן וילנאי: הם לא מייצגים את מה שצריך להיות כאן.

מתן וילנאי: אין פה שום אנשי שלום אמיתיים.

מתן וילנאי: שיהיה ברור, חיילי צה"ל – קודם כול, ההרוגים היו מעורבים.

מתן וילנאי: לא נהרגו שם אנשים תמימים.

מתן וילנאי: שניים מההרוגים עם אקדחים שלנו שהמחסניות מרוקנות.

מתן וילנאי: יש לנו גם פצועים מהאקדחים האלה ואין ספק שיש פה הגנה עצמית ללא שום דין ודברים.

מתן וילנאי: אני אתייחס לזה גם בהמשך.

מתן וילנאי: חיילי צה"ל פגעו באלה שניסו לפגוע בהם.

מתן וילנאי: זה לא שום דבר מעבר לזה.

מתן וילנאי: אפשר היה לעשות שם דברים הרבה יותר קשים.

מתן וילנאי: היו מקלעים על המסוקים שלנו, היו מקלעים על הספינות שלנו מסביב.

מתן וילנאי: אחד מהם לא הופעל, מתוך הבנה עמוקה של חיילי השייטת והתדריכים המוקדמים שהם קיבלו.

מתן וילנאי: אני חייב להגיד, בפעם המי-יודע-כמה, שהלוחמים של שייטת 13 יוצאי דופן.

מתן וילנאי: אין כאלה בעולם.

מתן וילנאי: תוך כדי הפעולה, כשמסביב עושים לינץ', הם צועקים אחד לשני לא לירות.

מתן וילנאי: אז לכל החברים פה שמסבירים על לוחמי החופש הגדולים שהיו שם.

מירי רגב: – – –

מתן וילנאי: היתה לנו אפשרות לעשות את זה אחרת והחלטנו שלא עושים את זה אחרת.

מירי רגב: – – –

קריאה: – – –

מתן וילנאי: עם זאת, היו חמושים בנשק חם להגנה עצמית – שלא תהיה אי-הבנה בעניין הזה – והיו מוכנים לירי.

מתן וילנאי: ומייד כשהיה צריך לירות, הם אכן ירו ופגעו במי שצריך היה לפגוע בו ולא באף אחד אחר – לכל אלה שמציעים שזה ייראה אחרת.

מוחמד ברכה: הבעיה היא לא מבצעית.

מוחמד ברכה: הבעיה היא החלטה פוליטית, ואתה, איש המערכת הפוליטית, נושא באחריות.

מוחמד ברכה: אל תסביר כאילו אנחנו – – –

מתן וילנאי: קרב לא מצטלם – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

קריאות: – – –

מתן וילנאי: שמענו – – –

מיכאל בן-ארי: הם עושים טרור, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא תפריע לו.

קריאות: – – –

נסים זאב: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת – – – גם אותך קראתי כבר פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים לצאת ביחד?

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר.

אריה ביבי: להוציא אותו מהאולם.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

אריה ביבי: בבקשה להוציא אותו מהאולם.

אריה ביבי: פעם שלישית.

ציון פיניאן: – – –

מתן וילנאי: קרב לא מצטלם טוב אף פעם.

מתן וילנאי: כל מי שהיה בשדה הקרב יודע את זה היטב.

מתן וילנאי: אין מושג כזה לצלם בכלל כפי שאנחנו עושים – –

אריה ביבי: אמרת פעם שלישית, אז צריך להוציא אותו.

מתן וילנאי: – – אין דבר כזה.

כרמל שאמה-הכהן: פעם שלישית מינוס גרגיר.

ציון פיניאן: – – –

מתן וילנאי: וקרבות מפוארים שהצילו את מדינת ישראל אף פעם לא הצטלמו טוב.

מתן וילנאי: ולמרות זאת, מתוך הבנה של הסביבה שבה אנחנו נמצאים הדברים האלה צולמו וכך הם נראים.

רוני בר-און: כל זה אפשר היה – – –

מתן וילנאי: היתה פה הגנה עצמית בשתי רמות.

מתן וילנאי: בשתי רמות.

מוחמד ברכה: הגנה עצמית.

מוחמד ברכה: הגנה עצמית – – –

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, אני מבין שמה שאתה מבקש, שנוציא אותך החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת.

נסים זאב: – – –

מתן וילנאי: זה שאתה צועק – – – כמה אתה מבין את הבעיה שאתה לא צודק.

מוחמד ברכה: מה, הם תקפו את מדינת ישראל?

מוחמד ברכה: – – –

מתן וילנאי: היתה פה הגנה עצמית בשתי רמות – – –

אלי אפללו: – – –

נסים זאב: – – –

ציון פיניאן: – – –

קריאות: – – –

מתן וילנאי: מדינת ישראל – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, מעכשיו – מלה, ואתה בחוץ.

מתן וילנאי: רמה אחת, מדינת ישראל – –

אלי אפללו: למה הם באו?

אלי אפללו: הם באו לעשות שלום?

אלי אפללו: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פיניאן, תודה על העזרה.

מתן וילנאי: – – תעשה כל שביכולתה על מנת – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו.

קריאות: – – –

אריה ביבי: זאת פעם רביעית כבר.

מתן וילנאי: מדינת ישראל תעשה כל שביכולתה על מנת לא לאפשר לעזה להיהפך לבסיס טרור, וחלק מהצועקים פה חושבים כנראה שזו הדרך הנכונה.

מתן וילנאי: והדבר השני – –

מיכאל בן-ארי: הם בסיס טרור.

מיכאל בן-ארי: הם בסיס טרור בפני עצמם.

מתן וילנאי: – – הגנה עצמית של כל לוחם של שייטת 13 שניסו לעשות בו לינץ', והתמונות מראות את זה ברור לחלוטין.

מתן וילנאי: שום ארגון שלום בעולם לא יזדהה עם התמונות האלה כדרך פעולה של ארגון שלום, אין לי ספק בזה.

מתן וילנאי: אנחנו כרגע – – –

אריה ביבי: שייטת 13 יכולה לסדר רפסודה לכמה חברי כנסת ערבים?

מתן וילנאי: אנחנו כרגע עוסקים בהפקת הלקחים בכל אחד מהתחומים – הן בתחום ההסברה, הן בתחום הפעולה הצבאית וכל מה שכרוך בזה, על מנת להיות ערוכים לפעם הבאה – –

רוני בר-און: ומה עם ההליך הקונסטיטוציוני?

רוני בר-און: אין הפקת לקחים מזה שלא היה קבינט?

מתן וילנאי: – – ואני ממליץ – – –

רוני בר-און: מה זה – – – בצהרי יום.

מתן וילנאי: מה, מה לא היה, רוני?

רוני בר-און: לא היה קבינט על הדבר הזה.

רוני בר-און: זה פעם ראשונה בהיסטוריה, אתה יודע את זה.

רוני בר-און: מתי היה דבר כזה, פעולה צבאית כזאת, בלי לדון על זה בקבינט?

מתן וילנאי: הרבה יותר מפעם אחת, אם אני זוכר נכון.

רוני בר-און: אה.

רוני בר-און: אוקיי.

רוני בר-און: אוקיי.

מתן וילנאי: אם אני זוכר נכון, הרבה יותר מפעם אחת.

רוני בר-און: לא, לא, אתה לא זוכר נכון.

רוני בר-און: אולי מהצבא אבל לא כשהיית בממשלה.

מתן וילנאי: חבר הכנסת בר-און, צריך לזהות – – –

רוני בר-און: אין דבר כזה בלי דיון קבינט.

מתן וילנאי: אני ממליץ – – –

נסים זאב: – – –

רוני בר-און: אם קבינט מסמיך ראש ממשלה ושר ביטחון או צוות שרים יותר קטן, אז זה תקין.

רוני בר-און: בחוק-יסוד: הממשלה כתוב שוועדת שרים לענייני ביטחון תהיה מורכבת א', ב', ג', ד', ואלה יהיו סמכויותיה.

רוני בר-און: ואת זה הממשלה הזאת לא קיימה.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בהפקת הלקחים הן מהפעולה המבצעית והן מכל מה שמסביב, כולל הנושא של ההסברה.

מתן וילנאי: אני מציע שני דברים.

מתן וילנאי: האחד, להבין היטב את השינוי העמוק באופי המלחמה.

מתן וילנאי: אם פעם אמרנו שמלחמה זה המשך המדיניות בדרכים אחרות, המציאות שבה אנחנו נמצאים היום זה המלחמה בדרך אחרת, וזה מה שכרגע מתרחש מולנו.

מתן וילנאי: הבעיה היא לא מול חופי עזה.

מתן וילנאי: הבעיה היא הרבה יותר עמוקה בכל המערכת הבין-לאומית, במערכת הישראלית הפנימית ובאופי הלחימה שנכפה עלינו, כשהיעד הוא הגנתה של מדינת ישראל.

מתן וילנאי: אני מקווה שעל זה אין דיון באולם הזה לאף אחד מהגורמים, ואני מציע שנלמד ונבין את זה היטב.

מתן וילנאי: והדבר השני – לחברי הכנסת הערבים: תמצאו שליחים אחרים.

מתן וילנאי: טרוריסטים מהסוג הזה לא תורמים כלום לעניין השלום, ואני איש שלום – – –

יריב לוין: – – –

טלב אלסאנע: – – –

מתן וילנאי: – – – ואני איש שלום.

מתן וילנאי: מעבר לכול אני איש שלום, סיכנתי את חיי יותר מכל אחד מכם למען השלום הזה – –

מיכאל בן-ארי: – – –

טלב אלסאנע: – – –

קריאות: – – –

מתן וילנאי: – – ואני אומר לכם, עם הטרוריסטים האלה אתם לא תגיעו לשום מקום, וכל הדיון הזה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, תודה על הערתך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תודה על ההערה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פיניאן, גם תודה על ההערה.

כרמל שאמה-הכהן: רק מעכשיו שקט.

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: שמענו, חבר הכנסת אלסאנע, שמענו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלסאנע, אתה רשום פה לרשות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה לוותר עליה?

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה לוותר עליה, אני שואל אותך.

קריאות: – – –

אלי אפללו: – – – שולחים "קסאמים" – – –

טלב אלסאנע: אני רוצה לדעת מסגן השר מה זאת אומרת – – –

מתן וילנאי: לא זאת הדרך להגיע לשלום בין העם היהודי לעם הפלסטיני.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, פעם שנייה שאני מזכיר לך שנקראת לסדר פעם שנייה.

אלי אפללו: הוא רוצה שתוציא אותו.

אלי אפללו: נו מה, אתה לא מבין.

כרמל שאמה-הכהן: לא אתן להם את התענוג הזה.

כרמל שאמה-הכהן: לא בשלב כזה מוקדם.

טלב אלסאנע: בושה וחרפה.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש – –

טלב אלסאנע: בושה וחרפה.

אלי אפללו: טלב, תצעק עוד פעם.

טלב אלסאנע: – – –

מתן וילנאי: – – אני ממליץ להסיר את ההצעה מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, גם כשאני אומר שלב מוקדם יכול להיות שהוא הגיע לסופו.

כרמל שאמה-הכהן: מספיק.

אריה ביבי: טלב, לך במיוחד הייתי מאשר ללכת לעזה.

מתן וילנאי: היושב-ראש, אני ממליץ להסיר את ההצעה מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר המליץ להסיר את ההצעה מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: זו המלצת סגן השר מתן וילנאי.

מירי רגב: לא, לא, לא.

מירי רגב: אנחנו רוצים בוועדת הכנסת להסיר את החסינות של חברת הכנסת זועבי.

קריאות: – – –

אלי אפללו: ועדת הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצעות אחרות.

כרמל שאמה-הכהן: הצעה אחרת ראשונה – של חבר הכנסת ישראל חסון, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש – – –

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שנקרא ולא היה באולם המליאה, פירט באוזני נסיבות אישיות פרטיות שבגללן נאלץ – על כורחו – להיעדר, ולכן, לפנים משורת הדין – – –

אריה ביבי: איזה סיבות אישיות?

אריה ביבי: הם יצאו כי לא רצו לשמוע – – –

זאב אלקין: – – –

אופיר אקוניס: – – –

מיכאל בן-ארי: היה לו טלפון מהנייה?

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

מיכאל בן-ארי: – – – נסראללה התקשר?

מיכאל בן-ארי: מי התקשר אליו?

מיכאל בן-ארי: נסראללה?

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני מציע לא לדון בזה, כי אני נתתי ליושב-ראש הסבר – – –

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, מי התקשר אליו?

מיכאל בן-ארי: נסראללה או הנייה?

ג'מאל זחאלקה: אל תדונו בזה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא עניין – – –

אריה ביבי: הוא קיבל טלפון מהנייה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, ראשית אני רוצה לקרוא לשחרורם של מנהיגי הציבור הערבי העצורים היום בכלא אשקלון – –

יריב לוין: – – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – מר מוחמד זידאן, שיח' ראאד סלאח – –

אריה ביבי: מי אלה בדיוק?

מירי רגב: – – – גלעד שליט.

מירי רגב: תתבייש לך.

ג'מאל זחאלקה: – – שיח' חמד אבו דעאבס.

נסים זאב: לך לכלא, שם תזדהה אתו – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב נסים.

נסים זאב: תשב אתם שם.

נסים זאב: תשב אתם, תזדהה אתם שם.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: צריך להבין ששיטות של ממשל צבאי לא יעזרו.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להפחיד את הציבור הערבי בעניינים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: שנית, כבוד היושב-ראש, ואני מבקש שתגן עלי בפני הצעקות של האנשים הלחוצים באולם הזה – –

ציון פיניאן: הטרוריסטים יגנו עלייך.

ג'מאל זחאלקה: – – אני רוצה להגיד: לחברת הכנסת חנין זועבי – –

אריה ביבי: את ראאד סלאח צריך לשים בכלא, עד שיינמק.

ג'מאל זחאלקה: – – מגיע צל"ש.

ג'מאל זחאלקה: מגיע צל"ש – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – שהיא מילאה את חובתה – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: צל"ש מהנייה מגיע לה.

יואל חסון: מגיע לה צל"ש מראש ה"חמאס".

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אל תיתן לה – – –

ציון פיניאן: – – –

יריב לוין: – – –

כרמל שאמה-הכהן: קשה לי לחלוק עליך, אבל, חברי לסיעה, בוא נשמור על הסדר.

נסים זאב: אני במקומך הייתי – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב נסים.

אריה ביבי: אנחנו, מגיע לנו שיהיו לנו אנשים כאלה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אריה ביבי, אני מקבל אס.

כרמל שאמה-הכהן: אם.

כרמל שאמה-הכהן: אסים עד לדוכן על התנהגותך היום במליאה.

אריה ביבי: זה סימן.

אריה ביבי: מה סימן?

אריה ביבי: שזה מסעיר אותי.

אריה ביבי: שאני מתבייש.

אריה ביבי: שאני מתבייש, איך אנחנו פה בכנסת ואנשים כאלה יושבים פה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אריה ביבי, פעם שלישית שאני מזכיר לך שקראתי אותך כבר פעם שנייה לסדר.

רוני בר-און: – – – לתת ציונים – – –

קריאה: לתת לה צל"ש שהיא הלכה לדקור חיילי צה"ל – – –

ג'מאל זחאלקה: תקשיבו טוב.

ג'מאל זחאלקה: מגיע לחברת הכנסת חנין זועבי צל"ש, משתי סיבות.

קריאות: – – –

קריאה: אין גבול.

קריאה: אין גבול.

ג'מאל זחאלקה: האחת, שהיא מילאה את חובתה המוסרית והפוליטית – –

יואל חסון: היא תקבל את פרס ה"חמאס".

יואל חסון: את פרס ה"חמאס" היא קיבלה.

ג'מאל זחאלקה: נגד – – – היא עשתה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

ג'מאל זחאלקה: – – נגד המצור על עזה.

יואל חסון: משולב – פרס ה"חמאס" ופרס ה"חיזבאללה".

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: גם אתה היית צריך לצאת.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא רוצה להוציא אף אחד.

כרמל שאמה-הכהן: עד שהראשון ישבור את הכלל הזה.

קריאה: אנחנו ניתן לה ביום שני צל"ש.

ג'מאל זחאלקה: בהיותה על הסיפון של האונייה – –

אריה ביבי: היא צריכה לקבל צל"ש על זה שהלכה ודאגה – – – גלעד שליט.

ג'מאל זחאלקה: – – חברת הכנסת חנין זועבי עשתה כל מה שהיא יכולה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, נא לסיים.

ציון פיניאן: – – –

יואל חסון: מה זה, "חיים שכאלה"?

ג'מאל זחאלקה: תקשיב.

ג'מאל זחאלקה: תקשיב.

יעקב אדרי: לא חייבים להקשיב.

יעקב אדרי: היא גנבה לך את ההצגה, היית גמד לידה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: לא נותנים לי לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: לא דיברת מספיק?

ג'מאל זחאלקה: לא התחלתי, הם לא נתנו לי.

כרמל שאמה-הכהן: כמה אתה צריך עוד?

ג'מאל זחאלקה: זה זמן פציעות.

ג'מאל זחאלקה: היא עשתה כל מה שהיא יכולה כדי למנוע – – –

כרמל שאמה-הכהן: אז תנו לו שקט והוא כבר מסיים ויורד מהדוכן.

ג'מאל זחאלקה: – – – כדי למנוע – – –

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: כל מה שאני שומע, כבוד היושב-ראש – אני רואה שאנשים לחוצים.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לכם להירגע קצת.

ג'מאל זחאלקה: ותקשיבו טוב מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלכס מילר, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: כל העולם ללא יוצא מן הכלל מגנה את הפעולה הפיראטית הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אתם יוצאים לא נגדי, לא נגד , לא נגד ברכה.

ג'מאל זחאלקה: אתם יוצאים נגד כל העולם.

מירי רגב: – – –

יריב לוין: יש גבול.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, להתכנס לסיום.

ג'מאל זחאלקה: תחשבו קצת.

ג'מאל זחאלקה: כל העולם.

ג'מאל זחאלקה: פעם, כבוד היושב-ראש, היו יורים ובוכים, כפי שכתב העיתונאי נחום ברנע.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה באולם הזה אנשים יורים וצוחקים.

ג'מאל זחאלקה: תתביישו לכם.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: דקה לרשותך.

קריאות: – – –

ג'מאל זחאלקה: את צוחקת.

ג'מאל זחאלקה: את רוצה שאנשים ימותו.

ג'מאל זחאלקה: את שמחה על המוות.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת זחאלקה וברכה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת ברכה מהאולם.

כרמל שאמה-הכהן: (חבר הכנסת מוחמד ברכה יוצא מאולם המליאה.)

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, נא לשבת.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.

כרמל שאמה-הכהן: )

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, פעם שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא גם את חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים, נא להוציא את חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים, נא להוציא את חברי הכנסת חסון וטלב אלסאנע.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את שניהם.

כרמל שאמה-הכהן: שניכם יוצאים החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: שניכם יוצאים החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אתה רוצה להצטרף אליו?

כרמל שאמה-הכהן: (חברי הכנסת יואל חסון וטלב אלסאנע יוצאים מאולם המליאה.)

קריאות: – – –

דב חנין: – – – זו בושה לכנסת.

דב חנין: זו בושה לכנסת.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: נא לשבת.

כרמל שאמה-הכהן: נא לשבת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: לשבת.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב נסים, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

ציון פיניאן: "חמאס" בכנסת.

קריאות: – – –

ישראל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש – רוני, רוני – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: דקה לרשותך.

כרמל שאמה-הכהן: התחל לדבר בבקשה.

רוני בר-און: – – –

כרמל שאמה-הכהן: שר החינוך, בבקשה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד לדבר פה אל 118 חברי כנסת.

ישראל חסון: מבחינתי, את הזכות להיקרא חברת כנסת איבדה חנין זועבי בהיותה שופכת דמים.

ישראל חסון: בהיותה שופכת דמים.

ישראל חסון: אני מצר – – –

אברהים צרצור: – – – שופכת דמים.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, לא להפריע לו.

כרמל שאמה-הכהן: יש לו סך הכול דקה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא אתן הפרעות.

כרמל שאמה-הכהן: זה סך הכול דקה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם לא תפריעו.

אברהים צרצור: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבל, חבל.

כרמל שאמה-הכהן: חבל.

כרמל שאמה-הכהן: כבר לא עומדת לכם הגנה שאני לא רוצה להוציא אף אחד.

כרמל שאמה-הכהן: כבר יצאו.

כרמל שאמה-הכהן: הבאים בתור יצאו יותר מהר.

אברהים צרצור: אתה שפכת הרבה דמים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור, הגנתי גם עליך כשאתה עמדת על הדוכן.

ישראל חסון: מר צרצור, אני – מהמנהיגים האמיתיים של העם הפלסטיני ולא מכם, מנהיגי הדם שרוקדים על הדם.

ישראל חסון: אתה יודע שבערבית אומרים על סוג מנהיגות כמו שלכם שממיעוט הסוסים, ממיעוט הסוסים – – –

אברהים צרצור: – – – ערבי שאתה תדבר נגד – – – ערבי – – –

ישראל חסון: מר צרצור, אני רוצה להגיד לך דווקא, ולך אני רוצה לומר – – –

אברהים צרצור: אתה עברת קווים אדומים, חצית קווים אדומים במה שאמרת עכשיו, בהתחלה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, זמנך הסתיים.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא תנהל שיחות.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שאתה פונה אליו – זמנך עבר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, עשר שניות לסיים, חבר הכנסת חסון.

אלי אפללו: לא, אל תיתן לו עשר שניות לדבר עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: 15 שניות.

קריאות: – – –

ציון פיניאן: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פיניאן.

קריאה: הוא חבר פרלמנט בלוב.

ישראל חסון: דרך אגב, לעובדה שאין לי זכות, אני שמח לומר לך שהגענו לפה אחרי 2,000 שנה ולפני 5,000 שנה לא בשביל לקבל מכם אישור לזכות כלשהי.

אברהים צרצור: אנחנו הבאנו אתכם.

ישראל חסון: כן, אני יודע.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אלי אפללו: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור.

אברהים צרצור: לא אירופה.

אברהים צרצור: אנחנו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צרצור, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא אותו.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: (חבר הכנסת אברהים צרצור יוצא מאולם המליאה.)

ישראל חסון: הוא צריך עכשיו לצעוק בשביל כולם.

אלי אפללו: – – – הנה, גם אתה קיבלת תמונה.

אלי אפללו: גם אתה רוצה שיצלמו אותך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: תבקש להוציא את אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: אתה היית קרוב ממנו לצאת החוצה, חבר הכנסת זאב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אתה באמת – –

ציון פיניאן: אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: רק מרגלים החוצה, רק מרגלים.

דב חנין: – – –

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע לך להגיש על זה בג"ץ.

כרמל שאמה-הכהן: אני, אין לי סמכות.

כרמל שאמה-הכהן: בזה אני חסר סמכות.

קריאות: – – –

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד שלושה משפטים רצוף, ברשותך, אם אני אצליח.

ישראל חסון: ואני רוצה לומר על סוג המנהיגות הזאת, המנהיגות שופכת הדמים הזאת, מנהיגות שהיא רודפת דמים ורודפת מדון, ולא רודפת שלום.

ישראל חסון: אתם, אני אומר לכם, מובילים את העם שלכם לאבדון.

ישראל חסון: אנחנו נישאר כאן, כמו שנשארנו פה ב-5,000 השנים האחרונות.

ישראל חסון: תמשיכו ככה.

עפו אגבאריה: ואנחנו נישאר כאן – – –

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, חבר הכנסת דוד רותם – לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דני דנון, סגן יושב-ראש הכנסת, בבקשה.

מסעוד גנאים: – – –

כרמל שאמה-הכהן: ביקשו באופן חריג.

כרמל שאמה-הכהן: הצעה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: גם אתה תעלה.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול את חברת הכנסת : איפה האלות?

דני דנון: איפה הסכינים?

דני דנון: איפה הגרזנים?

דני דנון: איפה הרוגטקות?

דני דנון: איפה כל הדברים שירו על חיילי צה"ל?

דני דנון: האם הבאתם גם אותם לכנסת בישראל?

דני דנון: אומרים באנגלית: Fool me once – shame on you, fool me twice – shame on me.

דני דנון: לא ניתן לכם לירוק עלינו ולומר שיורד גשם.

דני דנון: ואת מנסה לירוק עלינו, ואנחנו מפסיקים את זה.

דני דנון: נמאס לנו כבר.

דני דנון: תראי את כל הבית פה, קדימה, ליכוד, עבודה – כולם ביחד אומרים: נמאס לנו.

דני דנון: ביום ראשון הקרוב עולה הצעת חוק לוועדת השרים לענייני חקיקה, שתיתן לנו את הסמכות להוציא אותך מהכנסת, לשלוח אותך למקום שאת צריכה להיות בו.

דני דנון: מקומך הוא לא בבית-המחוקקים.

דני דנון: מקומך הוא בבית-האסורים.

דני דנון: מי שנמצא על ספינה אחת עם לוחמי "אל-קאעידה" ולוחמי "חמאס", ויורה בלוחמים ישראלים, מקומו בתאי המעצר, לא פה בכנסת.

דני דנון: אנחנו נדע להתגונן, נדע להתגונן משיתוף הפעולה שלך ושל עזמי בשארה, שהלך עם ה"חיזבאללה".

יעקב כץ: – – – בגלות?

יעקב כץ: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ.

דני דנון: עזמי בשארה הלך עם ה"חיזבאללה", שיתף פעולה כשהיינו במקלטים במלחמת לבנון השנייה, ואת הלכת עם ה"חמאס".

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש להחזיר את חבר הכנסת חסון ואת טלב אלסאנע.

כרמל שאמה-הכהן: להחזיר אותם, בבקשה.

דני דנון: ואנחנו נתגונן.

דני דנון: אם את חושבת שתחזרי לפה היום ואנחנו נשתוק, את טועה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא ארחיב על נושא חברי הכנסת הערבים וחברת הכנסת זועבי, שרק ממשיכה לקבל פה במה.

יוחנן פלסנר: אני רק מאחל לך שאת תלכי לעזה לפחות לשבוע ונראה אותך שם מדברת על זכויות נשים, על זכויות אדם, על זכויות אזרח.

יוחנן פלסנר: שבוע אחד בעזה ואנחנו נראה מה קורה לך.

יוחנן פלסנר: שבוע אחד בעזה.

יוחנן פלסנר: רווקה בת 38 – נראה איך מתייחסים אליה שם.

יוחנן פלסנר: אז ממך?

יוחנן פלסנר: את האחרונה שיכולה להטיף לנו מוסר.

יוחנן פלסנר: אבל, חברים, אנחנו לא רוצים.

יוחנן פלסנר: יש דיונים אחרים שאנחנו צריכים לנהל כאן, ולכן אני ביקשתי גם הצעה אחרת.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים, אחרי שהסערה קצת נרגעה, אחרי שהאסירים והאנשים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פלסנר, נא לסיים.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים לבדוק טוב טוב את התהליכים הפנימיים שלנו: האם התכנס הקבינט, מתי, מי אישר, את התמונה המודיעינית, את התמונה ההסברתית; את כל השאלות האלה.

יוחנן פלסנר: חברים, חברים, אנחנו צריכים לבדוק אותם משני טעמים.

יוחנן פלסנר: הטעם האחד – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פלסנר, תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אדוני – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פלסנר, יש לך דקה, דיברת דקתיים.

כרמל שאמה-הכהן: לא הפריעו לך.

יוחנן פלסנר: אז אני אסיים במשפט אחד.

יוחנן פלסנר: רק – משני טעמים: טעם של תחקור פנימי, טעם של בדיקה עצמאית כדי להוריד מעצמנו את כל הבדיקות האחרות; והטעם השלישי הוא כדי לבחון סוף-סוף האם נבחנת המדיניות שלנו כלפי עזה ברצינות, כי אנחנו רוצים לבודד את ה"חמאס".

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת פלסנר.

כרמל שאמה-הכהן: הדוברת הבאה, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתביישת היום לשבת ולהסתכל לצד ימין שלי – אני מתכוונת לכאן – ולדעת שבמדינת ישראל – – –

טלב אלסאנע: גם אנחנו מתביישים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במדינת ישראל – אתה אמרת מספיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומעולם לא אמרת משהו חדש.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלסאנע, זה התודה רבה שחזרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש במדינת ישראל ערביי ישראל שמצבם הכלכלי-חינוכי-חברתי לא מי יודע מה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והם הלכו והצביעו בשבילכם וחשבו שאולי תגיעו לכאן ותגנו על הזכויות שלהם, כמו שאני וחברי דוברי הרוסית קצת נוטים לעזור יותר לעולים מחבר המדינות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כך הם ציפו מכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתם מרגלים פרלמנטריים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוץ מללכת נגד המדינה הזאת להסית – ואת, גברתי הנאווה, על הראש שלך כל אלה, האנשים שמתו.

עפו אגבאריה: את לא זו שתטיפי לנו מוסר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אגבאריה, אני יודע שאתה עוד לא יצאת היום.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, נא לסיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אטיף לך מוסר כי אני – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, זו לא הצעה לסדר-היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, אבל הוא הפריע לי.

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע, אני שמתי לב.

כרמל שאמה-הכהן: עוד לפני כן עבר זמנך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר לך, יקירתי – סליחה, חוזרת בי – שזה עומד על ראשך, דמם של אותם אנשים שמתו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את זו שרצחת אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה לומר דבר אחרון: משכתם את החוט עד הקצה, אין יותר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חברת הכנסת ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

יריב לוין: חבר הכנסת אלסאנע, אולי תנדדו מכאן?

יריב לוין: אתם הרי שבטים נודדים.

יריב לוין: תנדדו מכאן, לכו – – –

אריה ביבי: יריב, אני מסכים אתך.

אריה ביבי: לשם שינוי אני מסכים אתך.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, נא לא להפריע.

כרמל שאמה-הכהן: יש לו דקה בדיוק.

טלב אלסאנע: אני מסתכל כאן ואני מתבייש – לאנשים שאפילו אין להם בושה.

טלב אלסאנע: אני מתבייש בכם.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מילר, נא לא להפריע.

קריאה: אנחנו מתביישים, לא – – –

טלב אלסאנע: אני מתבייש ברמת ההתבטאות, ההתנהלות, גם של הכנסת, גם של הממשלה.

טלב אלסאנע: אתם רוקדים על הדם.

טלב אלסאנע: אתם צמאים לדם.

טלב אלסאנע: אתם מתעלמים מהקורבנות.

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: תשעה הרוגים.

טלב אלסאנע: אתם לא מתביישים?

טלב אלסאנע: אתם אפילו לא מזכירים אותם.

קריאות: איפה הדרכון?

קריאות: מה קרה?

קריאות: איפה הדרכון?

מיכאל בן-ארי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אתה אפילו לא במקומך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

טלב אלסאנע: אתם – – – לא – את המשפחות.

טלב אלסאנע: הדם שלהם הוא הפקר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, אני מזהיר אותך פעם אחרונה.

טלב אלסאנע: – – – הדם של היהודים.

טלב אלסאנע: אתם, אין לכם טיפת מצפון.

טלב אלסאנע: אין לכם טיפת מוסר.

אריה ביבי: איפה חמשת הדרכונים שלך?

קריאות: – – –

טלב אלסאנע: אין לכם טיפת ערכיות.

טלב אלסאנע: אתם בושה וחרפה.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי, נא לצאת החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא אותו.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: (חבר הכנסת מיכאל בן-ארי יוצא מאולם המליאה.

כרמל שאמה-הכהן: )

טלב אלסאנע: אוי ואבוי לדמוקרטיה, אתה, שהפכת להיות סמל ההיכר שלה.

טלב אלסאנע: ואני רוצה לומר – –

אריה ביבי: איפה חמשת הדרכונים שלך?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי, אני אעשה משהו שאני לא מאמין.

טלב אלסאנע: – – למדינת ישראל, שיש לה הארסנל הצבאי הגדול ביותר, שיש לה הארסנל הצבאי הגדול ביותר – – –

נסים זאב: פושע, פושע.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב.

טלב אלסאנע: אתה?

טלב אלסאנע: אתה פאשיסט – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב, נא לשבת.

יוחנן פלסנר: מה עם תעודת חבר כנסת?

יוחנן פלסנר: אותה אתה לא מאבד, הא?

טלב אלסאנע: אני וחברי, על אפך ועל חמתך – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב, קראתי לך כבר פעמיים לסדר, אם אתה לא זוכר.

טלב אלסאנע: – – אנחנו מבטאים את המצפון, את המוסר, את הערכיות, את המוסריות שדוגלת בחיים.

טלב אלסאנע: אתם דוגלים במוות.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – – ואני רוצה לסיים, אדוני היושב ראש – צל"ש, ולאחראים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אבו אגבאריה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: – – – לא להעמיד אותם לדין – ראש הממשלה ושר הביטחון, צריך להושיב אותם על ספסל הנאשמים, ולשותפי המשט – מגיע להם צל"ש על הפעולה – – – על המוסריות ועל – – –

 משה (מוץ) מטלון: – – – תתבייש לך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת, פעם אחרונה שאני מבקש ממך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת עפו אגבאריה, דקה בדיוק.

טלב אלסאנע: בושה וחרפה, באמת.

טלב אלסאנע: אתם צריכים להתבייש לכם.

אלי אפללו: בראבו.

אלי אפללו: בראבו על ההצגה.

אלי אפללו: הוא רוצה שתוריד אותו.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אלי אפללו: ההצגה נגמרה.

יוחנן פלסנר: הוא מבקש שתוציא אותו, גם.

כרמל שאמה-הכהן: הוצאתי אותו כבר פעם.

כרמל שאמה-הכהן: ביקש לחזור – החזרתי אותו.

יוחנן פלסנר: הוא רוצה עוד, כמו הרווקה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על זה שכולם דיברו על המבצע הנפשע הצבאי שהיה נגד אזרחים – – –

מירי רגב: – – –

עפו אגבאריה: אנשים פשוט הגנו על עצמם.

עפו אגבאריה: אני רוצה לדבר על המצור על מיליון וחצי – – –

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון.

עפו אגבאריה: אתם מתפארים שאתם יודעים להכניס סחורות, אבל זה שקט וכזב.

עפו אגבאריה: מאז המצור על לנינגרד שהיה במשך שלוש שנים – – –

קריאה: או, איזה השוואה.

עפו אגבאריה: לא היה – זה אותו הדבר, וזה עוד יותר גרוע.

עפו אגבאריה: זה אותו דבר וזה עוד יותר גרוע.

עפו אגבאריה: אנשים לא יכולים – ילדים מתים ולא יכולים להגיע לטיפול רפואי.

עפו אגבאריה: אז על איזה משילות אתם מדברים?

עפו אגבאריה: זה בושה וחרפה שאנשים כמוכם שיושבים פה – ואני לא מדבר על ההזויים, אז פתאום אתם נהייתם כולכם – – – הזויה.

עפו אגבאריה: יש אנשים – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אגבאריה, תודה רבה.

עפו אגבאריה: – – – לדבר עם ה"חמאס", ששליט יחזור, והאסירים שלהם יחזרו לבתים שלהם וזה יהיה השלום.

עפו אגבאריה: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אגבאריה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אריה אלדד עולה לדוכן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, אין רע בלי טוב.

אריה אלדד: היום הזה הבינו היהודים בישראל שערביי ישראל הם אויבי המדינה.

קריאות: לא צריך – – –

קריאה: לא נכון.

קריאה: לא נכון.

קריאה: לא צריך לעשות הכללה.

אורית זוארץ: לא נכון.

אורית זוארץ: ערביי ישראל הם לא אויבים.

אורית זוארץ: אין – – – יש – – – רק אחת.

אורית זוארץ: לא, לא כל ערביי ישראל.

אורית זוארץ: לא, זה לא כל ערביי ישראל.

אורית זוארץ: די להסתה.

כרמל שאמה-הכהן: סיעת קדימה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: כדי להוציא אותך עכשיו אני לא צריך עוד פעם לקרוא לסדר מההתחלה, אבל מספיק.

אריה אלדד: – – – לא לתת להם הנחות.

אריה אלדד: הם בחרו בהם.

אורית זוארץ: – – –

אריה אלדד: ערביי ישראל הם שווי זכויות, הם יכולים לבחור את נציגיהם לכנסת – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ.

אלי אפללו: תחזור בך.

אלי אפללו: לא כל הערבים.

אורית זוארץ: יש כאן אחת כקליפת השום.

אריה אלדד: – – הם בחרו אותם.

אריה אלדד: אל תתעלמו מזה שהם נבחרי הציבור הערבי, הם מייצגים את הציבור הערבי והם מזהים את עצמם כאויבי ישראל.

אריה אלדד: אבל היתה לי נחת רוח מיוחדת היום לראות את כל חברי הכנסת הערבים עולים לדוכן, מקללים את מדינת ישראל ואת צה"ל ודגל ישראל מתנופף מאחוריהם.

אריה אלדד: הדגל הכחול–לבן הוא שלכם.

אריה אלדד: אתם במדינת היהודים גם אם המעיים מתהפכים לכם.

אריה אלדד: השיר "התקווה" הוא ההמנון שלכם, גם אם יתפלץ לבכם.

אריה אלדד: ואם זה לא מוצא חן בעיניכם – –

עפו אגבאריה: אתה תתפלץ – – –

אריה אלדד: – – תשתו את הים של עזה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: פאשיסט.

 משה (מוץ) מטלון: – – –

גאלב מג'אדלה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מג'אדלה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מטלון, גם אתה פעם ראשונה.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת מג'אדלה ומטלון, פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מטלון – – –

 משה (מוץ) מטלון: אתה בוגד.

גאלב מג'אדלה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מג'אדלה, הנקודה הובנה.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: אם הייתי צריך להוריד אותו, הייתי צריך להוריד את כולם.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול, אין דבר שאתה לא יכול.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת מטלון ומג'אדלה, קראתי את שניכם לסדר בפעם השנייה.

כרמל שאמה-הכהן: את שניכם קראתי לסדר פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: מעכשיו תחליפו רק מבטים.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עולה אחרי חבר הכנסת אריה אלדד.

אלי אפללו: מה שהוא אמר לפני מקומם אותי.

אלי אפללו: בדבר הזה אתה כולל ציבור, שכולם – את מה שאמרת, אני מציע שתחזור בך.

אריה אלדד: כשתוציא את הראש מהחול תודיע לי.

אלי אפללו: תקשיב לי, אני לא הפרעתי לך, אני רק מבקש, סוף מעשה במחשבה תחילה.

אלי אפללו: לכלול את כל ערביי ארץ-ישראל – זה 2% מולנו.

אלי אפללו: יש חלק מהם שהם לא מייצגים – – –

אריה אלדד: הם בחרו בהם.

אלי אפללו: תרשי לי להגיד, חברת הכנסת חנין זועבי – שהיא צריכה מייד לא להיות בתוכנו.

אלי אפללו: אנחנו צריכים להקיא אותה מהכנסת הזאת.

אלי אפללו: היא לא נציגה.

אלי אפללו: היא אולי באה לייצג את ה"חמאס", את "הג'יהאד" ולא יותר, ואת הטרור במלוא מובן המלה.

אלי אפללו: אותה צריך להקיא מתוכנו, ולא להאשים את כל ערביי ארץ-ישראל, כי זה לא נכון.

אלי אפללו: אנחנו עושים טעות חמורה.

אלי אפללו: לא לנסות להאשים אנשים, אזרחים, שרוב-רובם או כמעט כולם הם אזרחים טובים – – –

כרמל שאמה-הכהן: תודה, חבר הכנסת אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: דיברת כמו בהצעה רגילה לסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: נהנית מכך שהייתי עסוק עם מזכירת הכנסת.

אלי אפללו: אני מסיים, ברשותך.

אלי אפללו: אני מבקש לסיים ולומר שאני מתבייש להיות בכנסת – שיש חברת כנסת כזאת בכנסת שלנו.

אלי אפללו: תודה רבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

מירי רגב: סוס טרויאני.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לחזק את ידיהם של חיילי צה"ל.

אריה ביבי: אני רוצה לחזק את ידיהם של הימ"מ ושל יחידת "מצדה", יחידה של שירות בתי-הסוהר, שגם היא פעלה שם.

אריה ביבי: אני רוצה גם לומר לחברי הכנסת הערבים – שניים מהם: אלסאנע, לא צריכים לקרוא לך "אלסאנע", צריכים לקרוא לך "אבו חמישה".

אריה ביבי: למה?

אריה ביבי: חמישה דרכונים איבדת.

אריה ביבי: אולי תאבד גם את התעודה של חבר כנסת?

טלב אלסאנע: – – –

אריה ביבי: לא, אדוני, אין לך מה לעשות בכנסת הזאת.

אריה ביבי: אני רוצה לומר גם לזועבי: אם את רוצה ללכת, בבקשה, נשים לך אבוב ותשחי עד לעזה, את יחד עם אלסאנע, שאחד ידחוף את השני לשם.

אריה ביבי: אין לכם מה לעשות בכנסת ישראל.

יעקב כץ: ישחטו אותם בעזה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אריה ביבי, נא לסיים.

אריה ביבי: אין לכם מה לעשות בכנסת ישראל.

אריה ביבי: הייתי רוצה שכל חברי הכנסת שחושבים שכנסת ישראל לא מתאימה להם, שילכו ללוב ונראה מה הם יעשו שם – – –

אלי אפללו: הם כבר היו בלוב.

אריה ביבי: שילכו ללוב כחברי פרלמנט, ויבואו ויתחילו לדון נגד לוב.

אריה ביבי: נראה אתכם שם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אריה ביבי, תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, בבקשה.

אורית זוארץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשלוח חיזוק לחיילי צה"ל ולמשפחות הפצועים.

אורית זוארץ: מובן שצר לי על ההרוגים באירוע האלים והקשה והתוקפני.

אורית זוארץ: חשוב לי לציין שלפי הדוח האחרון שפורסם על-ידי פרופסור סמוחה, 70% מערביי ישראל אמרו שהם לא רוצים לעבור או להיות חלק מהרשות הפלסטינית.

אורית זוארץ: טוב להם והם מרוצים במדינת ישראל.

אורית זוארץ: ערביי מדינת ישראל הם נכס למדינת ישראל, אבל יש כמה זרעים ועשבים שוטים, יש פורעות חוק ופורעי חוק.

אורית זוארץ: ונגד כל אותם עשבים שוטים, פורעי חוק – –

כרמל שאמה-הכהן: נא לסיים, חברת הכנסת זוארץ.

אורית זוארץ: – – שמנסים לפגוע בדמוקרטיה ולהשתלח בדמוקרטיה כדי לפגוע במדינת ישראל, אנחנו נפעל.

אורית זוארץ: רק משפט לסיום: פעילי השלום, גברת זועבי, על הספינה שהיית עליה – שלושה מההרוגים זוהו.

אורית זוארץ: בני משפחותיהם הודיעו שהם רוצים להיות שהידים.

אורית זוארץ: פעיל הולנדי זוהה, לא מההרוגים, אבל הוא הזדהה כמי שמזדהה עם ה"חמאס" – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, את מתעלמת מפניותי אלייך?

אורית זוארץ: אני מסיימת במשפט.

כרמל שאמה-הכהן: לא, את כבר התבקשת לסיים לפני דקה.

כרמל שאמה-הכהן: משפט אחרון.

אורית זוארץ: – – ועל כן, גם אנחנו, כחברי כנסת, צריכים לגלות אחריות כלפי אזרחי מדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

נסים זאב: מה עם השהידים שיש בכנסת?

נסים זאב: מה עם השהידים פה?

כרמל שאמה-הכהן: דב, אני מבקש דקה בדיוק.

יואל חסון: דב, תישאר אתנו, דב – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם בצער ובכאב שההתלהמות כלפי חברי הכנסת הערבים וכלפי כל האוכלוסייה הערבית היום תירשם כרגע של שפל בהיסטוריה של הכנסת.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, לוין, פניאן וחסון.

דב חנין: כמה קל, כמה פשוט להסית נגד המיעוט.

דב חנין: אנחנו, היהודים, זוכרים את זה מההיסטוריה שלנו – – –

אורית זוארץ: הם מנצלים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דב חנין: אב, עמיתי חברי הכנסת, זה לא מיעוט, זה רוב העולם.

דב חנין: וגם אם תעצמו חזק את העיניים – – –

קריאות: הטרור בעולם – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים, נא לשבת.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חנין, נא לסיים.

דב חנין: – – – וגם אם תעצמו חזק את העיניים, המציאות לא תיעלם, והמציאות הזאת היא קשה ומדאיגה.

דב חנין: השבוע אנחנו כולנו למדנו שיש לנו ממשלה שהיא לא רק ימין קיצוני – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חנין, אני מבקש שתסיים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חנין, תודה רבה לך.

דב חנין: – – היא גם הרפתקנות קיצונית.

דב חנין: זו סכנה לישראל.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה, הדובר האחרון.

נסים זאב: מה עם אמיר מח'ול, החבר שלך מהמפלגה שלך?

כרמל שאמה-הכהן: זה יהיה בדיוק דקה, כי יש פה אנשים שכבר בלחץ.

כרמל שאמה-הכהן: זו בקשה אישית של היושב-ראש.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא מבין למה סוערות הרוחות.

דוד רותם: האם רק היום גיליתם שיושבים פה – קבוצה של חברי כנסת שאינם מייצגים את הערבים אזרחי ישראל, אלא מייצגים ארגוני טרור בעזה ובמקומות אחרים – – –

טלב אלסאנע: אתה חוצפן – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלסאנע, אתה לא תפריע.

כרמל שאמה-הכהן: אתה חזרת אחרי שהורחקת.

כרמל שאמה-הכהן: בוא נסיים את זה.

דוד רותם: אני מציע לכם, חברי הכנסת הערבים – – –

טלב אלסאנע: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלסאנע, גם אתה דיברת והגנו עליך כשדיברת.

כרמל שאמה-הכהן: חזרת כבר היום – –

דוד רותם: אני מציע לכם, חברי הכנסת הערבים, להסתכל ליציע האורחים, ולראות פה מנהיגים של העדה הדרוזית שפשוט מתביישים בהתנהגות שלכם.

קריאות: – – –

דוד רותם: במשך שלוש שנים – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע וחבר הכנסת ברכה, אני קורא אתכם לסדר.

דוד רותם: – – לא עמד אחד מכם על הבמה הזאת והזכיר את גלעד שליט.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, דודו רותם.

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם.

דוד רותם: גלעד שליט יושב בידיים של אלה שאתם מייצגים, ולא עשיתם כלום.

דוד רותם: מנוולים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת דודו רותם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אילן גילאון – אחרון הדוברים.

אריה ביבי: דודו, כל הכבוד.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני, וטוב שאני אחרון הדוברים.

אילן גילאון: אני אחרון.

אילן גילאון: בחיים שלי עוד לא הייתי בדיון כל כך מדכא, כשאני רואה את האנשים, אחד אחרי השני, מנסים לשפוך עוד דלק ועוד דלק על מדורה שצריך לכבות אותה.

אילן גילאון: אין תמימים בשום צד במשחק הזה.

יריב לוין: יש שני צדדים?

יריב לוין: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: – – – תתבייש.

ישראל חסון: – – – גם להם יש אחריות, למה תמיד האחריות עלינו?

ישראל חסון: אבל למה אתה – – –

אילן גילאון: ולדבר הזה קוראים – – –

יריב לוין: – – –

אילן גילאון: יריב, איך קוראים לך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תתבייש.

יריב לוין: יש פה שני צדדים – – –

יואל חסון: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

אילן גילאון: – – – האחריות עליך.

אילן גילאון: מי שילך כל הזמן אחורה להוכיח את צדקתו, ימשיך את טבעת הדמים הזאת עד תום.

אילן גילאון: משוגעים, יצאתם מדעתכם, אתם חסרי אחריות, ואתם אומרים כאן דברים שהורגים אנשים.

קריאות: – – –

ציון פיניאן: משוגעים – – –

אילן גילאון: רבותי – – –

דוד רותם: – – –

ישראל חסון: – – –

אריה ביבי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ביבי, נשארו לו עוד שניות.

כרמל שאמה-הכהן: נו, עכשיו, עשר שניות שקט – – –

אילן גילאון: לא, אני לא יכול לשמוע אפילו את עצמי.

אילן גילאון: איזה מין דיון זה?

אילן גילאון: חשבתי שמחרחרים מחוץ לבית הזה מלחמה.

יואל חסון: הם מחרחרים.

יואל חסון: מה אתה מביא את זה עלינו?

אילן גילאון: פה כל אחד – – – תעשה לי טובה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, חברי, אני מבקש ממך בקשה אישית, תן לו לסיים לדבר.

אילן גילאון: אף אחד, לא מגיע לו פה לא צל"שים ולא שום דבר.

אילן גילאון: פנינים אין פה בשום מקום.

אילן גילאון: אבל אתם פשוט השתגעתם.

יעקב כץ: הם – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גילאון – – – חבר הכנסת כץ, הוא פשוט סיים.

כרמל שאמה-הכהן: קריאות הביניים שלכם מאפשרות לו להישאר על הדוכן.

כרמל שאמה-הכהן: קריאת ביניים שלך מאפשרת לו להישאר על הדוכן.

יעקב כץ: – – – הם טהורים אנשי הקומנדו הימי – – – הם טהורים.

כרמל שאמה-הכהן: כצל'ה, אני מסכים אתך.

אילן גילאון: כצל'ה, אני בעצמי אצא ואוציא אותך החוצה.

ציון פיניאן: אתה מגן על רוצחים, הדמוקרטיה שלנו – – – לזה – – –

כרמל שאמה-הכהן: מה הצעתך האחרת?

אילן גילאון: אני מציע להעביר את הנושא הזה לדיון בוועדת חוץ וביטחון.

אילן גילאון: על כל מקרה, צריכה להיות חקירה, כי, אדוני – – –

כרמל שאמה-הכהן: זו לא הצעה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זו לא הצעה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: לא, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: מי שרוצה לעצור אונייה, יש מאה דרכים לעצור אונייה, והממשלה הזאת בחרה את האומללה, את העלובה, את הטרגית ביותר, ועל כך צריך לדון.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גילאון, ויש גם דרך אחת להעביר סיוע הומניטרי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אורית זוארץ: – – – לעצור אונייה – – –

אילן גילאון: תחשבו אתם בקדימה, חברים, למה יש בכלל מצור עד היום.

אילן גילאון: – – – זה מהתקופה שלכם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גילאון.

אורית זוארץ: – – – איפה ההומניטריות לגלעד שליט?

אורית זוארץ: איפה – – – מה זה המוסר הכפול – – – מה זו הצביעות הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון.

אילן גילאון: אני – – – כמה אנשים שהתירו את – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גילאון – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גילאון, איזה מין צורה של התנהגות זו?

יוחנן פלסנר: גם הוא רוצה כותרות.

אילן גילאון: – – – והם לא ערבים – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: – – –

אורית זוארץ: מה עם גלעד שליט?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אילן גילאון, אני מבקש ממך לרדת מהדוכן עכשיו.

אילן גילאון: אני כבר הולך.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך לרדת מהדוכן עכשיו.

אילן גילאון: אני מכיר כאן כמה חברים – – – ובממשלה.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גילאון, תודה רבה לך.

יואל חסון: יצאתם נגד כל הציבור – – – איפה – – –

אורית זוארץ: די למוסר הכפול הזה.

עפו אגבאריה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יואל חסון: – – – ציבור של קדימה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

טלב אלסאנע: – – –

עפו אגבאריה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, חבר הכנסת חסון, חברי הכנסת טלב אלסאנע ואגבאריה, אני רוצה לסכם את הדיון.

אורית זוארץ: למה אתם לא פונים להנייה?

אורית זוארץ: – – – האנשים שלכם – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא אותך לסדר.

יואל חסון: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, אחרי זה אתה שואל למה מוציאים אותך החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא נותן פה לנהל דיון.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, המציעים הציעו – נגמרה החגיגה.

אורית זוארץ: ממש לא חגיגה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ממש לא חגיגה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם עשיתם מזה חגיגה.

אורית זוארץ: לא, זה ממש לא חגיגה.

כרמל שאמה-הכהן: בואו ניגש לסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: המציעים הציעו לכלול את ההצעה בסדר-היום של המליאה.

כרמל שאמה-הכהן: סגן השר הציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: ההצעות האחרות משמעותן להעביר לוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אני שואל – – –

אורית זוארץ: – – – שלכם בקואליציה.

יואל חסון: זו ההצעה שלכם – – –

קריאות: – – –

אורית זוארץ: למליאה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, נא שקט.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת רגב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת רגב ושי.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי, חברת הכנסת רגב, חבר הכנסת שי, אנחנו עוברים להצבעה אם אתם לא יושבים.

כרמל שאמה-הכהן: אני שואל את המציעים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת מירי רגב, את מסכימה להעביר לוועדה?

מירי רגב: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נחמן שי?

נחמן שי: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אתה מוכן להעביר לוועדה?

מוחמד ברכה: מליאה.

דוד רותם: להסיר מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מוץ מטלון, ועדה או מליאה?

 משה (מוץ) מטלון: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב, ועדה או מליאה?

נסים זאב: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אליעזר מנחם מוזס – לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: ועדת חוץ וביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: ועדת חוץ וביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: מליאה.

כרמל שאמה-הכהן: מליאה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חיים אורון – לא נוכח.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה – ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורית זוארץ: לפרלמנט של הנייה.

כרמל שאמה-הכהן: מליאה.

אורית זוארץ: מה אנחנו, לא ציונים?

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זוארץ, ההתנהגות שלך היום חורגת מכל גבול אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, סגן השר רוצה לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, כבוד סגן השר רוצה להבהיר עוד משהו.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא רואה מקום להמשיך בהתלהמות הזאת, לכן הצעתי להסיר את זה מסדר-היום.

מתן וילנאי: ועדת החוץ והביטחון בכל מקרה תדרוש ותקבל דיווח בכל תחום ממערכת הביטחון, כך זה קורה 62 שנה.

מתן וילנאי: לכן אני ממליץ שנסיר את זה מסדר-היום – זה ממילא יידון בוועדת החוץ והביטחון – ולא לאפשר את המשך ההתלהמות הזאת.

מתן וילנאי: אני מבקש באופוזיציה ובקואליציה לחשוב על זה בהיגיון פשוט פעם נוספת.

מתן וילנאי: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, סגן השר.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה, ושאף אחד לא יבוא בטענה שהוא לא הבין מה ההצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, ההצבעה הראשונה – מי שמצביע בעד, הוא בעד דיון במליאה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעות של ברכה, צרצור, זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: מי שנגד – זה להסיר מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: זו ההצבעה הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מפעיל את ההצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אני חוזר שוב, ופעם אחרונה: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה הראשונה שאנחנו מצביעים זה על ההצעות של ברכה, צרצור וזחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: הם הציעו לדון בהצעות במליאה.

כרמל שאמה-הכהן: מי שמצביע בעד – זה בעד דיון במליאה.

כרמל שאמה-הכהן: מי שמצביע נגד – זה להסיר את ההצעות שלהם מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, נא להצביע, חברות וחברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, שקט.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה הרעש הזה באמצע ההצבעה?

כרמל שאמה-הכהן: באמת.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 10 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 26 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא שהעלו חברי הכנסת מוחמד ברכה, אברהים צרצור וג'מאל זחאלקה בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה הסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: כנסת ישראל החליטה להסיר את ההצעות של ברכה, צרצור וזחאלקה מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: 36 הצביעו נגד, עשרה הצביעו בעד.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה נוספת.

דוד רותם: הכנסת מתחילה לקבל שכל.

כרמל שאמה-הכהן: עוברים להצבעה נוספת, חברים.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה על הצעותיהם של חברת הכנסת רגב, חבר הכנסת שי, חבר הכנסת מטלון, חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת מוזס, חבר הכנסת אורלב, חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת מג'אדלה וחבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: הם מבקשים להעביר את הנושא לדיון בוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד – זה בעד ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה נגד – זה להסיר מסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 26 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 21 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא שהעלו חברי הכנסת מירי רגב, נחמן שי, משה מטלון, נסים זאב, אליעזר מנחם מוזס, זבולון אורלב, חיים אורון, גאלב מג'אדלה ומיכאל בן-ארי לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קריאה: נגד.

קריאה: מה "נגד"?

קריאה: – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – – זה אנחנו – – –

דוד רותם: גם הם לא יכולים – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

יעקב אדרי: בעד.

כרמל שאמה-הכהן: ההחלטה במליאה: בעד – 26, נגד – 21.

כרמל שאמה-הכהן: הוחלט שההצעה תעבור לדיון בוועדה.

נסים זאב: ועדת החוץ והביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו, נשמעו – ועדת הכנסת וועדת החוץ והביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, לחברת הכנסת חנין זועבי – – –

יעקב אדרי: היא כבר דיברה בנצרת.

יעקב אדרי: זה מספיק.

יעקב אדרי: מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: נא לא להפריע לי לפחות.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת חנין זועבי הגישה לי בתחילת הדיון, מאחר שהושמעו דברים בגנותה, בקשה – – –

דוד אזולאי: בסוף הדיון ולא עכשיו.

דוד אזולאי: לא עכשיו.

אורית זוארץ: היא דיברה מספיק.

אורית זוארץ: שמענו אותה ב"אל-ג'זירה".

יעקב אדרי: היא ממשיכה לקבל – – –

קריאות: – – –

קריאה: בסוף היום, כרמל.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

קריאה: לא חייב עכשיו.

קריאה: על-פי התקנון, אפשר בסוף היום.

מירי רגב: – – –

אופיר אקוניס: – – –

קריאה: בסוף היום.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

קריאה: בסוף היום.

אורית זוארץ: בסוף היום, אדוני.

אורית זוארץ: – – – מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: לפי התקנון, זה בסוף הדיון.

קריאה: – – –

יעקב אדרי: אז מה?

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

יעקב אדרי: זה כנסת שלי.

יעקב אדרי: למה – – –

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, התקנון פה ברור.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 34(ג) מדבר על כך שהודעה אישית תימסר בסיום ההצבעה באותו סעיף.

יעקב כץ: היא צריכה להודיע שהיא – – – שהיא הולכת לעזה.

קריאות: – – –

יעקב אדרי: אין לה מה לדבר.

יעקב אדרי: היא כבר דיברה מספיק.

יעקב אדרי: למה לצאת?

יעקב אדרי: זאת הכנסת שלי.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זועבי, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זועבי, מהפינה.

קריאה: לא.

קריאה: מהדוכן.

כרמל שאמה-הכהן: מהדוכן.

קריאה: מהדוכן.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, טעיתי.

דוד רותם: סמכות לתת הודעה אישית – – – רק כאשר במידה – – –

יעקב אדרי: – – –

אלי אפללו: בושה וחרפה ההתנהגות שלךְ.

אלי אפללו: בושה שכמותך.

אלי אפללו: בושה, בושה, בושה, בושה.

מוחמד ברכה: השתגעת?

מוחמד ברכה: השתגעת?

אלי אפללו: בושה.

אלי אפללו: דיברת.

אלי אפללו: אין לך מה לדבר פה.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

קריאה: בוגדת.

קריאה: בוגדת.

אלי אפללו: בושה.

אלי אפללו: בושה.

אלי אפללו: בוגדת.

אלי אפללו: רוצחת.

אלי אפללו: בוגדת בעם שלנו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: בוגדת.

אלי אפללו: בוגדת.

אלי אפללו: – – –

קריאה: היא באה לתת פה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו, כמה פעמים אפשר להגיד "בוגדת"?

אלי אפללו: – – – היא בוגדת.

אלי אפללו: תגיד את האמת.

אלי אפללו: היא בוגדת במדינת ישראל.

אלי אפללו: בושה וחרפה.

טלב אלסאנע: תתבייש לך.

טלב אלסאנע: תתבייש לך.

אלי אפללו: תתבייש לך אתה.

טלב אלסאנע: תתבייש לך.

אלי אפללו: תתבייש.

קריאה: טרוריסט.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, נא לשבת איש-איש במקומו.

טלב אלסאנע: תתבייש לך.

אלי אפללו: אתה תתבייש לך.

אלי אפללו: היא בוגדת – – – לדבר כמו – – – בושה וחרפה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו, סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: אל תהיה חצוף.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה אני נותן לה לדבר?

אלי אפללו: בושה למדינה.

כרמל שאמה-הכהן: אני נותן לה לדבר?

כרמל שאמה-הכהן: התקנון של הכנסת, שאתה חבר בה, נותן לה לדבר.

אלי אפללו: היא בושה למדינה.

כרמל שאמה-הכהן: אם זה היה תלוי בי, היא לא היתה מדברת.

כרמל שאמה-הכהן: מגיע לה לפי התקנון.

אלי אפללו: היא בושה.

אלי אפללו: היא בושה.

אלי אפללו: היא בושה למדינה.

אלי אפללו: בושה למדינה.

ציון פיניאן: תתביישי לך.

ציון פיניאן: תתביישי לך.

אלי אפללו: בושה.

אלי אפללו: בושה.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, זה לא מוסיף כבוד לכנסת ישראל.

אלי אפללו: טרוריסטית – – –

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים.

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים, נא להשליט סדר באולם.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, נא לשבת במקום.

אלי אפללו: טרוריסטית במלוא מובן המלה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

דוד רותם: – – –

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים.

אלי אפללו: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת – זו פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אפללו – פעם שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: היא טרוריסטית.

אלי אפללו: היא טרוריסטית.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: בושה למדינה.

אלי אפללו: בושה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת אפללו.

כרמל שאמה-הכהן: (חבר הכנסת אלי אפללו יוצא מאולם המליאה.)

דוד רותם: – – – של התקנון – – –

אריה ביבי: אדוני – – – לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלקין, יושב-ראש הקואליציה – – – חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי – נא להוריד אותה מהבמה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוריד אותה מהבמה.

קריאות: – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: תתרחק מפה.

כרמל שאמה-הכהן: תתרחק מפה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת זחאלקה החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת זחאלקה החוצה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: נא להוציא את חבר הכנסת זחאלקה החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים.

ג'מאל זחאלקה: – – – מה היא נותנת מכות?

ג'מאל זחאלקה: – – – (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.

ג'מאל זחאלקה: )

אנסטסיה מיכאלי: – – –

קריאות: – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – – אני לא יכול.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא יכול.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

קריאות: – – –

אלי אפללו: בושה.

קריאה: תחזרי לרוסיה.

קריאה: – – –

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חברים, חברים.

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים.

קריאה: טרוריסט.

קריאה: טרוריסט.

ג'מאל זחאלקה: תחזרי לרוסיה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

אלי אפללו: חוצפה.

אלי אפללו: יבואו האנשים הבוגדים – – – בוגדת.

אלי אפללו: בושה.

אלי אפללו: תעשי את זה בבית שלך.

אלי אפללו: בוגדת.

קריאה: היא לא תוכל לדבר.

קריאה: תסתכל מה היא עושה.

קריאה: איך אתה נותן לה?

קריאה: איך אתה נותן לחתיכת אפס?

קריאה: בוגדת.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זועבי.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זועבי, אני מבקש ממך להתנהג בצורה הולמת.

כרמל שאמה-הכהן: אני יושב פה ומגן עלייך, ואת לא תנופפי בידך.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא נותן לך.

קריאה: זו סתימת פיות.

קריאה: זה תקדים.

קריאה: – – – רוסיה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

אלי אפללו: בושה וחרפה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני מפסיק את הדיון לחמש דקות.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זועבי, נא לרדת מהדוכן.

כרמל שאמה-הכהן: נא לרדת מהדוכן.

ג'מאל זחאלקה: – – – להגן עליה – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי: כרגע לרדת מהדוכן.

קריאות: – – –

כרמל שאמה-הכהן: ההפסקה הוכרזה.

כרמל שאמה-הכהן: סדרנים, נא להשליט סדר.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: (הישיבה נפסקה בשעה 15:55 ונתחדשה בשעה 15:57.

כרמל שאמה-הכהן: )

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

יוחנן פלסנר: – – – לדבר.

יואל חסון: היא לא תדבר בבית הזה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, מרגע זה אני לא מרשה קריאות ביניים.

אריה ביבי: במדינה אחרת היו תולים אותה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, שמעת?

ראובן ריבלין: אני לא מרשה קריאות ביניים מרגע זה – שעת חירום.

ראובן ריבלין: שעת חירום לכנסת.

ראובן ריבלין: הכנסת צריכה להיות מסוגלת לסיים את דיוניה.

אריה ביבי: לא לתת לה לדבר.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, יש בכנסת פרוצדורה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: מי שלא רוצה לשבת – יצא החוצה.

ראובן ריבלין: לא, לא אתן לאף אחד פה לסטות ממצב שבו הכנסת תכבד את עצמה.

ראובן ריבלין: לא אתן לאף אחד, שמעתם?

ראובן ריבלין: עכשיו, אני רוצה לומר לכם: קודם כול, אני רוצה לברך את סגן יושב-ראש הכנסת, כרמל שאמה, שאינו ותיק בניהול ישיבות כנסת, שניהל ישיבה מאוד מאוד מתוחה ומאוד בעייתית בצורה מופתית.

ראובן ריבלין: אני מודה לך בשם הכנסת, שכן נתת את האפשרות לכל צד לומר את דברו, כי כל אחד ואחד מחברי הכנסת פה נבחר על-ידי צאן מרעיתו, ויש לב כבד וקשה בין חברי כנסת שהם – – –

מיכאל בן-ארי: אבל, היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אני ראיתי אותך כל הזמן בטלוויזיה, חברת הכנסת זוארץ, גם אתכם – אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אין לך שום זכויות יתר פה.

ראובן ריבלין: עכשיו, אני אומר לכם:

ראובן ריבלין: אני מודה לך מאוד שכיבדת את הכנסת בכך שהעברת את אחד מהדיונים המתוחים ביותר בצורה הראויה בהחלט לתודות ולהוקרה וגם לברכות.

ראובן ריבלין: רבותי, רובם של חברי הכנסת קיבלו גם את ההזדמנות מכרמל שאמה להציע הצעה נוספת, מה שנקרא: הצעה אחרת, מעל הבמה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן הוא המשיך ונתן מהצד, אבל בלי כל ספק נאמרו דברים על-ידי חברי כנסת שונים כנגד חברת הכנסת חנין זועבי, שתהיה דעתם של חברי הכנסת ותהיה דעתי – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ, אני לא אקרא פעמיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – – באמצע דיון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם: חברת הכנסת זועבי היא חברת כנסת בישראל, והיא נבחרה; תהיינה דעותיכם ודעתי כאשר תהיינה על הליכותיה ועל התנהלותה – היא בעלת זכות כל עוד היא חברת כנסת.

יעקב כץ: כל עוד.

יעקב כץ: כל עוד.

ראובן ריבלין: אני לא אומר שום – – –

יעקב כץ: כל עוד היא – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אותי לימדו בבתי-ספר טובים.

ראובן ריבלין: אני משתדל לא לומר מלה מיותרת וגם לא לומר מלה נוספת.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הערה לסדר – – –

ראובן ריבלין: לא, לא רוצה לשמוע אותך, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: היא לא צריכה שומרים.

יואל חסון: היא לא צריכה – – – בכנסת.

ראובן ריבלין: היא לא צריכה.

ראובן ריבלין: אף אחד לא צריך.

יואל חסון: אף אחד לא יעשה לה – – – אף אחד לא יעשה לה כלום – – – לא יעשו – – –

ראובן ריבלין: סדרני הכנסת, סדרני הכנסת, חבר הכנסת יואל חסון, סדרני הכנסת מקבלים את ההנחיות מהאדם המופקד על השמירה בכנסת, ואם הם חושבים שהם רוצים לעמוד שם, הם יעמדו איפה שהם רוצים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אבל זה כבודה של הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אף אחד לא מדבר, אני אתן לך בתור יושב-ראש סיעה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, מכל חברי הכנסת הוותיקים, תעזרו לי.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לכם, חברי הכנסת, הואיל והתייחסו לחברת הכנסת זועבי ברמה האישית, עומדת לזכותה ההוראה בסעיף 52, שהוא נהיה ל-34, והיא תעלה כרגע על הבמה, וגם אם יש אנשים שהדבר קשה להם, כולל יושב-ראש הישיבה, הוא יתאפק, משום שזכותה לומר את דבריה, כל עוד היא חברת כנסת.

אריה ביבי: אנחנו השתגענו.

ראובן ריבלין: שמעתי, חבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מודיע לכם – – –

דוד רותם: – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, שב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, אני מודיע לך עכשיו, אחרון, כל מי שעכשיו ידבר אתי, אני מוציא אותו מהאולם.

ראובן ריבלין: אל תדברו אתי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, את יכולה לעמוד על הבמה חמש דקות ולומר את דברך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

קריאה: – – –

דוד רותם: – – –

מיכאל בן-ארי: זה לא דברה – – –

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, חברת הכנסת – – –

מיכאל בן-ארי: – – – לטרור.

מיכאל בן-ארי: זאת זכות דיבור לטרור.

מיכאל בן-ארי: זאת זכות דיבור לטרור, למחבלים, לשונאי ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי, רק רגע.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, תצאו, תצאו.

קריאה: – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק, חברת הכנסת אנסטסיה, להוציא אותה מהמליאה.

ראובן ריבלין: להוציא אותה מהמליאה.

ראובן ריבלין: להוציא אותה מייד מהמליאה.

ראובן ריבלין: להוציא אותה מהמליאה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: להוציא אותה מהמליאה.

ראובן ריבלין: (חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי יוצאת מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: מי צעק פה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, להוציא אותו מהמליאה.

ראובן ריבלין: להוציא את בן-ארי מהמליאה.

מיכאל בן-ארי: זכות דיבור – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אתה תלמד אותי איך לתת זכות דיבור.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת מיכאל בן-ארי יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש מהחברים – חבר הכנסת פלסנר, אני מבקש ממך – – –

יוחנן פלסנר: רק הערה אחת, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: הערה, בבקשה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, מכיוון שהרוחות סוערות ומנהל הסיעה של בל"ד התפרץ לכאן ולקח חלק באלימות באזור של חברי הכנסת, אני חושב שאת כל הנושא – – –

ראובן ריבלין: נא להגיש לי מכתב, בכתב, אם חבר שהוא לא חבר כנסת הגיע הנה – – –

יוחנן פלסנר: התפרץ לכאן.

ראובן ריבלין: שמעתי, לא כרגע.

ראובן ריבלין: אינני מקיים בית-דין שדה כרגע.

ראובן ריבלין: שמעתי, אני אטפל בזה.

ראובן ריבלין: תעביר לי.

ראובן ריבלין: קצין הכנסת יטפל בזה.

יוחנן פלסנר: ולכן אני חושב שהתקנון – – –

ראובן ריבלין: למה לך?

ראובן ריבלין: אם מנהלת סיעת הליכוד היתה נכנסת לפה, היתה מורחקת מייד.

ראובן ריבלין: נגמר, גמרנו, למה ללכת רחוק?

ראובן ריבלין: ברגע זה, חברי חברי הכנסת – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, אין – התקנון כרגע זה היושב-ראש.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם – נא להוציא את חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: הוא לא רוצה לשמוע.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: אני לא רוצה.

ראובן ריבלין: אני מנהל.

ראובן ריבלין: אני מנהל את הישיבה עכשיו.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, לצאת החוצה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת דוד רותם יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

אריה ביבי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, לצאת.

אריה ביבי: אני מעדיף לצאת.

אריה ביבי: (חבר הכנסת אריה ביבי יוצא מאולם המליאה.

אריה ביבי: )

ראובן ריבלין: צא, צא, אני מבין, אז אני עוזר לך.

ראובן ריבלין: אני עוזר לך.

ראובן ריבלין: מרגע זה, אדוני היושב-ראש הקודם – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, לא יוציאו חברי כנסת מכאן כדי למחות.

ראובן ריבלין: זה ביתנו.

איתן כבל: נכון – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אני הרי תומך בעמדתך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: לא צריך, אני יודע במה מדובר.

ראובן ריבלין: שמעתי, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: הישמר לך, אנא אבטחו את היושב-ראש – – –

אורית זוארץ: אבל – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אני מאבטח את הדמוקרטיה.

יואל חסון: – – סכין או רוגטקה.

ראובן ריבלין: אני מאבטח את הדמוקרטיה הישראלית ולוקח סיכונים, כמו שלקחו גיבורי ישראל חיילי השייטת.

אורית זוארץ: אבל היא לא, היא פוגעת בדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: רבותי, חברת הכנסת זוארץ, ראיתי את התנהגותך בטלוויזיה כל הזמן, אני מזהיר אותך.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת חנין זועבי.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי, נא לדבר.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אין ברצוני להתייחס לדברי ההסתה.

זאב אלקין: בוז בוז בוז.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת אלקין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין.

זאב אלקין: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, בבקשה.

חנין זועבי: אין ברצוני להתייחס לדברי ההסתה והשיסוי, אני פשוט – – –

 משה (מוץ) מטלון: את לא תדברי פה על הסתה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מטלון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מטלון.

 משה (מוץ) מטלון: – – – לטרוריסטים.

 משה (מוץ) מטלון: את שותפה לטרוריסטים.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חבר הכנסת מטלון.

ראובן ריבלין: הוא יצא בעצמו, אל תדאגו, הוא איש ממושמע.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת משה מטלון יוצא מאולם המליאה.)

חנין זועבי: אני פשוט בזה לדברים האלה.

ציון פיניאן: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

חיים כץ: רק במדינה של דבילים ייתנו – – – לעמוד כך.

ראובן ריבלין: חברים, אני מקיים עכשיו – חבר הכנסת כץ, לא יהיו פה הנחות.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מנסה – – –

חיים כץ: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, נא לצאת.

ראובן ריבלין: תצא, תצא.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מודיע לכם, חברי הכנסת, אני מנסה להגן על ביתנו, על בית הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: תנו לה לדבר, כוחה של דמוקרטיה ביכולת שלנו לשמוע.

ראובן ריבלין: תאמיני לי, תאמינו לי, אני יותר ותיק בבית הזה מכם.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: גברתי, נא להמשיך.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת חיים כץ יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

חנין זועבי: כאשר נתבקשתי – –

אריה ביבי: לזה אתה קורא דמוקרטיה?

אריה ביבי: נו באמת.

חנין זועבי: – – על-ידי קבוצת "עזה החופשית" להשתתף במשט החירות, הסכמתי – – –

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני דנון.

חנין זועבי: – – – הסכמתי מייד.

חנין זועבי: בעיני – – –

קריאה: מספיק כבר, תנו לה לגמור.

ראובן ריבלין: תנו לה לסיים את דבריה.

אורית זוארץ: להצטרף לשהידים, זה מה שעשית.

ראובן ריבלין: לתפארת הדמוקרטיה, אתם לא מבינים את זה.

חנין זועבי: בעיני זו מצווה אנושית, פוליטית ומוסרית – – –

אורית זוארץ: כן, להצטרף לשהידים – – –

קריאה: – – –

חנין זועבי: אני אגיד כל מלה שאני רוצה להגיד.

קריאות: – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, לא להפריע.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ, תצאי החוצה, תירגעי.

ראובן ריבלין: תחזרי אחרי זה.

ראובן ריבלין: (חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ יוצאת מאולם המליאה.)

חנין זועבי: בעיני, זו מצווה אנושית, פוליטית, מוסרית להתנגד לכליאתם של מיליון וחצי אנשים.

חנין זועבי: המצור הוא לא חוקי, לא אנושי, לא לגיטימי.

אורית זוארץ: תפני להנייה, הוא יעזור לך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, צא להירגע בחוץ.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להוציא אותך, צא להירגע.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת זועבי.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, זה רק תיקון אי-הבנה, זה לא נאום.

יוחנן פלסנר: היא רק צריכה לתקן אי-הבנה.

ראובן ריבלין: בסדר, היא רשאית לפי סעיף – – –

יוחנן פלסנר: לפי סעיף 34, הודעה אישית לתקן אי-הבנה.

ראובן ריבלין: זה לא לתקן אי-הבנה.

אורית זוארץ: לא, היא באה – – –

יוחנן פלסנר: – – – משפט, שניים.

יוחנן פלסנר: היא מטיפה לנו מוסר בינתיים.

ראובן ריבלין: תאמינו לי, אם לא תקראו קריאות ביניים – מה אתם מפחדים שהיא תאמר לכם דבר?

יעקב אדרי: שהיא לא תטיף לנו מוסר.

ראובן ריבלין: האם עוצמת

ראובן ריבלין: כם היא במה שהיא תאמר?

יעקב אדרי: שלא תטיף לנו מוסר.

ראובן ריבלין: אתה, מה אכפת לך?

יעקב אדרי: שלא תטיף לנו מוסר, היא האחרונה שיכולה להטיף מוסר.

ראובן ריבלין: קשה לך כשמטיפים לך מוסר?

ראובן ריבלין: אתה יודע מה?

אורית זוארץ: טרוריסטית – – –

ראובן ריבלין: אדוני, אני מכיר את הארץ הזאת לא פחות טוב ממך.

ראובן ריבלין: שמעתי.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, תדע לך שאם אני מתפרץ, כנראה עברו כל הגבולות.

ראובן ריבלין: שמעתי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר אדרי, אני מודה לך.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אולי אדוני יצא החוצה ויירגע?

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: אז נא לא לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: המצור הוא לא חוקי, לא אנושי, לא לגיטימי.

חנין זועבי: כל פוליטיקאי שיש לו – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי, שמעתי, תנו לה לסיים, חברת הכנסת רגב.

יוחנן פלסנר: זה לא הסעיף.

יוחנן פלסנר: זה סעיף אחר בתקנון להשמיע נאומים, זה לא הסעיף – – –

ראובן ריבלין: כשאתה תהיה יושב-ראש הישיבה, תפרש את התקנון כפי שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חנין זועבי: כל פוליטיקאי שיש לו עמדה מוסרית, מתנגד למצור.

אורית זוארץ: למה את לא דואגת להחזיר את שליט עם הדעה המוסרית שלך?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, לצאת החוצה.

ראובן ריבלין: להראות לה איפה יש קפה בחוץ.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורית זוארץ: צביעות, צביעות.

אורית זוארץ: למה את לא דואגת להחזיר את שליט?

ראובן ריבלין: נא לצאת, חברת הכנסת זוארץ.

ראובן ריבלין: (חברת הכנסת אורית זוארץ יוצאת מאולם המליאה.)

חנין זועבי: כל מי שהעמדות שלו לא מוסריות, תומך במצור.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: למה לך, חבר הכנסת דנון?

חנין זועבי: המבצע הצבאי הפיראטי היה – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם לא בחוץ?

ראובן ריבלין: הוא לא בחוץ?

דוד רותם: אדוני אמר שאני אירגע.

ראובן ריבלין: ככה נרגעים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, קח לך זמן יותר רב להירגע.

אריה ביבי: אפשר להגיד לה "רוח לע'זה"?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, אתה פה?

ראובן ריבלין: אני הוצאתי אותך.

אריה ביבי: אני פה.

אריה ביבי: היא צריכה לא להיות פה.

ראובן ריבלין: אני הוצאתי אותך.

אריה ביבי: אני צריך להיות פה.

אריה ביבי: היא לא צריכה להיות פה.

ראובן ריבלין: נא להוציא את ביבי.

ראובן ריבלין: הוא לא הבין את זה, אז נא להוציא אותו.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת אריה ביבי יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה, כולנו נצא, היושב-ראש?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ, את הבאה אחריו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי, נא לסיים בתוך דקה וחצי.

חנין זועבי: אני?

חנין זועבי: אבל – – –

ראובן ריבלין: אין לך זמן בלתי מוגבל פה.

חנין זועבי: לא, חמש דקות.

ראובן ריבלין: חמש דקות את כבר מדברת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חנין זועבי: אני לא דיברתי.

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן, מה קרה?

חנין זועבי: המבצע הצבאי הפיראטי היה מעשה נפשע, מנוגד לחוק הבין-לאומי.

מירי רגב: דיברת מספיק.

מירי רגב: כבר חמש דקות.

ראובן ריבלין: בסדר, שמעתי, שמעתי.

חנין זועבי: יש להקים ועדת חקירה בין-לאומית כדי לחקור – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, היא אמרה פה משהו חדש?

ראובן ריבלין: היא אמרה פה משהו חדש?

מירי רגב: שתתבייש להגיד מעשה נפשע.

מירי רגב: על משט – – –

ראובן ריבלין: תנו לה לסיים.

חנין זועבי: – – את מה שקרה על הספינה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, לכי להירגע.

חנין זועבי: מדוע ממשלת ישראל מתנגדת לחקירה?

חנין זועבי: מדוע היא מתנגדת לגילוי האמת?

חנין זועבי: האם אתם בטוחים בסיפור הישראלי?

חנין זועבי: ואם אינכם בטוחים – מדוע מנעתם מהעיתונאים – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: היא מטיפה לנו.

ראובן ריבלין: תאמיני לי, חברת הכנסת לוי, אבא שלך ואני שמענו דברים הרבה יותר קשים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא חורגת מהתקנון.

ראובן ריבלין: כל עתידה של מדינתנו תלוי במה שקורה פה.

כרמל שאמה-הכהן: אולי תוותרי על זכות הדיבור?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, כל מה שהיא מחפשת זה שאתם תקראו קריאות ביניים.

חנין זועבי: אבל חשוב לי שתשמע – למה מנעה ממשלת ישראל מהעיתונאים לדווח?

חנין זועבי: מדוע לקחתם – – –

כרמל שאמה-הכהן: אולי היא תוותר על זכות הדיבור?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, תנו לה לסיים את דבריה.

חנין זועבי: אבל תקשיבו.

חנין זועבי: למה אתה מסרב להקשיב?

יוחנן פלסנר: אבל, אדוני, זה נאום מדיני.

יוחנן פלסנר: היא רק צריכה להבהיר.

ראובן ריבלין: אתה לא תבהיר לי מהו התקנון.

ראובן ריבלין: לא תבהיר לי.

ראובן ריבלין: אני יודע את התקנון יותר טוב, כי יש – – –

חנין זועבי: חבר הכנסת שאמה, מדוע לקחתם מהעיתונאים את המצלמות?

חנין זועבי: מדוע השתקתם את המסכים?

כרמל שאמה-הכהן: מדוע עלית לספינה הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: מדוע עלית לספינה שהיא טרוריסטית?

דני דנון: למה היו אלות?

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, החוצה.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חבר הכנסת דנון.

ראובן ריבלין: להוציא אותו, אביגדור.

דני דנון: למה היו אלות וגרזנים?

דני דנון: תסבירי לי.

ראובן ריבלין: תוציאו אותו החוצה, בבקשה.

חנין זועבי: אז תענה לי.

דני דנון: איפה היו – – – חברת הכנסת זועבי?

דני דנון: (חבר הכנסת דני דנון יוצא מאולם המליאה.

דני דנון: )

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי – –

חנין זועבי: אוקיי, אל תענה לי.

ראובן ריבלין: – – את לא תאמרי לאף אחד מה לענות לך.

ראובן ריבלין: תאמרי את דברך ותסיימי אותו.

חנין זועבי: אוקיי, אל תענו לי, תקשיבו לי.

חנין זועבי: מדוע פרסמתם רק את התמונות הקשורות לנפצעי צה"ל?

יעקב אדרי: את חוקרת?

אורלי לוי אבקסיס: מדוע ניסו לעשות לינץ' בחיילים?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לוי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת לוי.

חנין זועבי: מדוע לא פרסמתם את התמונות שקשורות לקורבנות המתים, של עשר הגופות, שמתו?

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, תודה רבה.

חנין זועבי: תפרסמו את התמונות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, זה נאום ולא הבהרה, ואת לא תטיפי כאן מוסר לכנסת.

ראובן ריבלין: הכנסת לא פרסמה, הכנסת דנה בנושא.

ראובן ריבלין: יש לך משהו לומר על הנושא האישי שלך, שאליו התייחסו חברי הכנסת, בבקשה.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: נא להתייחס להאשמות אשר האשימו אותך חברי כנסת ברמה האישית.

חנין זועבי: הם האשימו אותי שאני טרוריסטית, נכון?

חנין זועבי: הם האשימו אותי שהיו אצלי סכינים.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

חנין זועבי: אתם אמרתם שהסכינים היו אצלי, נכון?

חנין זועבי: ושאני הייתי טרוריסטית.

חנין זועבי: אז אני פה מבהירה מי הפושע ומי גרם לפשע.

חנין זועבי: אתם אמרתם שאני רצחתי בסופו של דבר את האנשים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת זועבי.

יואל חסון: אני מציע לבדוק אותה, אם יש סכין עליה.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, חבר הכנסת חסון.

מירי רגב: תתנצלי על המעשה שעשית.

ראובן ריבלין: סיימנו.

ראובן ריבלין: זה לא הצעת הטפה פה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: יש לך זכות אישית לומר דבר.

ראובן ריבלין: לא כאן, שיח' אברהים.

חנין זועבי: אתם מפחדים ממה שאני אומרת?

ג'מאל זחאלקה: למה אתה לא רוצה שישמעו את דבריה?

ראובן ריבלין: אני לא שואל אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

כרמל שאמה-הכהן: תוותרי על החסינות שלך ותעמדי למשפט.

כרמל שאמה-הכהן: היא טענה שאני מפחד, היא מפחדת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, לא לצעוק ולא להניף יד מול במת הנואמים.

כרמל שאמה-הכהן: תסירי חסינות ותעמדי למשפט.

חנין זועבי: כנסת ישראל מפחדת להקשיב לי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: היא לא מפחדת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חנין זועבי: אתם מפחדים להקשיב לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טרוריסטית מחבלת, זה מה שאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא מפחד ממך.

חנין זועבי: אתם יודעים שכל העולם נגדכם, ואתם מפחדים להקשיב לי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כנסת ישראל נתנה לך את ההזדמנות להשמיע את דברייך.

יואל חסון: אנחנו לא מפחדים מטרוריסטים.

יואל חסון: את טרוריסטית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, מה קרה לכם?

ראובן ריבלין: מה קרה לכם?

ראובן ריבלין: הרי זה מה שהם מבקשים.

ראובן ריבלין: אתם לא מבינים מה רוצים לומר, שמרימים יד על חבר כנסת?

ראובן ריבלין: אתם לא מבינים את זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

ג'מאל זחאלקה: כל משמר הכנסת משתף פעולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: להוציא את חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אתם לא מבינים שהם רוצים להביא את זה ל– אתם לא מבינים?

ראובן ריבלין: אתם לא מבינים?

ראובן ריבלין: רבותי, כאן לא קוריאה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הפנים.

ראובן ריבלין: סגני יושב-ראש הכנסת, נא לעזור לי בקיום סדר מינימלי.

יריב לוין: אני מבקש להודיע הודעה.

ראובן ריבלין: אל תודיע עכשיו על הדבר הזה.

יריב לוין: למה?

ראובן ריבלין: כי אני לא נותן לך לעלות לדבר עכשיו כדי להצית את האולם עוד פעם.

ראובן ריבלין: לא נותן לך הודעה.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת אחרי הסעיף הבא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יום איכות הסביבה הבין-לאומי

ראובן ריבלין: רבותי, על סדר-היום הצעות לסדר-היום מס' 3250, 3262, 3268, 3278, 3295, 3297, 3303 ו-3304, בנושא: יום איכות הסביבה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: האם השר לשמירה על הסביבה נמצא כאן?

ראובן ריבלין: השר לשמירה על הסביבה יבוא ויענה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים את הדיון.

ראובן ריבלין: יום איכות הסביבה הבין-לאומי.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת והשר לשעבר לשמירה על הסביבה, השר גדעון עזרא.

גדעון עזרא: איפה השר?

ראובן ריבלין: הוא איננו, אז אתה ראשון.

ראובן ריבלין: הוא משיב.

ראובן ריבלין: הוא נמצא עם האורחים למעלה.

ראובן ריבלין: בוא עלה ותדבר.

ראובן ריבלין: אני מבקש שהשר לאיכות הסביבה יבוא.

ראובן ריבלין: עד אז לא סופרים זמן לחבר הכנסת גדעון עזרא, השר לשעבר.

ראובן ריבלין: הוא נמצא באולפן.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי, מאחר שהשר עדיין לא הגיע, אני רוצה לומר שנושא הגנת הסביבה הוא נושא חשוב מאוד, אבל לא פחות מכך, אדוני היושב-ראש, הוא ביטחון מדינת ישראל.

גדעון עזרא: כאשר יש חברי כנסת בקרבנו שנושאים את דגל ההסתה יחד עם הגנת הסביבה, לדעתי צריך להתייחס לכך בצורה אחרת, לאלה שנושאים את הדגל הזה.

גדעון עזרא: היה מקרה חמור בשבוע שעבר, כאשר שניים מערביי ישראל – ואני מדבר רק על שניים, אני לא מדבר על כל ערביי ישראל – יועמדו לדין על פשעים חמורים שהם ביצעו, והם זכו להגנה דווקא ממגיני הסביבה.

גדעון עזרא: נדמה לי שנכון לומר שיש דברים לא פחות חשובים מנושא הגנת הסביבה.

גדעון עזרא: לעצם העניין, הייתי השר להגנת הסביבה, ואני שמח לדבר ביום הזה על נושא האכיפה במשרד להגנת הסביבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר גלעד ארדן נקרא באופן דחוף לישיבה שאינני יודע מה תכליתה – עוד אברר את זה – והודיע שתשובתו תהיה במועד אחר.

ראובן ריבלין: הדבר לא מקובל עלי.

גדעון עזרא: לא מקובל גם עלי.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: נתונה בידי חברי הכנסת אשר נרשמו לדיון האפשרות לקיים את הדיון כאשר השר אינו נמצא.

ראובן ריבלין: מי השר התורן?

ראובן ריבלין: מייד שהוא יבוא הנה, קודם כול.

ראובן ריבלין: הנה, השר מרגי פה.

ראובן ריבלין: השר מרגי, אתה מוכן לענות על ההצעה?

יעקב מרגי: אם יש תשובה, כן.

ראובן ריבלין: הנה, יש.

ראובן ריבלין: השר מרגי ישיב.

ראובן ריבלין: מרגע זה אנחנו מתחילים.

גדעון עזרא: תסלח לי, אדוני היושב-ראש, הוא לא יודע מה אני הולך להגיד, איך יש לו כבר תשובה?

גדעון עזרא: אני לא מבין את הדבר הזה.

ראובן ריבלין: כבוד השר לשעבר עזרא וחברי הטוב חבר הכנסת עזרא, אתה צודק.

גדעון עזרא: אם אני צודק, אז תקבע מועד אחר.

ראובן ריבלין: אני שואל: חבר הכנסת דב חנין, אתה מבקש מועד אחר שיהיה בו דיון?

דב חנין: היום.

ראובן ריבלין: היום הוא רוצה.

גדעון עזרא: אז מה אם הוא רוצה היום?

גדעון עזרא: הוא גם רוצה שאמיר מח'ול לא יהיה בכלא.

ראובן ריבלין: לא, לא, עזוב.

ראובן ריבלין: הוא מדבר – – –

גדעון עזרא: מה הוא רוצה?

גדעון עזרא: שמעתי מה הוא רוצה.

ראובן ריבלין: בנושא איכות סביבה, חבר הכנסת דב חנין הוא אחד מחברי הכנסת המובילים.

גדעון עזרא: המובילים, כן.

דב חנין: חבל שאתה מצטרף לכל פרובוקציה.

דב חנין: לא מתאים לך.

ראובן ריבלין: יצחק וקנין – איננו נוכח.

ראובן ריבלין: יעקב כץ, כצל'ה, איפה כצל'ה?

ראובן ריבלין: איתן, אתה רוצה עכשיו?

איתן כבל: עכשיו.

ראובן ריבלין: עכשיו, בסדר.

ראובן ריבלין: ומשה גפני אינו נוכח.

איתן כבל: היום זה יום איכות הסביבה.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך, אם השר להגנת הסביבה, אם זה יום הגנת הסביבה – – –

איתן כבל: אתה צודק, אבל צריך לנזוף בשר, לא – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: גם אנחנו נמצה את הפרלמנט כלפי השר בעניין זה.

גדעון עזרא: אני מבקש, אם העוזרת שלו פה – אני מעריך מאוד את השר מרגי, אבל אני חושב שהדברים האלה נועדו לשפר את עבודת הממשלה, ולא לדבר כאן אל המיקרופון בשביל לדבר.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

גדעון עזרא: זה התפקיד שלנו.

גדעון עזרא: מה, התפקיד שלנו לדבר כאן?

איתן כבל: אני אבקש עוד שבוע, ואז יגידו לי: אתה לא יכול, יש עוד הצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: הסעיף הקודם ארך שעתיים ושלושה-רבעים.

ראובן ריבלין: אז השר כנראה כלכל את מעשיו בדרך כזו שהגיעו לו כנראה – – –

גדעון עזרא: חשבתי שהופעות של השרים בכנסת הן יותר חשובות מישיבה כזאת או אחרת, חשובה כאשר תהיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא הנכבד, נמצא פה השר התורן.

ראובן ריבלין: אין לי שום אפשרות להפסיק את הישיבה, ולכן הישיבה תימשך.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה, ידבר.

ראובן ריבלין: לא רוצה, לא ידבר.

ראובן ריבלין: מחאתו נרשמה וגם תועבר לממשלה בכל חומרתה.

גדעון עזרא: אבל אני מבקש שעל הדברים שאני אומר אקבל תשובה בכתב, או בדרך אחרת.

ראובן ריבלין: יש תשובה.

גדעון עזרא: או שאתה תקבע דרך.

גדעון עזרא: אני לא יודע מה אומר התקנון.

ראובן ריבלין: התקנון אומר שהוא יכול לענות במקומו, מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: יש שר תורן, אנחנו ממשיכים את הישיבה אם הוא אומר לי שהוא משיב.

ראובן ריבלין: עכשיו נא להתחיל את הדיון.

ראובן ריבלין: הדיון חשוב, בין שיש שר ובין שאין שר.

ראובן ריבלין: האמן לי, נושא איכות הסביבה הוא הדבר הכי חשוב בחיינו כאן בארץ הזו, שכולנו חיים בה וכולנו אוהבים אותה.

גדעון עזרא: אני לא בא לבקר את השר להגנת הסביבה.

גדעון עזרא: אני רוצה לומר, שבנושא האכיפה, ביום הגנת הסביבה, יש לי הלקחים שלי מדברים שהייתי צריך לעשות ולא סיימתי אותם, ואני חושב שהגיע הזמן לטפל בדברים הללו.

גדעון עזרא: נכון הוא – וגם השר יסכים אתי – שיש מעט מדי כוח אכיפה למשרד להגנת הסביבה וצריך להגביר את התקנים, ועל כך אין ויכוח.

ראובן ריבלין: הנה השר.

ראובן ריבלין: השר נמצא.

גדעון עזרא: הנה, הוא בא מהישיבה.

ראובן ריבלין: לא, הוא היה ברדיו לכבוד אותו יום.

גדעון עזרא: הוא לא בא.

גדעון עזרא: אתה לא בא?

ראובן ריבלין: אתה לא מגיע?

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: אדוני, אני אטפל בעניין.

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך.

ראובן ריבלין: אני לא אנהל אתו משא-ומתן מהמרפסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גדעון עזרא: כמות העבירות בתחום הגנת הסביבה – מספרן הולך וגדל בעקבות התחממות כדור-הארץ והזיהומים השונים.

גדעון עזרא: כוח האכיפה המועט שיש למשרד להגנת הסביבה צריך להיות ממוקד בנושאים היותר חשובים, ונדמה לי שהגיע הזמן שכוח האדם במשרד להגנת הסביבה יטפל בראש ובראשונה בעבירות החמורות יותר שמזיקות יותר למדינת ישראל ופחות בעבירות צדדיות.

גדעון עזרא: אני אתן דוגמה.

גדעון עזרא: במשרד להגנת הסביבה מתעסקים הרבה מאוד בנושא השילוט – שילוט שמלכלך את הסביבה ותלוי במקומות כאלה או אחרים.

גדעון עזרא: וזה בא על חשבון טיפול בהרבה נושאים אחרים.

גדעון עזרא: אני מציע שתהיה לשר הסמכות לקבוע לגופי האכיפה את סדר העדיפויות.

גלעד ארדן: הנשיא מעניק פרסים.

גלעד ארדן: אני הודעתי למזכירות הכנסת מראש – – – לא הסכימה להחליף בין ההצעות לסדר-היום.

גלעד ארדן: אני חושב שזה היה הראשון, אבל אוהבים לריב.

ראובן ריבלין: בדיעבד אני חושב שאתה צודק, רק פשוט סגן שר הביטחון – – –

גלעד ארדן: חיכיתי עד הרגע האחרון.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: טוב, כבוד השר הולך להעניק את פרסי איכות הסביבה יחד עם נשיא המדינה, והשר מרגי ישיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא, מהתחלה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך שלוש דקות מההתחלה.

דב חנין: אדוני השר להגנת הסביבה, אדוני היושב-ראש, נראה לי שיש אפשרות שהשר ישיב במועד אחר.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, הוא ישיב.

גדעון עזרא: אבל הוא צריך לשמוע את הדברים.

ראובן ריבלין: אומר רק השר – הוא יכול לקרוא את הפרוטוקול.

ראובן ריבלין: בבקשה, יש לך שלוש דקות מלאות.

גדעון עזרא: הדבר השני, מעבר למיקוד ומעבר לכמות כוח האדם, אני חושב שצריך שלאוכפים תהיה התמחות, כל אחד בתחומו.

גדעון עזרא: יש אחד שטוב בתפיסת עבריינים, ויש אחד שטוב בבדיקת הזיהום ממפעל, ויש אחד שטוב במציאת זיהום בקרקע, וכל האנשים הללו צריכים להימנות עם עובדי המשרד להגנת הסביבה.

גדעון עזרא: הנושא הנוסף זה פרק הזמן הארוך מאוד, באורך של שנים, בין הרגע שתופסים את העבריין עד אשר הוא מועמד לדין.

גדעון עזרא: זה סיפור של שנים, ואת התקופה הזאת צריך לקצר.

גדעון עזרא: את התקופה הזאת ניתן לקצר אם יתוגבר כוח הייעוץ המשפטי במשרד להגנת הסביבה, וכפי שיש היום, מי שלא יודע – מעבר של תיקים, מייעוץ משפטי פנימי לייעוץ משפטי חיצוני, וחזרה לייעוץ משפטי פנימי וכיוצא בזה.

גדעון עזרא: הדבר הנוסף, לדעתי, משטרת ישראל אחראית לא פחות לאכיפת החוק מאכיפה של המשרד להגנת הסביבה.

גדעון עזרא: ונדמה לי שבמקומות מסוימים משטרת ישראל מוצאת את עצמה פטורה מלהתעסק בנושא הגנת הסביבה, וטוב יהיה אם היא תעסוק בנושא הזה.

גדעון עזרא: נושא אחרון שרציתי לדבר עליו זה הזהירות.

גדעון עזרא: אנחנו כולנו מעוניינים בפתיחת מפעלים, כולנו מעוניינים בתעשייה, כולנו מעוניינים במקומות עבודה.

גדעון עזרא: אל לנו למהר בפתיחת תיקים פליליים, ונדמה לי שהיד שלנו הולכת ונעשית קלה יותר בפתיחת תיקים פליליים ואנחנו עלולים להגיע לידי כך שאנשים יעדיפו שכספם יהיה בבורסה ולא ישקיעו במפעלים.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שהשר להגנת הסביבה יתייחס לזה בבוא העת.

גדעון עזרא: תודה.

אלכס מילר: תודה לאדוני.

אלכס מילר: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, נושאים רבים נמצאים על שולחננו ביום הסביבה השנה, בהם איומים שיש על הסביבה בישראל.

דב חנין: האיום הבולט ביותר, המרכזי, הוא אותה רפורמה בתכנון ובבנייה שעלולה להפוך את ארץ הקודש ל"הולילנד", עלולה לפתוח פתח לשחיתות, עלולה לפגוע בשטחים פתוחים ויקרי ערך, עלולה לפגוע בבריאות הציבור ובאינטרסים ציבוריים חיוניים.

דב חנין: בנושא הזה קיימנו היום דיון רב משתתפים, השדולה הסביבתית-החברתית יחד עם השדולה נגד השחיתות, ואכן האיומים הם רבים.

דב חנין: אבל גם ההתגייסות הציבורית וההתעוררות הציבורית מול ונגד הסכנות האלה מתחילות לקרום עור וגידים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש נושאים שאנחנו מנסים ליזום בהם שינויים גדולים לטובה.

דב חנין: התייעלות אנרגיה – חשוב סביבתית, חשוב בריאותית, פחות זיהום אוויר, תורם כסף, חוסך בכסף.

דב חנין: תחבורה ציבורית – קיימנו על זה היום דיון בשדולה, יחד עם השדולה למען התחבורה הציבורית.

דב חנין: לא צריך להמשיך להמתין לרכבת תחתית, יש פתרונות אפשריים לימינו של מערכות תחבורה ציבורית, של קווים מהירים, נוחים, באוטובוסים, שיאפשרו לשפר את המצב כאן ועכשיו גם במטרופולינים הגדולות, וקודם כול בגוש-דן שסובל ממשבר תחבורתי קשה.

דב חנין: השבוע ביקרתי באזור חוף הכרמל, בחוף דור.

דב חנין: פגשתי שם את התושבים, שמודאגים מפרויקט ענקי, אדוני היושב-ראש, שמקדמים טייקונים בעוצמה ובמהירות על חשבון הסביבה, על חשבון הבטיחות, על חשבון הביטחון, על חשבון התושבים, וגם כאן יש הרבה מה לעשות כדי להגן על האינטרס הציבורי.

דב חנין: אני רוצה לומר כמה מלים על פרשת חוף פלמחים; מבקר המדינה הוציא דוח חריף בנושא פלמחים, אבל הכדור עובר אלינו, אל מקבלי ההחלטות.

דב חנין: ההחלטות צריכות להתקבל היום.

דב חנין: צריך להחזיר את חוף פלמחים לציבור.

דב חנין: צריך להוציא משם את הזכיין, במידת הצורך לתת לו פיצוי, יש מנגנונים אפשריים לדבר הזה.

דב חנין: אני מכאן, מעל במת הכנסת, רוצה לפנות ליועץ המשפטי לממשלה לקבל בנושא פלמחים החלטה מהירה, שתתבסס על דוח מבקר המדינה, ותוביל לתוצאה המתחייבת מבחינה ציבורית: ביטול המכרז שבו נכס ציבורי כל כך יקר ערך הועבר לזכיין פרטי במחיר כל כך זעיר.

דב חנין: את העסקה הזאת צריך לבטל.

דב חנין: צריך את החוף הזה להחזיר לציבור.

דב חנין: זה אפשרי, זה מתבקש, זו תביעתם של האזרחים באזור, זו תביעתם של הארגונים הסביבתיים, זה הדבר הנכון לעשותו, צריך לעשות את זה עכשיו.

דב חנין: שמעתי בשמחה שגם השר להגנת הסביבה, שיענה בדיון הזה, אני מניח, במועד אחר, פנה בעניין הזה ליועץ המשפטי.

דב חנין: אני אשמח לשמוע את דבריו של השר להגנת הסביבה בנושא מעל הדוכן הזה.

דב חנין: חשוב שלממשלת ישראל תהיה עמדה ברורה.

דב חנין: חוף פלמחים שייך לכולנו, וזה נושא שהממשלה יכולה וצריכה להחליט בו.

דב חנין: אז אנא – זה הזמן להחליט.

דב חנין: תחליטו, תחזירו את חוף פלמחים לציבור.

דב חנין: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

אלכס מילר: שלוש דקות, גברתי.

אנסטסיה מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אזרחי מדינת ישראל, שרים נכבדים, כל פעם כשאני עולה לכאן לדוכן הכנסת – אני שנה בכנסת – כל פעם יש לי פחד שאני אטעה ואפסיד איזו מלה, שאני אגיד משהו לא נכון.

אנסטסיה מיכאלי: היום זה יום איכות הסביבה – ב-5 ביוני חוגגים את יום איכות הסביבה, וזה נושא הדיון עכשיו, ואני, יש לי מה לומר, ואני לא אשתמש במלים ובנאום שכתבו לי.

אנסטסיה מיכאלי: בדרך כלל אני משתדלת להגיד מה שאני חשה, והגיע הזמן.

אנסטסיה מיכאלי: מאוד קשה לעמוד כאן על דוכן הכנסת אחרי הדיון שהיה עכשיו כאן.

אנסטסיה מיכאלי: לא פשוט לראות אשה שנתנו לה במה כל ערוצי הטלוויזיה בכל העולם, ועוד יותר כואב שנתנו במה במדינת ישראל, שדיברה, ומאחוריה לא היה דגל מדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: היא היתה אמורה לדבר ככה.

אלכס מילר: גברתי, אני מבקש ממך.

עפו אגבאריה: נגמרה ההצגה.

אנסטסיה מיכאלי: היא היתה אמורה לדבר ככה.

אנסטסיה מיכאלי: ואתה, תן לי לסיים לדבר בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: המקום שלך לדבר – במקום אחר, ועוד מעט אנחנו ניזום עוד דיון בוועדת הכנסת, ואנחנו ניקח מכם את החסינות.

אנסטסיה מיכאלי: לא מגיע לכם.

עפו אגבאריה: עוד נראה מה יהיה הסוף שלכם והנאמנות שלכם.

דוד רותם: סעיף 34 – – –

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה להגיד שצריך ללמוד; חבר הכנסת דב חנין אמר כאן – אתם מאוהבים בחברי הכנסת הערבים.

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה להגיד שצריך גם ללמוד לנצל את הכוח של הנשק שקיים – ומשתמשים בנשק גרעיני בכל העולם, ומנסים להפחיד אותנו.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו לא פוחדים.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו חזקים מספיק, אבל אנחנו צריכים להיות מספיק חכמים בשביל לנצל הזדמנות להגיד גם מבמת הכנסת, שגם משתמשים באותו זמן בילדים קטנים, בתינוקות, כשחיילי צה"ל נכנסים לבתים, ורואים שכנשק משתמשים בילדים, בנשים, במשפחות שרוצות לחיות אבל אין להן דירה, פוחדים להגיד מלה – ילדים רועדים, מפחדים.

אנסטסיה מיכאלי: ילדים שלכם.

אנסטסיה מיכאלי: אתה אבא של הרבה מאוד ילדים, ואתה מוכן שהאשה שעמדה כאן תהיה פצצת אטום.

אנסטסיה מיכאלי: בפנים יש לה פצצת אטום, ויש לה אומץ, ואני מאוד מכבדת אותה, כי מנצלים אותה.

אנסטסיה מיכאלי: זה כלי נשק, יותר גרוע מהנשק הגרעיני, זאת אשה שעכשיו הפכה להיות מנהיגה לכל העולם.

אנסטסיה מיכאלי: ואני גאה לעמוד כאן ולהגיד לכם, חברי חברי הכנסת: זאת ההזדמנות שלנו לנצל את היום לאיכות הסביבה, וללמוד מדבר אחד: אני מתחילת המושב מנסה לקדם נושא של איכות הסביבה ונושא של ספרי לימוד – שספרי הלימוד יהיו חינם.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא פשוט.

אנסטסיה מיכאלי: כשהתקשרתי למשרד החינוך וביקשתי לשלוח לי דף של אימיילים עם כל הכתובות וכל השמות של מנהלות של בתי-הספר, מה אמרו לי? – אין לנו כזה דבר.

אנסטסיה מיכאלי: אין להם אימייל.

אנסטסיה מיכאלי: בעידן של דיגיטציה, של טכנולוגיה, של אינטרנט, יש לנו משרד, גם במשרד הפנים, בלשכה של אלי ישי – – –

אלכס מילר: חברי הכנסת כבל ורותם, יש ביניכם מרחק של שלושה חברי כנסת, ואתם מדברים אחד עם השני, וחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי – – –

אנסטסיה מיכאלי: רצינו לפנות עם פניית ציבור שהגיעה למשרדי, והתקשרנו ללשכה במשרד הפנים, וביקשנו לשלוח לנו אימייל.

אנסטסיה מיכאלי: ענו לי: תסלחו לי בבקשה, אנחנו לא עובדים עם אימיילים, תשלחו לנו פקס.

אנסטסיה מיכאלי: ממתי אנחנו שולחים פקס כשאנחנו דואגים לאיכות הסביבה?

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו עכשיו יודעים שכל הטרור זה לא רק ילדים, זה לא רק נשים, זה לא רק משפחות, זה לא רק נשק גרעיני – זה גם עידן האינטרנט, וכל המלחמה מתנהלת שם עכשיו, כשאנחנו יושבים כאן ושומעים איך אני נואמת.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה לכם על הסבלנות הזאת, אבל אני יודעת שאנחנו צריכים להתגבש ולהעביר את ההסברה שלנו, ואת המסרים שלנו, ואם אנחנו לא נהיה מספיק חזקים מבפנים ונדע להפעיל את עידן הטכנולוגיה הזה בכל המשרדים שלנו, ונדע לשלוח מסר ברור ממשרד החינוך לכל המנהלות של בתי-הספר, שהספרים שלנו – שבית-הספר ייכנס לפרויקט של השאלת ספרי לימוד, שכל כך פשוט להעביר את זה, ונשלח – רק בשליחת אימייל אחד, בתוך שנייה, לכולם מסר – לא, אני שלחתי אישית – –

אלכס מילר: חברת הכנסת מיכאלי.

אנסטסיה מיכאלי: חצי שנייה.

אנסטסיה מיכאלי: – – 3,738 מכתבים.

אנסטסיה מיכאלי: חבר הכנסת אלכס מילר, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, הילדים שלי וכל חבריהם עזרו לי לשלוח – 3,738 מכתבים, שהלכו אחר כך לפח, אין ספק.

אנסטסיה מיכאלי: סך הכול בקשה אחת: תשלחו לי בבקשה כתובות אימייל של מנהלות בתי-ספר בכל אזור.

אנסטסיה מיכאלי: וכשאנחנו עכשיו צריכים לשלוח – וזה מה שעשיתי הלילה, אני נשארתי כאן לישון, כי אני שלחתי בערך 50,000 אימיילים, לכל חברי הפרלמנטים בכל העולם, עם המסר הברור: חברי, זאת היתה פרובוקציה, פרובוקציה שלמה.

אנסטסיה מיכאלי: בבקשה, תתייחסו לכל מה שיש לנו און-ליין.

אנסטסיה מיכאלי: תשתמשו בזה.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה לכם.

אנסטסיה מיכאלי: ואני רוצה לאחל לכל האמהות ולכל המשפחות של חיילי צה"ל, תחזיקו מעמד.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו נהיה חזקים, ואנחנו אתכם.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: חבר הכנסת יעקב כץ.

אלכס מילר: אני מבקש מחברי הכנסת להקפיד על הזמנים.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, כיוון שמדובר ביום איכות הסביבה הבין-לאומי, ומדובר על כך שאנחנו צריכם לדאוג שהסביבה תהיה נקייה, רציתי לספר שברוך השם, חבלי ארץ-ישראל המקראיים, יהודה ושומרון, רמת-הגולן – זה החלק המזרחי שעוד נגיע אליו – ברמת-הגולן הגענו, בעזרת השם, זו שלנו, זו גם כן, אבל בשלב זה רק על הקטע – – –

יעקב מרגי: באר-שבע גם יקרה.

יעקב כץ: בעזרת השם, באר-שבע המקראית.

יעקב כץ: אבל אני רוצה לדבר על הנושא של בית-שאן.

משה גפני: לאן אתה הולך להגיע?

יעקב כץ: אני עוד לא הגעתי לפרת.

אלכס מילר: אני מציע שתגיע לנושא איכות הסביבה.

יעקב כץ: איכות הסביבה.

יעקב כץ: על כל פנים, כיוון שיהודה ושומרון הם החלק שהולך ומתקדם ונבנה בארץ-ישראל בצורה יוצאת מן הכלל, משום שאנחנו היום ביהודה ושומרון, הצמיחה הדמוגרפית, גם הלידות וגם הנכנסים, למרות הצרות, כאשר יענו אותו, כן ירבה וכן יפרוץ, גם בשנה זו היא תהיה בין 6% ל-10% – חבל ארץ זה מוזנח לחלוטין, ורציתי לספר שיש תנועה שנקראת "ירוק עכשיו", והם העבירו אלי פרטים על נתונים.

יעקב כץ: צריך לדעת שמערכות המים של ישראל, כמות המים הגדולה ביותר, מי השתייה התת-קרקעיים של ישראל, הרוב המוחלט של מי התהום נמצא באקוויפר ההר.

יעקב כץ: הם מחלחלים באזור יהודה ושומרון ונובעים בחלק שנקרא "הקו הירוק" המערבי, מקורות הירקון וכדומה.

יעקב כץ: אני רק אתן דוגמה קטנה – חבל שאתה עוזב, חבר הכנסת גפני, הייתי מאוד רוצה שתישאר, כי ארץ-ישראל יקרה לך, אף שאתה בעיקר עוסק בתורה; ארץ-ישראל היא תורה, אני רוצה שתישאר ותשמע.

יעקב כץ: יחידת הפיקוח של המינהל האזרחי ביהודה ושומרון מסרה כי ברחבי האזור פועלות היום 18 מחצבות שאינן חוקיות.

יעקב כץ: יש מי שאומר שיש 100 מחצבות שאינן חוקיות.

יעקב כץ: מעבר לפגיעה הנופית, מעבר לפגיעה האזורית, שכמעט, בכמות האנשים שמטפלים, הפקחים, אין מי שיטפל בשיקום הנופי, שלא לדבר על כך שאין כמעט שום – – –

אורלי לוי אבקסיס: הקימו שם מחצבה מחדש – – –

יעקב כץ: במנחמיה.

יעקב כץ: אני אומר, לפחות המחצבות שנמצאות בצד השני של "הקו הירוק", שבעזרת השם, הולך ונמחק, הן מטופלות כראוי.

יעקב כץ: שום מחצבה לא עובדת שלא לפי החוק, לפחות לפי החוק הקיים.

יעקב כץ: לעומת זאת, מפגעים של קרוב ל-18 מחצבות מאושרות, ומדובר על קרוב ל-100 מחצבות שאינן מאושרות, 100 מחצבות, ואני לא אדבר, קיבלתי מהם נתונים על מזבלות בנחלים, אתר סילוק הפסולת בכפר סילואד, מפעל אבן ואתר סילוק פסולת סמוך לקריית-ארבע.

יעקב כץ: אנחנו נמצאים בשופכי אל-בירה, שהולכים ומחלחלים למי השתייה ששותים יפי הנפש הנחמדים שחיים למטה בשפלה, תחנות דלק שנבנות שלא כחוק ומזהמות ולא נסגרות.

יעקב כץ: אז קודם ראינו זיהום סביבתי רוחני של חברת כנסת שמשתפת פעולה עם רוצחים, שמקבלת במה גם בכנסת ישראל, מזהמת את האוויר של ארץ-ישראל, מזהמת את האווירה, נותנת יד לרציחתם ולפגיעה בחיילי הקומנדו הימי, ואנחנו עוסקים בציבור שלם שעומד ומזהם יום-יום, ולצערנו הרב, מדינת ישראל לא עושה אפילו אחוז אחד ממה שהיא צריכה לעשות.

יעקב כץ: לכן אני פונה פה לשר ארדן שאיננו, ולסגן יושב-ראש הכנסת, שהוא אוהב ארץ-ישראל גדול – ולפחות רוצים גם בשפלה לשתות מים נקיים – לדאוג שגם אזורי יהודה ושומרון – לא לחכות שאנחנו נהיה בשלטון, נעביר לשם מיליונים וננקה את הכול.

יעקב כץ: קחו את הזכות הזו לעצמכם.

יעקב כץ: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת איתן כבל.

אלכס מילר: לאחריו – חבר הכנסת משה גפני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום יום איכות הסביבה הבין-לאומי.

איתן כבל: אני חשבתי לשאת נאום שהכנתי מראש, שנוגע לכל התחליפים לדלק, אבל, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סברתי שמן הראוי לחדד אף יותר את האתגרים שעומדים בפנינו, החברים בשדולה, ובשדולה להגנת הסביבה, שאליה הצטרף היום גם חבר הכנסת אריה אלדד, וצירפנו את הוועדה שלו לשמירת טוהר המידות אל מול הוועדה שעוסקת בנושאים של הגנת הסביבה.

איתן כבל: עם כל ההתקדמות הגדולה שחלה בשנים האחרונות, ויש כאן חברי כנסת, וביניהם חבר הכנסת גפני, שפועלים שנים רבות למען הנושא הזה, עוד בימים, כפי שאמרת, חבר הכנסת גפני, שלתמוך בנושא הגנת הסביבה – זה היה מקום רק להזויים, כך קראו לנו, וודאי אם אתה חרדי, אז בכלל אתה מחוץ לגדר.

איתן כבל: עם זאת, חלה התקדמות גדולה, אבל כפי שאמרתי, עומדים בפנינו אתגרים מאוד גדולים, ובעיקר בשנה הזאת, ואני פונה בעיקר לחברי הקואליציה, שאני חלק מהם, בכל הנוגע לחוק התכנון והבנייה.

איתן כבל: חבר הכנסת גפני ויושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט – שמפריע לי – חבר הכנסת רותם, אני מבקש לחדד ולומר, שעל שולחנה של ועדת הפנים מונח חוק חדש, שראש הממשלה מבקש להביא, חוק תכנון ובנייה חדש.

איתן כבל: מי שמצוי בנושא הזה מבין שכנראה יש כאן לראש הממשלה בלבול מאוד גדול בכל מה שנוגע לביטול הביורוקרטיה, כי מי שמכיר את הנושא – ואני מאלה שמגדירים את עצמם מכירים את הנושא – רוב התוכניות מתעכבות, עוכבו בעבר ומתעכבות היום, ולא מאפשרות גם לשר אטיאס היום לבצע את אשר הוא רוצה, במשרדי הממשלה עצמם; משרד האוצר, משרד הבריאות ומשרד הפנים, וכל משרד שיש לו מה לומר.

איתן כבל: זה אתגר אחד גדול, וחובה עלינו לעצור, אדוני השר, את השינוי.

איתן כבל: ואני מאלה שלא נגד חוק – צריך לתקן אותו.

איתן כבל: אני לא מאלה שחושבים שאסור לגעת בחוק.

איתן כבל: צריך ועוד איך.

איתן כבל: החוק ראוי שיהיו בו שינויים ותיקונים, אבל שימת דגש על כך שהשקיפות תמשיך להיות נר לרגלינו, כי שקיפות היא כלי, אולי הכמעט יחיד שיכול למנוע קטסטרופה תכנונית, ולא פחות חשוב, אם לא יותר חשוב, למנוע שחיתות – גם ציבורית וגם תכנונית.

איתן כבל: ומעבר לכך, תחנת הכוח הפחמית באשקלון – זה האתגר השני שעומד בפנינו.

איתן כבל: האתגר השלישי הוא למנוע את הקמתה של חוות הגז באזור זיכרון-יעקב.

אלכס מילר: נא לסיים.

איתן כבל: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: זה פשוט לא מתקבל על הדעת, שחוות גז כזאת תוקם, ויבואו המתכננים וכל אנשי הסביבה וינסו להסביר שלכאורה אין שום מניעה תכנונית, סביבתית או בטיחותית להקים את החווה במקום.

איתן כבל: אני אומר לכם שאף אחד לא היה רוצה שלידו תקום חווה שכזו, ולכן ביום הזה, אף שהייתי רוצה לשאת נאום אחר, אני אומר לנו, חברי הכנסת של השדולה, ולכל חברי הבית: השאלות האלה אינן שאלות של ימין-שמאל, אינן שאלות הנוגעות לדתיים-חילונים; זה נוגע לחיים שלנו כאן.

איתן כבל: ונשמרתם, כלומר בארץ הזאת אנחנו צריכים לשמור אותה ולעובדה, כך כתוב – "לעבדה ולשמרה".

איתן כבל: המשמעות של לשומרה ולעובדה – לשמור את הארץ הזאת, כדי שהיא תמשיך לתת לנו, וחבר הכנסת גפני וחבר הכנסת נסים זאב, אתם יודעים את זה, שתורת ישראל היא חלק בלתי נפרד ממנה, זה עניין שמירת הסביבה ושמירת האדמה.

איתן כבל: אם נשמור עליה, היא תשמור עלינו.

איתן כבל: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת משה גפני, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

אלכס מילר: שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, היום קיימנו כמה אירועים בנושא איכות הסביבה.

משה גפני: בוועדת הכספים קיימתי דיון יחד עם השר להגנת הסביבה ועם הארגונים השונים, "חיים וסביבה" ואחרים, בנושא של השקעות אחראיות, במה שנוגע לוועדת הכספים.

משה גפני: לאחר מכן התכנסה השדולה הסביבתית-חברתית, ועכשיו יש הדיון במליאה, אבל הדיון במליאה כבר מתקיים בצלו של הדיון הקודם.

משה גפני: אני מתאר לעצמי שיהיו כאלה שישמעו אותנו עכשיו ויאמרו, איך עושים את המעבר הזה בין דיון – שאני אגב לא הייתי בו, אבל ראיתי אותו מחדרי, דיון קשה – איך עוברים לנושא של איכות הסביבה, וכבר יש פה מעט מאוד חברי כנסת.

יעקב מרגי: זה מהזוי לשפוי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל אני רוצה להגיד לכם, ולכל אלה ששואלים את השאלה הזאת – חבר הכנסת כבל, היות שהתחלת בדברי תורה, אז אני אמשיך.

משה גפני: איפה בתורה כתוב המושג המרכזי של איכות הסביבה?

משה גפני: כתוב כך: כי תצור אל עיר ימים רבים להילחם עליה לתופשה, לא תשחית את עצה לנדוח עליו גרזן וכו'.

משה גפני: זאת אומרת, התורה אומרת שאת הנושא המרכזי של איכות הסביבה – – –

איתן כבל: כי תצא למלחמה – – –

יעקב כץ: שם זה יפת תואר – זה במפלגת העבודה.

משה גפני: די, עזוב עכשיו, לא פוליטיקה.

יעקב מרגי: כי תצור אל עיר.

משה גפני: כי תצור אל עיר.

יעקב כץ: "כי תצור", לא "כי תצא".

משה גפני: איתן, "כי תצור אל עיר ימים רבים".

משה גפני: זאת אומרת, התורה מדברת, יהיו כאלה – – –

יעקב כץ: – – –

משה גפני: יש לי רק שלוש דקות, נדבר אחר כך יותר באריכות.

איתן כבל: קח את שלי.

משה גפני: זאת אומרת, אם אתה נמצא במצב ביטחוני קשה, אתה נמצא אחרי משט קשה וכל מה שנלווה לעניין הזה, אומרת התורה, אז – אז – שלא תגיד אני מזניח את החלק הזה איכות הסביבה, אלא "כי תצור אל עיר ימים רבים להלחם עליה לתפשה" – כשאתה נמצא במצב של מלחמה, איכות הסביבה נשארת נושא מרכזי.

משה גפני: שלא יבוא מישהו ויגיד, היות שמדינת ישראל נמצאת במצב ביטחוני קשה – וזה נכון; אנחנו נמצאים בשבוע קשה, זה נכון – אז לא נדון על איכות הסביבה, בואו נדחה את זה.

משה גפני: לא.

משה גפני: התורה אומרת – לא כך.

משה גפני: התורה אומרת שהנושא של איכות הסביבה הוא נושא מרכזי.

משה גפני: אני מתחבר לדברים שלך; זה נכון, מה שאמרת, אמרתי את זה גם היום.

משה גפני: לפני הרבה מאוד שנים – באופן יחסי לחברי הכנסת החדשים יותר – הנושא של איכות הסביבה היה בכנסת נושא הזוי.

משה גפני: פשוט.

משה גפני: היו כמה אשכנזים חילונים שמאלנים – לא שכולם היו כאלה, היו גם ספרדים והיו גם ימנים והיו גם דתיים, אבל זה היה אנשים, בסדר, טוב להם בחיים ומטפלים רק בזה.

משה גפני: להעביר חוק ירוק בכנסת היה בלתי אפשרי.

משה גפני: הממשלה היתה מתנגדת, לא היה אפשר לקדם את זה, ומשנה לשנה הנושא צבר תאוצה באופן כזה שכשאני הייתי יושב-ראש ועדת הפנים ורציתי להעביר חוק, אז כמובן היו מגיעים כל משרדי הממשלה והיו אומרים: כולנו תומכים בחוק, וכל משרד היה מתנגד לקטע שלו, ומה שהייתי עושה, הייתי מביא את זה למליאה, ובמליאה כבר לא העז איש להתנגד.

משה גפני: כך היה בחוק חופי הים התיכון, כך היה בחוק אוויר נקי, כך היה בחוק הקרינה הבלתי-מייננת, כך היה בכל הדברים האלה.

משה גפני: היום המצב הוא שאנחנו יודעים וגם מבינים למה התורה אומרת את זה.

משה גפני: אנחנו יודעים שאיכות הסביבה זה לא רק נושא שהוא הדובדבן של הקצפת, שהוא כזה נושא, אתה יודע, לאליטיסטים – – –

איתן כבל: אחרית הימים.

אלכס מילר: כמו שבוועדה שלך אתה מקפיד שהדוברים יעמדו בזמנים – – –

משה גפני: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, כדי שאני לא אחרוג – כאילו אתה – טוב, לא חשוב.

משה גפני: ברבות הימים התברר שאנחנו מדברים באיכות חיים, ואנחנו גם מדברים בחיים עצמם.

משה גפני: ראינו את זה בכמה מקרים, לצערנו הרב, כמו הנושא של הקישון, כמו הנושא של מפרץ חיפה, כמו הנושאים שבהם אנחנו כבר יודעים שזה פוגע גם באיכות החיים וגם בחיים עצמם.

משה גפני: ולכן הדיון הזה הוא דיון חשוב, ואני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות שגילית כלפי, כמו גם כלפי האחרים, אגב.

משה גפני: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: זה קשה בדרך כלל.

אלכס מילר: תודה לאדוני.

אלכס מילר: השר מרגי, הבנתי שאתה עונה.

אלכס מילר: בבקשה, כבוד השר.

יעקב מרגי: רק חבל שחלק מחברי הכנסת המציעים לא נוכחים, כי השר גלעד ארדן הכין להם תגובה ראויה וארוכה, שאני נאלץ להקריא אותה.

אריה אלדד: מי שנשאר – – –

יעקב מרגי: אתם יודעים, בדרך כלל אלה שמאחרים לתפילה או לכיתה – במי נוזפים?

יעקב מרגי: באלה שנמצאים.

יעקב מרגי: נתחיל עם ההצעות הדחופות לסדר-היום.

יעקב מרגי: חברי הכנסת ניצן הורוביץ ודב חנין לא נמצאים, נכון?

יעקב מרגי: אני חושב שנייתר את זה לפרוטוקול.

איתן כבל: – – –

אלכס מילר: זה לא שאילתות.

אלכס מילר: אתה יכול באופן כללי להתייחס – – –

משה גפני: – – – אפשר לפרוטוקול.

נסים זאב: אפשר למסור את הכול לפרוטוקול, זה טוב גם לאיכות הסביבה.

אלכס מילר: חבר הכנסת זאב, תודה על העזרה.

אלכס מילר: אני מאמין שהשר יסתדר.

אלכס מילר: בבקשה.

יעקב מרגי: טוב, רבותי, אני אומר ככה: לגבי חופי הים – מאחר שהזכירו את זה כולם, זה חותך, אני אתייחס בקצרה: חופי הים בישראל הם משאב טבע ייחודי ומוגבל המיועד לשימוש כלל הציבור ותועלתו.

יעקב מרגי: חובתן של רשויות המדינה להבטיח כי חופי הים יישארו בידי הציבור וימשיכו לשמש אתרי בילוי ופנאי לכל האוכלוסייה, בדור הזה ובדורות הבאים.

יעקב מרגי: כמו כן, אנו חיים במדינה שגבולותיה צרים וצפיפות האוכלוסייה בה גדולה, ומכאן חשיבותן הרבה של הקרקעות כמשאב הלאום.

יעקב מרגי: עם קבלת דוח מבקר המדינה בנושא, פנה השר להגנת הסביבה כבר ב-18 בנובמבר 2009 במכתבים אל מר ירון ביבי, מנהל מינהל מקרקעי ישראל, ואל ד"ר שוקי אמרני, הממונה על מחוז המרכז במשרד הפנים, בבקשה לבחון את הנושא מחדש ולבחון את האפשרויות השונות לביטול המכרז ולביטול התוכנית.

יעקב מרגי: מדובר על חוף פלמחים.

יעקב מרגי: בעקבות פניות אלה ובעקבות ההד התקשורתי שהדוח הנדון זכה לו, הועברו מסקנותיו לחוות דעת היועץ המשפטי לממשלה דאז.

יעקב מרגי: בעקבות כך קבעה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה, אשר נתבקשה להתייחס לנושא, כי תמתין לקבלת חוות דעת היועץ המשפטי לממשלה.

יעקב מרגי: ב-22 באפריל 2010 פנה השר להגנת הסביבה ליועץ המשפטי לממשלה הנכנס, עורך-הדין יהודה וינשטיין, בבקשה שיתערב בסוגיה ויתייחס לחלופות השונות העומדות על הפרק.

יעקב מרגי: המשרד להגנת הסביבה ימשיך כמובן לפעול בנחישות למניעת הפגיעה הקשה הצפויה באזור.

יעקב מרגי: להצעה לסדר-היום של חבר הכנסת הרב משה גפני – השר להגנת הסביבה רואה בציון יום איכות הסביבה הבין-לאומי בישראל מאורע חשוב שבו אפשר לרתום את הציבור הרחב ולעורר מודעות לפעילות הסביבתית, הישראלית והבין-לאומית, כפי שהצגת את זה כאן, לתהליך שקורה ומחלחל בכל שכבות הציבור.

יעקב מרגי: השנה המשרד להגנת הסביבה מציין יום זה, בין היתר, ביוזמה חדשה של מתן פרס השר על מצוינות סביבתית, במעמד נשיא המדינה, ולכן השר להגנת הסביבה לא נמצא כאן, נעדר מהדיון ונמצא בבית הנשיא.

יעקב מרגי: מצוינות וחדשנות ישראלית בתחום הסביבה יכולות לא רק לשפר את איכות הסביבה והחיים בישראל, אלא גם להוות מקור לפתרונות לעולם כולו.

יעקב מרגי: אתגרים סביבתיים רבים ניצבים לפתחה של מדינת ישראל, מדינה קטנת ממדים, חסרת משאבי טבע בעלי ערך כלכלי המתאפיינת בצפיפות אוכלוסייה גבוהה, בעיקר עירונית, במגמת עלייה בתוצר לנפש ובשאיפות להידמות למדינות מערביות מפותחות יותר.

יעקב מרגי: יש להניח כי האוכלוסייה בארץ תמשיך לגדול, וכך גם מספר משקי-הבית.

יעקב מרגי: לא רק בשל הריבוי הטבעי שלנו, שהוא הגבוה במדינות המערב, והיותנו מדינה קולטת עלייה, אלא גם בשל התפצלות התא המשפחתי, הביקוש לשטח לנפש, תצרוכת חשמל, צריכת מים ונסועה צפויים לעלות – לא רק בעקבות קצב גידול האוכלוסייה הצפוי, אלא גם ובעיקר בשל העלייה בתל"ג לנפש והעלייה ברמת החיים.

יעקב מרגי: על אף המאפיינים הייחודיים של ישראל, מרבית האתגרים הסביבתיים שעמם אנו מתמודדים אינם ייחודיים רק לישראל, ועלינו לזכור כי אנו, כמו כל מדינות העולם, נדרשים להתייחס לסוגיות הסביבתיות כדי לאפשר איכות חיים טובה לאזורנו.

יעקב מרגי: סוגיות סביבתיות אינן יודעות גבולות, וכך גם הטיפול בהן מחייב לעתים קרובות פתרונות החורגים מהגבולות הפוליטיים.

יעקב מרגי: בואו לא נשכח ונתייחס גם למציאות הפוליטית-המדינית שלנו בסביבה, והקשיים רק הולכים וגדלים.

יעקב מרגי: בחודש דצמבר האחרון היינו עדים לפסגת קופנה

יעקב מרגי: גן, שקיבצה יחדיו מנהיגים מהעולם כולו לדיון בנושא שינויי האקלים.

יעקב מרגי: אף שלא נחתם בסופה הסכם, ברור כיום כי לא ניתן עוד להתעלם מהסוגיה, וכי על מדינות העולם לתת דעתן להפחתת הפליטות של גזי החממה.

יעקב מרגי: ניתן ללמוד על חשיבותם והשפעתם של הנושאים הסביבתיים על הכלכלה גם מאופן ההתנהלות של ה-OECD.

יעקב מרגי: מתוך כ-220 הנחיות של ארגון זה, שהינו כלכלי במהותו, כשליש עוסקות בנושאים סביבתיים.

יעקב מרגי: בשנת 2010 יערוך הארגון דוח לבחינת הביצועים הסביבתיים של ישראל כמדינה חברה בארגון.

יעקב מרגי: אין ספק שההצטרפות של ישראל למדינות ה-OECD מחייבת אותה גם להיערך בהתאם בנושאים סביבתיים.

יעקב מרגי: לישראל גם מחויבות כלפי העולם מעצם היותה צד ל-16 אמנות, שישה פרוטוקולים ושני הסכמים סביבתיים בין-לאומיים במגוון תחומים, משמירה על מגוון ביולוגי ומניעת זיהום ים ועד פסולת מסוכנת.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, ב-13 בדצמבר 2009 אושרה החלטת ממשלה מס' 1057 בנושא "ממשלה ירוקה" – ייעול ותפעול של משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: ההצעה גובשה ביוזמת המשרד להגנת הסביבה והוגשה לממשלה על-ידי ראש הממשלה ועל-ידי השר להגנת הסביבה.

יעקב מרגי: החלטה זו נועדה להעמיד את ממשלת ישראל ומשרדי הממשלה כדוגמה ומופת לתפקוד סביבתי המשלב שיקולים של קיימות במסגרת הפעילות השוטפת של הממשלה.

יעקב מרגי: ההחלטה מבטאת מחויבות לשיפור מצב הסביבה בישראל ואימוץ דפוסי ניהול והתנהגות יעילים ואחראיים מבחינה סביבתית על-ידי ציבור עובדי המדינה, ובכלל זה העומדים בראש משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: החלטת הממשלה מגדירה שורה של יעדים כמותיים להתייעלות סביבתית, לצמצום בצריכת משאבים ולמעבר לשימוש במשאבים מתכלים.

יעקב מרגי: כמו כן כוללת ההחלטה התייחסות מיוחדת לנושא צי הרכב הממשלתי.

יעקב מרגי: בהזדמנות זו השר רוצה לקרוא ליושב-ראש הכנסת ולחברי הכנסת לאמץ בלשכותיהם את עקרונות "הממשלה הירוקה" ולתרום להפחתת הזיהום ולשיפור איכות הסביבה גם בכנסת.

יעקב מרגי: תודה רבה לכל חברי הכנסת המציעים.

אלכס מילר: תודה לאדוני.

אלכס מילר: מה השר מציע?

יעקב מרגי: מה שהמציעים – – –

משה גפני: מליאה, מליאה.

יעקב מרגי: מליאה.

יעקב מרגי: אין התנגדות למליאה.

אלכס מילר: חבר הכנסת נסים זאב, יש לך הצעה אחרת?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים לדבר על ממשלה ירוקה וצהובה, אבל בפועל, שרפת מאות אלפי דונמים בשרפות ענק שאנחנו עדים להן – אם בכוונה ואם בזדון – מתבצעת מדי יום, ואני חושב – – –

יעקב מרגי: בכוונה זה בזדון.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: יש כוונה ויש זדון.

נסים זאב: יש משל: חש"ו פגיעתן רעה.

אלכס מילר: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אני מסביר את עצמי טוב, לא?

אלכס מילר: זה הצעה נוספת, זה לא נאום.

אלכס מילר: קצר.

נסים זאב: לא הבנתי.

נסים זאב: אני לא מדבר יותר מדקה.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שכל התשובות האלה הן מאוד מאוד מעניינות, הן מאוד מעודדות, אבל בפועל הממשלה צריכה לעשות הרבה יותר כדי למנוע את השרפות ולמנוע את הזיהומים באזור הצפון, חיפה ועכו, ובכל האזורים האלה ששופכים את כל הפסולת למי הים ולנחלים וגורמים להרס ולחורבן של ממש.

אלכס מילר: אדוני, אתה – – –

נסים זאב: – – – לוועדה.

נסים זאב: זה רלוונטי – – –

אלכס מילר: דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, באמת ביום שכזה ראוי לבדוק ולשמר בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים מאגרי מים שכבר קיימים, שמורות טבע שממש נשארו לנו במעט, בזעיר אנפין כזה, ואנחנו צריכים לשמור עליהם כמו על אוצר גדול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה שבפועל מתרחש – ועל זה חייב לתת את הדין גם השר לאיכות הסביבה, ופניתי אליו, ולא פעם אחת – מה שקורה בצפון הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: פשוט אני נחשפת לנעשה שם, כי שם מקום המגורים שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת לכם דוגמה קטנה – האגם הנעלם.

אורלי לוי אבקסיס: במנחמיה יש אגם מדהים, או יותר נכון לומר כמעט – היה אגם מדהים, שסביבו ממש פורח גן ועמק יפהפה.

אורלי לוי אבקסיס: רק מה, שהחליטו להקים שם, בניגוד להחלטה של ממשלות קודמות, שצריך להפסיק שם את פעילות המחצבה שבמקום – והיום, מה שעשו, פשוט רוקנו את המים מאותו אגם, ייבשו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: ולא רק שייבשו אותו ולקחו את המים לך תדע לאן, גם מנעו מאותם חקלאים, חקלאי מנחמיה, מלהשתמש במים האלה בשביל המטעים שלהם, ואלה מים מתוקים.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, צריך להבין את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שבתור ילדה הייתי הולכת לשם ונהנית – אם בטיולים שנתיים ואם בבילויים משפחתיים – פשוט כואב הלב לראות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא רק זה.

אורלי לוי אבקסיס: זה קורה לנו בלא מעט מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לראות גם בעמק המעיינות, שהמעיינות שנמצאים באמת באזורים הציבוריים ולא בתוך הקיבוצים, הופכים לאט-לאט להיות איזה אוצר שצריכים לגזור עליו קופון, והופכים להיות שוב נחלתם של אלה שיש כסף בכיסם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאת התופעה הזאת צריך לעצור.

אלכס מילר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אם לשר לאיכות הסביבה באמת חשובה הסביבה, הוא צריך לתת את דעתו בנושא, ולא רק להגיד: אין מה לעשות, צריכים כסף.

אורלי לוי אבקסיס: זו היתה תשובתו של השר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הפנים, ועדת הפנים.

אלכס מילר: אני מסביר לכם את ההליך.

אלכס מילר: מי שמצביע בעד – מצביע בעד דיון במליאה.

אלכס מילר: מי שמצביע נגד – מצביע בעד דיון בוועדת הפנים.

אלכס מילר: כולם הבינו?

קריאות: – – –

קריאה: מליאה.

אלכס מילר: חברים, היתה פה הצעה.

אלכס מילר: חבר הכנסת גפני, היתה פה הצעה של חבר הכנסת נסים זאב להעביר את הנושא לוועדת הפנים, אז צריך להצביע.

אלכס מילר: חברים, אנחנו מצביעים.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אלכס מילר: בעד – 11 חברי כנסת, נגד – אין, נמנעים – אין.

אלכס מילר: הנושא יידון במליאת הכנסת על-פי החלטת יושב-ראש הכנסת; את המועד יקבע יושב-ראש הכנסת.

אלכס מילר: ההחלטה לתת הטבות כלכליות לפלסטינים בעוד הרשות הפלסטינית מחרימה מוצרים מישראל

אלכס מילר: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: ההחלטה לתת הטבות כלכליות לפלסטינים, הצעות לסדר-היום מס' 3215, 3216 ו-3219.

אלכס מילר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת זאב אלקין.

אלכס מילר: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

אלכס מילר: בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתה רואה, כיוונתי לזה שבטח אתה תהיה זה שייבחר על-ידי הממשלה לענות על הנושא הזה, כי כל האחרים יהיו בקבינט.

יעקב מרגי: – – –

זאב אלקין: ודאי.

זאב אלקין: הנה, אפילו בא שר התקשורת.

זאב אלקין: זאת בדיוק ההזדמנות לדעת מי לא בקבינט, נראה לי.

זאב אלקין: זאת ההזדמנות.

זאב אלקין: אבל אם נהיה לרגע רציניים, חברי – אז מי יענה לי? שר התקשורת?

יעקב מרגי: אני, אני חוזר.

זאב אלקין: שר הדתות.

זאב אלקין: השאלה, מי אחראי יותר למחוות הכלכליות לרשות הפלסטינית – שר התקשורת או שר הדתות.

זאב אלקין: זאת שאלה טובה.

אלכס מילר: אני חושב שאתה יודע היטב מי אחראי.

זאב אלקין: אבל אם נהיה רציניים לרגע, אני חושב שאנחנו כרגע עדים לתהליך נורא מוזר.

זאב אלקין: מצד אחד, הרשות הפלסטינית מובילה חרם על חברות ישראליות הפועלות ביהודה ושומרון – חרם קשה מאוד, שעוגן גם בחקיקה ולא רק בהצהרות כפי שהיה עד עכשיו; חרם שמוביל למראות שאני חייב להגיד שלראות אותם במאה ה-21 צריך להפתיע, מראות שבהם שורפים מוצרים שונים רק מפני שהם נוצרו במקום מסוים.

זאב אלקין: אני חושב שהעולם הנאור מזמן לא ראה את המראות האלה, רק כשעושה את זה הרשות הפלסטינית אז כמובן אפשר להתעלם, וזה לא מעניין אף אחד.

זאב אלקין: אני חושב שאם זה היה קורה במקום אחר, זה היה מככב בעמודים הראשיים בחדשות, ששורפים אוכל – – –

עפו אגבאריה: – – – מחרימים ייצור של ההתנחלויות.

זאב אלקין: אני לא ראיתי באירופה תמונות של שרפת אוכל מהחנויות.

זאב אלקין: את זה רק ברשות הפלסטינית יכולים לעשות.

עפו אגבאריה: לא מהחנויות.

עפו אגבאריה: מחרימים – – –

זאב אלקין: אני לא ראיתי חקיקה באירופה בנושא הזה.

זאב אלקין: אבל יש מצב אבסורדי.

זאב אלקין: זה מצב – מצד אחד, חברות ישראליות רבות וטובות כמובן סובלות מהחרם הזה.

זאב אלקין: וראש הממשלה מדבר, ובצדק, על כך שמדובר כאן גם על הפרה של הסכמים בין-לאומיים שהיו עם הרשות הפלסטינית, וגם על כך שזה מעיד מה הכוונות של הרשות הפלסטינית באותו תהליך של שיחות, שכבר קרא להן לפני כן השר בגין שיחות ריחוק ולא שיחות קרבה, אז אני אשתמש – – –

עפו אגבאריה: הכיבוש הוא הפרה של החוק הבין-לאומי.

עפו אגבאריה: הכיבוש.

זאב אלקין: הכיבוש הוא הפרה של החוק הבין-לאומי.

עפו אגבאריה: זה ההפרה הכי גדולה.

עפו אגבאריה: לא צריכים להיות שם – – –

יעקב כץ: – – –

זאב אלקין: מה זה קשור לחרם?

אלכס מילר: חבר הכנסת אגבאריה, אתה – – –

עפו אגבאריה: – – – התנחלויות בשטחים – – –

יעקב כץ: – – –

אלכס מילר: לא, לא.

אלכס מילר: אני לא מרשה את זה.

אלכס מילר: חבר הכנסת כץ.

אלכס מילר: חבר הכנסת כץ.

קריאות: – – –

עפו אגבאריה: – – – את הסחורות מהשטחים – – –

אלכס מילר: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת אגבאריה, אתם רוצים לקבל אזהרה ממני?

קריאות: – – –

אלכס מילר: חברים, אני מבקש מכם לכבד את הדובר.

אלכס מילר: חבר הכנסת אלדד.

אלכס מילר: חבר הכנסת אגבאריה, פעם ראשונה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אגבאריה, פעם ראשונה, אני אתחיל להוציא אתכם.

אלכס מילר: אתם מפריעים לחבר הכנסת אלקין, אתם מדברים ביניכם, והכי גרוע – שאתם גם מפנים גב לדובר בדוכן.

אלכס מילר: בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני לא אכנס לוויכוח המרתק בינך לבין חבר הכנסת אלדד מי היליד כאן, אף שדעתי בוויכוח הזה ברורה.

זאב אלקין: אבל תאמין לי, אני לא מבין: מה קשורה התוצאה של הוויכוח מי היליד כאן ברצון ללכת בפראות להעניש בעלי חנויות ולשרוף סחורה?

זאב אלקין: תאמין לי, אני לא מבין.

זאב אלקין: ודווקא מי ששייך למפלגה שאתה שייך לה, בלי שום קשר לוויכוח שיש לנו – הוויכוח הפוליטי על גבולות מדינת ישראל – צריך ראשון להתקומם נגד זה.

זאב אלקין: מה זה קשור?

זאב אלקין: ובמקביל – וכאן זה שאלה אליך, אדוני השר: כשראש ממשלה מדבר על כך שיש כאן הפרה בוטה של כל ההסכמים, היד השנייה של הממשלה, שר הביטחון, מחליט על הטבות נוספות, כלכליות, לפלסטינים, כולל תעודות אח"מים ומעבר מהיר לסוחרים פלסטינים בכירים, כולל כמה צעדים שכל הכותרת שלהם – תמיכה בשלום הכלכלי.

זאב אלקין: אני בעד השלום הכלכלי.

זאב אלקין: אבל אני לא מבין – ואגב, גם ראש הממשלה לא מבין, לכן אני כל כך מופתע מהמחוות האלה, בדיוק, במקביל, באותו רגע – איך הסנקציות ואיך החרם יכולים ללכת במקביל עם המחוות.

זאב אלקין: אני חושב שמדובר כאן על יד שמאל שלא יודעת מה עושה יד ימין, ואני חושב שהיה רצוי שהממשלה לא רק תדבר בנושא החרם, אלא תפעל במהירות ובתקיפות, היות שאם הממשלה לא תפעל, אנחנו, בכנסת, נצטרך לפעול, כי תאמין לי, אדוני השר, קיימת כאן תמימות דעים – אנחנו התחלנו היום בדיוק להחתים על הצעת חוק בנושא הזה, וקיימת כאן תמימות דעים בין קואליציה לאופוזיציה, חוצה מפלגות, על כך שהגיע הזמן להגיד די לחרם הזה.

זאב אלקין: ולכן אני פונה אליך, אני מכיר את דעותיך: צריך שהשרים יקיימו דיון בממשלה על נושא החרם.

זאב אלקין: זה כבר לא בדיחה.

זאב אלקין: זה פוגע, למעשה, בכל אזורי התעשייה וההתיישבות ביהודה ושומרון, ולכן מדינת ישראל לא יכולה להרשות את זה לעצמה יותר.

זאב אלקין: אם היא תרשה את זה יותר, זה יהיה גם על כל החברות הישראליות.

זאב אלקין: המצב האבסורדי היום הוא, שאנחנו פעלנו והצלחנו להביא לכך שיש חוק אמריקני שאוסר חרם על מדינת ישראל, עם סנקציות קשות כנגד אזרחים אמריקנים, ואנחנו, כאן בבית, אין לנו חוק ואנחנו לא יודעים להוביל מהלך שבסופו של דבר יגן על החברות הישראליות.

זאב אלקין: הגיע הזמן שהממשלה כאן, שהבינה סוף-סוף את הבעיה, גם תפעל נמרצות, ולא רק תחכה.

זאב אלקין: אדוני השר, אני מפציר בך ובחבריך השרים: הגיע הזמן להגיד די לתופעה הזאת ולפעול בנמרצות, וכמובן, אני מאוד מקווה שהממשלה תתמוך באותה הצעת חוק, שהיא חוצה מפלגות וחוצה קואליציה ואופוזיציה בבית הזה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת אלקין.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, במלחמת יום הכיפורים התנגשו בחצי האי סיני וברמת-הגולן אלפי טנקים זה עם זה, ובעידן שבו אנחנו חיים, של המלחמות הלא-סימטריות, יש כמעט געגועים למלחמות שהיו בשדה הקרב בין חיילים ישרים, ולא הפכו אזרחים לקורבנות, ולא התפוצצו עם חגורות נפץ בכל מיני מקומות.

אריה אלדד: אבל זה רק אספקט אחד של מלחמה לא סימטרית.

אריה אלדד: המלחמה התעמולתית שישראל מותקפת בה בימים האחרונים היא אספקט אחר, היבט אחר של המלחמה הלא-סימטרית נגדנו, והמלחמה הכלכלית, שהביטויים האחרונים שלה הם החרם שהוכרז בחודשים האחרונים, הן היבטים אחרים של המלחמה הלא-סימטרית.

אריה אלדד: אבל יש סוג של סימטריה בכל זאת: כאשר סלאם פיאד שורף אבטיחים מבקעת-הירדן, צה"ל מחלק מאות אישורים לסוחרים פלסטינים להיכנס לתחומי ישראל.

אריה אלדד: כאשר אבו מאזן מפרסם צו נשיאותי על החרם ביהודה ושומרון, צה"ל מסיר 60 חסימות עפר כדי להקל את התנועה של הסוחרים ושל האזרחים ושל התושבים הערבים ביהודה ושומרון, שיוכלו לנסוע לאן שהם רוצים.

אריה אלדד: יש אי-סימטריה בולטת גם במלחמה הא-סימטרית.

אריה אלדד: אין ספק שממשלת ישראל יכולה לסיים את החרם הזה בתוך שבוע ימים.

אריה אלדד: שמענו את שרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים, מציע לסגור את הנמלים באשדוד ובחיפה בפני סחורות פלסטיניות, והוא אמר שזה יגמור את החרם בתוך שבוע ימים – לא מישהו מהימין המתלהם, אלא מישהו שמדבר על איך נלחמים במלחמה כלכלית – והם יבואו על ארבע כדי להתחנן להפסיק את החרם הזה.

אריה אלדד: ודאי שאפשר למנוע הוצאה של סחורות מהנמלים, אלה שאינן נושאות תו-תקן ישראלי, כי חלק מהסחורות האלה מוצאות את דרכן לאחר הסיבוב חזרה לשוק הישראלי בלי תו ובלי תקן ובלי כלום.

אריה אלדד: ודאי שאפשר לנכות במקור מתשלומי המכס והמע"מ המועברים לרשות הפלסטינית את ההפסדים הנגרמים לתעשיינים ולחקלאים הישראלים.

אריה אלדד: הממשלה יכולה לעשות את זה כל יום, כל שעה.

אריה אלדד: היא לא זקוקה לכנסת, היא לא זקוקה לעצות שלנו.

אריה אלדד: היא ודאי לא זקוקה לחקיקה.

אריה אלדד: אבל ראש הממשלה אומר שזה רע מאוד, ושרים אחרים מתבטאים ואומרים עד כמה זה חמור, אבל אינם עושים דבר.

אריה אלדד: לפיכך אנחנו מתכוונים, אם הממשלה לא תעשה את הצעדים ולא חקיקה, להניח בימים הקרובים את הצעת החוק שגם חברי יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין, דיבר עליה, ולהחתים עליה חברי כנסת רבים מאוד, כדי ליצור מצב שבו המדינה מתגוננת גם במלחמה הלא-סימטרית שהושתה עליה, מלחמת החרם הכלכלי.

אריה אלדד: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: כבוד יעקב השר מרגי, בבקשה להשיב.

יעקב מרגי: היתה עדנה למשרד לשירותי הדת כאשר הוא משיב גם בשם הגנת הסביבה וגם בשם הביטחון.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי, כבוד השר, להלן תגובת משרד הביטחון: החלטות בנוגע למדיניות הביטחונית והכלכלית מול הפלסטינים, לרבות מחוות וצעדים בוני אמון שונים, חייבות להתקבל בראייה רחבה של מכלול היחסים בין ישראל, הפלסטינים והקהילה הבין-לאומית.

יעקב מרגי: סוגיות אלה נשקלות בקונטקסט רחב של סדרי עדיפויות ושיקולים מדיניים וביטחוניים רחבים וכבדי משקל.

יעקב מרגי: במקביל, ישראל פועלת בדרכים שונות נגד החרם הפלסטיני – – –

גאלב מג'אדלה: אדוני השר.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר כחלון, אם לא תצליח לשכנע את כבוד חברת הכנסת בשקט ואני לא אשמע – סימן שלא הצלחת לשכנע.

גאלב מג'אדלה: אנא ממך, תשכנע אותה בשקט, שלא נשמע את השכנוע.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב מרגי: במקביל, ישראל פועלת בדרכים שונות נגד החרם הפלסטיני על מוצרים ישראליים ולא חוסכת כל מאמץ כדי להביא הביתה את החייל החטוף גלעד שליט.

יעקב מרגי: אנחנו מודים לחברי הכנסת השואלים והמציעים, ואני אשמח לכל – – –

אריה אלדד: אנחנו מבקשים דיון במליאה.

יעקב מרגי: אין התנגדות.

גאלב מג'אדלה: היות שאין בקשה להצעה אחרת, גם השר לא מתנגד.

גאלב מג'אדלה: מי שבעד – אז בעד המליאה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 12, נמנעים – אין, ונגד – אין.

גאלב מג'אדלה: הנושא ייכלל, כמובן, בסדר-היום של המליאה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, שלוש הודעות, ברשותך, אדוני היושב-ראש, והאחרונה שבהן מחייבת הצבעה.

): הודעה ראשונה – אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת החוץ והביטחון, מטעם סיעת קדימה: במקום חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא יכהן חבר הכנסת זאב בוים.

): הודעה שנייה – ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעת חוק ובהצעות לסדר-היום, כדלקמן: ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון – החלה על עבירות אלימות כלפי קטינים וחסרי ישע), התש"ע–2010, הצעת חברת הכנסת ציפי חוטובלי – פ/2167/18, לשם הכנתה לקריאה ראשונה; תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: חרם כלכלי של ערביי ישראל על מוצרים מהתנחלויות – הצעות חברי הכנסת אורי אריאל, ליה שמטוב, מירי רגב ועפו אגבאריה; ועדת הכספים תדון בהצעה לסדר-היום בנושא:

): מחאת הציבור הדרוזי על הפקעת קרקעותיו – הצעות חברי הכנסת מגלי והבה, חנא סוייד, חמד עמאר, סעיד נפאע ומסעוד גנאים.

): ההודעה השלישית, אדוני היושב-ראש, מחייבת הצבעה.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, י"ג בסיוון התש"ע, 26 במאי 2010, להעביר לוועדת המדע והטכנולוגיה את הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – שימוש מותר בתמונות שצילמו גופים ציבוריים), התש"ע–2010, פ/2273/18, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ביקש להעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בו מן הנימוק שנושא ההצעה נוגע באופן ישיר לתחומי עניינה של ועדת הכלכלה, וועדת הכלכלה אף קיימה דיונים ארוכים ומעמיקים בשיתוף מוזמנים בנושא זה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת המדע והטכנולוגיה לדיון בו, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

מגלי והבה: תודה לאדוני.

מגלי והבה: מי שבעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת לוין, יצביע בעד.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד הצעת ועדת הכנסת – 11 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – שימוש מותר בתמונות שצילמו גופים ציבוריים), התש"ע–2010, מוועדת המדע והטכנולוגיה לו נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 11, אין נמנעים ואין מתנגדים.

מגלי והבה: הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, התקבלה.

מגלי והבה: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק הספנות (ימאים) (תיקון מס' 6), התש"ע–2010.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: המצב הירוד בשכונת רמת-אשכול וברחוב החשמונאים בלוד

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: המצב הירוד בשכונת רמת-אשכול וברחוב החשמונאים בלוד, הצעה מס' 3243.

מגלי והבה: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הערה אישית: קודם כול, ראינו את המחזה שהיה בדיון על המשט בעזה, הדיון שהתנהל כאן.

שלמה מולה: אני לא אטעה אם אגיד שההתנהגות של חברי הכנסת כאן היתה בעיני מבזה מאוד את בית-המחוקקים.

שלמה מולה: אני לא חושב שכך צריך לנהוג.

שלמה מולה: דמוקרטיה צריכה לדעת להתגונן וגם צריכה לדעת להתאפק.

שלמה מולה: איפוק זה סוג של כוח.

שלמה מולה: אני מגנה את ההתנהלות וההתנהגות של חברת הכנסת חנין זועבי, אבל מכאן להתנהג ולהתלהם כפי שעשו חברי כאן, אני לא חושב שזה מוסיף כבוד לכנסת ישראל ולכולנו.

שלמה מולה: דבר נוסף, מי שיכול להוציא אותנו מהתסבוכת הבין-לאומית, הפוליטית, המצב הקשה של אותה פרובוקציה של "חמאס", אותו משט – וטמנו לנו מצב קשה.

שלמה מולה: הדרג המדיני התנהג בצורה בזויה, בצורה לא נכונה.

שלמה מולה: אני מציע לשר הביטחון להתפטר, לעזוב אותנו, ולחזור לשפיות.

שלמה מולה: במקביל, על הממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית כדי שהמדינה תצא בידיים מורמות וחזקות.

שלמה מולה: לכן, אין מה להתבייש בוועדת חקירה ממלכתית.

שלמה מולה: עדיף שאנחנו נחקור את עצמנו, למען הסדר הטוב.

שלמה מולה: מכאן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעבור ליום-יום, לרמת-אשכול, ללוד.

שלמה מולה: האמת היא שביקרנו יחד, אנוכי וידידי הטוב חבר הכנסת עפו.

שלמה מולה: ביקרנו בשכונה, ואני מכיר את השכונה.

שלמה מולה: גם חבר הכנסת מיכאלי מכיר את השכונה היטב.

שלמה מולה: אדוני השר, אם אתה, אני לא יודע מה אתה – – –

יעקב מרגי: אני מכיר את השכונה כמו את כף ידי.

שלמה מולה: יפה מאוד.

שלמה מולה: אני אומר לך, זה בעוכרינו.

שלמה מולה: אני אומר לכם, עיר במרכז הארץ, במדינת ישראל – זה פשוט פשיטת רגל טוטלית של תושבים, ורשות מקומית, עירייה שלא מתעוררת בכלל מתרדמתה.

שלמה מולה: איך אפשר בשנת 2010 שאזרחים יחיו עם חולדות, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: המצוקות החברתיות, האלימות הגואה, המשתוללת.

שלמה מולה: ראש העיר הממונה – ידו כמעט לא עושה כלום.

שלמה מולה: אנחנו שאלנו עוד שאלות: הנה לך, באותה שכונה, מול השכונה נמצא מתנ"ס, מתנ"ס שנבנה על-ידי הסוכנות היהודית, ולא נכנסים אנשים לקבל שירות.

שלמה מולה: שאלנו שאלות, ניסינו לברר: איך אפשר שאנשים משלמים מסים יותר מכל אחד אחר, אדוני היושב-ראש, אבל הם לא מקבלים שירותים?

שלמה מולה: אין בית-ספר בשכונה, אין גן-ילדים בשכונה, הם חיים עם חולדות, האזרחים.

שלמה מולה: אני לא מבין, אם אני משלם מסים – אני לא יודע איזה סוג של שירות הרשות נותנת לי.

שלמה מולה: שאלנו את השאלות האלה ולא הצלחנו למצוא פתרון.

שלמה מולה: אני מוכרח לומר לך מה התחושה שלי: מאחר שיש שכונות יותר טובות בלוד, והכספים שהמדינה מעמידה הולכים לשכונות יותר טובות – למה זה?

שלמה מולה: נורא פשוט.

שלמה מולה: 70% מהתושבים בשכונה הזאת הם ערבים-ישראלים, 20% הם עולים מאתיופיה ו-10% הם ישראלים ותיקים.

שלמה מולה: זה לא מעניין.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לך שהדו-קיום בשכונה הזאת, למרות כל הצרות, למרות שיש כאלה שרוצים להביא ריב ומדון, תאמין לי שזה דו-קיום מופלא.

שלמה מולה: אבל מה?

שלמה מולה: התושבים, תושבי השכונה, רוצים לקבל סיוע, אין להם.

שלמה מולה: ידם אינה משגת.

שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אם זה לא עצוב, אני לא יודע מה עצוב.

שלמה מולה: אתה מצפה שבאותה שכונה, רמת-אשכול – 3,000 אנשים חיים שם – אתה מצפה מהרשות השלטונית לתת להם את מה שמגיע להם.

מגלי והבה: אדוני, נא לסיים.

שלמה מולה: אני יודע שזמני תם.

שלמה מולה: אני מדבר בלהיטות כי אני מכיר את המצוקה של האנשים.

שלמה מולה: אני אומר לך, האלימות גואה.

שלמה מולה: עוד משפט אחד: מול השכונה נמצאת תחנת משטרה, והשוטרים פשוט מתחבאים מתחת לשולחן.

שלמה מולה: הם לא יוצאים להגן מאלימות.

שלמה מולה: סיפרה לנו משפחה יוצאת אתיופיה, בחור, לי ולחבר הכנסת עפו: ירו יריות, שלושה כדורים בתוך הבית, ואף אחד לא בא לשאול אותם מאיפה זה נורה.

שלמה מולה: לכן, כדאי – – –

מגלי והבה: השר לביטחון פנים יודע את זה?

שלמה מולה: תשמע, אני משוכנע שהוא יודע, וכנראה זה לא מעניין אותו.

שלמה מולה: זאת האמת.

שלמה מולה: בוא נגיד את הדברים ביושר ובהגינות.

שלמה מולה: לכן היה לנו חשוב להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת.

שלמה מולה: אני שמח – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת מולה, זאת האשמה.

מגלי והבה: מה זה לא מעניין אותו?

מגלי והבה: הוא שר, הוא נושא באחריות, איך אתה אומר את זה?

שלמה מולה: תשמע, יש פה שר שיענה לנו.

שלמה מולה: אני מקווה שהשרים – יש יותר מדי שרים, דרך אגב, יש 31 שרים.

שלמה מולה: שר אחד מעביר את התיק לשני ואין להם זמן להתעסק בלוד, כולל השר לביטחון פנים.

שלמה מולה: אני מצפה מהם שייקחו את העיר הזאת שנקראת לוד בידיים, ויגידו: אנחנו רוצים להבריא אותה, אנחנו רוצים לתת שירותים לאזרחים, זה מגיע להם.

שלמה מולה: אנחנו לא נרפה ונמשיך לקיים את הדיון על לוד.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה, חבר הכנסת מולה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר מרגי ישיב על ההצעה לסדר-היום.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המצב הירוד של שכונת רמת-אשכול ורחוב החשמונאים בעיר לוד.

יעקב מרגי: ראשית, משרד הפנים, ככלל, אינו מתערב בהתנהלותה השוטפת של רשות מקומית ובסדרי עדיפויות בהקצאת משאבים, במתן שירותים לתושבים.

יעקב מרגי: עם זאת, המקרה של עיריית לוד שונה במקצת, שכן העירייה מנוהלת באמצעות ועדה שמונתה על-ידי שר הפנים בשל כשלים מהותיים בהתנהלותה של העירייה.

יעקב מרגי: מאז כינונה של הוועדה הממונה, קיבלה עיריית לוד ממשרד הפנים תקציבים מיוחדים בהיקפים ניכרים במטרה לסייע בידה הן בשיפור מצבה הכספי והן במטרה לשפר תשתיות שהוזנחו שנים רבות:

יעקב מרגי: בשנת 2008 קיבלה העירייה סכום של כ-23 מיליון שקלים מעבר למענקי האיזון; בשנת 2009 קיבלה העירייה כ-36 מיליון מעבר למענקי האיזון.

יעקב מרגי: למרות התקציבים המיוחדים הרבים שהושקעו בעירייה, לא נפתרו כל בעיות התשתית וההזנחה רבת-השנים.

יעקב מרגי: משרד הפנים פועל במטרה להמשיך ולסייע לעירייה, על מנת שתוכל לספק שירותים הולמים לתושביה.

יעקב מרגי: במקביל, ביקש שר הפנים מגורמי המקצוע במשרדו כי יפעלו אל מול עיריית לוד על מנת שתטפל במפגעים בשכונת רמת-אשכול וברחוב החשמונאים בעיר.

יעקב מרגי: אני מציע להסתפק בהודעת השר.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: מה אדוני מציע?

יעקב מרגי: להסתפק בהודעת השר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה, הצעה אחרת – בבקשה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מולה לא מסתפק בתשובת השר, אז לכן הצעה אחרת.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני מצר על ההצעה שהיתה פה ועל ההתלהמות של חברים מהגוש הימני בכנסת נגד חברי כנסת ערבים ונגד כל האוכלוסייה הערבית ללא יוצא מהכלל.

עפו אגבאריה: אני חושב שזה לא רק שלא מוסיף כבוד, אלא זה כתם על הדמוקרטיה במדינת ישראל, וזה לא פחות מהעניין של הפשיטה הפושעת על המשט.

עפו אגבאריה: בהתחלה הצטרפתי להצעתו של חבר הכנסת שלמה מולה בעניין רמת-אשכול בלוד.

עפו אגבאריה: אנחנו הגשנו ביחד, ולצערי הרב, בגלל השביתה אתמול, לא נכחתי אחרי הסירוב ולא הגשתי ערעור.

עפו אגבאריה: אז היה מן הראוי שגם לי יינתן הזמן ואנחנו נביע את הדברים שראינו, שזו עדות ישירה, שלנו, מה שראינו ברמת-אשכול בלוד.

עפו אגבאריה: זה כמו יום ולילה – ההבדל בין השכונה הזאת לבין השכונות האחרות באותה עיר.

עפו אגבאריה: אני לא מבין איך יכול להיות שבאותה עיר חיים אנשים שרק בגלל צבע העור שלהם – שהם שחורים, שזה גם הערבים, וגם האתיופים, וגם הקווקזים שעדיין חיים שם – כל כך מופלים לרעה, בצורה כזאת בוטה, שאפילו – בנוסף למה שאמר חבר הכנסת מולה, שאין להם בתי-ספר והמתנ"ס שנמצא באזור היהודי לא מתפקד, בסיפור שהוא כאילו רעוע.

עפו אגבאריה: אבל חלק ממנו כן, יש שם גן והוא כן מתפקד.

עפו אגבאריה: אז זה יכול להיות – נותנים לילדים להיכנס לגן?

עפו אגבאריה: והצד השני, יש עוד מתנ"ס באזור, בשכונה, בלב השכונה הערבית, שהוא שרוף כבר איזה שלוש שנים, ואף אחד לא רוצה לטפל בו, ואף אחד לא רוצה לשקם אותו, וזה מהווה מפגע ומקלט לסוחרי סמים ולשימוש בסמים.

גאלב מג'אדלה: תודה, אדוני.

עפו אגבאריה: הדבר החמור מכך, שכונה של 7,000 תושבים – 7,000 – שאפילו מרפאה אין להם, מרפאת קופת-חולים של אף אחת מקופות-החולים אין בשכונה הזאת.

עפו אגבאריה: לדעתי, הדבר הזה מחייב בדיקה מעמיקה.

עפו אגבאריה: אני מבקש להעביר את הנושא לוועדה – לדיון, ולא להסתפק בתשובת השר.

עפו אגבאריה: תודה.

גאלב מג'אדלה: לדיון באיזו ועדה?

עפו אגבאריה: בוועדת הכספים.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, אתה בעד להסיר את זה?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מולה מסכים?

גאלב מג'אדלה: להעביר לוועדת הכספים.

שלמה מולה: לוועדה.

גאלב מג'אדלה: לוועדה.

גאלב מג'אדלה: גם השר מסכים ללכת לוועדה?

יעקב מרגי: ועדת הפנים.

גאלב מג'אדלה: ועדת הפנים.

אברהם מיכאלי: ועדת הפנים.

גאלב מג'אדלה: בעד – לוועדה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: הנושא יועבר לוועדת הפנים, אדוני המזכיר.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: משקל בחינות הבגרות בתהליך החינוכי בבתי-הספר התיכוניים

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לדיון בהצעה לסדר-היום של חברת הכנסת עינת וילף: משקל בחינות הבגרות בתהליך החינוכי בתיכונים.

גאלב מג'אדלה: סגן השר נמצא.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבודו.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: זה בסדר, אנחנו מתחשבים במצב.

עינת וילף: תודה.

עינת וילף: כבוד סגן היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה ימים נקט משרד החינוך צעד חשוב, דרמטי, שהעביר מסר חשוב לגבי טוהר הבחינות, בבחינת הבגרות במתמטיקה.

עינת וילף: מהרגע שנודע לו שבחינת הבגרות במתמטיקה הודלפה, נסחרה, ידועה, הוא נערך למבצע לוגיסטי גדול כדי להביא בחינות חדשות לתלמידים.

עינת וילף: המהלך הזה הוא מהלך שנמצא בקצה הפירמידה של הגנה על טוהר בחינות הבגרות.

עינת וילף: אבל בעקבות המקרה הזה אני מקווה שנוכל להיכנס לדיון עמוק יותר על כל המעמד של בחינות הבגרות בתוך ההליך החינוכי, ובאיזה מידה התבלבלו אצלנו היוצרות בין החשיבות של מדידת תוצאות, כדי שנדע איפה אנחנו עומדים, לבין העובדה שאנחנו מתחילים לרצות את התוצאות בכל מחיר, ועושים כל דבר כדי להשיג את התוצאות האלה, שכבר לא ממש אכפת לנו אם התוצאות האלה משקפות ידע או התקדמות או תהליך חינוכי.

עינת וילף: אני רוצה קצת לתאר מה המצב כבר כמה שנים בכל מה שקורה ביחס לציונים.

עינת וילף: בחינות הבגרות הן חלק מזה, בחינות המיצ"ב הן חלק מזה.

עינת וילף: הרעיון הבסיסי הוא נכון.

עינת וילף: אנחנו רוצים למדוד הישגים, ואנחנו רוצים למדוד אותם בצורה שתהיה שווה לכולם, ותאפשר לנו לדעת מה הרמה הכללית, וגם תאפשר לכל אדם לדעת מה הרמה שלו ולקחת את זה הלאה.

עינת וילף: אבל מה שקרה זה שעם השנים נוצרה תנועת מלקחיים.

עינת וילף: מצד אחד, שרים, מנכ"לים, חברי כנסת, ראשי ערים, התחילו להיות אובססיביים בנושא של תוצאות בחינות הבגרות, הפכו את זה למדד אישי שלהם.

עינת וילף: ראש עיר רואה בתוצאות בחינות הבגרות ובזכאות בעיר שלו מדד להצלחה שלו.

עינת וילף: ואם זה מדד להצלחה אתה רוצה שהנתונים יעלו, ואתה אומר למורים, למנהלים, בבתי-הספר אצלך ביישוב: תביאו לי תוצאות, לא אכפת לי איך; אני רוצה תוצאות.

עינת וילף: אני רוצה עוד שבריר אחוז זכאות לבגרות, זה מצד אחד.

עינת וילף: מצד שני, יותר ויותר התחושה אצל תלמידים, אצל הוריהם, היא שהציון בבגרות יקבע להם את העתיד בחיים.

עינת וילף: אז אם הוא יקבע להם את העתיד בחיים, הם לא יעשו הכול כדי לקבל את הציון שהם רוצים?

עינת וילף: ואז יש תופעה שהולכת ומתרחבת, שוב – להשיג את הציון בכל מחיר, ברמה הכי בסיסית: נורמה של העתקות.

עינת וילף: ראינו היבט חריף במיוחד של זה במקרה של הבחינה במתמטיקה, אבל זו נורמה רווחת.

עינת וילף: מעבר לזה, התפתחה תעשייה של אבחון לקויות למידה והקלות ללקויי למידה, שבינה לבין הצרכים כבר אין דבר וחצי דבר.

עינת וילף: התעשייה הזאת פורחת במיוחד לקראת בחינות הבגרות.

עינת וילף: תלמידים ששנים לא היו להם בעיות, פתאום לקראת בחינות הבגרות הם צריכים הקלות והם צריכים בחינות בעל-פה.

עינת וילף: פתאום יש להם לקויות.

עינת וילף: המצב הגיע לכך שיש בתי-ספר במדינת ישראל שכיתות שלמות, בתי-ספר שלמים – לכולם יש לקויים ויש הקלות.

עינת וילף: זה גם נהדר, כי הרבה פעמים הבחינה היא בעל-פה, אין שום תיעוד; נכנסים, הבוחן אומר בעל-פה: 9, ויוצאים.

עינת וילף: אין קשר, אין תיעוד, אין דרך לוודא ואין דרך לבחון.

עינת וילף: אז זו רמה נוספת.

עינת וילף: מעבר לזה, תופעה שקורית והרבה אנשים לא מודעים לה היא אלימות מילולית ופיזית, ונדליזם, של תלמידים והורים כנגד מורים כדי לקבל את הציון.

עינת וילף: כלומר, מבחינתם, המורה הוא כבר לא דמות חינוכית, האדם שיעביר השכלה, ידע והרגלי למידה ועבודה לחיים, אלא מכשול – מכשול שעומד ביניהם לבין הציון שמגיע להם.

עינת וילף: מה זה "מגיע"?

עינת וילף: – עניין סובייקטיבי לחלוטין.

עינת וילף: הם רוצים את הציון, והמורה לא יהיה האדם שיהרוס להם את החיים.

עינת וילף: זה הביטוי שמשתמשים בו.

עינת וילף: לכן, פגשתי מורים שאומרים – "אני נותנת לו 9.

עינת וילף: מה אני צריכה שאבא שלו מחר ישרוף לי את האוטו?

עינת וילף: אני לא אראה אותו כאן בשנה הבאה".

עינת וילף: זו תנועת המלקחיים שבאה ממקום של בחינות ותוצאות ומדידה, אבל עם הזמן התהפכה, וכל מה שחשוב זה התוצאות, ולא מה הן מודדות.

עינת וילף: הלכנו והתנתקנו מהאמת שמתחת – מהחינוך, מהעשייה ומההישגים.

עינת וילף: מה קורה?

עינת וילף: המסר לתלמידים הוא: רק הבגרות, רק המגן.

עינת וילף: הציון לא משקף שום דבר אחר כבר – לא עבודה לאורך שלוש שנים בתיכון, לא נוכחות, לא שיעורי-בית, לא הקשבה ולא עבודה קשה, אלא רק את הבחינה שאליה מגיעים ועושים.

עינת וילף: ואז יש גם תופעות: נעדרים מבית-הספר.

עינת וילף: לא צריך, העיקר להגיע לבחינה.

עינת וילף: מורים גם מספרים שעם השנים, ככל שהם במערכת, נעשה יותר ויותר קשה ללמד דברים שהם לא לבגרות.

עינת וילף: תלמידים אומרים משפטים כמו: זה לבגרות?

עינת וילף: זה לבחינה?

עינת וילף: ואם זה לא – לא רוצים שהמורה ידבר בכלל.

עינת וילף: עד כדי כך הלכנו והצטמצמנו והצטמצמנו והתרחקנו מהמטרה הראשונית של למדוד ידע, הישגים ורמה.

עינת וילף: אין עוררין ואין ספק מה המטרה.

עינת וילף: אנחנו רוצים לחנך גם להשכלה, גם להישגים, גם לעבודה קשה וגם לערכים, אבל אנחנו רוצים גם שיהיו לנו כלים ברורים, טובים ואובייקטיביים למדידה השוואתית של תלמידים, שיאפשרו להם אחרי זה ללכת עם זה הלאה.

עינת וילף: אפשר להשיג את שני הדברים האלה, אבל רק אם נפסיק להתייחס לציונים כלחזות הכול ולרצות אותם ללא קשר למה שעומד מתחתיהם.

עינת וילף: בדרך כלל, אני לא חובבת גדולה של רפורמות במערכת החינוך, אבל לנוכח הבעייתיות האדירה של כל התהליך של ההתמקדות בבחינות הבגרות במשך השנים אני חושבת שיש מקום לנצל את האירוע של בחינת הבגרות במתמטיקה והמסר החשוב שיצא ממשרד החינוך לגבי טוהר הבחינות, כדי לבחון איך אנחנו משיגים את שתי המטרות במקביל: גם מדידת הישגים, אבל גם לא לייצר אצל מורים, תלמידים והורים את התחושה שלא משנה איך משיגים את הציון הזה.

עינת וילף: הייתי רוצה לראות שבעקבות המקרה הזה לא ייבחן רק המקרה הספציפי – שתהיה ועדה.

עינת וילף: כאן אולי, בהחלט, יש מקום לחשוב על ועדה משותפת, לא רק של משרד החינוך, אלא גם ראשי האוניברסיטאות, שהם הלקוחות של הציונים האלה, הורים, מועצות תלמידים, מורים, מנהלים, ראשי ערים, ולבחון איך אנחנו מתייחסים לבחינות הבגרות – משמרים אותן ככלי חשוב של מדידה, ככלי ששווה לכולם, אבל לא מייצרים תפיסה לא חינוכית שהציון הוא חזות הכול.

עינת וילף: ועדה כזאת צריכה לבחון, למשל, מה צריך להיות משקל בחינת הבגרות בציון הסופי.

עינת וילף: אולי להפריד את בחינת הבגרות מהציון בבית-הספר.

עינת וילף: צריך לחשוב אם הציון שבית-הספר נותן צריך להיות ציון של בחינת מגן או ציון שמשקף שלוש שנות עבודה, ושנות העבודה האלה לא יהיו רק בחינות אלא שלוש שנות עבודה, ולכלול את כל תהליכי הלמידה; כל הנושא הזה של פיקוח על הפערים – הפערים בין הציונים שניתנים ב"מגנים", בבית-הספר, לבין הבגרויות.

עינת וילף: נושא המשגיחים – יש תופעה מרתקת בשנים האחרונות.

עינת וילף: הרבה פעמים המשגיחים הם אנשים סימפתיים, עם הרבה סימפתיה לתלמידים ולקשיים שלהם.

עינת וילף: רק המורים יוצאים מהחדר, וישר התלמידים מספרים להם: אתם לא יודעים, המורים לא לימדו אותנו שום דבר.

עינת וילף: קשה לנו.

עינת וילף: אנחנו לא יודעים כלום.

עינת וילף: במקרה הכי גרוע, המשגיחים מתחילים לעזור להם ומטעים אותם – ומקרים כאלה יש הרבה – אבל הרבה פעמים הם פשוט מעלימים עין מהעתקות, כי התלמידים נורא מסכנים והמורים לא לימדו אותם.

עינת וילף: אז, צריך גם להתחיל לבחון את כל נושא ההשגחה.

עינת וילף: אולי יש כאן

עינת וילף: מקום לראות איך עושים את זה עם גורם חיצוני, איך מתנהל כל הניהול של בחינות הבגרות; תלמיד הולך ועושה את זה במקום חיצוני, ואין מניפולציות על משגיחים.

עינת וילף: זו, למשל, עוד אפשרות שצריך לבדוק.

עינת וילף: כל הנושא של לקויי למידה – זה נושא רגיש, אבל לא ייתכן שאנחנו לגמרי נפורר כל חוש מידה ולא תהיה שום השוואה.

עינת וילף: אחד נבחן בבחינה בעל-פה ואין תיעוד, ואחר עובד והבחינה קשה והוא כותב.

עינת וילף: אז אולי יש מקום להבהיר שבחינות שנעשו בתנאים לא סטנדרטיים – שידעו את זה.

עינת וילף: אולי צריך להגביל את מספר ההקלות שניתנות בבתי-ספר.

עינת וילף: אם זה עולה על 10%, שיהיה איזה סימון אדום שאומר: רק רגע, משהו מוזר קורה כאן בבית-הספר, שפתאום לכולם יש הקלות.

עינת וילף: צריך לבחון את הנושא הזה, כי יש כאן אינטרס לשיתוף פעולה של הרבה מאוד גורמים כדי שיהיו ההקלות האלה.

עינת וילף: אם זה נותן עוד כמה גרושים לציון, אז למה שלא יהיו הקלות?

עינת וילף: מה זה משנה אם זה אמיתי?

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

מיכאל בן-ארי: יוקרה למנהל בית-הספר.

עינת וילף: זה חלק מהעניין.

עינת וילף: דבר נוסף שצריך לבחון זה הנושא של פריסת הבחינות בלוח השנה.

עינת וילף: הגענו היום למצב שלמעשה, לפעמים כמעט לא לומדים.

עינת וילף: יש שנים שבהן מפסיקים ללמוד במרס, באפריל.

עינת וילף: צריך לחשוב על הפריסה, וכמובן על מגוון המקצועות ובאיזו מידה זה כבר לא ממש בגרות.

עינת וילף: אז אני רוצה לברך את משרד החינוך שהחליט להעביר, סביב בחינת הבגרות במתמטיקה, את המסר של: לא ציון בכל מחיר.

עינת וילף: הייתי רוצה שהם ייקחו את זה מכאן כהזדמנות להעברת המסר הזה לאורך כל השדרה, כדי שנשיג את הדברים החיוביים של בחינות הבגרות בלי התופעות הבעייתיות שהן מייצרות.

עינת וילף: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת סגן השר הרב , בבקשה.

גאלב מג'אדלה: נא להשיב לחברת הכנסת עינת וילף.

גאלב מג'אדלה: אדוני, בבקשה.

החינוך: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי חברת הכנסת עינת וילף, ראשית, אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, כי זו לי הפעם הראשונה שאני עומד כאן על הדוכן כאשר אתה מכהן בתפקיד סגן היושב-ראש.

החינוך: אני מאחל לך הרבה הצלחה בתפקיד הזה, ואני מאחל לך, כמובן, גם שתעלה מעלה מעלה.

החינוך: היית בעבר ועוד תהיה בעתיד בכהונות רמות יותר.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

החינוך: בדברי התשובה על הצעתה של חברת הכנסת עינת וילף – אני סבור שגם חברת הכנסת וילף, לאחר שהיא נתנה פה הרצאה סביב הנושא, מודעת, והיא גם ציינה זאת, לכך שמשרד החינוך רואה חשיבות רבה בהקניית חינוך ערכי וחברתי לתלמידים, ובכלל זה ערך המשרד בשנים האחרונות שינויים בתוכן וגם באופן ההיבחנות של תלמידים בבחינות הבגרות.

החינוך: בחינות הבגרות הן חלק מתוכנית לימודים ענפה, שמתפרסת על פני שנות הלימוד בתיכון, ויש לראות בהן מראה לעבודת למידה ממושכת.

החינוך: במהלך אותן שנים, במהלך שלוש שנות הלימוד בתיכון, התלמידים לומדים הרבה מעבר לחומר שעליו הם נבחנים בבחינת הבגרות, ולרשותם היצע מגוון של מקצועות בחירה והעשרה עם ציון פנימי בתעודת הבגרות.

החינוך: כמו כן, קיימות בבתי-הספר תוכניות ללימוד חברתי וערכי, חלקן בזיקה לתחומי הדת וחלקן נוסף עליהם.

החינוך: מדובר בתוכניות כמו סיורים לימודיים, ביקורים במוזיאונים, צפייה מונחית בהצגות ובסרטים, טיולים שנתיים וימי עיון בנושאים שונים.

החינוך: כל אלה יוצרים עבור התלמיד חוויות למידה חיוביות, שאינן מתקשרות בהכרח לציון כזה או אחר.

החינוך: מובן שציון בחינת הבגרות הסופי מגלם בתוכו ציונים שניתנו לתלמיד בגין עבודות שהוא הגיש במהלך השנה כחלק מתוכנית הלימודים.

החינוך: המסר שמועבר לתלמידים בכתיבת עבודות הוא מסר של השקעה ממושכת לאורך שנות הלימוד, ובמסגרת כתיבת העבודה יש לתלמידים מקום לבטא את היכולות שלהם ולקבל הערכה מעבר לבחינה הרגילה, כחלק מהציון הסופי בתעודת הבגרות.

החינוך: יש מקצועות רבים שבהם ניתנת לתלמיד אפשרות לכתוב עבודת חקר במקום לגשת לבגרות, בהיקף של שתי יחידות לימוד.

החינוך: לדוגמה, כתיבת עבודה בהבעה, מטלת ביצוע באזרחות.

החינוך: עבודות אלה הן חלק, מרכיב בציון הסופי בבחינת הבגרות.

החינוך: המשרד מבין את הלחצים שבהם נתונים תלמידי התיכון, שעליהם את גם התעכבת, חברת הכנסת וילף.

החינוך: המשרד מבין את הלחצים שבהם נתונים התלמידים לקראת אותן בחינות, ומאפשר גם בשנים האחרונות היבחנות מודולרית בבחינות אלה, בעיקר במקצועות כמו מתמטיקה ברמות הלימוד השונות ובמקצועות הבחירה ברמה של חמש יחידות לימוד.

החינוך: על כל אלה אני חייב להוסיף שהשר, מייד עם כניסתו לתפקיד שר החינוך, מינה ועדה מיוחדת, והיא מקדמת בימים אלה תוכנית עתידית, תוכנית חינוכית ערכית, לעידוד מעורבות חברתית, קהילתית ואזרחית.

החינוך: במסגרת התוכנית הזאת תוענק גם תעודת בגרות חברתית על-ידי משרד החינוך לתלמידים אשר במסגרת לימודיהם בחטיבה העליונה עסקו בפעילות התנדבותית באופן רצוף לאורך שלוש שנות הלימוד במשך שעתיים שבועיות לפחות.

החינוך: תוכנית "תעודת בגרות חברתית" פועלת כיום כפיילוט בכ-80 בתי-ספר, והיא עתידה כמובן להתרחב באופן הדרגתי לכלל מערכת החינוך.

החינוך: ההחלטה להוביל תוכנית מעין זו גם היא מעבירה מסר, שמערכת החינוך מייחסת חשיבות להתנסות במעורבות החברתית, וכי הישגי בוגרי המערכת לא יימדדו רק על-פי מדדים אקדמיים בתחומי הדעת.

החינוך: מדובר בתוכנית בעלת השפעה ניכרת על האקלים הבית-ספרי, שחותרת למצוינות חברתית וערכית, ובמרכז התוכנית עומד גם הרעיון שעל תעודת הבגרות הישראלית לשקף לא רק כישורים אינטלקטואליים ורכישת ידע אלא גם כישורים ערכיים, לאומיים וחברתיים.

החינוך: אני סבור שבמסגרת דברי התשובה שלי אני לא אקיף את כל הנושאים שעליהם התעכבה חברת הכנסת וילף, ולכן, אם היא לא תסתפק בדברים שאני מסרתי, אני מציע שנעביר את הנושא לדיון בוועדת החינוך.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

החינוך: תודה.

גאלב מג'אדלה: את מקבלת דיון בוועדת החינוך?

עינת וילף: כן.

עינת וילף: גם יושב-ראש הוועדה – – –

גאלב מג'אדלה: הצעה אחרת, חבר הכנסת בן-ארי, מהצד.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך את חברת הכנסת עינת וילף, שהיא לא נתנה פה הרצאה – היא פרסה פריסה נאמנה של המציאות, העגומה יש לומר, של מערכת החינוך התיכונית במדינת ישראל והפגיעה של בחינות הבגרות במתכונתן הנוכחית ברוחב הדעת.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להתמקד דווקא בדבר שנקרא מיקוד.

מיכאל בן-ארי: הגשתי לבגרות המון המון שנים, ומאז שנקבע המיקוד, התלמידים שלי היו באים בשלב כלשהו ואומרים לי: אבל זה לא במיקוד.

מיכאל בן-ארי: הייתי אומר להם: אבל זה ברוחב הדעת.

מיכאל בן-ארי: אצלי אתם תיבחנו עד הפרק האחרון, עד הנקודה האחרונה, כי זה רוחב הדעת המחייב אתכם.

מיכאל בן-ארי: משרד החינוך, ברצון שלו להגיע להישגים, להגיע לתוצאות, במשך השנים הוריד בכל מיני צורות את הדרישות מן התלמידים.

מיכאל בן-ארי: צמצמו את כמות הבגרויות, צמצמו את החומר, ויש לנו פגיעה מאוד מאוד חמורה ברוחב הדעת, ברצון שלנו ליצור כאן אנשים שהם משכילים, ולא אנשים שיש להם ציון בסופו של דבר; וזה מה שגורם לפגיעה בבתי-הספר, זאת פגיעה במנהלים.

מיכאל בן-ארי: אומרים שלא העכבר גנב – החור גנב.

מיכאל בן-ארי: וכאן באיזה מקום, כל הסיפור הזה של העתקות, והעתקות מכוונות, לא פעם בא מקצה הפירמידה.

מיכאל בן-ארי: את אולי התביישת לומר, אבל יש מקומות שזה בא מקצה הפירמידה, במערכת החינוכית עצמה, של מנהלים ושל מורים ששותפים לפשע הזה.

מיכאל בן-ארי: את דיברת על בוחנים, על משגיחים, שזה נכון וזה אמת לאמיתה, אבל – – –

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

מיכאל בן-ארי: אני מסיים.

מיכאל בן-ארי: אבל יש מקומות שזה יותר מזה.

מיכאל בן-ארי: ולכן הבדיקה צריכה להיות מערכתית – דיון מחודש על כל העניין הזה של הבגרות.

מיכאל בן-ארי: אין לנו לזה תחליף, אבל אנחנו חייבים לחשוב מחדש איך המערכת הזאת משפרת את הלמידה, משפרת את רוחב הדעת, ולא פוגעת בבתי-הספר ובתלמידים בסופו של דבר.

גאלב מג'אדלה: מי שבעד ועדה – מצביע בעד.

גאלב מג'אדלה: מי שבעד הסרה – נגד.

גאלב מג'אדלה: נא להצביע.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 8, נגד – אין, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הנושא עובר לדיון בוועדת החינוך.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: מתן היתרים לדרוזים לצאת לביקורים פולחניים ומשפחתיים בסוריה ובלבנון

גאלב מג'אדלה: הנושא הבא: מתן היתרים לדרוזים לצאת לביקורים פולחניים ומשפחתיים בסוריה ובלבנון – הצעה לסדר-היום שמספרה 3231, של חבר הכנסת סעיד נפאע.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נפאע, ברשותך.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה, ברשותכם, לקבל את פני אורחינו, לברך אותם בשם כולנו.

גאלב מג'אדלה: אורחים רצויים.

גאלב מג'אדלה: אנו מאחלים לחבר הכנסת נפאע הצלחה בדיון.

גאלב מג'אדלה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: ברצוני לברך את ועדת הקישור ואת השיח'ים הנכבדים, אנשינו.

גאלב מג'אדלה: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

גאלב מג'אדלה: לכבוד הוא לנו.

גאלב מג'אדלה: ברוכים הבאים.

גאלב מג'אדלה: ) בבקשה, אדוני.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה.

סעיד נפאע: ראשית, אני מצטרף לקודמי, ומאחל לך הצלחה בתפקיד החדש.

סעיד נפאע: תעלה ותצליח.

סעיד נפאע: כבוד השר, חברי חברי הכנסת – (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: השיח'ים הנכבדים, אני מקווה שלא התעייפתם כשחיכיתם.

סעיד נפאע: ) אני אתרגם, בסדר?

סעיד נפאע: גם לעצמי.

סעיד נפאע: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: השר הואיל בטובו להודיע מראש שהוא מקבל את הדיון הזה שלנו ומעביר אותו לדיון יותר מעמיק בוועדה המוסמכת.

סעיד נפאע: ) אני בירכתי את השיח'ים, את המשלחת, ואמרתי שהם לא חיכו לשווא שעות ארוכות כאלה, היות שלפחות כבוד השר גמל להם בנושא הזה ומראש הודיע שהוא מוכן שהדיון הזה יועבר לדיון יותר מעמיק בוועדה המוסמכת.

סעיד נפאע: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, נשאלת אולי השאלה: למה דווקא היום?

סעיד נפאע: אני, למעשה, לאור הדיון שהיה לפני כמה חודשים בוועדת הכנסת בעניין הסרת חסינותי, היות שהתלוויתי למשלחת גדולה של שיח'ים לסוריה, חלק ניכר מחברי הוועדה – ויושב כאן החבר נסים זאב, שנכח בדיון – שאלו את השאלה הנכונה: למה אנחנו לא מביאים את הנושא הזה לכנסת?

סעיד נפאע: קודם הרי היינו עדים לדיון כל כך סוער – – –

יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת היה – – –

סעיד נפאע: לא הנושא הזה.

יעקב מרגי: על הנסיעה.

סעיד נפאע: לא, לא, לא.

סעיד נפאע: אוקיי, בסדר.

סעיד נפאע: חלק מהטענות שהופנו כלפי חברי הכנסת – שהם לא מטפלים בענייני שולחיהם.

סעיד נפאע: אז הנה, יש לנו דוגמה שאנחנו מנסים לטפל בעניין שולחינו, אף-על-פי ש-80% ממרצנו בדרך כלל מופנים לבעיות שכאלה.

סעיד נפאע: לצערנו הרב, לא תמיד אנחנו זוכים להצלחה, כתוצאה מכל מיני שיקולים, וזה לא הזמן שאני אכנס לעניין.

סעיד נפאע: למעשה, מה שורש ההצעה – ובמירכאות אני אגיד "הבעיה"?

סעיד נפאע: היסטורית, ולפי הנסיבות שהיו באזור, העדה הדרוזית למעשה מפולגת בין שלוש המדינות סוריה, לבנון וישראל.

סעיד נפאע: אין כמעט משפחה שהיא לא חצויה בין שלוש המדינות, אין משפחה.

סעיד נפאע: כפי שאמרתי, כתוצאה מנסיבות היסטוריות אתה תמצא אח בסוריה, אח שני בלבנון ואח שלישי בישראל.

סעיד נפאע: זה מהבחינה האנושית.

סעיד נפאע: לעדה הזאת יש גם טקסים דתיים.

סעיד נפאע: יש מה שנקרא תפילה במשותף, מפגשים מדי שנה בשנה, שהיו עד 1948, ומתקיימים לא רק כתפילה משותפת אלא גם כהתייעצויות בכל מיני נושאים קשורים.

סעיד נפאע: הנוהג הזה התקיים למעשה ארבע פעמים בשנה: פעם אחת בסוריה, פעם בישראל – אז בפלסטין – ופעמיים בלבנון, במקומות קדושים לבני העדה.

סעיד נפאע: לורנס אוליפנט – הוא הרי מוכר טוב – אחד האישים שפעלו רבות, עוד לפני קום המדינה, ובזמנו הוא כתב ספר תחת הכותרת "חיפה – כתבות מארץ-ישראל".

סעיד נפאע: הוא דווקא ייחד פרק שם למפגש הזה שמתקיים ב-25 באפריל מדי שנה בקבר הנביא שועייב.

סעיד נפאע: אחרי קום המדינה גם המצווה הזאת למעשה נקטעה, ונקטעו גם הקשרים המשפחתיים.

סעיד נפאע: יש הרבה מקרים – אילו הזמן היה מתיר לי, הייתי מביא הרבה דוגמאות כדי להמחיש את העניין, לפחות העניין האנושי.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נפאע, דוגמה אחת אני הייתי מציע שתיתן.

סעיד נפאע: דוגמה אחת אני יכול להביא – – –

גאלב מג'אדלה: על חשבון הזמן שלי.

סעיד נפאע: דוגמה אחת אני יכול להביא, בעניין אשה אחת, שעזבה כתוצאה מנסיבות טרגיות את בנה ולא ראתה אותו במשך 62 שנים.

סעיד נפאע: לא ראתה אותו.

סעיד נפאע: רק הודות למאמץ שנעשה היא יכלה לבקר – אומנם כעבריינית – והיא הצליחה לראות את הבן שלה אחרי 62 שנה.

סעיד נפאע: ועדת הקשר הדרוזית – לג'נת אל-תוואסול אל-דרזיה – נקטה את כל האמצעים העומדים לרשותה כדי שהזכות המד'הבית, האנושית הלאומית הזאת, תתממש, אלא שלצערנו הרב הדבר לא ניתן.

סעיד נפאע: התרעומת היא כאשר אנחנו רואים, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, שכל העדות בישראל נהנות מהזכות הזאת, גם במדינות שמוגדרות על-פי החוק הישראלי כמדינת אויב.

סעיד נפאע: כולנו זוכרים, כולם זוכרים, שטרום 1967, כאשר המצב הביטחוני – אם זאת האמתלה – בני העדות הנוצריות ביקרו בירושלים המזרחית, ביקרו בבית-לחם, קיבלו היתר כדי לממש זכויות שכאלה.

סעיד נפאע: הסונים הרי מבקרים מדי שנה בסעודיה.

סעיד נפאע: אתם יודעים מה?

סעיד נפאע: לפי סידור כזה, שהם לא צריכים למעשה לפנות לאף אחד.

סעיד נפאע: יש מין עמותות כאלה, נרשמים בעמותות דרך הווקף הירדני ומגיעים לסעודיה.

סעיד נפאע: מה שכאב בנושא הזה – אני ליוויתי את הנושא הזה גם לפני כן.

סעיד נפאע: תוך כדי דין-ודברים עם פרקליטות המדינה בזמנו, קמה פרקליטה ואומרת כדבר הזה: אנחנו דואגים לשלומם של האנשים האלה.

סעיד נפאע: עד כאן ניחא, איך שאומרים, אף-על-פי שעצם העובדה שהיא אומרת את הדברים האלה מקוממת.

סעיד נפאע: למה?

סעיד נפאע: כאילו במדינה הזאת יש שתי קבוצות של אנשים: לחלק אנחנו לא דואגים, לא אכפת לנו מה יקרה להם בסעודיה, ולחלק אחר כן אנחנו דואגים.

סעיד נפאע: אבל לא זה מה שמקומם.

סעיד נפאע: מה שמקומם, שהיא אמרה עוד דבר יותר חמור – שאם ניתן לדרוזים לצאת לסוריה ולבנון, המודיעין של "חיזבאללה", של אירן, של סוריה, יכול לגייס אותם לשירותיו.

סעיד נפאע: כאילו יש אנשים שהם מועדים לבוגדנות ואנשים אחרים שלא.

סעיד נפאע: דברים כאלה לא רק כואבים.

סעיד נפאע: דברים חמורים.

סעיד נפאע: אני מנסה להציג את זה בקור רוח, אבל זה ממש – כל העניין הזה מקומם.

סעיד נפאע: לכן, אני חושב שאחריותנו היום, של כולנו – ואני תקווה, אחרי שהדיון יועבר לוועדה המתאימה והעניין יידון לעומק, ויישמעו גם האנשים האלה בוועדה.

סעיד נפאע: תהיה להם הזדמנות להגיד את דברם שם, לא כמו במליאה, והתוצאות אכן ישתנו.

סעיד נפאע: לכן השאלות האלה – אתם יודעים מה?

סעיד נפאע: אני אומר עוד דבר.

סעיד נפאע: משרד הפנים, תוך כדי הדיון שהיה, אמר: אוקיי, בסדר, אנחנו נרשה את הביקורים האלה.

סעיד נפאע: אבל מה?

סעיד נפאע: דרך קוניטרה.

סעיד נפאע: הרי מדי שנה יוצאות משלחות של דרוזים מרמת-הגולן לסוריה.

סעיד נפאע: הרי סוריה מתייחסת לרמת-הגולן כאל חלק מטריטוריה סורית.

סעיד נפאע: לכן יכולים לעבור דרך מעבר קוניטרה.

סעיד נפאע: אבל הדרוזים במדינת ישראל הרי הם אזרחי מדינת ישראל.

סעיד נפאע: כשצריכים להגיע למדינה אחרת, הם צריכים לעבור במעבר בין-לאומי.

סעיד נפאע: המעבר הבין-לאומי היחיד היה בירדן.

סעיד נפאע: אבל תארו לעצמכם מה אמרה הפרקליטות במקרה הזה – שדרך מעבר קוניטרה אנחנו מוכנים להרשות, ולהרשות להם לשהות בסוריה 72 שעות, כך אמרו.

סעיד נפאע: אז איך אפשר להבין שאם השיח'ים האלה יעברו דרך מעבר בין-לאומי כלשהו, נניח ירדן לצורך העניין, כן יש פחד שיגויסו על-ידי המודיעין של אירן ושל סוריה, ובהיותם בסוריה 72 שעות הם לא יכולים להיות אובייקט לגיוס?

סעיד נפאע: לכן, כפי שאמרתי – אני אמרתי בוועדה דבר, כבוד השר, ואני רוצה לחזור ולומר אותו, להעלות אותו פה.

סעיד נפאע: אני אמרתי שם: כאשר שתי נשים יהודיות, ניצולות השואה, נפרדו כאשר עוד היו תינוקות, ורק לפני כחצי שנה הצליחו להיפגש, ואפילו לדעת – כל אחת מהן אפילו לדעת שאחותה עדיין חיה, ופרסמו בעיתונות את התמונות שלהן מחובקות – אני אמרתי בוועדה, ולא כדי להתחסד, אלא אמרתי את זה כי אני מאמין בזה – אני התרגשתי למראה הזה.

סעיד נפאע: אני תקווה שאותה זכות שניתנת לאחרים – בסופו של דבר לאנשים האלה שיושבים פה – ולא רק אלה, אלה מייצגים אלפים.

סעיד נפאע: וכדי לחדד, הוצגו לראש הממשלה, אומנם בקדנציה הקודמת, כ-11,000 חתימות בדרישה לכבד את הזכות הזאת – אני תקווה שאנחנו בסופו של דבר, כבוד השר, ואני בזה אסיים, אכן נשכיל בכנסת לפחות לפתוח בפני האנשים האלה פתח לזכות אלמנטרית יסודית שכולם במדינה נהנים ממנה.

סעיד נפאע: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר מרגי, נא להשיב על ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת נפאע.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה אני רוצה להצטרף לברכות – פשוט אני ברצף האירועים, בשבילי לא הפסקת אף פעם, מבחינתי תמיד המשכת – לאחל לך הצלחה בתפקיד סגן היושב-ראש, תפקידך בכנסת.

יעקב מרגי: ודאי בירכתי אותך קודם.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יעקב מרגי: מכובדי נכבדי העדה הדרוזית, חבר הכנסת סעיד נפאע, הנושא: מתן היתרים לדרוזים לצאת לביקורים פולחניים ומשפחתיים בסוריה ובלבנון.

יעקב מרגי: עמדת משרד הפנים: כיום הזכות למעבר לסוריה בלבד היא רק לדרוזים תושבי רמת-הגולן, מתוך הבנה שהיו סורים לפני כן וקשרי משפחה אכן ישנם.

יעקב מרגי: אין מעבר לסוריה וללבנון לאזרחי המדינה, מפני שמדובר בהגדרה של מדינות אויב, כפי שאמר.

יעקב מרגי: המעבר של הדרוזים תושבי רמת-הגולן מוסדר בנוהל לכלות, כוהני דת – 550, בהמלצת גורמי ביטחון – ולסטודנטים.

יעקב מרגי: בכל האמור בבקשות הומניטריות של תושבי רמת-הגולן, קיימת ועדה פנימית לבחינת מקרים הומניטריים חריגים לקרבה ראשונה בלבד, בשיתוף צה"ל והשב"כ.

יעקב מרגי: ב-2006 הוגשה עתירה, בג"ץ 2619/06, על מעבר לסוריה ולבנון בעבור אלו שאינם תושבי רמת-הגולן.

יעקב מרגי: משרד הפנים הסכים בזמנו לפיילוט – למעבר של דרוזים שאינם תושבי רמת-הגולן לסוריה – אך לצערנו הרב, סוריה לא הסכימה.

יעקב מרגי: בית-המשפט קבע בפסק-דינו: "על רקע הטיעונים שלפנינו, ועל בסיס החומר שהוצג בפנינו, שוכנענו כי תנאים אלה הם סבירים ומידתיים.

יעקב מרגי: שוכנענו גם כי בעניין שלפנינו מתקיים חשש סביר, כי מתן היתרי יציאה כמבוקש בעתירה עלול לפגוע בביטחון המדינה" – כפי שציינת, חבר הכנסת סעיד נפאע – "סירוב המשיבים ליתן היתרי יציאה לסוריה וללבנון לכל אחד מבני העדה הדרוזית, או למצער לעותרים שלפנינו (גם אילו היו מגישים בקשות פרטניות בנוהל המקובל, בטרם הגשתה של עתירה זו), נובע משיקולים ביטחוניים מבוססים וראויים.

יעקב מרגי: נמצא לנו כי סירוב זה הינו סביר, ואין יסוד להתערבותנו בו" – זו עמדת הבג"ץ – "הוא משקף איזון ראוי בין הזכות החוקתית לבין צורכי הביטחון.

יעקב מרגי: מקווים אנו כי בעתיד ניתן יהא לממש את זכותם של העותרים לחופש הדת, תוך שמירה ראויה על צורכי הביטחון כפי מצבם באותה עת.

יעקב מרגי: המפתח לפתרון הקושי נתון עתה בידי השלטונות הסוריים", כמובן, שמסרבים לקבל תושבים שאינם תושבי רמת-הגולן.

יעקב מרגי: אני, מרצון, כמובן, מזדהה עם חופש הדת, וחושב שצריך ללמוד את הסוגיה, לדון בסוגיה ולאפשר פתיחות בנושא הזה, במיוחד בעידן המודרני, שכמעט אין בו גבולות.

יעקב מרגי: אם רוצים, אדם יכול לחצות גבולות בדרכים כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: לכן אין מניעה שיהיה דיון בו בנושא הזה.

יעקב מרגי: בשמחה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: הצעה אחרת – חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב, באופן מיוחד.

עפו אגבאריה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: ראשית כול, ברצוני לברך את השיח'ים הנכבדים: ברוכים הבאים.

עפו אגבאריה: אני מקווה שנצליח יחדיו במימוש תביעת

עפו אגבאריה: כם הצודקת.

עפו אגבאריה: ) אדוני היושב-ראש, אני חושב שהעוול שנגרם לאורך זמן מכך שאזרחים, אזרחי מדינת ישראל הדרוזים, לא יכולים לממש את זכותם, כמו שאר העדות, לביקור במקומות הקדושים – גם עדות המזרח, כמו במצרים ובמרוקו, וגם עדות המערב, שמבקרים באוקראינה, בברדיצ'ב ובאומן.

עפו אגבאריה: אני חושב שהגיע הזמן ומן הצדק לתקן את העוול הזה, וזכותם של האנשים לממש את זכותם הבסיסית להתקשרות, וגם לקשר המשפחתי שהם חייבים לממש.

עפו אגבאריה: אין שום פסול ואין שום בעיה כזאת של לבוא ולהגיד שכל העדה וכל האנשים יכולים להיות כאילו חשודים שהם הולכים לנהל איזה מגע עם סוכן זר.

עפו אגבאריה: שאלתי: האם באמת בירדן אי-אפשר לעשות את זה כאשר מותר להם לבקר בירדן?

עפו אגבאריה: אני חושב שהגיע הזמן שאנשים עם מחשבה בריאה בוועדות, בכנסת, בממשלה – לתת את האפשרות הזאת, להחזיר את הכבוד לאנשים האלה ואת ההתקשרות שלהם עם קרוביהם.

עפו אגבאריה: לכן, אני תומך בדיון בנושא בוועדה.

עפו אגבאריה: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצעה אחרת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני נשארתי פה מתוך כבוד והערכה – – –

גאלב מג'אדלה: למרות החתונה.

נסים זאב: לא, אני אומר, מתוך כבוד והערכה לקהילה הדרוזית – –

גאלב מג'אדלה: כן, אני אומר, אף-על-פי שאתה מוזמן לחתונה.

נסים זאב: – – אף-על-פי שאני מוזמן לחתונה ולנאום ברעננה.

גאלב מג'אדלה: הודעת לנו היום שאתה מבקש לקצר, כי יש לך חתונה.

נסים זאב: זה נכון.

נסים זאב: יש לי גם חתונה, וגם נאום ברעננה, וגם יש לי אזכרה ברמות.

נסים זאב: יש לי לפחות ארבעה-חמישה אירועים הערב.

נסים זאב: ואני אומר לך, כאשר חבר הכנסת סעיד ביקש ממני להישאר, מתוך כבוד והערכה גם לקהילה וגם אליו אישית, אני בעצם תמכתי שהנושא הזה יידון בצורה רצינית במליאה.

נסים זאב: ואני חושב שטוב שזה נעשה, ואני חושב שגם שר הפנים – הוא לא בא להגביל את האנשים כדי לקיים תפילות ופולחן דתי, וזכותם באמת לעשות את זה, כמובן במסגרת החוק, במסגרת המגבלות, כי צריכים לזכור שבסופו של דבר, חלילה וחס, אנחנו לא חושדים בכל אחד שהוא חשוד כמרגל או הולך להיות במגע עם סוכן זר.

נסים זאב: אבל אני חושב שאנחנו בסיטואציה ביטחונית – מה לעשות – שצריכים לעשות את זה בביקורת, והכול, הייתי אומר, במידה ובמשורה הנכונה והראויה, ואני חושב שכך זה ייעשה.

נסים זאב: לכן אני מברך על כך שכבוד השר אמר שיש מקום לקיים את הדיון בצורה רצינית בוועדה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: מי שמצביע בעד – אז לו והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: ומי שנגד – הסרה.

גאלב מג'אדלה: נא להצביע.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לו והגנת הסביבה נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 5, נגד – אין ונמנעים אין.

גאלב מג'אדלה: הנושא עובר לדיון בו והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: מַעַ א-סלאמה.

גאלב מג'אדלה: הצעה לסדר-היום: דיון בוועדת הפנים בנושא היישוב ראמה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת המציע, לצערי, איננו, לכן הנושא יורד מסדר-היום.

גאלב מג'אדלה: אחריו – הצעה לסדר-היום: מיקום חוות הגז בחוף הכרמל.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יוחנן פלסנר איננו.

גאלב מג'אדלה: ירד.

גאלב מג'אדלה: ההצעה: בית-המשפט מבקר התנהלות – גם ירדה.

גאלב מג'אדלה: החלטת בג"ץ לבטל טיפולי שיניים חינם לילדים – המציע, חבר הכנסת אורי מקלב, איננו.

גאלב מג'אדלה: יורד.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף הבא, אדוני: שאילתות לכבוד סגנית שר המסחר, התעסוקה והתעשייה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, גברתי סגנית השר, שאילתא מס' 741, של חבר הכנסת ישראל חסון – איננו.

גאלב מג'אדלה: זה עובר לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ישראל חסון שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): לפי החוק, "מפעל חיוני" הוא כל מפעל או חלק ממנו הפועל לצורכי הגנת המדינה, לביטחון הציבור ולקיום הספקה או שירותים חיוניים.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: מה הם הקריטריונים לקביעת מפעל/עסק כ"חיוני"?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: האם עודכנו הקריטריונים לאורך השנים?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: אם כן – מה הם העדכונים?

אורית נוקד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

אורית נוקד: הקריטריונים להגדרת מפעל כ"מפעל חיוני" נקבעו בחוק באופן שמפעל ייחשב למפעל חיוני כאשר הפעלתו חיונית לצורכי הגנת המדינה, לביטחון הציבור או לקיום הספקה או שירותים חיוניים, וזאת לאחר שהמפעל אושר ככזה בצו שר התמ"ת לאחר שהתייעץ עם שר הביטחון.

אורית נוקד: בזמן מלחמה מפעל יאושר כחיוני בצו על-ידי שר הביטחון לאחר שזה התייעץ עם שר התמ"ת, כאשר המפעל חיוני לשם קיום המשק או לשם קיום הספקה או שירותים הדרושים לציבור או ליצוא.

אורית נוקד: השינוי שנוסף לחוק הוא האפשרות להוספת "מפעלים ושירותים קיומיים" כמפעלים חיוניים.

אורית נוקד: שירותים קיומיים הם אחד מאלה: הספקת מים, מזון או חשמל וכן שירותי אשפוז, בריאות, תברואה או דואר; שירות שיש לספקו לשם מניעת פגיעה חמורה באוכלוסייה או בשטח שעליו חלה הכרזה על מצב מיוחד בעורף או הוכרז על אירוע אסון המוני; שירות שלדעת השר הוא חיוני לקיום הספקה או לטיפול באוכלוסייה; שירות אשר לדעת השר הפסקתו עלולה, בנסיבות העניין, לגרום לפגיעה רבה בכלכלה המשפיעה על המשק כולו.

אורית נוקד: הקריטריונים שנקבעו יוצרים איזון ראוי בקביעת מפעל כמפעל חיוני ומשאירים בידי השרים שיקול דעת נכון בהוצאת הצווים.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 808, של חברת הכנסת מרינה סולודקין – איננה.

גאלב מג'אדלה: זה עובר לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת מרינה סולודקין שאלה את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): בעקבות קריסת העגורן בהוד-השרון ב-5 בפברואר 2010 וחקירת האירוע במשרדך, רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הסתיימה החקירה, ומה היו תוצאותיה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: האם נבדקו שנת הייצור של העגורן, כמה שנים הוא עבד ומה היה מצבו הטכני?

אורית נוקד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

אורית נוקד: קריסת העגורן בהוד-השרון היתה אחת התאונות הקשות והמצערות שידענו בשנים האחרונות.

אורית נוקד: כיוון שמדובר בתאונת מוות, החקירה מצויה בידי המשטרה ולא בידי משרד התמ"ת.

אורית נוקד: חקירת המקרה טרם נסתיימה, חברת הכנסת סולודקין, ולכן, על-פי הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, לא ניתן להעביר בשלב הזה שום מידע מהחקירה.

אורית נוקד: עם סיום החקירה, משרדי ילמד את ממצאיה ויעדכן את הנחיותיו במידת הצורך.

אורית נוקד: כיום משרד התמ"ת פועל למניעת תאונות בכמה מישורים, לדוגמה: המשרד מפעיל מערך פיקוח ואכיפה מינהלית במקומות עבודה; המשרד חוקר תאונות ומפעיל מערך אכיפה פלילית, ובימים אלה מוקמת יחידת חקירות חדשה במשרד התמ"ת שתעסוק בחקירת תאונות; המשרד אחראי להסמכת בעלי תפקידים בתחום הבטיחות, לפיתוח והתאמה של החקיקה בנושא ולמימון מחקרים ופרויקטים לקידום הבטיחות והבריאות.

אורית נוקד: המטרה העיקרית בפעילות המשרד היא ליצור סביבת עבודה בטוחה ככל שאפשר ולצמצם את היקף התאונות למינימום האפשרי.

אורית נוקד: אני שולחת את תנחומי למשפחת ההרוג ומאחלת למנופאית שנפגעה שיקום קל ומהיר.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 817, של חבר הכנסת נחמן שי – איננו.

גאלב מג'אדלה: עובר לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת נחמן שי שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום כ"ד באדר התש"ע (10 במרס 2010): נודע לי כי רשם האגודות השיתופיות במשרדך מתכוון לפנות את קהילת בוגרי הנוער העובד והלומד מקיבוץ חנתון.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם נכון הדבר?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – האם גם אתה סבור כי יש לפנותם מן המקום?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מי יעשה את הפעילות החינוכית החשובה במקומם?

גאלב מג'אדלה: 4.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה כדי להמשיך לקיים את קיבוץ חנתון במתכונתו הנוכחית?

אורית נוקד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בשנת 2006 מנה קיבוץ חנתון חמש משפחות.

אורית נוקד: סך חובותיו לנושים עלה בשעתו על 50 מיליוני שקלים.

אורית נוקד: על מנת להוציא את הקיבוץ מהמצב הקשה שאליו נקלע מינה רשם האגודות מפרק מפעיל.

אורית נוקד: המפרק ייצב את הקיבוץ, מסדיר את חובותיו וקלט לשורותיו 25 משפחות נוספות.

אורית נוקד: מעבר לכך, קרוב ל-30 משפחות נוספות עומדות בהליכי קליטה.

אורית נוקד: מדובר במשפחות המקורבות לתנועה המסורתית.

אורית נוקד: במסגרת עבודתו העלה המפרק כמה הצעות לפתרון שיאפשר את המשך הפעילות החינוכית של חברי הנוער העובד והלומד, כגון קבלה לחברות בקיבוץ כקבוצה ולאחר מכן כבודדים; התיישבות בקיבוצים ויישובים אחרים – מיצר וכרם-שלום; התיישבות בקיבוצי המחנכים של תנועת הנוער העובד ובתמורה הגדלת תקן הנחלות המוקצה לקיבוצים אלה, הכול בכפוף לעמידה ביעדי צמיחה דמוגרפית.

אורית נוקד: הצעות אלו לא הביאו את הצדדים לעמק השווה, וכיום מתנהלת בנושא התדיינות משפטית.

אורית נוקד: על רקע ההליכים המשפטיים קיבל רשם האגודות החלטות שיפוטיות, וזאת מתוקף תפקידו כמפקח היחיד על הליכי פירוקן של אגודות שיתופיות.

אורית נוקד: כידוע, אין אפשרות להתערב בהחלטות שיפוטיות שהתקבלו, מה גם שהעניין כולו תלוי ועומד בבג"ץ.

אורית נוקד: עם זאת, במקביל להתדיינות המשפטית, נבחנות דרכים נוספות בימים אלו, בשיתוף מינהל מקרקעי ישראל, מנכ"ל משרד החקלאות והרשם, למצוא פתרון שיאפשר המשך הפעילות החינוכית של חברי תנועת הנוער העובד והלומד.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 837, של חבר הכנסת אלי אפללו – איננו.

גאלב מג'אדלה: עוברת לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מעניק תעודות למטפלות המסמיכות אותן לטפל בילדים.

גאלב מג'אדלה: כדי לקבל את התעודה, רוב המטפלות עוברות קורס בן 280 שעות שלאחריו הן עוברות בחינה.

גאלב מג'אדלה: בפועל, מטפלות רשאיות לגשת לבחינה גם ללא קורס.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: האם אין בכך בפגיעה במקצועיות של המטפלות?

אורית נוקד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כפי שמייד אסביר, חבר הכנסת אפללו, אומנם קיימים כמה מסלולי הכשרה למטפלות, אך בסופו של דבר בחינות ההסמכה זהות.

אורית נוקד: המסלול המלא להכשרת מטפלות לילדים במעונות-היום בנוי מקורס אינטנסיבי של 800 שעות לימוד עיוני ותרגול מעשי.

אורית נוקד: קורס זה מיועד למטפלות שאינן בעלות הכשרה או ניסיון במעונות-יום מפוקחים של משרד התמ"ת, ובסופו החניכות שיעמדו במבחנים יוסמכו לעבוד כמטפלות במעונות-היום.

אורית נוקד: כדי לפשט את תהליך הכשרתן של המטפלות שכבר עובדות בפועל במעונות לילדים המפוקחים על-ידי משרד התמ"ת, ובעלות ותק של שנה לפחות, אך בכל זאת חסרות תעודת מקצוע, משרד התמ"ת מציע תוכנית לימודים עיונית מצומצמת בת 280 שעות, המאפשרת הכשרה מהירה יותר, בהתבסס על היכרותן הקודמת של המטפלות עם העבודה.

אורית נוקד: בדומה למקצועות רבים אחרים, קיים גם מסלול הכשרה אקסטרני.

אורית נוקד: במסלול האקסטרני הבחינה למעשה מבוססת על הוותק והניסיון המעשי ועל הידע העיוני שרכש המועמד בכוחות עצמו.

אורית נוקד: למען הסר ספק, אדגיש כי המועמדות בכל שלושת המסלולים נדרשות לעבור בדיוק את אותן בחינות עיוניות ומעשיות.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 857, של חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

גאלב מג'אדלה: עוברת לפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ביום ט' בניסן התש"ע (24 במרס 2010): לאחר אישור הרחבת התוכנית "אורות לתעסוקה" על-ידך ובהסכמת שר האוצר, נודע לי כי לאחר ההרחבה באזורים חדרה, נתניה ונצרת, האזרחים הערבים יהוו כ-91% מכלל משתתפי התוכנית.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם המידע נכון?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – למה? 3.

גאלב מג'אדלה: אם לא – מה הוא אחוז האזרחים הערבים בתוכנית?

אורית נוקד: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) תוכנית "אורות לתעסוקה" נועדה לסייע למשתתפיה להשתלב במעגל העבודה.

אורית נוקד: התוכנית מבוססת על התחייבות המדינה להשקיע משאבים שיאפשרו התאמת תוכניות אישיות לסיוע והכשרת כל משתתף ולאספקת שירותים תומכי עבודה.

אורית נוקד: עם החלטת הכנסת להביא לסיום התוכנית הופסקו כל הפעילויות הקשורות בה, לרבות פעילות התוכנית שתוכננה לאוכלוסייה הערבית.

אורית נוקד: על מנת למזער את הפגיעה במשתתפי התוכנית הופנו המשתתפים למצות את זכויותיהם במסגרות האחרות הקיימות, כגון סבסוד מעונות, הטבות לנשים חד-הוריות ושירותי הרווחה.

אורית נוקד: לאחרונה יזם משרד התמ"ת פנייה למשרד האוצר בבקשה לאפשר הפעלה לתקופה קצובה של שירותים תומכי עבודה שניתנו למשתתפים שעבדו בחודש אפריל 2010 – חודש סיום התוכנית – אך לצערנו, התשובה שנתקבלה היתה שלילית.

אורית נוקד: בהנחיית ראש הממשלה, משרדי ימליץ על תוכנית חלופית לשילובם של מקבלי הגמלאות בתעסוקה, וביניהם מקבלי הגמלאות באוכלוסייה הערבית, תוך שימוש בלקחים והניסיון שצברו בשנות הפעלת "אורות לתעסוקה".

אורית נוקד: לסיום אדגיש כי עם כניסתו של השר למשרד, הציב השר כיעד מרכזי את הרחבת מעגל התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית, בדגש על הרחבת מעגל התעסוקה בקרב אוכלוסיית הנשים הערביות.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות לך מקרב לב על זה שהגעת.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אורית נוקד: תודה.

גאלב מג'אדלה: סדר-היום הסתיים.

גאלב מג'אדלה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בסיוון התש"ע, 7 ביוני 2010, בשעה 16:00.

גאלב מג'אדלה: הישיבה הזו נעולה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לכולם.