ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 56, 2009-10-12 00:00

ראובן ריבלין: היום יום שני, כ"ד בחודש תשרי תש"ע, 12 בחודש אוקטובר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, ישיבת המושב השני של הכנסת השמונה-עשרה הנפתח בכנס החורף.

ראובן ריבלין: אדוני כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, הנשיא החמישי יצחק נבון, אלמנת הנשיא השישי הגברת אורה הרצוג, אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, גברתי ראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני, מבקר המדינה השופט מיכה לינדנשטראוס ורעייתו, מבקרת המדינה לשעבר השופטת בדימוס מרים בן-פורת, יושבי-ראש הכנסת לשעבר פרופסור שבח וייס ומר דן תיכון ורעייתו, שרי הממשלה, חברי הכנסת בהווה ובעבר, מנכ"ל הכנסת דן לנדאו, ראשי הנציגויות הזרות, ראשי העדות הדתיות בישראל, אורחים נכבדים, אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: בקיץ שחלף נשטפה הארץ בגל של אלימות קשה.

ראובן ריבלין: נדמה היה, בחוויה הפשוטה, האינסטינקטיבית, של הישראלי מן השורה, שהנה – כפי שציטט שר המשפטים – "לסדום היינו, לעמורה דמינו".

ראובן ריבלין: קשה היה להימלט מהתחושה הנוקבת, שלא היה כדבר הזה במציאות החיים הישראלית.

ראובן ריבלין: מכובדי, בחודשים האחרונים חשו רבים שהגיעה השעה לחשבון נפש ציבורי; רבים בתוכנו הטיפו לבחון באופן אמיץ ומדוקדק את התשתית החינוכית והערכית שביסוד קיומנו ולבצע חריש עמוק בסדרי העדיפויות הלאומיים שלנו.

ראובן ריבלין: אבל בסוף, כצפוי, התנקז כמעט הכול לכתב אישום חריף: נגד המשטרה, נגד הפרקליטות, נגד בתי-המשפט ונגד כל אותם גורמים בעלי השפעה, אפילו מועטה, על תחושת הביטחון האישי של אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: אינני מתווכח עם הצורך בביקורת הזו.

ראובן ריבלין: היא חשובה ונצרכת, והכנסת אף קיימה במהלך הפגרה כמה דיונים בהולים בנושא זה בנוכחות כל אלו שמחויבים לתת תשובות לציבור.

ראובן ריבלין: אבל, חברי הכנסת, האחריות הציבורית שלנו אינה יכולה להתמצות רק בביקורת הפרלמנטרית על זרועות אכיפת החוק.

ראובן ריבלין: מוטלת על שכמנו החובה לבחון את האופן שבו אנחנו מנהלים את הפולמוס בין כותלי הבית הזה.

ראובן ריבלין: עלינו לשאול את עצמנו בכנות: האם גם אנחנו, בדיונים המתחוללים כאן בינינו, לא חטאנו באלימות מילולית?

ראובן ריבלין: האם באמת ובתמים משמשת הכנסת בימה שראוי להתכבד בה?

ראובן ריבלין: האם מצליחה הכנסת להוות זירה של ויכוח אמיתי, אפקטיבי, נאמן למקורו, גם אם הוא לעתים מר, קשה ונוקב, או שמא הפכו הדיונים כאן לאנדרלמוסיה בלתי נסבלת?

ראובן ריבלין: האם לא הגענו למצב שהכנסת נעשתה בלתי רלוונטית, פשוט משום שאי-אפשר לקיים בה עוד שום דיון רציני, כזה שהציבור כורה אליו את אוזנו כדי לשמוע איזושהי בשורה?

ראובן ריבלין: רבותי, היום, בניגוד לימים עברו, העם לא רק שומעים את הקולות, אלא גם רואים את הקולות.

ראובן ריבלין: אני חושש שבמקביל לתהליך החיובי פרי השנים האחרונות, שבמסגרתו נעשתה הכנסת שקופה יותר, נגישה יותר, פומבית יותר וזמינה יותר, התפתח תהליך הפוך, שלילי, של ירידת קרנה של הכנסת וזניחתה לטובת פורומים אחרים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שגם הקקופוניה הפרלמנטרית היא סוג של שיח אלים שמחלחל אל כל שכבות העם, לא פחות מהאלימות המילולית שעל המרקע, או זו שמתחוללת בזירות דיון אחרות, חוץ-פרלמנטריות.

ראובן ריבלין: אני מאמין שתרבות השיח שלנו אינה רק מעטפת, היא גם יורדת למהות היחסים שבין הציבור לבין הכנסת.

ראובן ריבלין: אין לי ספק שלאופן שבו אנו מנהלים כאן את הוויכוח יש תרומה לאווירת הרחוב המתלהמת ולמידת האמון המועטה שרוחש לנו הציבור.

ראובן ריבלין: אבל בניגוד לזירות ויכוח אחרות, הכנסת גם נושאת באחריות כבדה; הכנסת גם מחויבת בדוגמה אישית; הכנסת גם עומדת למבחן הציבור, והנזק הסביבתי שהיא יוצרת ניכר בפיזור עמוק יותר ורחב הרבה יותר.

ראובן ריבלין: לא מן הנמנע שהפרטת הדיון הציבורי באה בראש ובראשונה בשל האלימות המילולית הזו, ושהכנסת הרוויחה ביושר כמעט גמור את העובדה שקמו לה בימות מתחרות על אוזנו של הציבור.

ראובן ריבלין: כאשר דיון מדיני הופך לבליל של קריאות ביניים, מה פלא שראשי ממשלה מוצאים סיבה ותירוץ להדיר את רגליהם מהכנסת ונוהרים לבמות אחרות כדי למסור לציבור הודעה בעלת חשיבות לאומית.

ראובן ריבלין: כאשר ההערות הרמות מכיוון ספסלי הקואליציה מסכלות יכולת של ראש האופוזיציה לעמוד ולקיים במצוות הדמוקרטיה את הוויכוח ההכרחי עם עמדת הרוב, בל נתפלא שהדיון הציבורי נודד מהכנסת אל פורומים אחרים במקרה הטוב, או שוקע בשלולית של רדידות עמוקה במקרה הגרוע.

ראובן ריבלין: כאשר כל המשתתפים במשחק הפרלמנטרי אינם מסוגלים להגיע להבנה, אפילו הבנה שבשתיקה, שבמעמדות מיוחדים או בנאומים בעלי חשיבות ציבורית-לאומית לא יופרע הדיון בקריאות ביניים מצמיתות ולא יופסק בהערות מתלהמות, מה הפלא שהציבור מתריס נגדנו: טלו קורה מבין עיניכם.

ראובן ריבלין: אסור לנו לסבול מציאות שבה הערה של חבר כנסת מולידה תגובת שרשרת בדרכה למהומה רבתי.

ראובן ריבלין: אסור לנו להתיר לחבר הכנסת הבודד לעשות את קריאת הביניים קרדום לחפור בו או עוד אמצעי לקבל כותרת באופן שחונק לגמרי את היכולת לנהל כאן דיונים בעלי משמעות.

ראובן ריבלין: גם לספונטניות יש להציב גבול.

ראובן ריבלין: קריאות הביניים, ראוי שיהיו במשורה ושיהיו גם ברורות ונשמעות.

ראובן ריבלין: יש להסדיר מחדש את הדיון במליאה ובוועדות.

ראובן ריבלין: יש לשמור באופן קפדני יותר על התרבות המינימלית של ויכוח, ויש צורך אף לנקוט צעדים חמורים לשם כך.

ראובן ריבלין: לא מדובר חלילה בסתימת פיות או בצנזורה על תוכן.

ראובן ריבלין: מדובר בצנזורה על סגנון, שכן החיים והמוות ביד הלשון, ובהחלט איני מוצא בכך פסול, אדרבה.

ראובן ריבלין: אם רוצה הכנסת לנכס לעצמה מחדש את הדיון הציבורי, עליה לפתח תרבות שיח הולמת.

ראובן ריבלין: אם שואפת הכנסת לשוב ולהיות הזירה הטבעית, המהותית להעברת מסרים אל הציבור, עליה לנטרל את כל אותם גורמים שלא מאפשרים לדיון הזה להתקיים.

ראובן ריבלין: זהו חשבון הנפש הפרטי שלנו, כאן, בביתו של העם, במוסד הפומבי, הפומבי ביותר בציבוריות הישראלית, אשר נתון למבחן יום יום ושעה שעה.

ראובן ריבלין: אני קורא לכולכם, חברי הכנסת, אני קורא לכולנו להצטרף לאתגר הזה ולחדש כאן שיח ראוי יותר, מכבד יותר ומאופק יותר, אולי אפילו קצת פחות פופוליסטי, שבסופו חיזוק איתנותה של הכנסת.

ראובן ריבלין: נזכור כולנו כי להבדיל ממקומות דיון אחרים בארץ ובעולם, הכנסת היא המקום שבו מסתיים הדיון בהכרעה, והכרעה זו צריך שתיראה ותישמע בעיני העם בצורה ראויה וממצה, שכן הם רואים שכל מחלוקת מתקבלת בהכרעה לאחר דיון מעמיק ושקילה רצינית של כל הנושאים העומדים בפנינו.

ראובן ריבלין: יש לי הכבוד הרב, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, לתת את הבמה לכבוד נשיא המדינה.

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא!

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, גברתי ראש האופוזיציה, הנשיא החמישי למדינת ישראל, גברת הרצוג, מבקר המדינה, אורחים נכבדים, כנסת נכבדה, חברי הכנסת, ברוך שובכם ובואכם לשלום למשכן הכנסת.

שמעון פרס: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מודה לך על אשר הואלת להזמין אותי לפתוח את כנס החורף של הכנסת השמונה-עשרה.

שמעון פרס: תהא הברכה שורה במהלכיה.

שמעון פרס: מושב זה של הכנסת יצטרך לקבל בחורף הזה הכרעות מרחיקות לכת.

שמעון פרס: אבל לפני זה, הייתי רוצה לפתוח את המושב באיחולי שנה טובה לכל בית ישראל, בתפילה לשלום ירושלים, בתקווה לשחרור גלעד שליט, בברכה לעדה יונת עם קבלת פרס נובל.

שמעון פרס: הכנסת נפתחת כאשר מצבה של ישראל השתפר בתחומים רבים.

שמעון פרס: למשל, ישראל יצאה כמעט ראשונה וכמעט יחידה ללא פצע עמוק מהמשבר הכלכלי החמור שפקד את עולמנו.

שמעון פרס: ההנהגה הכלכלית שלנו נהגה בזהירות, ולמזלה, ישראל הומה בכשרונות של רבים מאזרחיה ונראה שהכלכלה שלנו נעה שוב לעבר מסלול ההמראה של צמיחה מחודשת.

שמעון פרס: ללא יוהרה אומר שהמדינה שלנו, הקטנה בשטח, זכתה בגדולה הבאה מתושביה.

שמעון פרס: אוכלוסיית ישראל היא פרומיל אחד בסך הכול מאוכלוסיית העולם, אבל היא שלושה פרומילים מהתוצר העולמי.

שמעון פרס: פי-שלושה.

שמעון פרס: עם זאת, הדרך לפנינו ארוכה ומלאה והמלאכה רבה מאוד.

שמעון פרס: חברי הכנסת, לדעתי שני אתגרים עומדים בדרכנו לעתיד: הביטחון והחינוך.

שמעון פרס: אשר לביטחון, לדעתי בנייתה של מדינת ישראל לא תושלם כל עוד לא יושלם תהליך השלום.

שמעון פרס: אני מודע לדיבורים בדבר העדר פרטנר ערבי.

שמעון פרס: ואכן, אין לנו פרטנר לשלום מבחינה רגשית.

שמעון פרס: השלום שיש לנו והשלום שיבוא לא יהיה רומנטי.

שמעון פרס: הוא לא יבוא מאהבה, הוא יבוא מכורח.

שמעון פרס: מוטב לנו שלום כזה מאשר תהליך שאין לו סוף.

שמעון פרס: די לנו בתהליכים, הגיעה עת הסיכומים.

שמעון פרס: בקרוב נציין מלאות 15 שנים להסכם השלום עם ירדן וכן 32 שנים לביקורו ההיסטורי של נשיא מצרים אנואר אל-סאדאת בישראל.

שמעון פרס: אני יודע שהשלום עם מצרים והשלום עם ירדן אינם שלום של אהבה.

שמעון פרס: אין אנו נופלים איש לזרועות רעהו ואפילו נשמעת הסתה כנגדנו מהמקומות הללו.

שמעון פרס: לא כך חלמנו על שלום, אבל זה מה שיש.

שמעון פרס: זה אינו שונה מיחסים בין מדינות אחרות בעולם שאינן מפגינות סימפתיה אחת כלפי רעותה.

שמעון פרס: אבל, חברי הכנסת, כבר 30 שנה במצרים ועוד 15 שנים בירדן – אין מלחמות בינינו.

שמעון פרס: האש שובתת.

שמעון פרס: צה"ל פנוי למשימות אחרות, ובעיקר אין שכול בעקבות מלחמות שאינן.

שמעון פרס: אין מסגרות שחורות בעיתונים, אין דמעות.

שמעון פרס: רבותי, כן, זהו השלום.

שמעון פרס: היינו רוצים יותר, אבל זאת האלטרנטיבה הטובה ביותר לשפיכות דמים.

שמעון פרס: הצלנו דורות של ישראלים, מצרים וירדנים, ומדינות ערב אחרות נאלצו להשבית חרבן ולמנוע קורבנן.

שמעון פרס: במצב הנוכחי עלינו לבחור בין שתי אפשרויות: להיות לבד, בודדים בנשיאת האחריות לנעשה בשטחים מול עוינות של הפלסטינים וארצות ערב, וביקורת גוברת והולכת של מדינות רבות בעולם נגדנו, ולהסתכן במדינה דו-לאומית דה-פקטו, או להמשיך את המשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית עד למציאתו של פתרון מתקבל על הדעת.

שמעון פרס: אומר לממשלה ולכנסת כאן ועכשיו, אל תרפו מהמשא-ומתן.

שמעון פרס: חפשו כל סדק, נסו כל אפשרות כדי לשים קץ ליותר מ-100 שנות מדון ודמים.

שמעון פרס: אני בטוח שהעם יהיה אתכם.

שמעון פרס: ללא משא-ומתן יתגבר ה"חמאס".

שמעון פרס: הוא יארוב לפלסטינים, לירדנים ולמצרים.

שמעון פרס: הוא יערער את מצבם, יכה בהם וינסה להרוס כל זיק תקווה לשלום באזורנו.

שמעון פרס: יש מלחמת אין ברירה, אבל יש גם שלום אין ברירה.

שמעון פרס: בעיני אפילו שלום של אין ברירה עדיף, מה גם שצומצם הפער בין העמדה הפלסטינית לבין עמדת ישראל.

שמעון פרס: נאומו של ראש הממשלה בבר-אילן, השיפור הרציני של המצב בשטחים, תרמו לכך.

שמעון פרס: חברי הכנסת, תרופת הפלא שהמצאנו לכל חולי שלנו היא ההסברה.

שמעון פרס: נדמה לנו שאם נסביר יבואו פתרונות על מקומם.

שמעון פרס: אנחנו לא ננצח בהסברה.

שמעון פרס: אנחנו ננצח במעשים.

קריאה: נאום פוליטי – – –

שמעון פרס: לדעתי, אם נתקדם לשלום, ונעשה שלום עם הפלסטינים, ואם וכאשר ייפתח משא-ומתן עם סוריה ולבנון, נעקור את התירוץ העיקרי לטירוף האירני נגדנו וגם נגד רוב תושבי האזור.

שמעון פרס: אני סבור כי הפתרון של שתי מדינות לשני עמים הוא כבר נחלת הרוב במדינת ישראל.

שמעון פרס: לא ניתן לסגת ממנו, ואין כיום פתרון אלטרנטיבי טוב ממנו.

שמעון פרס: אני פונה אליך, ראש הממשלה, אני מפציר בכם, חברי הכנסת, שלא להרפות את היוזמה הישראלית למרות ההססנות הפלסטינית; לקרוא לרשות הפלסטינית לכונן מדינה שאיננה מאיימת על ישראל לצדנו.

שמעון פרס: ושלא נצטרך אנחנו, גם לא הפלסטינים, לחיות בצל ה"חמאס".

שמעון פרס: אסור לנו לבזבז הזדמנות ולחזור על מה שקרה ב-16 השנים שחלפו, שבמהלכן ההסתה, האלימות והאנטישמיות הרימו ראש.

שמעון פרס: רצוי היה שהתרומה לשלום תהא סימטרית – שלום שלנו ושל הערבים.

שמעון פרס: אבל המצב אינו סימטרי.

שמעון פרס: עלינו לוותר על שטחים, ועל הפלסטינים למנוע טרור.

שמעון פרס: התהליך אינו סימטרי בפתיחה, הוא עשוי להיות סימטרי בנעילה – שלום לשני הצדדים.

שמעון פרס: הפלסטינים יזכו בעצמאות, וישראל בביטחון שאינו תלוי במצבי רוח, וגם אולי בנרמול היחסים עם רוב העולם הערבי.

שמעון פרס: ה"חמאס" משפשף ידיים.

שמעון פרס: הוא רואה בדוח ועדת גולדסטון רוח גבית לו, כיוון שהדוח הזה חיפש פושעי מלחמה בקרב המתגוננים והתעלם מהפשע האמיתי, פשע הטרור של היוזמים.

שמעון פרס: בתוך 26 ההמלצות שהגישה הוועדה, אין אף המלצה אחת כיצד להילחם בטרור.

שמעון פרס: יתר על כן, דוח גולדסטון אומר שלפלסטינים הזכות – כדאי להקשיב – "להתנגד בכוח למניעת זכותם להגדרה עצמית".

שמעון פרס: מה זה "להתנגד בכוח"?

שמעון פרס: לירות על אזרחים?

שמעון פרס: דוח חד-צדדי לא יקבע את גורלנו.

שמעון פרס: אנו גאים בצה"ל.

שמעון פרס: אנו גאים במפקדים ובחיילים שלו.

שמעון פרס: צה"ל יזכה במשפט ההיסטורי של עמנו, עם שלא אחת ניסו להשמידו.

שמעון פרס: לא שבדיה יכולה למנוע זאת, רק צה"ל מנע זאת.

שמעון פרס: ולסיכום – יש לפעול בהקדם האפשרי למען חידוש המשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית, ובסיוע אמריקני להגיע לשלום האפשרי.

שמעון פרס: חברי הכנסת, החינוך הוא האתגר האחר שלנו, והוא איננו נופל בחשיבותו מהשלום והביטחון.

שמעון פרס: אין לנו הון, אלא רק הון אנושי.

שמעון פרס: זה לא הון קיים שעובר בירושה, אלא הון שיש לייצרו כדי להוריש אותו לילדים שלנו.

שמעון פרס: רק חלוקה צודקת של ההון הזה תביא צדק ושוויון אמיתי לכל אזרחי ישראל.

שמעון פרס: הענקת חינוך יסודי וגבוה חינם לכל ילדי ישראל תבטיח עתיד נכון למדינה.

שמעון פרס: אין להשלים עם ירידת רמת הלימוד בתוכנו, ואסור להשלים עם עליית רמת הבורות.

שמעון פרס: האלימות בקרב הצעירים היא מכת מדינה שיש להתייצב נגדה במלוא הכוח.

שמעון פרס: בתי-הספר הם כור ההיתוך של ישראל.

שמעון פרס: הם הבסיס המשותף לחילונים ולדתיים, לעניים ולעשירים, למזרחיים ולאשכנזים, ליהודים, למוסלמים, לנוצרים, לבדואים, לדרוזים ולצ'רקסים החיים יחד אתנו, כולנו ביחד, בארץ אחת.

שמעון פרס: אסור שהבסיס המשותף הזה יישמט מתחת רגלינו, והחינוך הממלכתי יתפרק לזרמים עצמאיים ולמסגרות פרטיות.

שמעון פרס: גם אין סתירה בין דת לבין מדע.

שמעון פרס: כבר הרמב"ם הוכיח שהוראת ההלכה והבנת המדע הן שילוב מנצח, כמעט גאוני.

שמעון פרס: אסור לנו להשלים עם בריחת מוחות מהמדינה.

שמעון פרס: צריך ואפשר לגרום לעליית מוחות לישראל.

שמעון פרס: אני מציין בהוקרה את מאמציו של משרד החינוך וראשו המתמודדים ברצינות עם האתגר הזה.

שמעון פרס: וברשות

שמעון פרס: כם, הייתי מוסיף למאמץ זה כמה הצעות, כי בכוונות טובות בלבד לא ניתן לשפר את החינוך.

שמעון פרס: אני מציע שחלק הארי מהכנסות המדינה הנובעות מצמיחת המשק וגילוי אוצרות טבע חדשים כמו הגז, יוזרמו לחינוך ולמדע; למדע את המדינה כולה, כדי לקדם את המשק היצרני ואת השירותים החיוניים, את החקלאות ואת התעשייה, ובראש וראשונה את מערכת הביטחון, שיאפשרו לכולם עלייה מרמת בית-ספר יסודי לרמת אוניברסיטה.

שמעון פרס: צה"ל עובר כבר עתה ממלחמת גייסות למלחמת מוחות.

שמעון פרס: כיוון שכך, צריך, לדעתי, להעניק תואר אקדמי לכל החיילות ולכל החיילים של צבא-הגנה לישראל.

שמעון פרס: המעבר של צה"ל לרמה אקדמית יעלה את הרמה המדעית של ישראל כולה.

שמעון פרס: כך קרה גם עם ההיי-טק.

שמעון פרס: הוא התחיל במערכת הביטחון והתפשט למדינה כולה.

שמעון פרס: ישראל יכולה וצריכה להיות הראשונה בעולם שצבאה יתאמן וישכיל בעת ובעונה אחת.

שמעון פרס: בצה"ל, החייל לומד כיצד לעבוד, לנהל, לפקד, להילחם להיות אזרח במדים המגן על ארצו.

שמעון פרס: הוא יכול גם ללמוד ולהכין את המדינה לעתיד הנחוץ, לעתיד החדש.

שמעון פרס: עלינו ליצור דגם חדש של צבא המתאמן לקרב ולומד במחנות ובאולפנות של העם כולו.

שמעון פרס: גם השירות הלאומי יכול להשתלב בתוכנית זו.

שמעון פרס: צה"ל מסוגל כבר היום לחבר מחנה אימונים עם קמפוס אוניברסיטאי, ודבר זה איננו מעל יכולתה הכספית או האינטלקטואלית של ישראל.

שמעון פרס: האוניברסיטאות צריכות להיות שותפות לשינוי הזה, שיאפשר להן לטפח יותר את המחקר ואת הפיתוח בתוכן בצד ההוראה והחינוך.

שמעון פרס: לשם כך, אני מציע שפרט לתרומות הפרטיות, כל התרומות המאורגנות המגיעות מהעם היהודי למדינת ישראל יופנו למחקר ולפיתוח באוניברסיטאות ובמכוני המחקר.

שמעון פרס: הפוטנציאל המדעי של ישראל לא יסולא בפז.

שמעון פרס: המדע והטכנולוגיה יהוו את הענף המרכזי בקיום העתידי של ישראל.

שמעון פרס: ארץ אינה צומחת, חוכמה צומחת.

שמעון פרס: עם שיש לו מעט אדמה זקוק למדינה שיש בה הרבה מדע.

שמעון פרס: כבר היום יש התחלות חשובות בישראל בחמש התעשיות המתחדשות בעולם: אנרגיה, מים, ביו-טכנולוגיה, הוראה, ביטחון פנים.

שמעון פרס: אקח לדוגמה תעשייה אחת העשויה להיות התעשייה הגדולה ביותר בעתיד, והיא מתחילה במחקר תאי הגזע.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אני יודע שתעלו חיוך על פניכם אם אגיד היום שהעולם מחפש דרך לכינונה של תעשייה של חלקי חילוף לגוף ותאי מוח לראש.

שמעון פרס: חברים יקרים, ישראל תופסת כבר היום מקום מכובד במחקר הזה.

שמעון פרס: היא במקום השני בעולם לאחר ארצות-הברית, ולצדה של בריטניה הגדולה.

שמעון פרס: מתוך 20 הפרסומים המדעיים החשובים של השנה שחלפה בתחום הזה, מתוך 20 אלה עשרה באו מישראל – חצי.

שמעון פרס: המדע הוא היום הכוח המוביל בעולמנו.

שמעון פרס: החלומות הגדולים ביותר מחווירים לעומת חידושי המדע.

שמעון פרס: המדע, למעשה, עולה על הדמיון.

שמעון פרס: ומי כמונו, הישראלים, יודעים לשבור ולצלוח את גבולות הדמיון.

שמעון פרס: "כל מעשה בני האדם בחלום יסודם", אמר הרצל.

שמעון פרס: ובכל העולם יצא שמנו גם כחולמים וגם כמגשימי חלומות.

שמעון פרס: ולסיום, ההשקעה בחינוך והחתירה לשלום אלו שתי המשימות שאם נשכיל להגשימן נהיה "אור לגויים", כתקוותו של דוד בן-גוריון.

שמעון פרס: אנו חייבים באמונה ובחזון – אמונה ביכולתנו, חזון במעשינו – שיש ללוותם בשינויים המתבקשים, גם אם הם קשים, ובאמצעים הדרושים, גם אם הם אינם בשפע.

שמעון פרס: עלינו להפנות פנינו לעתיד ולהזרים את עיקר משאבינו לדור הצעיר.

שמעון פרס: חברי הכנסת, ההיסטוריה היא לפעמים כסוס דוהר, וכאשר הוא חולף ליד ביתך, מוטב לקפוץ מייד על אוכפו, כי הסוס עלול לדהור גם בלעדיך.

שמעון פרס: הלוואי שמהבית הזה תצא הבשורה הגדולה.

שמעון פרס: חברי הכנסת, שנת עבודה פורייה לכולכם.

שמעון פרס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לנשיא המדינה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד ראש הממשלה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, למסור הודעה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

בנימין נתניהו: מכובדי נשיא המדינה שמעון פרס, כבוד הנשיא החמישי יצחק נבון, אלמנת הנשיא השישי אורה הרצוג, ידידי יושב-ראש הכנסת ראובן רובי ריבלין, מבקר המדינה השופט מיכה לינדנשטראוס ומבקרת המדינה לשעבר השופטת מרים בן-פורת, יושבי-ראש הכנסת לשעבר פרופסור שבח וייס ודן תיכון, ידידי שרי הממשלה, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני, ידידי חברי הכנסת, מכובדי חברי הכנסת לשעבר, חברי הסגל הדיפלומטי, ראשי העדות הדתיות בישראל, אורחים נכבדים, אזרחי ישראל, הזכות למדינה יהודית והזכות להגנה עצמית הן שניים מיסודות הקיום של עמנו.

בנימין נתניהו: שתי הזכויות הללו שזורות זו בזו.

בנימין נתניהו: ללא מדינה משלנו לא ניתן להגן על עצמנו, וללא היכולת להגן על עצמנו לא ניתן לקיים את המדינה.

בנימין נתניהו: זכויות היסוד הללו של עם ישראל נמצאות תחת מתקפה מתמשכת, מתקפה שהתגברה מאוד בעקבות מלחמת לבנון השנייה ומבצע "עופרת יצוקה".

בנימין נתניהו: המשימה הראשונה שלנו היא להדוף מתקפה זו.

בנימין נתניהו: ב-12 בינואר 2009, תוך כדי מבצע "עופרת יצוקה", החליטה העצרת הכללית של האו"ם למנות ועדה לחקור את מה שהיא כינתה: "הפרות החוק הבין-לאומי מצד הכוח הכובש הישראלי נגד הפלסטינים".

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אני מבקש שתשימו לב לניסוח: "הכוח הכובש הישראלי".

בנימין נתניהו: זה אחרי שפינינו כל סנטימטר מעזה.

מיכאל בן-ארי: שעקרנו.

בנימין נתניהו: הדוח המעוות הזה, שכתבה הוועדה המעוותת הזאת, מערער על עצם זכותה של ישראל להגנה עצמית.

בנימין נתניהו: הדוח הזה מעודד את הטרור, והוא גם מסכן את השלום.

בנימין נתניהו: אני מבקש להבהיר כאן: ישראל לא תיטול סיכונים כלשהם למען השלום אם היא לא תוכל להגן על עצמה.

בנימין נתניהו: בדוח הזה מוצגים מנהיגי ישראל, מפקדי צה"ל וחיילי צה"ל כפושעי מלחמה.

בנימין נתניהו: אך האמת היא, חברי הכנסת, האמת היא בדיוק הפוכה: מנהיגי ישראל וצבאה הם אלה שיצאו להגן על אזרחי ישראל מפני פושעי מלחמה, ועוד אילו פושעי מלחמה.

בנימין נתניהו: ה"חמאס" הכריז באופן גלוי על כוונתו להשמידנו, והקריאה להשמדת עם, לפי מגילת האו"ם, היא פשע מלחמה ראשון במעלה.

בנימין נתניהו: אנשי ה"חמאס" ירו אלפי טילים על אזרחינו – פשע מלחמה שני.

בנימין נתניהו: הם הסתתרו מאחורי אזרחים פלסטינים כמגן אנושי – פשע מלחמה שלישי, ואחרי שחטפו את גלעד שליט הם מחזיקים בו במשך למעלה משלוש שנים בלי לאפשר לצלב-האדום לבקר אותו, בניגוד מוחלט לאמנת ז'נבה – פשע מלחמה רביעי.

בנימין נתניהו: לעומת זאת: "צה"ל פעל כדי לשמור על אזרחים בשטח הקרבות יותר מאשר כל צבא אחר בהיסטוריה" – חברי הכנסת, אלה לא המלים שלי, אלה דבריו של מי שהיה מפקד הכוחות הבריטיים באפגניסטן, וכל משקיף אובייקטיבי יודע אמת זו.

בנימין נתניהו: אני מבקש להבהיר: איננו טוענים שדיני המלחמה אינם חלים עליהם.

בנימין נתניהו: להיפך – – –

ג'מאל זחאלקה: 400 ילדים הרגתם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, תודה.

ג'מאל זחאלקה: 400 ילדים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, שמעו אותך.

נסים זאב: 8,000 טילים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים, אין צורך לעזור לי.

ג'מאל זחאלקה: אתה מעל לחוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, זו הפעם האחרונה שאני מעיר לך.

ראובן ריבלין: הפעם האחרונה שאני מעיר לך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: איננו טוענים שדיני המלחמה אינם חלים עליהם.

בנימין נתניהו: להיפך, לא רק שצבא-הגנה לישראל עומד בהם, צה"ל עומד בהם יותר מכל צבא אחר בעולם.

בנימין נתניהו: ולכן, כשבאים להעמיד לדין את מנהיגי ישראל ואת חיילי צה"ל, שנלחמו מלחמה צודקת, באמצעים צודקים, נגד פושעי מלחמה מובהקים, הרי יש כאן היפוך מוחלט של האמת ושל הצדק.

בנימין נתניהו: לא נסכים למצב שבו אהוד אולמרט, אהוד ברק וציפי לבני, ששלחו את חיילי צה"ל להגן על ערינו ועל אזרחינו, יזומנו לספסל הנאשמים בהאג.

בנימין נתניהו: לא נסכים למצב שבו מפקדי צה"ל וחיילי צה"ל יוקעו כפושעי מלחמה לאחר שהגנו בכבוד ובגבורה על אזרחי מדינת ישראל נגד אויב אכזר ונפשע.

בנימין נתניהו: ממשלת ישראל, כנסת ישראל ועם ישראל דוחים את האבסורד הזה על הסף.

בנימין נתניהו: בעניין זה יש כאן הסכמה מקיר לקיר, או לפחות בכל המפלגות הציוניות, ואני אומר – כל האנשים ההגונים והישרים שרואים את המציאות כפי שהיא.

בנימין נתניהו: יש כאן הסכמה גורפת, כי לא מדובר רק בעובדות ההווה; מדובר בדבר שאיננו עניין של מה בכך, אלא ביכולתנו ובזכותנו להגן על עצמנו, דבר שנוגע בשורשי קיומנו ובמסע רב-התהפוכות שעבר עמנו במהלך תולדותינו.

בנימין נתניהו: המהפך הראשון והנורא בחיי העם היהודי היה הפיכתו מעם גאה הנלחם על חירותו בתקופה הקדומה לעם נרמס, חסר ארץ וחסר ישע בתקופת הגלות.

בנימין נתניהו: בימי קדם היה עמנו ידוע כעם שמוכן להיאבק בחירוף נפש על חירותו וגם על קיומו, תחת מנהיגים נועזים כיהושע וגדעון, שאול ודוד, יהודה המכבי ובר-כוכבא.

בנימין נתניהו: וגם כשמאבקים אלה לא צלחו, תמיד כיבדו עמי העולם העתיק את היהודים כעם הנחוש להגן על חירותו ומולדתו.

טלב אלסאנע: למה אין הזכות הזו – – – היו"ר ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: אמרת מה שאמרת, מספיק.

טלב אלסאנע: שמעו אותך.

טלב אלסאנע: בבקשה.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה בנימין נתניהו: אך עם אובדן עצמאותנו וארצנו הלך ונשחק בהדרגה כוח ההתנגדות היהודי.

טלב אלסאנע: במשך קרוב לאלפיים שנות גלותנו הפכו היהודים לקיבוץ אנושי חסר מגן, שהיה נתון לחלוטין לחסדי אחרים.

טלב אלסאנע: והתוצאה הרי ידועה – נפילה מבירא עמיקתא לבור עמוק עוד יותר, מטרגדיה לטרגדיה, עד כדי סיכון עצם קיומנו.

טלב אלסאנע: ומכאן, חברי הכנסת, מכאן המהפך הכביר השני שהתחולל במצבו של העם היהודי עם הקמת מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: כי בתהליך שקדם להקמתה ואחר כך בתהליך של שמירה על ביטחונה של המדינה, גילו היהודים מחדש את כושר ההגנה העצמית – מן "השומר" דרך ארגון "ההגנה", דרך האצ"ל, הלח"י והפלמ"ח ועד הקמת צה"ל גילה העם היהודי מחדש את יכולתו להגן על עצמו בכוחות עצמו, ולכן אני מכריז כאן קבל עם ועדה: לעולם לא נחזור למצב שבו לא נוכל להגן על עצמנו ועל מדינתנו.

טלב אלסאנע: בחודשים האחרונים הצבעתי על הסירוב של הפלסטינים להכיר במדינה היהודית כשורש הסכסוך המתמשך בינם ובינינו.

טלב אלסאנע: במשך 62 שנה אומרים הפלסטינים "לא" למדינה יהודית.

טלב אלסאנע: אני חוזר וקורא לשכנינו הפלסטינים: הגידו "כן" למדינה יהודית.

טלב אלסאנע: עשו שלום עם מדינת הלאום של העם היהודי, שהבטיחה בית לאומי לעם היהודי וזכויות מלאות לכל אזרחיה הלא-יהודים.

טלב אלסאנע: אני יודע שהכרה זו אינה דבר של מה בכך להנהגה הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אני יודע שזהו צעד שדורש אומץ לב.

טלב אלסאנע: אני קורא לראשי הרשות הפלסטינית לומר לעמם את האמת, כי ללא ההכרה במדינת ישראל כמדינת היהודים פשוט לא נוכל להגיע לשלום.

טלב אלסאנע: זוהי גם שעתם של מנהיגי המדינות הערביות באזור לומר לעמיהם את האמת, שהמדינה היהודית אינה אויבת האסלאם, אלא מדינה שוחרת שלום, שאתה יש לעשות שלום.

טלב אלסאנע: אך, ידידי, אילו הדרך לשלום עם הפלסטינים היתה קלה, היה השלום עמהם מושג מזמן.

טלב אלסאנע: הוא היה מושג על-ידי שורה ארוכה של ראשי ממשלה בישראל, מאז תחילתו של תהליך השלום; ראשי ממשלה שהיו מוכנים לעשות ויתורים נדיבים לשלום, שפניהם הושבו ריקם פעם אחר פעם על-ידי ההנהגה הפלסטינית.

טלב אלסאנע: רק לפני שנה הגיעו בכירים בממשלה הקודמת, או הציעו ויתורים מפליגים ומרחיקי לכת לפלסטינים.

טלב אלסאנע: הם ניהלו שיחות רבות, קיימו פגישות למכביר, הקימו צוותים לרוב, אך דבר לא יצא מזה.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: מפני שההנהגה הפלסטינית פשוט לא היתה מוכנה להכריז על קץ הסכסוך ועל קץ התביעות, ולהכיר פעם אחת ולתמיד במדינה היהודית הכרה חד-משמעית, הכרה אמיתית.

טלב אלסאנע: זה הכרחי לשלום.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים בשלום.

טלב אלסאנע: אנחנו מצפים שהנהגת הרשות הפלסטינית תהיה שותפה אמיתית לשלום.

טלב אלסאנע: אנחנו מוכנים לעבוד קשה למען השלום.

טלב אלסאנע: טלב אלסאנע (רע"ם-תע"ל): מלה אחת על כיבוש, מלה אחת.

טלב אלסאנע: היו"ר ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, כשאתה תנאם, תחליט מה אתה נואם, ובזה מסתיים העניין.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת, זה קריאה שנייה.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שבאו"ם קיבלו את ראש ממשלת ישראל ביתר נימוס לעומת כמה מחברי האופוזיציה בכנסת ישראל.

טלב אלסאנע: דב חנין (חד"ש): – – – טלב אלסאנע (רע"ם-תע"ל): זכות בסיסית.

טלב אלסאנע: היו"ר ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, אנחנו בדמוקרטיה טוטלית.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת חנין, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בזה נסתיימו קריאות הביניים.

טלב אלסאנע: נא לאפשר לראש הממשלה כחוק להציג את הודעתו.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה בנימין נתניהו: נכון הוספת, אדוני היושב-ראש, שלפחות כאן נציגים של דמוקרטיה אותנטית, ולכן אנחנו מקבלים באהבה את ההערות הללו.

טלב אלסאנע: זה לא תמיד נכון באו"ם.

טלב אלסאנע: היו"ר ראובן ריבלין: אצלנו זה מובן מאליו.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה בנימין נתניהו: בששת החודשים הראשונים של כהונת הממשלה בראשותי גיבשנו הסכמה לאומית סביב עקרונות השלום, כפי שבוטאו בנאומי באוניברסיטת בר-אילן: הכרה פלסטינית במדינה היהודית, פתרון בעיית הפליטים מחוץ למדינת ישראל, פירוז אפקטיבי ומוכר של המדינה הפלסטינית וקץ לתביעות מישראל.

טלב אלסאנע: במקביל פעלנו בשטחי יהודה ושומרון להגדיל את רווחתם של שכנינו הפלסטינים, כפי שלא נעשה שנים רבות.

טלב אלסאנע: הסרנו מחסומים, ביטלנו נקודות ביקורת, הורדנו מחסומי עפר, הקלנו על חופש התנועה, עודדנו את המסחר והארכנו את שעות המעבר בגשר אלנבי.

טלב אלסאנע: וכן, הסרנו גם חסמים ביורוקרטיים לגבי מיזמים שונים בוועדת שרים מיוחדת.

טלב אלסאנע: אנחנו לא סתם מדברים, אנחנו עושים, ואכן תרמנו תרומה משמעותית לגידול המרשים בקצב הצמיחה של הכלכלה הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אני מאמין שלאורך זמן יכול השגשוג לחזק את השלום, כי הוא יכול לחזק את הכוחות המתונים ולהחליש את הכוחות הקיצוניים.

טלב אלסאנע: אבל שוב, אני אומר זאת ביושר: אין שום תחליף לאומץ הלב של מנהיגים פלסטינים שנדרשים להכיר במדינה יהודית.

טלב אלסאנע: הדבר הזה יחדור ללבותיהם של הציבור בישראל שכמה לשלום, שרוצה בשלום.

טלב אלסאנע: אין תחליף לאומץ הלב הזה.

טלב אלסאנע: זה היה ונשאר המפתח האמיתי לשלום.

טלב אלסאנע: כבר אמרתי שאיני מעמיד תנאים מוקדמים לשיחות השלום עם הפלסטינים, ואנו פועלים כדי שמאמצינו המשותפים עם הממשל של הנשיא אובמה יביא לחידושן בהקדם.

טלב אלסאנע: רבותי וגבירותי חברי הכנסת, אני יודע שישראלים רבים הפסיקו להאמין בשלום.

טלב אלסאנע: הם ראו ש-16 שנים של שיחות עם הפלסטינים עדיין לא הניבו את השלום.

טלב אלסאנע: הם גם ראו שהחלופה לשיחות, הנסיגה החד-צדדית, גם היא לא הביאה שלום.

קריאה: אפשר להגיד: היא הביאה מלחמה.

קריאה: ראש הממשלה בנימין נתניהו: בניגוד להבטחות, הנסיגה החד-צדדית הביאה לירי אלפי טילים על יישובינו, ושוב בניגוד להבטחות, היא לא הביאה להגברת התמיכה הבין-לאומית בזכותנו להגן על עצמנו, אלא דווקא לשחיקה בתמיכה זו.

קריאה: הבטיחו לנו שהחזון והדרך יביאו את השלום.

קריאה: בפועל הם הביאו מלחמה.

קריאה: ובכל זאת אני אומר לחברינו, אל לנו לאבד תקווה.

קריאה: אנו חותרים לשלום בצורה מפוכחת, בצורה ריאלית, בצורה שאינה תלושה מן המציאות אלא מחוברת למציאות.

קריאה: אנו פועלים כדי לקדם את השגשוג עם שכנינו, וזה חשוב, כי זה תורם לאקלים של שלום.

קריאה: אנו מאוחדים סביב הערכים שמאחדים את עמנו, ועם מאוחד יכול להגיע לשלום ביתר קלות.

קריאה: זה משדר גם לצד השני.

קריאה: ואנו מטפלים סוף-סוף בשורש האמיתי של הסכסוך, בשורש האמיתי של הסכסוך בינינו ובין הפלסטינים, ורק כך יושג השלום.

קריאה: אך עד שיושג, אל לנו לעכב את פיתוחה של מדינת ישראל.

קריאה: עלינו לחזק את כלכלת ישראל ולשפר את חינוך ילדינו עכשיו, להחזיר את הביטחון לרחובותינו עכשיו, ולצמצם את הפערים בין הפריפריה למרכז עכשיו.

קריאה: ואכן אנחנו פועלים לפתרון בעיות אלו מאז הקמתה של הממשלה.

קריאה: קודם כול, הצעדים שנקטנו בעניין הכלכלה, העברת התקציב הדו-שנתי והשמירה העיקשת על מסגרתו כבר הצליחו לייצב את כלכלת ישראל.

קריאה: כתוצאה מכך מסתמנת האפשרות, אני אומר אפשרות, אדוני הנשיא, בתקווה שאתה צדקת בדבריך, אבל אני זהיר, אבל מסתמנת האפשרות שישראל תצא מהמשבר הכלכלי העולמי מהר יותר מרוב המדינות המפותחות בעולם.

קריאה: אגב, אני חייב לבשר לחברי הכנסת – ישראל היא מדינה מפותחת באופן רשמי, כבר לא רק מתפתחת, אבל כדי שיהיו לנו המשאבים הנחוצים לענות על הצרכים הגדולים של מדינת ישראל בעשור הקרוב, ובראשם צורכי הביטחון שיגדלו וצורכי החינוך וצורכי ההשכלה הגבוהה והמדע – וכל הצרכים האלו יגדלו, ובצדק – כדי שיהיו לנו המשאבים, יש רק מקור אחד אמיתי, והמקור הזה הוא הצמיחה, וכדי להביא להאצת הצמיחה אנו חייבים לשחרר את החסמים לתחרות והחסמים לתנועה במשק.

קריאה: אני חושב שכולנו מכירים את החסמים במשק.

קריאה: במשך שנים ארוכות היתה מדינת ישראל תקועה בשורה של פקקים.

קריאה: פקק צפיפות ענק ברצועת החוף בין גדרה לחדרה, פקק ביורוקרטי ענק בקניית דירה, באישור נכס או קבלת היתר בנייה, פקק תנועה ענק כשמגיעים לוואדי-עארה ומזדחלים שעות אין-סופיות בכבישים מיושנים.

קריאה: אנו עובדים במרץ לחלץ את כל הפקקים הללו.

קריאה: המהפך שאנו מובילים מורכב משלושה חלקים: שחרור הקרקעות, פריסת רשת כבישים מהירים ורכבות ומהפכה בוועדות התכנון והבנייה.

קריאה: שחרור הקרקעות – במושב האחרון העברנו את חוק מינהל קרקעות ישראל.

קריאה: שיעור האדמות שיישאר בידי הציבור בגמר יישום הרפורמה יהיה 89%, כמעט 90%, כך שאין חשש ואף פעם לא היה חשש אמיתי לאובדן השליטה בקרקעות הלאום.

קריאה: לעומת זאת, שחרור הקרקעות לבנייה יוזיל את עלות הקרקע, שהיא מרכיב חשוב במחירי הדירות באזורי ביקוש.

קריאה: בנוסף לכך, כל משפחה בישראל תוכל סוף-סוף – לא כל, אבל הרבה מאוד, מאות-אלפי משפחות בישראל תוכלנה לעבור סוף-סוף ממצב של חכירה למצב של בעלות, ובעלות על הנכס החשוב ביותר שלהם, הדירה והבית, ועל-ידי כך להשתחרר סופית מהביורוקרטיה החונקת של ממשלת ישראל.

קריאה: מרינה סולודקין (קדימה): מה עם הדיור הציבורי?

קריאה: ראש הממשלה בנימין נתניהו: שנית, אנו עומדים במושב זה להגיש הצעת חוק לפישוט ולקיצור התהליכים האין-סופיים בוועדות הבנייה והתכנון.

קריאה: רבותי, היום כדי לקבל אישור בנייה אזרחי ישראל צריכים לעבור שבעה מדורי גיהינום, ועדות על גבי ועדות, אישורים על גבי אישורים, מאכערים על גבי מאכערים.

קריאה: השחיתות והסרבול חוגגים בעוד זוגות צעירים, חיילים משוחררים וסטודנטים נאנקים תחת מחירי הדירות המאמירים.

קריאה: איתן כבל (העבודה): – – – ראש הממשלה בנימין נתניהו: יזמים מבכים את חוסר היכולת לבנות בישראל צריף פשוט, לא כל שכן מפעל תעשייתי.

קריאה: אנחנו נביא סוף לכל זה.

קריאה: בהצעה שלנו נפשט את תהליכי אישור הבנייה וגם נביא אותם אל אור השמש.

ג'מאל זחאלקה: מה עם המרפסות?

ג'מאל זחאלקה: היו"ר ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אתה סיימת את המכסה שלך.

ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה בנימין נתניהו: כל דיוני ועדות התכנון והבנייה יצולמו וישודרו בזמן אמת באינטרנט, ולכן הציבור יוכל לראות במו עיניו שזה לא תהיה רפורמה לבודדים, לעסקנים, למקורבים.

ג'מאל זחאלקה: זו תהיה רפורמה לטובת כל אזרחי ישראל.

ג'מאל זחאלקה: שלישית, תחבורה.

ג'מאל זחאלקה: מחר אני עולה לגליל, בין השאר כדי לקדם סלילת כבישים מהירים שיחברו את הצפון עם המרכז.

ג'מאל זחאלקה: מחלף יוקנעם יהפוך למה שאני קורא "מזלג הצפון".

ג'מאל זחאלקה: מיוקנעם אנו נסלול את כביש 6 צפונה לנהרייה וגם את הכביש המהיר צפון-מזרחה עד קריית-שמונה.

ג'מאל זחאלקה: במקביל אנחנו נאשר בממשלה בחודשים הקרובים תוכנית תחבורה ארצית לנגב ולגליל.

ג'מאל זחאלקה: יואל חסון (קדימה): כל זה בחצי קדנציה?

ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה בנימין נתניהו: זוהי הדרך האמיתית לקרב את הפריפריה למרכז, וחברי הכנסת, אני מוסיף – לקרב את המרכז לפריפריה, כי המעבר של ישראלים מן המרכז לצפון ולדרום הוא חשוב גם מבחינה חברתית, גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה ביטחונית.

ג'מאל זחאלקה: ובתחום החינוך הממשלה פועלת להנחיל לילדינו את הכלים הנדרשים להתמודד בעולם התחרותי, כולל גיוס – אפשר להגיד כבר, שר החינוך – מאות אנשי היי-טק להוראת מדעים והנדסה.

ג'מאל זחאלקה: ולא פחות חשוב מזה, אנחנו נקנה לילדי ישראל את ערכי הנצח של עם ישראל.

ג'מאל זחאלקה: בצד הפתיחות לעולם אנחנו נלמד את ילדינו תנ"ך, היסטוריה יהודית, תולדות הציונות, ספרות עברית, שירה עברית, עברית.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן.

ג'מאל זחאלקה: יוחנן פלסנר (קדימה): בינתיים אתה מקצץ בהשכלה הגבוהה.

ג'מאל זחאלקה: נסים זאב (ש"ס): – – – היו"ר ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתן לך דקה אחרי ראש הממשלה לומר את כל הדברים.

ג'מאל זחאלקה: כבוד ראש הממשלה, הם בסדר.

ג'מאל זחאלקה: אלה קריאות ביניים שאינן מפריעות.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה בנימין נתניהו: ממשלתנו תוביל מלחמה בפשיעה והיא תפעל להרחיק את הפושעים מהחברה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו הולכים להביא במושב זה חקיקה להחמרת הענישה בישראל.

ג'מאל זחאלקה: כמו כן, אנחנו נעביר חוקים חדשים להילחם במגפת האלכוהול ולמנוע את מכירתו לילדים ולנוער.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אלה עיקר המשימות המרכזיות של ממשלתנו במושב זה של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אבל בראש סדר העדיפות שלנו נשאר הביטחון והטיפול באיומים על מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: הגדול שבהם הוא ניסיונה של אירן להתחמש בנשק גרעיני.

ג'מאל זחאלקה: בחודשים האחרונים נחשפו פניה האמיתיים של העריצות האירנית – משטר שרודה בעמו, מאיים על שכניו, מפעיל טרור, קורא להשמדת ישראל ובונה מתקנים חבויים לייצור נשק גרעיני.

ג'מאל זחאלקה: הנשיא אובמה והממשל האמריקני חזרו לאחרונה על מחויבותם למנוע מאירן להשיג נשק זה.

ג'מאל זחאלקה: בפגישתנו האחרונה בניו-יורק אמר לי שוב הנשיא אובמה, שאירן חמושה בנשק גרעיני מהווה סכנה לא רק לישראל, אלא גם לארצות-הברית ולעולם כולו.

ג'מאל זחאלקה: כל המדינות האחראיות בקהילה הבין-לאומית חייבות להתייצב יחד ולהבהיר למשטר האירני שהן לא ישלימו עם תוכניותיו לפתח נשק להשמדה המונית.

ג'מאל זחאלקה: חברי חברי הכנסת, היום, עם פתיחת כנס החורף של כנסת ישראל, אני מבקש לומר לכם ולכל העם בישראל: יש דבר אחד שמאפשר לנו להתמודד בהצלחה עם האתגרים שציינתי – ההכרה שמדינת ישראל היא ביתו היחיד של עמנו, העם היהודי.

ג'מאל זחאלקה: רק בישראל יכול העם היהודי לחיות כעם חופשי, הוא יכול להגן על עצמו, יכול להבטיח את עתידו.

ג'מאל זחאלקה: אין ליהודים מדינה אחרת, ואיננו חפצים במדינה אחרת, אלא במדינת ישראל, כמדינה יהודית ודמוקרטית שחיה בשלום עם שכניה.

ג'מאל זחאלקה: בעזרת השם נפעל להביא לישראל ביטחון, שגשוג ושלום, ובעזרת השם כך יהיה לעד.

ג'מאל זחאלקה: שנה טובה לכם.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לראש הממשלה בנימין נתניהו על דבריו, ואני מזמין את יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני, לשאת את דברה.

ציפי לבני: מכובדי, כבוד נשיא מדינת ישראל, יושב-ראש הכנסת, מבקר המדינה, אישי המדינה בעבר שבאו לכבד את פתיחת מושב הכנסת, ראש ממשלת ישראל, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים היום בפתח כנס החורף של הכנסת ומבקשים לעצב לעצמנו את העתיד.

ציפי לבני: נשיא מדינת ישראל דיבר כאן על חזון, שבוודאי אנחנו שותפים לו.

ציפי לבני: אני רוצה כמובן לברך – קודם כול, ברכות לראש ממשלת ישראל על הסקירה ההיסטורית, על אותה הנהגה שהיתה בעבר לעם וגורמת הרבה געגוע היום, כי בסוף, הדיון הזה הוא על הממשלה שלך.

ציפי לבני: ברכות נוספות מגיעות לראש ממשלת ישראל; שישה חודשים עברו מאז הקמת הממשלה, והממשלה עמדה ביעד העיקרי שלה – הצלחתם לשרוד.

ציפי לבני: זהו ההישג המרכזי של הממשלה, של ממשלת ישראל.

ציפי לבני: הישרדות.

ציפי לבני: ההישג השני, ולצערי כך אתה רואה את זה, ראש הממשלה, הוא שהצלחת, כראש ממשלה, לא לעשות דבר וחצי דבר.

ציפי לבני: נכון שכדי שזה יקרה – זאת אומרת, כדי שתוכל להיות ראש ממשלה בלי לעשות כלום – שילמת בלי הכרה עבור כל קול בכנסת – סליחה, הציבור שילם; הפכת את ישראל למדינה שנמצאת בפינה, ומאבדת כל יום עוד מחוזות של תמיכה והבנה.

ציפי לבני: אבל מי סופר?

ציפי לבני: אז זהו, שאנחנו מתכוונים לספור, ובקול רם, את כשלי הממשלה, את החידלון שאתה והממשלה הזאת מייצגים.

ציפי לבני: וכפי שאחזור ואומר – נתונה לך תמיכת קדימה אם תעשה את המעשה הנכון – כך גם נמשיך להציע אלטרנטיבה, כדי שידע הציבור בכל עת ובכל שעה, שהחיים כאן יכולים היו להיות אחרים, ושאפשר עדיין לעשות את זה אחרת.

ציפי לבני: אני מוכנה גם לספור את ההצלחות שלכם – הצלחה להעביר תקציב לשנתיים תוך רמיסת כל חוקי-היסוד רק כדי לשנות אותו אחרי חודשיים; הצלחת, אדוני ראש הממשלה, לנצח את נשיא ארצות-הברית, ידידתה הגדולה ביותר של ישראל – לפחות כך אתה ואנשיך תדרכתם אחרי הפגישה; הצלחת להשפיל את הפרטנר היחיד שיש היום לישראל להסדר של שלום, או בקיצור, לסיכום המושב שעבר: את אמריקה ניצחנו, את הפלסטינים השפלנו, את עצמנו בודדנו.

ציפי לבני: בישראל היום – בישראל של היום – ואלה שני דברים שונים, דרך אגב – כשנדמה לראש הממשלה שהוא מנצח, ישראל כולה מפסידה.

ציפי לבני: אתה חושב שהציבור חי בשלום עם מה שקורה, ונכון שאין התקוממויות ברחובות – זאת לא תוצאה של שביעות רצון; זאת אדישות, זה מיאוס, והם הולכים וגוברים מדי יום.

ציפי לבני: כל אחד מהיושבים כאן, וכל מי שצופה בנו, יודע שאת הייאוש ואת המיאוס מביעים בהתחלה בחדר, בשקט, בתוך המשפחה – כך זה מתחיל.

ציפי לבני: נכון שהייאוש הוא האויב הגדול של השינוי, והגעתי למסקנה המצערת שהייאוש הזה פשוט נוח – נוח לך, ייאוש כמתכון להישרדות, ייאוש כמתכון לתקווה וציפיות למעשה, אבל לעם הזה מגיעה תקווה שהיא הרבה יותר ממה שממשלת ישראל הזאת מוכנה להציע, וממשלה צריכה חזון.

ציפי לבני: הקשבתי, אדוני ראש הממשלה, לנאומך, לא רק היום, אלא גם בערב ראש השנה, בהרמת כוסית של הליכוד – של מפלגתך, לקראת השנה החדשה.

ציפי לבני: אני עצמי הרמתי כוסית עם מפלגת קדימה באותו ערב, ואני מאמינה שבערב ראש השנה צריך לשטוח בפני הציבור את החזון קדימה.

ציפי לבני: דיברנו על חזון של תקווה, על אחדות סביב ערכים ומטרה.

ציפי לבני: אתה כנראה חושב אחרת, כי החזון שלך לעם ישראל היה שלא נצא פראיירים.

ציפי לבני: ציונות בהתגלמותה.

ציפי לבני: אני מניחה שבדקת ומצאת שעם ישראל לא אוהב לצאת פראייר, והחזון של לא להיות פראייר אכן אומץ בחום על-ידי מרכיבי ממשלתך, על-ידי כל אחד מחלקיה – ש"ס לא יצאו פראיירים; חברי הליכוד שקיבלו תפקידים חסרי פשר ועתירי תקציב לא יצאו פראיירים; ליברמן לא יצא פראייר; ברק לא יצא פראייר, אם כי מפלגתו יצאה גם יצאה.

ציפי לבני: כולכם לא פראיירים, ומדינת ישראל משלמת.

נסים זאב: איזה סגנון זה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, שב.

נסים זאב: איזה מין סגנון זה?

ראובן ריבלין: אדוני יכול לצאת מהאולם.

יואל חסון: שב ותיהנה.

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, אל תעזרו לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני אסתדר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: הבעיה היא – וזה החלק הרציני והבעייתי – שמרוב ניסיון לא לצאת פראייר, המחיר שישראל משלמת על ההתנהלות שלך כפול ומכופל.

ציפי לבני: לא מסובך לראות, ההשוואה פשוטה; לפני שנבחרת ישראל ניהלה משא-ומתן עם הפלסטינים בלי שום תנאי מוקדם, העולם רק בירך ולא התערב, במסגרת המשא-ומתן שמרנו על כל האינטרסים של ישראל, והעולם הבין, כיבד ותמך.

ציפי לבני: בנינו מעט, ולא כדי להכעיס, בירושלים ובגושים, ובעת הצורך – והיה צורך – הכינו ב"חמאס", והעולם כולו הגיע, בסיום מבצע "עופרת יצוקה", לתמיכה שלא היתה כמוה בישראל, והשגנו שקט שממנו, ברוך השם, כולנו נהנים עד היום.

ציפי לבני: והיום, אדוני ראש ממשלת ישראל, אם תרים את הראש מפוליטיקת הכיסאות הקטנה ותראה מה קרה, תראה שישראל מנודה; כל יום שעובר, עוד מכה – היום טורקיה, אתמול בריטניה, לפני זה אירופה; גושי ההתיישבות וירושלים במחלוקת בין-לאומית; אין משא-ומתן, ואתה, שדיברת במונחים של רק שלום כלכלי והתנגדת לכל משא-ומתן, עומד היום ומבקש, מבקש להתחיל, ושמישהו ייכנס אתך לחדר המשא-ומתן.

ציפי לבני: רק לידיעה – שאלת כאן למה לא הגענו להסכמות במשא-ומתן שניהלנו.

ציפי לבני: נתת תשובה שכמובן לא קשורה למציאות, אבל אם נתעלם לרגע מהסיפור שבנית ביחס למשא-ומתן, המשא-ומתן לא הגיע למבוי סתום; המשא-ומתן הופסק.

ציפי לבני: היו בחירות בישראל.

ציפי לבני: אפשר עכשיו – רצוי, צריך – להיכנס לחדר המשא-ומתן ולהמשיך אותו.

ציפי לבני: הלוואי, ראש הממשלה, שזה מה שתעשה.

ציפי לבני: אני לא מאלה שחושבים שישראל אשמה בכול, אבל הפתרון שלך, של העולם כולו נגדנו וחוץ מזה הכול בסדר, זה הפתרון הקל, שנוגע בנימי החרדה והתסכול, אבל אין בו פתרון.

ציפי לבני: אתה יודע, אמרת שהישראלים לא מאמינים שהשלום אפשרי.

ציפי לבני: הם לא מאמינים כי השרים שלך מסבירים להם ש-16 שנה ניסו ולא הצליחו.

ציפי לבני: שמעתי גם שאתה שולח עכשיו את השרים להסביר בחו"ל.

ציפי לבני: מה הם אמורים להסביר, שאין סיכוי לשלום?

ציפי לבני: שניסו ולא הצליחו ולכן אין טעם?

ציפי לבני: אדוני ראש הממשלה, האחריות לטיפול במצב ולתת פתרונות נכונים נמצאת על כתפיך, על כתפי ממשלת ישראל.

ציפי לבני: קדימה כמפלגה אחראית לא רוצה ליהנות מהכשלים של הממשלה, כי ישראל משלמת מחיר כבד והזמן פועל לרעתה.

ציפי לבני: לכן אני רוצה לתת לך היום כמה עצות חינם; זה מה שקדימה ואני היינו עושים היום.

ציפי לבני: הלוואי שתיישם, ראש הממשלה; נהיה הראשונים לברך.

ציפי לבני: בנושא המדיני – לך לעם ישראל ותאמר לו: זוהי שעת ההכרעה.

ציפי לבני: הכרעה בין מדינה יהודית לבין מדינת כל אזרחיה, עם רוב פלסטיני מוצק בין הים לירדן.

ציפי לבני: מדינה יהודית תישמר רק דרך מימוש הסדר של שתי מדינות לאום.

ציפי לבני: כל דרך אחרת תוביל למדינה אחת, אחרת, בין הים לירדן, שאינה יהודית, שאין בה רוב יהודי, שאין בה צביון יהודי או ביטוי לאומי כלשהו לעם היהודי.

ציפי לבני: ובעוד הממשלה שלך מנסה לבזבז זמן ולברוח בפחדנות מהכרעה, שעון הזמן מתקתק.

ציפי לבני: כשישראל לא עושה כלום – וזה מה שאתה עושה – חזון המדינה הפלסטינית קורם עור וגידים.

ציפי לבני: לא המדינה הפלסטינית שממנה אתה חושש.

ציפי לבני: מדינה פלסטינית שאיננה בצד ישראל, אלא זאת שתהיה בין הים לירדן, לא דרך הסדר ולא דרך כוח, אלא רק דרך זכות הצבעה.

ציפי לבני: קדימה בחרה במדינה היהודית מבין האופציות שעומדות לפנינו.

ציפי לבני: גם לי קשה עם המחיר של ההכרעה הזו, אבל המחיר של כל חלופה אחרת גרוע הרבה יותר.

ציפי לבני: אתה עוד לא באמת הכרעת ולכן אתה הולך ומסתבך ומסבך את כולנו תוך כדי.

ציפי לבני: זה נכון שאם תכריע יתקפו אותך, אותם אלה שבעיניהם המטרה העליונה היא יישובם של יהודים בכל חלקי ארץ-ישראל, גם במחיר אופיה היהודי של מדינת ישראל, אלה המאמינים שאם לא נעשה דבר, אלוהים יעזור.

ציפי לבני: הלוואי.

ציפי לבני: אבל הציונות מעולם לא הפקידה את גורלה רק בידי שמים.

ציפי לבני: לאחר מכן, לאחר שתאמר את הדברים האלה לעם, סע לארצות-הברית, שב בארבע עיניים עם הנשיא אובמה, ופעם אחת, אדוני ראש הממשלה, תפסיק את משחקי הכוח אתו.

ציפי לבני: זה לא כוחות, אתה לא תנצח אותו.

ציפי לבני: ואבוי לישראל אם כן.

ציפי לבני: תגיד לו: אני נכון להכרעות הגדולות שדרושות כאן.

ציפי לבני: גייס אותו לנושאים החשובים באמת – ואנחנו יודעים הרי במה מדובר.

ציפי לבני: תביא אותו למקום שהיו בו נשיאי ארצות-הברית בעבר – ואף אחד מהם לא נולד כחבר בתנועה הציונית – ואפשר להגיע לאותן הסכמות עם הממשל הנוכחי בארצות-הברית: שתי מדינות לשני עמים, שמירה על ביטחון ישראל, אי-כניסת פליטים וסיום הסכסוך.

ציפי לבני: אבל כדי שהוא יקבל את זה, שנינו יודעים, גם הוא, כמונו, יצטרך לדעת שאתה רציני, שאתה מתכוון ליישם את מה שאתה אומר.

ציפי לבני: מלים לא יספיקו, ובשביל זה תצטרך לעשות מה שלא עשית עד עכשיו, תצטרך להחליט.

ציפי לבני: ועצה חשובה לא פחות אל תרוץ לספר לחבר'ה.

ציפי לבני: היה כאן ראש ממשלה גדול, אריק שרון, שאמר שצריך להחליט אם רוצים לנצח או ליהנות.

ציפי לבני: חוסר היכולת להתנהל בחוכמה, להתאפק כשצריך, והצורך שלך לקבל תשואות בטרם עת גורמים רק נזק.

ציפי לבני: בהתנהלות הראשונית שלך מול סנטור מיטשל היה נדמה שתוכל לנהוג בחוכמה ולהשאיר את ירושלים מחוץ לוויכוח.

ציפי לבני: אבל אז רצת לספר לחבר'ה, השתמשת בכל המלים ה"פטריוטיות" שיש בספר, וכל הזרקורים הופנו לירושלים.

ציפי לבני: תמיכה בישראל לא הבאת, אבל החזרת את המחלוקות למרכז הבמה, אחרי שנים שלא היו שם.

ציפי לבני: דוח גולדסטון – דוח שמוטב היה לו לולא בא לעולם, ואני אומר מראש שנתמוך בממשלה במאבק הזה ונילחם ביחד במי שיוציא והוציא את דיבתו של צה"ל רעה.

ציפי לבני: אני לוקחת, אדוני ראש הממשלה, בוודאי אחריות מלאה על המבצע בעזה – דחפתי אליו, תמכתי בו, ואני מוכנה לעמוד – זה יפה שאתה מגן – בלי כל היסוס, מול כל פורום בין-לאומי שדן בו.

ציפי לבני: אנחנו נילחם ביחד מול כל השוואה שבין חייל צה"ל לבין טרוריסט, השוואה שאיננה מתקבלת על הדעת, לא נכונה, מעוותת ומעוותת את המציאות ואת הערכים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: מול הטרור וה"חמאס" צריך לפעול בכוח, וכך עשינו.

ציפי לבני: לא היו קואליציה ואופוזיציה, ישראל דיברה בקול אחד על הדוח.

ציפי לבני: האמריקנים לחצו והדוח ירד מהשולחן, נפלא.

ציפי לבני: אבל אז ישראל בראשותך היתה חייבת לספר לחבר'ה, להשפיל את הפלסטינים, ובפועל, היום הדוח חוזר לשולחן.

ציפי לבני: אם פגיעה בפלסטינים והשפלת אבו מאזן גורמות לך נחת, הדבר מעיד על כך שאתה עדיין במגרש של אין לנו פרטנר ולא עברת למגרש המשא-ומתן האמיתי.

ציפי לבני: הנושא המדיני איננו הכול, הוא רק חלק מהביטחון הלאומי.

ציפי לבני: תרים את הראש ותראה מה קורה לחברה בישראל.

ציפי לבני: הפכנו להיות חברה אלימה בהיקפים שלא היו כאן.

ציפי לבני: אלימות היתה קודם, אני לא טוענת שזה בגללך או בגלל הממשלה, אבל למען השם, מה אתה עושה לגבי זה?

ציפי לבני: אפילו לא מתחשק לי להזכיר לכולם מה היה אומר השר ליברמן של פעם על איך צריך לפעול מול אלימות.

ציפי לבני: אתה מקצץ במשרדי הממשלה כדי לתת לשר הביטחון, אבל ביטחון אזרחי המדינה כאן בבית – זה לא פחות ביטחון לאומי.

ציפי לבני: הממשלה חייבת להתעורר, וכמה דברים שצריך לעשות: תקים קבינט לענייני אלימות ותעמוד בראשו.

ציפי לבני: תודיע שאין אלימות שעוברת בשתיקה.

ציפי לבני: תפסיק לשתוק כמו ששתקת על אלימות החרדים בירושלים.

ציפי לבני: תפעל נגד הרציחות והפשיעה שגואה.

ציפי לבני: ותלווה פעם אחת את המלים במעשים.

מירי רגב: מה את מציעה, את כל מה שאת לא עשית?

מירי רגב: מה את עשית כיועצת?

ראובן ריבלין: את רוצה לנאום?

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: מדינה שנלחמת בטרור בצורה אפקטיבית ומתוחכמת יכולה לנצח את הטרור הפנימי הזה, ובדרכים דומות.

ציפי לבני: תן למשטרה את התקציבים כדי שיהיו לה כוח האדם והכלים להילחם בפשיעה ובאלימות.

ציפי לבני: תעביר בדחיפות ובעדיפות עליונה את חוק הבניית הענישה כדי שניתן יהיה להחמיר בעונשים ולהילחם במכות מדינה.

ציפי לבני: וכמובן, תנאי הכרחי, שדיבר עליו גם נשיא המדינה, וגם אתה, ללוות כל אלה בחינוך מגיל הרך.

ציפי לבני: תרים את הראש, אדוני ראש הממשלה, ותחשוב על החברה בישראל.

ציפי לבני: הציבור לא יוכל לעמוד בגזירות שנועדו לצרכים שלך.

ציפי לבני: תבטל את מס הבצורת, מס המים.

ציפי לבני: תבטל ותפסיק את הקיצוצים חסרי האחריות ומשולחי הרסן במשרדים החברתיים כדי לממן את ההישרדות שלך.

מירי רגב: זה המחיר הדיפרנציאלי שאתם עשיתם.

ראובן ריבלין: מספיק, זה כבר לא קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: אני חוזרת: תבטל ותפסיק את הקיצוצים חסרי האחריות ומשולחי הרסן במשרדים החברתיים כדי לממן את ההישרדות.

ציפי לבני: תבטל את אותם קיצוצים בשלטון המקומי, שהם לא בשלטון המקומי, הם בעצם בחינוך וברווחה, ודווקא ברשויות שאין להן ואין לתושבים שלהן מהיכן להשלים.

ציפי לבני: המקור התקציבי, לא כולו, כי זה באמת הרבה יותר מזה, נמצא מול עיניך, באים כל יום א' לישיבות הממשלה השרים בלי תיק ותפקיד, חסרי המעש והאחריות.

ציפי לבני: עבודה משתלמת להיות שר בממשלת נתניהו, שעתיים של עבודה בשבוע ותקציב של מיליונים על שום דבר חוץ מהישרדות.

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השרה, את תוכלי אחר כך לעלות לדבר.

ראובן ריבלין: כבוד השרה, שרים לא קוראים – – –

לימור לבנת: זה לצורך הגילוי הנאות.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לקרוא לשר לסדר, אני לא בנוי לקרוא לשר לסדר.

לימור לבנת: אני מתנצלת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ציפי לבני: והדבר האחרון שאבקש ממך להתנער ממנו היום, ראש הממשלה, ולשנות אותו עוד במושב הזה – לשנות את שיטת הממשל בישראל.

ציפי לבני: יש לי עצה אחת בשבילך בעניין הזה, פשוט תתמוך.

ציפי לבני: הפעם אני לא מבקשת ממך לשנות את עמדתך.

ציפי לבני: אתה הרי היית זה שפעל במרץ בעבר וביקש, בכל מקום, מכל אחד, לעבור לבחירה הישירה.

ציפי לבני: נכון שחשבת אז שזה משרת אותך והיום אתה כבר יודע שבלעדי הגוש אין לך סיכוי להיבחר, אבל הניסיון מלמד שבנושא הזה, מה שטוב לאחד במועד מסוים, משתנה אחר כך.

ציפי לבני: ולכן, במקום לחשוב את מי זה משרת כרגע, בוא נחשוב ביחד על המדינה.

ציפי לבני: אני, דרך אגב, שיניתי את דעתי; חשבתי שהייצוגיות מאוד חשובה, עד שראיתי שהיא הפכה לייצוגיות דורסת, כוחו של המיעוט משתלט על זכויות הרוב, על אמונותיו ועל כספו.

ציפי לבני: דמיין מה היה קורה אם היית נבחר ישירות על-ידי העם.

ציפי לבני: לא היית צריך לעשות את אותם תרגילי הגוש שעשית, לא היית צריך לשלם בלי הכרה ובלי חשבון, היית יכול אפילו להוביל את החזון שלך – מה שהוא לא יהיה; כרגע אנחנו עוד לא יודעים מהו – הייתי יכולה אפילו להצטרף לקדם נושאים משותפים, אם יש כאלה – –

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר.

ציפי לבני: – – אבל אתה בחרת לשלם את כל מה ששילמת.

ציפי לבני: קנית, מכרת כל חלקה טובה לאנשי מפלגתך ומפלגות אחרות.

ציפי לבני: עשית זאת בלי למצמץ, ללא היסוס.

ציפי לבני: בהסכם עם המפלגות החרדיות מכרת את כל מה שהיה פעם הליכוד הממלכתי, זה שמכבד את המסורת אבל לא נותן מונופול על החינוך והתקציבים למיעוט.

ציפי לבני: בשיטה אחרת כבר היו יכולים להיות לימודי ליבה בכל בתי-הספר, ברית הזוגיות כבר היתה עוברת – ואפילו את שינוי השיטה לטובת אזרחי המדינה מכרת לשותפים שלך, אלא אם כן תוכיח במושב הזה שאתה תומך.

ציפי לבני: בבחירות האחרונות שכללת את השיטה הבעייתית – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב.

ציפי לבני: בבחירות האחרונות שכללת את השיטה הבעייתית לכל מה שהציבור שונא בגללו את הפוליטיקה.

ציפי לבני: קראתי היום על הדרך שמצאת לממן בה את הבטחותיך לרפי איתן, וחשבתי על מאות אלפי המצביעים תמי הלב שחשבו על סבא שלהם ורצו לעשות טוב לקשישים והצביעו למפלגה הזאת.

ציפי לבני: אל תקל בזה ראש – אתה מרחיק אותם מהפוליטיקה, אתה משניא אותה על הציבור כולו, ובהתנהלות שלך אתה דוחף למדרון החלקלק גם ככה, ביחס למה שנשאר – המעט שנשאר – מאמון הציבור בהנהגה שלו.

ציפי לבני: השיטה הקיימת היא רעה.

ציפי לבני: גם אתה יודע את זה.

ציפי לבני: אל תשתמש בה כתירוץ.

ציפי לבני: אתה אחראי להתנהלות שלך, וההתנהלות שלך גרועה בלי קשר לשיטה, אבל את השיטה הזאת צריך לשנות בכל מקרה.

ציפי לבני: אלה עצות שאני יכולה לתת, זה מה שקדימה היתה עושה, אבל אני מכירה אותך – – –

אופיר אקוניס: זה משרד פרסום – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, את לא יכולה לקרוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אמרת משרד פרסום – – –

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אמרת משרד פרסום – שמעו כולם.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, ראיתי אותך כחבר כנסת מצטיין.

ראובן ריבלין: אתה משתוקק – ראש הממשלה לא מוותר עליך בשולחן הממשלה.

ראובן ריבלין: נא להתנהג כמו שר.

ראובן ריבלין: גברתי, בבקשה.

ציפי לבני: אני חוזרת ואומרת – – –

איוב קרא: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא.

ציפי לבני: אבל אני חוזרת ואומרת, כל מה שדיברנו כאן, גם בעניין המדיני וגם בנושא הפנים, זה לא מה שיקרה.

ציפי לבני: שומעים אותך היום קורא למשא-ומתן, ואם זה לא היה בנפשנו זה היה משעשע.

ציפי לבני: אתה, שמעל הדוכן הזה ניסית למכור שאי-אפשר בלי משא-ומתן, שהסברת שאפשר – בשפה אחרת – לזרוק לפלסטינים כמה עצמות, לזרוק לעולם כמה מלים, בעצם מבקש, מתחנן עכשיו לפתוח במשא-ומתן.

ציפי לבני: אני מניחה-מקווה שלא; אני באמת מקווה שאתה לא מנסה לייצר רק דיאלוג לשם דיאלוג, איזה תהליך, שיחשבו שיש תהליך, פוטו וצילומים עם מנהיגים, כדי שתוכל לקרוץ לאחד ולהגיד: הנה, הכול בסדר, ולאחר לומר: הכול בסדר, כופפתי, השפלתי, ניצחתי.

ציפי לבני: אני מקווה שאין לראש הממשלה רצון להיכנס למשא-ומתן כדי להוכיח שאין פרטנר.

ציפי לבני: תאמינו לי, זה הדבר שהכי קל לעשות – גם הפלסטינים מספקים לנו סיבות טובות לעשות את זה – למי שרוצה, אבל זה הדבר הכי לא אחראי לעשות.

ציפי לבני: זה טוב להישרדות.

ציפי לבני: זה רע לישראל.

ציפי לבני: עד שאמרת את המלים הברורות מאליהן, אלה שהשמצת מעל כל במה – קודם שתי מדינות לשני עמים – הצלחת להפוך את ישראל למנודה, ועכשיו לא מקשיבים למה שאתה אומר, אלא בוחנים לפי המעשים שלך.

ציפי לבני: במקום ליזום – – –

ציפי חוטובלי: אתם הפכתם את המדינה – – –

ראובן ריבלין: זו היתה קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: אפשר להמשיך.

ציפי חוטובלי: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: עכשיו את רוצה להוכיח שאני טועה?

קריאות: חוטובלי – – –

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני רואה שהתחלת לנהל את העניינים.

ראובן ריבלין: אתה עוד צעיר, עוד תגיע לנהל את העניינים, אבל לאט-לאט.

ציפי לבני: במקום ליזום – יש לי הערכה: כפי שכל מדינה ריבונית עושה כדי לשמור על הדברים שחשובים לה, תנסה למכור עוד מלים.

ציפי לבני: עד שנפגשתם, המנהיגים, בניו-יורק, במקום להבחין בין עיקר לטפל הפכת גם את גושי ההתיישבות שהיו קונסנזוס לעילה לוויכוח עם כל העולם.

ציפי לבני: חברי קואליציה יקרים, ראש הממשלה יידרש לנהל משא-ומתן על הכול, והוא ינהל משא- ומתן על הכול – אם הוא ינהל משא-ומתן; הכול, וכל מה שנשבעתם שלעולם לא תדברו עליו.

ציפי לבני: ראש הממשלה אולי לא חושב כך היום, אבל הוא יבין את זה וכולנו נבין את זה בדרך הקשה לישראל.

ציפי לבני: יכולתם כבר לשמוע את הדברים.

ציפי לבני: זה מתחיל לקרות.

ציפי לבני: אחרי שניצחת את אובמה – ככה תדרכת – ובמקום לשמוח יכולת לשמוע גם את דבריו באו"ם, שהמשא-ומתן יהיה על כל הנושאים – גבולות, פליטים וירושלים.

ציפי לבני: אתה תרטון בהתחלה, אתה תגיד לעולם: כן, בסדר, ירושלים תהיה חלק מהדיון, ותקרוץ לשותפים שלך, הטבעיים, ותגיד להם: תסמכו עלי, אין מה לדאוג, אני רק אבהיר להם שאנחנו לא נוותר על כלום.

ציפי לבני: אני מניחה שתגיד לעצמך את מה שאנחנו יודעים – את מה ששנינו יודעים.

ציפי לבני: הרי הם ניצלו את ירושלים כתירוץ פוליטי ציני, כשמתחת לשולחן אתה כבר שילמת להם בריבית דריבית, ואתה מאמין שמאותה סיבה הם יבלעו את מה שאתה תעשה רק כדי להישאר בממשלה, כי הבטחת להם שכלום לא יקרה.

ציפי לבני: בחוץ תגיד: הנה, אני אומר את הדברים הנכונים, ולשותפיך תגיד: אתם הפרטנרים שלי למשימה המרכזית שלפנינו, שזה, להזכירכם, הישרדות.

ציפי לבני: אבל בוא ניזכר רגע לא בהיסטוריה הרחוקה, שאליה הובלת אותנו בתחילת נאומך, אלא בהיסטוריה האחרונה.

ציפי לבני: ראש הממשלה זה הוא שאמר שיעשה שלום כלכלי – רק שלום כלכלי.

ציפי לבני: אמר שלא צריך לנהל משא-ומתן מדיני, אמר שלא יתמוך במדינה פלסטינית, וכל ההסכמים והוויתורים של כל מה שנשבע בשמם ערב הבחירות ובקדנציה הקודמת, אתם בטח זוכרים.

ציפי לבני: ולאט-לאט תשמעו את ראש הממשלה, ובמקום לדבר על ההתנחלויות תתחילו לשמוע שהוא מדבר רק על הגושים, ובמקום לדבר על ירושלים הוא יתחיל לדבר רק על המקומות הקדושים.

ציפי לבני: תקשיבו ותשמעו את הדברים.

ציפי לבני: ראש הממשלה ייגרר, ייחבט, יסרב ויחזור בו, ובמקום להוביל – יובל, ואת המחיר תשלם מדינת ישראל כולה.

ציפי לבני: תמשיך, ראש הממשלה, לדבר מעל כל דוכן על מדינה יהודית.

ציפי לבני: נושא חשוב וראוי לדבר עליו, הנושא המרכזי שצריך לשמור עליו, כי זאת מטרת קיומה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אבל אתה תמשיך לדבר על מדינה יהודית, ובפועל תאבד אותה ונקבל את ההיפך.

ציפי לבני: בהעדר רצון להכריע בין שתי מדינות לאום ששומרות על המדינה היהודית, מתוך רצון לסחוב זמן, נקבל את התוצאה ההפוכה.

ציפי לבני: וגם כאן, בבית פנימה, צריך להכריע מה זו מדינה יהודית.

ציפי לבני: מדינה יהודית משמעותה במובן הלאומי הרחב, ולא אותם מחירים קואליציוניים שאתה משלם לשותפים החרדים כדי לתת בידיהם את המונופול על המדינה היהודית, במקום להפוך אותו לקונסנזוס לאומי של כל חלקי החברה הישראלית.

ציפי לבני: אז לא מספיק לדבר על המדינה היהודית, צריך לדעת גם, אדוני ראש הממשלה, איך שומרים עליה.

מירי רגב: אין ספק – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, עוד מלה אחת ואת בחוץ, לצערי הרב.

ראובן ריבלין: אבל אני מציע לך לצאת בעצמך.

ראובן ריבלין: תצאי, תירגעי.

איוב קרא: למה לא עשתה את מה שהיא מבקשת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, אתה רוצה לשאול שאילתא את יושבת-ראש האופוזיציה?

ראובן ריבלין: אין פרוצדורה כזאת, חבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: זאת הפעם האחרונה שאני מעיר לכבוד סגן השר.

ציפי לבני: הרי ביום שהוקמה הממשלה עמדתי כאן על הדוכן ואמרתי בדיוק מה שיקרה, וזה קורה, למרבה הצער.

מירי רגב: – – –

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, פעם שלישית.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חברת הכנסת רגב.

ראובן ריבלין: (חברת הכנסת מירי רגב יוצאת מאולם המליאה.)

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אתה בדרך לפעם השלישית.

ראובן ריבלין: שמעתי.

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: אתה ממשיך.

אופיר אקוניס: בוודאי שאני ממשיך – – –

ראובן ריבלין: גם אתה מוצא מהאולם.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אופיר אקוניס: – – – גם אסטרולוגית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אוקניס.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת אופיר אקוניס יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

ציפי לבני: הרי קורה – מתחיל לקרות ויקרה – בדיוק מה שאמרתי בעת הרכבת הממשלה: ראש הממשלה ינסה להימנע מהכרעה, אבל הוא ייגרר וישלם את כל המחירים בדרך, הרבה יותר ממה שנדרש לשלם בהתנהלות ראויה ונכונה, כדי לצאת בסדר עם כולם.

ציפי לבני: אבל מנהיג לא יכול לצאת בסדר עם כולם כל הזמן.

ציפי לבני: פוליטיקאי כן – מנהיג לא.

ציפי לבני: ומנהיג לא יכול להיגרר, כי כשאתה נגרר אתה תמיד תהיה צעד מאחור, וישראל תמשיך ותשלם את כל המחירים, ואתה תפחד להחליט.

ציפי לבני: יהיה מי שיאמר לקדימה: הרי גם אם שלא לשמה, אם הוא מגיע זה גם טוב.

ציפי לבני: וקודם כול, זה נכון.

ציפי לבני: חשוב שהציבור מבין שכל מה שניסיתם למכור לו בתור דרך אחרת אין לו תקפות, והציבור מבין, גם אם בדרך הקשה, שכל מה שהצענו זהו הפתרון היחיד והנכון.

ציפי לבני: ואני מתחייבת פעם נוספת, מעל במה זו, שאני אתמוך – שקדימה תתמוך – אם תעשה משהו אמיתי.

ציפי לבני: הבעיה היא, ראש הממשלה, שכשאתה תיגרר – גם כולנו נשלם את המחיר, ואז תגיע לנקודת ההכרעה ותפחד להחליט, וזה יהיה הרע מכל העולמות לכולנו.

ציפי לבני: רבותי חברי הכנסת, הציבור רואה את הממשלה ורואה עד כמה היא מנותקת.

ציפי לבני: כמה הם נהנים וכמה הציבור, האיש הקטן, משלם.

ציפי לבני: כרגע הציבור סובל בשקט, כי הוא נהיה אדיש, וחלקו מיואש.

ציפי לבני: אז הוא ישלם את מס הבצורת, וכל נוסע על שתיים ישלם את הביטוח, וכל אזרח ציוני יממן מכיסו את החינוך הפרטי, כי את המסים שלו הוא משלם עבור החינוך הלא-ציוני, ולא על בית-הספר של הילד שלו.

ציפי לבני: והציבור יבלע, בלית ברירה, את הפגיעה המתמשכת בשלטון המקומי, והיישובים שאין להם, יהיה בהם עוד פחות בחינוך וברווחה, והוא ינשוך שפתיים וישלם את הפגיעה מהקיצוצים שאתה מטיל כדי לממן אותך ואת חבריך בממשלה.

ציפי לבני: הוא ישלם, אבל הוא גם יזכור.

ציפי לבני: והפתרון לא יהיה במה שהממשלה רגילה לעשות – לקרוא לכמה ראשי ערים משלנו ולתת להם יותר, כמו פעם, כמו בימים הרעים של הליכוד – שחוזרים, לאט אבל בטוח – והפתרון לא יהיה להרגיע בתשלומים, ואפילו לא למכור מלים.

ציפי לבני: אדוני ראש הממשלה, ממשלה צריכה חזון.

ציפי לבני: עברו שישה חודשים, ואם נשאל כל חבר בממשלה מה החזון שלך, נקבל תשובה אחרת, כי לכל אחד אתה מוכר משהו אחר.

ציפי לבני: כולם ידברו בססמאות שאתה משווק, אבל אני לא בטוחה שידעו באמת מהי הדרך, אם היא קיימת.

ציפי לבני: אתה באמת מאמין, אדוני ראש הממשלה – – –

קריאה: – – –

ציפי לבני: אתה באמת מאמין, אדוני ראש הממשלה, שכל עוד תנפנף באירן – איום אמיתי מצד אחד – ובשואה – כאב לאומי ולקח עולמי לעולמי עד בצד שני, ותמשיך ותספר על האיומים, ותזכיר איך ישראל נלחמת על נפשה, ואת הימים שבהם העם היהודי היה צריך לעמוד על נפשו – אתה באמת מאמין שעם כל אלה, רק על הבסיס הזה, מתוך אותו פחד, תוכל להמשיך לקבל תמיכה?

ציפי לבני: דבר אחד בטוח – מתוך כל אלה לא תוכל להבטיח את העתיד של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

ציפי לבני: למדינת ישראל מגיע יותר.

ציפי לבני: הישרדות זה לא חזון, זה מטרה של פוליטיקאי.

ציפי לבני: והעם הזה צריך מנהיג – כן, מסוג אלה שהיו לו, ודיברת עליהם כאן היום – והוא צריך ממשלה שיש לה חזון, והממשלה הזאת לא יודעת לספק אותו.

ציפי לבני: נראה שיש ממשלה, זה מדבר כמו ממשלה, אבל לצערי הרב אין ממשלה בירושלים.

ציפי לבני: מקסימום יש כאן הגרסה העגומה של – לא נצא פראיירים, ושלא נשכח לספר לחבר'ה.

ציפי לבני: קדימה בראשותי תשמח אםּ תעשה משהו שנוכל להסכים אתו ולתמוך בו עד הסוף.

ציפי לבני: קדימה אפילו נכונה לנהל ויכוח ער, אמיתי וכואב, אם תעשה דברים שאנחנו חלוקים עליהם; אבל למען השם, תעשה.

ציפי לבני: אמרתי פעם שמי שמגיע לכיסא רק כדי לשבת עליו לא ראוי לתפקיד הזה.

ציפי לבני: אתה כבר שישה חודשים שם.

ציפי לבני: תעשה.

ראובן ריבלין: תודה ליושבת-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני המזכיר.

איל ינון: חברי הכנסת והמוזמנים מתבקשים לקום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יצחק וקנין יבוא להחליף אותי.

איל ינון: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

איל ינון: )

איל ינון: נא לשבת.

יצחק וקנין: אפשר לשבת, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת אי-אמון של סיעת קדימה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת האי-אמון חבר הכנסת זאב בוים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב בוים.

יצחק וקנין: בינתיים, רבותי, עד שחבר הכנסת זאב בוים יתארגן, מזכיר הכנסת יכריז.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח מבקר המדינה על תוצאות ביקורת החשבונות של המתמודדים בבחירות המקדימות במפלגות השונות על מועמדות מטעמן לתפקיד חבר הכנסת השמונה-עשרה – הבחירות המקדימות במפלגות השונות התקיימו בחודש דצמבר 2008.

איל ינון: החלטת ועדת האתיקה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי איתן – השר מיקי איתן, זה מפריע להמשך הדיון.

מיכאל איתן: תראה כמה אנשים – – –

יצחק וקנין: לא משנה.

יצחק וקנין: התחלתי בך.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אדוני, אנחנו חייבים להמשיך בסדר-היום.

יצחק וקנין: סדר-היום ארוך.

יצחק וקנין: רבותי, אני מבקש מחברי הכנסת – חברי הכנסת, חבר הכנסת פיניאן, אתם מפריעים להמשך הדיון.

איל ינון: החלטת ועדת האתיקה בנושא אתיקה וחופש ביטוי – החלטות הוועדה בעניין התבטאויות של חברי הכנסת.

איל ינון: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק איסור התערבות גנטית (שיבוט אדם ושינוי גנטי בתאי רבייה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009; הצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009; הצעת חוק התובלה האווירית (תיקון מס' 2), התש"ע–2009; לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 106) (אינוס על-ידי אשה), התש"ע–2009; הצעת חוק העמותות (תיקון מס' 12) (מיזוג עמותות), התש"ע–2009; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) (ביזוי אדם בשל גיל), התש"ע–2009.

איל ינון: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1630/18 וכלה בהצעת חוק פ/1683/18 – הצעת חוק אמנת הפליט להסדרת מעמד מבקשי מקלט ופליטים בישראל, התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת חיים אורון, מירי רגב, דב חנין, איתן כבל, אברהים צרצור, שלמה מולה, ניצן הורוביץ, יולי תמיר ואילן גילאון; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור עקירת ציפורניים), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת יואל חסון ואיתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גבייה משפטית), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי וכרמל שאמה; הצעת חוק הספורט (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות (תיקון – התאזרחות דוברי השפה הערבית), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק החזרת תושבי בירעם ואקרית לבתיהם, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור ביטול תעודת המרה לגר, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הליכי גבייה), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שותפות רשויות מקומיות באזורי תעשייה מרחביים), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת התקנת מצלמות בגני-ילדים, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ישראל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (אישור נחיצות מילוי משרה), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת רוברט טיבייב; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (תקן), התשס''ט–2009, מאת חבר הכנסת רוברט טיבייב; הצעת חוק איחוד מועצות מקומיות ראש-פינה וחצור-הגלילית, התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – שינוי מועד יום הזיכרון), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי),

איל ינון: התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה למי שיצא את ישראל למילוי מצווה דתית), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תרומת ביציות, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק חובת התראה לעובד בעת סגירת עסק ופיטורי צמצום, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה ביום מועד), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת מגלי והבה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת תקופת כהונה של מנהלי מחלקות בבתי-חולים ציבוריים), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ימי המנוחה השבועיים, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לסיוע ולעידוד ייצור מזון לחולי צליאק, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לגבר), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת יואל חסון וחיים אורון; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ערבי), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ארוניות אחסון במוסדות חינוך, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון – מתן צווי הגבלה ופיקוח של יישום החלטות בית-הדין), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בקרב עובדי החברות הממשלתיות), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון – ניהול קרקעות קק"ל לטובת העם היהודי), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת זאב אלקין ודני דנון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – דברי פרסומת בבתי צרכנים), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – מניעת שידור במשדר מושא חיקוי), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק איסור ניתוק שירותי חשמל ומים למוסדות חינוך (תיקוני חקיקה), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הודעה על עבירות תעבורה של נוהג חדש),

איל ינון: התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת רונית תירוש, חמד עמאר ויריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת המסחר עם האויב (ייבוא ספרים), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת יולי תמיר, זאב בילסקי ויריב לוין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הצבת מכשיר שקילה במכר טובין לפי משקל), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דני דנון; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון – זירת סוחר לחשבון עצמו), התש"ע–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הפחתת אגרת רשיון נהיגה לחייל מילואים), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת איתן כבל, אופיר פינס-פז, זבולון אורלב ואורי אורבך; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הזכאות לשירותים בתחום התפתחות הילד ולטיפולים פארה-רפואיים), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת מסעוד גנאים וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור ממס לנכה), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – שינוי שבוע העבודה), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור מתשלום הסכום הנוסף לחירשים), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – שוויון), מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: המיעוט הערבי כמיעוט לאומי, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש חובה למצית נכס ציבורי), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת יעקב כץ; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נאמנות לעקרונות מפלגה), מאת חבר הכנסת יעקב כץ; הצעת חוק שידורי הטלוויזיה החינוכית, התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, רוחמה אברהם-בלילא, ציון פיניאן, אלכס מילר ורונית תירוש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: מבקר המדינה (תיקון – חסינות המבקר), מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש חובה לגנב רכב), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת יעקב כץ; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך תעבורתי),

איל ינון: התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק למניעת אלימות כלכלית בין בני-זוג, התש"ע–2009, מאת חברת הכנסת אורית זוארץ; הצעת חוק המים (תיקון – הקמת מתקני התפלה), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, שי חרמש וכרמל שאמה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות (תיקון – חילוט לפי בקשת נפגע העבירה והקמת קרן ייעודית), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת נחמן שי ואופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכיר הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: היותה ממשלה בלי חזון ובלי דרך;

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הראשונה: ממשלה בלי חזון ובלי דרך, של סיעת קדימה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת האי-אמון חבר הכנסת זאב בוים.

יצחק וקנין: בבקשה, חבר הכנסת זאב בוים.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אכן, כפי שתיקנת, זו הצעת אי-אמון, ולא הצעת אמון.

זאב בוים: אני רוצה אולי לפתוח כך – כסבא ותיק, שיש לו חמישה נכדים, אני מבקש לברך את ראש הממשלה על הולדת הנכד הראשון שלו, שמואל, נרו יאיר, להגיד לראש הממשלה Welcome to the club"", ומי ייתן שיתברך בעוד נכדים הרבה.

זאב בוים: וזה משמח שיש במשפחה בשורות טובות כאלה, אבל למרבה הצער אי-אפשר לאתר בשורות כאלה בתחום פעילותו של ראש הממשלה – זה שמופקד על ניהול ענייני המדינה, אלא אם כן בשורה אחת – הישרדות פוליטית – נחשבת במקומותינו לבשורה או הישג.

זאב בוים: כי על כך, אני חושב, אין חולק; נראה שראש הממשלה – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-יאיר.

מיכאל בן-ארי: בן-ארי.

יצחק וקנין: בן-ארי, סליחה.

יצחק וקנין: אני מבקש לשבת במקומותיכם.

זאב בוים: אני אומר:

זאב בוים: כנראה שאין חולק על עניין אחד, שראש הממשלה הוא בהחלט שרדן פוליטי מוכשר, צבר כבר הרבה ניסיון בתחום הזה, וזה ניסיון שמוכיח את עצמו בימים האלה.

זאב בוים: ראש הממשלה הציב את ההישרדות הפוליטית כמטרת-על, רתם להשגתה את כל הכשרון והניסיון.

זאב בוים: בדרך, אמון על תפיסת עולמו של מקיאוולי, שלפיו כידוע "המטרה מקדשת את האמצעים", לא בחל ראש הממשלה בגיוס משאבי המדינה.

זאב בוים: אמרתי גיוס, אבל בעצם נכון לומר בזבוז; זו המלה הנכונה.

זאב בוים: הפנייתם של המשאבים האלה ביד רווחה לתשלומים, לשלמונים קואליציוניים כאלה שהאמירה של רבין הזכורה – קואליציה נקנית, יש בה גם גועליציה, היא, אפשר לומר בעלת נינוח מבושם אל מול הקבס, הגועל, שאוחזים היום את אזרחי המדינה, שעה שלבם נחמץ לראות לאן ובאיזה נפח הולכים הכספים שהם משלמים לקופת המדינה.

זאב בוים: כל מושב הקיץ האחרון, חברי, עסקנו בתקציב המדינה; תקציב הבלימה והצמיחה, כפי שקראו לו ראש הממשלה ושר האוצר.

זאב בוים: לא תקציב לשנה, תקציב לשנתיים.

זאב בוים: שר האוצר מיהר במסיבת עיתונאים לשבח ולקלס את הייצור החדש הזה, ההמצאה הישראלית הגדולה, הפטנט הזה שיכול להיות אור לגויים, שכל העמים ילמדו מאתנו ויאמצו אותו.

זאב בוים: אבל צריך לומר עוד, בטרם גובש התקציב, כבר נגסו בו בכל פה השותפים הקואליציוניים הרעבים – זה הישיבות, זה "אל המעיין", זה החינוך המוכר שאינו רשמי, על גבם של ראשי רשויות מקומיות.

זאב בוים: מדוע לא?

זאב בוים: תמיד הם היו טרף קל, צריך לומר, לשלטון המרכזי.

זאב בוים: ממשלה בלי גבולות – 30 שרים, מנופחת, שרים מיותרים נעדרי תיקים ומנופחי תואר, ולהם סגני שרים לאותם ענייני כלום, מה שבמחוזותינו קוראים "לופט געשעפט".

זאב בוים: וכמה זה עולה לנו?

זאב בוים: מישהו עשה את החשבון הזה?

זאב בוים: הלשכות, התקנים, משרות האמון, המשרדים, הרכבים, המאבטחים.

זאב בוים: וכל זה למה?

זאב בוים: ועל מה?

זאב בוים: והכסף הכבד לאינטרסים הצרים של המפלגות השותפות בהיקפים של מיליארדים.

זאב בוים: צריך לזכור באיזה נסיבות אנחנו חיים.

זאב בוים: אנחנו מדברים על מצב כלכלי קשה.

זאב בוים: אנחנו מדברים שיש משבר עולמי שמקרין על המשק שלנו כשיש נפילה עמוקה בהכנסות המדינה.

זאב בוים: אז מה הפלא שאחרי כל זה כמבוא, בא התקציב ואתו הגזירות הקשות.

מאיר שטרית: – – –

זאב בוים: אז כל אלה היו לנו בקיץ, ותראו מה קרה.

זאב בוים: לפני שבועיים באה הממשלה וראש הממשלה מפתיע את השרים שלו יחד עם שר האוצר על קיצוץ נוסף – 2 מיליארדי שקלים.

זאב בוים: ואני שואל, מה?

זאב בוים: בעבור מה?

זאב בוים: מיליארד וחצי בעבור ביטחון וחצי מיליארד בעבור חיסונים לשפעת החזירים.

זאב בוים: ואני שואל את עצמי, מה?

זאב בוים: לפני חודשיים בלבד אותו תקציב מפואר לשנתיים שסגרו אותו, ויש לו מסגרת, ואחרי כל הוויכוחים – אלה דברים שלא היו ידועים קודם לכן?

זאב בוים: מדוע זה לא נכנס לתקציב?

זאב בוים: אנחנו יודעים היום שזה לא איזה צרכים שנולדו מעכשיו.

זאב בוים: מיליארד וחצי שקל לתקציב הביטחון תחת מעטה תקציב ביטחון וצרכים שלא מפרטים אותם, אלה דברים שהיו ידועים גם קודם לכן.

זאב בוים: בחודשיים – יושב פה שר הביטחון לשעבר מופז, הוא יכול להעיד שבחודשיים אין איזה מין צורך, אם לא נוצר איזה מצב חירום ופרצה מלחמה, לא נולד פתאום צורך של מיליארד וחצי שקל נוספים.

זאב בוים: הוא באמת לא נולד, הוא היה ידוע גם קודם.

זאב בוים: ומסתבר שזו היתה עסקה, סוג של קומבינה פוליטית בתוך הקואליציה של ראש הממשלה עם שר הביטחון ועם ראשי מפלגות אחרות בקואליציה, כדי להעביר את זה בפאזה נוספת שראש הממשלה בעצם לא היה לו האומץ לעמוד בפני הציבור, באותה הזדמנות הנאותה והנכונה של דיונים על התקציב, ולהכניס את זה במסגרת התקציב.

זאב בוים: אז פעם אחת לצורך מילוי הקופה הציבורית, הגזירות הקשות וכו', אז מקצצים ממשרדי הממשלה 15%, 17% בקיצוצי flat – קיצוצי רוחב, ועכשיו באים עם עוד 2% שמשיתים על משרדי הממשלה, קרי, שלא תהיינה אי-הבנות, על הציבור, על רמת השירות לציבור כמעט בכל התחומים.

זאב בוים: ובאיזה תחומים לא? מעניין.

זאב בוים: קודם כול משרד הביטחון, הוא הנהנה העיקרי – מיליארד וחצי שקל.

זאב בוים: אחר כך ליצמן, שר הבריאות, סגן שר הבריאות, שר הבריאות בפועל, עבור החיסונים.

זאב בוים: דבר חשוב בפני עצמו.

זאב בוים: אחר כך לא נוגעים במשרד הפנים.

זאב בוים: לא נוגעים במשרד הפנים – עניין חשוב בפני עצמו, והרי לך קומבינה פוליטית שמרכיבה את ראשי מפלגות הקואליציה, לא נוגעת במשרדים האלה, כדי לבצע קיצוץ flat ליתר המשרדים בדברים שבעצם נוגעים בסופו של דבר באזרח הקטן, כדי להעביר את זה בממשלה.

זאב בוים: ואפילו המאבק ההירואי של שר החינוך והניסיון להציג את מזעור הקיצוץ בחינוך, הוא ניסיון די פתטי.

זאב בוים: במקום 2%, 1%.

זאב בוים: אנחנו לא מזלזלים, כי מדובר בעשרות מיליוני שקלים.

זאב בוים: אבל צריך לזכור, ממשלה – עמד פה ראש הממשלה, על מה הוא דיבר כסדר העדיפויות הנכון למדיניות הממשלה?

זאב בוים: הוא דיבר על החינוך.

זאב בוים: הוא מדבר, ומה הוא עושה בפועל?

זאב בוים: הוא מקצץ.

זאב בוים: גם באותו תחום שכולם שיבחו את הממשלה, את ראש הממשלה, במיוחד את שר החינוך על עמדותיו, על גישתו ועל היכולת שלו בתקציב ההוא מהקיץ, לשמור ואפילו להוסיף תחומים חשובים כדי להרים מחדש את קרן החינוך בישראל.

זאב בוים: הנה עכשיו בא הקיצוץ, אז מנסים להרגיע אותנו ולומר לנו איזה הישג אדיר לשר החינוך שהוא הצליח בכוח, בהפעלת אולטימטום, לצמצם מ-2% ל-1%, ו-1% הקיצוץ יחול רק משנת 2010.

זאב בוים: חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להזכיר לכולנו ש-2010 עומדת בפתח.

זאב בוים: זה לא משהו שנדחה למי יודע איזשהו זמן.

זאב בוים: ובקרוב יחול הקיצוץ הזה של 1%.

זאב בוים: ו-1% מהתקציב הפנוי של משרד החינוך זה הרבה מאוד כסף, זה עשרות מיליוני שקלים.

זאב בוים: ממשלה שראש הממשלה בא ומספר פה את הסיפור כמה תקציב החינוך הוא בראש מעייניו, אומר דבר אחד, ועושה דבר אחר.

זאב בוים: נדמה לי שיושבת-ראש האופוזיציה, הגברת ציפי לבני, היטיבה בנאום שלה בעצם לאבחן את הבעיה הגדולה של ראש הממשלה.

זאב בוים: הבעיה הגדולה היא, שלדבר הוא יודע, להציג דברים הוא יודע.

זאב בוים: אין כמוהו בלעמוד מול הציבור, ובסוג של שכנוע פנימי עמוק להקרין את זה החוצה – ראינו את זה ערב הבחירות.

יצחק וקנין: זמנך תם, ידידי.

יצחק וקנין: כדקה אחרי הזמן.

זאב בוים: אני אסיים ואומר בזה שאני מציע לעם ישראל להסתכל ולבחון, גם כשיש לנו זיכרון קצר, מה היו הדברים שראש הממשלה התחייב ערב הבחירות, מה הוא עושה בתקופה הקצרה הזאת, וההספק הוא עצום.

זאב בוים: הפער הזה, שהוא מצליח לייצר, בין מה שהוא אמר לפני הבחירות לבין מה שהוא מבצע עכשיו – דבר והיפוכו.

זאב בוים: זאת סיבה אחת גדולה להצביע אי-אמון בממשלה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב בוים.

יצחק וקנין: הצעת אי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד: מדיניותה של הממשלה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק וקנין: בבקשה.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, האמת היא שהקשבתי קשב רב לנאומו של ראש הממשלה, והצלחתי להוציא מהנאום הזה, הארוך, המסובך והמסורבל, שלוש סוגיות עיקריות.

אברהים צרצור: הנקודה הראשונה היתה צה"ל.

אברהים צרצור: הוא דיבר על צה"ל ותיאר את הצבא כצבא האנושי ביותר בעולם.

אברהים צרצור: הוא דיבר על הצבא בבואו להגן על פשעי המלחמה שבוצעו במלחמה נגד עזה לאחרונה, בסוף שנת 2008, אל מול הדוח של גולדסטון.

אברהים צרצור: הנקודה השנייה היתה דרישה מוחלטת והחלטית של הכרה ביהדות המדינה כתנאי להנעת תהליך השלום.

אברהים צרצור: הנקודה השלישית היתה תקווה שהוא מנסה להביא לעם הפלסטיני בעידן הזה.

אברהים צרצור: ומה התקווה הזאת שנתניהו מנסה להביא לעם הפלסטיני?

אברהים צרצור: זה שהשלום, מבחינתו, איננו יותר מאשר הסרת מחסום פה ושם, או היתר לעוד 1,000 פועלים להיכנס לתוך ישראל כדי לעבוד.

אברהים צרצור: זאת התקווה, לצערי הרב, שנתניהו בנאומו מביא לעם הפלסטיני, בזמן שאני, באופן אישי, ציפיתי שהנאום הזה יהווה פריצת דרך לכיוון משא-ומתן רציני למען השגת שלום צודק בר-קיימא.

אברהים צרצור: אני אתייחס לנקודה אחת בנאומו של ראש הממשלה, וזה צבא-הגנה לישראל, שהוא תיאר אותו כצבא ההומני ביותר.

אברהים צרצור: ותאמינו לי, תוכן העצומה שהיום פרסמה קבוצה של תלמידים ישראלים, יהודים – עצומה שקבוצת התלמידים הזאת הגישה לשר הביטחון, לרמטכ"ל ולשר החינוך – תוכנה של האיגרת הזאת, תוכנה של העצומה הזאת, שחתמו עליה קרוב ל-90 בני נוער העומדים לפני גיוס, יכול להיות תשובה נחרצת לטענות השווא של ראש הממשלה בנושא של צבא-ההגנה לישראל.

אברהים צרצור: כפי שאמרתי, קרוב ל-90 בני נוער העומדים לפני גיוס לצה"ל חתמו על עצומה שבה הם מסרבים להתגייס לצבא או לקחת חלק במה שהם מכנים "מדיניות הדיכוי של ממשלת ישראל בשטחים הכבושים".

אברהים צרצור: אלה לא המלים שלי; אלה המלים של הדור הבא של העם היהודי במדינת ישראל.

אברהים צרצור: לכן, יש מקום להקשיב גם לדור הזה, שאתם דוחפים לשדות הקרב.

אברהים צרצור: במכתב שנשלח הבוקר ללשכת שר הביטחון והרמטכ"ל ולשר החינוך מצהירים השמיניסטים כי הם אינם מעוניינים לקחת חלק בכיבוש, וכי הם מוכנים לשלם את המחיר על דעותיהם.

אברהים צרצור: מה נאמר בעצומה הזאת?

אברהים צרצור: אני מצטט: "הכיבוש יוצר מציאות בלתי נסבלת עבור הפלסטינים בשטחים", נכתב במכתב.

אברהים צרצור: "מחסומים, הפקעת אדמות, בניית חומת אפרטהייד, כל אלה זורעים הרס בגדה זה יותר מארבעה עשורים – הסבל של העם הפלסטיני – הם המייצרים את ההתנגדות האלימה, והציבור בישראל לא יהיה בטוח כל עוד הפלסטינים חיים תחת כיבוש.

אברהים צרצור: "

דוד רותם: איך הצלחתם, לאנשים שחושבים שהם אינטליגנטים, לשטוף את המוח.

דוד רותם: עד 67' לא היה גבול – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת רותם.

אברהים צרצור: אתה יודע מה – אולי המדיניות שאתה דוגל בה היא זאת שהביאה את הדור החדש הזה שלכם עד כדי כך.

דוד רותם: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם, הערת ביניים אני מרשה לך, אבל לא לנאום במקומו.

אברהים צרצור: באמת, במקום שתפנה אלי את השאלה הזאת אתה יכול להפנות את השאלה הזאת לעצמך.

אברהים צרצור: הרי אני מדבר על איגרת שחתומה על-ידי שמיניסטים שעומדים אל מול גיוס לצבא.

אברהים צרצור: זאת אומרת, מי שצריך לעשות חשבון נפש זה אתה, ולא אני.

אברהים צרצור: וזאת הבעיה.

אברהים צרצור: אתם לא רוצים לעשות את חשבון הנפש, אתם לא רוצים להקשיב גם לדורות הבאים של הצעירים שלכם, שאולי חושבים אחרת מאשר אתם, ההורים שלהם.

מיכאל בן-ארי: – – –

דוד רותם: – – –

אברהים צרצור: אתה יודע מה?

אברהים צרצור: פה מדובר על 90, ואני בטוח שהם מייצגים את הרוב המוחץ של הדור הזה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

אברהים צרצור: מה נאמר עוד, כנסת נכבדה, באיגרת הזאת, בעצומה הזאת, שלא אני כתבתי אלא הבנים שלכם?

אברהים צרצור: ממשלת ישראל היא הסרבנית העקבית ביותר – סרבנית השלום.

אברהים צרצור: הצבא הישראלי אינו צבא הגנה, אלא צבא של כיבוש ותוקפנות.

אברהים צרצור: ממשלת ישראל איננה שוחרת שלום, אלא מקיימת מדיניות לאומנית ואלימה.

אברהים צרצור: היום הבחורים הנחמדים האלה התכנסו, או חלק מהם התכנסו, והציגו את המכתב.

אברהים צרצור: מה נאמר במכתב הזה?

אברהים צרצור: "מתוך אחריות ודאגה" – הנה, הבחורים שלכם מתחילים לדבר בסגנון שונה לגמרי מהסגנון שאתם מדברים בו, וטוב שיש ישראלים צעירים שחושבים בדרך אחרת, בצורה אחרת מההורים שלהם.

מיכאל בן-ארי: הבחירות פה לא הוכיחו את זה.

אברהים צרצור: "מתוך אחריות ודאגה לשני העמים החיים בארץ זו, אנו לא יכולים לעמוד מנגד.

אברהים צרצור: נולדנו אל תוך מציאות של כיבוש, ורבים מבני דורנו רואים זאת כמצב טבעי.

אברהים צרצור: למרבית החברה ברור מאליו שבגיל 18 כל נער ונערה מתגייסים לצבא הישראלי, אך איננו יכולים להתעלם מהאמת.

אברהים צרצור: הכיבוש הוא מצב קיצוני, אלים, גזעני, לא אנושי, לא חוקי, לא דמוקרטי ולא מוסרי, המהווה סכנה קיומית לשני העמים.

אברהים צרצור: אנחנו, שהתחנכנו על ערכי החירות, הצדק, היושר והשלום, איננו יכולים להשלים אתו" – זה רק חלק מהתוכן של העצומה הזאת.

אברהים צרצור: שניים מאלה שחתמו על העצומה הזאת אמרו את הדבר הזה.

אברהים צרצור: הראשונה נקראת אור בן-דוד, בת 18 מירושלים.

אברהים צרצור: אחת מהצעירות החתומות על המכתב אמרה היום ליומן החדשות כי "אנו ממשיכים במסורת של לוחמי שלום, אנו לא משתמטים אלא נלחמים על זכויות האדם.

אברהים צרצור: האלימות ברחובות היא תוצאה של מדיניות הכיבוש".

אברהים צרצור: היא מדברת על אלימות, היא חיה בקרב עמה, שלא כמו הרבה אנשים שנמצאים במליאה הזאת אבל אינם חיים בקרב עמם.

אברהים צרצור: הם אולי חיים באילוזיה מסוימת, באשליה מסוימת.

אברהים צרצור: הבחורה הזאת חיה בקרב עמה, והיא הגיעה למסקנה חד-משמעית – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

דוד רותם: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

יצחק וקנין: הערת הערה פעם אחת.

מיכאל בן-ארי: על איזה כיבוש היא מדברת?

אברהים צרצור: היא הגיעה למסקנה חד-משמעית, שמי שהביא – או מה שהביא – לאלימות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, כמה אני יכול להעיר לך?

אברהים צרצור: – – – מה שהביא לאלימות בתוך החברה בישראל, הן בקרב היהודים והן בקרב הערבים והמוסלמים, מי שהביא – –

מיכאל בן-ארי: למה אתה לא מדבר על – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, בסוף אני איאלץ לעשות דבר שאני לא רוצה.

אברהים צרצור: – – לאלימות שכולנו נכווים ממנה, שכולנו סובלים ממנה – כל יום שומעים בחדשות על מעשה רצח פה ושם, אפילו בתוך המשפחה, לא על רקע כבוד המשפחה, חלילה, אלא מסיבות שונות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אברהים צרצור, אם אתה מדבר על האלימות בחברה הישראלית – – –

אברהים צרצור: בכלל.

יצחק וקנין: אבל אני חושב שלצערנו הרב זה חתך של כל האוכלוסייה הישראלית, כולל אוכלוסיית המיעוטים וכולם.

יצחק וקנין: זה דבר שאין ספק שצריך לטפל בו בכובד ראש.

אברהים צרצור: אתה צודק.

מיכאל בן-ארי: אבל למה – – –

אברהים צרצור: בחור שני מאלה שחתמו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, זו הפעם האחרונה שאני קורא לך.

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: אני אוציא אותך בחוץ.

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

אברהים צרצור: – – – הנה הוא מתקומם כתוצאה מדברים באמת מדורבנות של בחורים יהודים ישראלים.

מיכאל בן-ארי: – – – מדורבנות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, פעם אחרונה.

יצחק וקנין: אני לא אזהיר אותך יותר.

יצחק וקנין: עוד הערה אחת, אני אוציא אותך בחוץ.

אברהים צרצור: בחור אחר בשם אפי ברנר, בן 18, מראשון-לציון, החתום אף הוא על המכתב, סיפר על הקשיים בבית: ההורים שלי לא מסכימים לדעותי, והם אמרו לי שהם יעיפו אותי מהבית אם לא אתגייס.

אברהים צרצור: אנשים חושבים שאם אתה לא הולך לצבא, אתה לא נורמלי.

אברהים צרצור: אנשים מהסוג הזה באמת יכולים לתת תקווה למדינת ישראל, ועל כן אין שום ספק שנאומו של ראש הממשלה שדיבר על צבא, הצבא האנושי ביותר בעולם, הנה יש לנו באמת עדות שמעידה יותר מאלף עדים – מקרב צעירים בתוך מדינת ישראל העומדים בפני גיוס לצבא, מצהירים בפומבי במלוא האומץ שאכן הכיוון שממשלת ישראל מובילה את הצבא ואת העם הוא אובדן גמור ומושלם.

יצחק וקנין: תודה.

מיכאל בן-ארי: הם יכולים לעבור לדמוקרטיה בסוריה.

מיכאל בן-ארי: בדמוקרטיה בסוריה יהיה להם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: ישיב על הצעות אי-האמון השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת השר גלעד ארדן – ישיב על שתי ההצעות.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מראש אתנצל על כך שסגנון דברי אולי יהיה קצת פחות פרלמנטרי, כיוון שהסגנון שבו יושבת-ראש האופוזיציה בוחרת להתנסח פעם אחר פעם, במקום שינהג קצת כבוד בראש ממשלה, בשרי ממשלה, אפילו אם הכבוד הוא לא אמיתי, כמי שמדברת כל כך הרבה על החזרת אמון הציבור בדמוקרטיה, בפרלמנטריזם, בפוליטיקה – היה רצוי שיושבת-ראש האופוזיציה אולי תסגל לעצמה גינונים קצת יותר פרלמנטריים.

גלעד ארדן: פחות שימוש בביטויים סטודנטיאליים כמו מכרת, כמו שימוש בשמות פרטיים.

גלעד ארדן: אפילו נימוס בסיסי כמו לאחל לראש הממשלה – מה שעשה השר לשעבר בוים – מזל טוב לרגל הולדת נכדו, אפילו את זה היא לא עשתה.

גלעד ארדן: אני לא יודע, יכול להיות שיושבת-ראש האופוזיציה ששהתה תקופה כל כך ארוכה בפגרה בהוואי, יכול להיות שפשוט נשכחו ממנה כמה מהגינונים הפרלמנטריים הבסיסיים.

גלעד ארדן: היה כדאי להזכיר לה את הסגנון הזה.

גלעד ארדן: אבל אני לא מתכוון לחנך אותה.

גלעד ארדן: כמי שרוצה להיות מועמדת לראשות ממשלה, והיא מתנהגת בעיקר כמועמדת לראשות אגודת סטודנטים, אז אני כמי שרוצה מאוד להישאר בממשלה, אני דווקא די שמח על כך.

גלעד ארדן: אבל לטובת הדמוקרטיה, לטובת הפרלמנטריזם, היה ראוי שהדברים ייראו וישמעו אחרת.

גלעד ארדן: אבל שוב, זה לשיקול דעתה של הגברת לבני.

גלעד ארדן: בכל אופן, אני אתייחס לכמה מהדברים שנאמרו כאן בהצעות האי-אמון שבעיקר מדברות, לטענת הסיעות שהגישו, על חוסר בדרך ובחזון של הממשלה המכהנת ושל ראש הממשלה.

גלעד ארדן: אז קודם כול, אני שוב אומר, ואומר פעם אחר פעם את מה שאמרתי גם במושב הקודם.

גלעד ארדן: אני חושב שהציבור בישראל הוא מאוד אינטליגנטי, מאוד מעורב.

גלעד ארדן: לא שוכח, וקשה להשכיח ממנו באמצעות טענות דמגוגיות שבוודאי נכתבות על-ידי מיטב משרדי הפרסום כמיטב המורשת של הגברת לבני ומפלגת קדימה, אבל גם בכל הססמאות הנבובות האלה יהיה קשה להשכיח מהציבור את מה שעבר עליו בשלוש השנים שבהן הגברת לבני כיהנה כממלאת-מקום ראש ממשלה, וסיעת קדימה אז כיהנה כמפלגת השלטון של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ובהזדמנות הזאת צריך גם באמת לקוות שאותם שרים בכירים שכיהנו בקדימה והורשעו, או שנמצאים על ספסל הנאשמים יצאו זכאים, ואלו שכבר הורשעו אין לנו אלא רק להביע צער על כך.

גלעד ארדן: בסך הכול, הגברת לבני ישבה כממלאת-מקום ראש ממשלה בכל אותן השנים שבהן התבצעו מעשים שאו נחקרים או כבר נפסקו לגביהם פסקי-דין, ובאותן שנים מעולם לא שמענו את הגברת לבני אומרת דבר וחצי דבר בנושא הזה.

גלעד ארדן: היום הגברת לבני מדברת אחרת – טוב שכך כי תמיד טוב לתמוך במאבק באלימות, ובמאבק בשחיתות.

גלעד ארדן: אבל כפי שאמרתי, הציבור בישראל כמה שלא ינסה לפשפש בזיכרונו, וגם אם יש לנו זיכרון מאוד מאוד טוב, הוא לא יצליח למצוא פעילות או התבטאויות אמיתיות מעבר לאיזה אמירה ריקה מתוכן של הגברת לבני בשלל תפקידיה, כולל דרך אגב תפקידה כשרה בלי תיק.

גלעד ארדן: ולא הייתי מזכיר זאת אלמלא הגברת לבני מצאה את המקור התקציבי לפתרון כל הבעיות בחינוך, בביטחון, ובשלל נושאים שהיא הזכירה – כל הדברים האלה אליבא דגברת לבני היו יכולים למצוא פתרון אם רק היינו מקצצים במספר השרים בלי התיק.

גלעד ארדן: אז זה המקום להזכיר לגברת לבני את מה שכל הציבור לא שוכח – שמספר השרים בממשלה הזאת, והייתי מאוד שמח באמת אם השיטה היתה מאפשרת מספר נמוך יותר, גם אני לא חושב שהמספר הזה הוא הולם, אבל המספר הזה גדול רק בשני שרים מהממשלה שבה כיהנה הגברת לבני כממלאת-מקום ראש ממשלה.

גלעד ארדן: אז אם הגברת לבני חושבת שהעלויות של אקסטרה שני שרים בלא תיק היו יכולות לממן את כל שלל הבעיות של מדינת ישראל, אני הייתי מציע לגברת לבני: א.

גלעד ארדן: שוב, לא לזלזל באינטליגנציה ובזיכרון של אזרחי מדינת ישראל; ב.

גלעד ארדן: פשוט להיזכר בתקופה שבה היא כיהנה כשרה בלי תיק, ולהיזכר בתקציב וכמה שזה עלה, ולהבין, האם בתקציב הזה ניתן לממן את החיסונים לשפעת החזירים, את נושא תקציב הביטחון, וכן הלאה, וכן הלאה.

מיכאל בן-ארי: ואם גם היא היתה לא בסדר, אז גם לכם מותר?

גלעד ארדן: חס וחלילה, חס וחלילה.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, חבר הכנסת בן-ארי, בדבר אחד אני מסכים עם הגברת לבני – צריך לבחון ולקדם שינויים משמעותיים בשיטת הממשל, וביציבות השלטונית, כך שראשי ממשלה יוכלו באמת לעמוד ולקדם את הדברים שהם רוצים עם כמה שפחות תלות בגורמים קואליציוניים שלפעמים – לפעמים, אל תגלו לאף אחד – דורשים גם יותר מאשר הייצוג שלהם באוכלוסייה.

זאב בילסקי: נשווה את מעמדו של ראש הממשלה למעמדו של ראש העיר – הנה למשל הצעה.

גלעד ארדן: תמיד כשאתה מעיר לי, אני מתקשה להתמודד, כי אני הרי ידוע בהערכתי הרבה לתפקודך, חבר הכנסת בילסקי.

גלעד ארדן: אז אני יכול רק לקבל את הערתך.

גלעד ארדן: אבל בכל אופן, אני בדיוק במסע של זיכרון והזכרה לציבור הרחב, וגם ליושבת-ראש האופוזיציה על הדברים שהיא מתחה עליהם ביקורת, ואני רוצה להזכיר לה, וגם לציבור, למרות שאני מניח שהציבור לא שכח, אבל לשם הסדר והפרוטוקול, מה מקורן של חלק מהבעיות שנותרו לטיפולה של הממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: אז הזכרנו באמת את בעיות התקציב, ואת כהונתה של הגברת לבני כשרה בלי תיק בעבר.

גלעד ארדן: אבל הגברת לבני האשימה אותנו באופן מאוד בוטה שבששת החודשים שעברו עדיין לא הגענו להסכמי שלום כוללים עם הרשות הפלסטינית, והיא גם אמרה שבעצם המשא-ומתן לא הופסק מעולם, אלא שפשוט היו בחירות.

גלעד ארדן: בעקבות הבחירות התחלפה ההנהגה, וכנראה שההנהגה החדשה היא האשמה בהפסקת הדיאלוג הפורה והמצוין שהיה לגברת לבני ולמר אולמרט עם הרשות הפלסטינית.

גלעד ארדן: אז גם בעניין הזה הייתי רוצה להזכיר ליושבת-ראש האופוזיציה, שפרט לבחירות, בין אותן פגישות במלונות ירושלמיים שבהם היא, בשמו של ראש הממשלה אולמרט, הציעה נסיגות וויתורים מפליגים כלפי הפלסטינים, היו גם איזה שתי מלחמות, אחת בתחילת הקדנציה של הגברת לבני כממלאת-מקום ראש הממשלה, אותה מלחמת לבנון השנייה, שעליה נכתבו דוחות חריפים מאוד של ועדת-וינוגרד, ועוד מבצע בעזה, "עופרת יצוקה", שכמה שהגברת לבני לא תנסה לתקוף אותנו על המצב הבין-לאומי ועל הבידוד לכאורה – אני לא יודע אם היא לא מעוניינת אפילו בבידוד הזה כדי שיהיה לה במה לתקוף, ואני כבר חוזר בי ממה שאמרתי, אני לא חושב באמת שהיא מעוניינת, אבל היא כנראה שוכחת שאותה ביקורת בין-לאומית ואותו דוח, דוח גולדסטון, לא בא יחד עם שפעת החזירים ועם מזג האוויר, הוא לא נחת כאן באמצע הלילה.

גלעד ארדן: השופט גולדסטון מונה לחקור את התוצאות של המדיניות של הגברת לבני ושל מפלגת קדימה כמי שהובילו את הקונספציה של נסיגות חד-צדדיות, כמי שהסבירו לכולנו שאם רק ניסוג בהתאם לדרישות הקהילה הבין-לאומית, הרי שאם יירו עלינו טילים מרצועת-עזה ומחורבות בתי-הכנסת והיישובים בגוש-קטיף, הרי שאנחנו נוכל לעשות כל מה שנרצה כדי להגן על האוכלוסייה שתותקף מרצועת-עזה.

גלעד ארדן: והנה כל הקונספציה של הגברת לבני ושל אנשי קדימה, בין על בניית אמון עם הפלסטינים ועם ההנהגה הפלסטינית ובין על כך שאנחנו נקבל את הגיבוי של הקהילה הבין-לאומית להגיב ולהגן על עצמנו כפי שנידרש – כל הקונספציה הזאת קרסה.

גלעד ארדן: היא קרסה עם בחירת ה"חמאס", היא קרסה עם ירי הטילים הבלתי-פוסק שהוכפל למעלה מפי-עשרה מאז הנסיגה החד-צדדית וגירוש תושבי גוש-קטיף, וכדי לתקוע את המסמר האחרון בארון של קונספציית הנסיגות החד-צדדיות קיבלנו את הדוח המעוות, כפי שכינה אותו ראש הממשלה, ואני מסכים עם כל מלה שהוא אמר.

גלעד ארדן: הדוח המעוות של – אני לא יודע אם ניתן לכנות אותו שופט, אבל כזה שמתיימר להיות שופט, מר גולדסטון, שבעצם מטיל את כל האחריות על צבא ההגנה של מדינת ישראל, שבא להגן על אזרחים תמימים מירי נפשע של ארגוני הטרור ברצועת-עזה.

מיכאל בן-ארי: הוא גם יהודי.

מיכאל בן-ארי: זה מצטרף לדברים של צרצור.

גלעד ארדן: ושוב אני אומר: ייתכן מאוד שהגברת לבני, כאשר הסתובבה ממושכות במהלך פגרת הכנסת האחרונה במקומות מרוחקים כדוגמת הוואי, ייתכן מאוד שהיא שכחה את כל העובדות הללו.

גלעד ארדן: אבל אנחנו כאן כדי גם להזכיר את זה לגברת לבני וגם להזכיר לאזרחי מדינת ישראל מי האחראית המרכזית למצב הבין-לאומי, ככל שהוא גרוע בעיניה של הגברת לבני.

גלעד ארדן: אני אינני סבור שהוא כה גרוע כפי שהגברת לבני מתארת אותו, וההישגים של ראש הממשלה, הן בנאומו באו"ם והן בקידום הגעה להבנות עם הממשל האמריקני, למרות שזה נשמע כאילו הגברת לבני מאוד חפצה שיהיה משבר עם ארצות-הברית – אני שוב, חס וחלילה, לא רוצה לייחס לה רצון כזה, אני הרי לא מאמין שהגברת לבני, כדי להצליח כפוליטיקאית, תרצה שממשלת ישראל תסתכסך עם הממשל בארצות-הברית.

גלעד ארדן: אבל אני רוצה להרגיע את אנשי קדימה וגם את הגברת לבני: אין שום משבר עם הממשל האמריקני, יש דיאלוג, יש ניסיון להגיע להבנות, ויש גם דבר חדש, שאולי הגברת לבני לא מורגלת בו, יש גם עמידה על אינטרסים שממשלת ישראל חושבת שהם חשובים מאוד עבור אזרחי מדינת ישראל, כולל המתיישבים ביהודה ושומרון.

גלעד ארדן: יכול מאוד להיות שהגברת לבני הורגלה לקבל כל תביעה בין-לאומית שמופנית כלפיה כשרת החוץ לשעבר של מדינת ישראל, והדבר הזה חדש עבורה, אבל כדאי להתרגל.

גלעד ארדן: כי כפי שאמרתי, הגברת לבני אולי נשמעת כמו מי שרוצה להיות מנהיגת סטודנטים, אבל מי שרוצה להיות ראש ממשלה בישראל צריכה להבין שממשלה וראש ממשלה לעתים צריכים לעמוד על אינטרסים ביטחוניים ומדיניים, גם אם לא תמיד הקהילה הבין-לאומית מוכנה לתמוך בדרישות האלו של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להתחיל ולגלוש ולעבור לכל נושא אזרחי, כמו משבר המים, המשבר הקרוב במשק האנרגיה, שגם בהם הממשלה הקודמת לא התמודדה כיאות והותירה לממשלה הנוכחית להתמודד אתם.

גלעד ארדן: וכמובן חס וחלילה לא נדבר על החייל החטוף גלעד שליט, כי בעניין הזה לא צריך לעשות פוליטיקה.

גלעד ארדן: אבל בהחלט כאשר מדברים כפי שהגברת לבני דיברה כאן היום ומנסים להטיל רפש בכל תחום אפשרי, וכל נושא להפוך אותו ולתלות אותו בממשלה הנוכחית על בסיס ששת החודשים האחרונים, צריך לזכור שהרבה מאוד מהתחומים שהממשלה הזו עוסקת בהם לילות כימים, כולל מעורבות אישית של ראש הממשלה, הם לא תוצר של ששת החודשים האחרונים.

גלעד ארדן: אי-אפשר בלי לסיים ולקנח בנושא הכלכלי, שכפי שאמרתי ואחזור ואומר, גם לגביו הממשלה הקודמת, שהגברת לבני כיהנה בה כממלאת-מקום ראש הממשלה, לא עשתה דבר אל מול המשבר העולמי שאיים להגיע לישראל.

גלעד ארדן: לא שעתה לאזהרותיו של יושב-ראש ההסתדרות, לא נערכה להזרמת האשראי הנדרש לחברות במשק, גרמה לגל פיטורים של עשרות אלפי מפוטרים שהממשלה הנוכחית, שר האוצר, ראש הממשלה והשרים הכלכליים מתמודדים אתו בצורה שאיננה רק מעוררת כבוד כאן בתוך המדינה, אלא זוכה לשבחים ממיטב המומחים הכלכליים בעולם.

גלעד ארדן: ואני לא צריך בעניין הזה רק להתהדר במחמאות, כי התוצאות מדברות בעד עצמן.

גלעד ארדן: כאשר אנחנו רואים כמה כסף ואיזה גירעון נדרש הממשל בארצות-הברית וממשלות מערב-אירופיות כדי לנסות ולהתמודד עם המשבר, ואם נשווה את זה לכסף שהממשלה הנוכחית נאלצה להזרים, ברור שהטיפול הוא לגמרי בדרג אחר, ברור שנעשו כאן צעדים נכונים.

גלעד ארדן: אנחנו רואים את המעבר כאן לצמיחה, את ההתייצבות ואפילו ההתאוששות בגביית המסים שחלה ברבעון השני, הגידול הניכר ביצוא הסחורות, כולל גידול ניכר גם בייבוא של סחורות.

גלעד ארדן: ותראו את הבורסה, החל מהשנה האחרונה עלייה של 64% בבורסה.

גלעד ארדן: נכון שזה לא מדד מדויק שמשקף את מה שקורה בכלכלה, אבל בהחלט אין כאן ניתוק מוחלט, אלא הבעת אמון של המשקיעים ושל הציבור במדיניות הכלכלית של הממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: לכן, על בסיס כל העובדות שציינתי, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, וכל הפירוט של מחדליה של הממשלה הקודמת והדרכים שבהן אנו מתמודדים אתם בששת החודשים האחרונים, אני מבקש מחברי הכנסת לנהוג באחריות המתבקשת ולדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לדיון סיעתי, ולכל סיעה שלוש דקות.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מגלי והבה מטעם סיעת קדימה, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הדתות, השר המקשר, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע, כשאנחנו חוזרים היום לכנסת, אם לצחוק או לבכות; לצחוק על כך שראש ממשלה חושב שהזיכרון שלנו הוא זיכרון קצר, ועוד בא שר מממשלתו ומנסה להסביר את המדיניות והכישלון של המדיניות שלהם בדרך הפוכה.

מגלי והבה: אדוני השר ארדן, אני מציע לך, אם אתה לא קורא את הדוחות של משרד החוץ, שהם בדרך כלל שולחים, נדמה לי, לשרים, כדאי שתקרא.

מגלי והבה: הממשלה הקודמת, אדוני, היו לה קשרים ויחסים עם רוב מדינות העולם, והמדינות האירופיות, ארצות-הברית והמדינות המתונות בעולם הערבי תמכו בתהליך השלום.

גלעד ארדן: אז למה אין שלום?

מגלי והבה: אה, אין שלום, אדוני.

מגלי והבה: כן, ודאי.

מגלי והבה: תתחיל אולי, כי כמו ששמעתי את ראש הממשלה אומר, רוב העם בישראל הפסיק להאמין בשלום – –

גלעד ארדן: נכון, כי אתם – – –

מגלי והבה: – – הוא מאמין במשנתו החדשה של בנימין נתניהו וליברמן.

יצחק וקנין: מגלי והבה, אני שואל אותך שאלה ברצינות: שלוש שנים היתה ממשלה של אהוד אולמרט, ובה היתה שרת החוץ ציפי לבני.

יצחק וקנין: מה נעשה בשלוש השנים האלה, תגיד?

יצחק וקנין: את מי אתם מאשימים?

זאב בילסקי: אדוני, אתה עכשיו נייטרלי.

יצחק וקנין: אני נייטרלי, אבל אני רוצה פעם אחת לשמוע, כי אי-אפשר כל היום רק – – –

מגלי והבה: אדוני, אני חושב שאדוני יצטרך לתת לי את הזמן הזה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אתה עכשיו מורם מעם.

יצחק וקנין: אני יודע שאני מורם, אבל מותר לי גם להעיר הערה.

מגלי והבה: כן, מותר לו להעיר הערות, הוא מצטרף להתלהבות הזאת.

יצחק וקנין: לא התלהבות.

יצחק וקנין: אתה יודע שאני יושב כבר 15 שנים בכנסת הזאת.

יצחק וקנין: את הדיבורים האלה אני שומע השכם והערב.

מיכאל בן-ארי: רק מדינת ישראל אשמה.

מיכאל בן-ארי: לא כרענו ברך, לא הושטנו את הראש לשחיטה, היהודים אשמים – – –

יצחק וקנין: כן, אנחנו מלקים את עצמנו כל היום.

יצחק וקנין: חבר הכנסת והבה, תמשיך.

מגלי והבה: אולי, אדוני, אני אמצא פטנט חדש – היושב-ראש מנסה להסביר את מדיניות הממשלה – – –

יצחק וקנין: אם אתה לא רוצה לדבר אתה יכול לרדת, אין לי בעיה עם זה.

מגלי והבה: לא, אדוני, יש לי את כל הזכויות לדבר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני גם מכיר את התקנון.

יצחק וקנין: אתה תדבר מה שאתה רוצה.

מגלי והבה: אני אדבר מה שאני רוצה, קודם כול תן לי את הזמן שלקחת לי – –

יצחק וקנין: מה זאת אומרת, שאתה עוזב את המיקרופון?

יצחק וקנין: איזה מין דבר זה?

מגלי והבה: אני חזרתי.

מגלי והבה: ראיתי שאתה מנהל משא-ומתן במקום – – –

יצחק וקנין: אני לא מנהל שום משא-ומתן.

יצחק וקנין: שאלתי אותך שאלה בצניעות, בצורה מכובדת.

יצחק וקנין: תענה לי.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אתה צריך לנהל את הישיבה.

מגלי והבה: אתה לא חלק מהוויכוח כשאתה מנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: אני מנהל את הישיבה.

יצחק וקנין: זכותי הלגיטימית לשאול אותך שאלה, אם אני רוצה, וגם להעיר הערה.

מגלי והבה: להעיר, בבקשה, אבל לא להביע עמדה פוליטית בניגוד למה שאתה אמור לייצג ברגע זה.

יצחק וקנין: שאלתי שאלה, אולי תענה לי?

מגלי והבה: אני אענה לך.

מגלי והבה: ודאי שאנחנו נתקדם, רק שכשאנחנו באים ומדברים על משנה מדינית שמטרתה להפוך אותנו למדינה מבודדת – היתה ממשלת שמיר, דרך אגב.

מגלי והבה: כולנו זוכרים אותה.

מגלי והבה: שמונה או תשע שנים ישבנו פה וניהלנו מדינה.

מגלי והבה: לא דיברנו עם אף אחד, לא פיתחנו קשרים עם אף אחד, ומדינת ישראל היתה מדינה מבודדת.

מגלי והבה: האם המשנה הזאת של בנימין נתניהו ושל ליברמן לא תוביל אותנו לאותו מצב?

מגלי והבה: ניהלנו משא-ומתן עם השכנים – – –

יצחק וקנין: אין ויכוח על זה.

מגלי והבה: יפה.

מגלי והבה: טוב שאתה תומך בי בדברים האלה.

יצחק וקנין: אני שואל מה נעשה שלוש שנים.

יצחק וקנין: אתם הובלתם את זה.

מגלי והבה: אני אגיד לך מה שנעשה, אדוני – – –

יצחק וקנין: אתם הובלתם את זה.

יצחק וקנין: מי מנע את זה מכם?

מגלי והבה: היום, כשאתה מסתכל על מה שנקרא איו"ש, או הגדה המערבית, הכלכלה שם פורחת, הטרור ירד כמעט – אני אביא לך נתונים מספריים; מספר ההרוגים הישראלים שהיה בשנים עברו, גם בתקופה שממשלת בנימין נתניהו היתה – מספרים רבים וגדולים.

מגלי והבה: אני אומר לך שאחוז ההרוגים בגלל המצב הביטחוני – אתה רואה את השוני המהותי: אין פיגועי טרור, יש שקט, יש פריחה כלכלית.

מגלי והבה: כשאתה שומע את ראש הממשלה שלנו – – –

יצחק וקנין: תאמין לי, מגלי, אני מסכים אתך.

יצחק וקנין: אבל, האם הבעיה היא רק מדינת ישראל?

מגלי והבה: אבל אני לא מאשים את מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אתם הייתם בשלטון ולא הצלחתם – – –

מגלי והבה: אדוני, מה שאני מנסה להגיד הוא שדרך המשא-ומתן שהתנהל בין ממשלת קדימה והרשות הפלסטינית הגענו להישגים האלה.

מגלי והבה: יש קומץ של אנשים במדינת ישראל שמנסים להפוך את עצמם לרוב – רוצים להכתיב את המדיניות של מדינת ישראל.

מגלי והבה: מי שחושב שכדאי להמשיך ולהוביל את הקו הימני הקיצוני הזה, וככה יביא שלום ושקט למדינת ישראל, טועה.

מגלי והבה: רק דרך ניהול משא-ומתן, רק חזרה לדרך השלום.

מגלי והבה: היום אי-אפשר לעבוד גם על אזרחי ישראל ועל כל העולם בזה שאתה לא מתקדם בתהליך המדיני.

מגלי והבה: ועוד אתה אומר "מאשים"; אני לא בא להאשים צד אחד על חשבון השני.

מגלי והבה: ניהלנו משא-ומתן עם רשות פלסטינית שהיתה מוכנה להכיר בהגעה לשלום ולא בשימוש באלימות ולא בטרור, שתהיה מדינה פלסטינית ליד מדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני הוספתי לך, דרך אגב.

מגלי והבה: אבל עוד לא נגמר מה שהוספת לי.

מגלי והבה: היום, אדוני, אני לא יודע מה קרה לך, אולי אדוני עייף אחרי היום הארוך.

יצחק וקנין: אני לא עייף, אתה כבר ארבע דקות אחרי זה.

יצחק וקנין: הפריעו לך אז נתתי לך עוד שתיים.

מגלי והבה: צר לי על הצורה הזאת, כי רציתי להגיד שהמדיניות של הממשלה הזאת, משנתו של בנימין נתניהו ומשנתו של ליברמן, לא תביא לא שקט ולא שלום לאזור הזה.

מגלי והבה: אוי לנו, אזרחי ישראל, מה מצפה לנו אם ממשלה כזאת תמשיך לבודד את ישראל בין אומות העולם.

מגלי והבה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת רוברט אילטוב, ואחריו נציג מפלגת העבודה – אני לא רואה שיש.

יצחק וקנין: נסים זאב, אתה הדובר אחריו.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: כבוד השר, רק עכשיו רציתי להגיד שאני אדבר רק כשהשר יבוא, והשר הגיע.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

קריאה: – – –

רוברט אילטוב: אין לי ספק.

רוברט אילטוב: באופן אישי אני יכול להעיד על כך שהוא הכי נחמד.

רוברט אילטוב: בכל אופן, אני פה שומע הרבה האשמות לכיוון השר ליברמן ומפלגתו, הקואליציה והממשלה.

רוברט אילטוב: בכלל, יש לי הרגשה שהשר ליברמן הוא ראש הממשלה בכלל, לפי כל ההאשמות שיש היום.

רוברט טיבייב: – – – עוד יהיה.

עפו אגבאריה: אתה יודע שיש שר כזה?

עפו אגבאריה: מי בעולם יודע שיש שר כזה?

רוברט אילטוב: הנה, אתה רואה, אחד שבכלל לא יודע שיש שר כזה – הוא צריך לעבור שיעורי אזרחות.

רוברט אילטוב: אני אשמח לתת לך שיעור באזרחות.

רוברט אילטוב: בכל אופן, הממשלה הקודמת לא מזמן פרשה מתפקידה, והיינו בעיצומו של משבר כלכלי עולמי, והממשלה הקודמת לא שמה אגורה אחת כדי להציל את המשק הישראלי.

רוברט אילטוב: פוטרו באותם זמנים אלפי עובדים בענף ההיי-טק הישראלי.

רוברט אילטוב: היום הדברים האלה חוזרים.

רוברט אילטוב: למרבה הפלא, היום אנחנו לא דנים בתקציב.

רוברט אילטוב: כנראה, חברי האופוזיציה משועממים, כי אין דיוני תקציב, וזה כנראה המהלך הכי מבריק שהיה כדי לייצב את הכלכלה הישראלית, את המשק הישראלי ואת הממשלה הישראלית.

רוברט אילטוב: אין ספק שאנחנו נמשיך גם בשינוי שיטת הממשל בחקיקה.

רוברט אילטוב: אנחנו מתואמים בקואליציה, יש לנו הסכמים ברורים.

רוברט אילטוב: עד היום כל ההסכמים נעשים וכל סעיף וסעיף מתבצע.

רוברט אילטוב: אין לנו שום ספק שהדברים האלה יטופלו, ואנחנו נתקן את כל הטעויות שנעשו על-ידי הממשלה הקודמת.

אורית זוארץ: כמה זה עלה לנו?

אורית זוארץ: כמה זה עלה לציבור?

רוברט אילטוב: דרך אגב, אתם יכולתם להרכיב ממשלה ולא ללכת לבחירות, אבל אתם בחרתם לשלם לציבור.

אורית זוארץ: – – –

רוברט אילטוב: כן, אתם בחרתם ללכת ולשלם לציבור.

רוברט אילטוב: אתם פירקתם את הממשלה, הלכתם לבחירות, והפסדתם – מה לעשות?

רוברט אילטוב: עובדתית הפסדתם בבחירות.

רוברט אילטוב: אתם גם לא הייתם יכולים להרכיב שום ממשלה בשום קונסטלציה שהיא, והיום אתם כועסים שהשלטון הלך לכם בין האצבעות.

קריאה: – – –

רוברט אילטוב: מה לעשות?

רוברט אילטוב: לא מוותרים על שלטון.

רוברט אילטוב: ויתרתם על השלטון – תשבו בשקט.

רוברט אילטוב: אז עם כל הכבוד, ויתרתם על השלטון, ואנחנו היום ננהל את המדינה.

אורית זוארץ: – – – שרים, סגני שרים.

רוברט אילטוב: אני מביע אמון מלא בממשלה הזאת.

רוברט אילטוב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ביקשו ממני להתחיל בפסוק, אז אני אומר פסוק מפרשת השבוע.

נסים זאב: כתוב: "וירא ה' כי רבה רעת האדם בארץ, וכל יצר מחשבות לבו רק רע כל היום".

אורית זוארץ: חס וחלילה.

נסים זאב: מה משמעות "יצר לב האדם רע"?

נסים זאב: יכול להיות האדם הכי טוב שבעולם, אבל מה, היצר לא נותן לו לחשוב טוב.

נסים זאב: נותן לו לחשוב עקום כל הזמן, וזה מה שקורה ליושבת-ראש האופוזיציה.

נסים זאב: היא אשה מאוד טובה, אני מאוד מעריך אותה, אבל היצר שלה לא נותן לה לחשוב טוב.

נסים זאב: יצר הרע שלה, אולי לא רע, נקרא לו "יצר", היצר אומר לה בעצם: התפקיד שלך להיות אופוזיציה לוחמת בכל מחיר, גם אם זה גובל בהשמצות, גם אם מדובר בדברים – לדעתי – שלא מתאימים ליושבת-ראש האופוזיציה.

יצחק וקנין: הוא הכין דברים כתובים, זה לא מהראש.

מגלי והבה: זה לא התחיל בכתובים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שראש הממשלה נשא את אחד הנאומים היפים ביותר כמנהיג, כראש ממשלה, באו"ם.

נסים זאב: ראש הממשלה צריך חיזוקים, הוא צריך תמיכה מקיר לקיר, ותפקידנו, במצב הזה שבו אנחנו נמצאים, כאשר אויבינו מבית ומחוץ – – –

עפו אגבאריה: מי זה?

עפו אגבאריה: מי זה האויבים מבית?

טלב אלסאנע: יהדות התורה?

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הערת אותם.

נסים זאב: למה אתה חושב על עצמך כרגע?

נסים זאב: משהו בוער לך בלב.

נסים זאב: כנראה אתה חושב על עצמך.

נסים זאב: אתה חושב שאתה הכתובת, אז אתה שואל מי זה מבית.

נסים זאב: מבית זה לא חבר'ה בכנסת, אבל זה יכול להיות גם בכנסת.

עפו אגבאריה: אני לא מבית.

נסים זאב: "מבית ומחוץ תצפנו".

נסים זאב: אנחנו צריכים לשמור על הבית.

נסים זאב: קודם כול בתוך הבית.

טלב אלסאנע: אנחנו מבקשים הגדרה.

טלב אלסאנע: תדייק.

עפו אגבאריה: מה זה "מבית" – מתוך ש"ס?

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לא להפריע.

יצחק וקנין: טלב אלסאנע.

עפו אגבאריה: מתוך ש"ס, או מתוך הקואליציה?

יצחק וקנין: הוא לא התכוון פה בבית.

יצחק וקנין: "מבית ומחוץ" זה מושג.

טלב אלסאנע: לנסים זאב יש הרבה כוונות.

יצחק וקנין: יש לו כוונות טובות, זה בסדר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רק בתפילה מכוון.

נסים זאב: כשאני מדבר אני לא צריך לכוון, כי אתם כולכם שומעים אותי, וברוך השם אתם אנשים מבינים ומשכילים ומבינים – –

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים לחשוד בך.

נסים זאב: – – בשפה הכי פשוטה אני מדבר.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים להבין אותך נכון.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני אצטרך להוסיף לו זמן, אל תפריעו לו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כשראש הממשלה מדבר על מדינה יהודית, אני רוצה לומר שאלה שתי סוגיות.

נסים זאב: קודם כול, מה זה מדינה – על איזו מדינה אנחנו מדברים?

נסים זאב: גוזלים לנו את הקרקעות.

נסים זאב: ועכשיו אני אומר לכם, חברי הכנסת הערבים, גוזלים לנו את הקרקעות יום-יום בנגב, בגליל, איזו מדינה תישאר בידינו?

נסים זאב: אולי אנחנו נישאר מדינה בכותרת, אנחנו באשליה שיש לנו.

נסים זאב: 4 מיליון דונם בסכנה נמצאים היום בגליל.

רוברט טיבייב: גם אתם מכרתם את הקרקעות.

נסים זאב: ולכן, לפחות הזכויות ההיסטוריות שיש לעם ישראל ביהודה ושומרון – – –

עפו אגבאריה: איפה הקרקעות שלנו?

יצחק וקנין: אני מבקש, אל תפריע לו.

יצחק וקנין: הוא כבר צריך לסיים את דבריו.

עפו אגבאריה: מי גזל אותן?

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, הוא צריך לסיים, אל תפריע לו.

נסים זאב: אתה יודע, אתם משתלטים היום בנגב ובגליל על אדמות המדינה – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, אני מבקש לסיים.

נסים זאב: – – ואנשים, לצערי הרב, גונבים בקר וצאן יום-יום, והמדינה נמצאת בסכנה.

נסים זאב: היא נמצאת בסכנה לא בגלל האויבים שבחוץ, אלא בגלל הגנבים שבפנים.

טלב אלסאנע: זה מה שאמרו באירופה על עם מסוים.

טלב אלסאנע: גנבים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה תיכף עולה לדבר, למה אתה מפריע לו? עוד דקה אתה עולה.

יצחק וקנין: גפני לא פה – אתה תיכף עולה.

טלב אלסאנע: אני רוצה להזכיר לו.

נסים זאב: אני מצטער לומר – – –

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים, חבר הכנסת זאב.

יצחק וקנין: אתה כבר חמש דקות על הדוכן, אם לא שמת לב.

יצחק וקנין: אני מבקש, ממש משפט אחרון.

נסים זאב: אני רוצה לומר משפט אחרון: אסור לנו לאפשר לאובמה, לממשל האמריקני, להקריב את מדינת ישראל על אותו מזבח של פרס נובל לשלום.

נסים זאב: צריך להבין שטמונה בזה היום סכנה גדולה, כי אובמה יצטרך להוכיח איזה שלום הוא מביא.

נסים זאב: הוא ירצה להוכיח שהוא מכופף את מדינת ישראל בשביל הפלסטינים, ואנחנו צריכים מאוד להיות זהירים.

נסים זאב: לתת גיבוי לראש הממשלה.

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: ואתם, קודם כול, צריכים לשמור – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, סיים.

נסים זאב: אתם בעצם מייצגים את מדינת ישראל, אתם לא מייצגים את הפלסטינים, את המדינה הפלסטינית.

נסים זאב: להם יש חברי פרלמנט, להם יש שרים, הם לא צריכים אתכם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, מה אתה רוצה שאני אעשה, שאני אוריד אותך מהדוכן?

נסים זאב: לא, אני לא רוצה.

יצחק וקנין: אז תסיים.

נסים זאב: לכן אני מסיים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: אני מודה לך, אדוני – –

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: – – זה יהיה המשפט האחרון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני – איננו.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הקשבתי היום היטב לנאומו של ראש הממשלה, וכאשר הוא התייחס לדוח של גולדסטון – –

יצחק כהן: גולדשטיין.

טלב אלסאנע: הוא גולדשטיין במקור.

טלב אלסאנע: – – נדמה לי שהוא שכח שגולדסטון הוא יהודי, הוא לא פלסטיני.

טלב אלסאנע: הוא התייחס אליו כאילו הדוח הזה, מי שניסח אותו, היה למשל אסמאעיל הנייה או ח'אלד משעל.

טלב אלסאנע: זו ועדה של מומחים בין-לאומיים שבחנו וחקרו פשעים בין-לאומיים, באפריקה או במדינות אחרות, והם התייחסו לפשע כאל פשע, והם התייחסו למה שהיה.

טלב אלסאנע: אומנם אומרים "עופרת יצוקה".

טלב אלסאנע: "עופרת יצוקה" זו מלחמה של מעצמת-על שהוכרזה נגד עם שאין לו שום נשק להגנה עצמית, והיא השתמשה בכל האמצעים, אם זה מטוסים, או חיל הים, כדי להפציץ ולהפגיז, והיו מאות ילדים הרוגים.

טלב אלסאנע: לא שמעתי מראש הממשלה התייחסות – איך נהרגו הילדים הפלסטינים, מי הפגיז והפציץ את בתי-הספר, מי אחראי לכך?

טלב אלסאנע: אולי הפלסטינים עצמם אחראים?

טלב אלסאנע: אולי הם הפציצו את בתי-הספר שלהם?

טלב אלסאנע: וכאשר הוא מתייחס, הוא מדבר על זכות ההגנה העצמית.

טלב אלסאנע: ואני שואל, רבותי, אני שואל, אדוני היושב-ראש, האם זכות ההגנה העצמית קיימת אך ורק למדינת ישראל, או שלמשל לפלסטינים יש זכות הגנה עצמית?

יצחק וקנין: אולי זה בדיוק הפוך, שמדינת ישראל מגינה על עצמה.

טלב אלסאנע: האם יש למדינה אחרת חוץ ממנה?

טלב אלסאנע: האם יש לסוריה זכות הגנה עצמית?

טלב אלסאנע: האם יש לסוריה זכות הגנה עצמית?

טלב אלסאנע: האם יש לירדן זכות הגנה עצמית?

טלב אלסאנע: האם יש למצרים זכות הגנה עצמית?

טלב אלסאנע: האם יש לפלסטינים זכות הגנה עצמית, או רק למדינה אחת?

יצחק וקנין: השר משה כחלון, אם אפשר, לשבת.

טלב אלסאנע: נסים זאב – – –

יצחק וקנין: מפריע לך כל הזמן, אתה אומר.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: גם כשהוא על הדוכן הוא מפריע לי, וגם כשהוא למטה הוא מפריע לי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, יואיל נא בטובו לשבת.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, שמעתי מראש הממשלה על העם היהודי, איך הוא נלחם למען עצמאותו וחירותו.

טלב אלסאנע: הוא אמר את זה בפתוס.

טלב אלסאנע: אז מה, לעמים אחרים אין זכות להילחם למען עצמאותם וחירותם?

טלב אלסאנע: אין לעם הפלסטיני, הנתון תחת כיבוש מ-1967, זכות להילחם למען חירותו?

טלב אלסאנע: אין לו זכות כזאת – לחיות בעצמאות?

טלב אלסאנע: רק לעם היהודי יש הזכות להילחם למען חירות?

טלב אלסאנע: רק ליהודים?

אריה ביבי: רק ליהודים.

טלב אלסאנע: רק ליהודים הזכות להילחם למען חירותם ועצמאותם והזכות להגנה עצמית?

טלב אלסאנע: לפלסטינים אין זכות להגנה עצמית?

טלב אלסאנע: אין זכות להתנגד לכיבוש?

טלב אלסאנע: אין זכות להילחם למען חירות?

טלב אלסאנע: אין להם זכות לעצמאות?

יצחק וקנין: אבל בעזה אין כיבוש.

טלב אלסאנע: שמעתי דבר נוסף מעניין.

טלב אלסאנע: הוא מזכיר – – –

נסים זאב: אין זכות – – –

אריה ביבי: – – – אתם יזמתם, ואכלתם אותה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת, ידידי, למיטב ידיעתי – – –

יצחק וקנין: ביבי, ידידי, אל תפריע לו.

טלב אלסאנע: למיטב ידיעתי קדימה עוד לא בממשלה, ולכן אתם אמורים להיות חלק מהאופוזיציה, ואתה מפריע לשותף שלך באופוזיציה.

אריה ביבי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ביבי, אני נאלץ להוסיף לו עוד דקה.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים בדקה הזאת.

טלב אלסאנע: שמעתי איך הוא מדבר על הלח"י ועל האצ"ל, וחשבתי שאלה כאילו ארגונים חסידי אומות העולם.

טלב אלסאנע: קראתי איך הטמינו פצצות בשוק ההומה ביפו.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת אריה אלדד, מי הפציץ את בית-מלון "המלך דוד" בירושלים?

טלב אלסאנע: האם זה הזכות להגנה עצמית או מעשה טרור?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד, אתה תיכף עונה לו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד, אתה תיכף עונה לו.

יצחק וקנין: תן לו לסיים.

יצחק וקנין: אני לא אתן לו יותר מדקה.

אריה אלדד: אל תיתן לו דקה.

אריה אלדד: תקבל תשובה, זה לא היה מלון – –

יצחק וקנין: אל תפריע לו.

אריה אלדד: – – זה היה מושב – – –

טלב אלסאנע: להפציץ בית-מלון זה היה טרור או לא טרור?

טלב אלסאנע: או – טרור יהודי זה כשר?

טלב אלסאנע: יהודים הם לא טרוריסטים, אבל פלסטינים שנלחמים למען עצמאותם הם טרוריסטים?

אריה אלדד: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד.

טלב אלסאנע: ראש ממשלה שמדבר על הלח"י ועל האצ"ל לא מתייחס גם למה שהם עשו?

אריה אלדד: זה לא היה מלון – תלמד היסטוריה לפני שאתה עולה לדוכן.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים, ידידי, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: וההרוגים שם מה היו?

טלב אלסאנע: כאשר הטמינו פצצות בקופסאות של מלפפונים בשוק של יפו, מה זה היה שם?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלסאנע, נתתי לך עוד דקה ויותר מדקה.

טלב אלסאנע: הם היו מבוקשים בתור טרוריסטים על-ידי המנדט הבריטי.

טלב אלסאנע: לא זה העניין.

טלב אלסאנע: העניין, אדוני ראש הממשלה צריך להבין ששורש הבעיה הוא הכיבוש.

טלב אלסאנע: ככל שנפנים את זה ונפעל לסיום הכיבוש, כך נקדם את השלום.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: זה לפנים משורת הדין.

נסים זאב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, נתתי לך מעל ומעבר.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כבר בכנסת הקודמת היה לי איזה רעיון להצעת חוק, ואני רוצה לבחון אתכם את הרעיון הזה.

אריה אלדד: אני מבקש שכל מי שרואה עצמו מועמד לתפקיד ראש ממשלה יעבור קודם בדיקת ראייה, כי אני מוכרח פעם אחת ולתמיד לדעת מה זה העניין הזה של דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אריה אלדד: אני רוצה להושיב את המועמד בכיסא של ראש הממשלה, לשים לו פה על הקיר 0, 12, 1, לראות מה הוא רואה משם שהוא לא ראה משם או משם.

אריה אלדד: כנגד מה נאמרו הדברים?

אריה אלדד: ילדים שרואים משם לא רואים מכאן.

אריה אלדד: זה חידוש.

אריה אלדד: פעם זה היה רק שטחים ויישובים שהיו נגד עקירתם כשהיו באופוזיציה, וכשהפכו להיות ראשי ממשלה, פתאום עקרו.

אריה אלדד: היום זה גם ילדים.

אריה אלדד: ראש הממשלה נתניהו דיבר הרבה בשבחם של הילדים ביהודה ושומרון ודיבר על זכותם של המתיישבים להתפתח באופן טבעי ולהוליד ילדים, וודאי אי-אפשר לחסום ילד או משפחה יהודייה מלהיוולד, ולכן צריך לבנות להם עוד חדרים ומקוואות וגני-ילדים וכו'.

אריה אלדד: והוא גם ידע להסביר את זה לנשיא אובמה.

אריה אלדד: מה קרה – הוא חזר מוכה וחבול מהפגישה שלו בבית הלבן, הפגישה הראשונה, ופתאום ילדים שראו משם לא רואים מכאן.

אריה אלדד: פתאום הוא מוכן לדבר עם מיטשל על הקפאת הבנייה.

אריה אלדד: אז לא 12 חודשים, אז שיהיה שישה חודשים, אולי נתפשר על תשעה, אבל הקפאת בנייה תהיה, אנחנו יודעים.

אריה אלדד: וידידי השר כחלון ודאי יכול לבדוק במזכירות הממשלה כמה בתים התחילו להיבנות ביהודה ושומרון בימי הממשלה שאתה יושב בה.

אריה אלדד: כל בית שנבנה היום ביהודה ושומרון, ואני אומר את זה באחריות, נבנה או על סמך אישורים של ממשלת אולמרט או בלי רשיון.

אריה אלדד: אין היום ביהודה ושומרון בפועל בנייה – – –

קריאה: – – –

אריה אלדד: לא.

אריה אלדד: בונים בלי רשיון ויבנו עוד הרבה יותר, כי הממשלה הזו היא ממשלת ההקפאה הלאומית.

אריה אלדד: בפועל הממשלה לא מתירה לבנות – לא במעלה-אדומים, לא באריאל, לא בגושי ההתיישבות הגדולים.

אריה אלדד: זרקו לתקשורת 30 יחידות באריאל, 40 יחידות שם.

אריה אלדד: חול בעיניים.

אריה אלדד: באמת הממשלה לא בונה ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: יבואו חברינו, חברי הכנסת החרדים, ויגידו מה קורה בביתר-עילית.

אריה אלדד: אנשים גרים בחניות של מכוניות, בחנויות.

אריה אלדד: הסוכה, לדעתי, תהפוך להיות סוכה לנצח, כי אין לזוגות הצעירים איפה לגור שם, והממשלה לא בונה.

אריה אלדד: בפועל יש הקפאה, ולכן הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת כספים, שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מודה לך על זה שאפשרת לי לייצג את סיעתי באי-אמון.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, אדוני שר התקשורת, לא מוצלח להגיש היום אי-אמון.

משה גפני: אי-אמון על מה?

משה גפני: כלומר אנו צריכים, ודיברנו על זה כבר כמה פעמים, צריך דיון שהכנסת דנה, האופוזיציה צריכה לומר את דברה, הקואליציה צריכה להשיב, אבל אי-אמון על שום מה?

משה גפני: כאשר מתפרסם שמבחינה כלכלית המצב משתפר – ברוך השם, אנחנו מודים לקדוש-ברוך-הוא על זה, אבל המדיניות הזו של העברת התקציב הדו-שנתי, המציאות הזו כפי שבנק ישראל טיפל במערכת הבנקאית, המשמעות של הדוחות האחרונים שהתפרסמו היום, אתמול לגבי הנושא של העצירה בבעיית האבטלה – אני לא אומר שאין בעיות.

משה גפני: יש המון בעיות.

משה גפני: חבר הכנסת אלדד הציג אחת מהן.

משה גפני: יש המון בעיות.

משה גפני: אבל מצד שני, צריך לקחת גם בחשבון – אנחנו לא לבד בעולם.

משה גפני: והמציאות הזאת שבה מבחינה כלכלית המצב משתפר, מבחינה מדינית לא קרה שום דבר שמחייב – אם רוצים להגיש אי-אמון על גולדסטון, על הדוח שלו, זה ראוי, אבל לא כאן המקום.

משה גפני: לא על זה מגישים אי-אמון.

משה גפני: הרי באמת, זה דוח שהוא – זה לא ייאמן שזה קורה, אבל זה קרה, שהגישו כזה דוח.

משה גפני: זה פשוט לא ייאמן.

משה גפני: אבל להגיש אי-אמון במצב שבו אנו מצויים נראה לי קצת פתטי, קצת לא כל כך לעניין.

משה גפני: אם היו מקיימים דיון על מה תהיה המדיניות של הממשלה, זה בסדר להגיש אי-אמון.

משה גפני: אם היו מאשרים קיצוץ רוחבי במשרדי הממשלה, הכנסת היתה מאשרת, ועדת הכספים היתה מאשרת – זה דבר שאפשר להגיש עליו אי-אמון.

משה גפני: אחרי שמאשרים תקציב דו-שנתי ודנים בכל הבעיות ובכל הנושאים, ואנחנו עומדים בביקורת ציבורית, אבל אנחנו עומדים מאחורי העניין.

משה גפני: אני סבור גם באופן אישי שזה גם תרם ליציבות של המשק – לבוא היום עם קיצוץ רוחבי, קצת משונה, אבל גם זה עדיין לא אושר.

משה גפני: זה עדיין לא הגיע אפילו לוועדה.

משה גפני: כשזה יגיע לוועדה, יתקיים דיון, בעזרת השם, אני עוד לא רואה בדיוק מה יהיה סופו של הדיון, אבל גם זה אין – גם אין קיצוץ רוחבי.

משה גפני: אז הממשלה אישרה, אבל הממשלה היא לא סוברנית להחליט בעניין הזה.

משה גפני: הממשלה יכולה להביא את זה לכנסת כדי שהכנסת תאשר את זה, במקרה הזה ועדת הכספים, וכמובן, אני לא מעריך, אדוני היושב-ראש, אתה גם חבר בוועדת הכספים – אני לא מעריך שמה שהחליטה הממשלה יאושר בוועדת הכספים, סתם בהערכה – – –

יצחק וקנין: אני כמעט בטוח שלא.

משה גפני: אני אף פעם לא אומר: אני לא אתן.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: אני לבד, אני אחד מתוך 120 חברי כנסת, אחד מתוך חברי הוועדה – אומנם היושב-ראש, אני מנהל את הישיבות, אבל אני לא אומר: לא אתן.

משה גפני: אעשה כמיטב יכולתי שמה שהוחלט בממשלה – זו החלטה לא נכונה, אפשר להעביר על זה ביקורת, אבל לא להגיש אי-אמון בגלל שאנחנו לא אישרנו את זה, וככל הנראה גם לא נאשר.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת ידידי זבולון אורלב.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, שלושה חלקים היו בנאומו של ראש הממשלה.

דב חנין: החלק הראשון, כך אני מבין, היה היסטוריה.

דב חנין: חבר הכנסת אלדד אמר שצריך אולי לדרוש מראשי ממשלה מבחן ראייה.

דב חנין: אני הייתי מציע גם לדרוש מהם איזשהו מבחן בסיסי בהיסטוריה, כי הסקירה ההיסטורית של ראש הממשלה היתה כל כך לוקה בחסר, כל כך חלקית, כל כך מצומצמת, כל כך דלה, שלא היתה עוברת במבחן אפילו בבית-ספר עממי.

דב חנין: אבל מעבר לידע היסטורי לקה נאומו של ראש הממשלה בכשל נוסף.

דב חנין: מנהיג הסרבנות שלנו מדבר על סרבנות, ועל זה בדיוק נאמר: טול קורה מבין עיניך.

דב חנין: אתה מדבר על סרבנות?

דב חנין: הממשלה שלך סרבנית שלום מוחלטת, לא מוכנה להתקדם בשום דבר, לא מוכנה להקפיא את הבנייה בהתנחלויות, ממשיכה לבנות בהתנחלויות בצורה מסיבית, ואתה מדבר על סרבנות?

דב חנין: החלק של ההיסטוריה היה על כן מאוד לוקה.

דב חנין: החלק השני, אדוני היושב-ראש, היה החלק של הפדגוגיה.

דב חנין: ראש ממשלתנו כנראה התלהב מהעולם הדיפלומטי, והוא רוצה שאנחנו נתנהל פה כמו דיפלומטים, ונקשיב לנאומו בנימוס וכמו דיפלומטים נחייך ונהמהם בשקט דברי ביקורת.

דב חנין: אז כדאי שראש הממשלה יבין, הגיע הזמן שהוא יבין, שהוא נמצא בפרלמנט, ובפרלמנט הדיון והוויכוח הוא חלק מרכזי ממה שצריך לעשות.

דב חנין: הפדגוגיה היתה על כן, עמיתי חברי הכנסת, פדגוגיה מאוד מביכה.

דב חנין: ראש הממשלה הזה מפגין פעם אחרי פעם עד כמה הוא לא מבין מה זו דמוקרטיה פרלמנטרית, עד כמה העולם הזה זר ורחוק ממנו, וחבל שהוא עושה את זה בפומבי, מעל במת הכנסת.

דב חנין: החלק האחרון בדברים שלו היה אקטואליה.

דב חנין: גם זה היה חלק מאוד בעייתי.

דב חנין: הוא לא דיבר על התנחלויות, הוא לא נתן לנו תוכנית פעולה – מה הממשלה מתכוונת לעשות מול המצוקות החברתיות, מול המצוקות בפריפריה, מול המשבר הערכי והחברתי שקיים בחברה שלנו, שמתבטא בין היתר בגל נורא של תופעות אלימות.

דב חנין: אלימות בנסיקה זו חברה בשקיעה, אבל על זה לראש הממשלה שלנו לא היה שום דבר אמיתי לומר.

דב חנין: לא היה לו גם מה לומר על מצבה של ישראל, שנמצא בשפל חסר תקדים, בזירה הבין-לאומית.

דב חנין: הממשלה הזאת הצליחה להוביל את ממשלת ישראל לבידוד בין-לאומי קיצוני ומובהק.

דב חנין: אבל הנאום היה מלא, אדוני היושב-ראש – ובזה אני רוצה לסיים – באיזושהי שביעות רצון עצמית כל כך מנותקת מהמציאות.

דב חנין: אדוני השר, ראש הממשלה הזכיר לי את האמירה הידועה, שכשמישהו קופץ מהקומה ה-80, במשך 79 קומות נראה לו שהוא פשוט מרחף.

דב חנין: מה שכואב זה רק ההתנגשות הפתאומית בסוף.

דב חנין: אז אני מקווה שיהיה לנו הכוח לעצור את עצמנו לפני הקפיצה הזאת שראש הממשלה כל כך נהנה מהריחוף שלה.

דב חנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, ברכות על שובך וברכות לחידוש עבודת הכנסת.

חיים אורון: אדוני השר כחלון, אני חושב שראש הממשלה הצליח מאוד.

חיים אורון: המלה שאמרת, הקפאה, היא שמתקיימת, אבל לא ההקפאה שאתה חושב שאני הולך לדבר עליה.

חיים אורון: אין מה לעשות, כאשר מחפשים את המכנה המשותף בין ישראל ביתנו ובין העבודה, מוצאים את המקום שהוא המקום של הקפאה, ש"במקום דרוך", ומאז עושים כל דבר אפשרי, איך לא להפר את הדבר הזה, כי זה הדבר היחיד שחשוב, כל השאר בלתי חשוב.

חיים אורון: אפשר מעל הדוכן הזה – אני לא מצליח להבין למה, חבר הכנסת זבולון אורלב – לבקש מהפלסטינים שהם יגדירו איזו מדינה אנחנו.

זבולון אורלב: לא שיגדירו.

זבולון אורלב: שיסכימו.

חיים אורון: לא, תסלח לי, חבר הכנסת.

חיים אורון: לי מספיקה הכרה במדינת ישראל, ופתרון בעיית הפליטים.

חיים אורון: ואם פתרון בעיית הפליטים הוא מלה אחרת למדינה יהודית, אני במקומכם אומר את זה בגלוי: אין זכות שיבה, הפליטים יהיו במדינה פלסטינית.

חיים אורון: מה אתם הולכים ככה?

חיים אורון: מה אתם מבלבלים את הראש?

חיים אורון: אתם יודעים שזה בלבול ראש.

ראובן ריבלין: קודם נסוגים.

חיים אורון: לא קודם, יחד, אדוני היושב-ראש.

חיים אורון: אם אין הסכם כולל – שמעת את זה ממני 20 שנה, כל הזמן, ובהסכם הזה יהיה, בירושלים שתי בירות, והגבולות הם גבולות 67', ומה שאנחנו רוצים לספח נספח, ונשלם על זה טבין ותקילין באדמות קשות במדינת ישראל.

חיים אורון: ויש פתרון לבעיית הפליטים, שאיננו זכות שיבה.

חיים אורון: אתם יודעים שזה יהיה, אם יהיה הסכם, אם לא יהיה הסכם – אתם בורחים מההסכם הזה.

חיים אורון: היות שאתם בורחים מההסכם היחיד הזה, אתם ממציאים כל מיני הצעות.

ראובן ריבלין: חברי חבר הכנסת, אתה ישבת כאן כששאל מי ששאל את ראש הממשלה, שהחליט, יחד עם הכנסת כמובן, ברוב גדול, לפנות את גוש-קטיף, את עזה – שאלו: מה יהיה אם יתחילו להפגיז אותנו?

ראובן ריבלין: אנחנו נשיב מלחמה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאדוני אמר:

ראובן ריבלין: אנחנו נשיב, בגיבוי כל העולם.

חיים אורון: אתם כל הזמן מתבלבלים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש ואדוני שר התקשורת, אתם כל הזמן מתבלבלים.

חיים אורון: זה ויכוח שלכם עם ביבי, לא אתי.

חיים אורון: ראש הממשלה אומר שהוא רוצה משא-ומתן.

חיים אורון: כשהוא יעשה משא-ומתן הוא לא יזוז משום מקום?

חיים אורון: הוא לא יזוז משום מקום שאפשר לירות ממנו טילים?

חיים אורון: את זה תנהל אתו.

חיים אורון: אני אומר לך: אני מוכן.

חיים אורון: את הוויכוח תנהל אתו, לא אתי.

חיים אורון: אתם כל הזמן מתבלבלים, כמו מה שראש הממשלה מופיע פה ואומר: הגעתי להסכמה לאומית.

חיים אורון: עם עוזי לנדאו הוא הגיע להסכמה לאומית על שתי מדינות לשני עמים?

חיים אורון: עם עצמו הוא הגיע להסכמה על שתי מדינות לשני עמים, עם כל המשמעויות של זה?

חיים אורון: שיגיד את זה פה.

חיים אורון: שתי המדינות לשני עמים שהוא הגיע אליהן לא קיימות בעולם, לא קיימות במציאות, ואתם יודעים את זה.

חיים אורון: אתה יודע את זה כי אמרת את זה מעל דוכן הכנסת – המדינות האלה, שהוא מסכים עליהן, לא קיימות בעולם.

נסים זאב: בינתיים יש שלוש מדינות.

חיים אורון: ולכן, אתה שואל אותי מה אני אעשה?

חיים אורון: עזוב את הוויכוח אתי.

ראובן ריבלין: אני לא יודע מה אמרו האחרים, אני מאשר שמה שאני אמרתי אכן אמרתי.

נסים זאב: יש מדינת "חמאס".

חיים אורון: תישאר אתה בצד בוויכוח הזה, עשה לי טובה.

חיים אורון: אני לא מתווכח אתכם.

חיים אורון: אתה, הרב עובדיה יגיד תקבלו – תקבלו.

חיים אורון: עזוב, אני מדבר עם אנשים שצריכים להחליט.

חיים אורון: אז מה הוא בא אלי בטענות מה היה בעזה – אני עשיתי את עזה?

חיים אורון: אתם צריכים להחליט מה אתם עושים.

חיים אורון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני ציפיתי, בכל זאת, אנחנו מתחילים לשלם את המחירים.

חיים אורון: לפני חצי שנה אמרנו שאין "במקום דרוך".

חיים אורון: כשיש "במקום דרוך" אנחנו מתחילים לחטוף מכל הכיוונים.

חיים אורון: אז אני מכיר, יש יועצים לראש הממשלה, וגם כמה שרים, אדוני השר, שחוזרים מוושינגטון ולוחשים לעיתונאים, איך סידרנו אותם, עוד פעם הם אכלו אותה, לא נקפיא.

חיים אורון: ואחר כך – לא אחר כך, באותו זמן, בטלפון אחר – אומרים לאובמה, אדוני, הנשיא האמריקני, אתה מוכרח להתעסק עם האירנים, אתה מוכרח לפתור לנו את בעיית האירנים.

חיים אורון: אתם באמת חושבים שזה יעבוד ככה?

חיים אורון: זה לא עובד ככה, אתם יודעים שזה לא עובד ככה.

חיים אורון: אבל עם כל הכבוד, את המחיר משלמים כולנו.

חיים אורון: לאן אתם מוליכים את זה?

חיים אורון: מה הדבר הנורא הזה שעשיתם עם דוח גולדסטון?

חיים אורון: הטעות הראשונה – שהחלטתם לא לשתף פעולה.

חיים אורון: הוא התחנן לשיתוף פעולה.

חיים אורון: ואני לא מקבל מה שכתוב שם, ואני לא חושב שאנחנו פושעי מלחמה, אבל אנחנו מבקשים מהיום השלישי למלחמה – א.

חיים אורון: הפסיקו את המלחמה הזאת; ב.

חיים אורון: בואו תחקרו מה היה שם.

חיים אורון: קודם כול אנחנו צריכים לחקור; מבחינתנו לחקור.

חיים אורון: אני מקווה שכל הבדיקות האובייקטיביות שיהיו ינקו את כל חיילי צה"ל.

חיים אורון: אבל אם לא, זאת קודם כול בעיה שלנו.

חיים אורון: עכשיו כבר אומרים לנו אנשים – זאת הדרך היחידה שלא להתגלגל ממועצת הביטחון לוועדה לזכויות האדם, וכו' וכו' – שאנחנו נקים ועדה משלנו, בלתי תלויה, שתבחן את העניין.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: אז יוצרים הסכמה לאומית.

חיים אורון: על מה הסכמה לאומית?

חיים אורון: הוא החליט שיש הסכמה לאומית על שתי מדינות לשני עמים.

חיים אורון: זה מוסכם על זבולון אורלב?

חיים אורון: זה מוסכם על ש"ס?

חיים אורון: אני כבר מכיר את האנשים הללו שהעולם נע סביב עצמם.

חיים אורון: במקום שראש הממשלה בנימין נתניהו הגיע אליו, שם נמצא העולם.

חיים אורון: עם כל הכבוד, איזו הסכמה לאומית?

חיים אורון: עם מי הסכמה לאומית?

חיים אורון: והוא יודע את מה שאני אומר, אבל נוח לו לומר כאן:

חיים אורון: הגעתי להסכמה לאומית.

חיים אורון: הוא לא הגיע לשום הסכמה לאומית.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, קיוויתי, אבל מה לעשות – אני אדם אופטימי ללא תקנה, ותמיד אני מקווה, אולי יבוא ראש הממשלה לכנסת, לא לבר-אילן, ויאמר כמה דברים: אין ברירה, נפתח במשא-ומתן עם הפלסטינים.

חיים אורון: אתם כל כך מבקרים את הכישלון של אולמרט וציפי לבני במשא-ומתן הקודם – תתחילו משם, יאללה, תבואו ותגידו: בואו לשולחן, נתחיל את המשא-ומתן, בגיבוי ארצות ערב, בגיבוי אובמה, בגיבוי הקוורטט.

חיים אורון: אוי ואבוי לנו, לנו לכולנו, שנגיע לשם עוד פעם, מקופלים, בלחץ, עם יללות, עם חוסר יכולת לעמוד על הדברים האמיתיים, ועוד פעם נתעסק, כמו שקרה לממשלה הזאת, עם ירושלים.

חיים אורון: אנחנו הפכנו עכשיו את ירושלים למרכז הסכסוך.

חיים אורון: אנחנו הפכנו אותה לזה, בכל העולם, לא רק עם אבו מאזן.

חיים אורון: בכל העולם.

חיים אורון: לכן, לא יהיה לי קשה לא לקבל את הודעת הממשלה, להצביע אמון בה, והתקוות שעם החורף יבוא גשם – שעדיין לא התבדו, ושאם אחרי החורף יהיה אביב – כנראה שהממשלה הזאת את האביב הזה לא תביא כבר.

חיים אורון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: הבא אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: יסיים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ראובן ריבלין: יסיים נציג הליכוד חבר הכנסת אקוניס.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורון, אפשר לקבל את תשומת הלב שלך לדקה אחת, הואיל וגם פנית אלי במהלך הדברים שלך.

זבולון אורלב: תראה, אנחנו יכולים לקיים ויכוח באשר לגישות המדיניות שלנו – מה בדיוק אנחנו צריכים לתבוע מהפלסטינים, מה צריך לוותר לפלסטינים או לא לוותר וכו' וכו', אם אנחנו צריכים לדרוש או לא לדרוש מהפלסטינים להכיר במדינת ישראל כמדינה יהודית.

זבולון אורלב: אני מאלה שסבורים שראש הממשלה צודק בהחלט בדרישה הבסיסית הזאת להכיר, שהפלסטינים יחתמו על כך שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי והבית הלאומי של העם היהודי.

זבולון אורלב: אבל הבעיה היא שבעוד שאתה מתווכח אתי אם צריך או לא צריך לתבוע את העניין הזה מהפלסטינים, הבעיה שלנו היא לא אתם, אלא קודם כול עם ערביי ישראל.

זבולון אורלב: חלק לא מבוטל מהמנהיגות הערבית, גם הפוליטית של חברי הכנסת – דרך אגב, לא כולם, חלקם – גם בחלק הדתי וגם בחלק הלאומי, כמו בל"ד, הם לא מסכימים לכך שמדינת ישראל תהיה מדינת הלאום של העם היהודי.

זבולון אורלב: רק היום חילקו לנו את המסקנות של ועדת האתיקה, שבתוכם מביאים את הדברים של חברת הכנסת חנין זועבי, שאומרת: מה פתאום שאני אהיה נאמנה למדינה?

זבולון אורלב: היא לא רוצה להיות נאמנה למדינה.

זבולון אורלב: למה היא לא רוצה להיות נאמנה למדינה?

זבולון אורלב: היא בכלל אומרת שזו מחשבה פאשיסטית – המדינה צריכה להיות נאמנה לי.

זבולון אורלב: האם המדינה שמגדירה את עצמה כמדינה יהודית או כבית לאומי ליהודים יכולה להיות נאמנה לי כפלסטינית?

זבולון אורלב: בוודאי שלא.

זבולון אורלב: הבעיה שלנו היא לא הפלסטינים.

זבולון אורלב: עוד לפני שאנחנו תובעים מהפלסטינים או מתווכחים עם הפלסטינים, יש לנו ויכוח – – –

ראובן ריבלין: האם לפי דעתך לפי סעיף 7א זה פוסל אותה מלשמש כחברת כנסת?

זבולון אורלב: קודם כול, אני לא שופט, אבל יכול להיות – – –

ראובן ריבלין: היא אומרת: אני נאמנה לחוקי המדינה, אני לא נאמנה לרעיון.

ראובן ריבלין: זה דבר שאותי הוא מקומם, אבל אני – – –

זבולון אורלב: חבר כנסת לא צריך להיות נאמן לחוקי המדינה, כיוון שהוא יכול לשנות את החוקים.

זבולון אורלב: מותר לו לפעול לשינוי החוקים.

ראובן ריבלין: נכון, אבל כל עוד הם לא שונו, הוא מחויב בקיומם.

זבולון אורלב: כרגע אני מדבר לא בדיון משפטי.

זבולון אורלב: כרגע אני מדבר בדיון פוליטי.

זבולון אורלב: אגב, אדוני היושב-ראש, הרי גם אתך יש לי ויכוח אם ראוי או לא ראוי שחבר כנסת יצהיר בהצהרתו שהוא שומר אמונים למדינת ישראל, ואני רוצה שתהיה תוספת: כמדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: אדוני שולל את ההצעה הזאת.

זבולון אורלב: אני חושב שקודם כול בתוכנו, בתוך הבית הזה, אזרחי מדינת ישראל, בואו נגיע קודם כול להסכמה מה תעודת הזהות שלנו, אם אנחנו מדינת הלאום היהודי, כן או לא.

זבולון אורלב: אתה תומך בזה שאנחנו מדינת הלאום היהודי?

חיים אורון: כן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

חיים אורון: אל תודה לי – – – המסמך הזה הוא מסמך ז'נבה.

זבולון אורלב: זה נזם זהב באף חזיר.

זבולון אורלב: כל הסכם ז'נבה הוא הסכם לא ראוי, הוא הסכם שמסכן את מדינת ישראל.

זבולון אורלב: על זה נאמר:

זבולון אורלב: נזם זהב באף חזיר.

חיים אורון: – – –

זבולון אורלב: אני אומר לך, עד שאתה מתווכח אתי אם הפלסטינים יכירו או לא יכירו במדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, יש לנו עדיין ויכוחים פה, וזאת הפצצה המתקתקת.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: יש מפלגה ציונית שאומרת שמדינת ישראל צריכה להיות מדינת כל אזרחיה.

ראובן ריבלין: יחד עם זה – – –

זבולון אורלב: אני לא מכיר כזאת מפלגה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש חלק בתוך מפלגת מרצ שרואה במדינת ישראל מדינת כל אזרחיה.

חיים אורון: מצע מרצ אומר במפורש מדינה יהודית ודמוקרטית ומדינת כל אזרחיה.

חיים אורון: מדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה זה.

ראובן ריבלין: תאמר לך חברת הכנסת חנין שמדינה דמוקרטית כשהרוב יחליט שהיא לא תהיה יהודית, היא לא תהיה יהודית.

ראובן ריבלין: אז אולי אני אומר לה שכאשר הרוב יחליט שהיא לא דמוקרטית, היא לא תהיה דמוקרטית.

ראובן ריבלין: הכול יהיה בסדר.

ראובן ריבלין: אבל בוויכוח הזה אנחנו לא פוסלים לפי סעיף 7א איש מחברי הכנסת, אנחנו יכולים כמובן להתריס את כל ההתרסות שאדוני מתריס מטעם דעתו וגם דעתי.

זבולון אורלב: אם מסמכי בל"ד משמעותם שהם לא מכירים במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, אדוני, לפי סעיף 7א הם לא יכולים או כחברי כנסת או כרשימה – – –

ראובן ריבלין: עובדה שבית-המשפט לא פסל.

זבולון אורלב: זו עדיין לא עובדה שאני צריך להשלים אתה.

זבולון אורלב: זה נכון שוועדת הבחירות פסלה אותם ונכון שהבג"ץ הכשיר אותם, אבל זה לא אומר שהבג"ץ החליט נכון.

ראובן ריבלין: ובכן, עכשיו, הואיל ואיננו דנים באי-אמון בבל"ד, אלא באי-אמון בממשלה, אני מבקש – – –

זבולון אורלב: לא, לא, זה אי-אמון במרצ.

זבולון אורלב: אין לי ויכוח אתה, יש לי ויכוח עם מרצ.

זבולון אורלב: זה ויכוח בתוך העם היהודי.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: עכשיו אדוני ימצה את זמנו בשלוש דקות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מודה לאדוני.

זבולון אורלב: הדיון הזה דן באמת בדברים שעומדים ברומו של עולם, גם הנאום של ראש הממשלה וגם יתר הנאומים -של הנשיא, של אדוני היושב-ראש שנאם נאום ראוי ומצוין, וגם הנאום של יושבת-ראש האופוזיציה, דברים שעוסקים ברומו של עולם ואני רוצה לדוש בעקבו של עשיו, לדוש בעקב, באותה בעיה קטנה שקוראים לה השירות הלאומי.

זבולון אורלב: ממשלת ישראל החליטה על קיצוץ רוחבי, ולפעמים הקיצוץ הוא קיצוץ עיוור והוא יורה, הורג ופוצע דברים שהם מדהימים.

זבולון אורלב: אחד מהדברים המדהימים והראויים, החברתיים-החינוכיים במדינת ישראל הוא השירות הלאומי והשירות האזרחי, שבמסגרתו, אדוני היושב-ראש, יותר מ-11,000 אזרחים שפטורים מגיוס חובה על-פי חוק כזה או אחר מתנדבים לשירות לאומי.

זבולון אורלב: רוב רובו הבנות בוגרות הציונות הדתית וחלקו גם ערבים וגם כאלה שבגלל מגבלות רפואיות לא יכולים לשרת בצה"ל או מכל סיבה אחרת שהיא.

זבולון אורלב: הלכה הממשלה וקיצצה כ-44 מיליון שקל מהשירות הלאומי, שפירושו חיסול השירות הלאומי.

זבולון אורלב: אם תוך כמה ימים לא יימצא פתרון, יותר מ-3,000 מתנדבות של השירות הלאומי, שמשרתות בשירותי החינוך עם נערים בחינוך המיוחד, עם נערים עולים, עם תלמידים חולים, עם תלמידים עולים, עם נוער בסיכון, עם תלמידים לקויי למידה, כל האוכלוסיות החלשות האלה כשבנות השירות הלאומי ובני השירות הלאומי עוזבים, יצטרכו לשלוח אותם לביתם.

זבולון אורלב: נכון, המפעל הזה הוקם על-ידי המפד"ל, זה היה רעיון שלנו, אבל הוא רעיון ממלכתי ולא מפלגתי.

זבולון אורלב: זו תרומת הציונות הדתית לגישה הלאומית והממלכתית של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: ולכן, רבותי, קיימנו על כך דיון בסיעה והודענו לראש הממשלה שאנחנו מכריזים על משבר.

זבולון אורלב: איננו יכולים לעבור לסדר-היום כשמדינת ישראל הולכת לבטל את אחד מהמפעלים החינוכיים והחברתיים המצטיינים והראויים ביותר שהחברה שלנו מקיימת.

זבולון אורלב: לצערנו, שרי ממשלה וגם פקידים בכירים במשרד האוצר מגלים אדישות.

זבולון אורלב: אנחנו קיבלנו על עצמנו להזעיק בפעמון האזעקה את החברה הישראלית ואת ממשלת ישראל.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד שלא נצטרך להגיע לזעזועים קואליציוניים.

זבולון אורלב: צר לי לומר את זה ביום פתיחת מושב החורף.

זבולון אורלב: וחשבנו שיהיה לנו מושב רגוע ונעים, והנה אנחנו נקלעים לתוך סערה.

זבולון אורלב: אז הריני עומד כאן – –

ראובן ריבלין: תודה.

זבולון אורלב: – – מתריע ומזהיר, ואומר לממשלה ולראש הממשלה: אנא ראו לתקן את הדבר הזה בהקדם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

זבולון אורלב: סיעתנו והציונות הדתית לא יוכלו לעבור על הדבר הזה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת יושב-ראש סיעה ויושב-ראש הוועדה זבולון אורלב – יושב-ראש הסיעה, יושב-ראש ועדה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה, יעלה ויבוא, ידבר, ואחריו יסכם נציג הליכוד, חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה, גם לך דקה נוספת לענות על כל הדברים שהתעוררו בגין הדיון.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ברצוני להגיב תחילה על הדברים שאמר חבר הכנסת אורלב, ולהסביר לו ולכלל חברי הכנסת, שבל"ד מייצגת תפיסת עולם דמוקרטית ונאורה, והומניסטית, שרואה את האדם במרכז, ולא אף מוסד שיוצר האדם, כולל המדינה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגד פטישיזם של המדינה, שזה תפיסה – אם חברי הכנסת יודעים – – –

ראובן ריבלין: אני רואה שאתה תומך בז'בוטינסקי.

ראובן ריבלין: הוא אמר: בראשית ברא אלוהים את האדם.

זבולון אורלב: אין סתירה בין הומניזם – – –

ג'מאל זחאלקה: תקשיב.

ג'מאל זחאלקה: אתה דיברת, אני לא הפרעתי לך.

ג'מאל זחאלקה: ועל כן, אנחנו חושבים שהמדינה היא כלי, היא צריכה לשרת את האזרח, היא צריכה להיות נאמנה לאזרח – וזה כל מדינה בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אתה בא ודורש יותר מזה – להצהיר אמונים למדינה יהודית ודמוקרטית.

ג'מאל זחאלקה: מה זה מדינה יהודית?

ג'מאל זחאלקה: זה ציונות.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה שאנחנו נהיה ציונים?

ג'מאל זחאלקה: יש לי חדשות בשבילך: אנחנו לא נהיה ציונים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא נהיה ציונים.

ג'מאל זחאלקה: תחוקק חוק, תוציא אותנו מהכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה תיתן לנו את הבחירה בין להיות ציונים או לא להיות בכנסת, אנחנו לא נהיה ציונים.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שאנחנו לא נוותר עליהם.

ג'מאל זחאלקה: יש עקרונות.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא שאתם לא מקשיבים למה שאנחנו אומרים.

ג'מאל זחאלקה: במקום לנהל ויכוח – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הבהרת היטב את דעתך בעניין זה.

ראובן ריבלין: אני מתחיל את שלוש הדקות בנושא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: במקום לנהל ויכוח אתה רוצה לעשות – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, מספיק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: עכשיו חבר הכנסת זחאלקה ענה לך, אין תשובה על התשובה.

ראובן ריבלין: כל אחד יודע את עמדתו.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, מי שעומד בראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, נשא היום נאום עצבני במיוחד – נאום עצבני בתוכנו, וגם בשפת הגוף של נושאו.

ג'מאל זחאלקה: הנואם המוכשר לא הצליח להסתיר את עצבנותו.

ג'מאל זחאלקה: הקוסם הגדול נראה היום כמו שוליה מבולבלת.

ג'מאל זחאלקה: הוא חושש מדוח גולדסטון, מההשלכות של דוח גולדסטון, לכן הוא השתלח בדוח, בוועדה שכתבה את הדוח, וגם בגוף שהסמיך את הוועדה לחקור את המלחמה על עזה.

ג'מאל זחאלקה: הוא כל כך חושש שדאג להגיד: לא ניתן להביא להאג את אהוד אולמרט, את אהוד ברק ואת ציפי לבני.

ג'מאל זחאלקה: אני בסוגריים אגיד: הייתי מסתפק בברק, האדריכל האמיתי של המלחמה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: נאום נתניהו – ואפילו 1,000 נאומים של נתניהו – לא יכול להסתיר את העובדה שישראל הרגה יותר מ-400 ילדים בעזה, ובכלל יותר מ-1,000 אזרחים – – –

מירי רגב: מעזה – – – טרור – – –

ג'מאל זחאלקה: שום תירוץ בעולם לא יכול להצדיק את הריגתם של 400 ילדים.

מירי רגב: מעזה – – –

ג'מאל זחאלקה: את בעד הריגת ילדים?

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: שמעו את קריאת הביניים.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להפוך קריאת ביניים לנאום.

ראובן ריבלין: אי-אפשר.

ראובן ריבלין: אי-אפשר, את לא לבד פה.

ראובן ריבלין: את לא לבד פה.

ג'מאל זחאלקה: אם הריגת 400 ילדים זה לא פשע מלחמה, מה זה פשע מלחמה?

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדעת מה זה פשע מלחמה.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: נתניהו לא ניסה אפילו להתמודד עם תוכן הדוח, עם העובדות שעולות מהדוח: הריגת אזרחים, הריסת תשתיות אזרחיות, שימוש במגן אנושי, הרעבה, מצור, הפיכת מיליון וחצי אזרחים פלסטינים לאסירים בבית-סוהר גדול, שהוא רצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, צמד המלים "הגנה עצמית" אינו אלא תירוץ.

ג'מאל זחאלקה: להרוג ילדים זה הגנה עצמית?

ג'מאל זחאלקה: להפציץ בתי-ספר ומתקנים של אונר"א זה הגנה עצמית?

ג'מאל זחאלקה: להפוך חבל ארץ שלם לבית-סוהר גדול זה הגנה עצמית?

ג'מאל זחאלקה: למנוע מצרכים חיוניים מיותר ממיליון אנשים זה הגנה עצמית?

ג'מאל זחאלקה: לירות בצוותים רפואיים זה הגנה עצמית?

ג'מאל זחאלקה: אם אובמה קיבל פרס נובל לשלום, לנתניהו מגיעים כמה פרסי נובל: פרס נובל למניעת שלום, פרס נובל של הולכת שולל – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – פרס נובל של אחיזת עיניים, פרס נובל על גלגול עיניים כמו אותם מונים של מוניות שעברו מן העולם.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו קורא לפלסטינים להכיר בישראל כמדינה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: הוא רוצה שהפלסטינים יהיו ציונים כתנאי להסדר.

ג'מאל זחאלקה: כתנאי להסדר הפלסטינים צריכים להיות אפילו ליכודניקים.

ג'מאל זחאלקה: יש אלף דרכים להגיד לא לשלום, זו דרכו – – –

ראובן ריבלין: את זה ג'ומס רוצה, זה לא נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: – – – זו דרכו של נתניהו.

ראובן ריבלין: את זה ג'ומס רוצה, חבר הכנסת זחאלקה – –

ג'מאל זחאלקה: משפט אחרון, כבוד היושב-ראש.

ראובן ריבלין: – – שיכירו במדינת ישראל כמדינה יהודית – זה ג'ומס, לא נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: העיקרון המנחה את נתניהו כיום – מי שמתכונן למלחמה, צריך לדבר על שלום.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באדם מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: כאשר הוא מדבר על שלום, צריך לבדוק את מצב המקלטים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס יעלה ויבוא כדובר אחרון מטעם סיעת הליכוד, ואחריו – איפה יושב-ראש הקואליציה?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שבעה חודשים חלפו מאז הבחירות, וככל שנוקפים הימים מתברר שיושבת-ראש האופוזיציה אינה מבינה את תפקידה, או שאינה מסוגלת למלא אותו.

אופיר אקוניס: כך כותבת – – –

ראובן ריבלין: הנה, פה אתה יכול בשקט ובשלווה לבוא ולומר את כל מה שאתה רוצה, לא צריך לנאום מהמקום.

אופיר אקוניס: ודאי, כך אני מתכוון, אדוני היושב-ראש, ואני מודה לך.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

אופיר אקוניס: כך כותבת בשבוע שעבר הגברת מוריה שלומות.

אופיר אקוניס: היא לא מהליכוד, היא לא ימנית, היא פובליציסטית וראש ארגון נשים, בשר מבשרו של המחנה שלכם, של קדימה ומחנה השמאל הישראלי.

אופיר אקוניס: ועיתונאית אחרת, אריאלה רינגל-הופמן, כותבת: מי בכלל צריך את ציפי.

אופיר אקוניס: שתיהן לא מהליכוד.

יואל חסון: כל יום שעובר מבינים כמה צריך את ציפי.

אופיר אקוניס: אולי גם הן מבינות מה שהבינו רבים בישראל – הממשלה מושלת, והאופוזיציה כושלת, בסדר הפוך לחלוטין ממה שהיה כאן בכנסת הקודמת, בזמן כהונתה של ממשלת קדימה.

רוני בר-און: זאת הפעם החמישית שאתה קורא את אותו נאום, ואתה לא לומד אותו בעל-פה?

אופיר אקוניס: זאת המשוואה, ואין בלתה.

אופיר אקוניס: כפי שהיטיב לתאר חבר הכנסת נחמן שי את המפגש בסוכתו של חבר הכנסת מופז, זה היה רגע מביך.

אופיר אקוניס: אבל, חבר הכנסת שי – – –

נחמן שי: אמרתי את זה?

אופיר אקוניס: כן, כך אתה אמרת.

אופיר אקוניס: כך אמרת על המפגש: זה היה רגע מביך.

אופיר אקוניס: אבל, חבר הכנסת שי, זה לא היה הרגע המביך היחיד שמפלגתך והעומדת בראשה שותפים לו.

אופיר אקוניס: מבוכה – –

אריה ביבי: די, אקוניס, תתבגר.

אופיר אקוניס: – – זאת ההגדרה להתנהלות שלכם כאן בכנסת וגם מחוץ לה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה שכמו שמה שקורה לכל ילד וילדה בישראל בחופשת הקיץ, בעצם בעולם כולו, קרה גם לכם – שהתבגרתם.

אופיר אקוניס: תרופה נגד התבגרות טרם נמצאה, אבל אני מקווה שהמראות שראינו מטעמכם במושב הקיץ לא ישובו – לא מופעי פירוטכניקה, אדוני היושב-ראש, לא זמזום שירים בוועדות כדי למרוח זמן, ובוודאי שלא החרמת הכנסת.

אופיר אקוניס: אופוזיציה ממלכתית חייבת להיות עניינית, ולא ילדותית, ואני מקווה שבעניין הזה חופשת הקיץ היטיבה אתכם.

אופיר אקוניס: אבל אם תשבו ארבע שנים מלאות באופוזיציה, תלמדו כיצד נוהגת אופוזיציה ממלכתית, ואולי גם זיכרונכם בינתיים יחזור – יחזור בעיקר זיכרונה של יושבת-ראש האופוזיציה, ששכחה שהצביעה נגד ברית הזוגיות, ושבפעם הראשונה נקבע בחוק שלא יהיו לימודי ליבה בתיכונים בכלל בממשלה הקודמת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שמעתי שזמן קצר לפני שיצאה לחופשתה בהוואי, אמרה הגברת לבני שהישראלים מיואשים.

אופיר אקוניס: אני לא מתיימר לדבר בשם כל הישראלים, אבל אני מכיר ישראלית אחת שהיא בוודאי מיואשת.

אופיר אקוניס: היא יושבת כאן באולם הזה, ויש לה תפקיד חשוב בדמוקרטיה מתוקנת – יושבת-ראש האופוזיציה, הגברת לבני.

אופיר אקוניס: בפרפראזה על דברי המשורר, הגברת לבני, אפשר לומר לך: בהונולולו הייאוש נעשה יותר נוח.

שי חרמש: בלונדון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חרמש, אני אמרתי בפרפראזה על דברי המשורר, תאמין לי שאני בורר את מילותי בקפידה.

אופיר אקוניס: אגב, שמתי לב, שהסגנון הסלנגי "המגניב" של יושבת-ראש האופוזיציה לא משתנה, רק המלים משתנות.

אופיר אקוניס: עכשיו מלה חדשה שבוודאי הומלץ לה לומר אותה רבות – ייאוש.

אופיר אקוניס: אני לא יודע אם חברי באופוזיציה שמו לב, אבל מצב רוחם של הישראלים ברובם הוא גבוה בהרבה משהיה בשלוש השנים של ממשלת קדימה הכושלת.

אופיר אקוניס: בראש ובראשונה: ביטחון.

אופיר אקוניס: אין עוד ירי טילים מתמשך על ראשם של אזרחי ישראל מבלי שהדבר יעבור ללא תגובה.

אופיר אקוניס: כל ניסיון התגרות נתקל בתגובה מהירה ויעילה.

ראובן ריבלין: מה זה ישיבת ראשי ועדות שם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, יושב-ראש ועדת הרווחה, יושב-ראש ועדת הכספים, יושב-ראש ועדת חוקה, אתם מקיימים כינוס של יושבי-ראש ועדה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת או לצאת החוצה, אבל לשבת.

אופיר אקוניס: בתחום המדיני, אדוני היושב-ראש, בא לקצו הדפוס המסוכן והלא-מוערך, לא על-ידי העולם החופשי, ובוודאי שלא על-ידי הערבים.

אופיר אקוניס: זה דפוס שהנהיגה קדימה – מתווה של תפיסה מדינית – מתן ומתן.

אופיר אקוניס: נכנסים לשיחות עם הפלסטינים, מראש כבר מוותרים על הכול, כולל התחייבות לחזור לקווים המסוכנים של 1967.

אופיר אקוניס: בכלל, בשביל מה קיימתם את הדו-שיח הזה?

אופיר אקוניס: כדי שהצד השני לא יידרש לדבר בתמורה?

אופיר אקוניס: בשביל זה לא צריך לדבר יותר מדי, פשוט להעביר מסמך שלא יהיה שווה את הדף שנחתם עליו.

אופיר אקוניס: כי גם כשהסכמתם לוותר על הכול, כפי שהעיד ראש הממשלה לשעבר, מר אולמרט, הפלסטינים אמרו רק דבר אחד: עוד, רוצים עוד.

אורית זוארץ: – – –

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: בכלכלה כבר רואים את המפנה החיובי.

אופיר אקוניס: יש תקציב עד סוף 2010.

אופיר אקוניס: השקעה בצרכים חברתיים היא נדבך מרכזי במדיניות – – –

ראובן ריבלין: אפשר קריאות ביניים במשורה.

ראובן ריבלין: מי שיקרא לו קריאות ביניים, יוצא כפי שהוא הוצא כשהוא קרא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: בבקשה, במשורה אפשר.

ראובן ריבלין: קריאות ביניים זה דבר מצוין.

ראובן ריבלין: דבר שחוזרים עליו, וחוזרים.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, השקעה בצרכים חברתיים היא נדבך מרכזי במדיניות והוגדלו התקציבים לסלי התרופות, לקצבאות זיקנה וילדים.

אופיר אקוניס: רק דבר אחד עמד מול עיניה של ממשלת קדימה: הישרדות – הישרדות פוליטית.

אופיר אקוניס: בזה אגב, הצלחתם מצוין.

אופיר אקוניס: אם צריך לומר מלה אחת טובה על ממשלת קדימה, אז הנה אני אומר: אתם מעולים בהישרדות פוליטית.

אופיר אקוניס: בזה קשה למצוא לכם מתחרים.

אורית זוארץ: יש לך מלה – – –

אופיר אקוניס: בעצם, אין לכם מתחרים.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, בעוד פחות מחודש תציין ישראל את יום השנה ה-14 לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: לא הצבעתי עבורו מעולם וחלקתי רבות על הדרך שבה הוביל את ממשלתו השנייה, אבל איני יכול לשכוח משפט אחד שאמר יצחק רבין, דווקא בימים שהשיחות על-פי מתווה אוסלו היו בשיאן.

אופיר אקוניס: וכך אמר: "ירושלים אינה נושא לפשרה.

אופיר אקוניס: אילו אמרו לנו שמחיר השלום הוא ויתור על ירושלים המאוחדת, הייתי עונה: הבה נוותר על השלום".

אופיר אקוניס: ואני מזכיר זאת לא בכדי, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: בשבוע שעבר ניסו גורמים פנאטים, פונדמנטליסטים, תוך ניצול הדמוקרטיה הישראלית, להצית ולהתסיס מהומה על לא מאומה.

אופיר אקוניס: אני כבר לא מדבר על ראאד סלאח, הפירומן הסדרתי, אלא, לצערי, על חברי כנסת מהבית הזה, שנשלחו על-ידי עשרות אלפים ערבים ישראלים שרוצים לחיות בדו-קיום בארץ הזאת, כי הם כמונו מעדיפים שגשוג, צמיחה וכלכלה יציבה וקדמה, ואתם חברי הכנסת הערבים, שליחיהם בבית הזה מועלים באמונם.

אופיר אקוניס: אי-אפשר היה שלא לצפות, לשמוע או לקרוא במהלך חול המועד את דבריכם – שבמקום לגנות ולהוקיע את הפלג הצפוני וראשיו המסיתים, הצטרפתם אליו בכזבים ובבדיות השחוקים שלכם, המאוסים כל כך, שישראל פוגעת, כביכול, ביסודות מסגד אל-אקצא.

אופיר אקוניס: די שאומר: אף פעם, בתולדות האנושות המודרנית בוודאי, לא היה חופש דת וחופש פולחן לכל הדתות, כפי שישנו בירושלים, מאז חזרה ישראל להיות הריבון הבלעדי בירושלים המאוחדת.

אופיר אקוניס: וכך זה יימשך על אפכם ועל חמתכם.

אופיר אקוניס: ירושלים השלמה והמאוחדת תישאר בריבונות ישראל לנצח.

אופיר אקוניס: על ירושלים יש הסכמה לאומית רחבה מאוד.

אופיר אקוניס: זו הזדמנות, אדוני היושב-ראש, לשבח את פעילותם של כוחות הביטחון, של משטרת ישראל בכלל ומחוז ירושלים בפרט, על האופן שבו ניהלו והשתלטו על הניסיונות החמורים להצית תבערה בבירת ישראל.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, המשימות הלאומיות עצומות.

אופיר אקוניס: עיניהם של מיליונים מביטים בנו ויביטו בנו, אפשר וצריך לשמש דוגמה, וגם כאשר המחלוקות תהיינה קשות, מוטב שנפעל באופן ענייני.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברי הבית לתמוך ולהצביע בעד הודעתו המדינית של ראש הממשלה ונגד הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, האם יש אחד מהשרים שרוצה לדבר?

ראובן ריבלין: לא צריך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, חברי הכנסת, נא לצלצל.

ראובן ריבלין: אני נותן דקה, כולם לשבת.

ראובן ריבלין: האנשים שהוצאתי אותם לאכסדרה כדי שינהלו את הוויכוחים שם, צריכים לחזור.

ראובן ריבלין: נא לשבת, במשובה ונחת, כל אחד על כיסאו, אל תרוצו כדי שלא תיכשלו.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור להצבעות.

ראובן ריבלין: השאלה כמובן שתישאל, כאשר יש לנו שתי הוראות חוק שכל אחת מתנגשת באחרת.

ראובן ריבלין: אנחנו מצווים בכל יום, כל שבוע, להתחיל ולהצביע ולהכריע האם הממשלה קיימת או לא.

ראובן ריבלין: אז אנחנו מצביעים על הצבעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת לשעבר, יש לנו הוראת חוק האומרת שמושב הכנסת ייפתח בהודעת ראש הממשלה, שעליה הכנסת תצביע אם לאשר או לא לאשר.

ראובן ריבלין: השאלה שלי, האם לראות אם יש ממשלה?

ראובן ריבלין: כי אם אין ממשלה, הרי לא קיימת גם ההודעה, או אנחנו הולכים לפני ההודעה.

רוני בר-און: נאשר את ההודעה שלו.

ראובן ריבלין: אני רק לא רוצה שאחר כך תהיינה טענות.

ראובן ריבלין: האם חבר הכנסת בר-און, כיושב-ראש ועדת הכנסת חושב שאני צודק, שיש כאן דילמה?

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על ההודעה ראשונה.

מיכאל איתן: ההודעה – – –

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אתה מצביע על הודעת ראש הממשלה, אם יש אי-אמון, אולי הוא לא ראש ממשלה.

ראובן ריבלין: זו שאלה, האמינו לי, שלא הכרענו בה, כי לא כתבנו.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו נלך לפי סדר-היום, ונצביע לפי סדר-היום, אלא אם כן היה מישהו טוען טענה מרחיקת לכת, שאז לא היתה לי שום בעיה להתחיל עם האי-אמון ולהמשיך בהודעה.

ראובן ריבלין: אבל הסדר מחייב, ואנחנו מכבדים את חוקי הכנסת, גם אם יש ביניהם התנגשות שלא מדעת.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על הודעת ראש הממשלה.

רוני בר-און: אפשר לראות בזה הצבעת אמון.

ראובן ריבלין: לא, אין צורך.

ראובן ריבלין: כשיגיע יומך, ותהיה ראש ממשלה, תחליט מתי שאתה רוצה לעשות אי-אמון ואמון.

ראובן ריבלין: כרגע, ראש הממשלה בקי בתקנון, הוא לא ביקש ממני.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו מצביעים על הודעת ראש הממשלה, בעד או נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 56 נגד – 33 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה ועל תוכניותיה למושב הקרוב נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 56 בעד ו-33 נגד, בצירוף קולו של חבר הכנסת בר-און שהצבעתו נפלה משום מה.

ראובן ריבלין: לכן, אני קובע שהודעת ראש הממשלה אושרה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו להצבעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון הראשונה היא הצעת קדימה – הצעת סיעת קדימה שביקשה להביע אמון בממשלה בנושא: היותה ממשלה בלי חזון ובלי דרך.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד האי-אמון?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 57 נמנעים – 2 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 57 נגד, 30 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת רוני בר-און שהצבעתו נפלה, ושני נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד הצעת האי-אמון של רע"ם-תע"ל?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 29 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת רוני בר-און, 58 נגד, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של רע"ם-תע"ל לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תמו הצבעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: [מס' מ/448; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 4082; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להציג את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואנחנו מייד נצביע, שכן אין הסתייגויות לחוק זה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה אני מתכבד להגיש להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009.

דוד רותם: הצעת החוק נועדה להאריך את התוקף של הוראת השעה שאפשרה היוועדות חזותית כאשר במעצר לימים לא צריך להביא את העצור לבית-המשפט, אלא אפשר לעשות את זה במסגרת "וידיאו קונפרנס" כאשר העצור הוא בגיר, מיוצג והסכים לדיון בדרך זאת.

דוד רותם: זאת לאחר שהוסבר לאסיר, על-ידי עורך-דינו, משמעותו של ההליך.

דוד רותם: היה ניסיון להרחיב את הנושא לדברים נוספים, אך הוועדה לא אישרה אותם.

דוד רותם: אנחנו מבקשים שהכנסת תאשר את ההצעה לתקופה של שנה נוספת.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: אפשר להצביע, אדוני.

דוד רותם: אני גמרתי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני אחליט אם מצביעים.

ראובן ריבלין: ובכן, אחרי שהציג יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט את תמצית החוק, אנחנו מתבקשים לאשר אותו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: לא יאמר אדם אחר כך "לא הספקתי".

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2) – קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 53 נגד – 2 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 53 בעד, שניים נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ואני עובר לקרוא בקריאה שלישית, אדוני יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2).

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 49 נגד – 1 נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 49, נגד – 1, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התש"ע–2009, התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

ראובן ריבלין: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1974, חוב' ט”ו, עמ' 2078, חוב' כ', עמ' 4067; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש , חבר הכנסת אופיר אקוניס, להציג לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 31), התש"ע–2009.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת החוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 31) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר אקוניס: ב-10 בפברואר 2008 קיבלה הכנסת את תיקון 29 לחוק הרשות השנייה, ובמסגרתו הוטלה על הרשות השנייה חובה לתכנן, להפעיל ולהקים מערך הפצה ספרתי קרקעי, כלומר מערך הפצה דיגיטלי, שבאמצעותו יוכל הציבור לקלוט באופן חופשי את ערוצי הטלוויזיה הציבוריים 1, 33, הטלוויזיה המסחרית, 2 ו-10, וכן את שידורי ערוץ-99, הוא ערוץ הכנסת.

אופיר אקוניס: מערך הפצה זה ידוע כ-DTT.

אופיר אקוניס: באותו תיקון, במסגרת סעיף 51א לחוק הרשות השנייה, נקבע גם כי המועד להשלמת הקמת המערך הספרתי-קרקעי יהיה לא יאוחר מחלוף 11 חודשים מיום קבלת תיקון 29.

אופיר אקוניס: לצערי, מועד זה חלף בחודש ינואר האחרון.

אופיר אקוניס: יתירה מכך, בתיקון האמור הוסמך שר התקשורת, בהסמכת שר האוצר, לדחות בצו את מועד הקמת המערך לתקופה שלא תעלה על ארבעה חודשים, אך צו מסוג זה לא הותקן מעולם על-ידי השר.

אופיר אקוניס: אציין כי אם היה מעודכן, גם תקופת ארבעת החודשים הנוספים כבר חלפה.

אופיר אקוניס: מיותר לציין כי זהו מצב שאיננו ראוי ואיננו תקין.

אופיר אקוניס: אנחנו מציעים לקבוע כי הקמתו של מערך ההפצה הספרתי-קרקעי תושלם עד ליום י"ב באב התשס"ט, 2 באוגוסט 2009.

אופיר אקוניס: מוצע לבטל את סמכותו של שר התקשורת להאריך מועד זה בצו, שכן שוב אין צורך בסמכות זו.

אופיר אקוניס: אני מבקש להזכיר בהקשר זה את התועלת הרבה שבהקמת המערך.

אופיר אקוניס: מדובר במתן אפשרות לציבור לקלוט באופן חופשי את שידורי הטלוויזיה בערוצים הציבוריים והמסחריים באמצעות ממיר מתאים בעלות חד-פעמית של כ-400 שקלים, ללא צורך במינוי לחברת הכבלים או הלוויין.

אופיר אקוניס: אני מבקש לקבל את ההצעה ולהעביר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להביע את דעתי.

ראובן ריבלין: אני אביע את דעתי בהצבעה.

ראובן ריבלין: אני חושב שאני מברך את שר התקשורת.

אופיר אקוניס: וגם את פועלם של שר התקשורת והשר להגנת הסביבה, כיושבי-ראש ועדת הכלכלה לשעבר, שתרמו רבות לחוק הזה.

ראובן ריבלין: שפועלת ללא מורא.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 31) – קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 47 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 47, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהנוכחים בכנסת הצביעו פה-אחד בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים מייד לקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 31) – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 31), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 42, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שפה-אחד – מהנוכחים באולם המליאה – התקבלה הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 31) ונכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1974 וחוב' ט"ו, עמ' 2077; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים, יעלה ויבוא על מנת להציג את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3).

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא – – –?

ראובן ריבלין: הדבר פוצל לפי 121.

דוד אזולאי: והעבירו את זה לוועדת הפנים.

דוד אזולאי: קיימנו על זה דיון בוועדה, ועכשיו אני מביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3), התש"ע–2009, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: מקורה של הצעת חוק זו בסעיף 145 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009.

דוד אזולאי: סעיף זה פוצל מהצעת החוק בהחלטת ועדת הכנסת והמליאה והועבר להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו–2006, קבע בסעיף 34 שבו את הרכבה של ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה, ואת סמכויותיה בכל הנוגע לעררים לפי התוספת השלישית לחוק התכנון והבנייה שעניינם היטלי השבחה.

דוד אזולאי: בהתאם לסעיף 37 לאותו חוק, תחילתם של ההסדרים האמורים הותנתה בכניסתו לתוקף של חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 15), התשס"ה–2005.

דוד אזולאי: אולם תיקון זה למעשה לא נכנס לתוקף מאחר שתיקון מס' 84 לחוק התכנון והבנייה קבע בין היתר הוראות שהחליפו את תיקון מס' 15 האמור.

דוד אזולאי: לכן מוצע בהצעת חוק זו לתקן את מועד התחילה של ההסדרים האמורים הנוגעים לסמכויות ועדות הערר לפיצויים ולהיטל השבחה, ולקבוע שהוא יהיה ביום תחילתן של ההוראות המנויות בסעיף 10 לחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84 והוראת שעה), התשס"ח–2008.

דוד אזולאי: כמו כן, מוצע לקבוע למען הסר ספק כי ערר שהוגש או דיוני ועדת ערר לפיצויים ולהיטל השבחה בעניינים האמורים שהתקיימו בתקופה שמיום תחילתן של ההוראות המנויות בסעיף 10 לחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84 והוראת שעה), התשס"ח–2008, ועד תחילתו של חוק זה, רואים אותם כאילו התקיימו כדין.

דוד אזולאי: להצעת חוק זו לא הוגשו, אדוני היושב-ראש, הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, והשמירה על הסביבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסדרים במשק לשנת 2006 (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3), כפי שנוסחה על-ידי הוועדה לקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–2 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה, ואני עובר להצביע בהתאם להנחיית יושב-ראש הוועדה לקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3) בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: עוד הפעם נתקעה ההצבעה משום מה.

ראובן ריבלין: עוד הפעם אנחנו צריכים לחזור.

ראובן ריבלין: משהו לא בסדר פה בשעונים, בני.

ראובן ריבלין: אוקיי, רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אפשר להצביע, יש לכם?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 34 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בקריאה שלישית נתקבל חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3) בקולותיהם של 34 חברי כנסת הנוכחים באולם, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006) (תיקון מס' 3), כך יהיה, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/453).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו שתי הצעות חוק שקיבלו פטור מחובת הנחה.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה תעלה ותבוא ותוצג על-ידי שר התחבורה בנושא חוק התחבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה).

ראובן ריבלין: לדיון זה נרשמו שני חברים, חבר הכנסת נסים זאב, כמובן, וחבר הכנסת אורון?

ראובן ריבלין: אז חבר הכנסת נסים זאב אתה מבקש להירשם.

ראובן ריבלין: אופיר פינס, אתה מבקש להירשם?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אז חבר הכנסת לוין וחבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: הוא יהיה ראשון, אתה אחרון – כרגיל, כן?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרכבת הקלה העירונית מהווה כלי תחבורה חדש שיפעל בדרך, ותפעל תחילה בירושלים.

ישראל כץ: לצורך זה יתקיים ניסוי לבחינת תקינות פעילותה של הרכבת הקלה בירושלים, תפעולה, התנהלותה והתנהלות המשתמשים בדרך ביחס אליה.

ישראל כץ: לצורך הפעלה ניסיונית זו נדרשת הסדרה משפטית של דיני התעבורה החלים על הרכבת המקומית וסמכויות אכיפה.

ישראל כץ: מכיוון שהרכבת הקלה נעה בדרך כשאר כלי הרכב, בניגוד לרכבת הכבדה, מוצע בהצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009, להחיל את הוראות פקודת התעבורה בשינויים המחויבים תוך החסרת חלקים שאינם רלוונטיים לרכבת הקלה או לתקופת הניסוי.

ישראל כץ: הסדרים תעבורתיים ספציפיים הדרושים להפעלת הרכבת המקומית ייקבעו במסגרת תיקון לתקנות התעבורה המוגש על-ידי לאישור ועדת הכלכלה בימים אלה.

ישראל כץ: הוראות העוסקות בהפעלת רכבת קלה יוסדרו על-ידי בתקנות לפי פקודת מסילות הברזל [נוסח חדש], התשל"ב–1972 (להלן – פקודת מסילות הברזל).

ישראל כץ: מוצע כי החוק המוצע יהיה בתוקף למשך תקופת הניסוי של הרכבת הקלה בירושלים שבמהלכה תושלם החקיקה הנדרשת לשם הפעלת הרכבת המקומית.

ישראל כץ: לפי המוצע, תקופת הניסוי תהיה עד ליום 8 בספטמבר 2010, ובמהלכה של תקופה זו תהא בתוקפה הוראת השעה המוצעת בזאת.

ישראל כץ: אבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

ישראל כץ: תודה.

ראובן ריבלין: ירושלמי אחד בוודאי נרשם – זה חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: אבל לפניו – חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, שרי הממשלה, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לברך את שר התחבורה, השר כץ, שבאמת מורגש שנכנס לכל הנושא הזה של הרכבת הקלה בניסיון לחלץ אותו מהמקום שבו הוא נמצא בגלל שורה ארוכה של כשלים שהיו בעבר, ונדמה לי שעולה מהם נושא אחד שאותו אני רוצה לחדד כאן, ונדמה לי שהוא מחייב פתרון.

יריב לוין: קשה לבצע פרויקט לאומי בסדר גודל כזה כאשר החקיקה שאמורה לאפשר את הביצוע שלו לא מוכנה ושלמה ומלאה.

יריב לוין: אנחנו ראינו בכביש 6, שכאשר היתה חקיקה מסודרת שאפשרה פתרון מחלוקות וטיפול מהיר בדברים, זה אפשר לקדם את הדברים.

ראובן ריבלין: שם צפית, שם יכולת לצפות.

ראובן ריבלין: פה לא היה אפשר לצפות.

ראובן ריבלין: גם יש עוד הרבה בעיות.

יריב לוין: כאן יש הרבה מאוד בעיות, והדוגמה של היום היא דוגמה בולטת, שמובא חוק שבסך הכול בא לפתור בעיות שהן חקיקתיות, שלו היו חושבים עליהן מלכתחילה ופותרים אותן מלכתחילה, הצורך היה נמנע.

יריב לוין: ואני אומר את הדברים לא על הפרויקט הזה שאותו כבר נשלים בצד החקיקתי טלאי על טלאי, אלא ביחס לפרויקט של הרכבת הקלה בתל-אביב שהוא במידה מסוימת יותר מורכב כי הוא כולל כמה רשויות מקומיות.

יריב לוין: נדמה לי שאסור להיכנס לפרויקט הזה בלי שיתבצע מהלך חקיקה מקיף, שלם, שייתן את הכלים להתמודד עם כל הבעיות האלה כאשר הן תתעוררנה בדרך, אחרת – – –

ישראל כץ: – – –

יריב לוין: יש שם בעיה קשה בסגירה הפיננסית, אבל נדמה לי שבצד החקיקתי, כדי שלא ניתקע בדרך עם מנגנון של פתרון סכסוכים בין הרשויות וכן הלאה, החודשיים-שלושה שנשקיע בכך עכשיו יחסכו לנו, להערכתי, לא מעט צרות ובעיות אחר כך.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בירושלים תכננו רכבת שהולכת מהצפון לדרום, אבל ירושלים היא רחבה גם – מהמזרח למערב.

ראובן ריבלין: אדם, מבקשים ממנו שייסע מנווה-יעקב ולא ישתמש באוטו שלו כדי להגיע לעיר – להגיע לעיר בסדר.

ראובן ריבלין: אבל אם הוא צריך להגיע לקטמון, בלאו הכי הוא צריך אוטו.

ראובן ריבלין: אז עוד פעם מתחיל פה הכול.

ראובן ריבלין: שר התחבורה נכנס לעניין שהוא לא תכנן אותו, והוא מנסה היום לחלץ דברים.

יריב לוין: בוודאי.

יריב לוין: מורגש גם שינוי, שמורגש גם בעניין הזה.

ישראל כץ: מבחינת תקנות – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: סוף מעשה במחשבה תחילה הוא תמיד טוב, אבל יש דברים שפה לא צפו בכלל.

יריב לוין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, כירושלמי, סגן ראש העיר בירושלים כאשר התחילו לחלום על נושא הרכבת הקלה.

ראובן ריבלין: שרק לא תהיה כבדה, כבדה מאוד, עלינו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

ראובן ריבלין: אתה מדבר רק לעניין החוק, נכון?

נסים זאב: רק לעניין החוק.

ראובן ריבלין: אז אני לא מפעיל את השעון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: אני מבין שרוצים לעשות איזו תקופת ניסוי של הפעלה, ולבחון את התנהלותה, את התנהלות המשתמשים, בכל מה שקשור לרכבת הקלה, וזה דבר חשוב מאוד.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר שאנשים, כבר נמאס להם לשמוע על הפרויקט הזה.

נסים זאב: אנשים הפסידו את פרנסתם, רואים ברכבת הזאת קללה שבאה על העיר הזאת.

נסים זאב: זאת פשוט קטסטרופה מהלכת.

נסים זאב: אנשים כבר קוראים לזה "רכבת שדים", לא רכבת קלה ולא רכבת כבדה.

נסים זאב: כל היוזמה הזאת, של הקמת הרכבת, בטעות יסודה, ואני חושב שאם אפשר לצמצם את הנזק היום, ולא להרחיב לעוד שכונות ולעוד מקומות – – –

ראובן ריבלין: זה מה שהשר מנסה בתקנות להעביר את זה.

נסים זאב: אני בעצם אומר שאני מחזק את הדברים, כי אני חושב שהיום אי-אפשר לנסוע במרכז העיר, זו סכנה.

נסים זאב: חלילה וחס ויש פיגוע, תגיד לי, איך מגיעים כוחות ההצלה?

נסים זאב: איך המשטרה מגיעה לשם?

יצחק אהרונוביץ': איך אני אגיע?

נסים זאב: איך אתה תגיע?

נסים זאב: אולי בהליקופטר, עוד יש לך היכולת.

נסים זאב: אולי המשטרה תעמיד לרשותך הליקופטר להגיע.

נסים זאב: אני לא יודע איפה תנחת, אבל לפחות תישאר באוויר.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני, יש בזה סכנה.

נסים זאב: צריך חשיבה מחודשת.

נסים זאב: במקום לנצל את הרחבת המסלול, הרחבת הכביש, כדי להזרים תנועה, כדי לאפשר יותר תנועה – אז הייתם סוגרים את זה לרכב פרטי, בסדר, אבל מסלול שאתה הופך אותו לרכבת קלה, אתה שם מסילות ברזל, אתה קובר את אותו חלק של האדמה, ואי-אפשר לנסוע על אותו מקום.

ראובן ריבלין: אפשר, אפשר.

נסים זאב: אי-אפשר, אדוני.

נסים זאב: אף אחד לא יסתכן, אלא אם כן הוא רוצה להתאבד.

ראובן ריבלין: לא, זה לא דבר שהמציאו.

ראובן ריבלין: נוסעים בחוץ-לארץ.

ראובן ריבלין: אתה, כדי לא לבטל תורה, לא מבזבז זמנך בחוץ-לארץ.

נסים זאב: אני מדבר ברמה העקרונית.

נסים זאב: את אותם שני מסלולים או שלושה מסלולים יכולנו לנצל לתחבורה ציבורית, ובגדול.

נסים זאב: זה היה נותן שירות אמיתי לציבור הירושלמי, שבאמת זועק לעזרה.

נסים זאב: היום לא רכבת, לא קלה ולא כבדה.

נסים זאב: פשוט, אנשים הפסידו את פרנסתם, יש סכנת נפשות בחציית כבישים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, כל יום זה בגדר של נס שאין נפגעים.

נסים זאב: לכן אני מקווה שהצעת החוק אולי תתקן, אולי תבחן מחדש את המשך הנזק, שאולי יהיה אפשר לצמצם אותו בעתיד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הבעיות של הרכבת הקלה בירושלים הן קשות.

ראובן ריבלין: אני מציע בהזדמנות זאת, כירושלמי, לפנות לממשלה בכל לשון של בקשה.

ראובן ריבלין: זה לא יצא.

ראובן ריבלין: הממשלה הזאת גם היתה בעניינים ובעמדות מפתח בקדנציה הקודמת.

ראובן ריבלין: האזרחים בירושלים כבר רוצים לראות יותר משלושה פועלים שמתעסקים בכל הרכבת, כי נדמה לנו שבכל יום מכניסים עוד אבן.

נחמן שי: אבל, אדוני היושב-ראש, כבר מכסים מחדש באספלט.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס אפילו עזב את ירושלים בגלל הדבר הזה, והוא רוצה לחזור.

ראובן ריבלין: הוא משווע לחזור.

ראובן ריבלין: הרכבת תחזיר אותו לירושלים.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על הצעת החוק של שר התחבורה ושל הממשלה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד החוק?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התעבורה (החלת הוראות פקודת התעבורה על רכבת מקומית – הוראת שעה), התש"ע–2009, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 היושבים באולם הצביעו בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההצעה התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/454).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר הפנים.

ראובן ריבלין: האם אנחנו מוותרים על הצעת שר הפנים?

ראובן ריבלין: האם שר הפנים נמצא כאן?

ראובן ריבלין: אני יודע שהוא המתין – הוא לא יכול היה לשער בדעתו שחבר הכנסת נסים זאב יקצר כל כך בדבריו.

קריאה: הוא הלך להתפלל.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, האם אתה מבקש לעלות?

ראובן ריבלין: קיבלתם פטור מחובת הנחה.

גלעד ארדן: אני מציע לאחל לראש הממשלה מזל-טוב.

גלעד ארדן: יושבת-ראש האופוזיציה שכחה לעשות זאת.

ראובן ריבלין: אנחנו מאחלים לסבא הצעיר, ראש ממשלת ישראל, ברכות מקרב לב להיותו סבא.

בנימין נתניהו: גם אתה סבא.

בנימין נתניהו: אתה סבא רבא.

ראובן ריבלין: סבא רבא עדיין לא, אבל אני סבא רציני.

ראובן ריבלין: נכדי כבר חגגו בר-מצווה, שניהם.

ראובן ריבלין: רבותי, יש לנו בעיה.

ראובן ריבלין: האם אנחנו מוותרים ומעבירים למחר?

יעקב מרגי: אני אציג.

ראובן ריבלין: כבוד השר, בבקשה.

ראובן ריבלין: לאדוני סמכות מלאה, הוא יכול לעלות.

ראובן ריבלין: השר לענייני דתות יציג את הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, לקריאה ראשונה.

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: כל שר יכול להציג בשם חברו את הצעת החוק, והוא רשאי.

ראובן ריבלין: אני לא הייתי מפריע למוסלמי טלב אלסאנע בזמן תפילה אם הוא היה צריך להציע הצעת חוק, והייתי מבקש מחברו אחמד טיבי, שגמר להתפלל, לבוא ולהציג את החוק.

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, שרים, הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009.

יעקב מרגי: סעיף 2 לחוק המועצות האזוריות, שמדבר על מועד בחירות כלליות, קובע כי הבחירות הראשונות למועצה האזורית, לאחר כינונה, ייערכו בתוך 60 ימים מתוך ארבע שנים לכינון המועצה, במועד, כמובן, שיקבע השר, ואולם השר רשאי, בהתייעצות עם ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לקבוע מועד מאוחר יותר, שיחול בשנה החמישית לכינון המועצה, ובמקרים מיוחדים, באישור הוועדה, שיחול בשנה השישית לכינון המועצה.

חיים אורון: אני אקרא במקומך.

יעקב מרגי: אחרי שאקרא את דברי ההסבר גם אתן לך הסבר נוסף בעל-פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הוא לא המציא את השיטה הזאת.

יעקב מרגי: אבל אני מוכן לאתגר שהציע חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: אין לי ספק, בהכירי אותך, וגם ג'ומס מכיר אותך, שאתה קל למידה.

יעקב מרגי: בפועל ישנן מועצות אזוריות שבהן נדרשת תקופה ארוכה מזו שנקבעה בסעיף 2 לחוק לכהונת המועצה האזורית הראשונה, שכן בחלוף התקופה כאמור טרם הושלמה בהן בניית התשתית המקצועית והכלכלית ההכרחית לפעולה תקינה של המועצה, או שטרם הסתיים רישומם של כל היישובים בשטח אותה מועצה כחלק מיישובי המועצה.

יעקב מרגי: לפיכך מוצע לתקן את סעיף 2 לחוק ולהסמיך את שר הפנים, בהתייעצות עם ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לדחות את מועד עריכת הבחירות הראשונות במועצה האזורית למועד מאוחר מתום ארבע שנים לכינון המועצה, אם ראה שנסיבות העניין מצדיקות זאת.

יעקב מרגי: חדלו להתקיים הנסיבות כאמור, יקבע השר מועד חדש לעריכת הבחירות הראשונות באותה מועצה אזורית, שיהיה קרוב ככל האפשר לאחר שחלפה הסיבה לאי-קיום הבחירות במועדן.

יעקב מרגי: התיקון המוצע יאפשר למועצה האזורית הראשונה להשלים את תפקידה ולבנות את המועצה האזורית ומוסדותיה ביעילות ובאופן ראוי, שיאפשר העברה וניהול תקין תחת מועצה נבחרת.

יעקב מרגי: עריכת בחירות למועצה והעברתה לניהול תחת גוף נבחר בטרם עת עלולה להביא לפגיעה בבנייתה של המועצה, כנדרש, וכתוצאה מכך גם לפגיעה בתושבי המועצה.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת אורון, הצעת החוק הזאת באה לאפשר לשר הפנים, בשיקול דעת, כמובן, ובתיאום עם הוועדה, לאפשר לקבוע תאריך לבחירות במועצה האזורית – – –

קריאה: – – –

יעקב מרגי: מה לעשות שישבתי בוועדת שרים לענייני חקיקה והסברנו את זה.

יעקב מרגי: ישבנו היום בממשלה והסברנו את מהות התיקון.

יעקב מרגי: לכן אני מתנדב להסביר זאת שוב לחבר הכנסת אורון.

יעקב מרגי: נעשתה עבודה במועצה אזורית שכוננה לראשונה ונעשית בה עבודה חשובה לאין ערוך, לדעת כל בעלי המקצוע.

יעקב מרגי: התשתית שהוקמה שם לתפקוד מועצה אזורית תקינה עדיין לא הושלמה.

יעקב מרגי: החשש הוא שאם נצא היום לבחירות ניאלץ בתקופה קרובה מאוד לאור הנתונים שם להכריז שוב על ועדה קרואה בגלל הקשיים האובייקטיביים.

יעקב מרגי: לכן בא שר הפנים באמצעות הממשלה לתקן, לאפשר לו אכן להחליט בשנה החמישית על בחירות שיחולו בשנה השישית לכינון אותה מועצה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר מרגי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון יהיה הנואם הראשון, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

ראובן ריבלין: יסיים כאחרון הדוברים חבר הכנסת נסים זאב.

קריאה: אני מוותר.

ראובן ריבלין: אם אתה מוותר, זה עניין שלך.

ראובן ריבלין: אני קראתי את רשימת הדוברים.

ראובן ריבלין: הרשימה סגורה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מאוד שמח על דבריך, חוץ מבעיה אחת: יש לי הרגשה שהצגת חוק אחר.

חיים אורון: החוק לא קובע פה "בשנה השישית", החוק משאיר את השאלה פתוחה.

חיים אורון: זאת הנקודה המהותית בסיפור.

חיים אורון: אני מכיר מקרוב את המועצה האזורית אבו-בסמה.

חיים אורון: אני חושב שמי שעומד בראשה, עמרם קלעג'י, ידידנו המשותף, עושה עבודה חשובה וטובה – – –

ראובן ריבלין: כפי שהיה עושה בכל עבודותיו הקודמות.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: אם היו באים ואומרים, תראו, אנחנו חושבים שארבע שנים במקרה הזה הן מעט מדי, רוצים שנה חמישית או קובעים תאריך אחר – – –

אופיר פינס-פז: הוא כבר עושה שנה חמישית.

חיים אורון: הוא כבר גומר חמישית.

חיים אורון: ועכשיו לא באים ואומרים, שנה שישית – אומרים שהשר יקבע על-פי נתונים מסוימים.

חיים אורון: זה לא מה שנאמר כאן.

חיים אורון: ואם יתברר שהנתונים נעלמו, אז יהיו בחירות.

חיים אורון: אדוני השר, אתה יודע שזאת קביעה מאוד בעייתית.

חיים אורון: אני מודע לגמרי לבעיות אבו-בסמה, אבל אי-אפשר לנתק את הדיון הזה ממה שקורה בנגב כולו.

חיים אורון: היתה ועדת-גולדברג.

חיים אורון: אני בטוח שחבר הכנסת טלב אלסאנע מבקר אותה יותר ממני, אבל גם אני לא מקבל את כל מה שיש בה.

חיים אורון: אני שומע שעכשיו דנים בוועדת-גולדברג ומכסחים אותה מכל הכיוונים האפשריים; זאת אומרת, גם מה שהיה בה לא יהיה.

חיים אורון: מדובר לא בארבע שנים, לא בחמש שנים, לא בשש שנים; מדובר ב-62 שנה שישנו ציבור באוכלוסייה בארץ שזועק מבחינת מצבו ומבחינת הנגב כולו לפתרון.

חיים אורון: נאמתי פה עשרות פעמים על בעיית הבדואים בנגב.

חיים אורון: מה יש לנו לבוא לכנסת?

חיים אורון: מי שמינו אותו לבחון את יישום דוח גולדברג, לפי מה שאני יודע, מסתבכים מכל הכיוונים.

חיים אורון: חלק אומרים שזה יותר מדי כסף – אני לא רוצה להיכנס לכל העניין הזה.

חיים אורון: תבוא הממשלה ותגיד, תשמעו, אבו-בסמה לא בשלה עדיין לבחירות, אנחנו מקציבים עוד שנה.

חיים אורון: אבל אי-אפשר ליצור אורגן כזה, ומראש לומר לאוכלוסייה שנמצאת שם, אתם אינכם ראויים לניהול עצמי מכל צורה שהיא – – –

ראובן ריבלין: החוק קובע – – – זאת אומרת, הוא יכול בכל עת ובכל שעה – – –

חיים אורון: הוא לא קובע תאריך.

חיים אורון: אף פעם.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם זה חוקתי.

חיים אורון: אני לא יודע אם מישהו מאתנו היה מעז באיזה מקום אחר – אני לא רוצה לדבר עכשיו במונחים שאני לא אוהב להשתמש בהם – ולהגיד: תשמעו, אתם גרים פה, הקמנו לכם מועצה מקומית, אבל אני אחליט.

חיים אורון: ותמיד יהיו נימוקים, תאמין לי, אני מכיר טוב את הנגב.

חיים אורון: תמיד יהיו נימוקים להגיד: זה מוקדם מדי.

חיים אורון: אבל אני רוצה לומר לך ולכנסת, למי שעוד מקשיב: אני זוכר כמה, אדוני השר, כמה ויכוחים אחרי שהופסקו בסיבוב הקודם של ש"ס, הוועדות הקרואות בשש העיירות בנגב; איזה סיפורים הלכו סביב ראשי הוועדות הללו, מה קרה בחלק מהן.

חיים אורון: עכשיו אין מחלוקת.

חיים אורון: ואם היה פה שר הפנים הוא היה אומר לך שברוב העיירות הללו היו בחירות, נבחרו ראשי ערים – לפעמים יותר טובים, פחות טובים, אני אוהב אותם, אני פחות אוהב אותם.

חיים אורון: העיירות מתנהלות באופן לגמרי אחר.

חיים אורון: אני חושב שבבחירות האחרונות – טלב, אני חושב שאני צודק – נבחרו ראשי ערים, הם מכהנים, הם ממלאים את תפקידם; נוצרת תרבות של ניהול עצמי.

חיים אורון: ואני אומר עוד פעם: עמרם קלעג'י הוא ראש מועצה מצוין.

חיים אורון: אין פה שום ביקורת על עמרם קלעג'י.

חיים אורון: לכן, אל תעבירו חוק של תאריך – זמן בלתי מוגבל, עד כדי כך שגם אתה טעית וחשבת שזה שנה שישית.

חיים אורון: זה לא שנה שישית, זה בלי מגבלת זמן.

חיים אורון: אני בטוח שאם תבואו עם שנה שישית ותאמרו: בעוד שנה, כעת חיה, יש בחירות, או בעוד שנה וחצי – אני אצטרף להצבעה.

חיים אורון: במתכונת הזאת אני מצביע נגד.

ראובן ריבלין: היועץ המשפטי אישר את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

ראובן ריבלין: יש פה איזושהי בעיה שחיים אורון הציג.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה דוגמה קלאסית איך הכנסת מתנהלת במחטף.

טלב אלסאנע: הצעת החוק הזאת, רבותי, קיבלה פטור מחובת הנחה.

טלב אלסאנע: לא הונחה.

טלב אלסאנע: הובאה לוועדת הכנסת, אושרה, ובאותו יום מונחת לנו על שולחן הכנסת.

טלב אלסאנע: ומה?

טלב אלסאנע: גם מוגנבת בסוף סדר-היום.

טלב אלסאנע: זאת אומרת להעביר את זה ככה, כלאחר יד – – –

אופיר פינס-פז: מעבירים את זה "בחאווה".

טלב אלסאנע: כן, כמו גנבים בלילה.

טלב אלסאנע: בסוף היום לא שמים לב, אז כבר מעבירים את הצעת החוק.

טלב אלסאנע: הצעת החוק, יש לה השם התמים הזה, אדוני היושב-ראש:

טלב אלסאנע: הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות).

טלב אלסאנע: כמה מועצות אזוריות ממונות יש במדינה?

טלב אלסאנע: חבר הכנסת ג'ומס, כמה מועצות אזוריות ממונות יש?

חיים אורון: שתיים או שלוש.

טלב אלסאנע: אני לא חושב, אני חושב שיש אחת.

טלב אלסאנע: חוק המועצות האזוריות קיים יותר מ-60 שנה.

טלב אלסאנע: רבותי, היום מביאים את הצעת החוק הזאת שאני קורא לה – – –

ראובן ריבלין: אופיר, אתה לא יודע כמה מועצות אזוריות ממונות יש?

טלב אלסאנע: אין.

טלב אלסאנע: כחבר ועדת הפנים, אני חושב שאנחנו הבאנו רק את זאת להארכת תוקף – – –

קריאה: – – –

טלב אלסאנע: זה שגור שהיתה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: יש לך בדאלית-אל-כרמל עכשיו, לא?

טלב אלסאנע: לא, פורקה.

טלב אלסאנע: זה היה איחוד שם.

אופיר פינס-פז: יש שלוש ממונות.

ראובן ריבלין: שלוש.

ראובן ריבלין: הוא יודע, הוא היה שר.

טלב אלסאנע: אדוני, השם צריך להיות: הצעת חוק לעמרם קלעג'י – שאני מאוד אוהב אותו.

טלב אלסאנע: זה חוק תפור על-פי מידותיו של עמרם קלעג'י.

טלב אלסאנע: במקום להגיד: ללא הגבלת זמן, להגיד: לאורך כל חייו של עמרם קלעג'י הוא יכהן כראש מועצה.

טלב אלסאנע: ומה יהיה?

טלב אלסאנע: יש לנו מצב מצוין.

טלב אלסאנע: יש לנו שר פנים מש"ס, ויש לנו ראש מועצה יהודי שיהיו אחראים לבדואים.

טלב אלסאנע: הרי הבדואים לא מסוגלים לנהל את ענייניהם בעצמם.

טלב אלסאנע: הם כאלה, שמה פתאום הם יכולים לנהל?

טלב אלסאנע: יש ביישובים האלה מרצים באוניברסיטה, אבל לנהל מועצה – מה פתאום?

טלב אלסאנע: אנחנו היהודים יודעים מה טוב להם יותר ממה שהם יודעים שטוב להם.

טלב אלסאנע: על-פי החוק הקיים, אדוני היושב-ראש, מועצה ממונה מכהנת ארבע שנים – – –

ראובן ריבלין: אלה שמרצים באוניברסיטה ייבחרו?

טלב אלסאנע: אני אגיד לך.

טלב אלסאנע: יש היום ראשי מועצות מצוינים.

טלב אלסאנע: למשל, ראש המועצה המקומית בחורה, ד"ר מוחמד אלנבארי, יכול להיות דוגמה איך לנהל שלטון מקומי בהצלחה יתירה.

טלב אלסאנע: יש לנו עוד ראשי מועצה.

טלב אלסאנע: אף מועצה ביישובים הבדואים לא פוזרה, ואין ועדות קרואות.

טלב אלסאנע: זה מצביע על הצלחה.

טלב אלסאנע: למרות המצוקות הכלכליות והמצב הסוציו-אקונומי הקשה של התושבים והיישובים, הם מסוגלים לנהל את המועצות.

טלב אלסאנע: היום לבוא ולפסול את כולם, להגיד להם, רבותי, אתם לא מסוגלים?

טלב אלסאנע: ומה הנימוק?

טלב אלסאנע: הרי לפי החוק הקיים בשנה הראשונה צריך התייעצות עם ועדת הפנים, בשנה השישית צריך אישור והסכמה של ועדת הפנים.

טלב אלסאנע: היום אין צורך לא בהסכמה ולא באישור.

ראובן ריבלין: לא, כתוב: "באישור".

טלב אלסאנע: לא, אדוני, אני קורא.

ראובן ריבלין: כתוב "בהתייעצות".

טלב אלסאנע: לא, "יקבע השר מועד חדש לעריכת הבחירות הראשונות" – – –

ראובן ריבלין: "בהתייעצות".

טלב אלסאנע: לא, לא בהתייעצות.

טלב אלסאנע: כך כתוב: "יקבע השר מועד חדש לעריכת הבחירות הראשונות באותה מועצה אזורית, שיהיה קרוב ככל האפשר לאחר שחלפה הסיבה לאי-קיום הבחירות במועדן".

טלב אלסאנע: מה הסיבה?

טלב אלסאנע: הסיבה היא שהיא לא מוכנה.

ראובן ריבלין: הוא יכול לקבוע שלא חלפה.

ראובן ריבלין: הוא יכול לקבוע שהסיבה לא חלפה.

טלב אלסאנע: מה הסיבה?

טלב אלסאנע: לשר הפנים יש שיקול דעת מוחלט להפקיע את זכותם לבחור ולהיבחר, זכות דמוקרטית יסודית.

ראובן ריבלין: הבהרת את העניין לעילא ולעילא.

טלב אלסאנע: הדבר הנוסף, אדוני היושב-ראש – אפשר שראש המועצה לא ימלא את תפקידו ויגיד: המועצה לא מוכנה.

טלב אלסאנע: למה לא מוכנה?

טלב אלסאנע: כי הוא לא עשה מאומה.

טלב אלסאנע: היא לא מוכנה, כי הוא לא עשה מאומה, והוא ימשיך.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, ראש מועצה כושל מנציח את המינוי שלו, כי הוא לא הספיק – הוא לא הספיק למלא את המשימה, והוא יכול, על-ידי הרשלנות שלו והמחדל שלו, להנציח את המצב.

ראובן ריבלין: זו פרשנות מרחיקה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא נקבל את זה.

טלב אלסאנע: אני רוצה להגיד לך.

טלב אלסאנע: היום, לדוגמה, מה קורה במועצה האזורית אבו-בסמה?

טלב אלסאנע: משפט אחרון ולסיכום.

טלב אלסאנע: ראש המועצה, מר עמרם קלעג'י – אין לי שום טענות ברמה האישית, להיפך, יש לי הערכה, אבל ברמה העקרונית אני מתנגד בתוקף לגישה הפסולה הזאת.

טלב אלסאנע: הגזבר שלו זה אחד בשם רחמים יונה.

טלב אלסאנע: הוא גזבר וגם מזכיר, רחמים יונה.

טלב אלסאנע: גם מנהל מחלקת החינוך, האחראי לחינוך בבתי-הספר, חנן אפוטה, הוא לא דוקטור ולא כלום.

טלב אלסאנע: אנחנו, האוכלוסייה הבדואית, שזאת המועצה שלנו, מבקשים ייצוג הולם במועצה האחראית לבדואים.

טלב אלסאנע: זה דבר פסול, זה דבר פטרנליסטי, זה דבר מקומם, ולכן אני מבקש מכל חברי הכנסת, מאחר שהיא לא דמוקרטית, לא הוגנת, לא צודקת, להתנגד להצעת החוק.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אזולאי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מוותר או לא מוותר?

ראובן ריבלין: בכל זאת רוצה לדבר?

נסים זאב: רוצה לדבר.

ראובן ריבלין: לא חשבתי אחרת, לכן גם לא מחקתי אותך.

ראובן ריבלין: אל תדאג.

ראובן ריבלין: אף-על-פי שאמרו לי חבריך שאתה מוותר, אפילו לא מחקתי אותך.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא מגביל אתכם בזמן כל עוד אתם מדברים לעניין.

אופיר פינס-פז: רק לעניין.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא מתפלא על כך ששר הפנים בחר שלא להיות בדיון הזה, כי זה דיון שקשה מאוד לשר הפנים להיות בו.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע איך נולדה הצעת החוק הזאת, אבל זאת הצעת חוק בלתי ראויה בעליל.

אופיר פינס-פז: קודם כול, באמת מדובר ב"הצעת חוק אבו-בסמה", כי מדובר על מועצה אזורית מוקמת בעצם – לא כזאת שאתה עושה לה ועדה קרואה, אלא מועצה אזורית שאתה מקים, ויש רק אחת כזאת בארץ, שהגיעה לפרקה מזמן, וכבר מזמן היתה צריכה לעבור לניהול עצמי של התושבים.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם את זה גם כשר הפנים לשעבר, גם כיושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת לשעבר.

אופיר פינס-פז: אנחנו הארכנו לעמרם קלעג'י, שיש לו זכויות רבות, את הכהונה פעם ופעמיים.

אופיר פינס-פז: יותר מזה, אני הגעתי למסקנה – מה אנחנו בעצם עושים?

אופיר פינס-פז: הרי יש עיר בדואית, רהט, שמתנהלת לעילא ולעילא; יש כסייפה, שמתנהלת לא רע בכלל; יש עוד רשויות מקומיות בדואיות בדרום, יותר טובות, פחות טובות, רובן, אגב, מתנהלות – יחסית למצב הסוציו-אקונומי – לא רע, לא פירקו אותן, למיטב ידיעתי, לא מינו להן ועדה קרואה, וכדומה.

אופיר פינס-פז: מה קורה?

אופיר פינס-פז: התהליך באבו-בסמה לא מושלם רק משום שאין בחירות.

אופיר פינס-פז: חברים, תבינו.

אופיר פינס-פז: יש שם תופעה שבעצם חלק גדול מהתושבים הבדואים, שכולנו האמנו שהם יבואו ויתכנסו לאבו-בסמה, לא מתכנסים, ונשארים בכפרים הלא-מוכרים, אבל ברגע שיהיו בחירות, הרי כולם יצטרכו, אם הם ירצו לבוא ולהצביע ולהשפיע, להיות חלק מאותם יישובים.

אופיר פינס-פז: בדיוק לשם תכננו – זו היתה כוונת המחוקק.

אופיר פינס-פז: התהליך הזה מתעכב רק משום שאין בחירות.

אופיר פינס-פז: לו היו בחירות, התהליך הזה, שרצינו בו כל כך, היה קורה מזמן, ואנשים היו באמת מגיעים ליישובי הקבע שלהם.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, באיזה מקום, בתהליך הדחייה הזה, אנחנו עצמנו, במו ידינו, גורמים לניסיון של המועצה האזורית אבו-בסמה להיכשל.

אופיר פינס-פז: לא להצליח.

אופיר פינס-פז: זה כבר לא ישנה, אדוני היושב-ראש, אם זה שנה חמישית, שנה שישית או שנה שביעית.

אופיר פינס-פז: אין בזה שום רבותא.

אופיר פינס-פז: מה שלא הספיקו עד היום, ספק אם יספיקו בעוד שנה או בעוד שנתיים.

אופיר פינס-פז: לעשות דבר שהוא מעתה ועד עולם, לפי דעתי זה לא יעמוד בפני בג"ץ.

אופיר פינס-פז: היה בג"ץ על החלטת ועדת הפנים.

אופיר פינס-פז: על השנה החמישית או השישית כבר היה בג"ץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס, משרד המשפטים הגיש את החוק הזה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, עדיין החקיקה היא בידינו, בידי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים להסכים או לא להסכים.

אופיר פינס-פז: אני יודע מה בג"ץ אמר, גם כשוועדת הפנים לאחר התלבטויות קשות העבירה שנה נוספת.

אופיר פינס-פז: פה-אחד החלטנו להביא שנה נוספת.

אופיר פינס-פז: לכן אני יודע מה היתה תגובת בג"ץ.

אופיר פינס-פז: כבר הגענו לקצה, הגענו אל הגבול.

אופיר פינס-פז: מילא היתה באה הממשלה ואומרת: שנה נוספת, באישור ועדת הפנים, תראו מה קורה, תקבלו דין-וחשבון, תגיעו לאיזו מסקנה.

אופיר פינס-פז: באה הממשלה ואומרת: אני רוצה להאריך את אבו-בסמה מכאן ועד עולם, ללא מועד.

אופיר פינס-פז: תשמע, לפי מיטב כושר שיפוטי הצעת החוק הזאת היא מאוד-מאוד בעייתית בכל מה שקשור לערכים הדמוקרטיים, ולשלטון המקומי, ולזכויות של תושבים להכריע ולהצביע על עתידם.

אופיר פינס-פז: ולכן אני רוצה לבקש ממך, אדוני היושב-ראש, לפנות לממשלה – שר הפנים לא כאן; אפשר לדחות את ההצבעה ביום או ביומיים, עד יום רביעי, לאפשר לשר הפנים ולממשלה לשקול את העניין הזה שוב.

אופיר פינס-פז: זאת לא בושה.

אופיר פינס-פז: אפשר להביא נוסח – אפשר גם לא להביא נוסח אחר; אפשר לבוא לדוכן במליאה ולהגיד: החלטנו לקדם בעוד שנה אחת, לשנות את נוסח החוק.

אופיר פינס-פז: אני חושב שכדאי לא להצביע הערב.

אופיר פינס-פז: אני אומר את דעתי.

אופיר פינס-פז: אני ממליץ.

אופיר פינס-פז: לא חייבים לקבל את המלצתי כמובן.

אופיר פינס-פז: אני ממליץ לא להצביע הערב, להביא לפני שר הפנים את ההערות שהערנו כאן בדיון לגופו של עניין.

אופיר פינס-פז: יש לנו עניין בהצלחתה של אבו-בסמה לא פחות מלכל חבר ממשלה, אני אומר לכם את זה באופן הברור ביותר.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שהולכים בדרך עקומה, בדרך לא נכונה, בדרך שעלולה גם לקבל ביקורת חריפה מאוד, ומוצדקת, מבג"ץ, ולכן אני מציע כרגע לא להצביע, ולדחות את ההצבעה למחר או למחרתיים, להתייעץ עם שר הפנים ועם שר המשפטים ולראות אם הם עומדים מאחורי נוסח החוק או שהם מציעים או למשוך אותו או לשנות את תוכנו.

אופיר פינס-פז: תודה.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת פינס-פז.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב יעלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פינס-פז הציע לממשלה – חבר הכנסת מרגי, הוא הציע לכם באופן ישיר.

ראובן ריבלין: לא מסמכותי לבוא ולומר – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ביקשו ממני לקצר, ואני אקצר.

נסים זאב: כאילו משתמע מדברי החברים שיש פה איזו קנוניה, איזה משהו מכוון, שרוצים להזיק למועצה אבו-בסמה, וכאילו היושב-ראש עמרם קלעג'י לא עושה את עבודתו נאמנה מספיק.

חיים אורון: מי אמר את זה?

נסים זאב: אני לא מבין, האם מישהו חושד בשר הפנים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת חיים אורון גמר את ההלל – –

חיים אורון: אפשר לדבר?

נסים זאב: כך משתמע מהדברים – –

ראובן ריבלין: – – וחבר הכנסת טלב אלסאנע אמר שהאיש – – –

נסים זאב: – – כאילו אנחנו רוצים לתפור פה איזה ג'וב למישהו מסוים – –

חיים אורון: אם אין לך מה להגיד, אתה לא חייב לדבר.

נסים זאב: – – לוקחים בן-אדם, נותנים לו מינוי, כי חסרה לו עבודה.

נסים זאב: כך זה נשמע.

ראובן ריבלין: לא, לא.

טלב אלסאנע: אתה מסיט את הדיון.

ראובן ריבלין: כך נשמע החוק, לא כך – – –

נסים זאב: כך נשמע החוק.

נסים זאב: כך נשמעים הדברים שלכם – –

ראובן ריבלין: לא, לא, בדיוק הפוך.

נסים זאב: – – ואני חייב להעיר על הדבר הזה.

נסים זאב: זה לא ייתכן.

נסים זאב: פינס אומר במפורש שזה לא יעמוד במבחן בג"ץ, הוא אומר בעצם: בואו תמשיכו עם המאבק הזה.

נסים זאב: אי-אפשר לתת לשר הפנים, שהוא שר הפנים בסך הכול כמה חודשים, לבדוק את העניין בצורה רצינית ומעמיקה?

נסים זאב: מה קרה?

ראובן ריבלין: כמה זמן הוא צריך, שנה?

נסים זאב: אני לא יודע, אולי הוא צריך שנה, אולי חצי שנה.

ראובן ריבלין: ניתן לו שנה וחצי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש לו אוזן קשבת – –

ראובן ריבלין: זה בטוח.

נסים זאב: – – הוא אדם מאוד רגיש, הוא יבדוק את העניין.

נסים זאב: אני סומך עליו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, כפרלמנטר מובהק אני אומר לך דבר: אני סומך על שר הפנים במאה אחוז.

ראובן ריבלין: מה יקרה אם אני מחר אהיה שר הפנים?

ראובן ריבלין: אתה סומך עלי?

נסים זאב: ודאי.

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: אל תסמוך.

נסים זאב: במקרה הבאת את הדוגמה הכי חיובית שאני מכיר, שזה אתה.

ראובן ריבלין: לא, עזוב.

נסים זאב: אני בוודאי סומך עליך.

נסים זאב: אם אתה שואל אותי, אני סומך עליך.

ראובן ריבלין: אם צריך שנה וחצי, קח שנה וחצי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש לך יושר ציבורי, אתה אדם נאמן, אתה לא תתפור ג'וב למישהו, עבודה, רק כדי להשאיר אותו בתפקיד.

נסים זאב: הרי מדובר פה באדם שנמצא במינוי קיים, זה לא שמישהו השחיל אותו והכניס אותו פנימה.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, החוק כן צריך לעבור, ואני סומך על שר הפנים שהוא יוכל לצמצם את התקופה כפי שחבר הכנסת פינס אומר.

נסים זאב: במידה ששר הפנים ישתכנע, ולא ראש המועצה, אני מסכים עם זה.

נסים זאב: זה לא עניין שראש המועצה ישתכנע, הוא כבר בשל או לא בשל לבחירות.

נסים זאב: זה שר הפנים צריך לקבוע, ואת הצעת החוק הזו צריך לתקן לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ולתת את הסמכות המלאה לשר הפנים שאני בוודאי לא חושד בו שהוא ירצה לעשות את הכול רק כדי להשאיר את היושב-ראש המזדמן, ואולי הזמני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה, אתה לא רוצה?

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: העניין יבוא לפתחך.

ראובן ריבלין: אם הוא יעבור עכשיו בקריאה ראשונה, ממחר בבוקר אתה יכול לעשות בו כבתוך שלך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הדעות הושמעו והממשלה מבקשת להצביע על החוק.

ראובן ריבלין: כל חבר כנסת יפעל בהתאם למיטב מצפונו ויצביע על עניין זה.

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה, כך שכל אחד שרוצה להצביע ישב במקומו.

ראובן ריבלין: אני מפעיל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, קריאה ראשונה – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – 3 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק המועצות האזוריות) (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 14 בעד, שלושה נגד, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הפנים על מנת להכינה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: ועדת חוקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע מבקש להעביר לוועדת חוקה.

ראובן ריבלין: הוועדה המוסמכת, כמובן, על-פי החוק היא ועדת הפנים, אבל כמובן שהוועדה שאליה תועבר השאלה היא ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: ועדת הכנסת היא שתכריע אם הנושא הוא נושא כזה או אחר.

קריאה: מי ביקש?

ראובן ריבלין: ביקש טלב אלסאנע להעביר לוועדת חוקה.

ראובן ריבלין: הוא טוען שהחוק הוא בלתי חוקתי.

ראובן ריבלין: על כל פנים, מחר ועדת הכנסת יכולה לשבת ולהחליט.

ראובן ריבלין: רבותי, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ה בתשרי תש"ע, 13 באוקטובר 2009 למניינם, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.