ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 59, 2009-10-19 00:00

ראובן ריבלין: חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, ראש חודש חשוון, א' בחשוון תש"ע, 19 בחודש אוקטובר 2009, למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/1684/18 וכלה בהצעת חוק פ/1695/18 – הצעת חוק יועצת לענייני מעמד האשה בגופים ציבוריים, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון – פרסום החלטות), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי, האצלה, ביטול והעברה מכהונה של סגן ראש הרשות), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נבצרות בעת חקירה והפסקת כהונה בעת הגשת כתב אישום (תיקוני חקיקה), מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק פיקוח על איכות המזון במוסדות חינוך והגנה על בריאות התלמיד, התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת דני דנון, זבולון אורלב, יריב לוין, רונית תירוש ויוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק קליטת יהודי אתיופיה, התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת מפעל מוגן), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק ניסויים רפואיים במסגרות תחת מרות, התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת רחל אדטו, דניאל בן-סימון, מירי רגב ומשה מטלון; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – חובת תשלום פיצוי הלנת שכר והארכת תקופת התיישנות), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק המוהלים, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חופשת הקיץ), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הארכת זיכיון לשידורי הערוץ השלישי), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה ונחמן שי.

ירדנה מלר-הורוביץ: המלצה של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא: סיוע לחבר כנסת המוגבל בניידות.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי על חוברות הצעות חוק הממשלה מס' 455 ו-456 מופיע תאריך שגוי.

ירדנה מלר-הורוביץ: מדובר בהצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, ובהצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש"ע–2009.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעות החוק הונחו על שולחן הכנסת ביום כ"ו בתשרי התש"ע, 14 באוקטובר 2009.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונח ביטול לוח תיקונים מס' 2 להצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התשס"ט–2009.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן אבקש להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי חבר הכנסת אילן גילאון מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הקלות בניידות), התשס"ט–2009 – פ/1550/18, וכי חבר הכנסת ישראל חסון מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק איחוד מועצות מקומיות ראש-פינה וחצור-הגלילית, התשס"ט–2009 – פ/1643/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: חברותי וחברי חברי הכנסת, כבוד השר, הבוקר הגיעה אלינו הידיעה העצובה על פטירתו של חבר הכנסת לשעבר הרב שלמה לורינץ.

ראובן ריבלין: שלמה לורינץ הלך לעולמו בשיבה טובה, והוא בן 92 שנים.

ראובן ריבלין: רק לפני חודשים מספר, כאשר נפרדה הכנסת מ, היה כאן בין כל ראשי יושבי-ראש ועדת הכספים, לדורותיהם, ובמלוא אונו דיבר ושיבח את הגברת אשר לשמה ולמענה נתכנסנו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נכבד את זכרו בקימה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, שלמה לורינץ פרש מהכנסת אחרי 33 שנים של חברות רצופה וברוכת-מעש.

ראובן ריבלין: הוא כיהן מיולי 1951 ועד ליולי 1984.

ראובן ריבלין: בשנים אלה הוא היה מנציגיה המובהקים של סיעת אגודת ישראל.

ראובן ריבלין: שלמה לורינץ זכה להערכת הכול, בייחוד בתקופה שבה עמד בראש ועדת הכספים של הכנסת.

ראובן ריבלין: בתום השבעה נעלה את זכרו באחת מישיבותיה הקרובות של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני שולח בשמכם מכאן תנחומים לבני משפחת המנוח ולחבריו באגודת ישראל.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים ועוברים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: קדימה מושכת את הצעת האי-אמון שלה?

דליה איציק: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, שלוש הסיעות הערביות הגישו הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: האם אתם מושכים את הצעת האי-אמון שלכם?

אחמד טיבי: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/429; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1950.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: לפיכך, חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: סדר-היום, אנחנו לא יכולים להמשיך אותו בסדר הרגיל שנקבע, שכן אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו היינו אמורים, מייד לאחר ההצבעה על האי-אמון, לקיים ישיבה לזכרו של חבר הכנסת לשעבר רענן נעים.

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו הודענו למשפחה שהאזכרה תהיה בין 17:30 ל-18:00, כמובן שלא נקיים אותה עכשיו ונמתין למשפחה.

ראובן ריבלין: ולכן, אדוני השר ואדוני יושב-ראש הקואליציה, הואיל וסדר-היום הוא סדר-יום רץ, אני מחויב על-פי התקנון.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שמציע הפסקה, מצד האופוזיציה – – –

קריאות: לא, לא.

רוני בר-און: הצבעה.

ראובן ריבלין: כמה מפתיע.

ראובן ריבלין: זה מאוד מפתיע.

גלעד ארדן: האם אני לא יכול לסכם את הדיון?

ראובן ריבלין: לסכם את הדיון?

ראובן ריבלין: איזה דיון?

ראובן ריבלין: של קריאה ראשונה?

קריאות: – – –

יוחנן פלסנר: לא היה דיון.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: הוא שאל אותי.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהוא שאל אותי.

ראובן ריבלין: גם בסופו של דבר אני אחליט, אז בשביל מה – האם כבוד השר מבקש לדבר לפני ההצבעה בקריאה ראשונה?

גלעד ארדן: כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, יעלה וידבר.

ראובן ריבלין: מדוע לא?

אורית זוארץ: על מה?

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, היה דיון.

ראובן ריבלין: הוא רוצה לרענן את זיכרונם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני צריך בערך עד חמש דקות.

אורית זוארץ: למה לא הצבעה?

ראובן ריבלין: אני אסביר לך אחר כך.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אדוני, אם יכול – יסביר, כי אני לא רוצה שיטענו טענות נגד הדמוקרטיזציה.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם לא לשאול שאלות כי הזמנתי את השר.

ראובן ריבלין: בכל זאת עברו חודשים רבים, השר רוצה לרענן את זיכרונו על מה הוא הולך להצביע גם כן.

רוני בר-און: – – – לרענן את זיכרונו של השר.

ראובן ריבלין: יכול להיות.

ראובן ריבלין: אם תרצה אחר כך לדבר, אני בטוח שהשר ישמח שתענה.

רוני בר-און: שיעורים פרטיים – – –

יוחנן פלסנר: אדוני השר, חמש דקות מספיקות לו כדי להסביר שאין קשר בין משילות ובין הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי חברי הכנסת.

גלעד ארדן: נכון שצריך לרענן גם את זיכרוני, אבל טוב שזה נאמר, כי כנראה שצריך לרענן גם את זיכרונם של חלק מחברי קדימה, שהצטרפו אליה לאחר שקדימה פרשה כבר מהליכוד, כי דווקא טוב שגם יושב-ראש הכנסת לשעבר נמצא כאן.

גלעד ארדן: הוא יכול להזכיר לכולנו, אני חושב, שלפני חמש או שש שנים, כאשר ממשלת ישראל, מדינת ישראל, נקלעה למצב כלכלי מאוד מאוד קשה ונאלצנו לעשות צעדים לא פשוטים ולהעביר תוכנית להבראת המשק בישראל, אז בהחלט יזמנו את אותו תיקון ידוע, שהיום הממשלה בעצם מבקשת להצביע על מנגנון לשיפורו, ואותו תיקון דיבר על כך – וכיוון שבאמת עברו הרבה שנים, אני אשמח אם חבר הכנסת בר-און, יושב-ראש ועדת הכנסת לשעבר, יתקן אותי – אין בעיה – במהלך דברי, היום אני מאוד אשמח לקריאות ביניים.

רוני בר-און: אני רושם.

גלעד ארדן: אתה יכול להפריע לי גם באמצע, זה בסדר.

חיים אורון: אל תאשרו קריאות ביניים.

חיים אורון: חמש דקות אין קריאות ביניים.

חיים אורון: הצבעה.

גלעד ארדן: בכל אופן, אני חושב שבאותו זמן כאשר היינו צריכים לעשות את אותם צעדים לא פשוטים, אף אחד מחבריך, חבר הכנסת פלסנר, שעזרו לנו להעביר את אותו תיקון, לא חשב שיש בכך פגיעה בדמוקרטיה, אלא להיפך.

גלעד ארדן: גם אני הייתי חבר כנסת כאן עד לא מזמן, אולי אני גם אחזור להיות רק חבר כנסת, ואני זוכר היטב את המגמה שכנסת ישראל מצטיינת בה.

גלעד ארדן: יש חברי כנסת שעושים את זה באופן אחראי, ויש כאלה שעושים את זה באופן קצת פחות אחראי, ומגישים הצעת חוק בלי שיש להם שום רצון אפילו לקדם אותה, אלא רק כדי לזכות בכותרת.

גלעד ארדן: אבל בסופו של דבר, מי שצריך לשלם את המחיר התקציבי במקרה שהצעת החוק הזו עוברת – לא שאני חושב שזה יקרה אצלנו, כי בסך הכול הקואליציה מתפקדת היטב בשונה מהממשלה הקודמת, שבה חברי כנסת מהאופוזיציה, הם היו הח"כים המצטיינים, והם הצליחו להעביר עשרות הצעות חוק טובות וראויות.

גלעד ארדן: אנחנו ככה במידת הזהירות הנדרשת, ומתוך רצון – – –

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: אני מעוניין לשמוע את ההערות, חבר הכנסת בר-און.

גלעד ארדן: חשבתי שמצליף הסיעה זה לא אדוני.

גלעד ארדן: יש לנו עניין רב שכלכלת ישראל, בשונה ממה שהיה קודם, תנוהל באופן מאוד אחראי, מפוקח, מבוקר.

גלעד ארדן: לדוגמה, היינו יכולים ללכת לדברים הרבה יותר קיצוניים.

גלעד ארדן: אם היית שואל את שר האוצר, לדוגמה, שהוא פועל באופן מאוד אחראי, והוא מבין שכשהצעת חוק תקציבית עוברת, אותו חבר כנסת לא תמיד מגלה לציבור שכדי ליישם אותה, צריך גם לעתים לפגוע בסקטורים כדי לממן את יישומה.

גלעד ארדן: ולכן, אנחנו לא רוצים להגיע למצב שבו אנחנו נבקש מחבר כנסת שמציע שהוא יצביע על המקור התקציבי שממנו הוא מתכוון לממן את הצעת החוק שלו.

גלעד ארדן: הרי אנחנו יודעים, יש כאן הצעות חוק חדשות לבקרים וכולן נשמעות טוב.

גלעד ארדן: אני זוכר את שר האוצר לשעבר, היתה לו סגולה מיוחדת.

גלעד ארדן: דרך אגב, כל פעם שהוא היה עולה כדי לשכנע את הכנסת להתנגד להצעת חוק תקציבית, היא היתה עוברת – בין אם זה היה על הכרה בריבית על המשכנתאות, בין אם זה היה על החזרת קו התעופה לקריית-שמונה שהופסק בתקופתה של הממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: בעזרת השם, אני מקווה שאנחנו נחזיר אותו.

גלעד ארדן: ועוד הרבה מאוד הצעות חוק שיש להן עלות תקציבית לא מבוטלת, ובסופו של דבר אם הן יעברו באופן מקרי כיוון שינוצל איזושהי רוב כזה או אחר שקיים בכנסת, ביום שלישי אחר-הצהריים, כששרי הממשלה מנסים למלא את תפקידם לשביעות רצונו של הבוחר, הרי שלאחר מכן, מי שעלול לשלם את המחיר זהו הציבור.

גלעד ארדן: לכן, את אותו מודל בדיוק שעבר כאשר חבר הכנסת בר-און היה יושב-ראש ועדת הכנסת – מעולם לא נשמעה טענה נגד הדמוקרטיזציה של התהליך הזה, אלא להיפך.

גלעד ארדן: כולנו ראינו אותו כניהול אחראי של תקציב המדינה, כך שממשלה שנבחרה על-ידי הציבור כדי לקבוע סדר עדיפויות, וסדר עדיפויות, אדוני היושב-ראש, זה לא רק סדר עדיפויות אחראי, לאומי, מדיני, מה שאולי באופוזיציה מתקשים להבין, ולכן לא כל כך מגבים אותנו כשאנחנו מנסים להגן – –

ראובן ריבלין: אבקש לסיים.

גלעד ארדן: – – על תוצאות של פעולות של הממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: ניהול תקציבי אחראי, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה אומר גם שהממשלה אחראית על העלויות התקציביות של חוקים פרטיים שמגיעים מהכנסת.

גלעד ארדן: אם חבר כנסת יש לו – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

גלעד ארדן: – – הצעת חוק ראויה, טובה, אחראית, אין לנו שום ספק שהוא יוכל לשכנע 50, ואפילו 60, ואפילו יותר.

גלעד ארדן: אבל אף-על-פי שאפשר היה גם לקבוע יותר – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

גלעד ארדן: – – חשבנו שמוטב להסתפק ב-55 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר שהואיל להזכיר לחברי הכנסת על מה הם עומדים להצביע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גלעד ארדן: ויש כאן דבר מאוזן ואחראי.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אני מבקש מהכנסת לתמוך בחוק בקריאה ראשונה ולהעבירו לוועדת הכספים לשם הכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, סדר-היום נקבע בעצה אחת עם יושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: ודובר על הצבעה.

ראובן ריבלין: אפשרתי לשר המקשר בכל זאת לרענן את זיכרונם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חמש דקות הן בהחלט זמן – – –

זאב אלקין: – – –

ראובן ריבלין: לאחר אי-אפשר.

ראובן ריבלין: אתה יכול להסיר את זאת מסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שאנחנו – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: הואיל והדבר קבוע להצבעה, אני לא יכול – אתה תגיש בהצעה לקריאה ראשונה פעם נוספת.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

רוני בר-און: – – – הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: הצבעה שמית אתה יכול לבקש.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הממשלה יכולה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: הממשלה לא צריכה – – –

רוני בר-און: הצבעה בבקשה – – –

ראובן ריבלין: – – – לבקש לא להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי, יש לך 20 חתימות, תנו לי 20 חתימות, הממשלה מבקשת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהדבר אפשרי.

רוני בר-און: לא צריך, הממשלה לא צריכה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הממשלה לא צריכה לפי התקנון – – – לבקש שמית.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: הוצע להחזיר את הצעת החוק לממשלה.

ראובן ריבלין: תועמד להצבעה הצעה זאת.

ראובן ריבלין: הקריאה הראשונה תסתיים בהצבעה בעד העברה של הצעת חוק.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: היא לא הסתיימה, קריאה ראשונה, עזבו.

ראובן ריבלין: עשו לי טובה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, האם הממשלה מבקשת הצבעה שמית?

רוני בר-און: אפשר להצביע.

ראובן ריבלין: להצבעה שמית.

ראובן ריבלין: נא לקיים.

ראובן ריבלין: נא לקיים הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: בבקשה, מזכירת הכנסת.

קריאות: – – –

רוני בר-און: אדוני – – –

ראובן ריבלין: אני אבדוק.

ראובן ריבלין: למיטב זיכרוני – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת.

גדעון סער: – – –

זאב בוים: אתה מזכיר לי את קורפו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הדיון נקבע להצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת השר המקשר, התקנון לפניך.

ראובן ריבלין: אני הולך להצביע על ההצעה בהתאם לקבוע בסדר-היום שאושר היום על-ידי המזכירות.

ראובן ריבלין: יש לך בקשות, תבדוק מה אתה רוצה, תודיע לי.

ראובן ריבלין: אני הולך להצבעה.

ראובן ריבלין: האם יש איזושהי בקשה?

נסים זאב: יש בקשה, אדוני – – –

רוני בר-און: אתה צודק, דרישת הממשלה – – –

ראובן ריבלין: אני יודע מתי חיים אורון נלחם, ומתי חיים אורון אומר את הדברים.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, בשנות חלדי – אני לא רוצה להיות בטוח, כי יכול להיות ששינו את התקנון בזמן שאני לא הייתי איזה יום אחד, יכול להיות.

ראובן ריבלין: אבל השבוע למדתי הרבה על עניין שינויים, שהם מודעים רק למשנים, אז חשבתי שאולי שינו בלי ידיעתי.

ראובן ריבלין: הממשלה יכולה לבקש הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: נא להצביע הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – אינה משתתפת בהצבעה

רוחמה אברהם-בלילא: נוכחת ולא מצביעה.

נוכחת ולא מצביעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עפו אגבאריה – אינו נוכח רחל אדטו – אינה משתתפת בהצבעה

רחל אדטו: נוכחת ולא מצביעה.

נוכחת – לא מצביעה.

אם את יכולה לומר גם "נמנעת", זו תהיה אותה תוצאה במה שאני רואה שכמסתמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – בעד יעקב אדרי – נמנע יצחק אהרונוביץ – בעד אורי אורבך – בעד

רבותי, לא להפריע בזמן הצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) חיים אורון – אינו משתתף בהצבעה

חיים אורון: לא רוצה להשתתף בהצבעה.

לא משתתף בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – בעד אריאל אטיאס – אינו נוכח דניאל אילון – בעד רוברט אילטוב – בעד דליה איציק – אינה משתתפת בהצבעה מיכאל איתן – בעד אריה אלדד – אינו משתתף בהצבעה טלב אלסאנע – אינו משתתף בהצבעה זאב אלקין – בעד חיים אמסלם – בעד אלי אפללו – אינו משתתף בהצבעה

נוכח ולא מצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זאב בוים – אינו משתתף בהצבעה אריה ביבי – אינו משתתף בהצבעה זאב בילסקי – אינו משתתף בהצבעה

ראובן ריבלין: נוכח ולא מצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח מיכאל בן-ארי – אינו משתתף בהצבעה דניאל בן-סימון – אינו נוכח רוני בר-און – אינו נוכח אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח אילן גילאון – אינו משתתף בהצבעה גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו משתתף בהצבעה משה גפני – אינו נוכח אברהם דיכטר – אינו נוכח דני דנון – בעד ניצן הורוביץ – אינו משתתף בהצבעה צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד דניאל הרשקוביץ – בעד מגלי והבה – אינו משתתף בהצבעה

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יולי תמיר מבקשת להצביע כי היא צריכה לצאת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי תמיר – נגד מתן וילנאי – בעד יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד אורית זוארץ – אינה משתתף בהצבעה חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – בעד דב חנין – אינו משתתף בהצבעה יואל חסון – אינו משתתף בהצבעה ישראל חסון – אינו משתתף בהצבעה שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו משתתף בהצבעה רוברט טיבייב – אינו משתתף בהצבעה שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אמנון כהן – בעד יצחק כהן – בעד משה כחלון – בעד חיים כץ – אינו נוכח יעקב כץ – אינו משתתף בהצבעה ישראל כץ – בעד ציפי לבני – אינה משתתפת בהצבעה לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – בעד סופה לנדבר – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – אינו משתתף בהצבעה שאול מופז – אינו משתתף בהצבעה משה מטלון – אינו נוכח אברהם מיכאלי – בעד אנסטסיה מיכאלי – בעד אלכס מילר – בעד סטס מיסז'ניקוב – בעד אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – בעד דן מרידור – בעד משולם נהרי – אינו נוכח אורית נוקד – בעד לאה נס – בעד סעיד נפאע – אינו משתתף בהצבעה

ראובן ריבלין: נוכח אבל לא משתתף.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) בנימין נתניהו – בעד חנא סוייד – אינו משתתף בהצבעה מרינה סולודקין – אינה משתתפת בהצבעה גדעון סער – בעד גדעון עזרא – אינו נוכח חמד עמאר – בעד ציון פיניאן – בעד אופיר פינס-פז – נגד יוסי פלד – בעד יוחנן פלסנר – אינו משתתף בהצבעה

יוחנן פלסנר: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו משתתף בהצבעה פניה קירשנבאום – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – אינה נוכחת דוד רותם – אינו נוכח ראובן ריבלין – בעד כרמל שאמה – בעד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח נחמן שי – אינו משתתף בהצבעה סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – אינה משתתפת בהצבעה שלום שמחון – בעד ליה שמטוב – בעד עתניאל שנלר – אינו משתתף בהצבעה רונית תירוש – אינה נוכחת יולי תמיר הצביעה נגד.

ראובן ריבלין: שמעי נא, גברתי סגנית המזכיר, כל מי שאמר שהוא נוכח ולא משתתף, לא צריך להקריא את שמו פעם נוספת.

ראובן ריבלין: רק אלה שלא נכחו ייקרא שמם פעם נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה להקריא בסיבוב שני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אריאל אטיאס – בעד

ראובן ריבלין: בעד.

ראובן ריבלין: אהוד ברק.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גילה גמליאל – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: לפני כן אהוד ברק יש לך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נכון.

ירדנה מלר-הורוביץ: אהוד ברק – בעד משה גפני – בעד אברהם דיכטר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: אינה נוכחת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) שלי יחימוביץ – נגד משה מטלון – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ראובן ריבלין: מוץ מטלון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורי מקלב – אינו נוכח משולם נהרי – בעד

ראובן ריבלין: אבל מטלון יש לך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה מטלון – בעד גדעון עזרא – אינו נוכח – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עמיר פרץ – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מירי רגב – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: אינה נוכחת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד רותם – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סילבן שלום – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אינו נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רונית תירוש – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תמה הקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: האם יש חבר כנסת שנמצא באולם ולא השיב על ההצעה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, האם אתה מצביע או נמנע, או נוכח אבל לא מצביע?

אורי אריאל: נוכח, נמנע.

ראובן ריבלין: נוכח, נמנע ולא מצביע.

ראובן ריבלין: עפו אגבאריה – נוכח ולא מצביע.

ראובן ריבלין: אוקיי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: הם היו נוכחים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, האם יש עוד מישהו מחברי הכנסת שמטיל ספק אם הוא הצביע או לא?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להביא לי את תוצאות ההצבעה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, חברי הכנסת, להלן התוצאות.

ראובן ריבלין: אני עדיין לא מכריז, אני רק מודיע על התוצאות.

ראובן ריבלין: 55 בעד, שלושה נגד.

ראובן ריבלין: לא למחוא כפיים, מה קרה?

ראובן ריבלין: 55 בעד, שלושה נגד.

ראובן ריבלין: רבים החברים אשר השתתפו אבל לא הצביעו, ולא מנינו את מספרם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מתכוון להכריז על העברת החוק בקריאה ראשונה ועל העברתו לשם הכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, אלא אם כן מישהו ביקש לומר דבר מה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, בבקשה – לפני שאני מכריז.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, מדובר בחוק-יסוד.

חיים אורון: מדובר בחוק-יסוד שמשנה באופן מהותי את סדרי החקיקה בכנסת.

חיים אורון: אני חושב שחוק-היסוד הזה חייב לעבור ב-61.

גלעד ארדן: מוסרית אתה חושב?

חיים אורון: אני חושב מוסרית.

ראובן ריבלין: השר ארדן, אם לדבר אתו אז לפחות בישיבה.

ראובן ריבלין: אבל לא להפריע.

ראובן ריבלין: טענתו היא טענה שבהחלט ראויה להישמע.

חיים אורון: אני חושב שמוסרית, אני חושב שעניינית, מה גם שבמקרה זה הקואליציה הולכת להחיל את החוק הזה בעת כהונתה של הכנסת הזאת, ולכן אני חושב שהחוק לא עבר.

חיים אורון: תתכבד הקואליציה – יש לה רוב בטוח, מה אתה דואג, אדוני השר המקשר?

חיים אורון: יש לך רוב בטוח.

חיים אורון: תתארגן, תביא אותו, ותקבל 61.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים אורון: – – – בסימן שאלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה לא מטיף, אחרי זה תהיה לך הזדמנות, כי כל סיעתך נמנעה.

ראובן ריבלין: אבל כרגע אתה אומר שצריך 61 כדי להעביר אותו.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: חוץ מזה, אמרת "לא מוסרי".

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה כתובים בספר דברי הימים, ונשמע אותם, אבל הם לא – – – בבקשה, השר סער.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, המלים "אני חושב" עדיין אינן בגדר טעם משפטי שמוכר לי או שמוכר למערכת המשפט.

גדעון סער: לא מדובר כאן בסעיף משוריין, וגם לא מדובר בסעיף שהפסיקה החילה עליו או על שכמותו חובה של רוב מיוחס בהעברתו.

גדעון סער: אגב, אני בכלל לא משוכנע שבפעמיים הקודמות שהוא עבר הוא עבר ברוב שחבר הכנסת אורון מבקש.

גדעון סער: מדובר בשאלה של כללי משחק בהעברת חקיקה.

גדעון סער: אין פה שום דרישה.

גדעון סער: כמו שאנחנו יודעים, יש מקרים רבים שבהם אתה יכול לשנות חוק שהתקבל ברוב גדול – –

ראובן ריבלין: לא לא, זה כבר – – –

גדעון סער: – – יותר מאוחר בשניים נגד אחד, ועל כן, אדוני היושב-ראש, גם שאלת מועד התחולה שהעלה חבר הכנסת אורון – ממתי החוק נכנס לתוקף – אני מזכיר שגם בפעמיים הקודמות, ב-2002 וב-2003, הוא נכנס לתוקף מיידית, ועדיין לא היתה דרישה לרוב של 61.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גדעון סער: ולכן צריך לקבוע, אדוני היושב-ראש, שהחוק עבר בקריאה ראשונה, ומועבר להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לפנים משורת הדין אני מאפשר, הואיל והעניין הוא – קודם כול, אני מברך את האופוזיציה על תרגיל לא משעמם בכנסת, וזה יפה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, בבקשה.

ראובן ריבלין: הוא אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אם השר ירצה לענות לו, שמורה זכותו – – –

גלעד ארדן: – – – מברך גם אותנו.

ראובן ריבלין: בוודאי, אני לא – – –.

ראובן ריבלין: אני רק מקווה שאתה לא תברך אותי.

ראובן ריבלין: בקשה, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אני לא נכחתי כאן בהצבעה, ולא בכדי, אבל אני רוצה להפנות את תשומת לבך לחוק-יסוד: משק המדינה, העוסק בענייני התקציב.

רוני בר-און: נכון שסעיף 3ב רבתי, שעניינו אי-קבלת חוק התקציב, קובע בסעיף קטן (ג) במפורש: "אין לשנות סעיף זה אלא ברוב חברי הכנסת" – שפירושו 61.

רוני בר-און: נכון שבחקיקה צריכת תקציב, שזה העניין שבו אנחנו עוסקים עכשיו כמפורט בסעיף 3ג רבתי, לא מופיעה הדרישה הזאת, אבל אין ללמוד מכך בהכרח שהאמירה ב-3ב רבתי במפורש – 3ב(ג) – האמירה במפורש על הרוב המיוחד, והשתיקה של 3ג רבתי, פירושה שאין דרוש.

רוני בר-און: זה שאתה מודיע עכשיו, אדוני היושב-ראש, בתוקף סמכותך, שהחוק עבר בקריאה ראשונה – המחאה שלנו נועדה לצורך שמירת זכויות לבדיקה משפטית, כדי שלא יישמע אחר כך – – –

ראובן ריבלין: אני ארגיע אותך עוד יותר.

ראובן ריבלין: כמובן, אם יש לכם מענה, תשובה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: השר סער, סליחה, אבל אתה גם חבר כנסת.

רוני בר-און: השר סער, בקפסיטי שלו כחבר כנסת, ישיב לטענה.

ראובן ריבלין: לא, השר חבר הכנסת סער.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת סער.

רוני בר-און: אני לא השלמתי את המשפט האחרון.

רוני בר-און: המשפט האחרון אומר שאנחנו מודיעים את ההודעה הזאת, משמרת שבמשמרת, חרף הזכות שלך להודיע, כמובן, שהקריאה הראשונה עברה, כדי שנוכל לקחת ייעוץ בעניין הזה.

רוני בר-און: ואם נחליט לעתור נגד ההחלטה שלך, שלא נישמע אחר כך – – –

ראובן ריבלין: תעשו זאת במסגרת הכנסת, ואני אותיר לכם את האפשרות.

ראובן ריבלין: כבר אני אומר לך.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: ולא נישמע אחר כך בטענה שנרדמנו על הזכויות שלנו.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: לא נעביר את זה לבית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון סער: אדוני, שני טיעונים נוספים.

גדעון סער: האחד, מכלל הן אתה שומע לאו.

גדעון סער: אם על סעיף אחד נאמר שנדרש רוב של חברי הכנסת, ויוחד סעיף מסוים בחוק, ועל האחרים זה לא נאמר, ברור שלגביהם זה לא נדרש.

גדעון סער: אבל יתר על כן, יהיה כאן אבסורד מאוד גדול.

גדעון סער: אם תקציב המדינה עצמו, חוק התקציב, לא נדרש בו רוב מיוחס, אז לקביעת כללי המשחק לעניין חקיקה פרטית תקציבית לעניין זה נדרש?

גדעון סער: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: להלן החלטתי, שהיא בכל זאת תהיה מסויגת כדי לאפשר לכנסת לדון בנושא זה.

ראובן ריבלין: החלטתי היא לקבוע שהחוק עבר בקריאה ראשונה משני טעמים.

ראובן ריבלין: הטעם הראשון, סעיף זה אינו סעיף משוריין, ולמרות היותו בחוק-יסוד אינו מחייב 61.

ראובן ריבלין: הסיבה השנייה היא שאני קיבלתי ייעוץ משפטי – אני לא מתחייב תמיד, הייעוץ המשפטי הוא בהחלט הצעה – אבל קיבלתי ייעוץ משפטי שבו נאמר שסעיף זה אינו דורש 61, ויש לתת את הדעת גם לייעוץ המשפטי, בלי כל ספק.

ראובן ריבלין: לכן, מכל הנימוקים האלה, אני קובע שהחלטתי תהיה מסויגת בדבר אחד.

ראובן ריבלין: רשאים אלה אשר התנגדו ולא השתתפו בהצבעה, הקובעים כי יש מקום לטענה שצריך 61 לחוק-יסוד – אם אכן יתברר כך בוועדת הפרשנויות או באיזושהי חוות דעת מוסמכת, הרי שאנחנו לא נאשר את – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי, החוק עובר.

ראובן ריבלין: אתם יכולים לעשות.

ראובן ריבלין: החוק עובר בקריאה ראשונה לעילא ולעילא, אם כי, אני אומר פעם נוספת, יש דבר שהוא בהחלט ב"צריך עיון".

ראובן ריבלין: שאלה רצינית ביותר.

ראובן ריבלין: אני מקבל לא רק את טיעונו של השר סער, אלא גם את הצעתו של הייעוץ המשפטי הקובע בצורה מפורשת.

ראובן ריבלין: גם אני מכל מלמדי השכלתי, אבל גם זכיתי לשמש בכנסת הזאת בכמה וכמה אירועים דומים.

ראובן ריבלין: אין סעיף זה סעיף משוריין.

ראובן ריבלין: לכן אני קובע: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 7) (הרוב הדרוש להצעות חוק תקציביות) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להכנתה – – –

קריאה: ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: ועדת הכלכלה, ועדת הכספים, ויש כאלה שיאמרו ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: הרי מדובר בחוק-יסוד.

ראובן ריבלין: למשל, חוק-יסוד: התקציב בוודאי הוא בוועדת חוקה ומשפט.

ראובן ריבלין: הרי לא כדאי אפילו לומר את הדבר הזה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו מעבירים זאת לוועדת הכנסת, על מנת שהיא תקבע האם זאת תהיה ועדת הכלכלה או ועדת הכספים או ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להעלות אפילו על דל שפתי דבר כזה.

ראובן ריבלין: האם תהיה זאת ועדת הכלכלה או ועדת הכספים או כל ועדה אחרת אשר תיקבע על-ידי ועדת הכנסת.

דוד רותם: ועדת חוקה.

ראובן ריבלין: אני מבקש שלא ידונו בוועדה בסעיף זה עד 1 בנובמבר, על מנת לאפשר לכם לעשות את כל הדברים האלה.

ראובן ריבלין: אני מעביר את זה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: עד 1 בנובמבר, אדוני, לא לדון.

ראובן ריבלין: אחרי 1 בנובמבר, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, להמשיך לדון ולהוביל את העניין.

חיים אורון: – – – 55.

חיים אורון: מה קרה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, תיכף אתן לך זכות לדבר.

ראובן ריבלין: חמש מסיעות הבית לא השתתפו בהצבעה, ולכן עומדת להם הזכות, כסיעה שנמנעה כולה, והם מבקשים כנראה לשאת את דברם.

ראובן ריבלין: אחת היא סיעת קדימה, השנייה היא סיעת האיחוד הלאומי.

אחמד טיבי: רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: לא לפי סדר הופעתם.

ראובן ריבלין: סיעת קדימה, סיעת רע"ם-תע"ל, סיעת האיחוד הלאומי, סיעת חד"ש וסיעת מרצ.

ראובן ריבלין: אני מזמין את נציג סיעת קדימה אשר יאמר את דברו.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הסיעה, מי?

דליה איציק: נחמן שי.

ראובן ריבלין: נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יכול מאוד להיות שלא צריך רוב של 61.

ראובן ריבלין: מיקרופון.

נחמן שי: ניתקו את המיקרופונים פה?

נחמן שי: אתה אומר שהדורסנות הגיעה עד המיקרופונים?

ראובן ריבלין: הואיל וקולך נשמע ברמה עד כדי כך שאינו זקוק למיקרופון, חשבנו שטוב יהיה אם ישמעו את קולך הטבעי.

נחמן שי: אני מודה על היוזמה החשובה הזאת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לרשותו עומדות חמש דקות, כמובן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על התהליך הזה של ההצבעה אפשר לומר דבר אחד, כנראה: כשר אבל מסריח.

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

ראובן ריבלין: שהרי על טעם וריח אין להתווכח.

נחמן שי: לא, על הריח הזה אני כן רוצה להתווכח, אדוני היושב-ראש, מפני שריח רע עולה מהחוק הזה.

נחמן שי: החוק הזה הוא לא עצמאי.

נחמן שי: נכון שהיו יוזמות דומות בעבר, כולל חברים בסיעה שלנו שחשבו שאולי זה נכון, אבל לא החוק הזה לגופו של עניין חשוב, אלא חשוב ההקשר שלו, באיזה הקשר הוא בא.

נחמן שי: בהקשר שבו הממשלה הזאת רוצה לדרוס את קולה של האופוזיציה ורוצה ליטול מן האופוזיציה את היכולת שלה להשפיע, לכוון, לתת איזושהי תרומה בחברות שלה בכנסת.

נחמן שי: כל חבר בבית הזה שיש לו איזשהו עניין בכלל שתהיה כנסת במדינת ישראל, ושתהיה לה השפעה ושהיא תוכל לכוון את ענייני המדינה, צריך היה להצביע עכשיו נגד.

ראובן ריבלין: ביציע היועצים הרעש גדול מדי.

נחמן שי: אבל לממשלה הזאת יש מטרה אחת גדולה, והיא לחנוק את קולה של האופוזיציה, למנוע מן האופוזיציה להשפיע באיזושהי מידה על חיי הכנסת.

נחמן שי: אני מציע לבדוק את ההחלטות של ועדת השרים לענייני חקיקה, שמתכנסת בימי ראשון, איזה צינור דק היא נותנת להצעות שבאות מהאופוזיציה, כדי שבכל זאת – עכשיו כבר נותנים לנו, זורקים איזו עצם לאופוזיציה.

נחמן שי: לא בודקים לגופו של עניין.

נחמן שי: אני יכול להביא הצעה אחרי הצעה, הצעות ראויות ביותר, שפשוט ועדת השרים מנפנפת אותן.

נחמן שי: ואני לא אתפלא אם בעוד כמה שבועות ההצעות האלה פתאום יופיעו מטעם הקואליציה, ואז הן פתאום יהיו כולן כשרות ויפות ואפשר יהיה להגיש אותן לכנסת.

נחמן שי: אתם ביקשתם לרמוס את האופוזיציה, ואתם מצליחים, אני צריך להגיד, מהיום הראשון.

נחמן שי: הממשלה הגדולה הזאת שיושבת פה, לפני העיניים שלנו – שכחתי איך היא נראית, אבל פתאום כולם נכנסו לתוך המליאה הזאת, אז ראיתי באיזו מפלצת מדובר.

נחמן שי: 39 חברים יושבים בממשלה הזאת, לא היתה גדולה כמוה.

נחמן שי: ואחר כך באו גם, בתחילת המושב הקודם – אנחנו כבר שוכחים – תהליכים מהירים מאוד של חקיקה, כולל התקציב הדו-שנתי הזה, שכבר הממשלה הזאת יודעת שהיא עשתה טעות, אבל לא חשוב, העיקר שהיא העבירה את זה.

נחמן שי: ועוד לא יבשה הדיו על החוק הזה, וכבר החליטו להגדיל את התקציב או לשנות אותו, וזה צריך כבר תהליכים מיוחדים.

נחמן שי: העיקר לעשות את העבודה הזאת.

נחמן שי: הכול מהיר והכול חפוז והכול נועד להפעיל את המכונה המהירה הזאת ולסתום את פיה של האופוזיציה במדינת ישראל.

נחמן שי: אתם מדברים על דמוקרטיה, ותחת האף שלנו מתרחשים דברים מבישים.

נחמן שי: אני רוצה לדעת מתי הכנסת תקדיש את זמנה למיליון השקלים שבוזבזו בסלון האווירי בפריס.

נחמן שי: מתי?

נחמן שי: איפה?

נחמן שי: דין פרוטה כדין מאה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אני רוצה לדעת איפה יקרה הדבר הזה.

נחמן שי: אני רוצה לדעת מתי הממשלה הזאת תיטול סוף-סוף יוזמה ותשאל איפה עומד התהליך המדיני.

נחמן שי: למה הדממה הזאת, המוחלטת, שנפלה על ממשלת ישראל?

נחמן שי: אין תהליכים מדיניים.

נחמן שי: אני רוצה להבין מי הסמיך את ממשלת ישראל הזאת להכריז מלחמה על העולם.

נחמן שי: כל בוקר אנחנו קמים ויש חרם על ממשלה אחרת.

נחמן שי: התחלנו בשווייץ, עברנו לשבדיה, הגענו לנורבגיה, המשכנו בטורקיה, עכשיו גם סין.

נחמן שי: גם רוסיה, אני שומע, כבר רועדת מפחד שמא או-טו-טו יחרימו אותה.

נחמן שי: אני שואל, במה הממשלה הזאת מתעסקת?

נחמן שי: מה מטריד אותה באמת?

נחמן שי: ענייני הכלכלה של מדינת ישראל?

נחמן שי: ניהול התקציב של מדינת ישראל?

נחמן שי: ענייני החוץ של מדינת ישראל?

נחמן שי: או השאלה הדרמטית אם 50 או 55 חברי כנסת יוכלו להביא להעברת הצעת חוק שעלותה יותר מ-5 מיליון שקל?

נחמן שי: אני רוצה להבין.

נחמן שי: אבל אני לא אקבל תשובות, כמובן, על השאלות שלי היום.

נחמן שי: אני יודע את זה.

נחמן שי: אתם, חברים יקרים, משנים את הסדרים, משנים את סדרי הממשל במדינת ישראל ביד גסה, ברגל גסה, בהתנערות מוחלטת מסדרי ממשל תקינים, רק מפני שזה נוח לכם לרגע הזה – – –

גלעד ארדן: – – – ממשל כמו ערוץ-10, נניח?

ראובן ריבלין: כבוד השר.

נחמן שי: אני אשמח מאוד להתמודד אתך על השאלה הזאת – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה יכול להשיב לכולם.

נחמן שי: לא, הוא רוצה להבין למה ערוץ-10 ממשיך לשדר.

גלעד ארדן: לא, אני לא רוצה להבין, אני רק שואל מתי משנים מחויבויות – – –

ראובן ריבלין: זה בסדר, בסדר.

נחמן שי: המחויבויות האלה, אני מוכן לבדוק – – –

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, היית אחד מחברי הכנסת הנמרצים ביותר, אבל היום אתה שר.

אלי אפללו: הוא שוכח שאסור לו להשמיע הערות ביניים.

אלי אפללו: הוא שוכח, צריך להזכיר לו.

גלעד ארדן: צריך להזכיר – – – שר האוצר.

ראובן ריבלין: נכון, אני זוכר שגם שר האוצר לא היה יכול להתאפק, אבל תלמד ממנו דברים טובים.

נחמן שי: אני מודה לחבר הכנסת, אבל הוא יוכל להשיב.

נחמן שי: הוא יספר לנו איך הוא כמעט הצליח – –

ראובן ריבלין: אני למדתי ממך הרבה.

נחמן שי: – – לחנוק את ערוץ-10.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני מקווה שנצליח להחזיר קצת רוח – – –

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, אני לא מצליח להשתלט על השר ארדן, אני צריך את עזרתך.

נחמן שי: אני רוצה לסיים ולומר: יכול מאוד להיות שההצעה הזאת עברה, ויכול מאוד להיות שיהיו 55 ולא 50.

נחמן שי: אני אומר לכם: השיירה הזאת תעצור.

נחמן שי: הכלבים ינבחו וינבחו, ובסוף השיירה הזאת תעצור.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אדוני, חמש דקות לרשותך בשם סיעת רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, או מי שאתם מבקשים.

ראובן ריבלין: כצל'ה?

ראובן ריבלין: בבקשה, אין בעיה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שמתחילת כהונת הממשלה הזאת הקואליציה, שליחתה של הממשלה, מנסה להכתיב כללי משחק חדשים בבית הזה באמצעות רוב אוטומטי שמאפשר להם לשנות חוקים ולשנות את כללי המשחק.

אחמד טיבי: כך היה לגבי חוק התפצלות סיעה של שבעה ח"כים באופן דורסני, כך גם היום, באמצעות הגדלת מספר הח"כים הדרוש לשם אישור הצעת חוק תקציבית ל-55.

אחמד טיבי: הרי מה מהות עבודתו של חבר הכנסת הבודד, הפרטי?

אחמד טיבי: לחוקק חוקים – חלק מהמהות הזאת – ולנסות לגרום שינוי חברתי, כלכלי, חוקי, פוליטי.

אחמד טיבי: באה הממשלה ומנסה לחסום גם את האפיק הזה בעבודתו של חבר הכנסת, כדי להשאיר את תהליך קבלת ההחלטות בידי הממשלה, אפילו שאנחנו עדים לכך שמאז שהממשלה הזאת כוננה תהליך קבלת ההחלטות הוא לקוי.

אחמד טיבי: אומנם הממשלה מאוד ימנית, אבל יש לה שתי ידיים שמאליות כושלות.

אחמד טיבי: כך בנושא המדיני – מבוי סתום, כך – ואני שמח על כך – ביחסי החוץ, כאשר שר כזה עומד מול שר החוץ ובועט בכל מדינה.

אחמד טיבי: כל מי שהוא נפגש אתו בדרך – מחרים אותו.

אחמד טיבי: חרם.

אחמד טיבי: האיש מרגיש שהוא המעצמה הכי חשובה בעולם ומרשה לעצמו להחרים.

אחמד טיבי: הוא קם בבוקר, רואה מי לא בסדר – רבותי, את זה נחרים הבוקר.

אלי אפללו: – – –

אחמד טיבי: את האיש הזה שמו בתפקיד שר החוץ.

אלי אפללו: לא, סין זה מדינה קטנה.

שלמה מולה: – – – רוסיה.

אלי אפללו: סין זה מדינה קטנה.

אחמד טיבי: אני אומר לכם, אני לא מבקש להחליף – – –

אלי אפללו: סין זה מדינה קטנה.

אחמד טיבי: הכול יחסי, המשקל הסגולי הוא החשוב.

אחמד טיבי: בסופו של דבר אתה רואה תהליך מדיני במבוי סתום, עניינים חברתיים-כלכליים, תקציב דו-שנתי מתעמר, אטום, ויחסי חוץ גרועים.

אחמד טיבי: זאת רק ההתחלה.

אחמד טיבי: אני צופה שהמצב עוד יחמיר.

אחמד טיבי: אבל הממשלה הזאת עושה חיים.

אחמד טיבי: היא נהנית מכל רגע, מכל בית-מלון, מכל סוויטה.

אחמד טיבי: אין סוויטה שלא נוסתה.

אחמד טיבי: אמרנו, תנסו שלום – לא רצו; תנסו סוויטות – מנסים.

אחמד טיבי: לא סתם סוויטות – הכי טוב שיש.

אחמד טיבי: שלי יחימוביץ אומרת, לא בסדר שברק משתכן בסוויטה של שיח' סעודי.

אחמד טיבי: למה שיח' סעודי?

אחמד טיבי: שיח' ברקי.

אחמד טיבי: מזמן הערבים הם לא אותם ערבים, והיהודים הם לא אותם יהודים – –

קריאה: את זה אנחנו יודעים.

אחמד טיבי: – – יש כללים חדשים.

אחמד טיבי: אתה רוצה שהערבים יישארו אותם ערבים כמו שאתה חושב.

אחמד טיבי: אני וחברי מרגישים מזמן – אני אומר בצניעות – עדיפים על רבים בבית הזה מבחינת כשרונות.

אלי אפללו: איזה כישלונות?

אחמד טיבי: לכן, אדוני השר, אותנו אף פעם לא האשימו בשחיתות.

אחמד טיבי: מה אומרים?

אחמד טיבי: הח"כים הערבים מסיתים – זה הכול.

אחמד טיבי: מקסימום.

אחמד טיבי: זה כל מה שאתם יכולים להגיד עלינו.

ראובן ריבלין: זאת לא תעודת ערבות – – –

אחמד טיבי: אבל לפחות אנחנו לא יצאנו זכאים משום כתב אישום על שחיתות, כי לא הגישו נגדנו – –

דני דנון: עזמי בשארה הואשם באשמה יותר גדולה.

אחמד טיבי: – – כי אין אנשים כאלה.

אלי אפללו: עזמי בשארה – – –

אורי אריאל: עזמי בשארה הורשע בשחיתות מוסרית.

גלעד ארדן: – – – פרטנרים – – –

אחמד טיבי: לכן אני אומר: ממשלה אטומה, ממשלה כושלת, קואליציה דורסנית, ובמה היא עוסקת?

אחמד טיבי: ב-55 חברי כנסת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דנון, כשתהיה באופוזיציה גם אתה תתקומם נגד הניסיון הזה לשנות כללי משחק ולמנוע מחבר כנסת בודד להצליח להעביר חוקים.

אחמד טיבי: זה מה שהציבור רוצה מחברי הכנסת – להשפיע, לנסות לעשות – שיהיה סוכן של שינוי חברתי-כלכלי.

אחמד טיבי: כאן, בכנסת, במקום שבו מתקבלות הכרעות, באה הקואליציה הזאת ודורסת ברגל גסה את האפשרות הזאת בדרכה אל עוד סוויטה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

יעקב כץ: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההחלטה להקפיא את הבנייה, בפעם הראשונה בתולדות האומה היהודית על-ידי יהודי בארץ-ישראל, לא התקבלה על-ידי 55 חברי כנסת; היא התקבלה על-ידי שניים: ראש הממשלה והשר אטיאס; מהפה של מר בנימין נתניהו לאוזנו של השר אטיאס.

יעקב כץ: בפעם הראשונה בתולדות ישראל מאז הסלג'וקים, הממלוכים, הטורקים, הצלבנים, לא בונים בארץ-ישראל ובירושלים ובנותיה.

יעקב כץ: 700,000 יהודים מוקפאים בהוראה לא של 55 חברי כנסת, אלא בהוראה של ראש ממשלה אחד לשר שיכון אחד – שליהודים אסור לבנות.

יעקב כץ: אני אמנה את המקומות: במעלה-אדומים – כי הם יהודים, בביתר – כי הם יהודים, בבית-אל – כי הם יהודים, בפסגת-זאב – כי הם יהודים, וכך הלאה והלאה בכל רחבי ארץ-ישראל, על-ידי ראש ממשלה לאומי; בפעם הראשונה בתולדות האומה היהודית.

יעקב כץ: זה התקבל בהחלטה של שניים, לא של 55, וזאת החלטה תקציבית.

יעקב כץ: זה כמעט יותר גרוע אפילו מחוק תקציבי.

יעקב כץ: טוב שהוא שמע את זה, כדי שידע ראש הממשלה שחשב פעם שהוא הממשיך של ז'בוטינסקי, שהוא הממשיך של יוליוס קיסר.

יעקב כץ: הממשיך של מנחם בגין, לצערי הרב, הוא הממשיך של אריק שרון בהרס גוש-קטיף, הממשיך של אהוד אולמרט בהקפאה ובהרס התשתית היהודית.

יעקב כץ: אז שאחמד טיבי לא יהיה מבסוט כל כך שיש לנו ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאלניות; יש לנו ממשלה שמאלנית עם שתי ידיים שמאלניות.

יעקב כץ: בדברים שנוגעים לממשלה לאומית ולקואליציה שהיתה צריכה להיות ימנית לכאורה, עולה השאלה איך נביא החלטות שנוגעות לבניית בית יהודי בארץ-ישראל – 55, אבל הקואליציה ודאי שלא תצביע בעד, ולשירות לאומי – ודאי שהקואליציה לא תצביע בעד, אז אנחנו נמצאים במצוקה גדולה, לכן אני רואה את החוק הזה, חוק המשילות הזה, שעניינו חוק נוסף במערכת החוקים – – –

ראובן ריבלין: אם תשיג 50, אני אעזור לך בעוד חמישה.

יעקב כץ: ברוך השם.

יעקב כץ: אריה אלדד, שמעת ואתה רושם, שאם יש לנו 50, יש לנו כבר 51.

יעקב כץ: אבל להעלות על הדעת שכדי לתקן איזה עיוות ברחבי ארץ-ישראל, או בתחום החינוך, או בתחום איזה דבר יהודי שאנחנו עושים היום, צריך 55, ונניח שגייסנו את כל האופוזיציה, אדוני היושב-ראש, אפילו את אחמד טיבי, ואת כל קדימה, אנחנו צריכים עוד חמישה, ואין לנו.

יעקב כץ: זה לא יעלה על הדעת.

יעקב כץ: אני חושב שכל החוקים הם כדי להבטיח את שלטונו של בנימין נתניהו, ואנחנו, אגב, לא רוצים שהליכוד ייפול.

יעקב כץ: אנחנו רוצים שהליכוד יישאר, אם אתה שואל אותנו, אנשי האיחוד הלאומי, אבל רוצים שראש הממשלה יהיה אחר, והיינו רוצים שיעמוד איש ישר דרך, שונא בצע, שעומד בדיבורו ולא משנה את כל הדברים כדי להישאר בשלטונו לאורך ימים.

יעקב כץ: תודה.

ראובן ריבלין: כבוד השר שמחון, אני כל כך מעריך אותך, אבל התקנון לא מאפשר לי לאפשר לך לדבר בטלפון, גם אם אני יודע ששיחותיך חשובות.

שלום שמחון: כשהבן שלי מדבר מהצבא אני תמיד עונה לו.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, ואני יודע שאתה תמיד עונה.

אחמד טיבי: אדוני, בכל זאת מדובר ביושב-ראש סיעה משופר.

ראובן ריבלין: השר לא יכול להיות יושב-ראש סיעה, אבל כבר היו דברים מעולם.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, בשם סיעת חד"ש, ויסיים חבר הכנסת – אתה, אילן גילאון, בשם סיעת מרצ.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רואה שהממשלה נעדרת מהדיון הזה.

דב חנין: לא, נמצא אתנו השר שמחון.

ראובן ריבלין: לא לא, השר שמחון נמצא אתנו.

ראובן ריבלין: הממשלה מקפידה על – –

דב חנין: – – נוכחות במליאה, ואני שמח על כך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא חוליה נוספת במערכת של הצעות חוק שמטרתן לפגוע במעמד הכנסת, לפגוע ביכולתה של הכנסת לעשות את עבודתה, ויותר מכול, לפגוע ביכולתו של חבר הכנסת לקדם את העניינים שהוא בא לקדם בכנסת.

דב חנין: עיקרה של הכנסת הוא עבודת חקיקה, וחברי כנסת יכולים לקדם חקיקה באמצעות הצעות חוק פרטיות.

דב חנין: זו זכותם, זו חובתם, זה תפקידם, זה מה שהם צריכים לעשות.

דב חנין: טוב שחברי הכנסת מחוקקים הצעות חוק פרטיות.

דב חנין: אותו מסע של השתלחות נגד הצעות החוק הפרטיות ונגד הפעילות של חברי הכנסת הוא מסע דמגוגי ושטחי.

דב חנין: הצעות החוק הפרטיות, רובן המכריע הן הצעות תורמות, ענייניות, חשובות, נובעות מן הקשר של חברי הכנסת עם הציבור, מהעובדה שחברי הכנסת מקבלים מהציבור רעיונות, שומעים על בעיות שקיימות, מביאים אתם מטען של חשיבה, של רעיונות, של פעולות, של יוזמות.

דב חנין: כך צריכה להתנהל דמוקרטיה, והצעת החוק הזאת נועדה להתנקש ביכולת של הדמוקרטיה להתנהל בצורה תקינה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כאשר דורשים מחבר כנסת להשיג 50 תומכים כדי להעביר הצעת חוק פרטית, זוהי כמובן משוכה מאוד גבוהה; משוכה שלפעמים אפילו נראית בלתי אפשרית.

דב חנין: מאוד קשה להגיע למספר הזה – כולנו יודעים, כולנו מכירים את המציאות.

דב חנין: להעלות את המשוכה הזאת עוד יותר, זה לומר לחברי הכנסת: אל תחוקקו.

דב חנין: אנחנו עוסקים בהצעות חוק שנקראות "תקציביות", אבל לפי תפיסתה של הממשלה הצעת חוק היא הצעה תקציבית ונחשבת הצעת חוק שעולה כסף למשק גם אם היא, בשורה התחתונה, חוסכת הרבה כסף.

דב חנין: אפשר להעלות הצעה שחוסכת למדינה הרבה כסף, אבל כדי ליישם אותה היא דורשת מנגנון מסוים, והמנגנון עולה כסף.

דב חנין: מסתכלים רק על צד ההוצאות, ואף פעם לא מסתכלים גם על צד ההכנסות.

דב חנין: ולכן כמעט כל הצעת חוק שמנסה לייצר מנגנונים שיש להם השפעה על המערכת השלטונית בארץ תיחשב להצעת חוק תקציבית ותיתקל באותה משוכה גבוהה, כמעט בלתי אפשרית, של 55 חברי כנסת שנדרשים לתמיכה בה בכל אחד מהשלבים של שלבי החקיקה.

דב חנין: ממה הממשלה הזאת פוחדת?

דב חנין: הרי יש לנו ממשלה שיש בה 30 שרים, לא מעט סגני שרים, 74 קולות מובטחים בכנסת.

דב חנין: כל אופוזיציה בכנסת הזאת היא הרבה הרבה פחות מ-50 חברי כנסת.

דב חנין: ממה הם חוששים?

דב חנין: ובכל זאת בונים מסביב לממשלה, מסביב לשלטונה בכנסת, מערכת אינטנסיבית של ביצורים, והמערכת הזאת היא מערכת שפוגעת בדמוקרטיה, פוגעת בציבור, פוגעת ביכולת לקדם חקיקה שתועיל לציבור ותגן עליו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לסקור לפניכם כמה מהצעות החוק שהיתה לי הזכות להעביר בכנסת הקודמת, שלכולן בשלב כזה או אחר הממשלה התנגדה.

דב חנין: כל אחד מהחוקים האלה, אם היינו מייצרים משוכות בלתי אפשריות, לא היה נמצא היום בספר החוקים.

דב חנין: ובכן, חוק הארכת חופשת לידה מ-12 שבועות ל-14 שבועות – חוק שהייתי אחד היוזמים שלו, יחד עם חברי כנסת שחלקם יושבים היום בספסלי הממשלה.

דב חנין: הממשלה התנגדה לחוק, היינו צריכים לעבור את המשוכה של מספר חברי הכנסת המינימלי הדרוש פעם אחר פעם אחר פעם.

דב חנין: זה לא היה קל, אבל הצלחנו לעשות זאת.

דב חנין: אם המשוכה היתה גבוהה יותר, יכול להיות שלא היינו מצליחים.

דב חנין: חוק הארכת חופשת הלידה הוא דוגמה אחת.

דב חנין: חוק אוויר נקי, החוק הסביבתי הגדול ביותר שהכנסת הקודמת חוקקה – חוק שהממשלה התנגדה לו בשלבים מסוימים.

דב חנין: אם משוכת התמיכה היתה גבוהה יותר, לא היה לנו היום בישראל חוק אוויר נקי.

דב חנין: חוק המזהם משלם – אני חושב שהוא אחד מההישגים החשובים ביותר בספר החוקים שלנו, חוק שלומדים אותו במקומות אחרים, דוגמה למנגנונים כלכליים אפקטיביים של פעולה נגד מזהמים.

דב חנין: גם לחוק הזה הממשלה התנגדה בשלבים מסוימים.

דב חנין: אם היתה משוכה גבוהה כזאת, אולי לא היה לנו חוק המזהם משלם.

דב חנין: חוק האכיפה הסביבתית – הממשלה התנגדה לו בשלבים מסוימים.

גלעד ארדן: הוא עדיין לא עבר.

דב חנין: חבר הכנסת, אדוני השר להגנת הסביבה, אני רוצה לבשר לך שהחוק עבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בקדנציה הקודמת – –

גלעד ארדן: רק לגבי רשויות מקומיות.

דב חנין: לגבי רשויות מקומיות.

דב חנין: – – ואנחנו עדיין עושים מאמץ כדי שחוק מקביל יעבור גם לגבי פקחי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אבל הנה, אם המשוכה הזאת שהממשלה שמה בפנינו, בפני היכולת שלנו לתת לפקחי המשרד להגנת הסביבה סמכויות, יכול להיות שפקחי המשרד להגנת הסביבה יישארו בלי סמכויות.

ראובן ריבלין: זאת בהחלט תוכל להיות בשורה גדולה גם של ממשלת ישראל וגם של כנסת ישראל בכינוס אמסטרדם.

ראובן ריבלין: איפה הכינוס?

גלעד ארדן: החוק הזה לא יהיה – – –

ראובן ריבלין: כינוס קופנהגן.

ראובן ריבלין: זאת בהחלט יכולה להיות בשורה טובה, גם מטעם הכנסת, גם מטעם הממשלה.

דב חנין: חוק הגנת הכינרת, חוק כל כך חשוב; חוק הגנת מפרץ אילת.

דב חנין: כל החוקים האלה הם חקיקה פרטית, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: אם אנחנו נמנע מחברי כנסת לחוקק חקיקה פרטית לא נגיע למקום יותר טוב; נגיע למקום פחות טוב, כי מה לעשות, לא כל התבונה בעולם נמצאת בידי הממשלה, קצת מהתבונה פזורה גם בין חברי הכנסת.

דב חנין: יש להם לפעמים הצעות טובות.

דב חנין: לא תמיד הממשלה יודעת להבין את זה בזמן, ולכן אנחנו עושים את תפקידנו – מנסים לשכנע, מנסים להשיג רוב.

דב חנין: אל תיצרו בפנינו משוכות בלתי אפשריות, כי המשוכות האלה הן משוכות שמפריעות לציבור כולו.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: בהחלט, אני חושב שתהיה בשורה גדולה אם החוק הזה של הגנת הסביבה, שדיברת עליו, יעבור, כדי להביא בשורה לעולם מכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: גם השר יהיה שם, ואני חושב שזה באינטרס העולמי ובאינטרס הישראלי, ההולכים יד ביד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם סיעתו, מרצ, נמנעה – או לא השתתפה – בהצבעה כולה, ולכן עומדות לו חמש דקות להסביר את עמדת הסיעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אתה מבין שהתוצאה של הדברים האלה מאלצת אנשים לנצל את מלוא חמש הדקות – כי כבר אין להם הרבה מה לעשות – או לגרום ללזות של חקיקה, משום שממשלות ישראל, שיש להן בכלל בעיה בסיסית, אדוני, בעניין של הפרדת הרשויות, בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת, על-פי השיטה שלנו – ואני לא מתכוון לאותה שיטה שמתכוונים להביא עלינו – הממשלה מראש משוריינת בכל הכיוונים.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, יש לי בעיות קשב, והנושא של נגישות זה לאפשר למי שיש לו הפרעות קשב לנאום.

אילן גילאון: זה חלק מהנגישות, אגב, שאני קצת מטפל בזה, ואני, אם תסכים, רוצה לדבר על הגרידיות, אדוני, פעם אחת; על האטימות, על מה שאצלנו בשכונה קראו ה"געיינות".

ראובן ריבלין: "גרידיות", כמדומני, זה תאוות בצע.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: גרידיות זה השובע, זה להיות פרות הבשן.

אילן גילאון: לא להסתפק בשום דבר.

אילן גילאון: אתם משוריינים – הממשלה הזאת משוריינת מכל הכיוונים שלה, ואלה הם חוקים – מה שאנחנו קוראים לו "חוקי המשילות", או בשפה של החבר'ה שלי – החוקים המסריחים, שבדרך כלל תופרים אותם – את החליפה על-פי הכפתור, ועכשיו יש גם הרבה אווילות בדבר הזה, משום שאין בכך צורך.

אילן גילאון: הלוא תבין, אדוני היושב-ראש, לאופוזיציה אין 55 חברים בכל מקרה, כלומר החוק הזה נועד בעצם להגן על הממשלה מפני עצמה – על הקואליציה מפני עצמה.

אילן גילאון: כך או כך יש רוב, וכך או כך אי-אפשר להשיג אפילו רוב של 50, אדוני, ולכן זה מביא את הבית הזה למצב של מה שאנחנו קוראים "לזות החקיקה".

אילן גילאון: תסלח לי, אדוני, אנחנו לא נעדרי חוקים במדינת ישראל.

אילן גילאון: יש פה דיזנטריה של חוקים, אבל איזה חוקים ממשלת ישראל מעודדת כאן – וגם הממשלה הקודמת, אגב, שלא תחשוב שאני חושב שמבחינה עקרונית, חוקים שיש בהם עלות, המצב של 50 הוא הרבה יותר טוב מאשר של 55.

אילן גילאון: כנראה את זה בחרתם בגלל החמסה חמסה פעמיים.

אילן גילאון: אז כמו שאומרים אצלנו, "על חרמא בליש", כי חבל לדבר, כאן אוהבים חוקים של החמרת הענישה על גנבי דבורים.

אילן גילאון: זה חוק, הוא גם נרשם בכרוניקה כחוק, אבל זה מה שהיום מותר למחוקק במדינת ישראל לחוקק.

אילן גילאון: חוקים נחמדים ולא מעצבנים, של קריאת רחובות, כאילו כל התבונה באמת מרוכזת, כפי שאמרו קודמי, במקום אחד.

אילן גילאון: הבעיה, אדוני, זה – למה צריך את כל זה?

אילן גילאון: עד איפה אפשר להגיע?

אילן גילאון: אני יודע שיש ועדת שרים לענייני חקיקה שמבטלת במחי יד כל הצעת חקיקה, ולפעמים גם כזאת שאין בצדה עלות בכלל.

אילן גילאון: זוהי בעצם הדרך לחוקים בלתי חשובים, שעושים בעצם את ההסדר, כי חוק, אדוני, הוא תמיד ברירת מחדל, אתה ודאי יודע למה – משום שאם היה אפשר לחוקק את החוק הכי חשוב, שאנשים יהיו בני-אדם, לא היינו צריכים חקיקה בכלל, אבל זה חוק שאי-אפשר לחוקק בשום פרלמנט, ולכן הזחיחות הזאת, שמפריעה, ולכן גם האופוזיציה התנגדה ולא השתתפה, כי הבינה – שמה הטעם בעצם?

אילן גילאון: כלומר, מה הטעם היום בלהיות חבר כנסת, אם לא בסך הכול להיות מעצור לדלת עבור אנשים שאין להם אבא ואמא?

אילן גילאון: עבור אלה שהם – אל נא תרע לתמימים, אומרים; אלה הם אנשים שעליהם אנו מגינים.

אילן גילאון: ולכן אני לא רוצה לנצל אפילו את חמש הדקות האלה, כי חבל על הדיבור שלי.

אילן גילאון: אבל חבל על הזמן כי זאת לא דרך, כי היה אפשר לקבל את אותה שיטה של משילות בקצת יותר הגינות, בקצת יותר יושר, בקצת יותר אמון שפושה בציבור כחוסר אמון.

אילן גילאון: זאת הבעיה המרכזית במדינת ישראל.

אילן גילאון: אנו מגדלים היום אזרחים שרואים את הדברים האלה, שאומרים לעצמם 30 פעם ביום: שאני אלך לעזאזל, כי ממילא אין לי שום סיכוי לשנות שום דבר; אם זה מתחיל בארזים כאן, אז ודאי שהדמוקרטיה הזו היא פשוט מבוססת, אדוני, על רגלי גפרורים, וחבל שכך.

אילן גילאון: זה לא מכובד, זה מבוזה, זה געייני, וזה מדיניות של פרות הבשן – להתנפח ולהתנפח ולהתנפח.

דוד רותם: מה זה?

אילן גילאון: אתה מכיר את פרות הבשן?

אילן גילאון: זאת ממשלה של פרות הבשן.

אילן גילאון: בהלכות הפרטיות שלהם האשימו את שר הביטחון בזה שהוא הולך לסוויטה.

אילן גילאון: מה זה סוויטה לעומת המקום שהוא גר בו?

אילן גילאון: מבחינתו, המקום שהוא גר זה upgrade לסוויטה – האיש שמנהיג את תנועת הפועלים במדינת ישראל.

אילן גילאון: זאת רק דוגמה אחת, וכך אנו ממשיכים למשול, וחבל שזה קורה, ואנחנו נעשה הכול כדי לשים את זה לאל, אדוני, כפי שאני אומר בסוף כל דיון.

אילן גילאון: סיימתי את החמש דקות בכל זאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת גילאון, אשר הסתפק בפחות זמן, ובכל זאת גמר בדיוק בזמן.

ראובן ריבלין: אני מברך אותו.

ראובן ריבלין: תם הדיון בסעיף מעניין זה, שהיה דיון מאוד סוער, אבל במסגרת הכללים המותרים.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/241; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ"א, עמ' 4440.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 92) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשס"ו–2006.

ראובן ריבלין: הממשלה הודיעה על כוונתה.

ראובן ריבלין: לא הגישה התנגדות אף סיעה אחת מסיעות הבית, ולכן אנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי, כי בעוד שניות אני מפעיל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, ההצעה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 92) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשס"ו–2006 – אני מפעיל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: מי שמצביע בעד – מצביע בעד החלת דין רציפות.

ראובן ריבלין: מי שמצביע נגד – נגד החלת דין רציפות.

ראובן ריבלין: יש צורך להצביע, כי הצבעה זו כמוה כהצבעה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת הממשלה – 53 נגד – 2 נמנעים – 1 הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 92) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשס"ו–2006, נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 53, שניים נגד ואחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שדין רציפות יחול על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 92) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשס"ו–2006, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: כאשר התפטר חיים רמון, ותיק בחברי הכנסת ושר לשעבר, מכהונתו בכנסת, נבחרה מייד ומילאה את מקומו והיתה לחברת כנסת חברתנו חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

ראובן ריבלין: באותה עת היא ביקשה לשאת דברים, והיו כאן דיונים סוערים אחרים, וביקשתי ממנה שתדחה את דבריה בזמן השבעתה, והיא הסתפקה בקריאת פרק בתנ"ך, ואני מתכבד היום למלא אחר הבטחתי ולאפשר לחברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ לשאת את דברה לרגל בחירתה לכהונה בכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: חברתי חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, הבמה לרשותך.

ראובן ריבלין: אינני קובע וקוצב זמן, אבל את יודעת שאנחנו בכל זאת נמצאים במצוקת זמנים – את תדברי כל זמן שיש לך מה להגיד.

מיכאל איתן: היא עוד תתרגל שמקיימים הבטחות.

מיכאל איתן: ..

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת, היושב-ראש הזה, במקרה הזה, שאני נתקלתי בו, בינתיים עמד בהבטחותיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – פה כתוב אצלי: אדוני ראש הממשלה, אבל הוא לא כאן – חברתי יושבת-ראש האופוזיציה, שרים נכבדים, אורחים יקרים, הרשו לי רק לפתוח ולומר כי בראייתי, הכול מתחיל כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו זכות גדולה עבורי לעמוד כאן לפניכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבי היה מנכבדי הקהילה הבוכרית בסמרקנד, ציוני גדול, אוהב אהבה גדולה את עמו, שבחר על אף החיים הנוחים באוזבקיסטן לארוז הכול ולעלות לארץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמי, בתו של רב הקהילה היהודית בסמרקנד, שאף ישב כמה פעמים בבית-הסוהר על סירובו להתכחש לדתו היהודית, חונכה אף היא על האידיאלים הציוניים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשהגענו סוף-סוף ארצה, התיישבנו בירושלים במרכז קליטה, בלב שממה, שהיום, דרך אגב, היא שכונת גילה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואומנם כך, בתוך פחות מ-15 שנה סיימתי – סליחה, אני מתרגשת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הורי היו מאוחדים לא רק באהבה הגדולה ביניהם, לאחי ואלי, כי אם גם באהבה הגדולה למדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם האמינו והטמיעו בנו את האמונה בפוטנציאל ובאפשרויות הבלתי-מוגבלות העומדות לפתחנו במדינת היהודים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם הרשו לעצמם לחלום וראו בחזונם אותי, את אחי ואחיותי, משגשגים בארץ הקודש, נטמעים בחברה הישראלית ומגיעים אל הפסגה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם ידעו כי כאן יהודי אינו צריך לפחד ולהסתיר את אמונותיו, הוא חופשי להיות יהודי, לעבוד קשה ולהצליח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואומנם כך, בתוך פחות מ-15 שנה סיימתי תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת תל-אביב, התחתנתי, ילדתי את בתי הבכורה, נואל, ומוניתי לתפקיד מנכ"לית "וסטי", שבועון אשר הפך בתקופתי ליומון הישראלי המוביל בשפה הרוסית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תוך כדי ניהול העיתון השלמתי את לימודי התואר השני במינהל עסקים באוניברסיטת תל-אביב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סמוך להולדת בני, שחף, ייסדתי וניהלתי, כמנכ"לית ועורכת ראשית, את ערוץ-9, הערוץ הישראלי בשפה הרוסית, שהיה לערוץ הנצפה בקהילה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועתה ניצבת אני כאן, על דוכן זה, כחברת הכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הורי כבר אינם אתי, אבל בטוחה אני כי בשעה זו צופים הם בי מלמעלה ומתמלאים גאווה גדולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חלומו של אבי מתגשם בילדי הנפלאים ובבעלי הצבר חזי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת כי בשום ארץ ברחבי תבל לא היה יכול להתגשם החלום הגדול והנפלא של אבי, מלבד במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברי חברי הכנסת, בימים אלה חלומותיו של אבי ז"ל עומדים במבחן היסטורי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסתכלת סביבי ורואה כיצד מדינת ישראל, שהוקמה לשמש בית ליהודי העולם, עודה נמצאת באיום קיומי מתמיד ומתמשך, וחוטאת בסיאוב ביורוקרטי, בשירות קלוקל מצד רשויות המדינה, באטימות שלטונית, בחוסר שוויון, בגזענות, בגודש ובעודף מסים, בפערי הכנסה בלתי סבירים, במערכת חינוך כושלת, בדעיכת ההשכלה הגבוהה, בהתגברות בלתי מרוסנת של האלימות והפשיעה, ויותר מכול – בזלזול מתמשך של אזרחים, עובדי ציבור ואפילו לובשי מדים בחוקי המדינה ובמוסדותיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל אלה ועוד מוציאים דיבתה של ישראל רעה, מצמצמים את המוטיבציה לעלייה והופכים את אקט הירידה לטרנד מקובל שכבר לא מתביישים בו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל לנו להתהדר ביכולת העם היהודי, שפיתחנו באלפי שנות גלות, להתחכם, להתקמבן ולצאת בדוחק מכל משבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי כולנו חשים מאוימים, חושדים ונחשדים, נעים בחוסר נחת לנוכח המצב ומוצאים כי הדרך לפתרון בעיות היום עוברת בפרובוקציה צהובה ושטחית לתקשורת, שמניעה את התהליכים הפוליטיים של מחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם לזאת פיללנו בהקמת מדינת היהודים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומנם דיירת חדשה במשכן הכנסת, אך כבר דיירת ותיקה בחברה הישראלית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תפקידים אשר מילאתי בעברי חשפו אותי לנעשה בחברה, על כל מגוון רבדיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכרתי צעיר לפני גיוס, אלכסיי, המתגייס בקרוב לצנחנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כששאלתי אותו מדוע הוא התנדב לקרבי, הוא סיפר על הרצון לשרת שירות משמעותי, לתרום למדינה ולהגן עליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואז שאלתי את עצמי, האם גם אנו משרתים כראוי את אלכסיי ואת חבריו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הנחישות שהוא מפגין בהתגייסותו ובהתנדבותו לקרבי זוכה לנחישות דומה מצד יושבי הבית הזה, האמון על עתידו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצעירים הרבים שעמם אני נפגשת אוהבים את ישראל, ואינם מצפים שהמדינה תפתור להם את הבעיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רובם מילאו את חובתם למולדת, שירתו בצה"ל, משלמים מסים, עובדים למחייתם, או מבקשים לעבוד, ויודעים שהדרך להצלחה עוברת דרך עבודה קשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברים, הם לא מבקשים קצבאות וג'ובים; הם רוצים אפשרות – אפשרות לרכוש השכלה גבוהה ואיכותית בעלות סבירה; אפשרות לשכור דירה בלי להישען על חסכונות הזיקנה של הוריהם; אפשרות להגיע מהאוניברסיטה לעבודה במלצרות בתחבורה ציבורית נוחה וזמינה, או על קטנוע שעלויות הביטוח שלו אינן שוות ערך לקטנוע עצמו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סביב גיל 30 הצעירים מבקשים למצוא עבודה עם הכנסה סבירה, שתאפשר להם להתבסס מעט כדי שיוכלו להתחתן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם חולמים לרכוש דירה, ומדי פעם לצאת לסרט – 70 שקלים, חברים, בלי פופקורן ובלי קולה או משקה אחר; הם מצפים לזיכוי במס על הוצאות טיפול בילדים כדי לצאת לעבוד, ומתקשים להוציא כמחצית משכרם על גנון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם רוצים ליהנות מתרבות ישראלית במחירים עממיים, לאפשר לעצמם אורח חיים סביר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מצפים לביטחון אישי בשכונה, בעיר, בדרכים, בפארקים ובמקומות הבילוי, והם רוצים לראות את חוקי המדינה נאכפים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, הצעירים אינם מצפים שהמדינה תפתור להם את הבעיות, אבל הם חשים, ובצדק, כי שינוי סדר העדיפויות במדינה יאפשר להם לחיות חיים טובים יותר במדינת היהודים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מאמינים שמדינת ישראל חייבת להיות המקום הטוב ביותר ליהודים לחיות בו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חלק מהצעירים הללו, מלח הארץ, מהמוכשרים והיפים והחכמים בצעירי ישראל, עוזבים אותנו לטובת קנדה, ארצות-הברית, אוסטרליה וגרמניה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם התייאשו מאתנו, חברי הכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפילו ברית-המועצות לשעבר הפכה יעד מועדף לעולים היורדים בחזרה אל סנט-פטרסבורג ומתקבלים בזרועות פתוחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנו, כחברה חפצת חיים, איננו יכולים להרשות לעצמנו את המתרחש במדינת ישראל כיום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש המטילים את האשמה על הוצאות הביטחון הגבוהות ועל העדר שלום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השלום עם שכנינו חשוב, אבל השלום בתוכנו חשוב אף יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קהילות, עדות, מגזרים ותת-מגזרים נאבקים על ליטרת הבשר בדרכים פסולות ומפוררים את כושר העמידה של כולנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כוחנו באחדותנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הערכים והמסורת היהודית הם המחברים בשורשים את רובנו והם הבסיס לאחדותנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני שואלת, מדוע?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדוע אנו מגלים מחדש את האחדות ואת הנכונות להירתם ולסייע לבני עמנו רק בעת אסון גדול או צרה לאומית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדוע רק באירועים כאלה אנו רואים ומרגישים את עוצמתה של יהדות ישראל כקהילה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לנו הלוקסוס להרשות זאת לעצמנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כיהודים, הקוטביות הזאת מפוררת אותנו ומחלישה אותנו כחברה, כמדינה, כלפי חוץ וכלפי פנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עלינו לפעול יחד כדי לגשר על הפערים החברתיים, לחזור אל הערכים הציוניים ולתקן את כלל הליקויים בארצנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשתלמיד כיתה ז' בפריפריה מתקשה בקריאת השפה העברית, זו אינה בעיה של הוריו או של ראש העיר; זו בעיה שלי, של כולנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשעולה חדש בוחר לעבוד במקום ללכת לאולפן, כדי לכלכל את עצמו בראשית דרכו בישראל, זאת לא בעיה שלו, זאת בעיה שלי, בעיה של כולנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשבן העדה הדרוזית, ציוני אשר אוהב את המדינה, חש מקופח בהשוואה לאזרחים היהודים, גם אם שירת בצבא, שילם את מסיו ופעל כאזרח, זאת בעיה שלי ושל כולנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשניצול השואה מחטט בפחי זבל כדי לא לגווע ברעב, או מתלבט בין תשלום שכר דירה ובין תרופות – זאת לא בעיה שלו, זאת בעיה שלי, של כולנו, כאומה, כחברה, כקהילה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעיות אלה ועוד רבות חייבות להיפתר, וטובה שנה אחת קודם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן לערוך צנתור בצינורות הקשר בין הציבור ובין נבחריו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצנתור הזה צריך לשחרר את הסתימות והמחסומים בקשר הבלתי-אמצעי, המוזן כיום בעיקר באמצעות התקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק לחץ ציבורי איתן על נבחרי הציבור בכנסת יוביל לשינוי המיוחל בסדר-היום הלאומי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האחריות מוטלת על כל אזרח, וגם על הכנסת, המחויבת, מצדה, לשמירה על אפיקי תקשורת ישירים עם האזרח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בראייתי, מציאות שבה האפשרות לפנות לוועדה לפניות הציבור של הכנסת כלל אינה מוכרת למרבית הציבור מציירת תמונה עגומה, המעידה על טיב הקשר בין האזרחים לבין המשכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האחריות היא קולקטיבית, היא מוטלת על כל אחד ואחד מאתנו, כחברי הכנסת וכאזרחים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אחראית למעשים לא רק שלי, אלא של האחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם לא נפעל ונהפוך את מדינת ישראל למקום הטוב ביותר ליהודים לחיות בו, אני אחטא לעצמי, אחטא למורשתו של אבי, ואחטא לשבועה שנשבעתי לעצמי עת נגעו רגלי בארץ הקודש: לפעול ללא לאות למען עם ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפיכך גמלה בלבי ההחלטה להקים שדולה למען ציונות הדור הבא, אשר תפגיש ותרכז את פעילותם של כל האנשים הנפלאים והגורמים המקדמים יוזמות למען החברה הישראלית, חוסנה וביטחונה, ארגונים – שאתם בוודאי מכירים אותם – כמו "אחרי", "אם תרצו", "Stand With Us", "אור – משימות לאומיות", תנועת "איילים", ועוד רבים וטובים במרחב הציוני בישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הערב אני לא רואה כאן ש"סניקים, ליכודניקים, קדימאים, ימנים או שמאלנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רואה כאן 120 חברים, חוץ מאלה שיצאו מהאולם, שנשבעו לשמור אמונים למדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עלינו לשאול את עצמנו: האם באנו לכאן כדי לעסוק – סליחה – בפוליטיקה צינית, קטנונית ואינטרסנטית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שבאנו לכאן כדי לעסוק בפוליטיקה המייצרת תקווה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בוחרת תקווה, ולכן אני מבקשת מכם, חברי חברי הכנסת, חברו יחד למען מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתחייבת לעבוד עם כל אחד ואחד מכם הפועלים למען מדינת ישראל ואזרחיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אשמח להיפגש ולהתייעץ עם כל גורם בכנסת ומחוץ לה הרואה לנגד עיניו את טובתה של ישראל כמדינת העם היהודי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פונה גם לנציגים הערבים שבכנסת: סייעו לי, סייעו לנו, לסייע לכם לדאוג לציבור שאתם מייצגים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפלסטינים תושבי עזה יש מספיק פוליטיקאים משלהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: די, מספיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע העת לייצג נאמנה את הציבור שבחר אתכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדבר נכון לגבי כולנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נפעל יחד לייצר הזדמנות למשפחות צעירות בישראל להביא ילדים לעולם, לבנות בית ועצמאות כלכלית; בואו נשלב את כלל אזרחי ישראל בשוק העבודה ונמקסם את הפוטנציאל הגלום ביכולותיהם; בואו נעצור את הפשיעה ונחנך לערכים ואהבת הארץ; בואו נספק לנוער בישראל ערכי גאווה ואהבת מולדת ונתעל את האנרגיות המתפרצות לעשייה ולתרומה; בואו נחזיר את רכבת הציונות אל הפסים הנכונים ונוכיח כי תקוותנו אכן לא אבדה, תקוותנו לחיות כעם חופשי בארץ ציון, ירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, חברי חברי הכנסת, הכול מתחיל מכאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מודה אני לפניך מלך חי וקיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

ראובן ריבלין: האגדה מספרת – או הפולקלור אומר – שכשצ'רצ'יל עלה לנאום הראשון בפרלמנט הבריטי הוא אמר לחברי הפרלמנט: אתם אינכם מכירים אותי, אבל בעוד שנים רבות, כאשר תספרו על כך שהייתם חברי הפרלמנט, תאמרו: היינו חברי הפרלמנט בתקופתו של צ'רצ'יל.

ראובן ריבלין: כך הוא אמר בנאומו הראשון.

ראובן ריבלין: הוא לא היה ידוע.

ראובן ריבלין: את באת רבת-פעלים; במקרה, כשר התקשורת, ראיתי את עשייתך בערוץ-9, לתפארת מדינת ישראל ולתפארת הטלוויזיה.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך על נאומך הראשון.

ראובן ריבלין: אין נוהגים ללחוץ ידיים, ואפילו אם אני מת לנשק אותך, אני לא אנשק אותך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מכולם להישאר באולם, שכן נקיים אזכרה לחבר הכנסת לשעבר רענן נעים, שמשפחתו יושבת אתנו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, על סדר-היום ישיבה לזכרו של חבר הכנסת לשעבר רענן נעים.

ראובן ריבלין: הגברת ויקטוריה נעים, האח יוסי נעים, הילדים ראובן, איריס, מיכל ומירב, הנכדים שי, יובל וסין, חברי וחברותי חברי הכנסת, כבוד השרים הנכבדים, בפגרת הקיץ הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר רענן נעים, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: נכבד את זכרו בקימה.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נכבדי השרים, רענן נעים כיהן בכנסת העשירית מטעם סיעת המערך, לימים סיעת העבודה, והיה חבר בוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: בפועל היה רענן נעים נציגו המובהק של הגליל ומביא דבר יושביו לכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: רענן היה נצר לשבט יהודי עתיק יומין, שבט יוצאי לוב, שבט שגלה ללוב עוד בימי בית ראשון ובית שני והקים עדה לתפארת.

ראובן ריבלין: כשהגיעה הבשורה על הקמת המדינה לעיר בנגאזי שבלוב, קמו בני הקהילה וכאיש אחד עזבו את ארצם, ששימשה להם בית למעלה מאלפיים שנה, ועלו למדינת ישראל.

ראובן ריבלין: בעודו נער הציב לו רענן ייעוד לחייו: להיות איכר, עובד אדמה במולדתו.

ראובן ריבלין: הוא סיים את לימודיו במוסדות עליית הנוער והיה למדריך חקלאי במושב ספסופה שבגליל.

ראובן ריבלין: רענן, בצוותא עם קבוצת חברים, החליטו לחדש את היישוב במושב רמות-נפתלי, סמוך לגבול בין ישראל ללבנון.

ראובן ריבלין: רמות-נפתלי נוסד בשנת 1945 וידע תלאות רבות במלחמת העצמאות.

ראובן ריבלין: מרבית מייסדיו נטשו אותו אז.

ראובן ריבלין: המתיישבים החדשים נאחזו בטרשי ההר, גידלו תפוחי עץ משובחים והקימו משקים לגידול עופות.

ראובן ריבלין: בני רמות-נפתלי ידועים בהתנדבותם ליחידות המובחרות בצה"ל.

ראובן ריבלין: רענן נעים בלט בכישוריו הארגוניים ונבחר לרכז מושבי הגליל.

ראובן ריבלין: עם בואו לכנסת העלה על סדר-יומה את נושא פיתוח הגליל.

ראובן ריבלין: מאז קום המדינה לא פסקו קברניטיה להדגיש את הצורך בפיתוח הגליל, כמו היום, אולם מה גדול הפער בין האמירה היפה לבין המעשה בשטח, כפי שהיה אומר רענן נעים.

ראובן ריבלין: לאחר כל מבצע צבאי או מערכה לשלום הגליל, חשש רענן כי האזור ישוב וישקע בתרדמה.

ראובן ריבלין: עד יום מותו פעל ללא לאות להגשמת חזונו: הפיכת חבל הגליל למקום שיקלוט מאות אלפי תושבים בערים וביישובים, טיפוח תעשייה עתירת מדע שתמשוך את בני הנוער והאקדמאים בני האזור, וקליטת בעלי מקצוע כדי שלא ינדדו למרכז הארץ.

ראובן ריבלין: משאלתו – לא לשכוח את הגליל – היא צוואתו, ואותה אנחנו מצווים לקיים.

ראובן ריבלין: יהי זכרו של רענן נעים ברוך, ותהיה נשמתו צרורה בצרור החיים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר שלום שמחון לשאת דברים לזכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרי הממשלה, משפחת נעים – האשה ויקי, הילדים מירב, מיכל, ענבל, איריס וראובן, והאח יוסי; הכלה, החתנים, הנכדים, בני משפחה וידידים, בית רמות-נפתלי, לפני כחודש נפרדנו מרענן נעים, חבר הכנסת לשעבר, חבר וידיד שנפטר ממחלה קשה.

שלום שמחון: רענן נעים, זיכרונו לברכה, איש אדמה, איש הגליל ואיש עשייה, איש משפחה, איש חזון, דוגמה ומופת לערכיות, שורשיות, חלוציות, הגשמה, ציונות ותרומה לחברה ולמדינה; אדם שידע לשלב עבודת אדמה ופעילות ציבורית, יצירתיות, כוח שכנוע ודוגמה אישית.

שלום שמחון: מבט חודר, קול עמוק, כושר ביטוי, התמדה, אמונה בצדקת הדרך, דבקות במטרה – כזה היה האיש וכזאת היתה דמותו הייחודית.

שלום שמחון: רענן נעים, נער שעלה מלוב – כבר הוזכר כאן – בשנת 1949, ספג את אהבת הארץ ואת חשיבות ההתיישבות החקלאית בכפר הנוער בן-שמן, בנווה-ים, בתל-יוסף, בבית-ברל, ויצא להגשים את חזונו.

שלום שמחון: רענן היה בין מייסדי המועצה האזורית מבואות-חרמון – חתנו, בני בן-מובחר, עומד היום בראשות המועצה ונמצא כאן אתנו בקהל.

שלום שמחון: הוא נמנה עם מייסדי מושב רמות-נפתלי והיה מייסד ומנהל ארגון הקניות והמפעלים האזוריים בגליל; פעיל מרכזי בתנועת המושבים וחבר הכנסת העשירית מטעם המערך.

שלום שמחון: רענן היה סמל למאבקה של ההתיישבות החדשה בישראל, וידע להתאים את פעילותה לשינויים המתחדשים, הכול כדי לקיים ולקדם מערך כפרי של עשייה משולבת בכל תחומי המשק.

שלום שמחון: רק טבעי הוא שמושב רמות-נפתלי הינו דוגמה ומופת לשילוב חברתי ויצירתי של חקלאות, תיירות, תעשייה ואמצעי פרנסה נוספים.

שלום שמחון: בדרכו המיוחדת, בתעוזה יוצאת דופן, סלל רענן את דרכו כפעיל חברתי וכחקלאי, ושימש דוגמה לרבים במושבים הצעירים שהוקמו בשנות ה-50 וה-60.

שלום שמחון: עם זריחה ניצב בשטחי המטעים והכרמים – כל בוקר, כל יום, כל השנה.

שלום שמחון: גם כאשר נפלו "קטיושות" מכל עבר, הוא היה שם, מתריס אל מול הסכנה, כאילו אומר: הם לא ינצחו.

שלום שמחון: זאת אדמתי.

שלום שמחון: זהו ביתי.

שלום שמחון: אני זוכר את רענן עוד מימי כנער וכפעיל צעיר בתנועת המושבים, עת ניהל שורת מאבקים להבטחת קיומם של היישובים הצעירים שעל גבול הצפון.

שלום שמחון: בהמשך הדרך הכרתי מקרוב אדם שנאבק על דעתו, אדם שלימד את כולנו בהתיישבות להעז ולנצח.

שלום שמחון: גם אלה שחלקו מדי פעם על דעותיו ידעו כי רענן נאמן לדרכו וייאבק על עמדותיו בכל עוצמתו.

שלום שמחון: אני זוכר את רענן כפי שזוכרים אותו כל חבריו ובני משפחתו – זקוף, גאה, אמיץ, ישר, ומעל לכול איש אמת.

שלום שמחון: תנועת המושבים איבדה אחד מטובי חבריה, אחד מטובי מנהיגיה.

שלום שמחון: משפחת נעים איבדה את היהלום שבכתר.

שלום שמחון: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: כאשר שמע השר אהרונוביץ שאנחנו מקיימים היום אזכרה לחבר הכנסת המנוח רענן נעים, ביקש לשאת את דברו.

ראובן ריבלין: אינני בטוח אם הוא היה מפקד הפיקוד הצפוני של המשטרה בזמנו.

ראובן ריבלין: בקשתו נענתה בחפץ לב גם על-ידי המשפחה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר יצחק אהרונוביץ לבוא ולשאת דברים לזכרו של רענן נעים.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, משפחת נעים היקרה – ויקי, הבנות, הבן, האח, המנכ"ל של המשרד, משפחה, חברי הכנסת, אנחנו פוקדים היום את זכרו ואת דמותו של אחד האנשים השורשיים והערכיים ביותר שכיהנו אי-פעם בכנסת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': במשך שלוש שנים נשמע קולו של האיש הזה – הצנוע וטוב-הלב – בין כותלי הבית, כחבר הכנסת מן המניין.

יצחק אהרונוביץ': רענן נעים, זיכרונו לברכה, סימל בעיני אדם שבא מהכפר, מהשדה, אדם ששורשיו נטועים עמוק בקרקע של עשייה, אשר מרבית חייו עסק בפעילות ציבורית – ותמיד למען הגליל.

יצחק אהרונוביץ': במשך שנים היה רענן אבן מאבני היסוד של תנועת המושבים, וכבן למושב דישון וכשכן של רענן נעים במושב רמות-נפתלי, הכרתי אותו עשרות בשנים.

יצחק אהרונוביץ': גם ימים מספר לפני לכתו ישבתי אתו בביתו, יחד אתך, ויקי, ועם המשפחה, ושוחחנו על הרבה דברים, ואחרי ימים מספר נודע לי שהוא בבית-חולים, ושוחחנו שוב, בשנית, והוא הלך לעולמו.

יצחק אהרונוביץ': כאשר אנחנו מתכנסים כאן לזכרו של רענן, ושומעים על מעשיו הטובים, על פעולותיו, על שליחותו הציבורית, מן הראוי שנאמץ לא מעט ממעשיו הטובים, ובכך נכבד את זכרו.

יצחק אהרונוביץ': רענן ידידנו הטוב היה משל ומופת, איש עשייה וחרוץ, תכליתי, הצטיין בפשטות ובצנעת לכת והיה ידוע כמי שדואג לזולת ופועל למען הכלל.

יצחק אהרונוביץ': אני באופן אישי איבדתי חבר.

יצחק אהרונוביץ': מובן שאנחנו, המשפחה והמשפחות, נמשיך ללוות את משפחתו של רענן, את משפחת נעים, אבל זאת בהחלט אבדה – אבדה לגליל, אבדה לכנסת ואבדה לעם ישראל.

יצחק אהרונוביץ': נרכין את ראשינו לזכרו בתוגה ובהוקרה עמוקה, בגעגוע ובאהבה רבה.

יצחק אהרונוביץ': יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר אהרונוביץ ומשתתף בצערה הכבד של המשפחה.

ראובן ריבלין: רענן היה חלק מהבית הזה, ועל כך ביקשנו להביע את תנחומינו ולעשות להזכרת שמו ולעילוי נשמתו, כאן, בכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם, המשפחה.

ראובן ריבלין: הפסקה בת דקה, ונמשיך בסדר-היום.

ראובן ריבלין: (הישיבה נפסקה בשעה 17:50 ונתחדשה בשעה 17:51.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: [מס' מ/434; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ו, עמ' 2094; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: הצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנות המס 2009 ו-2010) (הוראת שעה), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: להצעה זאת אין הסתייגויות, לכן מייד לאחר הצגתה על-ידי היושב-ראש נצביע בקריאה שנייה, ואם יסכים – גם בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנות המס 2009 ו-2010) (הוראת שעה), התש"ע–2009.

משה גפני: הצעת החוק המובאת לפניכם, עניינה הקלה משמעותית על מוסדות ציבור בפעילותם ועידוד מתן תרומות.

משה גפני: הצעת החוק נועדה, כהוראת שעה לשנות המס 2009 ו-2010, להקטין את סכום התרומה המינימלי המזכה את הנישום בזיכוי המס לסכום העולה על 300 ש"ח, במקום 400 ש"ח, הסכום המינימלי הקבוע כיום בפקודת מס הכנסה, ולקבוע את התקרה לזיכוי לסכום הנמוך מבין אלה: 30% מההכנסה החייבת של הנישום בשנת המס 2009, או 7.5 מיליון ש"ח, במקום 4 מיליון ו-208,000 ש"ח הקבועים כיום בפקודת מס ההכנסה.

משה גפני: אני מבקש לומר לכנסת: הצעת החוק הזאת היתה אמורה להגיע ביום הראשון של המושב, בשבוע שעבר.

משה גפני: אנחנו קצת תמהנו כאשר זה הובא לוועדה, ואנחנו אישרנו את זה בפגרה – הצעת חוק של הוראת שעה, שהיא הצעת חוק טובה, מקלה על מוסדות הציבור במתן תרומות וכדומה, אבל זה היה רק לשנת 2009, כהוראת שעה, והעניין הזה היה תמוה, אבל אמרתי: בכל זאת נביא את זה, מכיוון שזאת היתה הצעת חוק שמקלה עם מוסדות הציבור.

משה גפני: באותו יום, לפני שהתחילה ישיבת המליאה, התקשר אלי מנהל רשות המסים, יהודה נסרדישי, ואמר לי שאין לו התנגדות לכך שהוועדה תחיל את זה לא רק על 2009, אלא גם על 2010.

משה גפני: לכן ביקשתי ממך, אדוני היושב-ראש, למשוך את החוק, ואומנם נענית לבקשה הזאת והודעת על משיכת החוק.

משה גפני: אישרנו בוועדה את הצעת החוק הזאת גם לשנת 2009 וגם לשנת 2010.

משה גפני: השבוע הזה לא מעלה ולא מוריד, מכיוון שמס ההכנסה הוא שנתי, וכאשר אדם עושה את ההתחשבנות עם מס הכנסה הוא עושה אותה על כל שנת המס.

משה גפני: להצעת החוק לא נרשמו הסתייגויות, לפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק המוגשת לפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, כאמור, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אין מסתייגים, לכן אני מתכוון להביא את הצעת החוק להצבעה מייד לאחר שתשבו – בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנות המס 2009 ו-2010) (הוראת שעה) – נא להצביע: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, האם לקרוא בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנות המס 2009 ו-2010) (הוראת שעה) – מי בעד הצעה זו בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנות המס 2009 ו-2010) (הוראת שעה), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק מס הכנסה (תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי בשנות המס 2009 ו-2010) (הוראת שעה) התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 101), התש"ע–2009.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק זו היא מיזוג של שתי הצעות חוק: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 97) (גנבת ציוד חקלאי ותוצרת חקלאית), התשס"ח-2007, והצעת חוק העונשין (תיקון מס' 100) (החמרת ענישה בעבירות רכוש), התשס"ח–2008, מטעם הממשלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת החוק מוגשת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית מוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

תודה רבה.

אני מבקש להודיע לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מקלב, כי תורו הגיע לתפוס את מקומו כאן וגם לאפשר לי לנוח.

תודה רבה, חברי הכנסת.

[רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/452).

]

אנחנו עוברים להצעות חוק לקריאה ראשונה.

תחילה הצעות חוק שהן כולן של שר המשפטים, בשם הממשלה.

סליחה, קודם אני מזמין את שר התחבורה להציג את הצעת חוק התובלה האווירית (תיקון מס' 2), התש"ע–2009, לקריאה ראשונה.

רבותי, אפשר להירשם כל עוד השר מדבר.

לאחר מכן תיסגר הרשימה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש – להציג – את חוק התובלה האווירית (תיקון מס' 2), התש"ע–2009.

ישראל כץ: חוק התובלה האווירית, התש"ם–1980, מחיל בדין הישראלי את הוראות אמנת ורשה 1929, שהיא האמנה לאיחוד כללים מסוימים ודבר תובלה בין-לאומית באוויר.

ישראל כץ: אמנת ורשה, על תיקוניה הרבים באמנות ובפרוטוקולים שונים, אומצה על-ידי ממשלת ישראל הן לגבי תובלת פנים בישראל והן לגבי תובלת חוץ.

ישראל כץ: תכליתה של אמנת ורשה כפולה: יצירת איזון בין הרצון להגן על התובלה האווירית הבין-לאומית לבין הצורך לפצות נוסעים.

ישראל כץ: כמו כן, האמנה קובעת אחידות משפטית בהסדרים הבין-לאומיים החלים על התובלה האווירית הבין-לאומית.

ישראל כץ: במאי 1999 נערכה במונטריאול אמנה חדשה, הקובעת כללים בהובלה האזרחית הבין-לאומית באוויר.

ישראל כץ: מטרתה של אמנת מונטריאול היא לגבש, לעדכן ולהביא למודרניזציה של מערכת הכללים הקיימת עד כה מכוח אמנת ורשה.

ישראל כץ: בין עיקריה של אמנת מונטריאול: העלאת גבול האחריות לנזק שנגרם לגופו ולרכושו של נוסע, הוספת סמכויות שיפוט והטלת חובת ביטוח על המובילים.

ישראל כץ: בעבר קיבלה מדינת ישראל על עצמה את ההתחייבויות הנובעות מאמנת ורשה ואימצה אותן בחוק בנוסחו הקיים, וכיום, לצורך אשרור אמנת מונטריאול והצטרפות מדינת ישראל לאמנה זו, נדרשים תיקון של החוק והתאמתו לאמנת מונטריאול.

ישראל כץ: מטרת החוק המוצע – ליצור בהירות ואחידות בנושא האחריות, הפיצויים והסמכויות בתחום התובלה האווירית תוך אימוץ אמנת מונטריאול העדכנית והאחידה שתחליף את אמנת ורשה על כל התיקונים והפרוטוקולים הנלווים לה.

ישראל כץ: עם זאת, אמנת ורשה תמשיך לחול על מדינות שלא הצטרפו לאמנת מונטריאול, וכן לגבי מדינת ישראל עד ליום שבו יודיע שר החוץ ברשומות על הצטרפותה לאמנה זו.

ישראל כץ: אשר על כן אבקשכם לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לוועדת הכלכלה של הכנסת.

ראובן ריבלין: כבוד השר, הצעת החוק היא רטיפיקציה של אמנה בין-לאומית – אשרור של אמנה בין-לאומית.

ישראל כץ: זה תיקון בחוק כדי שאמנת מונטריאול, שמחליפה את אמנת ורשה, תוכל לחול עלינו.

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: כי האמנה הקודמת חלה עלינו על-פי חוק.

ישראל כץ: נכון.

ראובן ריבלין: בדרך כלל, כאשר המשפט הבין-לאומי – הממשלה חותמת על הצעת חוק, היא מחויבת באשרורה של האמנה על-ידי הכנסת – או על-ידי הפרלמנטים של כל מדינה ומדינה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חיים אורון לשאת את דברו.

ראובן ריבלין: הוא הנרשם היחיד, לא נרשמו אחרים, ואני סוגר את הרשימה.

ראובן ריבלין: רבותי, יש לנו כמה חוקים, שימו לב לסדר-היום.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה לשאת את דברו יירשם אצל המזכירה, כי מייד לאחר עלייתו של השר הנוגע בדבר לנאום לא אאפשר את פתיחת הרשימה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: אדוני, כל זמן שיש לך לדבר לעניין – אני נותן לך.

חיים אורון: כמה זמן שאני רוצה?

ראובן ריבלין: לא, לעניין.

חיים אורון: רק לעניין.

חיים אורון: מתי אני לא מדבר לעניין, תגיד לי?

ראובן ריבלין: תמיד.

ראובן ריבלין: אני מתכוון לעניין הנוגע בדבר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני לא הולך לדבר על 55 חברי כנסת ואני גם לא הולך לדבר על הנושא המדיני, ואני אפילו לא רוצה לדבר, בכל זאת, על השאלה שאני מציע שתטריד אותך, כי אותי היא מטרידה, איך הכנסת מתחילה להיראות.

חיים אורון: יש פה שמונה חוקים, עברתי, ראיתי שלאף אחד מהם לא נרשם אף אחד לרשות דיבור.

ראובן ריבלין: נכון.

חיים אורון: אני מציע בכל זאת לחשוב מה בדיוק קורה ואיך זה קורה, ואני רוצה להתייחס עכשיו לחוק שמוגש פה, ואני כמובן מסכים לו, אבל זו הזדמנות, אדוני השר, להעלות לפחות שתי שאלות שקשורות לנושא התחבורה האווירית, שהן כמובן הרבה יותר רחבות.

חיים אורון: יכול להיות שהאמנה מכילה בתוכה הרבה יותר מהחוק, ולכן אני לא רוצה להתייחס לנושאים הללו.

חיים אורון: יש צירוף של מהפכה ומשבר בתחבורה האווירית העולמית; יש משבר עולמי, חברות קורסות וחברות אחרות נקנות על-ידי חברות אחרות; יש – איך קוראים לזה בלשון נקייה – קונסולידציה, זאת אומרת: אחד בולע את השני.

חיים אורון: יש טענה חזקה, שהולכת ומחמירה, שזה גם במחיר של פגיעה בבטיחות התעופה, משום שיש ציים – יותר ויותר – שלא מחודשים, מערכות אוויריות שלא עונות על הצרכים וכו' וכו' וכו', ואני מציע שיימצא הזמן גם אצלנו לעסוק בכל המכלול הזה, לפני שחס וחלילה קורה משבר.

חיים אורון: ברקע נוספת גם סיטואציה ישראלית שכל פעם כשאני שומע עליה – ויש לי סנטימנטים שקשורים למטוסים מסיבות אישיות – וכל פעם שאני שומע עליה אני לא מצליח להבין למה מדינת ישראל ממשיכה להימצא בדירוג לא-עליון מבחינת שירותי התעופה האזרחית שלה.

חיים אורון: אני כבר יודע, אדוני השר, שכשאומרים "לא יעלה על הדעת" זה עולה על הדעת, אז אני לא רוצה להגיד "לא יעלה על הדעת", אבל בכל זאת – וכל פעם אתה שומע איזו הערה – אני יודע שיש לזה משמעות תפעולית, אדוני היושב-ראש – על המובילים שלנו – – –

ראובן ריבלין: השר מתכוון לענות לך, על-פי הרמז שהוא מסר לי, זאת אומרת: שאלותיך הן ענייניות.

חיים אורון: יש לזה משמעויות, גם כלכליות וגם אחרות, שמטילות עומס נוסף על המובילים, שממילא הם בתחרות מאוד מאוד קשה ומאוד מאוד גדולה.

חיים אורון: זה מחייב אותם לתביעות שיכול להיות שלא היו נתבעות מהם אם היינו עומדים בכללים שהיה ראוי שנעמוד בהם.

חיים אורון: ואני חושב, אדוני השר – זו זירה שלא תמיד נמצאת במרכז תשומת הלב, עד שחס וחלילה – ואני לא רוצה להמשיך במה חס וחלילה, לכן אני חושב שהשאלות האלה, מעבר לאישור אמנה כזאת או אחרת, מחייבות התייחסות – נושא הבטיחות בתעופה האווירית מחייב התייחסות מהירה וסוף-סוף פתרון ואמירה ברורה לציבור: אנחנו עומדים בקריטריונים הבין-לאומיים, שאנחנו בעצם צריכים אותם לעצמנו, לא משום שמישהו בא אלינו, ואני לא רוצה להאריך בדברי.

חיים אורון: העליתי את שתי הנקודות האלה, ואני חושב שהן דורשות תשומת לב ייחודית, וראוי שהכנסת תמצא מסגרות לדון בהן.

חיים אורון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – הוא לא נמצא.

יצחק וקנין: אם כן, תשובת השר.

יצחק וקנין: בבקשה.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן הצבעה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, זכות נדירה היתה לי לשאת את דברי במהלך כהונתם של שלושה יושבי-ראש שונים.

ישראל כץ: לגבי החוק עצמו, הדברים נאמרו.

ישראל כץ: לגבי ההערות של חבר הכנסת אורון: קודם כול, אומנם נושא האוויר בהחלט קשור אליך קשר משפחתי אישי, ועל זה יש להעריך ולכבד.

ישראל כץ: לגבי הסוגיות שהעלית, ובכן, שר היית בממשלה, ואתה פרלמנטר ותיק, אבל גם אתה נמצא באותה קטגוריה של ראיית הדברים בתדמית לעומת איך שהם באמת במציאות.

ישראל כץ: זה נושא שנכון שהפעילות בו היא שיטתית, בדרך כלל היא בחדרי חדרים, היא פעילות שמתבצעת מול הגורמים האמריקניים שהורידו כאן את רמת הדירוג מקטגוריה A לקטגוריה B.

ישראל כץ: מי שעומד בראש המערכת של רשות התעופה האזרחית זה אלוף במילואים גיורא רום, שהוא מנהל רשות התעופה האזרחית.

ישראל כץ: אני, כשר האחראי, לקחתי על עצמי אחריות, בהמשך לפעילות קודמי, השר מופז, שבזמנו הורד הדירוג וגם הוא לקח על עצמו כמשימה להחזיר את הדירוג, ומתבצעת פעילות שיטתית.

ישראל כץ: נכון שהיא לא מתפרסמת כל יום, ושהיא גם לא תוצג, חלילה, בהקשרים של אסונות אפשריים.

ישראל כץ: היא מתבצעת, ואומר את זה כך – שהיעד שקבעתי, שעד אמצע שנה הבאה, בעזרת השם, הדירוג של רמת הבטיחות צריך לחזור לקטגוריה A.

ישראל כץ: בשלב זה אנחנו במגעים דחופים מול הגורמים בארצות-הברית שעוסקים בנושא, ופעילות מתבצעת במגוון תחומים.

ישראל כץ: למשל, אחד התנאים לכך שישראל תוכל לחזור לקטגוריה העליונה הוא העברת חוק הטיס.

ישראל כץ: מאז היות החוק המנדטורי, או שנות ה-20 או שנות ה-30, שאז הוא חוקק, לא חוקק חוק טיס חדש, ואנחנו עומדים בימים האלה, אחרי עבודת הכנה שיטתית, להגיש לוועדת השרים לענייני חקיקה – יושב כאן שר המשפטים – לדיון ולאישור חוק הטיס.

ישראל כץ: נעשתה עבודה מאוד שיטתית באישור משרד המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה, תוך תיאום עם חיל האוויר.

ישראל כץ: מדינת ישראל היא מדינה מאוד מיוחדת, עם אזורים מאוד מוגבלים, או אזורים משותפים עם מגבלות מבחינת טיס.

ישראל כץ: הנחיתי את הצוות ללכת לקראת דרישות חיל האוויר במלואן.

ישראל כץ: היה אפשר, אגב, לעמוד ולהתווכח על התחום האפור, אבל יש תיאום מוחלט ומלא עם חיל האוויר, עם צה"ל ועם משרד הביטחון, וגם עם המשרד לביטחון פנים, שמייצג את משטרת ישראל גם לגבי מסוקים משטרתיים, ובעצם אפשר להגיד שהושגה הסכמה מאוד רחבה.

ישראל כץ: אדוני שר המשפטים, יש חשיבות עצומה להעברת החוק הזה במהירות, כי הוא התנאי הבסיסי להחזרת הדירוג של הבטיחות לקטגוריה A.

ישראל כץ: אכן, חבר הכנסת אורון, אתה צודק, לא רק שזו מגבלה שקיימת – יש לה גם עלות כלכלית, כי בארצות-הברית, שבה מדובר, לא נותנים למשל נקודות נחיתה חדשות לחברות ישראליות כל עוד הקטגוריה הזאת לא מתוקנת.

ישראל כץ: הבדיקה שלהם יותר קפדנית, ועולה כסף, כך שיש לזה גם משמעות כלכלית, וכמובן קודם כול המשמעות העליונה – המשמעות של החיים – המשמעות הבטיחותית.

ישראל כץ: הפעילות הזאת מתבצעת, כמו שאמרתי.

ישראל כץ: החוק הזה, אני מקווה, יעבור בקרוב.

ישראל כץ: זה קשור לתקנים למפקחים נוספים ולדברים אחרים.

ישראל כץ: אני חייב להעיר, ואני אומר – לא במקרה הורד הדירוג של מדינת ישראל.

ישראל כץ: נכון שזה היה תוצאה של ועדת בדיקה פנימית, אבל כשזה הגיע לידי האמריקנים הדירוג הורד בצדק.

ישראל כץ: השאלה הראשונה ששאלתי היא: איך יכול להיות שמדינה שיש לה חיל אוויר מהמשובחים בעולם – איך זה לא מקרין על התעופה האזרחית?

ישראל כץ: איפה אותם מפקחים?

ישראל כץ: איפה אותם טייסים?

ישראל כץ: במקרה הזה לא מדובר על טייסים, אלא על מערך הפיקוח.

ישראל כץ: שאלתי: כמה מבוגרי חיל האוויר עובדים ברשות התעופה האזרחית?

ישראל כץ: אמרו לי: התשובה היא אפס, משום שלא היתה התאמה בין הכישורים לבין התקנים.

ישראל כץ: הנקודה הזאת טופלה, והיום שולבו טייסים לשעבר במערך הפיקוח וההכוונה של רשות התעופה האזרחית.

ישראל כץ: זה מגיע עד כדי דאגה למגורים מתאימים, שגם בזה האמריקנים בוחנים – אם יש תנאים מתאימים.

ישראל כץ: אנחנו מטפלים בכל המכלול הזה, וההערכה שאני קיבלתי מגיורא רום היא שעד אמצע השנה הבאה, אם לא תקרה תקלה, אנחנו נחזיר את הקטגוריה.

ישראל כץ: זאת המשימה שלקחתי על עצמי, כי מדינה שיש בה חיל אוויר כל כך מפותח, לא ייתכן שיהיה בה פער כל כך גדול בין הרשות הצבאית לבין הרשות האזרחית שעוסקת בתחומים האלה.

ישראל כץ: אני מקווה שגם הדבר הזה אכן יוסדר, ואז נוכל יותר לבשר על זה לציבור, ובעיקר לדעת שהתעופה, שהיא חשובה מאוד, אכן הגיעה לרמת בטיחות מתאימה.

ישראל כץ: מעבר לזה, בהערה אחת – אנחנו נוהגים מדיניות של ליברליזציה, כי אין ברירה.

ישראל כץ: היום אירופה מאחדת את כל המדינות שם לגוף אחד, שמתאם את מדיניות התעופה, ובקרוב מטוס שייכנס לאירופה ינווט על-ידי מגדל פיקוח אחד, על-ידי רשות אחת, ואם ישראל לא תגיע למצב שהיא חותמת על הסכם תעופה על שמים פתוחים עם אירופה, אנחנו נישמט אחורה.

ישראל כץ: יחד עם זאת, צריך למצוא הגנה לחברות הישראליות, לא לחשוף אותן לתחרות פרועה שהן לא יוכלו לעמוד בה.

ישראל כץ: אנחנו בתיאום אתן עובדים גם על הנושא הזה, ומציבים תנאים, כך שאני מקווה שכל המכלול – אני גם אישרתי באופן עקרוני, כרגע הגורמים המקצועיים עובדים על ההיבט המעשי, גם לחברת "אל על" לטוס לאילת, כדי שתהיה תחרות, גם כאן בארץ וגם כלפי חו"ל, ברמת בטיחות מתאימה.

ישראל כץ: אני מקווה שכל הנושאים האלה יוסדרו, ואני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת, שנועדה להסדיר את ענייניה של ישראל מול הרשויות הבין-לאומיות בכל מה שקשור לנושא התובלה.

ישראל כץ: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: הצעת חוק התובלה האווירית (תיקון מס' 2) – הצבעה בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התובלה האווירית (תיקון מס' 2), התש"ע–2009, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, ואנחנו נעביר אותה לוועדת הכלכלה כדי לדון בהכנתה לקראת קריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: תודה רבה לכם.

אורי מקלב: מציינים שזו הצעת חוק ממשלתית.

אורי מקלב: יש הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת יריב.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה – מטעם סיעת ישראל ביתנו בוועדת החוקה, חוק ומשפט, במקום חבר הכנסת יריב לוין – חבר הכנסת דני דנון.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: ללא התנגדות.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/450).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אדוני, בבקשה.

אורי מקלב: ניגש עכשיו להצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 3), התשס"ט–2009, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, בשל הריכוזיות הקיימת בענפי כלכלה מסוימים במשק, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – להלן: הלמ"ס – מתקשה לפרסם נתונים כספיים וכמותיים על ענפים שונים במשק, שמא יהיה אפשר לשייכם לחברה כזאת או אחרת תוך הפרת חובת שמירת הסודיות הקבועה בפקודת הסטטיסטיקה [נוסח חדש], התשל"ב–1972, שבהמשך אקרא לה "הפקודה".

גלעד ארדן: התוצאה היא העדר סטטיסטיקה ברמה הנדרשת לגבי ענפי משק מסוימים ופגיעה באינטרס הציבורי במישור הפנימי ובמישור הבין-לאומי.

גלעד ארדן: מטרת התיקון היא לאפשר, כפוף לתהליך המיועד, לאזן בין האינטרס הציבורי לבין האינטרס של התאגיד לשמירת סודיות מידע לגביו, פרסום חיוני של נתונים סטטיסטיים לגבי תאגידים הפועלים בענפים שונים במשק שכיום אין אפשרות לפרסמם בשל חובת שמירת הסודיות המוטלת על הלמ"ס.

גלעד ארדן: התיקון המוצע הוא להוסיף לרשימת הסייגים לחובת שמירת הסודיות, הקבועים בסעיף 18 לפקודה, סייג חדש; סייג זה מאפשר ללמ"ס לפרסם נתונים על תאגידים הפועלים בענפי כלכלה מסוימים, אם מצא ראש הממשלה שהפרסום חיוני לאינטרס הציבורי והתיר בהודעה ברשומות את פרסומם.

גלעד ארדן: פרסום ההיתר כאמור יהיה כפוף לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

גלעד ארדן: היתר כאמור יינתן לאחר התייעצות עם הסטטיסטיקן הממשלתי, עם המועצה הציבורית לסטטיסטיקה ועם השר שענף הכלכלה המנוי בתוספת השנייה, שבו פעל התאגיד ושהנתונים נוגעים אליו הוא בתחום סמכותו, ולאחר שניתנה לתאגיד הזדמנות להביע את עמדתו.

גלעד ארדן: התיקון מבהיר עוד, כי בנתונים שפרסומם יותר לא נכללים מידע על אודות אדם כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות, התשמ"א–1981, או ידיעה על ענייניו הפרטיים של אדם אף שאינה בגדר מידע כאמור, אלא נתונים המתייחסים לתאגיד בלבד.

גלעד ארדן: בשלב ראשון מוצע לכלול ברשימת ענפי הכלכלה שבתוספת השנייה ענף אחד בלבד – ענף זיקוק נפט ומוצריו ודלק גרעיני, המסווג כענף ראשי 23 בסיווג האחיד של ענפי הכלכלה שהלמ"ס מפרסמת – וזאת כדי להביא לפרסום נתונים כמותיים בנושא מאזן האנרגיה של ישראל בהתאם להליך המוצע בתיקון.

גלעד ארדן: אני מייחס לנושא הזה גם חשיבות סביבתית.

גלעד ארדן: בעתיד יהיה אפשר להוסיף לתוספת – על-ידי צו – ענפי כלכלה נוספים, שעל התאגידים הפועלים בהם יחול הסייג המוצע לחובת שמירת הסודיות, אם יתיר זאת ראש הממשלה ובהתאם לתהליך שפירטתי בתיקון המוצע.

גלעד ארדן: אשר על כן אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר המקשר.

אורי מקלב: אנחנו נוכל, כשתגיע למקום – בהעדר דוברים – לעבור ישירות להצבעה על הצעת החוק.

אורי מקלב: אנחנו כבר נתחיל בהצבעה, אם אדוני ישב.

אורי מקלב: הצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 3), התשס"ט–2009, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אני קובע שהצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/456).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעת חוק ממשלתית – סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש"ע–2009.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק שר המשפטים יעקב נאמן.

אורי מקלב: בבקשה, שר המשפטים.

אורי מקלב: אתה יכול להביא אתך גם את הדברים האחרים, יכול להיות שאנחנו – הרי אתה לא מצביע, תוכל להישאר במקום.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, מדובר בתיקון לחוק סדר הדין הפלילי משנת 1982, שהוא החוק המסדיר במדינת ישראל את התחום של סדר הדין הפלילי, לרבות הליכי משפט שונים וכן הסדרים של עבירות קנס.

יעקב נאמן: אחד מהתיקונים המוצעים הוא בתחום של הסבת דוחות.

יעקב נאמן: היום מדובר בנושא פרוץ, וכל רשות נוהגת כראות עיניה.

יעקב נאמן: ההצעה היא לקבוע מועד קבוע, של 90 יום, להסבת דוחות, למעט מקרים מיוחדים, וכן מנגנונים למניעת מצבים שבהם אנשים מצליחים להימלט מעונש באמצעות השתהות הגורמת להתיישנות.

יעקב נאמן: תיקון מוצע נוסף הוא בעניין בקשה להישפט בעבירות קנס.

יעקב נאמן: היום אדם המבקש להישפט בעבירה כזאת, ומורשע בסופו של דבר, צפוי לעונש מזערי בשיעור עבירת הקנס.

יעקב נאמן: הדבר גורם לכך שלאנשים כמעט אין מה להפסיד בבקשתם להישפט, גם כאשר אין כל בסיס לטענותיהם, ובתי-המשפט מוצפים במספר ניכר של בקשות סרק מלבד הבקשות המוצדקות.

יעקב נאמן: לאור זאת מוצע לקבוע כי אדם המבקש להישפט בעבירת קנס ומורשע בסופו של דבר, יהיה צפוי לקנס מזערי בשיעור של פי-1.5 משיעור הקנס של עבירת הקנס.

יעקב נאמן: הדבר ירתיע אנשים מלהגיש בקשות סרק להישפט, ויוגשו רק הבקשות המבוססות והמוצדקות, שסיכוייהן להתקבל גבוהים.

יעקב נאמן: בנסיבות מתאימות עדיין נותרה בעינה סמכותו של בית-המשפט לקבוע שיעור קנס נמוך יותר.

יעקב נאמן: בהצעה נכללים שורה של תיקונים נוספים, ובהם הסדרת נושא סמכות מקומית של בית-המשפט בישראל לגבי אדם הנתפס בעבירה מחוץ לגבולות ישראל, עררים על החלטות שונות ומועדי הגשתם, עניינים נוספים הקשורים לעבירות קנס, הטעונים הסדר או הבהרה, וכן תיקונים מקבילים בחוק העבירות המינהליות.

יעקב נאמן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

אורי מקלב: לרשותך שלוש דקות.

אורי מקלב: לאחר מכן נעבור להצבעה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כששמעתי את הנימוק – לפני כן לא ידעתי מה אצביע בדיוק, אבל כשאני שומע שנותנים קנס על הקנס, עוד רדיפה של האזרח הקטן, מובן שאנחנו ניאלץ להתנגד – – –

יעקב נאמן: מדובר בעבריינים.

מיכאל בן-ארי: עבריינים, קיבלו קנס – תן לו את הקנס.

מיכאל בן-ארי: הוא רוצה לערער, יכול להיות שלא מגיע לו.

מיכאל בן-ארי: אם כן, בוא נשלול לחלוטין את אפשרות הערעור.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על עניין אחר.

מיכאל בן-ארי: אם יש אפשרות ערעור, נשמור לו את זכות הערעור.

מיכאל בן-ארי: לתת קנס על הערעור – להגיד לאזרח הקטן: פשוט תשתוק.

מיכאל בן-ארי: קיבלת קנס, תשתוק.

מיכאל בן-ארי: אז תגידו: אין ערעור, יש קנס ואין ערעור.

מיכאל בן-ארי: אבל להגיד לו שיש לו ברירת ערעור?

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על עניין אחר, ואולי חברת הכנסת יחימוביץ לא כל כך תאהב את מה שאני אומר בעניין הזה; מכל מקום, אני רוצה לדבר על העניין של העובדים הזרים.

מיכאל בן-ארי: הנושא הזה הפך להיות מאוד מאוד תקשורתי, יש קמפיין תקשורתי חזק ביותר לטובת העניין הזה של העובדים הזרים, וכמובן מייצגים את כל העניין הזה – תמונה מאוד מאוד מרגשת, מאוד מעוררת סולידריות, של ילדים.

מיכאל בן-ארי: אגב, אני מרים גבה – כל אלה שמרימים את הקמפיין הזה, הכל-כך רגיש, הכל-כך אנושי – היכן הם היו לפני ארבע וחצי שנים כשריסקו את חייהם של ילדים?

מיכאל בן-ארי: ואני עד לבני משפחתי שילדותם נעשקה, נהרסה, נרמסה בחוק ההתנתקות כביכול, של הגירוש.

מיכאל בן-ארי: אנשים שגורשו מבתיהם, גם להם היו פנים, גם להם היתה ילדות, גם להם לא היתה ארץ אחרת.

מיכאל בן-ארי: זה שמישהו למד עברית זה לא הופך אותו מכאן והלאה לבן הארץ הזאת, לבן התרבות הזאת, ואם ישמיעו שוב ושוב בקמפיינים התקשורתיים שהם שרים "ארץ-ישראל שלי יפה וגם פורחת", זה לא הופך אותם לאזרחים ישראלים.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לעורר כאן הפגנה, ובעצם מחאה קשה, של תושבי שכונת התקווה.

מיכאל בן-ארי: זה לא סוד, אני נולדתי בכפר-שלם, מחוזות ילדותי הם שכונת התקווה, שכונת שפירא, יד-אליהו.

מיכאל בן-ארי: אלה המקומות שגדלתי בהם, זאת בעצם החברה האנושית שאני מכיר כילד.

מיכאל בן-ארי: עד היום רבים מחברי ומבני משפחתי נמצאים שם, באזור, והם עושים הערב הפגנה בשכונת התקווה, שבה הם טוענים: אם אתם כל כך רוצים את העובדים הזרים, אנא, קחו אותם לצפון תל-אביב, בואו נראה אתכם גרים לידם ומתמודדים עם כל הבעיות הקשות שהמציאות הזאת מביאה לסביבה המדוברת, לסביבה שבה הם גרים.

מיכאל בן-ארי: מאוד נחמד לראות את זה דרך הטלוויזיה, מאוד נחמד לראות את הילדים האלה שרים "ארץ-ישראל שלי יפה וגם פורחת".

מיכאל בן-ארי: כשלמדנו בישיבה לימדו אותנו מידות; אני רוצה לצטט שני דברים, ממש בקצרה.

מיכאל בן-ארי: הרמח"ל אומר שלחסידות יש משקל.

מיכאל בן-ארי: הוא קורא לזה "משקל החסידות".

מיכאל בן-ארי: לפעמים כשאני עושה מעשה של חסד מסוים, או כשאני עצמי חסיד, מישהו אחר משלם על זה מחיר כבד.

מיכאל בן-ארי: וכאן החסידות הזאת, כביכול, כלפי העובדים הזרים וכלפי ילדיהם – החברה הישראלית תשלם עליה בריבית.

מיכאל בן-ארי: היא כבר משלמת עליה, אבל היא תשלם עליה בעתיד בריבית דריבית, בטשטוש זהותה היהודית של המדינה, ביצירת בעיות חברתיות, בהפיכת המדינה שלנו למדינת כל מיעוטיה.

מיכאל בן-ארי: וכאן אני רוצה לדבר על מקום אחר, שלמדנו אצל הרב קוק ב"מוסר אביך", בעניין של מה שנקרא "המידות המצרניות", בניסור המידות; יש מידות שצריך לדעת את הגבולות שלהן.

מיכאל בן-ארי: אנחנו כל כך אנשי חסד.

מיכאל בן-ארי: יש מידה מסוימת, שכאשר אתה עובר אותה, החסד הופך להיות התחסדות.

מיכאל בן-ארי: זה כמו שחסכנות לעתים הופכת להיות קמצנות.

מיכאל בן-ארי: זה כמו שלעתים זריזות הופכת להיות פזיזות.

מיכאל בן-ארי: וכן הוא בעניין הזה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לקרוא פה מתוך הזעקה הגדולה של אנשי העמותה הזאת בשכונת התקווה, יושב-ראש המטה הוא אורן זרגרי, ששלח לכמה מאתנו את החומר הזה, והוא אומר:

מיכאל בן-ארי: לא יעלה על הדעת לאבד את הרוב היהודי במדינת ישראל רק כי העובדים הזרים מצפצפים על החוק.

מיכאל בן-ארי: איפה החוק?

מיכאל בן-ארי: איפה שלטון החוק?

מיכאל בן-ארי: איפה שר הביטחון שכל כך דואג לאכוף את החוק ביהודה ושומרון על המאחזים?

מיכאל בן-ארי: איפה כל זה?

מיכאל בן-ארי: כשיש חוק כלפי עובדים זרים, כלפי אנשים שהם לא אחינו, שם לא אוכפים את החוק, ונגד יהודים אוכפים את החוק בצורה דקדקנית.

מיכאל בן-ארי: והדבר הזה מראה לא רק על התחסדות, גם על צביעות.

מיכאל בן-ארי: מלבד זה שאנחנו ניאלץ להתנגד לחוק הזה, שפוגע באזרח הקטן, שעל זכות הערעור האומללה שהיתה לו גם תאיימו עליו: אם תערער, תחטוף.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני.

אורי מקלב: לאחר הדברים האלה אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק הממשלתית – סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62).

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62), התש"ע–2009, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 6, מתנגד אחד ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת חוק זו התקבלה בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: הצעת החוק תועבר להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/455).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור להצעת החוק הבאה – הצעת חוק ממשלתית, הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: יציג את הצעת החוק שר המשפטים יעקב נאמן.

אורי מקלב: בבקשה.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, לפניכם מונחת הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6), התש"ע–2009.

יעקב נאמן: הצעת חוק זו נועדה להכניס כמה תיקונים לחוק האזנת סתר, התשל"ט–1979.

יעקב נאמן: מרבית התיקונים הם פרי המלצותיו של צוות בדיקה בנושא האזנות סתר שמינה היועץ המשפטי לממשלה דאז, מר אליקים רובינשטיין, בעקבות פרשת מזרחי.

יעקב נאמן: בהצעת החוק כמה תיקונים עיקריים, ובכללם התוויה מדויקת יותר של השיקולים של שר או של נשיא בית-משפט מחוזי בבואם לשקול מתן היתר האזנת סתר, במטרה לאזן בצורה טובה יותר בין הפגיעה בפרטיות לבין המטרה שלשמה האזנת הסתר מתבקשת.

יעקב נאמן: תיקון נוסף נוגע בהאזנה לשיחות של בעלי מקצוע ששיחם חסוי.

יעקב נאמן: התיקון מתייחס למצב שבו נקלטת שיחה כזאת באקראי, וקובע את הדרך לטפל בחומר האזנה שנקלט במצב זה.

יעקב נאמן: כמו כן מורחבת בתיקון רשימת העבירות שאפשר לבקש בגינן היתר האזנה, במקרים של האזנה יזומה לבעל מקצוע ששיחו חסוי, לכמה עבירות חמורות נוספות, כגון הלבנת הון, ארגוני פשיעה, סחר בבני-אדם ושוחד.

יעקב נאמן: עוד מוסדרים בהצעה ההליך שבו המשטרה מבקשת לתמלל חומר האזנה, המגבלות על הפקת ידיעות מודיעיניות מחומר ההאזנה ונושא העברת חומרי ההאזנה בין רשויות חוקרות שונות.

יעקב נאמן: רבותי חברי הכנסת, תיקון החוק המונח לפניכם מיועד לענות על קשיים שונים שהתעוררו במהלך יישומו של חוק האזנת סתר ולשפר את יכולת המלחמה בפשיעה תוך הקפדה על הזכות לפרטיות ותוך ביצוע האיזונים המתאימים בין שני אינטרסים אלה.

יעקב נאמן: אני מבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעת חוק זו.

יעקב נאמן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני שר המשפטים.

אורי מקלב: בהעדר דוברים להצעת חוק זו, ואדוני השר לא מצביע, אנחנו יכולים לעבור ישירות להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק זו התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/449).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצעת חוק ממשלתית – שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית), התשס"ט–2009, קריאה ראשונה.

אורי מקלב: שר המשפטים יעקב נאמן, בבקשה.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, הצעת החוק שבנדון נועדה לייעל את הליכי התרת הנישואין בבתי-המשפט לענייני משפחה ובבתי-הדין הדתיים.

יעקב נאמן: על-פי נוסח החוק כיום, רק סגן נשיא בית-המשפט לענייני משפחה מוסמך לפנות בכתב אל ראש בית-הדין הדתי הנוגע בדבר כדי שיקבע אם יש צורך בגירושין על-פי הדין הדתי שלפיו הוא דן, והכול כדי שבן-הזוג שעליו חל אותו דין דתי יוכל להינשא מחדש.

יעקב נאמן: בהיעדרו של סגן הנשיא מטעמים שונים, בשל חופשה או מחלה, או מכל סיבה אחרת, אין גורם אחר שמוסמך לפעול, והדבר עלול לגרום לעיכוב הבירור.

יעקב נאמן: הצעת החוק נועדה לקבוע כי במצב כזה נשיא בית-משפט השלום באזור ימנה שופט אחר של בית-המשפט לענייני משפחה לצורך הפעלת הסמכות האמורה.

יעקב נאמן: נוסף על כך, החוק קובע כי ראש בית-דין רשאי להסמיך דיין אחר נוסף לביצוע סמכויותיו לפי סעיף קטן זה, דהיינו מסירת הקביעה המנומקת לבית-המשפט לבני-הזוג בתוך שלושה חודשים מיום הפנייה ומתן הודעה בדבר צורך בהארכת המועד האמור.

יעקב נאמן: מוצע, בשם הגמישות הניהולית וכדי להפחית את העומס המוטל על כתפיו של ראש בית-הדין, לאפשר לו להסמיך לצורך זה שלושה דיינים נוספים.

יעקב נאמן: אני מבקש מהכנסת הנכבדה לתמוך בהצעת החוק.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מציע שתישאר על מקומך, אדוני השר, אנחנו הרי עוברים מייד להצבעה, בהעדר דוברים גם בהצעת חוק זו, ומייד יש לנו הצעת חוק נוספת.

יעקב נאמן: אני אביא את החומר.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: כמו שאמרתי, הרי אתה לא מצביע, אדוני השר, לכן אפשר לעבור ישירות להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שיפוט בענייני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית), התשס"ט–2009, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורי מקלב: [מס' מ/412; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב רביעי, חוב' ב', עמ' 20247.]

אורי מקלב: נעבור מכאן להודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק חתימה אלקטרונית (תיקון מס' 2).

אורי מקלב: יציג את ההודעה שר המשפטים.

אורי מקלב: בבקשה.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, אני מתכבד להודיע לכנסת על בקשתה של הממשלה להחיל את רציפות הדיון על הצעת החוק הבאה.

יעקב נאמן: חוק חתימה אלקטרונית נחקק בשנת 2001, והוא קובע את התנאים לקבילות חתימה אלקטרונית כתחליף תקף משפטית לחתימה ידנית.

יעקב נאמן: החוק גם מסדיר את האפשרות של צדדים שאינם מכירים זה את זה להזדהות אחד בפני השני באופן אמין תוך הסתמכות על זיהוי שביצע צד שלישי, המפוקח לפי החוק ומכונה "גורם מאשר" אשר הנפיק לכל אחד מהם תעודה אלקטרונית.

יעקב נאמן: כיום קיים רק גורם אחד, שהוא גורם פרטי, למרות הציפייה, בשנת 2001, שיהיו גורמים מאשרים רבים.

יעקב נאמן: התיקון המוצע נועד אפוא לאפשר גם למדינה להיות גורם מאשר, כדי להתניע פרויקטים תיעודיים לאומיים כגון פרויקט תעודת הזהות החכמה.

יעקב נאמן: עמדת הממשלה היא כי לא ראוי לבסס תשתית לאומית לפרויקטים לאומיים של זיהוי אלקטרוני על פעילות של גורמים פרטיים בלבד.

יעקב נאמן: נוסף על כך, תלות בגורם פרטי להנפקת תיעוד רשמי או לביצוע פעולות משפטיות המחויבות בדין איננה רצויה ואיננה מוצדקת.

יעקב נאמן: יצוין כי בעקבות דיונים פנים-ממשלתיים והערות שנשמעו מאז הקריאה הראשונה המקורית, תבקש הממשלה במהלך הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית להבהיר כי המדיניות המוצעת כאן נוגעת בעיקר בתיעוד לאומי, ממלכתי או של עובדי ציבור, ואין בכוונתה להתערב בפעילות המסחרית של גורם מאשר כל עוד לא נוצרת תלות בגורם פרטי לצורך ביצוע פעולות מחויבות על-פי דין, כגון דיווחים לרשות המסים.

יעקב נאמן: לפיכך הממשלה מבקשת לתמוך בהחלת דין רציפות על הצעת החוק.

יעקב נאמן: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: קיבלנו את הודעת הממשלה, ולפי התקנון יש שבועיים ימים למי שרוצה להגיש ערעור על הודעת הממשלה.

אורי מקלב: לפיכך אנחנו עוברים עכשיו לשאילתות לשר המשפטים ולשר החקלאות.

אורי מקלב: אדוני השר, יש לנו כאן שאילתא מס' 291 של חבר הכנסת וקנין, והוא לא נמצא.

אורי מקלב: תעביר בבקשה את התשובה לפרוטוקול.

אורי מקלב: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר המשפטים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): פורסם כי נער שקיבל לידיו צו פינוי שנשלח מההוצאה לפועל להוריו התאבד.

אורי מקלב: בהתעלם מתביעת ההורים לפיצוי, רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: האם נבדק מקרה זה?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: האם יש מדיניות בכל הקשור למסירת צווים לבני משפחה?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: האם יוסקו מסקנות?

יעקב נאמן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

יעקב נאמן: בעקבות האירוע הטרגי נשוא השאילתא נבדק לגופו תיק ההוצאה לפועל, לרבות בדיקת ההליכים שננקטו על-ידי בעל התפקיד אשר ביצע בפועל את מסירת צו הפינוי לקטין.

יעקב נאמן: מערכת ההוצאה לפועל קבעה נהלים המסדירים מסירת אזהרות ושאר כתבי בית-דין, וכמו כן קיימות תקנות המסדירות מסירת כתב בית-דין במקרה שבו אין אפשרות לאתר את הנמען.

יעקב נאמן: במקרה שכזה די בהמצאת הכתב לאחד מבני משפחתו של הנמען הגרים עמו, אשר לפי מראית עין מלאו לו 18 שנים.

יעקב נאמן: בעקבות המקרה ביקשתי מהאחראים לרענן את הנהלים ולהסב את תשומת לבם של העובדים לאמור בהם.

אורי מקלב: גם שאילתא מס' 300 של חבר הכנסת אריה אלדד, שגם הוא אינו נמצא – גם כאן תועבר תשובתך לפרוטוקול.

אורי מקלב: חבר הכנסת שאל את שר המשפטים ביום ו' באב התשס"ט (27 ביולי 2009): פרקליט המחלקה לחקירות שוטרים מסר לבית-המשפט ש"לא מוצו ההליכים" עם מפגיני ההתנתקות, ולכן המליץ להימנע מהרשעת שוטר אלים בהתנתקות.

אורי מקלב: בדיוני הכנסת עלו נתונים הפוכים: מפגיני ההתנתקות טופלו בנהלים מחמירים וללא פשרות.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: מדוע מסר נציג המחלקה לחקירות שוטרים נתונים מטעים לשופטת?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מה ייעשה כדי למנוע מסירת נתונים שגויים על-ידי נציגי משרדך?

יעקב נאמן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) במענה על השאילתא שבנדון, להלן תשובת לשכת פרקליט המדינה: השאילתא אינה מציינת באיזה תיק מדובר, על כן ארך הבירור זמן רב.

יעקב נאמן: למיטב בדיקתנו, מדובר בת"פ 2868/06 מ"י נ' ראובני, בו הוגש כתב אישום נגד שוטר מג"ב המייחס לו עבירת תקיפה סתם לפי סעיף 379 לחוק העונשין, התשל"ז–1977, במהלך הפגנה נגד תוכנית ההתנתקות בצומת כיסופים.

יעקב נאמן: 1.

יעקב נאמן: הטענה שהועלתה בשאילתא נבדקה, ונמצא כי נציג מח"ש לא מסר נתון מטעה לבית-המשפט, מאחר שבנושאים מסוימים אכן לא מוצו ההליכים עם מי שביצעו עבירות על רקע תוכנית ההתנתקות.

יעקב נאמן: דוגמה לדבר יש במדיניות עיכוב ההליכים המיוחדת והמקלה שנקבעה בהקשר זה על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, מדיניות שנקבעה על רקע ייחודיות האירועים.

יעקב נאמן: יתירה מזאת, הנימוק שהביא הפרקליט היה רק אחד מנימוקים רבים להצדקת הסדר טיעון שגובש בתיק זה, שכלל רכיבי ענישה משמעותיים, ובכללם פיצוי משמעותי למתלונן ושירות למען הציבור.

יעקב נאמן: האמור לעיל מייתר את התשובה על שאלה 2.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לעבור לשאילתות לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני השר, אתה יכול להשיב על שאילתות.

אורי מקלב: אדוני, כפי שידוע, יש לך ארבע שאילתות.

אורי מקלב: חבר הכנסת אריאל נמצא.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ד' בסיוון התשס"ט (27 במאי 2009):

אורי מקלב: בשנת 2006 הוציא משרדך מכרז לסימון בקר – 90/2006 מכרז לאספקת 300,000 תוויות אוזן לפרות – ועדיין לא הוכרזו הזוכים.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: האם נכון הדבר?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם כן – מה מעכב את פרסום המכרז?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: מתי יפורסמו תוצאות המכרז?

שלום שמחון: כבוד חבר הכנסת אורי אריאל, אתה מוכן לשמוע את התשובה?

אורי אריאל: אני אנקה את האוזניים.

שלום שמחון: נושא השאילתא של חבר הכנסת אורי אריאל הוא מכרז לסימון בקר.

שלום שמחון: 1–3.

שלום שמחון: במהלך שנת 2006, כחלק מתהליך מקצועי-ארגוני של השירותים הווטרינריים (השו"ט), החליט מנהל השו"ט, ד"ר משה חיימוביץ, לבחון שיטות סימון חדשות המיועדות לענף החלב והבקר בישראל.

שלום שמחון: הרקע להחלטה היה שיקולים מקצועיים והרצון להרחיב את מספר החברות המשתתפות במכרז לאספקת תוויות אוזן לסימון בקר בישראל.

שלום שמחון: במטרה לקיים פיילוט לבחינת סוג חדש של תוויות בעלות עמידות גבוהה יותר מהתוויות הישנות, וכן לבחון אפשרות להשתמש ב"תוויות חכמות" כאמצעי לניהול, זיהוי ומעקב אחר הבקר המסומן, הוקם צוות בראשות ד"ר אילן הלחמי ממינהל המחקר החקלאי ובהשתתפות אנשי מקצוע של שירות ההדרכה, השו"ט ואנשי מחשבים, ובספטמבר 2006 פרסמו השו"ט מכרז לתוויות סימון בקר.

שלום שמחון: למכרז ניגשו ארבע חברות.

שלום שמחון: שתיים מהן נפסלו על הסף מכיוון שלא עמדו בתנאי המכרז.

שלום שמחון: בתנאי המכרז ובהליך העבודה נכללו כמה שלבים, ובהם: א.

שלום שמחון: הערכה בתנאי מעבדה; ב.

שלום שמחון: ניסוי שטח.

שלום שמחון: מטרת שני השלבים היא להדגים ולבטא את מכלול הסוגיות הטכנולוגיות והאופרטיביות ואת הפתרונות הקשורים במעבר לשיטת תוויות אוזן מתקדמות ולאימוצה.

שלום שמחון: למותר לציין כי אף שמיטב המומחים עסקו בהכנת דרישות המכרז לתוויות אוזן מתקדמות, יש בעיה מורכבת בחיזוי כל הפרמטרים והבעיות הכרוכות ביישום התוכנית.

שלום שמחון: עובדה נוספת שהקשתה על הגורמים המקצועיים לגבש עמדה היא שהניסוי בשטח נערך על עדרים של גורמים פרטיים.

שלום שמחון: כתוצאה מכך מבצעי המחקר נזקקו לעזרת משקים בכל שלבי הניסוי, והיה קושי למשקים אלה להעניק את כל הסיוע הנדרש.

שלום שמחון: לאחר איסוף הנתונים בנושא האמצעים הטכנולוגיים על-ידי הצוות המקצועי, הסתבר שחסר מידע רב.

שלום שמחון: כמו כן הסתבר כי השירותים הווטרינריים אינם ערוכים בשלב זה להשתמש בטכנולוגיה זו, קרי, סימון אלקטרוני.

שלום שמחון: השירותים הווטרינריים החליטו להקפיא בשלב זה את יישום המכרז, ובסוף 2009 יוחלט על אופן המשך הטיפול בנושא.

שלום שמחון: הודעה רשמית נשלחה לחברות שהשתתפו במכרז.

שלום שמחון: באשר לסימון אלקטרוני באמצעות שבבים אלקטרוניים לבקר – הנושא נמצא בבדיקת מינהל המחקר החקלאי במשרד החקלאות, במסגרת מחקר המבוצע בסקוטלנד על-ידי ד"ר הלחמי וממומן על-ידי גורמי מחקר ופיתוח שונים, כולל השירותים הווטרינריים.

שלום שמחון: מטרת המחקר היא בחינת כל המשמעויות של הסימון בשיטה החדשה, ובהן זמני עבודה, ציוד והעברת מידע והטמעתו בכלל מערך סימון הבקר בישראל.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי אריאל – שאלה נוספת.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר החקלאות, תודה על התשובה המפורטת.

אורי אריאל: ראשית, ציינת שבסוף 2009 תתקבל החלטה לגבי סימון יותר מתקדם, אז הגענו לסוף 2009.

אורי אריאל: האם תוכל להגיד או תבדוק מתי ייערך הדיון?

אורי אריאל: שנית, לנוכח הקשיים שציינת, והם רבים, האם משרדך יתמוך בחוק ה-DNA?

אורי אריאל: תודה.

שלום שמחון: כמו שאדוני חבר הכנסת יודע, באופן עקרוני אנחנו בעד נושא ה-DNA, ואנחנו גם מנהלים אתכם מגעים.

שלום שמחון: להוציא השאלה התקציבית – על מי זה ייפול ומה תהיה החלוקה בין משרד החקלאות לבין המגדלים – אני מעריך שנגיע להבנה ושהצעת החוק תעלה בוועדת השרים לחקיקה ביום א' הקרוב ובמליאת הכנסת במהלך השבוע הבא.

שלום שמחון: הנחיתי את אנשי המקצוע במשרד להשיב בחיוב ולנהל משא-ומתן עם משרד האוצר על דרך המימון של הצעת החוק הזאת, שהוא לא גדול מדי, אבל למשרד כמו משרד החקלאות הוא בכל זאת בעייתי.

שלום שמחון: מעבר לכך, שאלת האחריות ואיך היא נחלקת בין הגורמים השונים צריכה להידון ובוודאי תידון במהלך עבודת החקיקה בכנסת.

שלום שמחון: באשר למועד הדיון בנושא השאילתא, אני מבטיח להודיע לך בנפרד.

אורי אריאל: תודה.

שלום שמחון: בבקשה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה, אדוני השר.

אורי מקלב: שאילתות מס' 133, 169 ו-252 – אני מציע שיינתנו לפרוטוקול.

שלום שמחון: את שלוש השאילתות אני אתן לפרוטוקול.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: חבר הכנסת גדעון עזרא שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום י"א בסיוון התשס"ט (3 ביוני 2009): ב"הארץ" מ-19 במאי 2009 פורסם כי ברשימת צמחים "חסכני מים" של משרד החקלאות מופיעים מינים פולשניים המהווים איום חמור על הטבע בישראל.

שלום שמחון: רצוני לשאול: 1.

שלום שמחון: מדוע נכללו המינים הפולשניים ברשימה זו והומלץ להשתמש בהם?

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: מדוע לא מתחשבים בדעת המשרד להגנת הסביבה, שדרש להוציא את המינים הפולשניים מהרשימה ואף סירב לפרסמה?

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: מה נעשה כדי לטפל בתופעה מדאיגה זו?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) להלן תגובתי לשאילתא בנושא: 1.

שלום שמחון: רשימת הצמחים חסכני המים הוכנה בשיתוף אנשי מקצוע מהשורה הראשונה בארץ, בגיבוי של ועדת אקלום של המחלקה.

שלום שמחון: הרשימה פורסמה עד היום בכמה מהדורות – 1993, 1994 ו-2002.

שלום שמחון: בכל המהדורות אנו פונים אל ציבור להעיר על החומר.

שלום שמחון: עד השנה לא קיבלנו את הערות המשרד להגנת הסביבה בנושא הצמחים הפולשניים המופיעים ברשימה.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: השנה, עקב משבר המים פורסמה מהדורה מעודכנת, המופצת בדיסק ובאתר משרד החקלאות.

שלום שמחון: להרכב הרשימה שותפים המשרד להגנת הסביבה ורשות המים.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: בעקבות פרסום הרשימה קיבלנו את עבודתו של ד"ר דופור על צמחים פולשניים המופיעים ברשימה.

שלום שמחון: תגובתנו למשרד להגנת הסביבה היתה שנקיים דיון מקצועי ונחליט כיצד לציין את המידע על המינים הפולשניים ברשימה.

שלום שמחון: ברצוני לציין שגם במשרד להגנת הסביבה יש חילוקי דעות על רשימת הצמחים הפולשניים וכיצד הם יופיעו ברשימת הצמחים חסכני המים.

שלום שמחון: משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה קיימו הידברות ודיונים בנושא.

שלום שמחון: מבחינה מקצועית חלק קטן מהמינים שפורסמו ברשימת ד"ר דופור הם אכן צמחים פולשניים, ומידע זה מופיע ברשימות שלנו.

שלום שמחון: רשימת הצמחים חסכני המים נועדה לא רק לעודד שתילה אלא להנחות את הגננים והקבלנים כמה מים להשקותם ולא להשקותם בכמויות מופרזות.

שלום שמחון: לגבי המינים שמוסכם שהם פולשניים, הנושא יצוין בהדגשה ובהבלטה בעדכון הקרוב ויעודכן בהקדם באתר המשרד.

שלום שמחון: הבעיה היא שיש ברשימה מינים רבים שאינם מהווים סכנה, ויש חילוקי דעות מקצועיים לגביהם, כגון מיני אלון, אקליפטוס ומכנף.

שלום שמחון: לאחר שנקיים דיון מקצועי ונלמד את הנושא נקבל החלטה לגבי מינים אלו בצוות המקצועי.

שלום שמחון: חבר הכנסת גדעון עזרא שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום י"ח בסיוון התשס"ט (10 ביוני 2009): פורסם בערוץ-1 ב-20 במאי 2009 כי חקלאים מרססים את המטעים והשדות שלהם בחומרי הדברה מסוכנים, בין השאר חומרים שיצאו מכלל שימוש חקלאי, ומתעלמים מההנחיות שעל תוויות המוצר ומשליכים שאריות אריזות בשטחים פתוחים ושוטפים את שאריות החומרים המסוכנים, כך שהם מגיעים למי-התהום ומרעילים אותם.

שלום שמחון: רצוני לשאול: 1.

שלום שמחון: מדוע אין אכיפה של אופן השימוש בחומרים מסוכנים אלה ונקיטה של אמצעי ענישה כנגד החקלאים שעושים בהם שימוש?

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: מה ייעשה כדי לטפל בתופעה זו, הפוגעת בטבע ובציבור בישראל?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

שלום שמחון: משרד החקלאות מאשר ורושם תכשירים לשימוש חקלאי באמצעות ועדות מקצועיות המייעצות למינהל השירותים להגנת הצומח ולביקורת – הסמכות הרושמת על-פי החוק.

שלום שמחון: ועדות אלה בוחנות את התכשירים על-פי יעילותם ובטיחותם לאדם ולסביבה.

שלום שמחון: הוועדות המייעצות פועלות לפי נהלים ודרישות מוגדרים הדומים לאלה הנהוגים באיחוד האירופי.

שלום שמחון: הוועדה הבין-משרדית לתיאום השימוש בתכשירי הדברה לחקלאות בוחנת את בטיחות התכשירים לאדם ולסביבה.

שלום שמחון: בוועדה זו חברים נציגים של המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, משרד העבודה ומשרד החקלאות.

שלום שמחון: המלצת הוועדה היא תנאי לרישום התכשירים לשימוש.

שלום שמחון: הוועדה מבצעת מדי תקופה הערכה מחדש לחומרים הנמצאים בשימוש.

שלום שמחון: מאז שנת 2004 ועד היום המליצה הוועדה לבטל ו/או לצמצם את השימוש בסדרה של תכשירים שרעילותם לאדם או שפגיעתם בסביבה רבה.

שלום שמחון: הוועדה מבססת את המלצותיה על מידע על נזק אפשרי למשתמש או לסביבה ומתייחסת לחומרים באופן פרטני, בדומה לפעילות שמתנהלת היום באיחוד האירופי.

שלום שמחון: החקלאים מחויבים להשתמש בתכשירים אך ורק על-פי הוראות תווית האריזה שלהם, וזאת על-פי תקנות הגנת הצומח (קיום הוראות תווית אריזה).

שלום שמחון: הפיקוח על קיום ההוראות מתבצע באמצעות סקר לבדיקת שאריות חומרי הדברה בתוצרת חקלאית טרייה.

שלום שמחון: מפקחי השירותים להגנת הצומח ולביקורת של משרד החקלאות דוגמים תוצרת אצל החקלאים לבדיקות מעבדה.

שלום שמחון: הדיגום נעשה בהתאם לתוכנית שנתית המבוססת על היקף הייצור, היקף הצריכה ומידת החריגות של הגידול בהתאם לסקרים משנים קודמות.

שלום שמחון: התוכנית כוללת כ-1,000 בדיקות של פירות וירקות בשנה, ודומה לתוכניות פיקוח הנהוגות במדינות אחרות, כמו ארצות-הברית ומדינות האיחוד האירופי.

שלום שמחון: ניתוח תוצאות הסקר מראה שאין שימוש בחומרים האסורים לשימוש בארץ.

שלום שמחון: החריגות מהמותר בתקנות בשאריות של חומרים עומדות על כ-6% – מספר דומה לזה שנמצא באיחוד האירופי ובארצות-הברית.

שלום שמחון: חקלאים שבתוצרתם נמצאו תוצאות חריגות נחקרים ומועמדים לדין.

שלום שמחון: בשנת 2008 נחקרו יותר מ-40 חקלאים שבתוצרתם נמצאו שאריות החורגות מהנקבע בתקנות.

שלום שמחון: יש לציין שתוכנית הפיקוח צמצמה עד מאוד את תופעת החריגה בתוצרת חקלאית.

שלום שמחון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): זה יותר משנה מתריעים תושבים מפני סכנה של קריסת חלק מהמזח בנמל במקום שבו הותקנו מנוף ומשאבת מים.

שלום שמחון: המקום משרת את הדייגים ומפרנס כ-300 משפחות, ובשנה האחרונה הפך למלכודת מוות בשל סכנת הקריסה.

שלום שמחון: רצוני לשאול: 1.

שלום שמחון: מדוע הטיפול מתעכב?

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: מה ייעשה בעניין?

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: אילו חלופות יוצעו לדייגים עד להסרת הסכנה?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

שלום שמחון: בנמל עכו יש מנוף המשמש את הדייגים להרמת סירות לצורך בדק ותיקונים.

שלום שמחון: המנוף שייך למשרד החקלאות ומתופעל על-ידי עובד שר החקלאות הנמצא שם דרך קבע.

שלום שמחון: שטח המעגן שייך לחברה לפיתוח עכו – עיריית עכו.

שלום שמחון: באפריל 2008 ביצעה חברת ג.י.ד.

שלום שמחון: הנדסה בע"מ סקר הנדסי לבסיס המנוף במעגן עכו.

שלום שמחון: לנוכח הממצאים החמורים של סכנת התמוטטות הורתה מהנדסת משרד החקלאות להפסיק את השימוש במנוף לאלתר.

שלום שמחון: הערכת הסקר ההנדסי לשיקום בסיס המנוף בלבד היא כ-600,000 שקלים.

שלום שמחון: בעקבות כמה דיונים שהתקיימו במשרד הורה שר החקלאות ופיתוח הכפר לסייע לדייגי עכו בשיקום המנוף ומזח הדייגים, ומשרד החקלאות הקצה לטובת הנושא כ-2 מיליוני שקלים.

שלום שמחון: בימים אלו פועל המשרד להתקשרות עם יועץ להכנת המכרז לביצוע העבודות במקום.

שלום שמחון: משרד החקלאות פועל מול עיריית עכו למימוש ההתחייבות לשיקום המנוף ומזח הדייגים.

אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לך.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לסגן שר הבריאות, חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן, לדברי תשובה לחמש שאילתות.

אורי מקלב: שאילתא מס' 258 של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אורי מקלב: חבר הכנסת שאל את שר הבריאות ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): פורסם כי קופות-החולים ייקרו את תעריפי ההשתתפות העצמית של המבוטחים ואת דמי ההשתתפות בניתוחים וברכישת תרופות.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: האם נכון הדבר?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם כן – אילו שירותים התייקרו?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: מי אישר ייקור זה? 4.

אורי מקלב: מה היא עמדת משרד הבריאות בנושא?

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאלי, התשובה על השאילתא בנושא ייקור תעריפים בקופות-חולים: 1–4.

יעקב ליצמן: סעיף 8(ח) לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד–1994, קובע כדלהלן: "התשלומים עבור שייאות ותרופות בסל שירותי הבריאות או בסל השירותים והתשלומים של הקופה, יעודכנו ב-1 באפריל של כל שנה בשיעור עליית מדד יוקר הבריאות בשנה הקודמת; המנהל יפרסם ברשומות הודעה על התשלומים כפי שעודכנו כאמור".

יעקב ליצמן: משמעות הסעיף היא שקופת-החולים רשאית, ב-1 באפריל של כל שנה, להעלות את סכום התשלומים שהיא גובה, גם לפי תוכניות הגבייה וגם על-פי התוספת השנייה לחוק, בשיעור עליית מדד יוקר הבריאות בשנה הקודמת.

יעקב ליצמן: קופות-החולים "כללית", "מכבי" ו"מאוחדת" העלו את תעריפי ההשתתפות העצמית בהתאם למדד יוקר הבריאות לשנת 2008 כאמור בסעיף 8(ח) לחוק.

יעקב ליצמן: יש לציין כי בניגוד לנאמר בכתבה, ההיטל עבור התרופות לא עלה השנה.

יעקב ליצמן: עדכון ההשתתפות העצמית אינו כפוף לאישור, ויכול להיעשות על-פי סעיף 8(ח) לחוק באופן אוטומטי עם הודעה למשרד הבריאות ולמבוטחים.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני סגן השר.

אורי מקלב: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, שאלה נוספת.

אורי מקלב: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הבריאות, האם מבחינת משרד הבריאות רואים את זה כתקין, אפילו שזה כתוב ויש סמכות בחוק להעלות את זה, לגבי אותם אנשים שאין להם יכולת כנראה לעמוד בהוצאות האלה?

אברהם מיכאלי: ההעלאה היא לא בסכומים גדולים, אבל זה מונע לפעמים אשפוזים ותרופות בכל מיני מקרים קשים מבחינה סוציאלית, והאנשים האלה נמנעים מלקחת את התרופות וגם נמנעים מלהתאשפז.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות מודע לקיומם של אנשים שקשה להם לרכוש תרופות, ואני בודק אפשרות, כמובן לפי הנהלים, להוריד, לפחות לאנשים מבוגרים מעל 70, לפטור מתשלום על תרופות, אבל כרגע זה עדיין לא על הפרק.

יעקב ליצמן: קודם כול, יש לי תוכנית להכניס את טיפול השיניים למערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: בעיקרון כן, אבל ברגע שזה על-פי חוק, אין מה לעשות.

אברהם מיכאלי: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אורי מקלב: סגן שר הבריאות, יש שאילתא 222.

אורי מקלב: התשובה נמצאת לפניך?

יעקב ליצמן: לא, לא, ביטלו את זה.

אורי מקלב: מכיוון שהוא נמצא, השאלה אם – – –

אופיר אקוניס: זה לא אצלך?

יעקב ליצמן: זה בחדר.

יעקב ליצמן: השארתי את זה.

יעקב ליצמן: אם אתה רוצה, אני אבקש ממישהו שיעלה את זה.

אופיר אקוניס: כן, אם אפשר.

אורי מקלב: אדוני השר, הסתדרנו.

אורי מקלב: ברגע שזה יגיע, נוכל לקבל את התשובה.

אורי מקלב: בינתיים, אדוני סגן השר, האם אתה יכול לענות – – –

יעקב ליצמן: לשלך.

אורי מקלב: במקרה זה שלי – שאילתא מס' 267, לפי הסדר.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי מקלב שאל את שר הבריאות ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): על-פי חוק חייבים לשלם על שירות של מגן-דוד-אדום.

אורי מקלב: רבים הם המקרים שבהם מתבצע טיפול במקום ללא פינוי.

אורי מקלב: בפועל המחיר עבור פינוי ועבור טיפול הוא זהה.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: כמה מקרי טיפול ללא פינוי על-ידי מגן-דוד-אדום יש בשנה?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם המקרים רבים, האם יימשך החיוב הזהה לפינוי ולטיפול?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: מה נחשב לטיפול במקום ומתי הביקור של צוות מגן-דוד-אדום אינו נחשב טיפול לעניין תשלום?

יעקב ליצמן: תשובה על השאילתא של חבר הכנסת, שמכהן כסגן יושב-ראש הכנסת, אורי מקלב – תשלומים על שירותים של מגן-דוד-אדום.

יעקב ליצמן: 1.

יעקב ליצמן: בשנת 2008 הוזנקו צוותי מד"א ל-616,000 קריאות, וכ-41,100 קריאות מתוכן הסתיימו כשהחולה או הנפגע סירב לקבל טיפול ו/או סירב להתפנות לבית-החולים – 6.5%.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: עמדתנו המקצועית היא שקביעת תעריף שונה למקרה שבו סירב החולה להתפנות לבית-חולים עלולה להביא למצב שהשיקול הרפואי וטובתו האישית לא יהיו הקריטריונים היחידים אשר יעמדו לנגד המזמין ו/או משפחתו ברגע קבלת ההחלטה על הפינוי לבית-החולים, ואף עלולה לפגוע בשיקול הדעת המקצועי.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: תקנות מגן-דוד-אדום (אגרות הסעת חירום באמבולנס) מ-2006 קובעות כי תשלום האגרה חל גם כשאזעקת האמבולנס לא נסתיימה בפינוי עקב סירוב להתפנות או שהסתיימה בטיפול רפואי בזירת האירוע.

יעקב ליצמן: זאת ועוד, רק לרופא נתונה הסמכות לקבוע כי אין צורך בפינוי החולה לבית-החולים, ועל כן ברוב רובם של המקרים צוות מד"א ממליץ לחולה להתפנות לבית-החולים.

יעקב ליצמן: עם זאת, מטופל שסירב להיבדק ולהתפנות, אינו חייב בתשלום.

יעקב ליצמן: עם זאת, אנו סבורים כי נכון יהיה לקבוע במנגנון ההנחות שייושם גם הנחה בתשלום לאלה שלא פונו לבית-החולים ופנו בבקשה לקבל הנחה זו.

אורי מקלב: אדוני, אם אפשר, בעצם השאילתא באה כדי להגיד שאולי כן כדאי לקבוע שני תעריפים כדי שאדם יהיה מוכן לקבל טיפול ולא להתפנות, כי הוא חושש שזה יהיה מחיר גבוה כמו פינוי.

יעקב ליצמן: אני מוכן לבדוק את זה.

אורי מקלב: תודה, אדוני.

אורי מקלב: נעבור, אם כך, לשאילתא מס' 268.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי מקלב שאל את שר הבריאות ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): פינוי באמצעות מגן-דוד-אדום מחייב תשלום אגרה.

אורי מקלב: יש מקרים שבהם זכאי המפונה להחזר מקופת-חולים, לדוגמה יולדת ואשפוז.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: כמה גבה מגן-דוד-אדום בשנים 2007–2008 עבור שירותים שניתנו למבוטחים?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: כמה מתוך סכום זה היה עבור פינויים באמבולנס שהסתיימו באשפוז שבהם השתתפות הקופה היא של 100%?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: כמה כסף החזירו קופות-החולים למבוטחיהם עבור פינוי באמבולנס בשנים 2007–2008?

יעקב ליצמן: מדי שנה נקרא מד"א לכחצי מיליון קריאות להצלת חיים.

יעקב ליצמן: כידוע, תעריפי מד"א נגבים בהתאם לתקנות מגן-דוד-אדום (אגרות הסעת חירום באמבולנס), התשס"ו–2006, זאת באשר לנסיעות חירום שבהן עסקינן.

יעקב ליצמן: בשנת 2007 עמד סכום ההתחייבויות לתשלום ע"ס כולל של כ-167 מיליון ש"ח.

יעקב ליצמן: בשנת 2008 עמד סכום ההתחייבויות לתשלום ע"ס כולל של כ-173 מיליון ש"ח.

יעקב ליצמן: אחוזי הגבייה, לאחר ביצוע פעולות הגבייה על-ידי מד"א (משלוח התראות, שיחות טלפון לחייב ואזהרות) מגיעים לכ-65%.

יעקב ליצמן: הטיפול על-ידי משרד עורכי-הדין החיצוניים מעלה את אחוזי הגבייה לכדי 85%.

יעקב ליצמן: לפי דיווחי הקופות, סך כל ההחזרים שניתנו למבוטחים עבור פינוי באמבולנס בשנים 2007–2008 הם כדלקמן;

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: האם אדוני מוכן לפעול שההחזרים – שההתחשבנות תהיה ישירות בין קופת-החולים למגן-דוד-אדום, ולא צריך להכניס את האזרח באמצע, וזה יכול לחסוך הרבה?

יעקב ליצמן: אנחנו נכנסים לוויכוח גדול, למה בכלל צריך קופות-חולים.

יעקב ליצמן: קטונתי כרגע להיכנס לדיון – – –

אורי מקלב: כשיש אשפוז, אין חיוב.

אורי מקלב: יש התחשבנויות בין קופת החולים למגן-דוד-אדום.

אורי מקלב: האם אדוני יפעל בעניין הזה?

אורי מקלב: או לבדוק את זה?

יעקב ליצמן: לבדוק – כן.

אורי מקלב: השאילתא האחרונה, 269.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי מקלב שאל את שר הבריאות ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): ביום חמישי 2 ביולי 2009 קבע רופא בצוות מגן-דוד-אדום מוות לקשיש.

אורי מקלב: כונן זק"א שהגיע לביתו של הקשיש זיהה כי הוא עדיין חי.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: האם יש נהלים ברורים במגן-דוד-אדום לקביעת מוות?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: האם ידוע על מקרים נוספים דומים שאירעו ולא פורסמו?

אורי מקלב: 3.

אורי מקלב: מה ייעשה למניעת התרחשויות כאלה בעתיד?

יעקב ליצמן: 1.

יעקב ליצמן: עם היוודע דבר האירוע, השעה מנכ"ל מד"א את הצוות המעורב מכל פעילות במד"א וזאת עד לתום הבירור בנושא.

יעקב ליצמן: מונתה ועדת בדיקה בכירה, אשר נפגשה עם המעורבים שהתייצבו בפניה והגישה דוח ביניים אשר העתקו הועבר מייד עם הפצתו לידיעת משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: במד"א קיים פרוטוקול עבודה המתייחס לנושא הפסקת פעולות החייאה, וזאת לפרמדיקים הפועלים שלא בנוכחות רופא.

יעקב ליצמן: הפרוטוקול אף מחייב קבלת אישור מהמוקד הרפואי של מד"א בכל מקרה של הפסקת פעולות החייאה.

יעקב ליצמן: באשר לצוות מד"א הפועל בנוכחות רופא, עוד בשנת 1993 הפיץ מנהל אגף הרפואה במד"א הנחיות בדבר קביעת מוות.

יעקב ליצמן: יוער, כי רופא אשר עבר הכשרה ארוכה והשתלמויות רלוונטיות אמור לדעת מה הן הפעולות הנדרשות לקביעת מוות.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: במד"א לא זכורים אירועים דומים ב-15 השנים האחרונות.

יעקב ליצמן: מובן כי אם היה אירוע כזה הוא היה מדווח, מתוחקר ונלמד למען לא יישנה בעתיד.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: ממצאי הביניים של הוועדה שהוגשו על-ידי מד"א הצביעו כי מדובר בכשל נקודתי.

יעקב ליצמן: יחד עם זאת, אגף הרפואה של מד"א הפיץ בימים האחרונים רענון הנחיות לקביעת המוות לכלל הצוותים.

יעקב ליצמן: הנושא יודגש ויינתן עליו דגש בכלל ההשתלמויות המקצועיות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בוחן בימים אלה הוצאת נהלים בנושא לכלל חברות האמבולנסים הפרטיים הפועלים בארץ.

יעקב ליצמן: כולל, לדעתי – זה לא כתוב בתשובה – "הצלה".

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: ודאי אדוני יודע שאם הייתי שואל היום את השאילתא, הייתי שואל על בתי-חולים.

אורי מקלב: כפי שידוע, כמה פגים שנקבע להם מוות בבתי-חולים, התברר שהם חיים.

אורי מקלב: אני מבין שהתופעה הזו ודאי נמצאת בדיון אצלכם במשרד הבריאות כדי למנוע אותה.

אורי מקלב: נעבור לשאילתא הבאה, שמספרה 287, של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אורי מקלב: בבקשה, סגן השר.

אורי מקלב: חבר הכנסת מסעוד גנאים שאל את שר הבריאות ביום א' באב התשס"ט (22 ביולי 2009): נודע לי מעמותת "אלתאג'" כי מתוך 65 יושבי-ראש בוועדות האתיקה אין אף מוסלמי, יש רופא אחד מתוך 175 רופאים, עובדת סוציאלית אחת מתוך 81, איש-דת אחד מתוך 42, ונציג ציבור אחד מתוך 50.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: למה למוסלמים, שמהווים כ16.5% מהאוכלוסייה, יש רק ארבעה נציגים מתוך 413 ולמה לערבים יש רק 16 נציגים?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מה ייעשה לתיקון המצב?

יעקב ליצמן: תחילה ברצוננו להבהיר שאין באפשרות המשרד לאשר או להכחיש את מספרי החברים הערבים/מוסלמים שמצוינים בשאילתא.

יעקב ליצמן: יושבי-ראש ועדות האתיקה, שהם משפטנים הכשירים להתמנות כשופט מחוזי, נבחרים מתוך רשימה שמאשר שר המשפטים.

יעקב ליצמן: הרשימה הורכבה בעיקרה על סמך פניות של עורכי-דין שביקשו לכהן בתפקיד.

יעקב ליצמן: למיטב בדיקתנו, לא פנו עורכי-דין ערבים ומוסלמים בבקשה לקבל אישור לכהן בתפקיד זה.

יעקב ליצמן: אם יפנו ויעמדו בקריטריון הקבוע בחוק – יש להניח שבעתיד יהיו גם יותר עורכי-דין בתפקיד יושבי-ראש ועדות אתיקה.

יעקב ליצמן: בקשות בנושא זה יש להפנות בצירוף קורות חיים ומסמכים מתאימים אל הלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: בעלי מקצועות אחרים בוועדה (רופאים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים) נבחרים על-ידי הנהלות בתי- החולים/לשכות הבריאות מבין עובדיהם, הפעילים בנושאי האתיקה הרפואית.

יעקב ליצמן: גם נציגי הציבור נבחרים על-ידי הנהלות בתי-החולים/לשכות הבריאות.

יעקב ליצמן: לא כולם אנשי דת.

יעקב ליצמן: החוק אינו דורש שאיש דת בוועדה יהיה בן דתו של המטופל, אך למרות זאת נעשים מאמצים ולמשל בלשכת הבריאות חיפה מינו אנשי דת מכל הדתות שניתן היה לגייס לתפקיד.

יעקב ליצמן: יש לציין כי משרד הבריאות מבקש לשתף אנשי דת, משפטנים ואתיקנים ערבים (מוסלמים ו/או נוצרים) בסוגים נוספים של ועדות ולצערו נתקל בהיענות נמוכה.

יעקב ליצמן: אם יהיו מספיק מועמדים מתאימים ניתן יהיה להמליץ למשרד המשפטים ולהנהלות בתי-החולים/לשכות הבריאות לבקש למנותם לוועדות האתיקה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חבר הכנסת גנאים, שאלה נוספת?

אורי מקלב: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, למרות שהקמת ועדות האתיקה זה משנת – נדמה לי שזה חוק זכויות החולה, משנת 1996, עד עכשיו, כפי שנודע לי מהחומר שיש לי, יש בתי-חולים שעדיין אין בהם ועדת אתיקה.

מסעוד גנאים: יש שמות פה כמו "תל השומר", יש בתי-חולים גם בנצרת, האנגלי, הצרפתי, שאין ועדות אתיקה.

מסעוד גנאים: מה משרדכם יפעל, מה יעשה כדי להקים ועדות אלה?

יעקב ליצמן: אשמח אם תעביר לי את הרשימה, איפה אין ועדות אתיקה, ואני אטפל בזה.

אורי מקלב: אדוני סגן השר, תודה רבה לך.

אורי מקלב: שאילתא אחרונה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אופיר אקוניס שאל את שר הבריאות ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): רופא עם רשיון רפואה שעלה לארץ וקיבל אזרחות והינו תושב הארץ מבקש להמיר את רשיון הרפואה שלו מצרפתי לישראלי בתחום התמחותו.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: מה עליו לעשות כדי לקבל רשיון רפואה ישראלי כדי שיוכל לעסוק ברפואה בארץ?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: האם יש הגבלת זמן מהגשת הבקשה עד לקבלת רשיון הרפואה בארץ?

יעקב ליצמן: הליך הרישוי של רופאים שעלו ארצה מצרפת הוא יחסית קל שכן הם פטורים מבחינת הרישוי הממשלתית ברפואה.

יעקב ליצמן: כדי לקבל רשיון לעסוק ברפואה בישראל יש להגיש בקשה ולצרף אליה את המסמכים הנדרשים כדלקמן: שתי תמונות פספורט, צילום תעודת זהות עם ספח הכתובת, דיפלומה ברפואה, אישור על תאריך התחלה וסיום של הלימודים, תעודת מומחה (אם הרופא מומחה בתחום רפואי כלשהו בצרפת), רישום תקף בלשכת הרופאים בצרפת, תעודת יושר מקצועית מלשכת הרופאים בצרפת, שאלון לעובדים מקצועיים בתחום הבריאות (שני העתקים).

יעקב ליצמן: את השאלון הנ"ל ומידע נוסף הנוגע לרישוי רופאים ובעלי מקצועות רפואיים אחרים, ניתן למצוא באתר האינטרנט של האגף לרישוי מקצועות רפואיים בכתובת: www.health.gov.il/professions.

יעקב ליצמן: מסמכים שאינם כתובים בשפה העברית יש לתרגם לעברית, בישראל, על-ידי מתרגם מוסמך.

יעקב ליצמן: זהות צילומי מסמכים למקור יש לאשר באמצעות נוטריון מורשה בישראל.

יעקב ליצמן: משך הטיפול בבקשה הוא 6–8 שבועות (אם כי ברוב המקרים הטיפול בהנפקת הרשיון נמשך כחודש בלבד).

יעקב ליצמן: הרשיון הראשון המונפק לרופא הוא היתר זמני לעיסוק ברפואה, למשך שנה.

יעקב ליצמן: כדי לקבל רשיון קבוע יש לעסוק ברפואה בישראל, על סמך ההיתר הזמני, במשך שנה לפחות, ולהמציא מכתב המלצה מרופא מורשה בישראל, שהוא מומחה בתחום רפואי כלשהו בישראל, המכיר את אישיותו ועבודתו של הרופא בישראל, במשך שנה לפחות.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: שאלה נוספת, אדוני?

אופיר אקוניס: לא, תודה.

אורי מקלב: אנו מודים לך, סגן השר, על התשובות המפורטות והממוקדות.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/280).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, אנחנו עוברים מייד להצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22) (תרגום הודעות חירום), התש"ע–2009, של חברי הכנסת רוברט אילטוב, משה מטלון וחבר הכנסת חמד עמאר – קריאה ראשונה.

אורי מקלב: חבר הכנסת אילטוב, בבקשה.

אורי מקלב: לרשותך, מקובל עשר דקות.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22) (תרגום הודעות חירום), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

רוברט אילטוב: הצעת החוק היא הצעת חוק שלי ושל חברי הכנסת משה מוץ מטלון וחמד עמאר.

רוברט אילטוב: הצעת החוק בעצם באה להציע ולחייב את רשות השידור לתת תרגום בשלוש שפות: הרוסית, האמהרית והערבית, כדי שבמצבי חירום, לשלוש הקבוצות האלה, שביניהן הרבה אנשים שמתקשים להבין את השפה העברית ואת ההודעות בשעת חירום, תהיה הדרך – – –

מתן וילנאי: מה שאתה מציע, זה הנחיית מערכת הביטחון.

רוברט אילטוב: זו הנחיה קבועה, אבל בשעות חירום ראינו שהעולים לא תמיד יודעים את הדרך להבין את – – –

מתן וילנאי: רוב ההנחיות הן בשפות שאמרת ואפילו נוספות.

רוברט אילטוב: בבדיקות שערכנו זה לא היה בדיוק כפי שאנחנו מציעים בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: הצעת החוק באה להסדיר את הדבר הזה באופן כזה שזה יחייב בכל מקרה.

אורי מקלב: השונה בהצעת החוק הזאת, שזאת הצעת חוק לחייב ברשות השידור, בשונה ממשרד הביטחון; זאת הצעת חוק שמחייבת את רשות השידור.

רוברט אילטוב: נכון, זאת הצעת חוק שבאה לחייב את רשות השידור בכל מקרה.

רוברט אילטוב: לכן – – –

שלי יחימוביץ': למה רק את רשות השידור ולא את הערוצים המסחריים?

מתן וילנאי: זה לכל הערוצים.

רוברט אילטוב: כי רשות השידור היא בעצם הזרוע המבצעת של הממשלה במקרה הזה.

רוברט אילטוב: אנחנו בדקנו גם מול רשות השידור, ההצעה היתה שרשות השידור תיתן בזמן אמת את התרגומים בשלוש שפות.

רוברט אילטוב: זה קשה מבחינה לוגיסטית; בחרנו את הדרכים שיהיו שידורים קבועים במקומות ובתדרים מיוחדים.

רוברט אילטוב: לכן, התרגום יהיה קבוע ובזמן אמת.

רוברט אילטוב: לא ניתן לעשות את זה גם היום באופן קבוע, לעשות את התרגום באופן מיידי.

שלי יחימוביץ': מי יתקצב?

רוברט אילטוב: המדינה.

רוברט אילטוב: מה זה מי יתקצב.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת, המדינה תעביר כסף לרשות השידור?

רוברט אילטוב: יש תקציב, מה זאת אומרת.

רוברט אילטוב: יש דוברי רוסית, יש דוברי אמהרית, אין צורך בתקציב שהוא מיותר.

רוברט אילטוב: אין בעיה תקציבית לרשות השידור.

רוברט אילטוב: בכל אופן, ההצעה הזאת באה לתקן את הדבר ולתת לאוכלוסיות שלמות פתרון בשפות שלהן.

רוברט אילטוב: אני מודה לכל חברי הכנסת ומבקש לתמוך בהצעת החוק.

רוברט אילטוב: תודה.

אורי מקלב: תודה לך.

אורי מקלב: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה, אתה הדובר הראשון והדובר האחרון, ואחרי זה נעבור מייד להצבעה.

אורי מקלב: שלוש דקות, אדוני.

מיכאל בן-ארי: אין שר.

אורי מקלב: אין שר, אבל המציע נמצא.

אורי מקלב: זו לא הצעת חוק ממשלתית.

אורי מקלב: זו הצעת חוק פרטית.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמובן שהחוק המוצע הוא חוק חשוב ונדרש, ואחת התמיהות שלי – יכול להיות שאני עוד צריך ללמוד – כל מיני חוקים שמחוקקים פה שלא צריך יותר מאשר שכל ישר של פקיד כדי לממש אותם, ובכל זאת זה עובר בסוג של הצעת חוק.

מיכאל בן-ארי: צריך יותר מאשר שכל ישר כדי שאזהרות והתראות והודעות תהיינה בשפות שבהן מדובר ותושבי מדינת ישראל משתמשים בהן – זה דבר תמוה מאוד.

מיכאל בן-ארי: אבל, ברשותך, אנצל את הזמן לדבר.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נמצאים בעונה חקלאית חשובה, בעצם אחרי האסיף האחרון של כל הפירות, זה עונת המסיק, מסיק הזיתים, אחד מהפירות שארץ-ישראל השתבחה בהם.

מיכאל בן-ארי: ובכל פעם כשמגיעה עונת המסיק, אני נזכר באיזה שיר ששרו באחת הלהקות הצבאיות, שמתחיל ב"כבר פורחים נרקיסים בשמורות הטבע", השיר הזה מהלל ומשבח את העניין של השמירה על הטבע, אבל אז שואל המשורר או המשוררת או מי שתרצו – שואל את השאלה, אחרי השמירה – ואומר, "רק עלי עוד לא שמו שלט, רק עלי איש אינו שומר".

מיכאל בן-ארי: על כל הפרחים, על כל העצים ישנה שמירה, אבל לעתים כנראה השמירה הזאת היא כל כך אובססיבית שהיא פוגעת באנשים.

מיכאל בן-ארי: כאן אני רוצה לדבר על צווי ההרחקה הדרקוניים שנשענים על צווים מינהליים, ללא דין, ללא משפט, ללא ראיות וללא זכות הגנה.

מיכאל בן-ארי: לוקחים אנשים, בעלי בתים, בעלי משפחות, ומשליכים אותם מביתם – לא לעונת מסיק שנמשכת בין שבועיים לחודש ימים, אלא לחצי שנה.

מיכאל בן-ארי: אם אפשר כבר להתעלל, אז בוא נכניס את הסכין ונסובב, ונרחיק את בני המשפחה מהילדים שלהם.

מיכאל בן-ארי: לילדים האלה כנראה אין פנים, את הפרצופים שלהם לא מדביקים ברחובות תל-אביב, כמו ילדי העובדים הזרים; הם לא צריכים לגור ליד האבות שלהם, האבות שלהם צריכים ללכת ולחפש לעצמם משכן חדש, לנטוש את מקומם.

מיכאל בן-ארי: ואם הילדים רוצים לבוא אתם, צריך למצוא להם גני-ילדים, בתי-ספר ומקומות עבודה.

מיכאל בן-ארי: אבל איש אינו שם לב.

מיכאל בן-ארי: שר הביטחון ואלוף הפיקוד, באופן שרירותי – אם יש כנגד האנשים משהו, גשו לבית-משפט, תביאו הוכחות, תביאו ראיות, מה זה השימוש בכל מיני חוקים מהתקופה הבריטית לדבר הזה?

מיכאל בן-ארי: ועל הדבר הזה אני אומר, על העצים, שזה כלי ניגוח נגדנו – וזה נושא בפני עצמו – כלי שימוש לכיבוש הארץ ולגזלת הארץ מידינו, ואני אביא לפה סיפורים מכאן ועד הודעה חדשה של נטיעת אלפי עצי זית בן לילה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו פה מימים ימימה, והדברים האלה הם דברים של יום-יום, ועל זה אין חוק ואין משפט ואין צווים מינהליים.

מיכאל בן-ארי: ואלה, שלושה האומללים, נשארים בלא בית, נשארים בלא מקום.

מיכאל בן-ארי: ואם אשאל שאילתא את סגן שר הביטחון, הוא יעמוד כאן על הדוכן ויגיד: ככה החלטנו.

מיכאל בן-ארי: סוג של תשובה.

מיכאל בן-ארי: פעם גם אנחנו נהיה שר הביטחון, וככה גם נענה: ככה החלטנו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורי מקלב: אתה יודע מה עושים במסיק, דורכים על הזיתים, אבל בסוף יוצא שמן.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: לאחר דבריך אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 22) (תרגום הודעות חירום), התש"ע–2009, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אשר על כן, אני קובע שהצעת חוק זו עברה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת חוקה, חוק ומשפט.

קריאה: – – –

אורי מקלב: לוועדת הקליטה או לוועדת הכלכלה?

אורי מקלב: מכיוון שהצעת החוק הזאת הוכנה לקריאה ראשונה בוועדת הקליטה, גם עכשיו, לקראת הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית, היא תעבור לוועדת הקליטה.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נמצאים בסוף סדר-היום.

אורי מקלב: אנחנו קובעים שתם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שלישי, ב' בחשוון התש"ע, 20 באוקטובר 2009, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.