ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 297, 2011-12-19 00:00

יצחק וקנין: אחר הצהריים טובים, אני פותח את ישיבת הכנסת, היום יום שני, כ"ג בכסלו התשע"ב, 19 בדצמבר 2011.

יצחק וקנין: על סדר-יומה של מליאת הכנסת שלוש הצעות אי-אמון: הצעת אי-אמון של סיעות קדימה, עבודה ומרצ, חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושאים: אוזלת ידה של ממשלת נתניהו אל מול התגברות האלימות וההקצנה בחברה הישראלית – של סיעת קדימה.

יצחק וקנין: לפני שנתחיל את הדיון בהצעת אי-האמון, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/3795/18 וכלה בהצעת חוק פ/3820/18 – הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת מועמדותו של נשיא לשעבר לכהונה בכנסת), מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תקופת כהונה מזערית כתנאי למינוי נשיאים וסגני נשיאים של בתי-משפט מחוזיים ושל בתי-משפט שלום), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת חנא סוייד; הצעת חוק העונשין (תיקון – אחזקת מקום לשם זנות של קטין), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – ייצוג הולם לנשים בבחירות לרשויות המקומיות), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – מס רכישה לתושב חוץ), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק החברות (תיקון – פרסום דוחות כספיים של מונופול), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ויצחק וקנין; הצעת חוק המים (תיקון – איסור הפסקת הספקת מים לרשות מקומית), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הסדרת רכיבת אופניים בדרכים בין עירוניות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ויריב לוין; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם של עולים חדשים), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, רוברט אילטוב, אבישי ברוורמן, דב חנין, אנסטסיה מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות לשם טיפול בהורה קשיש), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון – תשלומים לילדו של חייל מילואים שנספה), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת חיים כץ, משה מטלון ואריה אלדד; הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון – תשלומים לבני משפחתו של חייל מילואים שנספה), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת חיים כץ, משה מטלון ואריה אלדד; הצעת חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף) (תיקון – אישור ועדת הכספים של הכנסת לגבי הפחתת מכסים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, פניה קירשנבאום, יצחק וקנין, ודב חנין; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – העסקת עובד זר בתחום הסיעוד), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון – בקשה להעברת ידע אל מחוץ לישראל במיזמי ביו-רפואה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, משה גפני, , אלכס מילר, אברהם מיכאלי, זאב אלקין, אריה ביבי, ציון פיניאן, כרמל שאמה-הכהן, פניה קירשנבאום, ליה שמטוב, רוחמה אברהם-בלילא, , דורון אביטל, חמד עמאר, משה מטלון, עינת וילף, יריב לוין, רוברט טיבייב ואמנון כהן; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – שינוי מבני ברשות השידור), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, איתן כבל, רוני בר-און וזהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הלוואה לדיור לדירה ראשונה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הגבלת שימוש במקום לשם מניעת ביצוע עבירות (תיקון – החמרת הגבלה בשימוש במקום), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת יעקב כץ, נסים זאב, איתן כבל, , מנחם אליעזר מוזס, אורי אורבך, יריב לוין, אופיר אקוניס ואריה אלדד; הצעת חוק מענה ראשוני לכיבוי שרפות, התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת גדעון עזרא; הצעת חוק החלת אמנת ז'נבה על השטחים המוחזקים על-ידי הצבא הישראלי מאז מלחמת יוני 1967, התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המפלגות (תיקון – מסירת מידע ממרשם האוכלוסין לצורך ניהול בחירות מקדימות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת יריב לוין, איתן כבל ויוחנן פלסנר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת למאבטח מוסדות חינוך) (הוראת שעה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, אורי אורבך, אריה ביבי, , רוברט טיבייב, אלכס מילר, עמיר פרץ, איתן כבל, , דניאל בן-סימון, , ניצן הורוביץ ודוד אזולאי; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (תיקון – תשלום שכר העבודה להורה עקב סגירת מוסד לימוד של ילדו),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (סימון מוצרים העלולים להכיל חומרים בשיעור מזערי), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אורי אורבך.

ירדנה מלר-הורוביץ: אשרור הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת צ'ילה בדבר פעילויות משותפות "דרום-דרום" וטרילטרליות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: אוזלת ידה אל מול התגברות האלימות וההקצנה בחברה הישראלית;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: הקמת מעבר שועפאט וההחלטה לסגור את גשר המוגרבים

יצחק וקנין: כאמור, ינמק את הצעת האי-אמון של סיעת קדימה חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

נחמן שי: קצת מביש, לא?

יצחק וקנין: כרגיל בהתחלה בימי שני.

נחמן שי: עבר סוף שבוע קשה.

יצחק וקנין: בדקות הראשונות אנחנו עם מליאה לא הכי מלאה, בלשון המעטה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשעה שהכנסת פותחת היום את דיוניה מסתיים והולך בכרמל טקס האזכרה ל-44 הנספים באסון הכרמל.

נחמן שי: אולי אין זה הרגע המתאים להעלות הצעת אי-אמון בממשלה, אבל אולי זה הרגע המתאים ביותר להעלות הצעה זו – להצדיע מפה לנופלים, לחבק חיבוק גדול את משפחותיהם, ולהזכיר לבית הזה את המחדל האיום שהתרחש באותו יום ואשר את תוצאות החקירה שלו עדיין לא ראינו.

נחמן שי: חברי חברי הכנסת, 44 איש ואשה אלה שנפלו באותו יום הם האחים שלנו.

נחמן שי: הם קרובים אלינו בשמותיהם, במקומות מגוריהם, בחינוך שקיבלו.

נחמן שי: כשאתה רואה את הרשימה, גם אם אינך מכיר אותם, אתה מכיר אותם.

נחמן שי: הם נפלו על משמרתם בדרך הטיפוסית במדינת ישראל – מחדל מתמשך מממשלה לממשלה, שהוטל לבסוף על מפתנה של הממשלה הזאת.

נחמן שי: מותם מלמד כי בישראל של 2011 אין ממשלה, אבל יש שרים רבים; אין אחריות אבל יש בעלי-בית רבים, והאזרח, חייל, עובד המדינה, הפעיל החברתי נושאים על גבם את המבנה הרעוע הזה.

נחמן שי: רציתי לדבר היום על האחים שלנו.

נחמן שי: על עוד אחים במדינת ישראל, שכל אחד במקומו וכל אחד בתפקידו, מוכיח לנו שיש עדיין תקווה ושהציבור הזה ראוי לממשלה אחרת, טובה יותר.

נחמן שי: חשבתי הבוקר על עורך-הדין יואב ללום.

נחמן שי: עוד אח שלנו.

נחמן שי: יואב ללום מנהל באופן עקבי ועקשני מאבק על רישום בנות במגזר החרדי, מאז נדחתה בקשתו לרשום את בתו לכיתה א' בבית-הספר "בית יעקב" בשכונת גבעת-שאול בירושלים.

נחמן שי: מנהלת בית-הספר טענה אז, כי אֵם המשפחה לא עמדה בגדרי הצניעות הנדרשים על-פי תקנון בית-הספר.

נחמן שי: אולם דעתו של ללום שונה.

נחמן שי: הוא גרס כי בתו נדחתה מפני מוצאה המזרחי.

נחמן שי: כך הגיש את מה שקרוי היום "בג"ץ עמנואל", שבו זכה, ואחר כך העמותה שהקים, "נוער כהלכה", קיבלה פרס על פעילותה למען שוויון בחינוך.

נחמן שי: כלפי יואב ללום הופעלו לחצים כבדים.

נחמן שי: הרב עובדיה אמר: אלו הפונים לערכאות, כאילו הרימו יד בתורת משה, הינם מחרפים ומגדפים כלפי מעלה, ואין להם חלק בעולם הבא.

נחמן שי: בימים האחרונים שב ללום ופנה לבג"ץ, הפעם נגד שיטת המכסות שמנהיגים הסמינרים, ואשר במרכזה עומד הרצון לחסום את דרכן של בנות ממוצא מזרחי.

נחמן שי: ממשלת ישראל מתנערת מאחריותה לשוויון מלא בין הבנות האשכנזיות והספרדיות.

נחמן שי: רק היום ציינו פה בכנסת 20 שנה לחוקי-היסוד של זכויות האדם.

נחמן שי: אנחנו כל כך גאים בדמוקרטיה שלנו, עד שמתברר כי איננו מסוגלים לאכוף את חוקיה, למשל את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

נחמן שי: יואב ללום הוא אח שלי, שלנו.

נחמן שי: חשבתי הבוקר גם על צור הרפז, סגן-אלוף בצה"ל, סגן מפקד חטיבת אפרים.

נחמן שי: בשבוע שעבר, בעקבות האירועים במרחב החטיבה, הותקף צור בידי פורע יהודי.

נחמן שי: בלוק נזרק לתוך הג'יפ שבו נסע, והוא נפצע.

נחמן שי: סגן-אלוף הרפז נמנע מלהגיב.

נחמן שי: אלוף פיקוד המרכז, אבי מזרחי, ציין באותו יום כי שנאה כזו כלפי יהודים לא ראה למעלה מ-30 שנה של שירות בצה"ל.

נחמן שי: היו שתקפו את סגן-אלוף הרפז על שנצר את נשקו.

נחמן שי: במרחק של ימים אחדים נדמה לי שנהג נכון.

נחמן שי: עם זאת, הפורע וחבריו לא נעצרו עד לרגע זה.

נחמן שי: סגן-אלוף צור הרפז, בן למשפחת ניצולי שואה, אינו הראשון ואינו האחרון שמשלם מחיר אישי כבד על שירותו בשטחים.

נחמן שי: הוא מותקף בשתי החזיתות, היהודית והערבית, ואינו יודע בסופו של דבר במי הוא נלחם, כי הממשלה הזאת מתחמקת מאחריותה, משמיעה הצהרות יפות, אולם בפועל אינה כופה ואינה מסוגלת להבטיח כי בשטחים הנתונים לשליטתנו, שבהם חיים יהודים וערבים, ישררו חוק וסדר.

נחמן שי: ההיפך, זהו המערב הפרוע שלנו.

נחמן שי: גם הוא אח שלי, יחד עם מפקדו עד לא מכבר ובקרוב שוב, תת-אלוף ניצן אלון.

נחמן שי: רק לפני שבועות אחדים סיים את תפקידו כמפקד אוגדת יהודה ושומרון.

נחמן שי: "לא די בגינוי, צריך לטפל בטרור היהודי.

נחמן שי: המערכת לא פעלה ביעילות מספקת, ולא תרגמה מודיעין לאיסוף ראיות בשטח", אמר ניצן אלון במעמד הפרידה.

נחמן שי: הוא ספג בתפקידו גינויים ואיומים מתושבים רבים ביהודה ושומרון וממנהיגיהם.

נחמן שי: לא קומץ היה פה; לא קומץ, אלא רבים שראו בו אויב.

נחמן שי: אמו, ניצולת שואה, שבאה למעמד הזה על כיסא גלגלים, שמעה את אלוף הפיקוד היוצא מתנצל בפניה על העלבונות שספג בנה, תת-אלוף, ובקרוב אלוף בצבא-הגנה לישראל.

נחמן שי: אני שולח מפה ברכה לניצן אלון, מהמעולים שבמפקדי השדה בצה"ל.

נחמן שי: גם הוא אח שלי, שלנו, של כולנו.

נחמן שי: בקיץ האחרון ראינו סולידריות אמיתית.

נחמן שי: לרגע היינו משפחה גדולה.

נחמן שי: לא את כולם הכרנו, אבל את דפני, איציק, סתיו ומנהיגים צעירים אחרים ראינו מעל כל במה.

נחמן שי: הדור הצעיר הזה החזיר בנו את האמון בעצמנו, ביכולתנו, בעתידה של ישראל.

נחמן שי: הם גררו את הממשלה למנות ועדה, וכולנו גיחכנו, שהרי ועדות נועדו לחסל עניינים ולא לקדמם.

נחמן שי: לרגע תהיתי שמא טעינו.

נחמן שי: הנה טרכטנברג הגיש את הדוח, הנה הממשלה אימצה אותו, והנה או-טו-טו מתרחש השינוי הגדול.

נחמן שי: אבל עכשיו, שבוע אחר שבוע, כולל אתמול, אנחנו רואים את הממשלה ממסמסת את הדוח, מאמצת את החלקים הנוחים לה, ומתעלמת מהקשים, ובעיקר מתפללת שדפני, איציק וסתיו יעופו לה מהעיניים.

נחמן שי: אבל הם לא.

נחמן שי: הם נשארים כאן כי הם אתנו והם האחים שלנו.

נחמן שי: ויש עוד אחות במשפחה הזאת, אחות חדשה, קוראים לה טניה רוזנבליט, 28.

נחמן שי: גיבורה ליום אחד ואולי ליותר.

נחמן שי: היא עלתה על אוטובוס ביום שישי בדרכה לירושלים.

נחמן שי: היא לבשה בגדים צנועים, שכן היתה בדרכה לפגישה בשכונה חרדית.

נחמן שי: כשעלתה לאוטובוס, התיישבה מאחורי הנהג.

נחמן שי: אולי לא ידעה, ואולי ידעה וחשבה כי ראוי שאשה תשב מקדימה.

נחמן שי: אבל בישראל של 2011 נשים הן לא מקדימה, הן מאחור.

דליה איציק: מקדימה.

נחמן שי: הן מקדימה פה.

נחמן שי: נוכחותה בקדמת האוטובוס הביאה עליה את כעסם של נוסעים חרדים, שניים מהם עצרו את האוטובוס, רבים התאספו סביבו וצעקו לעברה.

נחמן שי: השוטר שהגיע ניסה לשכנעה לעבור לאחור.

נחמן שי: חצי שעה נמשכה התמונה הזאת, לקוחה כאילו מעולם אחר, עד שהאוטובוס המשיך בדרכו.

נחמן שי: טניה רוזנבליט קיבלה מחמאות רבות אתמול.

נחמן שי: ראש הממשלה הזכיר אותה בישיבת הממשלה, שר התחבורה זימן אותה אליו, ציפי לבני ולימור לבנת דיברו אתה.

נחמן שי: היא, בדיוק כמו רבים מאתנו, איננה מבינה בדיוק מה עשתה, בסך הכול היא רצתה להגיע לירושלים בשלום.

נחמן שי: תחת הנהגתה של ממשלה זו, תחת הנהגתו של ראש הממשלה הזה, מתרחשים בישראל אירועים שלא העלינו בדמיוננו.

נחמן שי: לא מנהיגות אנו רואים אלא גרירת רגליים.

נחמן שי: ראש הממשלה מתעלם מהאחריות המוטלת עליו להבטיח כי הארץ הזאת, הארץ הטובה הזאת, תהיה דמוקרטיה לא רק בהכרזת העצמאות שלה ובחוקיה, אלא גם בחיי היום-יום.

נחמן שי: הוא יכול ואינו רוצה לבלום את מסע החקיקה האנטי-דמוקרטי, את היוזמות שעולות בממשלתו שלו ובקואליציה שלו.

נחמן שי: בחודשים האחרונים אנו רואים מסע מכוער שנועד לשתק את הדמוקרטיה, שעליה גאוותנו, להטיל את מוראו של הרוב על המיעוט, להשבית את החברה האזרחית, לסתום את פיה של התקשורת ולעצב ישראל חדשה, אחרת, מאיימת.

נחמן שי: לא יהיה אפשר לבלום את הדיון הציבורי במדינת ישראל.

נחמן שי: לא יהיה אפשר להציג איומים חיצוניים כעילה לסתימת פיות.

נחמן שי: מלחמת הקיום שלנו איננה רק נגד אויבים חיצוניים שהיו ויהיו.

נחמן שי: מלחמת הקיום שלנו היא על פרצופה, דמותה ודיוקנה של החברה הישראלית, יהודים וערבים, חילונים וחרדים, עולים וותיקים, נשים וגברים, כולם ביחד חיים פה.

נחמן שי: המדינה הזאת, אדוני ראש הממשלה, היא של כולם, גם שלך.

נחמן שי: האחים שלי הם גם האחים שלך, אלא שאתה כנראה אינך רוצה אותם במשפחה שלך ואתה מעדיף חברים משלך, ואז גם תהיה השאלה האם המשפחה שלי תהיה אותה משפחה ואולי משפחה אחרת.

נחמן שי: אני רוצה לסיים בשלוש-ארבע שורות ממקאמה שכתב חיים חפר אחרי מלחמת ששת הימים, מהמלחמות הקשות שידענו.

נחמן שי: לא כולה מתאימה לנו, אבל המלים האחרונות מאוד יפות, ובזה רציתי לחתום היום ולשלוח אותן לממשלה הזאת: "וככה הם עומדים והאור על פניהם/ ורק אלוהים לבדו עובר ביניהם/ וכשדמעות בעיניו הוא מנשק את פצעיהם/ והוא אומר בקול רוטט למלאכים הלבנים:

נחמן שי: / אלה הבנים שלי, אלה הבנים".

נחמן שי: תודה רבה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אתה תענה במשולב, אדוני השר, על שתי ההצעות.

יצחק וקנין: הצעת סיעת מרצ ומפלגת העבודה – אוזלת ידה של הממשלה באכיפת החוק בשטחים שהביאה לבריונות כלפי חיילי צה"ל, פלסטינים ופעילי שמאל.

יצחק וקנין: ינמק חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: ישיב על שתי הצעות האי-אמון חבר הכנסת השר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי, חברותי חברי הכנסת, ברגעים אלה אולי יותר מכול לבנו עם משפחות הנספים באסון הכרמל, ואנחנו שולחים להם מכאן את חיבוקנו החם, של הכנסת כולה.

אילן גילאון: אני מאמין שאני מדבר בשם כל סיעות הבית במקרה הזה.

אילן גילאון: מתוך תחושה, אדוני, שהיינו בזבזנים עד מאוד, ששוב קופחו חיים שאפשר היה למנוע את קיפוחם, ורצוי שנאמר את הדברים בשפת לבם.

אילן גילאון: ההגדרה היא באמת הצעת אי-אמון מטעם סיעות מרצ והעבודה בנושא:

אילן גילאון: אוזלת ידה של הממשלה באכיפת החוק בשטחים שהביאה לבריונות כלפי חיילי צה"ל וארגוני שמאל.

אילן גילאון: אנחנו תמיד, אדוני, דנים באותו דיון.

אילן גילאון: היות שאני נשבעתי לשפה הפשוטה, אני אקרא לילד בשמו, ואני אקרא לנושא הזה: מי שמצית מדורות בערב שבת, אל יתפלא שביתו יישרף בשבת.

אילן גילאון: חד וחלק.

אילן גילאון: מי שמצית מדורות של גזענות שמשתיתות איזו כרוניקה של פונדמנטליזם ידוע מראש, מי שמסכן את הדמוקרטיה, אל יבנה על כך שיקבלו את דמעות השליש שלו כאשר הוא מבקר אותה.

אילן גילאון: אני אגיד לך את האמת, אדוני, בואו נגיד את זה – איך אומרים?

אילן גילאון: let's talk דוגרי.

אילן גילאון: הפורעים צודקים לגמרי.

אילן גילאון: איזה אכיפת חוק בשטחים?

אילן גילאון: מי יכול בכלל?

אילן גילאון: ומי חלם שהולכים לאכוף חוק בשטחים?

אילן גילאון: מי ניסה פעם לאכוף את החוק בשטחים?

אילן גילאון: להיפך, אי-אכיפת החוק בשטחים, האלימות שבשטחים פשו לתוך מדינת ישראל, ושום דבר טוב לא יצא מן השטחים הללו.

אילן גילאון: אז הם צודקים.

אילן גילאון: זה כמו ילד שאתה מגדל ואתה לא קובע לו את הגבולות, ואתה שם אותו במקום שהוא ג'ונגל מוחלט, שכל דאלים גבר, שכל ממזר הוא מלך, שכל פורע הוא שולט.

אילן גילאון: על מה אנחנו מדברים?

אילן גילאון: אני, יש לי חרדות קשות, אדוני, מ"האחים המוסלמים", אבל אני מודה שאני גם מפחד מהאחים היהודים, אותה קבוצה של אנשים עם שערות על הפנים – אני לא יודע אם אתה שם לב – אני תמיד אומר שאנשים עם שערות על הפנים בכל מקום מפחידים אותי והם מסוכנים, מאוד מסוכנים, אדוני.

אילן גילאון: ולכן ההתקפה ששמעתי מפי ראש הממשלה על הפורעים הללו – אותם אנשים שבכלל לא באים חשבון; הרי אתה יודע, למי שהכי עשו דמוניזציה זה לארגוני השמאל.

אילן גילאון: אני אגב לא ראיתי אף פעם את ארגון "עדאלה" זורק סלע לתוך מכונית של מח"ט של חטיבת אפרים.

אילן גילאון: זה לא קרה.

אילן גילאון: אלה שאתם מנסים כביכול להגדיר אותם בתור הקיצונים שבקיצונים ולעשות להם את הדמוניזציה – מסכני האומה, סכין בגב האומה.

אילן גילאון: אז מי באמת פה סכין בגב האומה?

אילן גילאון: מי מסכן את האומה?

אילן גילאון: מי פטריוט ולא פטריוט במקרה הזה?

אילן גילאון: אבל לאנשים האלה מותר הכול, ובשום מקום אחר בעולם הם לא היו נוהגים כך, זולת המקום הזה, שנותנים להם היתר לעשות את הדברים, כי אין דבר כזה לאכוף את החוק בשטחים, כי מי שבאמת רוצה את אכיפת החוק ומי שבאמת רוצה את נצח ישראל, הוא לא צריך להיות במקומות האלה כלל ועיקר.

אילן גילאון: אז מי שמצית מדורות בערב שבת, שידע שהבית שלו יכול להישרף בשבת.

יצחק וקנין: יש פתגם שאומר: מי שטרח בערב שבת, יאכל בשבת.

אילן גילאון: לא, אדוני.

אילן גילאון: אני אתקן לך.

יצחק וקנין: אני מנסה לחפש את החידוש, ואני לא מוצא אותו.

אילן גילאון: הפתגם אומר שמי ש"טראח" בערב שבת – בום בשבת.

יצחק וקנין: יאכל בשבת.

אילן גילאון: הוא מתפוצץ בשבת.

אילן גילאון: מי ש"טראח" – ונגיע גם לטרכטנברג, אל תדאג, אנחנו לא נחסוך את זה, כי זה חלק מכל העניין, הרי הדברים כולם-כולם קשורים.

אילן גילאון: אז האחים היהודים גדלו בחממה מאוד מסודרת.

אילן גילאון: הם יונקים, אדוני, מן הבית-מדרש שישנו כאן.

אילן גילאון: כי מי שמחוקק חוקים נגד מואזינים, אל יתפלא שבסופו של דבר שורפים מסגדים.

אילן גילאון: הרי זה תהליך טבעי: אם בארזים נפלה שלהבת, מה יגידו נערי הגבעות מחוות-גלעד, עם השערות על הפנים, האחים היהודים, אל-קאעידה היהודי.

אילן גילאון: זוהי כרוניקה של פונדמנטליזם ידוע מראש, וזה מושפע וזה מתוחזק על-ידי אנשים במרכזי מפלגות, ומצד שני, היו די אנשים שפוחדים פחד מוות, לא מפני הדמוקרטיה שהולכת ונהרסת ומתמוטטת, אלא מפני אותם קיצונים במפלגתם, שמא יוציאו אותם בתור לא מספיק פטריוטים, בתור לא מספיק ציונים, אולי גם לא מספיק נאמנים.

אילן גילאון: ואז ראש הממשלה מקבל את הדברים תמיד ב-delay, תמיד באטיות, יעני, כמו שאומרים אצלנו, אדוני, הכְּבֵידָה, וואלכ, אתה כבד, אומרים לו.

אילן גילאון: אתה תראה את הדברים נכוחה יותר מהר.

אילן גילאון: בכל דוגמה שאני לוקח מכל תחום אני רואה את ה-delay הזה שממשלת ישראל תופסת את הדברים.

אילן גילאון: אם זה היה אסון הכרמל, אנחנו הגענו בסופו של דבר למסקנות על "סופר-טנקר" מאוחר או מאוחר מדי.

אילן גילאון: טרכטנברג עצמה זה ה-delay הכי גדול שאנחנו יכולים לתאר לעצמנו, הכסת"ח הגדול ביותר שממשלה מנופחת של 24 – 34, מה אמרתי 24?

אילן גילאון: 34 שרים.

אילן גילאון: אני כל פעם סופר רק את השולחן הזה ושוכח את האמצעי.

רחל אדטו: – – –

אילן גילאון: לא מסוגל לתת תשובות, והוא זקוק לאיזו ועדה, שאני תמיד אומר שהיא מזכירה לי איזה סרט – אני חושב שאתה לא ראית אותו, אבל אני אגיד לך את שמו ואני ממליץ לך עליו, סרט של טרנטינו.

מוחמד ברכה: 39 סגנים ושרים.

אילן גילאון: 39.

אילן גילאון: תשמע, אני תמיד באנדרסטייטמנט.

אילן גילאון: אני לא אוהב להגזים.

אילן גילאון: אתה יודע, אני תמיד מצניע לכת.

מוחמד ברכה: זה בדיוק המספר.

אילן גילאון: יש סרט נפלא של קוונטין טרנטינו, "ספרות זולה", וודאי רבים ראו אותו.

אילן גילאון: בסרט הזה יש סצנה מסוימת, שאנשים מבצעים פשע גם בשוגג, ולא מפני שהם התכוונו.

אילן גילאון: הם מביאים מומחה מהחוף המערבי לחוף המזרחי, שקוראים לו the wolf, "הזאב", כדי שהוא יעלים את הראיות של הפשע שהם ביצעו.

אילן גילאון: הוא עושה את כל הדרך מהחוף המערבי לחוף המזרחי ומגיע לשני הפושעים שביצעו את הפשע ואומר להם: רבותי, עכשיו, תסירו את הכיסויים מהאוטו, תנגבו את האוטו, תשטפו אותו, תעשו וקס, תעשו פוליש, עכשיו בואו ותתקלחו, תתנקו, תחפפו שיער.

אילן גילאון: זה היועץ.

אילן גילאון: על טרכטנברג אומרים שהוא אדם רציני.

אילן גילאון: אבל אני אומר שזה חלק מתוך ה-delay הזה שאתה שומע ראש ממשלה – אתמול בבוקר אני שומע אותו אומר:

אילן גילאון: שמעתי על אוטובוס שבו פונתה בחורה ממקומה, ואני מתנגד לזה.

אילן גילאון: אה-הו, הלו, בוקר טוב, אדוני.

אילן גילאון: זה קיים עשר שנים, הסיפור הזה.

נסים זאב: שמעתי ואני – – –

אילן גילאון: עשר שנים זה קיים, הסיפור הזה – – –

נסים זאב: שמעתי ואני – – –

אילן גילאון: שר התחבורה, שהביע את התנגדותו, הוא זה שנתן את האישורים לקווים נפרדים.

נסים זאב: אז הוא שמע – – – מה הבעיה שלך?

אילן גילאון: מה אתה מדבר?

אילן גילאון: אמרתי לך: אתה היית צריך להצטלם בים-המלח, ואתה לא שמעת להצעה שלי.

שלמה מולה: – – –

נסים זאב: רק אתך.

אילן גילאון: אתי.

אילן גילאון: אני מוכן.

אילן גילאון: אם אתה אומר כך, אני מוכן.

אילן גילאון: אני תמיד מוכן להצטלם.

נסים זאב: – – – הנחש היה ערום.

אילן גילאון: שנינו עירומים, ונראה למי יש טיעונים יותר חזקים.

אילן גילאון: ואז יש לנו, אדוני, עסק עם ממשלה שעוצמת בדרך כלל את עין ימין שלה.

אילן גילאון: ככה.

אילן גילאון: בעין הזאת היא לא כל כך מיטיבה לראות מיהו באמת סכין בגב האומה ומיהו המצית והמדיח באומה, מי האנשים האלה.

אילן גילאון: מתוך זלזול מוחלט באינטליגנציה.

אילן גילאון: הוא ראה באמת הופעה שהוא לא הבין איך זה בא לו, איך זה קרה לו.

רחל אדטו: זה יתרון שלו.

רחל אדטו: הוא יודע לדבר.

אילן גילאון: כן, חברת הכנסת רחל אדטו.

אילן גילאון: אנשים כאלה – אני תמיד אומר, ואני מזכיר להם את הסיפור עם הילד שלא רצה ללכת לבית-הספר.

אילן גילאון: אני חושב שזו לא פעם ראשונה שאני אומר את זה כאן, אבל אני אומר את זה עוד פעם, כי זה סיפור יפה.

אילן גילאון: הוא אמר לאמו: אמא, אני לא רוצה ללכת לבית-ספר, כי אני שונא את התלמידים ואני שונא את המורים.

אילן גילאון: אז היא אמרה לו: אבל אתה חייב לבית-הספר, כי אתה מנהל בית-הספר.

שי חרמש: אתה בן 40 ואתה המנהל.

אילן גילאון: אתה מנהל בית-הספר.

קריאה: הרסת לו את הבדיחה – – –

אילן גילאון: לכן, אדוני, שום דבר לא קורה מעצמו.

אילן גילאון: אדוני השר וגברתי השרה, הבעיה הכי גדולה: כאשר אנחנו ממוטטים את הדמוקרטיה, כבר אין מלחמה על כלום אלא רק על הדמוקרטיה.

אילן גילאון: אנחנו נמצאים, אדוני, עם דמוקרטיה שמחשבת להתרסק, עם דמוקרטיה בנסיגה.

אילן גילאון: אבל כאשר ייזכר ראש הממשלה, וממשלתו, והוא יצליח לראות נכוחה מה קורה לשלטון, ואני מאמין לו שמתוך עומק לבו ובכנות הוא אומר את הדברים, עלול להיות המצב הזה מאוחר מדי, כי האחים היהודים אצלנו יתפסו אחיזה – ואני לא מדבר על האחים היהודים במובן שדיבר קודמי חבר הכנסת נחמן שי; גם לי יש הרבה מאוד אחים, אבל הכוונה שלי היא לא לאחים האלה – כזאת שיהיה ממש מאוחר מדי כדי להיפרע מהדבר הזה.

אילן גילאון: לכן, משום שכל הדברים כרוכים בסופו של דבר ומשום שהכול קשור בכך שמדינת ישראל נלקחה מבעליה החוקיים ועברה לידי בעלי זרוע, חלק בתחום הכלכלי וחלק בתחום היישובי, צריך מישהו כאן לעשות סדר.

אילן גילאון: יש לי רושם ש-34 האנשים בממשלה הגדולה הזאת, פשוט אין להם סיכוי לעשות את זה, אף-על-פי שאני חושב שבאיחור יש להם אפילו רצון.

אילן גילאון: אז אני אומר, אדוני, ככל שיוקדם תאריך הבחירות, כן ייטב.

אילן גילאון: יותר גרוע מזה כבר לא יהיה.

אילן גילאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: ישיב על שתי הצעות האי-אמון – –

רחל אדטו: – – –

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: יותר גרוע מזה לא – – –

רחל אדטו: – – –

אילן גילאון: לכן, אמרתי – – –

יצחק וקנין: – – הן של סיעת קדימה והן של סיעת העבודה ומרצ, השר גלעד ארדן.

שי חרמש: גלעד, תקריא את הדברים של – – – ונלך הביתה, נו.

שי חרמש: עוד לא אמרת: כמו בכל יום שני – – –

אילן גילאון: יאללה, נסים – – –

קריאה: הוא יגיד, הוא יגיד.

קריאה: כבוד השר – – –

גלעד ארדן: חבר הכנסת חרמש, היום אני ארצה קצת לחדש, לרענן, כיוון שהנושאים שדיברתם עליהם הם לא הכישלונות הכלכליים-חברתיים שהותרתם לנו לתקן, ואנחנו עושים כמיטב יכולתנו ומצליחים לאט-לאט לתקן – –

שלמה מולה: אתה יכול לגשת – – –

גלעד ארדן: – – אלא דיברתם על נושאים שהופכים להיות נושאים בין-לאומיים.

גלעד ארדן: אז כדאי שבאמת אספר לכם מה עמדת הממשלה וגם מה אני, כשר המקשר, חושב על הדרך שבה האופוזיציה מציגה את הדברים לא רק בפני הכנסת ובפני הציבור בישראל – זה בסדר, זו זכותה – אלא בצורה שבה היא מציגה את מדינת ישראל בעולם כולו.

רחל אדטו: לא מספיק חמור הציגו את זה.

גלעד ארדן: אני רוצה לפתוח אולי ולתרגם, באופן חופשי, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, את הדברים שכתב בסוף השבוע האחרון אחד אולי מהיהודים החכמים ביותר בעולם שמנסה לפחות לייצג את מדינת ישראל, כשהגברת לבני וסיעת קדימה לא מחבלים לו במאמצים, ולהגן על מדינת ישראל.

שלמה מולה: עכשיו זו ציפי לבני.

גלעד ארדן: דרך אגב, עמדותיו הפוליטיות רחוקות מאוד מאוד מעמדותי.

שלמה מולה: עכשיו זו ציפי לבני אשמה.

גלעד ארדן: קוראים לו פרופסור אלן דרשוביץ, פרופסור למשפטים.

גלעד ארדן: אתם בוודאי שמעתם עליו.

שי חרמש: הוא היחיד.

גלעד ארדן: כך הוא כותב בסוף השבוע האחרון ב"ג'רוזלם פוסט" תחת הכותרת "דמוקרטיה פעלתנית".

גלעד ארדן: כך הוא מכנה, באופן מאוד מפתיע, את מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני מתרגם ככה תרגום חופשי.

גלעד ארדן: אומר פרופסור דרשוביץ כך: לכולם בישראל יש דעה על כל נושא והם לא שומרים את הדעה אצלם.

גלעד ארדן: מובן שהדעות האלה בישראל גם מובעות לעתים בדרך מאוד מאוד קיצונית ומאוד מאוד אפוקליפטית.

גלעד ארדן: סוג האשמות שאנחנו מכירים – פה זו הערה שלי, וזה כמובן המוזיקה שאנחנו שומעים מסיעת האופוזיציה הראשית ומהיושבת-ראש שלה – זה בדרך כלל תחת המינוחים הבאים: או "דיקטטורה", או "סכנה לדמוקרטיה", או "פאשיזם", או ביטויים נוספים.

גלעד ארדן: אומר פרופסור דרשוביץ כך: בישראל אין שום רגישות לזיכרון הטראומטי העמוק שקשור במלים המבעיתות הללו.

גלעד ארדן: לצערו של פרופסור דרשוביץ, והוא מדבר גם על התקשורת הישראלית, איזון, ניואנסים, עדינות, כל הדברים האלה הם לא חלק מהשיח הישראלי הציבורי, בוודאי לא מהשיח התקשורתי.

גלעד ארדן: עכשיו, בוודאי, חברי חברי הכנסת, רוב הנושאים שעולים כאן, ומזכיר אותם גם פרופסור דרשוביץ, בין זה בחירת שופטים לבית-המשפט העליון, תהליך ההתגרענות של אירן, המגבלות על תרומות לעמותות, גשר המוגרבים, שירת נשים בפני חיילים, הפרדה מגדרית בנסיעה בקווי אוטובוס – בכולם, כך אומר פרופסור דרשוביץ, יש במדינת ישראל שיח ציבורי פתוח, ויכוח דמוקרטי, שגם אם פרופסור דרשוביץ – דרך אגב, אני לא חושב שבעניין הזה ברוב הדברים העמדות שלי שונות משלו – אבל הוא אומר:

גלעד ארדן: העובדה שבישראל יש בכל הנושאים הללו ויכוח כל כך דמוקרטי, כל כך פתוח, שבעצם ניתן לומר בו כמעט הכול, מוכיחה אולי יותר מכול את הפעלתנות והחוזק של הדמוקרטיה הישראלית.

גלעד ארדן: והוא קובע בצורה מאוד מאוד ברורה: ישראל לא תהפוך, בגלל כל הנושאים הללו, למדינה פאשיסטית, ולא תאבד את זהותה הדמוקרטית.

גלעד ארדן: זה אדם שאין לו אינטרסים פוליטיים כפי שחברי באופוזיציה, שלא נותר להם הרבה מה לטעון אז הם חייבים לעשות זילות למונחים כל כך חשובים כמו דמוקרטיה, פאשיזם, דיקטטורה.

גלעד ארדן: אבל מסביר פרופסור דרשוביץ מה הביטויים האלה כן עושים, והנה הוא נותן דוגמה כמי שמנסה – שוב, בלי אינטרס פוליטי, מתוך אינטרס לאומי, ציוני, יהודי – להגן על מדינת ישראל בעולם.

גלעד ארדן: הוא אומר מה לדעתו הזילות של השימוש במונחים הללו, מה זה גורם למדינת ישראל, ואומר פרופסור דרשוביץ כך: לאחרונה, ארגון זכויות אדם, עוד ארגון זכויות אדם, נתן לישראל – אדוני היושב-ראש, תקשיב טוב – את הציון הנמוך ביותר בעולם על חופש הדת.

גלעד ארדן: כמו אפגניסטן, בעצם, כמו אירן.

גלעד ארדן: ואומר פרופסור דרשוביץ, או קובע, שהסוג הזה, ובעצם לא משנה אם הארגון הזה מוטה או לא מוטה, אבל מה שמאפשר לו לומר את הדברים הללו על ישראל זה בדיוק סוג הדיון שמתנהל במדינת ישראל וסוג ההאשמות.

גלעד ארדן: ואומר פרופסור דרשוביץ כך: במציאות כולם יודעים שיש בישראל כמעט – כמעט – חופש דת מוחלט.

גלעד ארדן: בישראל, דרך אגב, כמובן בעולם, חופש דת מתפרש אחרת מאיך שמציגים את זה פה חבר הכנסת גילאון או חבר הכנסת שי.

גלעד ארדן: אף אחד לא מכריחים אותו כאן להיות דתי או לקיים מצוות.

גלעד ארדן: מובן שיש דברים לתקן ויש מה לשפר, אני האחרון שאומר אחרת, תאמינו לי.

גלעד ארדן: אבל אומר פרופסור דרשוביץ באופן מפתיע, שלדעתו בישראל יש יותר חופש דת מבארצות-הברית.

גלעד ארדן: כן, תתפלאו, זה הוא כתב, לא אני אמרתי.

גלעד ארדן: הוא אומר: פה זה לא אירן, ולא אפגניסטן, וכולם יודעים זאת.

גלעד ארדן: הוא אומר שבארצות-הברית, למשל, אדם שלא מאמין בבורא עולם, בארצות-הברית כמעט שאין לו שום סיכוי להגיע לעמדות בכירות, בטח לא לבכירות ביותר, מה שלא קיים במדינת ישראל.

גלעד ארדן: והוא מסכם שוב במסקנה שההאשמה החוזרת ונשנית שהאופי הדמוקרטי של ישראל בסכנה, וסוג כזה, אני מצטט עכשיו, כן?

גלעד ארדן: בתרגום חופשי: "האשמות שקריות אלה" – שקריות, אני מדגיש, חבר הכנסת שי – "הופכות לנשק בידי אלו שרוצים לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל".

גלעד ארדן: והוא אומר שבכל מדינה אחרת כמעט נושאים כמו ויכוח בין נוסעים באוטובוס, שזה דבר חמור ביותר, אני מסכים, ותיכף גם אפרט מתי זה התחיל ומי היה שר התחבורה שהכשיר את קווי המהדרין בשנים 2003–2006, תיכף נדבר על כך וגם נחפש את המאבק של הגברת לבני נגד אותם קווי מהדרין בשנים 2003–2006, כשהיא כיהנה כממלאת-מקום ראש ממשלה.

גלעד ארדן: אבל טרם אגיע לצביעות של יושבת-ראש האופוזיציה, או הפחדנות – כל אחד יבחר את התכונות שמאפיינות אותה, אני רק אסיים את הציטוט של פרופסור דרשוביץ שאומר, שבכל מקום אחר הנושאים הללו כמו מחלוקות בין נוסעי אוטובוס או גשר שצריך לתקן אותו בגלל בעיות בטיחות, היו בעיות מוניציפליות, עירוניות.

גלעד ארדן: בישראל, כשאנחנו יודעים שכל העולם מסתכל עלינו, וכל דבר שיש תנועות ומדינות שמחפשות לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל, כל התבטאות כזו על הפיכתה של ישראל לפאשיסטית, לדיקטטורה, למדינה לא דמוקרטית, מי שמשתמש בזה בצורה כל כך זולה כשהוא יודע שאין באמת סכנה כזו הוא בעצם, דה-פקטו, מסייע לאויבי ישראל שמחפשים לעשות לה דה-לגיטימציה.

גלעד ארדן: ועכשיו נחפש כמה התבטאויות, אדוני היושב-ראש, של יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת לבני.

גלעד ארדן: לדוגמה – אין לי כאן תאריך, אבל זה בנאום מיוחד בכנס בנושא כישלונה של ממשלת נתניהו, בסדר – כנסים כאלו.

גלעד ארדן: אומרת הגברת לבני כך: לא ניתן להפוך את היהדות לדת שרומסת זכויות נשים.

גלעד ארדן: ואומרת הגברת לבני על ראש הממשלה: על הערכים האלה הוא לא שומר, בערכים האלה הוא סוחר.

גלעד ארדן: לפני יומיים אמרת שאתה תדאג שישראל תהיה מדינה דמוקרטית, אז אמרת.

גלעד ארדן: הבטחת להגן על הדמוקרטיה, אז הבטחת.

גלעד ארדן: עוד באותו לילה העברת שורה של חוקים שמקעקעים – מקעקעים – את הדמוקרטיה הישראלית.

גלעד ארדן: ובהמשך, לגבי הדרת נשים, תקיפת קטינים ושרפת מסגדים אומרת הגברת לבני: יש קשר ישיר בין הדרת נשים, תקיפת קטינים ושרפת מסגדים.

גלעד ארדן: מדובר, חברי חברי הכנסת, כך אומרת חברת הכנסת לבני – בגל אידיאולוגי שמבקש לקיים כאן מדינה אחרת, עם השקפת עולם שכופה על הרוב הציוני משהו שאינו המסורת היהודית כשם שהיא.

גלעד ארדן: בנוסף, במועד אחר, בהצבעה על אי-אמון, אומרת הגברת לבני: רוח רעה מנשבת בארץ, מבית היוצר של קואליציית נתניהו, שמעבר להיותה אנטי-דמוקרטית היא גם פוגעת באינטרסים של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: נתניהו מנצל את הבידוד שישראל נתונה בו.

גלעד ארדן: וכן הלאה וכן הלאה, אני יכול להזכיר את האשמתה של הגברת לבני מאוגוסט השנה, ציפי לבני: נתניהו אחראי להחלטת הרשות הפלסטינית ללכת לאו"ם, כלומר, נתניהו אחראי שהפלסטינים לא מוכנים לחזור לשולחן המשא-ומתן.

גלעד ארדן: אני מניח שהוא גם אחראי שבתשעת חודשי ההקפאה הם גם לא חזרו למשא-ומתן.

גלעד ארדן: הסיבה שלא מתנהל היום משא-ומתן, כך אומרת הגברת לבני, הוא החשש מזעזוע לקואליציה.

גלעד ארדן: ביולי היא אמרה: הממשלה רודפת את אזרחיה ומנסה להעניש אנשים שלא חושבים כמוה, כמו במשטרים אפלים.

גלעד ארדן: כך אומרת חברת הכנסת לבני, ותאמינו לי, כל מה שנותר למדינות אויב שמחפשות להסביר למה אין הצדקה לקיומה של מדינה יהודית, או לכל אותם ארגונים שממומנים על-ידי הגרועות באויבות המדינה, כל מה שהם צריכים לעשות זה לקחת את הציטוטים הללו של הגברת לבני, לממן מודעות בעולם, לממן הרצאות בקמפוסים ברחבי ארצות-הברית ואירופה, והנה, יש להם כלי הסברה מעולה מפיה של שרת החוץ לשעבר של מדינת ישראל, וממלאת-מקום ראש הממשלה.

גלעד ארדן: עכשיו, מילא, אם הייתי מאמין לרגע שבאמת הגברת לבני חושבת שמדובר בסכנה לדמוקרטיה, שאו-טו-טו המדינה הופכת להיות מדינה פאשיסטית, אנטי-דמוקרטית, ממש דיקטטורה, עוד הייתי אומר: ניחא, אדם פועל מתוך אמונתו.

גלעד ארדן: אני יכול לשמוע את חבר הכנסת לשעבר, אורון, מדבר על נושאים חברתיים, אני יכול לשמוע את עמיר פרץ, את שלי יחימוביץ, את אילן גילאון, וואלכ, אני מאמין להם.

גלעד ארדן: זה בא מתוך אידיאולוגיה סדורה, יש להם עמדות עקביות, שנים רבות, בנושא הזה.

גלעד ארדן: אבל, חברי חברי הכנסת, מישהו פה באמת מאמין שהגברת לבני אוחזת בעמדות הללו?

גלעד ארדן: אני חושב שאפילו היושב-ראש שיושב כאן לצדי והיה חבר בקואליציה, כאשר הגברת לבני כיהנה יחד עם חבר הכנסת מופז כשרים מאוד מאוד בכירים בממשלה הקודמת, אף אחד כאן מהיושבים באולם ומהצופים בנו לא מאמין לה ולו למלה אחת.

גלעד ארדן: ורק כדי לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש, כיוון שאנחנו יודעים שחברת הכנסת לבני היתה שותפה נאמנה בממשלה הקודמת יחד אתכם, אז רק נזכיר עמדות שלה מהעבר.

גלעד ארדן: ב-2 באפריל 2008 – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ומענק להורה עובד בעד טיפול בילדים).

גלעד ארדן: כידוע לכולנו, נקודות זיכוי במס הכנסה לאמהות חד-הוריות ולנשים נשואות, ציפי לבני מתנגדת להצעת החוק.

גלעד ארדן: ב-12 בינואר 2005, הצעות חוק להארכת חופשת לידה באשפוז יילוד לתקופה של עד 12 שבועות – ציפי לבני מצביעה נגד.

גלעד ארדן: ואני נותן באמת רק ארבע דוגמאות, על קצה המזלג.

גלעד ארדן: יש עוד הרבה מעבר לכך.

גלעד ארדן: בתאריך 1 בדצמבר 2004 – ארבע הצעות חוק, אדוני היושב-ראש, שעניינן מתן זיכוי במס הכנסה עבור הוצאות על מטפלת, דבר שיאפשר לנשים, כמובן, לצאת לעבודה, נשים עם ילדים – ציפי לבני הצביעה נגד כל הצעות החוק הללו.

גלעד ארדן: אנחנו מדברים כרגע על נשים, חבר הכנסת חרמש.

שי חרמש: – – –

יצחק וקנין: – – –

גלעד ארדן: הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה – – –

שי חרמש: – – –

גלעד ארדן: אני כרגע עוסק בצביעות ובפחדנות של יושבת-ראש האופוזיציה.

גלעד ארדן: כשתהיה כאן תסביר עלינו.

גלעד ארדן: הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה – הרחבת חובת המזונות, ב-30 ביוני 2004, נפלה במליאה.

גלעד ארדן: הצעת החוק של זהבה גלאון שעניינה הרחבת חובת המזונות גם לבני-זוג שנישאו בנישואין אזרחיים – ציפי לבני מתנגדת להצעת החוק.

שי חרמש: – – –

גלעד ארדן: אז זה בעניין נשים.

שי חרמש: איך אתה הצבעת?

שי חרמש: תגיד לי איך אתה הצבעת?

שי חרמש: גם אתה היית – – –

גלעד ארדן: בעניין הצביעות של הגברת לבני, חברת הכנסת לבני – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי חרמש.

שי חרמש: רק שיגיד איך הוא הצביע.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

שי חרמש: לא, שיסביר איך הוא הצביע.

יצחק וקנין: הוא לא חייב להסביר לך כלום.

שי חרמש: הבנתי, הוא פטור.

גלעד ארדן: – – כאשר מדובר בזכויות נשים, בכל הכבוד, לא מספיק לכנס מסיבות עיתונאים, ולרקוד בדיסקוטקים, ולהסביר כמה היא בעד ובעד והממשלה רומסת והורסת.

גלעד ארדן: המבחן הוא מבחן האם כאשר הגברת לבני שירתה כממלאת-מקום ראש הממשלה, האם ממשלתה שלה – מישהו זוכר בכלל את עמדותיה או את קולה.

גלעד ארדן: אז אני אומר, חבר הכנסת חרמש, לא רק שלא זוכרים את קולה ועמדותיה, אלא שבדיוק להיפך – עמדותיה היו בדיוק נגד חיזוק המין הנשי, נגד מתן שוויון הזדמנויות, בין אם זה ביציאה לעבודה או בכל תחום אחר, ואם אתה רוצה גם לשמוע, ואני מניח שאתה רוצה – –

שי חרמש: איך הצבעת?

גלעד ארדן: – – לשמוע גם מה היו ההצבעות של ציפי לבני בנושאי דת – –

שי חרמש: לא.

שי חרמש: שלך, שלך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי חרמש, מה קורה לך?

גלעד ארדן: – – כי אתם – הרי חברת הכנסת לבני מאשימה – – –

יצחק וקנין: – – – אתה אומר לי שהאינטליגנציה של השר גלעד ארדן היא גבוהה, היא לא קטנה.

שי חרמש: הוא לא שומע אותי.

שי חרמש: הוא לא שומע.

יצחק וקנין: הוא שומע מה שאתה אומר לו והוא לא חייב לענות לך.

נחמן שי: אין חשש לגבי האינטליגנציה שלו.

נחמן שי: אין חשש.

קריאה: תרגיע אותו שאתה שומע.

גלעד ארדן: אתה מכיר את "האזינו השמים ואדברה ותשמע הארץ אמרי פי" – אז אני שומע; אני לא מאזין, אבל אני שומע.

גלעד ארדן: אני שומע אותך, מה שנקרא.

גלעד ארדן: שמעתי אותך.

קריאה: הנה אתה רגוע עכשיו.

קריאה: שמע אותך, שאתה רגוע עכשיו.

גלעד ארדן: חבר הכנסת חרמש, כיוון שאני מניח שחוץ מאשר בענייני נשים – והצגתי כאן את צביעותה ופחדנותה של חברת הכנסת לבני כאשר היא שירתה בממשלה בתפקיד בכיר, אז – תראה, אני לא רוצה להיכנס לנושאים אישיים לא מכובדים, כשמדובר על נשים, ולהזכיר את מי היא מינתה – אוקיי?

גלעד ארדן: – לתפקידים בכירים במפלגת

גלעד ארדן: כם – אוקיי?

גלעד ארדן: – בענייני נשים.

גלעד ארדן: לא רוצה להיכנס לזה, כי אני בדרך כלל לא עושה את זה.

גלעד ארדן: רק בגלל הרמה שהיא מדרדרת אליה את השיח הציבורי האישי נגד ראש הממשלה אתם גוררים אותי גם לעשות את הדברים הללו, ואני אעשה את זה מולה באופן אישי, כי היא מדרדרת את השיח הפנימי, הפוליטי, והיא גם משרתת את אויבי ישראל, שמחפשים איך לתקוף את המדינה.

גלעד ארדן: ולכן אנחנו נציג את זה מולה בכל הזדמנות.

גלעד ארדן: ועכשיו, אחרי שהצגתי את עמדותיה בענייני נשים – – –

שי חרמש: לא הבנתי, תסביר לי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי חרמש.

גלעד ארדן: אני לא מוכן להרחיב מעבר לזה.

גלעד ארדן: תעשה חושבים עם עצמך.

שי חרמש: אני לא מבין.

שי חרמש: לא הבנתי, גלעד ארדן.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: רבותי, אנא מכם, תאפשרו לשר גלעד ארדן – – –

שי חרמש: לא הבנתי.

גלעד ארדן: לא הבנת?

גלעד ארדן: טוב, אני מניח שערוץ הכנסת יעזור לך להיזכר, כאשר מדובר בדאגה לנשים בכל מצב, אז מה הסימבול כאשר עושים מעשה כזה או אחר, או ממנים אדם כזה או אחר.

גלעד ארדן: לא חשוב.

שי חרמש: לא הבנתי.

גלעד ארדן: תתעניין.

גלעד ארדן: אבל אני מניח שמעניין אותך בוודאי לשמוע גם על עמדותיה של חברת הכנסת לבני, שכבר בזמנו של ראש הממשלה אולמרט חתרה תחתיו, וראתה את עצמה מועמדת עתידית לראשות הממשלה – בוודאי עניין אותך איך היא בידלה את עצמה בנושאים של דת ומדינה, כי היא הרי נורא חוששת, כפי שציטטתי: לא ניתן להפוך את היהדות לדת שרומסת זכויות נשים, הוא סוחר – – –

שלמה מולה: נכון, נכון.

גלעד ארדן: מאה אחוז, חבר הכנסת מולה, אז בוא ניזכר, בוא ניזכר בעמדותיה בכמה הצעות חוק שהכנסת כולה עסקה בהן.

גלעד ארדן: אז קודם כול, משרד הדתות פורק, את זה בוודאי אתם זוכרים.

גלעד ארדן: בשנת 2008, כאשר היה אינטרס פוליטי לממשלתה של חברת הכנסת לבני להקים את משרד הדתות מחדש, כדי לפתור כמה בעיות קואליציוניות, הגברת לבני, ב-14 בינואר 2008, הצביעה בעד הקמתו מחדש של משרד הדתות.

גלעד ארדן: פעם שנייה חברת הכנסת לבני הצביעה – – –

שי חרמש: יכולתם לפרק את זה.

שי חרמש: יכולת לפרק את זה.

גלעד ארדן: פעמיים.

גלעד ארדן: – – – הצביעה – – –

שי חרמש: אתה שלוש שנים בשלטון, תפרק את זה.

שי חרמש: מי צריך משרד דתות?

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי חרמש, יש לי סבלנות אליך, אתה יודע?

שי חרמש: יודע.

גלעד ארדן: – – – חברת הכנסת לבני הצביעה פעמיים, בעד שני חוקים המוכרים דווקא כחוקי נהרי, שידועים בשמם – הצעת חוק חינוך ממלכתי (השתתפות רשויות מקומיות בתמיכה במוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים), ובלי כרגע לפתוח את הדיון הציבורי בנושא הזה, ודאי וודאי שגם הצעת החוק הזאת וגם הצעת החוק שמעגנת את עצמאותן של הישיבות החרדיות ומקצה להן תקציבים בלי שיהיו כפופות – אתם הרי עולים פה שבוע אחרי שבוע ומסבירים לנו על לימודי ליבה, וכמה זה חשוב שלימודי ליבה יהיו חובה, ומי שלא מלמד לימודי ליבה אסור לתקצב אותו – חברי מקדימה, הגברת לבני היא זאת שהצביעה בעד הצעות החוק שמאפשרות את התקצוב של אותן ישיבות בלי שהן יהיו כפופות ללימודים שמכתיב להן משרד החינוך.

שי חרמש: היו לך שלוש שנים לבטל את זה.

שי חרמש: תבטל את זה.

גלעד ארדן: אז טלו 7,000 קורות מבין עיניה של חברת הכנסת לבני לפני שאתם מעזים לעלות כאן בהצעות אי-אמון – –

שי חרמש: תבטל את זה, השר.

גלעד ארדן: – – ולנסות לאחז את עיניו של הציבור בישראל.

גלעד ארדן: וזה עוד בלי שדיברתי על הארכת תוקפו של חוק טל בחמש שנים נוספות בפברואר 2007.

גלעד ארדן: ולמעשה, למעשה חברת הכנסת לבני, בכל צומת שבו היה ויכוח ציבורי ולה היה משהו להפסיד, היא הצביעה בעד העמדה הפחדנית הצבועה שלה, להיכנע לעמדה הפוליטית.

גלעד ארדן: אז נכון, היום היא מסבירה שהיא אמיצה, והיא פוליטיקה נקייה, הכול זה בשם הקמפיינרים שלה, שמייעצים לה מה צריכה להיות כרגע העמדה הנכונה.

גלעד ארדן: אבל כשיש אינטרס פוליטי, מיידי, עכשווי, ואפשר להפסיד ממנו כאן ועכשיו, הגברת לבני לא היתה שונה במאומה – במאומה – ממה שקורה היום במדינה.

גלעד ארדן: ושוב אני אומר, ראש הממשלה, דרך אגב, בכל הנושאים שאתם מציגים – בכולם, אבל – איך אומר חבר הכנסת גילאון, הוא כבד, טוב, אני אמליץ לראש הממשלה, חבר הכנסת גילאון, בהחלט לבטל את רוב הדיונים הביטחוניים ולעסוק בעיקר בקריאת סקירות של "יפעת" ולהיות צמוד מאוד לתקשורת, ולברר אישית כל מקרה עד הסוף, ולהגיב ב"שלוף" בדיוק כפי שחברת הכנסת לבני וחברי באופוזיציה עושים.

גלעד ארדן: אני חושב שהמבחן הוא לא מבחן מהירות התגובה.

גלעד ארדן: המהירות לא קובעת כאן.

גלעד ארדן: מה שקובע זה עומק התגובה והצעדים שראש הממשלה נוקט וינקוט נגד אותם פורעים שתקפו את חיילי צה"ל ופצעו את המח"ט; הצעדים שראש הממשלה והממשלה הזאת ינקטו גם נגד התופעה של הדרת נשים, אם בצבא או בנסיעה בקווי אוטובוס, וכרגע הוקמה – יש ועדת שרים, בראשותה של השרה לבנת, שאמורה להביא בתוך שלושה חודשים צעדים אפקטיביים.

גלעד ארדן: אני נותן, באמת, רק את שתי הדוגמאות האלה, על קצה המזלג, זה הרבה, הרבה, הרבה, הרבה יותר ממה שחברת הכנסת לבני אי-פעם, כשהיתה בתפקיד ביצועי, והיא היתה לצערי רק בתפקידים ביצועיים.

גלעד ארדן: כשהיא היתה חברת כנסת שנה וחצי איש לא יכול לזכור כאן שום הצעת חוק שלה שעברה, כי אין כזאת.

גלעד ארדן: באחריות.

גלעד ארדן: אולי יש אחת, אני מתנצל מראש, שהיא היתה חתומה עם מישהו אחר.

גלעד ארדן: אבל חברת הכנסת לבני – ותיכף נגיע גם לחבר הכנסת מופז, הטוען להנהגת קדימה, שהוא בוודאי, בנושא דת ומדינה או נשים, אף אחד לא זוכר ממנו בכלל שום דבר.

גלעד ארדן: אבל אני אסיים רק בנושא של מה שאתם הצגתם, קווי המהדרין.

גלעד ארדן: אתה צודק, באמת זה לא בסדר שהנהגת המדינה לא שמעה כל כך הרבה זמן מאז הופלתה אותה נוסעת באשדוד.

גלעד ארדן: אבל, חבר הכנסת גילאון, קווי המהדרין, ותחפשו רק ב"ויקיפדיה", תעשו "קווי מהדרין" ב"גוגל" ותראו מה יוצא – קווי מהדרין: דבר שמעוגן או עוגן רשמית ב-2003–2006.

גלעד ארדן: כן, קודם לכן זה היה בירושלים, תופעה מגונה בעיני, שהלכה והתרחבה והגיעה לממדים שאכן היום – – –

שי חרמש: זה אתם.

שי חרמש: זה אתם.

שלמה מולה: זה בממשלה שלכם.

גלעד ארדן: תתבייש לך.

גלעד ארדן: תתבייש לך.

גלעד ארדן: או שאתה לא מקשיב או שאתה לא רוצה להקשיב.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

שי חרמש: ב-2003 – – –

גלעד ארדן: אני כרגע מתאר לך – חבר הכנסת חרמש, כאיש תנועת העבודה בעברך, שערק לקדימה בזכותו של אריק שרון, או לפני כן סוג של תומך ליכוד מוסווה, כי אז לא יכולת לעבור – לעבור מהעבודה לליכוד זה too much, כן – שרון, כבר ידעתם שהוא יהפוך את הליכוד לשמאל, אבל לא היה אפשר לומר את זה בגלוי, אז כשהוא עבר לקדימה כבר יכולת לעשות את זה – –

שי חרמש: זה הוצאת דיבה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי חרמש, אתה יותר מהנואם כבר.

גלעד ארדן: – – מי שהיה אז השותף הכי נאמן, כן, של – – –

שי חרמש: רגע, זה הוצאת דיבה – – –

אילן גילאון: שרון היה – – –

גלעד ארדן: יש לי חסינות מהותית, ואני אומר את זה במסגרת תפקידי להגן על הממשלה.

גלעד ארדן: אז עם כל הכבוד, באמת מספיק עם הצביעות הזאת, מספיק עם כל הססמאות.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, לא אתה ולא חברת הכנסת לבני, לא שמעתי אתכם מעולם מבקשים משר התחבורה מופז להיאבק נגד התופעה של קווי המהדרין, כן – איזה שם הפוך מהמציאות – – –

שי חרמש: שלוש שנים זה בידיכם, בחייך.

שי חרמש: אתה שלוש שנים מנהל את המדינה.

שי חרמש: שלוש שנים, יכולתם לתת כל דבר.

שלמה מולה: דרך אגב, דרך אגב, שר התחבורה, שר התחבורה – – –

גלעד ארדן: אני אגיב.

גלעד ארדן: זה משפט שאני חייב להגיב עליו, כי עכשיו הרמת לי להנחתה.

גלעד ארדן: אבן שזרק טיפש לבור, אלף חכמים לא יוכלו להוציא אותה.

גלעד ארדן: אז במקרה הזה אתם לא טיפשים ואנחנו לא חכמים.

גלעד ארדן: אבל המשל הוא שייקח לנו יותר משלוש שנים לתקן את כל הנזקים שקדימה עשתה בשנים שלה בשלטון, וזה בכל המובנים.

גלעד ארדן: זה במובן של קווי המהדרין שהתרחבו בתקופתו של שר התחבורה מופז, והגברת לבני מעולם לא דיברה על זה.

גלעד ארדן: לא שמענו אותה, לא על שירת נשים ולא על הדרת נשים, אלא תמיד הצביעה נגד נשים; נגד נשים ובעד השותפות הקואליציוניות של קדימה – הכול לפי האינטרס הפוליטי שלה.

גלעד ארדן: אז היום האינטרס הפוליטי של הגברת לבני זה לתקוף את נתניהו.

גלעד ארדן: עכשיו – זה בסדר.

גלעד ארדן: אני דמוקרט.

גלעד ארדן: תתקפו את נתניהו, רק אל תשכחו שבסוף, בסוף, מאחורי נתניהו, שהוא ראש הממשלה של כולנו, יש גם מדינה, מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ואת אותה מדינת ישראל, יש ארגונים בין-לאומיים, יש מדינות שמחפשות לקעקע את זכות הקיום שלה.

גלעד ארדן: וכשאתם כל היום מקשקשים על דמוקרטיה בסכנה ועל דיקטטורה ועל פאשיזם, כל מה שעושים אותם ארגונים, כפי שאמר פרופסור אלן דרשוביץ, זה לקחת את דברי ההסתה שלכם, את דברי השקר שאתם בעצמכם לא מאמינים בהם, כי מדינת ישראל היא הדמוקרטיה אולי בין החזקות ביותר בעולם, ולא – וכפי שאמר פרופסור דרשוביץ – כל מה שבספר החוקים מעיד על דמוקרטיה.

גלעד ארדן: דרך אגב, הוא נותן דוגמה מעולה.

גלעד ארדן: אם תחפשו את ספר החוקים של נורבגיה, אני בטוח שבנושא נשים הוא הרבה יותר חזק ממדינת ישראל.

גלעד ארדן: תחפשו מי היה קוויזלינג ומה הוא עשה, אז נתחיל לדבר על איפה פאשיזם מגיע מהר יותר ואיפה שיתוף פעולה עם נאצים מגיע מהר יותר.

קריאה: עד כאן.

גלעד ארדן: לא, לא.

גלעד ארדן: אני לא "עד כאן".

שי חרמש: לא להיסחף.

גלעד ארדן: אני אומר לכם שאתם, כן, על-ידי האינטרס הפוליטי שלכם, שאתם רותמים אותו לפני כל דבר, לפני האינטרס הלאומי, לפני ההגנה על מדינת ישראל בפני כל אלו שמחפשים לעשות לה דה-לגיטימציה ולהרוס את זכות קיומה, אתם עושים מעשה חמור מאוד מאוד.

גלעד ארדן: אם אתם רוצים לחזק ולבצר את הדמוקרטיה הישראלית, יש דרכים קונסטרוקטיביות.

גלעד ארדן: יש תרבות שלטונית, תרבות פוליטית, שיח ציבורי ראוי שבו אפשר להידבר ולתקן.

גלעד ארדן: והדרך שבה אתם משתמשים בזילות בכל הביטויים הללו רק מלמדת שאין לכם שום כוונה אמיתית לתקן, אלא כדי לתקוף את הממשלה – – –

שלמה מולה: אבל, אדוני השר – – –

יצחק וקנין: רבותי, תאפשרו לשר לסיים את דבריו.

יצחק וקנין: רבותי.

שלמה מולה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מולה, זה לא שעת שאלות.

גלעד ארדן: – – – כדי לתקוף את הממשלה – –

שלמה מולה: – – – של הממשלה.

גלעד ארדן: – – ואף שאתם יודעים היטב שמנהיגיכם – חבר הכנסת מופז, חברת הכנסת לבני – נגועים בצביעות ובפחדנות, וכל ההתנהלות שלהם בעבר וההצבעות שלהם מוכיחות זאת, למרות זאת אתם מוכנים בשם האינטרס הפוליטי שלכם לפגוע במדינת ישראל ולשמש בעצם כלי בידי אלו שעושים לה דה-לגיטימציה.

גלעד ארדן: ולכן, אין לי ספק שהכנסת תדחה את הצעות האי-אמון שלכם.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת אי-אמון של סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש: הקמת מעבר שועפאט וההחלטה לסגור את גשר המוגרבים.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שי חרמש, עד שהיא תגיע לדוכן, אני לא פעם שואל את עצמי: אם לא היו החרדים, על מה הייתם רבים פה?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אני מדבר אתך במלוא הרצינות.

זאב בילסקי: לא, לא.

זאב בילסקי: אל תדבר כך.

קריאה: למה המפא"יניקים – – –

יצחק וקנין: אם לא היו החרדים, על מה הייתם רבים פה?

קריאה: על הערבים.

קריאה: נו, באמת.

קריאה: על המפא"יניקים.

קריאה: זה לא נושא?

יצחק וקנין: כל מה שמסתובב סביב כל הדברים, זה אנחנו באמצע.

שלמה מולה: אולי עכשיו גם תגידו משהו על האוטובוסים?

שי חרמש: אנחנו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מולה, תהיה בריא.

יצחק וקנין: אמרתי את זה, תנסה לחשוב קצת על מה שאני אומר.

שי חרמש: תקשיב, היושב-ראש, אנחנו היינו אתכם כל הזמן.

שי חרמש: עכשיו אנחנו נענשים על זה.

יצחק וקנין: אנחנו נהיה גם אתכם, אל תדאג, אם תהיו בשלטון.

נחמן שי: אה, זה אני בטוח.

קריאה: מצדי, קבענו – – –

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו מגישים כל שבוע הצעה של אי-אמון בצורת ריטואל שכזה.

חנין זועבי: האמת, אנחנו לא נפיל את הממשלה בהצעות האי-אמון האלה.

חנין זועבי: אנחנו יודעים שמדובר בממשלה יציבה.

חנין זועבי: אולי היא יציבה בגלל הקלות שבה היא עושה את חישובי ההישרדות שלה.

חנין זועבי: גם בגלל דעת הקהל.

חנין זועבי: אנחנו צריכים להכיר בזה שכנראה דעת הקהל בישראל מרוצה ומסופקת מתפקודה של הממשלה.

חנין זועבי: דווקא גל המחאה החברתית, עם האבסורד במשפט הזה, אבל גל המחאה החברתית הראה שהכלכלה ורמת החיים אינן העניין העומד בבסיסה של שביעות הרצון של החברה בישראל מהממשלה, אלא התפקוד הפוליטי הכללי, במיוחד זה הקשור לסכסוך, לסכסוך הערבי-ישראלי.

חנין זועבי: ככל שהממשלה יותר אלימה כלפי הפלסטינים בשטחים, יותר שולטת בכללי המשחק של הסכסוך, כך שהיא לא משלמת על פעולותיה ועל האלימות שלה, כך הציבור הישראלי מרוצה יותר.

חנין זועבי: וגם האופוזיציה צריכה להכיר, שכן, החברה בישראל מרוצה ומסופקת מהתפקוד הפוליטי הכללי של הממשלה הזאת.

חנין זועבי: זה כשלעצמו מספיק לאי-אמון.

חנין זועבי: כלומר, רמת שביעות הרצון הגבוהה של החברה מממשלה כזאת, שמנשלת אדמות, גובה וידויים בכוח, מתנחלת, מאפשרת אלימות של מתנחלים ללא כל הרתעה, ורואה בפלסטינים משני צדי "הקו הירוק" מכשול לקיום שלה ולהתפתחות שלה, אלה בעצמם נושאים לאי-אמון.

חנין זועבי: אבל לא רק לאי-אמון בממשלה, אלא גם אולי לאי-אמון בחברה שלמה.

חנין זועבי: אבל אנחנו לא יכולים לשנות את האזרחים.

חנין זועבי: אנחנו לא משנים את החברה, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: אנחנו צריכים, ואולי אולי יכולים רק לשנות את הממשלה.

חנין זועבי: הממשלה היא זו שטיפחה אתיקה קולקטיבית של אלימות, אתיקה קולקטיבית של עוינות, של שנאה בתוך החברה, בו בזמן ליד שיח של מוסר, ליד שיח ליברלי של דמוקרטיה, של אנחנו הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, של הומניות, של דו-קיום, של שלום.

חנין זועבי: איך שניהם מתקיימים ביחד, פרקטיקה של אלימות ושיח של מוסר?

חנין זועבי: זה כשלעצמו – אנחנו מעריכים את זה.

חנין זועבי: זה עובדה שצריכים להעריך אותה.

חנין זועבי: ואני לא יודעת איך בתוך חברה נורמלית מתקיים גם שיח של מוסר, וגם פרקטיקה של דיכוי ואלימות.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, לא משנה מה השלטון בישראל עושה לפלסטינים, תמיד אפשר לחשוב שהפלסטינים לא רוצים שלום.

חנין זועבי: לא משנה מה הממשל בישראל עושה בשטחים הכבושים, תמיד אפשר לשכנע שכן, ישראל רוצה שלום.

חנין זועבי: גם כאשר מגרשים את הפלסטינים מהאדמות שלהם, אומרים שהמטרה היא שלום, אנחנו רוצים שלום.

חנין זועבי: גם כאשר מעבירים כל מיני חוקים – מה שלא יעלה על דעתך, רק תבחר מהרשימה של החוקים שעברו בשנתיים האחרונות – בעצם ממשיכים ואומרים: רוצים שלום, רוצים דו-קיום.

חנין זועבי: רוצים דו-קיום גם עם הפלסטינים בישראל ושלום עם הפלסטינים מעבר ל"קו הירוק".

חנין זועבי: העניין של זכויותיהם של הפלסטינים, היחס לזכויות אלה, היחס לזהות שלנו, זה עניין שולי.

חנין זועבי: זה לא מבחן של דמוקרטיה, זה לא מבחן של שלום.

חנין זועבי: זה לא חלק מהסיפור בכלל.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, בקצה של מחנה הפליטים שועפאט, מזרח-ירושלים, נפתח מעבר חדש, אלקטרוני, ענקי, טרמינל להסדרת המעבר בין תושבי המחנה לבין ירושלים.

חנין זועבי: המחסום הזה ינתק לחלוטין את מחנה הפליטים מירושלים.

חנין זועבי: הוא יהיה הדרך היחידה שבה 50,000 תושבי שועפאט יוכלו לעבור לירושלים.

חנין זועבי: המחסום החדש יקבע את שועפאט מעבר לגדר.

חנין זועבי: באופן טכני מחנה הפליטים עדיין נמצא בתחומה המוניציפלי של ירושלים, כלומר תושבי שועפאט ימשיכו לשלם מסים, ארנונה ואגרת ביוב לעיריית ירושלים, אך ברור שהם לא יקבלו כל שירות שהעירייה מספקת לתושביה, אלא אם כן המדינה מתכננת גם לשלול תושבות, אולי.

חנין זועבי: "מי שרוצה שלום" יטען שזה מחסום ביטחוני.

חנין זועבי: השר לביטחון פנים יטען שזה מחסום ביטחוני, שהמטרה שלו היא למנוע תקיפות עתידיות ושהתוואי של הטרמינל מוכתב על-ידי צרכים ביטחוניים.

חנין זועבי: "מי שלא רוצה שלום" יגיד: זה מחסום פוליטי, מטרת המחסום היא לקבוע את הגבולות האלו בין שתי המדינות, גם אם שני הצדדים שביניהם המחסום הזה מפריד הם שתי שכונות פלסטיניות.

חנין זועבי: המחסום הוא חלק מהמדיניות הישראלית באזור להפרדה, לבידוד של מזרח-ירושלים מהגדה המערבית על-ידי מחסומים, שימנעו מהתושבים להיכנס אליה בחופשיות.

חנין זועבי: כיום, אדוני היושב-ראש, 35% מתושבי ירושלים הם פלסטינים.

חנין זועבי: הממשלה הישראלית מתכוונת לצמצם אחוז זה עד 10%, אולי עד 0%.

חנין זועבי: "מי שלא רוצה שלום" ידגיש את ההשלכות האנושיות ולא יסתיר מפניכם, למשל, ש-34 דונם הופקעו לאחרונה רק לצורכי בניית המחסום הזה.

חנין זועבי: כמו כן הפקיעו עשרות עסקים מסחריים.

חנין זועבי: המחסום יוביל לבידודם של 50,000 המחזיקים בתעודות של תושבי ירושלים ומזרח-ירושלים, שאת מרבית חייהם הם מנהלים בירושלים ובסביבה שלה – הלימודים שלהם בירושלים, העסקים שלהם בירושלים.

חנין זועבי: באוניברסיטה, בעבודה, במסחר ובכלכלת הבית היומיומית הם לחלוטין תלויים בירושלים, אז המחסום ינתק את התושבים ממרכז חייהם.

חנין זועבי: אומרים שהמחסום הוא בין הפלסטינים לישראלים, אבל האמת – המחסום הוא בין הפלסטינים לבין החיים שלהם.

חנין זועבי: המחסום הזה יהפוך חיים לא נורמליים לחיים פחות נורמליים.

חנין זועבי: אם לפני שבוע לקח לוודאד רבע שעה להגיע לבית-הספר שלה, אתמול לקח לוודאד ארבע שעות להגיע לבית-הספר שלה.

חנין זועבי: כבר ביום הראשון לפעולתו דווח על תורים ארוכים של תושבים, ביניהם תלמידים, סטודנטים וסתם עובדים הממהרים למקום העבודה.

חנין זועבי: 90% מהתושבים בשועפאט עובדים בירושלים, כלומר 90% ייאלצו להגיע למחסום מדי בוקר, לעבור בידוק תעודות, בידוק בחפציהם, להמתין שעות ארוכות רק כדי להגיע לעבודה.

חנין זועבי: לא נתחיל אפילו להזכיר מקרים קשים של השפלה, של התעללות, של עיכוב מיותר גם כאשר הדבר מסכן את חייהם והתושבים צריכים למשל להגיע לבתי-חולים בירושלים.

חנין זועבי: אין בית-קברות בשועפאט.

חנין זועבי: אין איפה לבנות בית-קברות בשועפאט, הרי אפילו לחיים אין מקום, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: אנחנו יודעים שהמטרה היא לבודד את ירושלים.

חנין זועבי: מזרח-ירושלים מוקפת כבר עכשיו במחסומים – קלנדיה, חיזמה, בית-לחם, בית-ג'אלה – מחסומים שמונעים תנועה לתוך העיר, חונקים את שועפאט, מוסיפים לגדר מחסום שחלק מגבולו המזרחי צמוד לגדר ההפרדה הראשית.

חנין זועבי: הגדר כעת מקיפה לחלוטין את המחנה, כלומר מבודדים את ירושלים וחונקים את שועפאט.

חנין זועבי: במסוף החדש ייאלצו גם לעבור תושבי שכונות ראס-חמיס, דחיית-א-סלאם וראס-שחאדה.

חנין זועבי: עכשיו, אם ירושלים היא יהודית, אז למה – – –

יצחק וקנין: נא לסכם.

חנין זועבי: אם ירושלים היא יהודית, למה יש צורך לייהד אותה?

חנין זועבי: למה ההשקעה והסבל האנושי הזה אם היא כבר יהודית?

חנין זועבי: הסבל הפלסטיני נגרם כי ירושלים אינה יהודית, כי המדינה צריכה להפוך אותה בכוח ליהודית.

חנין זועבי: גונבים אדמות, מגרשים, מספחים פה, מפרידים שם, לזה קוראים "ייהוד".

חנין זועבי: אין לזה שם אחר.

חנין זועבי: הרבה ייהוד, כי אולי אין מספיק שליטה יהודית במזרח-ירושלים.

חנין זועבי: עכשיו, אדוני – רק אני מסיימת – כמו שנאמר פה פעמים רבות, כל המשחק הזה בתעודת זהות, כל המשחק הזה בהפתעה ובסיפוחים הוא משחק באש.

חנין זועבי: כולם יודעים שזה בטל ומבוטל מבחינה בין-לאומית.

חנין זועבי: קביעת עובדות בשטח היא הפיכה.

חנין זועבי: כמו שהעובדות עצמן נקבעו ככה אפשר לבטלן בסופו של דבר.

חנין זועבי: כל המשחקים המסוכנים שעושים באנשים – כל הנדסת המקום והגיאוגרפיה הזאת היא משחק באש.

חנין זועבי: האזור הזה נכנס לתקופה חדשה.

חנין זועבי: ישראל לא השכילה לדעת עד כמה היא משחקת באש.

חנין זועבי: היא ממשיכה כאילו דבר לא השתנה באזור.

חנין זועבי: אין ברירה אלא לחזור על זה שוב ושוב, עד שלמישהו ייפול האסימון: המאבק נגד הכיבוש ונגד המדיניות הישראלית רק יתחזק.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: ישיב על הצעת האי-אמון השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת הגישו הצעת אי-אמון בראש הממשלה באמירתם כי ממשלת ישראל ממשיכה במדיניות בידוד שכונות בירושלים המזרחית בהקמת מעבר חדש שימנע מתושביהן להגיע לירושלים.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן טוענים חברי הכנסת כי הממשלה החליטה לסגור את גשר המוגרבים ואף מתכוננת להרוס אותו בכוונה להתגרות בפלסטינים ובקהילה הבין-לאומית.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, רק כדי להזכיר לכולנו – ואני אהיה פה לרגע היסטוריון – גדר הביטחון נבנתה לאורך קו התפר בהחלטת הממשלה, ממשלת ישראל, ב-2002.

יצחק אהרונוביץ': היא נועדה למנוע פיגועים חבלניים, רצח ישראלים חפים מפשע.

יצחק אהרונוביץ': כולנו זוכרים כי באותן שנים נרצחו כ-900 ישראלים בפיגועים אשר – אותם מחבלים לא הבחינו בין ילדים, נשים וטף, גברים נרצחו – רק בהיותם ישראלים.

יצחק אהרונוביץ': גם בג"ץ שנדרש לתוואי הגדר באזור המדובר, מחנה הפליטים שועפאט, קבע ואישר בפסק-דין מיום 25 בנובמבר 2008 את תוואי הגדר.

יצחק אהרונוביץ': המעבר במקום נבנה במהלך השנתיים האחרונות בהשקעה כספית גדולה מאוד והובא בו בחשבון הצורך לשפר את השירות לעוברים במעבר הישן, שנמצא כ-200 מטר מהמעבר החדש.

יצחק אהרונוביץ': האוכלוסייה שמשתמשת במעבר היא של תושבי מחנה הפליטים שועפאט, נושאי תעודות זהות כחולות, אזרחים ישראלים ובעלי היתרים תושבי איו"ש הנכנסים דרך המעבר לירושלים.

יצחק אהרונוביץ': גם תהליכי התכנון במקום נעשו בשיתוף פעולה עם נציגי התושבים.

יצחק אהרונוביץ': המצב לאחר פתיחת המעבר החדש שופר בהרבה לעומת המצב שהיה במעבר הישן, הן לעוברים והן לכוחות הביטחון, שוטרים וחיילים, המפעילים את המעבר.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול רק להביע פליאה על כך שבעת הפעלת המעבר הישן, ואז התנאים היו גרועים הרבה יותר לעוברים במקום, והיו טענות קשות מאוד, וכאשר הממשלה בונה מתקן חדש ומשוכלל, הנותן מענה מיטבי לבידוק ולתנאים הטובים לעוברים, פתאום מתעוררים ומעלים כל מיני טענות קנטרניות.

יצחק אהרונוביץ': אשר להצעת

יצחק אהרונוביץ': כם בנושא גשר המוגרבים – לא שמעתי מלה, אבל זה היה למעשה נוסח הבקשה להעלות את האי-אמון – גם כאן אני מזהה אמירות אשר גורמות להתססה וללא קשר למציאות בפועל.

יצחק אהרונוביץ': כידוע לכולם, מהנדס העיר ירושלים, הוא הסמכות הסטטוטורית, הכריז על הגשר כעל מבנה מסוכן וקבע כי אין לאפשר שימוש בו עקב חשש משרפה או בעיית חוזק מכני של הגשר.

יצחק אהרונוביץ': אני, כשר לביטחון פנים, המלצתי לראש הממשלה על פתרון הבעיה, וכדי למנוע היתכנות להפרעות סדר וחשש לנפגעים באתי עם הפתרון, שקיים צורך לטפל בגשר הקיים להורדת סכנת הבטיחות מדלקה וחיזוקו המכני, הכול כדי לאפשר את המשך השימוש לזמן נוסף בגשר הקיים – אולי הוא לא אסתטי, אבל הוא מספיק חזק כדי שיעלו עליו מבקרים – ולא למנוע בשום שלב יכולת של עליית יהודים ותיירים להר-הבית, כנהוג לגבי כולם, כי להכניס אותם לאחד השערים האחרים זה היה דבר בלתי אפשרי ובלתי אחראי.

יצחק אהרונוביץ': לכן הוריתי על הצבת כבאית שתאבטח את המקום מפני אש עד סיום עבודת התחזוקה.

יצחק אהרונוביץ': אתמול, יום ראשון, 18 בדצמבר 2011, החלה חברה אזרחית בפיקוח וניהול של "מורשת הכותל" לבצע מיגון נגד אש לחלקי הגשר העשויים מעץ, והם אמורים לסיים את העבודות במהלך השבוע הקרוב.

יצחק אהרונוביץ': בימים הקרובים יבוצע סקר מקצועי ותוכן תוכנית עבודה דחופה אשר תכליתה לבצע חיזוק מכני לגשר הקיים, וכל זאת כדי לאפשר המשך שימוש בגשר הקיים תקופה נוספת.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת המכובדים, כל אמירה על פגיעה בפלסטינים או בקהילה הבין-לאומית לא רק שאיננה נכונה, היא גם מתסיסה ובעיקר פוגעת בכל מהלך מקצועי שקוף והכרחי למניעת נפגעים במקום.

יצחק אהרונוביץ': אני קורא לכולם, ולא בפעם הראשונה, להפסיק להשתמש בהר-הבית כמנוף להתססה – יש מספיק בעיות במדינה הקטנה, ויש להפסיק להעלות כל פעם את הר-הבית לשולחן הדיונים.

יצחק אהרונוביץ': תפסיקו להתסיס וללבות את האש, לגרום להקצנה בכל הזדמנות שאתם מוצאים.

יצחק אהרונוביץ': המענה להר-הבית יטופל, מטופל, ובהמשך קיימת תוכנית גם להחלפת הגשר למשהו יותר קבוע.

יצחק אהרונוביץ': זה לא הזמן ולא המקום.

יצחק אהרונוביץ': ולכן – אנחנו צריכים לאפשר את חופש הפולחן – תיירים, יהודים, כל מי שרוצה לעלות משער המוגרבים ימשיך לעלות, כמובן כוחות הביטחון, ויתר השערים פתוחים, ולא היה שום שינוי.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני מבקש מכולם להצביע אמון בממשלה, אין מקום להצביע אי-אמון בממשלה שעושה כה הרבה לשימור חופש הדת לכולם מחד גיסא ולבטיחות מאידך גיסא.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: אנחנו עומדים לפני הדיון הסיעתי.

יצחק וקנין: לפני כן תהיה הכרזה של מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 131 – הוראת שעה), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 126) (הסדרת שמירה, אבטחה וסדר ציבורי), התשע"ב–2011; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 6), התשע"ב-2011; והצעת חוק לשינוי שיטת העדכון של פנסיה תקציבית, התשע"ב–2011.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: אוזלת ידה אל מול התגברות האלימות וההקצנה בחברה הישראלית;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: הקמת מעבר שועפאט וההחלטה לסגור את גשר המוגרבים

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מתחילים בדיון הסיעתי.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דורון אביטל מסיעת קדימה, ואחריו – ליה שמטוב.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: לכל דובר שלוש דקות, רבותי.

דורון אביטל: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הרקע להצעת האי-אמון של מפלגתי הוא החיכוך האלים המתחיל, ויותר ממתחיל, לפרום את תפריה של החברה הישראלית, של הפסיפס המארגן של החברה והמדינה בישראל.

דורון אביטל: האירוע החמור של המתקפה בחטמ"ר שומרון, ההתנכלות שקדמה לכך למפקד הקודם של אוגדת איו"ש, כמו גם במקום אחר – יוזמות החקיקה הבעייתיות וגם סוגיית הדרת הנשים הן דוגמאות מובהקות וקשות לכך.

דורון אביטל: החברה והמדינה בישראל, מעצם יסודה ומהותה, היא ישות מורכבת.

דורון אביטל: רק כבוד למורכבותה יאפשר לנו לכתוב פרק חדש בהיסטוריה שלה.

דורון אביטל: אך לא כך כשיש מנהיגות המדברת, במובן עמוק, בשני קולות: קול ממלכתי, המגיע תמיד, תמיד, באיחור אחרי ההתרחשויות, ולעומתו קול אחר, או טון, שהוא יהיר ופטרוני, הקורץ לאנשיו ואומר כי יש בעצם רק מודל אחד מיוחס של קיום בארץ הזאת, וכולנו חייבים לבסוף להרכין את ראשנו בפניו.

דורון אביטל: אחר כך, כמובן, לאחר שמתרגשת זעקה קשה בציבור, נחלץ לפתע הקול הממלכתי ומופיע בתפקיד המושיע הנחלץ לכאורה לתקן את מה שהקריצה אפשרה מלכתחילה.

דורון אביטל: כך קרה ביוזמות החקיקה הקשות וכך בסך האירועים המאיימים לפרום את תפריה של החברה והמדינה בישראל.

דורון אביטל: אופן הפעולה הזה מתקיים בתפקודה של ההנהגה בכל אחד משלושת הממדים של הקונפליקט שבו אנו חיים כעת: בממד המדיני-ביטחוני, הכלכלי-חברתי, ובסוגיית זהותה ואופיה של המדינה והחברה.

דורון אביטל: הנה, בחזית הסכסוך שלנו אל מול הפלסטינים בשטחי יהודה ושומרון, שולחים אנו את מיטב מפקדינו, את אחד ממפקדינו המוכשרים ביותר, תת-אלוף ניצן אלון; שולחים אנו אותו כנציג האינטרסים הממלכתיים של המדינה לחזית אולי הכי רגישה כיום, אך כשהוא מותקף ומתנכלים לו, הרי מעטים ממי ששלחו אותו בבית הזה ובממשלה נזעקים להגנתו.

דורון אביטל: דומני שרק נחמן שי, ממפלגתי, בוגי מהממשלה ואנוכי עמדנו והתבטאנו כאן בעניין הזה.

דורון אביטל: לא פלא, כשהתנכלות כזאת אינה נבלמת, שפוגשים אנו מייד אחר כך את אירועי המתקפה הקשה בחטמ"ר שומרון.

דורון אביטל: אז, כשנחצה הקו, שוב, הטון הממלכתי של הממשלה נכנס לפעולה, מנסה לכאורה לתקן את מה שהקריצה הראשונית בפועל מאפשרת.

דורון אביטל: הטון הפטרוני של ההנהגה המדינית שלנו לא חוסך את שבטו גם משכנינו לסכסוך, הרשות הפלסטינית: "דבר דוגרי", קורא ראש הממשלה מעל בימת האו"ם, ומזמין את יושב-ראש הרשות הפלסטינית לשוחח עמו עוד באותו הרגע, באותו בניין.

דורון אביטל: יושב-ראש ועדת החוץ הרומני, חבר בוועדה הפוליטית של מועצת אירופה, פגש אותי והעיר לי בחיוך: ראש הממשלה שלך רק סיים להזמין את יושב-ראש הרשות לדבר אתו, וחמש דקות לאחר מכן הוא כבר לא בבניין.

דורון אביטל: שוב, רטוריקה פטרונית אל מול המצלמות, שמאחוריה לא מסתתר שום תוכן ממשי של פעולה.

דורון אביטל: הזמנה רק במלים, כשמאחורי "דבר דוגרי" קל לנו הישראלים, לפחות, לזהות את הקריצה הסחבקית שמשמעותה: הרי אין אני מתכוון באמת למה שאמרתי.

דורון אביטל: כך גם הטון הפטרוני של ממשלת נתניהו כלפי האביב הערבי, הרבה לפני שההיסטוריה גזרה את דין המהפכות קורצת ההנהגה של מדינת ישראל ואומרת: אין שום סיכוי שהחברות הערביות יוכלו למצב עצמן כדמוקרטיות נאורות, ואפילו, ממשיכה הקריצה ואומרת, אל להן אפילו לנסות.

דורון אביטל: עדיף עבורן שיישארו תחת המשטר המדיני היחיד המתאים יותר לרמת "התפתחותן", קרי, משטר דיקטטורי.

דורון אביטל: כך נכון הדבר גם בממד הכלכלי-חברתי.

דורון אביטל: ראש הממשלה אינו יכול שלא לקרוץ פעם אחר פעם אל הסקטור הפרטי, בהתבטאויות שהן עיוורות לחלוטין לעוצמת המשבר שהתגלה בסקטור הפרטי והפיננסי בכלכלת המערב.

דורון אביטל: רק לפני שבוע דיבר על הסקטור הפרטי כ"סוס הבריא שסוחב את העגלה".

דורון אביטל: כך גם אמר פה בכנסת: הרי הסקטור הפרטי הוא הוא המפרנס של הרופאים והמורים.

דורון אביטל: קל לראות את התמונה המעוותת שבעיני רוחו: יזמים זריזים ומהירים נוהגים בקטר הסוחב אחריו ערב-רב של פועלים, רופאים ומורים חסרי ערך המשתרכים מאחור – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יצחק וקנין: אני נתתי לך דקה וחצי יותר.

יצחק וקנין: אבקש לסיים.

יצחק וקנין: אני אפילו לא רציתי להפסיק אותך, רק אני מסתכל, אני רואה שהדפים שלך לא נגמרים.

דורון אביטל: לא לא, זה הדף האחרון, האמן לי, זה יהיה מהיר מאוד.

דורון אביטל: – – שכן המשתרכים כביכול לאחור הם מייצרי הערך האמיתיים הבונים את החברה הישראלית מלמטה.

דורון אביטל: סוגיה אחרונה וסיימנו.

דורון אביטל: הסוגיה השלישית, הקשה והמורכבת כל כך, היא סוגיית אופיה וזהותה של החברה הישראלית.

דורון אביטל: לא בכדי צעקו אנשי המחאה ודיברו על "הישראלים החדשים".

דורון אביטל: הם התכוונו בראש ובראשונה לחידוש פני הישראליות והישראלים.

דורון אביטל: מה היתה התנועה הציונית, או מה היתה מטרתה, אם לא לשבור אחת ולתמיד, במדינת הלאום של העם היהודי, את הטריז החוצץ בין היהודי ובין נאמנותו האזרחית למדינתו, ואצלנו בין היהודי לבין הישראלי, להתיר אחת ולתמיד את סוגיית הנאמנות הכפולה שרדפה את היהודים ורודפת אותם עד היום כשהם אינם במולדתם?

דורון אביטל: אך לטובת שימוש של כוח פוליטי ההנהגה הנוכחית לא מהססת לחדש גם את הטריז הישן ולעודד את אותו מתח שהתנועה הציונית ביקשה לתקן.

דורון אביטל: יכולתי להמשיך כך ולמנות עוד דוגמאות רבות, הנה נאום בר-אילן ושתי מדינות לשני עמים ומייד הקריצה – אין באמת פתרון אפשרי.

דורון אביטל: פסקה אחרונה.

דורון אביטל: אל להנהגה בראשותו של ראש הממשלה להמשיך ולשאוב את עוצמתה הפוליטית מקריצה המייצרת הפרד ומשול פוליטי מתוחכם בין חלקי הפסיפס המרכיבים את החברה והמדינה בישראל.

דורון אביטל: במקום זאת עליה באומץ לב לזהות את גודל השעה ההיסטורית, לוותר על הקריצה, להוביל את מדינת ישראל קדימה לפרק שראוי לה שיירשם בתולדותיה ושאזרחים יהיו גאים בו.

דורון אביטל: ואם אינה יכולה לעשות כך, מן הדין שעליה לפנות את מקומה לאחרים טובים יותר.

דורון אביטל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דורון אביטל.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת ליה שמטוב, ואחריה – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, השרה סופה לנדבר, חברי חברי הכנסת, לאחרונה דווח על תקרית אלימות כנגד חיילי צה"ל מצד גורמים קיצוניים בימין.

ליה שמטוב: לאחר האירוע גם ראש הממשלה, גם שר החוץ אביגדור ליברמן וגם בכירים נוספים גינו את המעשים, ואין ספק כי המשטרה והשב"כ יטפלו בגורמים הקיצוניים, אני חושבת טוב-טוב.

ליה שמטוב: אין ספק כי אנו עדים בזמן האחרון לניסיון אומלל לתייג את כל אוכלוסיית המתנחלים כאוכלוסייה אלימה, פולשת וונדליסטית, כאשר לא כך הדברים בפועל.

ליה שמטוב: הניסיונות של ארגוני השמאל לעשות דה-לגיטימציה למפעל ההתנחלות, או כמו שאני מכנה אותו: מפעל ההתיישבות, לא מצליחים.

ליה שמטוב: בסיעות העבודה ובמרצ מתקשים לעכל את העובדה שרוב הציבור בישראל תומך בתושבי יהודה ושומרון, שרק לאחרונה דווח כי בניהם זכו לאחוז הגיוס הגבוה ביותר לצה"ל, אותו צה"ל שהם – – –

שי חרמש: לפי הדוח האחרון, המושבים והקיבוצים עברו אותם.

ליה שמטוב: כן?

מיכאל בן-ארי: לא נכון.

ליה שמטוב: בסדר, אבל גם קיבוצים וגם הבנים של – – –

מיכאל בן-ארי: – – – ביתר-עילית וקריית-ספר, שמתוך איזה 100,000 חרדים ואפילו – – –

שי חרמש: מבלי להוריד – – –

ליה שמטוב: אבל זה יכול – אותו צה"ל שנגדו פועלים באלימות.

שי חרמש: ליה, הדבר היפה זה שאני רב אתו על זה, זה הסימן הכי טוב, זה – – –

ליה שמטוב: זה טוב, זה באמת.

ליה שמטוב: רק היום הגיעו תלמידי המכינה הצבאית "איתן" ממעלה-אדומים למסגד הנטוש שהושחת וצבעו אותו במחאה על מעשים של קומץ קיצונים, והתלמידים האלה הם הגאווה של ההתיישבות.

ליה שמטוב: אני גם רוצה להזכיר לסיעת העבודה ולסיעת מרצ כי מי שפוגעים מדי שבוע בחיילי צה"ל, וזה כבר למעלה מעשור, הם דווקא פעילי שמאל קיצוניים כדוגמת "אנרכיסטים נגד הגדר", שמגיעים לבילעין ונעלין ומעודדים את האוכלוסייה הערבית לצאת להפגנות אלימות.

ליה שמטוב: הפרובוקציות האלה רק מביאות לפצועים בשני צדי המתרס.

ליה שמטוב: ולכן אני ממליצה למפלגות השמאל קודם לבחון איך הם מתמודדים עם התופעה.

ליה שמטוב: האופוזיציה העקשנית מנסה בכל דרך ותירוץ לומר כי הקואליציה היא קואליציה לא חברתית, ורק בשבוע שעבר עבר חוק – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

ליה שמטוב: – – היסטורי להגברת האכיפה בדיני עבודה – חוק שישים סוף לפגיעה המתמשכת בעובדי קבלן.

ליה שמטוב: שמעתי פה את חנין זועבי, והיא אמרה נכון, שהממשלה היא חזקה ויציבה, וזה נכון, ואני רוצה להגיד לחברים שלי באופוזיציה שהיא גם חזקה וגם יציבה – –

עפו אגבאריה: – – – חזק ויציב – – –

ליה שמטוב: – – וגם ציונית וגם דמוקרטית.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ממש כל השבוע אנחנו משתעשעים ב"אלפי ללה וללה".

נסים זאב: שירת נשים, הַדְרת נשים, הַדָרת נשים, קווי מהדרין.

נסים זאב: אלה הבעיות של מדינת ישראל?

נסים זאב: איפה האשה עלתה לאוטובוס, איפה היא ירדה ואיפה היא ישבה.

נסים זאב: ופתאום צמחה לנו איזה גיבורה שזכתה להוקרה משר התחבורה, כי לא עוז והדר לבושה, וברוב חוצפתה הפכה גם להיות סמל למאבק של פארקס רוזה.

נסים זאב: ותראו – – –

שי חרמש: מה זה?

יצחק הרצוג: רוזה פארקס, והיא דומה לרוזה.

נסים זאב: כן, בטח.

נסים זאב: תראו את הדמיון ההזוי הזה.

נסים זאב: תגידו לי איפה יש הפקרות כמו במדינת ישראל מבחינת היכולת שלנו, ואני רוצה לומר את הדוגמה, הייתי אומר הקיצונית קצת, שיכולים שם בים-המלח ללכת ערומים וערומות ולהביא שחקן מתועב ולצלם את זה פה כאילו מדינת ישראל זקוקה לאמנות זנותית מהסוג המתועב ביותר.

נסים זאב: אתם מדברים פה על צניעות?

שלמה מולה: לא בסדר.

שלמה מולה: זה באמת לא בסדר.

נסים זאב: מה, יש פה איזו מגבלה בהפקרות שלנו?

נסים זאב: אין.

נסים זאב: פרצנו את כל המחסומים.

נסים זאב: אין שום מעצורים, התהום אפילו עדיין לא גבול בשבילנו.

נסים זאב: אז על מה מדברים פה, אדוני היושב-ראש?

נסים זאב: על שירת נשים.

נסים זאב: תגידו לי מה ההמצאה הזאת.

נסים זאב: מרים הנביאה, היא היתה ראשונה – ותיקח מרים הנביאה את התוף בידה, ותצאנה כל הנשים אחריה בתופים ובמחולות, ותען להם מרים שירו.

נסים זאב: מרים היתה משוררת ולקחה את להקת הנשים ושרה יחד אתן עם תופים ובמחולות, היתה איזו מגבלה?

שי חרמש: גם דבורה וגם מיכל.

נסים זאב: גם דבורה, "ותשר דבורה וברק".

שי חרמש: וגם מיכל.

נסים זאב: אבל שם היתה השירה, במקרה הזה של ברק, זו היתה תפילה והודיה לבורא עולם על הניצחון הגדול של עם ישראל.

נסים זאב: בסדר.

שי חרמש: כמו יפה ירקוני.

יצחק הרצוג: – – – שלומציון המלכה.

נסים זאב: רבותי, לא צריכים להביא את כל הדוגמאות.

נסים זאב: אבל לבוא ולומר שיש איזו מגבלה שאשה לא יכולה לשיר – מה קרה לנו, באמת השתגענו?

נסים זאב: זהו?

נסים זאב: אני רוצה להתייחס, אדוני היושב-ראש, לכך שכל העלאת הנושא של הדרת נשים מטרתה היא הסתה, פרובוקציה ושנאה נגד הציבור החרדי – – –

שלמה מולה: נו, באמת.

נסים זאב: חד-משמעית.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, בשבוע שעבר – תשמעו דבר הזוי – בוועדת התכנון בירושלים, בוועדה המחוזית, יושבים ודנים באיזה בניית בית-כנסת.

נסים זאב: אחת מהחברות שם יושבת בוועדה ואומרת למבקש, שהוא סך הכול גבאי בית-כנסת, אומרת לו: אתה רוצה שאני אשיר פה, ואתה תצטרך להסתלק מפה?

נסים זאב: זה סגנון, זה דיבור – פשוט אני רוצה לומר לך, אני לא יודע לאיזו רמה אנחנו יורדים.

נסים זאב: אבל חשוב שנדע שאחד העקרונות הבסיסיים של הדמוקרטיה הוא חופש דת ומצפון, ולא ייתכן לאלץ חייל דתי לנהוג בניגוד להלכה ולאמונתו.

נסים זאב: נכון שיש פתרון, ואני אמרתי שאפשר לתת ולחלק אטמי אוזניים לחיילים – זה במקרה שפתאום באמצע הטקס איזה חיילת שרה, אז צריכים לכבד את המעמד.

נסים זאב: אבל כשמדובר בלהקה של ריקודים, חיילות וחיילים, והחייל לא רוצה להישאר, מה זה, זה חלק מהאימונים שלו בצה"ל?

נסים זאב: לא הבנתי.

נסים זאב: אתה יכול להכריח אדם לשבת במקום שהוא חושב שזה פוגע בו מבחינת האמונה או ההלכה?

נסים זאב: עוד דבר, אדוני היושב-ראש – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

נסים זאב: – – הדבר החשוב ביותר – כשאנחנו מדברים על הרצון והחובה שלנו לכבד את האשה – וכולנו מכבדים וכולנו מחויבים בכבוד שלה – צריך לזכור דבר אחד נוסף, שיש חוק שאומר שלא יוגבל אדם בזכויותיו ובחירות שלו, פרט לאותן הגבלות שנקבעו בחוק, כדי להבטיח את ההכרה בזכויות ובחירויות של הזולת ואת יחס הכבוד אליהן.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, כשאתה מדבר על זכות הפרט – –

יצחק וקנין: משפט אחרון, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – אתה צריך לזכור שאתה לא יכול לפגוע בכלל כדי שהזכויות שלך – הן לא מעל הכלל, הן בתוך החברה, הן במסגרת החברה, הן במסגרת הכלל.

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: ולכן אני רק – אסיים בזה, אדוני היושב-ראש – – –

יעקב כץ: אני נותן לך את שלוש הדקות שלי.

נסים זאב: לא לא.

יצחק וקנין: לא לא, אל תיתן לו כלום.

יצחק וקנין: סיים בבקשה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כץ, מה אתה מנדב – – –

יעקב כץ: אני כל כך נהנה.

יצחק וקנין: כן, אני יודע, אני מצטער.

נסים זאב: אני רק רוצה לסיים ממש במשפט אחד.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, העיקרון שמנחה בכל הקטגוריות של הדרת נשים חייב להיות החוק וערכי הדמוקרטיה שמבוססים על חופש דת ומצפון, ולא הסתה פרועה ופרובוקציה נגד הציבור החרדי.

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יצחק הרצוג, השר לשעבר.

יצחק וקנין: ואחריו תעלה חברת הכנסת עינת וילף.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, הנושא שאנחנו דנים בו הוא נושא רחב מאוד, והייתי אומר שהוא העיקר של סדר-היום הציבורי.

יצחק הרצוג: הוא משתלב בכמה תופעות חברתיות ופוליטיות חמורות מאוד שאנחנו חווים מול עינינו.

יצחק הרצוג: אבל אני חושב שכישלונה העיקרי של הממשלה הזאת בא לידי ביטוי בכך שבסוף, תפיסת העולם שהיא מבטאת, כלומר תפיסת העולם של הגרעין הימני של הממשלה, מתנפצת מול העובדות בשטח.

יצחק הרצוג: יש לי כבוד עצום, באמת, למתיישבים מעבר ל"קו הירוק", ובוודאי לדור המנהיגים שהלך וגאל את הארץ, הגם שאני יכול להיות חלוק עליהם.

יצחק הרצוג: הבעיה היא שהדור הזה בעצם רואה מול עיניו גם משבר בתוך הקהילה שלו, גם עימות בין-דורי, לא כתופעה כללית, אבל כתופעה שקיימת בקבוצות רבות אחרות של החברה הישראלית.

יצחק הרצוג: והנה, הייתי אומר שמה שבא לידי ביטוי בתופעות האחרונות זה העובדה שמעשי ידי אותם אלה שמובילים את הממשלה הזאת לקיצוניות טובעים בים, דהיינו, היא כבר נתפסת ומואשמת כמתונה מדי, היא כבר נתפסת כוותרנית מדי.

יצחק הרצוג: היא נאלצת להתמודד עם העובדות הקשות של החיים, שמחייבות אותה להרוס מאחזים בלתי חוקיים, מחייבות אותה להפסיק את הגזל במקומות שבהם נקבע שיש גזל, מחייבות אותה לנסות להגיע למשא-ומתן – הגם שהיא נכשלת בכך בצורה מחפירה ורשלנית – ומחייבות אותה, בסופו של דבר, להחליט אם היא ממשלה שמנסה לאכוף את החוק, או ממשלה נרפית ונקלית ורופסת שנותנת לכל דאלים גבר לשלוט בשטח.

יצחק הרצוג: זאת הדילמה האמיתית.

יצחק הרצוג: והנה, ממשלת ימין, אין לה את מי להאשים, אין לאף אחד בליכוד ובימין את מי להאשים, רק את עצמם.

יצחק הרצוג: בסופו של דבר זו כבר לא אשמה של השמאל ולא אשמה של האופוזיציה, זו אשמה של אלה שיושבים ליד הגה השלטון, צריכים לנהל את המדינה ומגלים להוותם שהרבה ממה שהם דגלו והאמינו בו הופך להיות קרדום לחפור בו בדיוק על-ידי גורמים יותר קיצוניים, שהם בעצמם נתנו להם גיבוי, ופיתחו, וחיבקו וגידלו, ובסופו של דבר הורסים את מה שהם בעצמם דוגלים בו.

יצחק הרצוג: זאת הדילמה האמיתית שלפניה הממשלה נמצאת.

יצחק הרצוג: היא נמצאת במצב שבו הכישלון הוא חמור ומהדהד שבעתיים, מכיוון שבד בבד עם העובדה שהיא נכשלת בגזרה הזאת היא גם נכשלת בגזרות האחרות; היא נותנת לממסד הקלריקלי להשתלט על חיינו בצורה מושחתת ולהפוך בכך את הסוגיה של הדרת נשים לסוגיה כואבת וכאובה.

יצחק הרצוג: לא די במלים, אדוני ראש הממשלה, לא די בהכרזות.

יצחק הרצוג: תתחיל במעשים.

יצחק הרצוג: המעשה הראשון – המבחן הראשון שלך יהיה מבחן שבו אני אעמיד את המליאה הזאת בפני הצעת חוק שאני אביא לכאן בשבועות הקרובים, הקובעת שהדרת נשים היא מעשה פלילי.

יצחק הרצוג: ואני בפירוש אומר, לא כמי שבא בצורה שמתריסה, או כאדם שחושב שהציבור החרדי הוא יריב, חס וחלילה, אני מכבד מאוד את הציבור החרדי, אלא כמי שחושב שהגיע הזמן להציב סכר, מחסום וחומה, קו אדום מוחלט בין המותר והאסור בתוך החברה הישראלית.

יצחק הרצוג: והנושא של הדרת נשים הוא אסור.

יצחק הרצוג: נקודה, סוף.

יצחק הרצוג: הוא לא היה לא בימי קדם, ולא בימי הביניים, ולא בתור הזהב, ובוודאי לא בקום המדינה.

יצחק הרצוג: הוא בוודאי לא תפיסת עולם של גדולי התורה, אלא להיפך, הוא תפיסת עולם של כמה גורמים קיצוניים שמנסים להשתלט בכל הכוח, ובקיצוניות בוטה וגסה, על המערכת ההלכתית וגם על המערכת הציבורית הכללית.

יצחק הרצוג: זו תופעה מבישה ומבזה, תופעה בלתי קבילה בשום קנה-מידה במדינה מודרנית בעולם של המאה ה-21, וכמובן במדינתו של העם היהודי באשר הוא.

יצחק הרצוג: וגם כאן הכישלון של הממשלה מהדהד, משום שבפועל, תחת מלים יפות, בהרבה מאוד מובנים היא נותנת יד למהלכים הללו, שבאים ועולים וצפים מול עינינו, כפי שאנחנו רואים אותם לעתים, לא עלינו, בלוויות, כפי שאנחנו רואים אותם בתחבורה הציבורית, כפי שאנחנו רואים אותם במקומות אחרים.

יצחק הרצוג: בד בבד עם הכישלון המדיני והכישלון החברתי – –

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: – – הממשלה מגיעה כמובן לכישלון מחפיר בכל מה שקשור בהתייחסות לאזרחים שלה עצמה, במיוחד לאזרחיות המדינה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת אברהים צרצור.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

עינת וילף: היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני ממש מברכת על המגמה המסתמנת, שמשני צדי הבית, מן הקואליציה ומן האופוזיציה, בצורה ברורה, יוצאת האמירה נגד הדרת נשים, נגד מגמות של הקצנה ונגד שימוש בתירוצים של יהדות ומסורת כדי לנקוט יחס מפלה ומשפיל לנשים.

עינת וילף: אני דווקא רוצה להביע אמון בראש הממשלה, על כך שאמר בצורה ברורה את עמדתו, ולא נתן לאיש לתהות איפה הוא עומד בנושא הזה; ולממשלה, על כך שהיא מקימה צוות שיטפל בנושא, וגם תקדם צעדים ברורים שיבהירו שבשום צורה שהיא לא נקבל את התופעה הזאת.

עינת וילף: אני חושבת שיש כאן תופעה מאוד חשובה, שמבהירה שהנושא של שוויון בין גברים ונשים הוא נושא שעומד – – –

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, איך אפשר לקיים דיון כשאין שר?

אבישי ברוורמן: אין שר.

אופיר אקוניס: סליחה, אני אתן לך את הזמן.

אופיר אקוניס: אדוני השר לשעבר, כשר בממשלה אתה וודאי יודע שיכול להיות מצב שבו מקבלים שיחת טלפון דחופה מאוד.

אופיר אקוניס: ואני – לזכותה של הגברת לנדבר, השרה לנדבר, היא ביקשה לצאת לשיחת טלפון מאוד דחופה, אינני יודע על מה.

אופיר אקוניס: זה יכול להיות – – –

אבישי ברוורמן: רק רציתי להעיר ולהביא לידיעתך – – –

אופיר אקוניס: הבאת.

אופיר אקוניס: ובאישורי ובאישור המזכיר – לשיחת הטלפון הדחופה, והיא מייד חוזרת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

עינת וילף: אז אני אקבל את כל הזמן, נכון?

אופיר אקוניס: לא, את ממשיכה.

אופיר אקוניס: אני אתן לך עוד דקה.

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: אני בהחלט מברכת על המגמה הזאת, שבצורה ברורה – ברור שיש כאן נושא שהוא לא נתון למשא-ומתן, אין לגביו פשרה, והייתי אומרת שהרגשות של הרוב המכריע של הציבור ביחס לשוויון בין נשים לגברים אלה רגשות דתיים.

עינת וילף: אני רוצה להגיד שמהיום אני עומדת בראש ועדת משנה ליחסי ישראל והעם היהודי, והייתי מצפה, ואני רוצה שזה יקרה, שיהודים מכל העולם ישמיעו את קולם ביחס לערכים יהודיים ודמותה של מדינת ישראל.

עינת וילף: אין סיבה שפניה של היהדות במדינת ישראל יהיו הפנים הקיצוניים ביותר.

עינת וילף: אינני רואה דבר שנוגד את הערכים היהודיים בלימודי אנגלית, ויעידו על כך כמה יהודים שדוברים אנגלית.

עינת וילף: ואני לא רואה מה נוגד את היהדות בעבודה חמישה ושישה ימים בשבוע ותשלום מסים, ומה נוגד את היהדות בכך שנשים יהיו שוות וריבוניות, ומה כל כך יהודי בהתעמרות בערבים ובכריתת עצי זית.

עינת וילף: גם במגזר הערבי חשוב שיצא קול ברור ביחס לנשים, אמירה ברורה ביחס לשוויון, נגד ריבוי נשים, בעד השכלת נשים.

עינת וילף: גם ערבים וגם יהודים, כאן אין הפרדה, אין הבדל.

עינת וילף: צריכים לומר בקול חד וברור – במדינת ישראל לא האסלאם, לא הנצרות ולא היהדות יהוו תירוץ ליחס משפיל ומפלה לנשים.

עינת וילף: נשים במדינה הזאת הן שוות ובוודאי שלא נפרדות.

עינת וילף: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: היה לך עוד למעלה מחצי דקה בתוך הדקה שהוספתי לך על הדו-שיח המעניין עם השר לשעבר ברוורמן, אבל אני מודה לך שלקחת רק חצי דקה מתוך הדקה.

עינת וילף: נראה לי שהדברים ברורים.

אופיר אקוניס: הדברים אכן ברורים.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היות שאנחנו חיים בימים האלה בעידן של ממשלת המתנחלים, שפוגעת בכוונה תחילה, בין היתר גם בנכסי ההקדש המוסלמי, כולל גם מסגדים בכל רחבי הארץ, גם בתוך "הקו הירוק" וגם מחוץ ל"קו הירוק", ופוגעת גם בסיכויי השלום בין פלסטין לבין ישראל, פוגעת גם ביציבותה ובביטחונה של מדינת ישראל, היות שהיא מעמידה את ישראל במצב של התרסה אל מול הפלסטינים, אל מול העולם הערבי ההולך ומשתנה, וגם אל מול הקהילה הבין-לאומית.

אברהים צרצור: היות שאנחנו חיים בעידן של ממשלה זאת, אני לא אגזים אם אני אגיד שהממשלה הנוכחית, שמובלת או מנוהלת על-ידי מר נתניהו, היא לא יותר מאשר ממשלה וירטואלית.

אברהים צרצור: הממשלה, ממשלת הצללים שמובילה את המדינה הזאת, הינה ממשלת המתנחלים.

אברהים צרצור: היא זאת שקובעת את הטון, היא זאת שקובעת את המדיניות של ממשלת ישראל והיא זאת שכופה על ממשלת ישראל את סוג ההתנהלות אל מול הפלסטינים ואל מול העולם כולו.

אברהים צרצור: אני רציתי להתמקד בהזדמנות זאת בקטע אחד ויחידי.

אברהים צרצור: דובר כאן במשך השעות שעברו על כך שישראל מוגדרת כאחת המדינות שמתאפיינות במתן חופש פולחן מלא לכל האוכלוסיות.

אברהים צרצור: אני מזכיר לכולם שרק לפני כמה ימים התפרסם דוח בין-לאומי שמיקם את ישראל במקום הנמוך ביותר.

אברהים צרצור: היא קיבלה לפי הדוח הזה, הבין-לאומי, היא קיבלה ציון אפס בסוגיית חופש הדת והפולחן.

אברהים צרצור: וזאת, כפי שאמרתי, לפי דוח בין-לאומי שיצא לאחרונה בחסות הקרן הלאומית האמריקנית למדעים והבנק העולמי.

אברהים צרצור: אינני יכול באמת לעבור על נתון זה לסדר-היום.

אברהים צרצור: אני צריך לקבוע כאן חד-משמעית שהנתון הזה לא בא מחלל ריק.

אברהים צרצור: אכן, יש הוכחות לקטע הזה, ואני אתן על קצה המזלג, כפי שאומרים, כמה נתונים.

אברהים צרצור: האם מה שקורה היום, מה שנקרא "הסיכול הממוקד" של כמה מקומות קדושים גם בירושלים, גם בתוך "הקו הירוק", גם בשטחים הכבושים, האם זו תופעה שולית או אכן יש על מה להתבסס?

אברהים צרצור: האנשים האלה שמבצעים את הפשעים האלה, האם ישנם דברים שהם מתבססים עליהם?

אברהים צרצור: אני יכול לקבוע חד-משמעית שממשלת ישראל, מאז קום המדינה ועד היום, פוגעת במקומות הקדושים של המוסלמים והנוצרים, אבל בעיקר של המוסלמים, בצורה סיסטמטית.

אברהים צרצור: יש לנו נתונים, כבוד היושב-ראש, של עשרות – קודם כול מאות מסגדים שנהרסו ביותר מ-540 כפרים פלסטיניים שנהרסו כליל לאחר קום מדינת ישראל.

אברהים צרצור: יש לי רשימה של יותר מ-50 מסגדים שהפכו, ככה ברגע אחד, בהינף יד, שהפכו לבתי-כנסת יהודיים.

אופיר אקוניס: נא לסיים.

אברהים צרצור: אני מסיים.

אברהים צרצור: יש לי רשימה של עשרות מסגדים שהייעוד שלהם הפך לדברים שהם מחללים את קדושת המקומות האלה יומם ולילה.

אברהים צרצור: אני מסכם, כבוד היושב-ראש, בנתון אחד – –

אופיר אקוניס: אחרון.

אברהים צרצור: – – שמצביע חד-משמעית על מה שאמרתי בפניכם.

אברהים צרצור: צריכים לזכור: 100% הפלסטינים שחיים ברצועת-עזה מנועים מלהגיע למסגד שהוא המסגד השלישי בקדושתו בעולם המוסלמי, דהיינו מסגד אל-אקצא.

אברהים צרצור: צריכים לזכור שגם 80% מתושבי הגדה המערבית, מתושבי השטחים הכבושים, אינם יכולים להגיע למסגד אל-אקצא.

אברהים צרצור: אחרי הנתונים האלה, איך אפשר לבוא ולטעון בעזות מצח כזאת שאכן ישראל נותנת חופש פולחן לאחרים?

אברהים צרצור: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: הודעה למזכיר הכנסת, ואחריו – חבר הכנסת אייכלר.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: 1.

אופיר אקוניס: אוזלת ידה אל מול התגברות האלימות וההקצנה בחברה הישראלית;

אופיר אקוניס: 3.

אופיר אקוניס: הקמת מעבר שועפאט וההחלטה לסגור את גשר המוגרבים

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחרי חבר הכנסת אלדד – חבר הכנסת דב חנין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני ממש מצטער שביום שלפני חנוכה, במקום לדבר על חג החנוכה שמאחד את עם ישראל בנרות החנוכה ומביא אור לעולם, אני צריך לדבר על החושך שמאיימת עלינו יושבת-ראש האופוזיציה, שהיא הולכת לעשות מסע לפידים יווני, שבאים לכבוש ולגרש את בני חשמונאי מארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת צרצור אמר שיש סקר בין-לאומי שמדינת ישראל מקבלת אפס בסובלנות בחופש הדת והפולחן, ואתה חושב שזה בגלל הפגיעות שעושים אנשי "תג מחיר" במסגדים בזמן האחרון.

ישראל אייכלר: הסקר הזה הוא מהשנה הקודמת.

ישראל אייכלר: בוא אני אגלה לך: העולם כולו מקבל את המסר הזה מהבוגדים היהודים שיוצאים לעולם כולו להגיד שישראל זה אירן, שבמדינת ישראל אין חופש דת.

ישראל אייכלר: הם שהולכים שמה להגיד לגברת קלינטון שבמדינת ישראל אין חופש דת.

ישראל אייכלר: הם מוציאים את דיבת הארץ רעה.

ישראל אייכלר: ולכן, השר גלעד ארדן ציין את זה, שהם יוצאים לעולם להגיד שישראל זה אירן ומה שקורה במדינת ישראל שהדתיים לא נותנים לחיות בארץ הזאת.

ישראל אייכלר: מה אומרים הגויים על הדבר הזה?

ישראל אייכלר: למה לא חושבים על זה?

ישראל אייכלר: אני רוצה לצטט בפניכם סקר שעשתה עיריית תל-אביב, בעצם זה מחקר היחידה לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה, והוא מגלה כי "מחצית מהנשים נתקלו בתופעה של מעשים מגונים והטרדות מיניות בתחבורה הציבורית".

ישראל אייכלר: והיחידה לקידום מעמד האשה אומרת שסקר שהזמינה עיריית תל-אביב מגלה כי "83% מהנשים הוטרדו במרחב הציבורי בתל-אביב, וכמעט כל אשה שנייה הוטרדה בתחבורה הציבורית בתל-אביב".

ישראל אייכלר: במקום להילחם בגברים המטרידים, במקום לתת לנשים את הזכות להתגדר במקומות שהן רוצות – מצדי זה יכול להיות בקדמת האוטובוס, זה לא חייב להיות בסוף האוטובוס – באים אותם אנשים שמדברים בשם כבוד האשה להאשים את הציבור החרדי על זה שהוא לא מכבד את האשה?

ישראל אייכלר: יש לך כבוד גדול יותר לאשה מאשר לא לאפשר לגברים ולנשים ביחד להצטופף ולהידחס באוטובוס אחד?

ישראל אייכלר: איפה כל אלה שזועקים לזכויות הגבר?

ישראל אייכלר: גם גברים לא רוצים להידחס ולהצטופף.

ישראל אייכלר: באה עם חברות התחבורה הציבורית – מה אנחנו מבקשים?

ישראל אייכלר: תנו לנו אפשרות לעשות חברת תחבורה ציבורית משלנו.

ישראל אייכלר: היא הכי רווחית.

ישראל אייכלר: לא רוצים שום טובה מהמדינה הזאת.

ישראל אייכלר: באים ואומרים לנו: לא, אתם חייבים לנסוע ב"אגד" ו"דן" ואנחנו מצופפים אתכם כמו סרדינים.

ישראל אייכלר: לא יעזו בהרצלייה לשלוח אוטובוסים כל כך מעטים, שיהיה כזה עומס.

שלמה מולה: לא יקום ולא יהיה.

אופיר אקוניס: החברות, אדוני, אינן חברות ממשלתיות.

ישראל אייכלר: אבל הן חברות מסובסדות על-ידי משרד התחבורה ואפשר לדרוש מהן שישלחו מספיק אוטובוסים.

ישראל אייכלר: כל הסיפור עם המהדרין התחיל כי היתה צפיפות באוטובוסים.

שלמה מולה: יש לי הצעה בשבילך, תקימו לכם חברה פרטית.

ישראל אייכלר: זה מה שאני טוען.

ישראל אייכלר: לא, אתה לא יכול לדבר על הזמן שלי.

שלמה מולה: חברה פרטית במימון שלכם.

אופיר אקוניס: לא, לא, אני אוסיף לך עוד דקה.

ישראל אייכלר: אני מודה לך, אז אל תפריע לי בדקה.

ישראל אייכלר: נדבר אחר כך.

אופיר אקוניס: לא היו לך הרבה הפרעות.

ישראל אייכלר: אבל אם לגברת ציפי לבני, שדיברה הבוקר ב"קול ישראל" על הסכנה של עצם לידתם של ילדים יהודים, שיש בכיתות א' אנשים לא ציונים, והיא כרכה את ה"לא ציונים" עם הציבור הכי ציוני שיושב ביהודה ושומרון, שזה שתי הסכנות המסוכנות למדינת ישראל.

יעקב כץ: ב"גלי צה"ל", אצל רזי ברקאי.

ישראל אייכלר: אה, ב"גלי צה"ל"?

ישראל אייכלר: לא משנה איפה זה היה.

ישראל אייכלר: באחת התחנות שאני מממן מכספי המסים שלי.

יעקב כץ: ב"גלי צה"ל" אצל רזי ברקאי.

ישראל אייכלר: היא עומדת ומסיתה.

ישראל אייכלר: אבל אותה אני מבין, כי היא צריכה קולות.

ישראל אייכלר: אבל כשראש הממשלה נתניהו בישיבת ממשלה נותן גיבוי לפרובוקטורית שלא גרה באשדוד, רשומה בתל-אביב, עיתונאית שבאה לעשות פרובוקציה, ושר התחבורה הולך ומצטלם אתה – הופכים את הפרובוקטורים לגיבורים?

ישראל אייכלר: זאת בגידה הרבה יותר קשה מאשר של הגברת לבני, וגברת לבני מצטיירת כאויבת הציבור החרדי בזמן האחרון.

ישראל אייכלר: כך היא רוצה וכך היא תיראה.

אופיר אקוניס: תודה.

ישראל אייכלר: אבל ביבי נתניהו, שמצטייר כמייצג את הציבור הזה, לא היינו מצפים ממנו לבגידה כל כך קשה כזאת.

ישראל אייכלר: אני רק חייב לסיים, אדוני היושב-ראש, בברכה שחג החנוכה, בכל זאת, נר החנוכה הקטן יאיר לכל לבות ישראל, ויאיר יותר, ויגרש את כל הלפידים של החושך שרוצים לגרש אותנו.

ישראל אייכלר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת אלדד, אחר כך – חבר הכנסת חנין, ואחר כך – חברת הכנסת זהבה גלאון.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אנחנו שונאים את הדתיים בגלל הדרת הנשים.

אריה אלדד: זה ברור.

אריה אלדד: אנחנו שונאים את השמאלנים, כי כמה מהם היו מרגלים, וגם השאר לא משהו.

אריה אלדד: אנחנו שונאים את הערבים, כי הם אויבי המדינה, ואנחנו – וזה, בין השאר, על סדר-היום של הצעות האי-אמון היום – שונאים את המתנחלים, כי הפורעים זורקי האבנים על חיילי צה"ל הם מתנחלים.

אריה אלדד: אנחנו כל כך שונאים אותם שחברי כנסת נכבדים קראו לירות במי שזורק אבנים על חיילי צה"ל, והגדירו אותם טרוריסטים.

אריה אלדד: אנחנו שמענו מאותם חברי כנסת שטרור זה טרור זה טרור, ומי שמסכן את חיי חיילי צה"ל, צריך לירות בו, ולכן – הכו במתנחלים השנואים והצילו את ישראל.

אריה אלדד: טרור זה טרור, אי-אפשר להתווכח עם אמירה כזאת.

אריה אלדד: אנחנו רק זוכרים שאותו חבר כנסת קורא זה חמש שנים לשחרר את ברגותי, ארכי-טרוריסט, ארכי-רוצח, כי טרור זה טרור, וזה מה שעושים עם טרוריסטים – משחררים אותם מהכלא.

אריה אלדד: ואנחנו גם זוכרים שאותו חבר כנסת, כשהיה מפקד אוגדת יהודה ושומרון, כשהיה שר הביטחון, הורה לא לירות במיידי אבנים ערבים כדי לא להבעיר את השטח.

אריה אלדד: אבל מה הקשר בין זה ובין הצורך לירות במחבלים או במתנחלים שזורקים אבנים על חיילי צה"ל?

אריה אלדד: אין קשר.

אריה אלדד: צריך לירות ביהודים, אומר אותו חבר כנסת.

אריה אלדד: שיהיה ברור גם מעל הדוכן הזה: אני מגנה כל מי שמרים את ידו על חיילי צה"ל, ומי ששורף מסגד, ומי שמבעיר שדות חיטה או מטעי זיתים, ואני, כמו חברי בשנים האחרונות, קורא פעם אחר פעם לרשויות אכיפת החוק לעצור את הפושעים שעושים את זה, להעמיד אותם לדין, ואם יימצאו אשמים בדין, להעניש אותם, לכלוא אותם.

אריה אלדד: יש שם אנשים שאין להם אלוהים, שאין להם מדינה, שהם באמת אנרכיסטים, במובן העמוק – שהם שונאים, שהם ממורמרים, אנשים שלא עושים חשבון יותר לאף אחד, וסביבם התלקטו – משולי המחנה בוודאי – נוער שוליים שקיים בכל חברה.

אריה אלדד: את ראשי הפורעים האלה אנחנו דורשים: תעצרו.

אריה אלדד: ולא עוצרים אותם.

אריה אלדד: אין מעצרים, ואם יש מעצרים אז יש מייד שחרורים, ובסופו של דבר אין אשמים, וכשאין אשמים, כולנו אשמים.

אריה אלדד: זה כל כך נוח.

אופיר אקוניס: ולסיום?

אריה אלדד: ולסיום, אדוני, אם רשויות אכיפת החוק יצליחו להסביר לי איך אחרי כל כך הרבה פעולות "תג מחיר" אין באמת מעצרים של ראשי האנשים הללו – –

יעקב כץ: כי זה לא מהיישובים שלנו.

אריה אלדד: – – ויסבירו לי, אולי באמת יש טעם לסברה שחלקם הם אנשים שלהם, ולכן לא עוצרים אותם, אז אולי אני אצליח להבין איך זה – – –

יעקב כץ: כמו אבישי רביב.

אריה אלדד: אני מבקש לא להפריע לי.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני.

אריה אלדד: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ההפרעה היתה מסיעתך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

אופיר אקוניס: אם לא תהיה באולם – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אופיר אקוניס: אם לא יהיה באולם – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר אקוניס, אחרון הדוברים.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, בל נִטעה ובל נַטעה, לא עימות בין ממשלת ישראל לבין קיצוני המתנחלים בשטחים יש בפנינו, כי אם שיתוף פעולה וחלוקת עבודה – אלה מתנחלים ואלה מכשירים, ראו למשל את מקרה גבעת-הדגן באפרת.

דב חנין: גבעת-הדגן זו הגבעה הצפונית ביישוב אפרת, מזרחית לכביש 60, זה הציר שמחבר את הערים הפלסטיניות בגדה, וזה יישוב מאוד אסטרטגי, כי היישוב הזה מכוון למנוע רצף בין היישובים הפלסטיניים, בין הערים הפלסטיניות בשטחים.

דב חנין: זה יישוב שהוקם בכוונת מכוון, למנוע הקמה של מדינה פלסטינית.

דוד רותם: איזה הבל.

דוד רותם: כמה הבל אפשר – – –

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בזמנך.

דב חנין: חבר הכנסת ודאי יענה.

דב חנין: והנה, גבעת-הדגן, הגבעה הצפונית של התנחלות אפרת, הוקם שם מאחז בלתי חוקי, קרוונים, והיום שר הביטחון ברק מאשר בנייה של דירות, והנה המאחז הופך לשכונה, והשכונה תהפוך לעיר.

דב חנין: הוא שאמרנו – שיתוף פעולה, לחיצת ידיים, חלוקת עבודה, זו התמונה האמיתית, עמיתי חברי הכנסת.

יעקב כץ: – – – תל-אביב.

דב חנין: ואני ממשיך את הקו של חבר הכנסת אלדד, אם כי מכיוון אחר – אני רואה שיתוף פעולה גם בתחום אחר; אני רואה שיתוף פעולה בין מי שמבצע פרעות לבין מי שעוצם עיניים, וכאשר מסגדים נשרפים, כאשר מאיימים ברצח על אנשי שמאל, כאשר עוקרים מטעי זיתים, כאשר מאיימים על פלסטינים בשטחים הכבושים, ונוקטים מעשי אלימות נגדם, ואפילו יורים בהם, אני שואל, כמה כתבי אישום הוגשו?

דב חנין: כן, אני מצטרף לשאלה הזאת: כמה כתבי אישום הוגשו?

דב חנין: וכאשר לא מוגשים כתבי אישום, השאלה היא שאלה קשה, ואני בכוונה מדבר על כתבי אישום, כי אני לא תומך בשיטות של מעצרים מינהליים.

דב חנין: אני חושב שאם יש חוק וסדר, צריך להיות תהליך מסודר, צריך להביא אנשים לדין, לאפשר להם גם להתגונן, אבל להעמיד אותם לדין, ואם הם נמצאים אשמים להרשיע אותם במלוא חומרת הדין.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, כאשר אני מסתכל על הרשימה הזאת – שורפים מסגדים, מאיימים ברצח, עוקרים מטעים, אני שואל את עצמי: באיזה שם נקרא לתופעה כזאת?

דב חנין: והשם המתאים היחיד לתופעה כזאת הוא טרור, ולכן – ראש הממשלה נתניהו עקף מימין את שרי ישראל ביתנו, גם השר נאמן וגם השר אהרונוביץ, שהציעו להגדיר את הפעולות האלה כפעולות טרור, כאשר הוא אמר: לא, לא טרור; מבחינתי דומים למפגינים בבילעין, כאילו גם המפגינים בבילעין שרפו מסגדים או בתי-כנסת, איימו ברצח ועקרו מטעי זיתים.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת שוברת שיאים לא רק ברמת הקיצוניות הימנית שלה אלא גם ברמת הצביעות שלה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל נתנה אתמול פרס למתנחלים הקיצונים האלימים, פרס להשתוללות חסרת הרסן, פרס בדמות 1,000 יחידות דיור חדשות שאמורות להיבנות בשטחים, מעבר ל"קו הירוק".

זהבה גלאון: מה בדיוק מאותתת ממשלת ישראל לאותם מתנחלים קיצונים, שרק כמה ימים קודם לכן כל חברי הממשלה, כולל ראש הממשלה, גינו את מה שנקרא בלשון המכובסת "פעולות תג מחיר"?

זהבה גלאון: איזה שדר בדיוק מאותתים לאותם אנשים כשנותנים להם רוח גבית כזאת, בדמות בניית 1,000 יחידות דיור?

זהבה גלאון: אני חושבת, חברי חברי הכנסת, שממשלת ישראל הניפה דגל לבן מול המתנחלים הקיצונים, הניפה דגל לבן מולם ונתנה סטירת לחי לאבו מאזן.

זהבה גלאון: כשמשחררים אסירים פלסטינים, בעיקר שוחררו לטובת ה"חמאס", ומשחררים תוכניות בנייה מעבר ל"קו הירוק", אומרים בעצם לאבו מאזן: ממשלת ישראל לא מתכוונת לממש, לקדם, שום הסדר.

זהבה גלאון: בניגוד להבטחות שניתנו לרביעייה הבין-לאומית אנחנו ממשיכים לבנות בשטחים, אנחנו מתכוונים לייצר רצף טריטוריאלי שימנע כל אפשרות להגיע להסדר ופשרה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, כשממשלת ישראל או כשהשר לביטחון פנים ושר המשפטים מציעים להגדיר את המתנחלים הקיצוניים יעדי טרור, אנחנו יודעים מראש שמדובר בכסות, בקוסמטיקה, אנחנו יודעים שהכוונה היא בסופו של דבר לא לעשות שום דבר.

זהבה גלאון: האנשים האלה שפורעים, מכים, שמאיימים גם על חיי, שמחייבים אותי ללכת עם מאבטח – האנשים האלה צריכים לעמוד לדין על-פי המשפט הפלילי על פשעי שנאה, על הסתה, על המרדה, על המרדה במלכות.

זהבה גלאון: אני מתנגדת, אדוני היושב-ראש, והבעתי לא אחת את דעתי, לשימוש במעצרים מינהליים, לשימוש בצווי הגבלה, גם אם מדובר על אנשי ימין קיצוני.

זהבה גלאון: לצערי, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא שמעתי את אנשי הימין בכנסת מחילים את אותן אמות מידה כשהם זועקים חמס או זועקים מרה; בהקשר הזה "חמאס" אולי לא רלוונטי – – –

יעקב כץ: זועקים אש"ף.

זהבה גלאון: כשהם זועקים מרה נגד שימוש במעצרים מינהליים ובצווי הגבלה נגד אנשי הימין לא שמעתי שהם מחילים את אותן אמות מידה גם לגבי אנשים אחרים.

אופיר אקוניס: תודה.

זהבה גלאון: אני מציעה, אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: לסיום.

זהבה גלאון: לסיום, אני מציעה לפעול באופן שוויוני נגד יהודים, נגד ערבים, נגד אנשי שמאל ונגד אנשי ימין, ויש חוק במדינת ישראל, וצריך להפעיל את החוק באופן דומה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, גברתי.

אופיר אקוניס: הודעה למזכיר, ואחר כך – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אופיר אקוניס: אחר כך – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; אחר כך – חבר הכנסת אקוניס, אחרון הדוברים.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני המזכיר.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 131 – הוראת שעה), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: ביצוע הסיכום על הקמת קרן להכנסות מתגליות הגז, הצעתם של חברי הכנסת דב חנין, פניה קירשנבאום, יוחנן פלסנר, אבישי ברוורמן, שלי יחימוביץ ורונית תירוש.

נאזם בדר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: 1.

אופיר אקוניס: אוזלת ידה אל מול התגברות האלימות וההקצנה בחברה הישראלית;

אופיר אקוניס: 3.

אופיר אקוניס: הקמת מעבר שועפאט וההחלטה לסגור את גשר המוגרבים

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: ואחר כך – חבר הכנסת זחאלקה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת האי-אמון של מרצ – אוזלת ידה של הממשלה באכיפת החוק בשטחים שהביאה לבריונות כלפי חיילי צה"ל, פלסטינים ופעילי שמאל, לו לא היה מדובר בהצעת אי-אמון, הייתי שותף להצעה כזאת, כי גם אני קובל מרה על אוזלת ידה של הממשלה באכיפת החוק בשטחים כלפי הבריונות שהיא גם כלפי צה"ל וגם כלפי פלסטינים שאינם אנשים מעורבים.

זבולון אורלב: נדמה לי שכל איש שהוא איש לאומי, איש שמבין את חשיבות ההתיישבות ביהודה ושומרון, מבין שהנזק החמור ביותר והאיום החמור יותר על מפעל התיישבות ביהודה ושומרון זה אותם בריונים, פושעים, עבריינים, אינני יודע איך לקרוא להם, בכל שם גנאי, שפועלים תוך כדי איום על הדמוקרטיה הישראלית, שלית דין ולית דיין, אין מדינה, אין חוק, אין שום דבר, כשהם עושים את המעשים האלה.

זבולון אורלב: ואני בהחלט חושב שצריכה להיות תביעה משמעותית, רבותי השרים, מן הממשלה לנקוט כל דרך כדי לתפוס את האשמים ולעקור את התופעה הזאת מן השורש.

זבולון אורלב: כמובן הכול בדרכים חוקיות ודמוקרטיות.

זבולון אורלב: אבל חייבים לומר בעת ובעונה אחת שלצערי במקום שנדע להפריד את הדברים כמו שאני עשיתי כאן, קושרים את זה עם הכפשה קולקטיבית של המתיישבים, של אנשים דתיים, של שומרי מצוות ושל אנשים לאומיים.

זבולון אורלב: אנשים מנצלים תופעה עבריינית, בריונית, תופעה של פושעים, כדי לחסל חשבונות פוליטיים.

זבולון אורלב: זה דבר פסול מן היסוד.

זבולון אורלב: אני רוצה שלא תיעשה השגיאה שנעשתה אחרי רצח רבין, זיכרונו לברכה, שהושיבו על כיסא הנאשמים את כל חובשי הכיפות הסרוגות – –

אופיר אקוניס: את כל הימין.

זבולון אורלב: – – ואת כל הימין.

זבולון אורלב: את כל הימין בכלל ואת חובשי הכיפות הסרוגות בפרט.

אופיר אקוניס: אני לא חובש כיפה סרוגה, אבל הואשמתי.

זבולון אורלב: הואשמת?

זבולון אורלב: אמרתי: את כל הימין בכלל ואת חובשי הכיפות הסרוגות בפרט, אף-על-פי שהרוצח הנתעב אפילו לא חבש כיפה סרוגה, אלא כיפה שחורה.

זבולון אורלב: אני מזהיר שמי שמנצל את התופעה הזאת להכפשה גורם לכך שלא תהיה כאן אחדות מקיר לקיר בתביעה הנחרצת מן הממשלה שלא לגלות אוזלת יד ולעקור את התופעה הזאת מן השורש.

זבולון אורלב: ואני מקווה מאוד שאת האיום הזה על הדמוקרטיה נדע להסיר בהקדם האפשרי, וננהל במישור אחר את כל הוויכוחים הפוליטיים שלנו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני, גם על הדיוק המרהיב שהפגנת – שלוש דקות בדיוק.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

אופיר אקוניס: תשתדל לעמוד בזמנים, בסטנדרטים שהציב חבר הכנסת זבולון אורלב.

אופיר אקוניס: אחר כך – חבר הכנסת אופיר אקוניס, שהוא אחרון הדוברים.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, סיעתי הגישה הצעת אי-אמון בממשלה בגלל המדיניות והמעשים של ממשלת ישראל בירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: זו הצעה משותפת לשלוש סיעות, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאם ניקח רק את העניין הזה, זו ממשלה שראויה לאי-אמון, ממשלה שאסור לה לכהן יום נוסף אחד, מפני שמדיניותה מובילה לקבורה מוחלטת של האפשרות להגיע להסדר מדיני.

ג'מאל זחאלקה: ואני רק אציג כאן נתון אחד מני רבים, שמתוכננות בירושלים לפי דוח שהוגש לעירייה לאחרונה 61,000 דירות בשנים הבאות, ב-10–20 השנים הבאות, מהן, כבוד היושב-ראש, 52,300 דירות בירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: זה יותר מ-86%.

ג'מאל זחאלקה: יגידו: זה תכנונים, זה סרטוטים – כבר אושרו בוועדות השונות יותר מ-23,000 יחידות דיור, מהן 20,000 יחידות דיור בירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש היום אישורים להקמה של 20,000 יחידות דיור.

ג'מאל זחאלקה: אלה נתונים שהוגשו לעיריית ירושלים.

ג'מאל זחאלקה: לא אני המצאתי אותם.

ג'מאל זחאלקה: המעשה הזה נעשה בצורה מתוכננת, רשויות התכנון מגובות מהממשלה, מהעירייה, וגם מגורמים החרדים לאיכות הסביבה שהתנגדו להרחבה מערבה של העיר, ודחפו את מעשה ההתנחלות והבנייה מזרחה.

ג'מאל זחאלקה: הכול מוביל להקמת מצבות לשלום.

ג'מאל זחאלקה: זה המעשה הכי אלים שיכול להיות – לנשל אנשים מאדמתם ולבנות בתים לאנשים אחרים במקומם.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מכיר מעשה יותר אלים מזה.

ג'מאל זחאלקה: ואחר כך באים לכאן ומגלגלים עיניים על אלימות, על טרור, על זה.

ג'מאל זחאלקה: זה מעשה הכי טרוריסטי.

ג'מאל זחאלקה: זו בנייה טרוריסטית בעצם על חשבון הפלסטינים ועל חשבון האפשרות להגיע להסדר מדיני ראוי.

ג'מאל זחאלקה: לכן זו ממשלה, רק מהנתון הזה – – –

ראובן ריבלין: אתה מקבל עוד דקה, כי אני הגעתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מאוד מודה לך, כבוד היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה, חביבי.

ג'מאל זחאלקה: את הדבר הזה צריך לעצור.

ג'מאל זחאלקה: את הדהירה במדרון החלקלק אל התהום של חוסר פתרון, אל התהום של מעגל אלימות שלא נגמר, צריך לעצור.

ג'מאל זחאלקה: ואת זה אי-אפשר לעשות לפי הגדרה, אלא על-ידי כך שהממשלה הזאת תלך, תסתלק.

ג'מאל זחאלקה: היא ממשלה שמפירה באופן סיטוני את החוק הבין-לאומי, ומעשיה בירושלים המזרחית ראויים לכל גינוי.

ג'מאל זחאלקה: ההתנחלות היא רק פן אחד של העניין; הפן האחר הוא החלוקה, והפירוז, או הפירוד – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – וההריסה של החברה הערבית בירושלים המזרחית על-ידי גדרות, על-ידי פגיעה בחינוך, על-ידי קטיעה של שכונות, מניעת בנייה – כדי להכריח אנשים לעזוב את העיר.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת ראויה לכל אי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס, בשם סיעת הליכוד, אחרון הדוברים, וגם לרשותו שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אחריו יסכם, אם ירצה, השר מרידור, ומייד לאחר שיסיים את סיכומו אנחנו עוברים להצבעות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני, האופוזיציה כבר האשימה את ממשלת ישראל בהכול.

אופיר אקוניס: אם אני לא טועה, רק על מזג האוויר עוד לא הוגש אי-אמון, ואגב, אדוני, הוא ראוי לכך.

אופיר אקוניס: מזג האוויר ראוי לאי-אמון.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: אתם ממשיכים לתקוף את הממשלה על הדרת נשים, אפילו שאתם יודעים שאנחנו מתנגדים ומגנים את התופעה הפסולה הזאת.

אופיר אקוניס: אתם תוקפים, אפילו שאתם יודעים שיש הסכמה רחבה על גינוי התופעה הזאת.

אופיר אקוניס: אתם ממשיכים לדבר כאן, אני שומע, על נוער הגבעות, ולתקוף את הממשלה, גם כשאתם שומעים את התנגדותנו התקיפה לפגיעה בחיילי צה"ל.

אופיר אקוניס: להבדיל מכם, אנחנו החלטנו לנקוט צעדים נגד המתפרעים.

אופיר אקוניס: צעדים חריפים מאוד.

אופיר אקוניס: אגב, חברת הכנסת סולודקין, פעם אחת לא שמעתי את חברי האופוזיציה מגנים את האנרכיסטים שכל יום שישי, באופן קבוע, שנים – לדעתי משהו כמו שש או שבע שנים כבר – פוגעים באלימות, ביידוי אבנים וסלעים על חיילי צה"ל, בגדר הסמוכה לעיר מודיעין, מה שמכונה בילעין ונעלין.

אופיר אקוניס: לא שמעתי.

מרינה סולודקין: אני אישית – – –

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: אבל באופוזיציה, אדוני היושב-ראש, לא נותנים לעובדות לבלבל אותם.

אופיר אקוניס: אתם ממשיכים בשלכם, ומרדדים את השיח הפוליטי בישראל.

אופיר אקוניס: והשיח הצבוע הזה, המתלהם, הוא זה שפוגע בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אתם פוגעים בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: בזמן האחרון, אדוני, יש איזה טרנד ציבורי: פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: כל דבר הוא פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: בוא ונבחן זאת בצורה רצינית.

אופיר אקוניס: כאשר חברי כנסת מספסלי הימין ממלאים את שליחותם הציבורית, מייד נתקלים בתגובה פבלובית: פגיעה בדמוקרטיה, פאשיזם, סתימת פיות.

אופיר אקוניס: בשיח הזה, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך מידיעה, ולא מהערכה, שיש כאן חברים בבית, וגם בקרב העיתונות, אני מוכרח להגיד לך, שבתגובה פבלובית על כל הצעת חוק, מייד השיח הזה חוזר, ואפילו לא קראו את החוק.

אופיר אקוניס: וזה דבר מסוכן – זה דבר מסוכן לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: הדבר המשעשע ביותר, אולי העצוב ביותר, הוא שמי שמדברת על דמוקרטיה היא מפלגת קדימה.

אופיר אקוניס: אני כבר לא מדבר על הדרך שבה הקמתם את מפלגת קדימה.

שי חרמש: דבר, דבר.

שי חרמש: זה מעניין.

אופיר אקוניס: זה באמת מעניין, חבר הכנסת חרמש, אז אני אזכיר לך: גנבתם קולות מן הליכוד, גנבתם קולות ממפלגת העבודה, פיצול באמצע הקדנציה, דמוקרטיה במיטבה.

אופיר אקוניס: ומה אומרים חברי – – –

ראובן ריבלין: אני מציע: "גנבת" זה – – –

אופיר אקוניס: גנבו קולות.

ראובן ריבלין: בסדר, אפשר לומר את זה, אבל זה גולש.

ראובן ריבלין: מה זה "גנבו"?

ראובן ריבלין: "גנבו" – צריך להוכיח.

ראובן ריבלין: זה "לקחתם קולות" – –

אופיר אקוניס: לקחתם.

ראובן ריבלין: – – "זינבתם קולות".

ראובן ריבלין: "גנבתם" זה לא פרלמנטרי.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני, בוא נראה מה אומרים חברי קדימה על הדמוקרטיה המפוארת שמובילה הגברת לבני, שנכנסה זה עתה לאולם.

רחל אדטו: אתה לא בנאום בחירות עכשיו, הלו, עוד אין להם פריימריז – – – מדבר?

נחמן שי: די כבר.

נחמן שי: די כבר.

נחמן שי: המצטט הלאומי.

נחמן שי: המצטט הלאומי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דיכטר: אינני מתכוון להיות במפלגה לא נקייה ולא דמוקרטית.

אופיר אקוניס: המנגנון של קדימה הופך למנגנון של לבני ולא של קדימה.

אופיר אקוניס: לפני ימים אחדים, חברת הכנסת רונית תירוש: קדימה זו מפלגה דמיקולו ותנועה דיקטטורית של גבירים ועבדים, אדוני, ואנחנו העבדים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאול מופז אומר את הדבר הבא: בקדימה אין דמוקרטיה ואין שקיפות.

אופיר אקוניס: תקנון קדימה הוא תקנון לא דמוקרטי.

אופיר אקוניס: כך אומר – – –

רוברט טיבייב: בליכוד יש?

רוברט טיבייב: בליכוד יש?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבייב, אני לא – – –

ראובן ריבלין: אני לא מציע להפריע, כי אז הוא לא יסיים את נאומו.

אופיר אקוניס: אני כבר הופעתי – – –

ראובן ריבלין: אני חרד לזמן של הכנסת – – –

נחמן שי: אין דבר.

נחמן שי: אבל זו הנאה צרופה.

נחמן שי: הנאה צרופה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, אתה רוצה שהוא ידבר כל הזמן?

נחמן שי: כן.

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

רוברט טיבייב: אנחנו נהנים.

ראובן ריבלין: אם אתם תמשיכו להפריע, הוא ידבר.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אם אתם תמשיכו להפריע, הוא ידבר.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה, אבל להתחיל לסיים.

אופיר אקוניס: אדוני, אני רק מצטט.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי וחבר הכנסת טיבייב, אני מזכיר שאני אמרתי שאני מצטט.

אופיר אקוניס: אינני אומר את הדברים הללו.

ראובן ריבלין: נא לסיים את הציטוט.

אופיר אקוניס: אסיים את הציטוט.

אופיר אקוניס: אומר את הדברים הללו חבר הכנסת שאול מופז.

אופיר אקוניס: כך הוא אומר: קדימה היא מפלגה לא דמוקרטית.

אופיר אקוניס: דרך קבלת ההחלטות היא לא דמוקרטית.

אופיר אקוניס: אם אלה הדברים שחברי קדימה אומרים, אדוני, אין צורך שאוסיף דבר.

אופיר אקוניס: אבל אני באמת רוצה לשאול אתכם, חבר הכנסת טיבייב, חבר הכנסת שי חרמש וחבר הכנסת אדרי – –

שי חרמש: אתה ציטטת את נחמן שי ולא את שי חרמש.

אופיר אקוניס: – – אתם באמת רוצים ללמד אותנו מהי דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: אתם רוצים ללמד אותנו מהי דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: אתם האחרונים שיכולים להטיף על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: צבועים.

שי חרמש: תראה מה אתם עושים עם הדמוקרטיה.

שי חרמש: תראה מה אתם עושים עם הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חרמש, חבר הכנסת טיבייב, אל תטיפו לנו על דמוקרטיה.

שי חרמש: תראה מה אתם עושים אתה.

אופיר אקוניס: אתם צבועים.

שי חרמש: תראה מה אתם עושים אתה.

אופיר אקוניס: אתם צבועים, והדבר הטוב ביותר הוא שלא אנחנו – לא פה יודעים את זה – שהציבור יודע את זה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את סגן ראש הממשלה, השר דן מרידור, לעלות ולסכם את הדיון בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מכיר את השר מרידור, הוא לא מכביר מלים והוא לא מייצר שום פיליבסטר, ולכן מייד כשהוא יסיים את דבריו לעניין, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: כל אלה שחושבים שהם יכולים לחכות להצבעה כי ידברו עד שהם יגיעו – נא להגיע לאולם, כי עוד מעט אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לא יעלה על דעתי אפילו שאתה לא תדבר לעניין.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עוד יום שני הגיע, ואנחנו שוב עומדים לפני הצעות אי-אמון – –

ראובן ריבלין: נכון.

דן מרידור: – – המובאות בפני הבית הזה – –

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי השרים.

דן מרידור: – – כשהתקווה המלווה להן היא להפיל את הממשלה.

דן מרידור: אני מתכבד להציע לכנסת, לאדוני היושב-ראש, לא לקבל את הצעות האי-אמון ולהשאיר את הממשלה על כנה.

דן מרידור: אני חושב שהממשלה זכאית לאמון שהכנסת נותנת לה, והייתי אומר שאני שמח שגם היום – כך אני מקווה – שוב – – –

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, רבותי השרים, שר האוצר, שר החינוך, כולכם, נא לשבת במקומותיכם.

ראובן ריבלין: השר מסיים לדבר ואנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: למה לקיים – כבוד יושב-ראש עם השר לענייני דתות, השר מרגי, בואו לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר הולכים להצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים להצביע.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לדעת אם הממשלה תיפול או לא, מה זה?

ראובן ריבלין: זה דבר שמחזיק במתח את הבניין.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

דן מרידור: אני מודה לאדוני על הסיוע שהוא נותן לי.

דן מרידור: אני מבקש לומר לגופם של דברים: הנושאים שהעלו המציעים אכן ראויים לדיון.

דן מרידור: הטענה שהממשלה איננה עושה די אל מול אלימות והקצנה היא טענה שראוי להעלותה, אבל ראוי גם לדחותה.

דן מרידור: אנחנו חברה מקוטבת ולפעמים משוסעת, איננו מסכימים על הרבה דברים.

דן מרידור: יכולתה של חברה להתקיים יחד – יכולתה של ממשלה לתפקד – תלויה בשתי מלים: קבלת הדין.

דן מרידור: זה לא – – –

ראובן ריבלין: ד"ר טיבי, אולי אדוני יואיל, לכבוד יום הולדתו, לשבת במקומו.

אחמד טיבי: – – – תודה.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

דן מרידור: אני מבקש להצטרף לברכות לד"ר טיבי ליום הולדתו.

דן מרידור: אני לא יודע אם מקובל לומר אצל אנשי האסלאם "עד 120 שנה", אבל גם 110 זה יפה.

אחמד טיבי: – – –

דן מרידור: אנחנו מאחלים לך.

דן מרידור: תפקידה של ממשלה הוא לדאוג לכך שהדין יכובד, אבל זו לא רק מטלה המוטלת על הממשלה, זו המטלה המוטלת על כל אחד מהשחקנים במשחק הדמוקרטי.

דן מרידור: כאשר דעתך מתקבלת קל מאוד להסכים, אבל חברה מתקיימת בזה שגם מי שדעתו נדחית מקבל את הדין.

דן מרידור: דעתו נדחית, ואפילו בעניינים החשובים לו ביותר, ואפילו בעניינים שהוא בטוח שהרוב טועה, ויכול לקרות אסון בגללם.

דן מרידור: אם כל אחד יתיר לעצמו לדחות את קבלת הדין, אם כל אחד יתיר לעצמו לנהוג כאילו הדרך המחייבת לא מחייבת אותו, לא תוכל החברה הישראלית להתקיים.

דן מרידור: יש ויכוחים קשים גם בנושאים שעמדו כאן על הפרק – בנושאי יהודה ושומרון, בנושא מאבקים אחרים, של דת ומדינה, ואני מאמין שכל אחד מהנאבקים מאמין בכל לבו שהוא צודק, אבל אין לנו אפשרות לקיים את החברה שלנו אם לא נדע לקבל על עצמנו את הדין, ולומר: הפסדתי במערכה, אני מכופף את ראשי ומקבל עלי.

דן מרידור: יש סיפור ידוע שמופיע במקורותינו לגבי סנהדרין, שנאמר שכאשר סנהדרין, אדוני היושב-ראש – כאשר הסנהדרין, לפי הסיפור – – –

ראובן ריבלין: אנחנו מזמינים את אלמנות צה"ל לבוא ליציע האורחים.

ראובן ריבלין: כולכן, לבוא לשבת למטה, אצלנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, נא לדאוג – הסדרנים ידאגו לכך.

ראובן ריבלין: נא להודיע לסדרנות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, סגן ראש הממשלה, ודאי אתה – – –

דן מרידור: אני רק רוצה לגמור את הדברים שנוגעים בתקופת בית שני – אולי זה יעניין את אדוני, שנאמר שם, כאשר הסנהדרין היו מוציאים אדם להורג, דבר שלא היה קורה הרבה, היו קרוביהם של ההרוג, המוצא להורג, הולכים לשופטים ואומרים להם: דין אמת דנתם.

דן מרידור: זו באמת מעלה גבוהה מאוד ביכולת האנושית לקבל את הדין.

דן מרידור: אצל הגויים, אצל היוונים, ידוע סיפורו של סוקרטס על קבלת הדין.

דן מרידור: אני אומר את הדברים האלה לא כדי להרחיק את הסיפור בגיאוגרפיה או בזמן, אלא מפני שבאמת, חברה יכולה להתקיים רק אם יש קבלת הדין, ואין ספק שאם תהיה התגברות של אלימות, אם תהיה שאיפה למנוע ביצוע החלטות שנתקבלו כדין, אנחנו מסכנים את הקיום שלנו יחד.

דן מרידור: והגופים המוסמכים לקבל את ההכרעות אצלנו, בעיקרם הם שלושה: חוקי הכנסת – שהכנסת מקבלת; החלטות הממשלה – שהממשלה זכאית לקבל, וגם פסקי-דין של בית-המשפט, שכולנו חייבים לכבד.

דן מרידור: ולכן, עמדת הממשלה הזאת, נדמה לי ככל קודמותיה, היא שאנחנו נבחנים בקבלת הדין, בקבלת ההחלטה שהתקבלה כדין, ואין רשות לשום גוף בתוכנו למרוד בהחלטה הזאת.

דן מרידור: חלק מהתופעות שקרו בזמן האחרון עברו את כל גבולות המותר והדליקו הרבה נורות אדומות אצל רבים מאתנו, אני מקווה אצל כולנו.

דן מרידור: לא רק הרמת היד על חיילי צה"ל, ההתקפה הפרועה שראינו בניסיון להשתלט על מחנה צבאי, אלא כל הרעיון שמותר לנקוט אלימות, בין אם זה כלפי תושב פלסטיני ביהודה ושומרון, עקירת זיתיו, פגיעה בגופו או ברכושו, בין שזה פגיעה בקודשים שלנו או של אחרים, כמו הצתת מסגד, בין שזה ניסיון לפגוע בחיילי צה"ל, כל אלה קוראים תיגר על הממלכה, על המדינה, על היכולת שלנו לתפקד ולנהוג כפי שהרוב החליט וכפי שהדמוקרטיה מצווה עלינו.

דן מרידור: לכן, אדוני היושב-ראש, נדמה לי שההצעות האלה, להביע אי-אמון בממשלה – העלו נושאים חשובים, אבל התרופה שהם הציעו – אין לה מקום.

דן מרידור: הממשלה הזאת נוהגת – –

ראובן ריבלין: יושב ראש הקואליציה, יש לשר עוד מה לומר.

ראובן ריבלין: למה אתה מבקש – יש לו מה לומר, הוא רוצה לשכנע את – – –

דן מרידור: – – באחריות, וגם במלחמה שאנחנו מצווים ללחום אותה, על כיבוד החוק וכיבוד החלטות לגיטימיות של השלטון, אנחנו ננהג בדרך חוקית.

דן מרידור: לא נחרוג מן החוק גם כאשר אנחנו באים לשמור על החוק.

דן מרידור: זו דרכנו, ואני מקווה שהכנסת תשתכנע מהדברים האלה, אחרי שכולם הקשיבו להם קשב רב, ותדחה את הצעות האי-אמון.

דן מרידור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר מרידור על אשר קיצר בדבריו ודיבר רק לעניין.

ראובן ריבלין: לפנינו שלוש הצעות אי-אמון, שעל שלושתן נצביע בנפרד.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור לחקיקת חוק בקריאה שנייה ושלישית, שהוא חשוב ביותר בחברה הישראלית, חוק אלמנות צה"ל, הנמצאות אתנו כאן, ביציע האורחים, ואנחנו כולנו מקדמים אתכן בברכה, הממשלה והכנסת כולה.

ראובן ריבלין: ברוכות תהיו.

ראובן ריבלין: אתן כבוד לכנסת ולמדינה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו שלוש הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: השר בני בגין – אני אאפשר לו להיכנס.

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו שלוש הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: אני אספור את קולו של בני בגין, שמתקשה להיכנס עם הכיסא.

ראובן ריבלין: כל הצבעה שהוא יצביע, אני אספור את קולו.

ראובן ריבלין: הוא יאמר לי, אני – יש לי אתו קשר, אני יודע בדיוק מה הוא רוצה.

ראובן ריבלין: אוזלת ידה של ממשלת נתניהו מול התגברות האלימות וההקצנה בחברה הישראלית, הצעת אי-אמון של סיעת קדימה, שנומקה על-ידי חבר הכנסת נחמן שי – אני מבקש מחברי הכנסת להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 50 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בגין – השר בגין, הצבעת בעד או נגד האי-אמון?

אורי אריאל: נגד, נגד.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת אריאל, אל תפעיל לחץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בגין – נגד.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: 51 נגד, בצירוף קולו של חבר הכנסת והשר בני בגין, 35 בעד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעות העבודה ומרצ, שנומקה על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון, בכותרת:

ראובן ריבלין: אוזלת ידה של הממשלה באכיפת החוק בשטחים שהביאה לבריונות כלפי חיילי צה"ל, פלסטינים ופעילי שמאל.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 52 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות מרצ והעבודה לא עברה ולא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש, בכותרת:

ראובן ריבלין: הקמת מעבר שועפאט וההחלטה לסגור את גשר המוגרבים, שנימקה חברת הכנסת חנין זועבי.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 9 נגד – 51 נמנעים – 4 הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 9, 51 נגד, ארבעה נמנעים.

ראובן ריבלין: יש משתתפים שלא הצביעו – משתתפים אך לא מצביעים, אני לא יכול למנות כמה.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות בל"ד, חד"ש, רע"ם-תע"ל – ארבעה נמנעים, אבל יש גם משתתפים שלא הצביעו – לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/634; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 23898; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4), בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ.

ראובן ריבלין: לחוק זה אין הסתייגויות, אבל יש רשות דיבור לחבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: האם הוא נוכח באולם?

ראובן ריבלין: לאחר שיציג יושב-ראש הוועדה את החוק ואריה אלדד יישא את דבריו אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: חוק זה בזמנו היה ביוזמתו של חבר הכנסת מתן וילנאי, היום השר מתן וילנאי.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ובני משפחותיהם (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: חוק אלמנות צה"ל התחיל מחקיקה פרטית של חבר הכנסת דני דנון, ואני מברך אותו ואותם על היוזמה הברוכה.

חיים כץ: כמו כן, ברצוני לברך את נציגי ארגון אלמנות ויתומי צה"ל ואת הגברת נאוה שוהם-סולן, יושבת-ראש ארגון אלמנות צה"ל, על העבודה הברוכה.

חיים כץ: חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם, התשס"ב–2002, קובע תשלום קצבאות חודשיות לחיילי מילואים שנפגעו בתקופת שירותם עקב שירותם, וכן קצבאות חודשיות לבני משפחותיהם של חיילי מילואים שנהרגו במהלך שירותם.

חיים כץ: כמו כן, הוא קובע זכאות למענק חד-פעמי למקרה מוות, שיוענק לשאיריהם של חיילי המילואים שנהרגו.

חיים כץ: דא עקא, החוק העיקרי קובע הוראת תחולה שלפיה המענקים והקצבאות המשולמים מכוחו ישולמו רק – דוד אזולאי, אני לא שומע את עצמי.

ראובן ריבלין: לא, רבותי, כל מי שרוצה לדבר, יצא החוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, יושב-ראש הוועדה, נא להמשיך.

חיים כץ: החוק העיקרי קובע הוראת תחולה שלפיה המענקים והקצבאות המשולמים מכוחו ישולמו רק לגבי חיילי מילואים שנפגעו או שנספו מיום י"ג בטבת התשנ"ט, 1 בינואר 1999, ואילך.

חיים כץ: הוראות אלה יצרו תחושות קשות בקרב משפחות חיילי המילואים שנפלו לפני מועד התחילה, ואשר חשו, בצדק, מופלות לרעה לעומת משפחות החיילים שנפלו לאחר מועד התחילה.

חיים כץ: בין נציגי המשפחות השכולות לנציגי הממשלה התנהל משא-ומתן, שבסופו סוכם כי משפחות חיילי המילואים שנספו לפני יום התחילה יהיו זכאיות למענק בלבד, בסכום מופחת.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם מעגנת הסכמות אלה, וקובעת כי ישולם – – –

ראובן ריבלין: ישראל, רבותי, אבל צאו החוצה, מעבר לדלת הכול יהיה בסדר.

חיים כץ: – – – קובעת כי ישולם מענק חד-פעמי בסך 100,000 שקלים חדשים בשני תשלומים – 50,000 בינואר 2012 ו-50,000 בינואר 2013 – לבן-זוגו או להוריו של חייל מילואים שנספה במועד המוקדם ממועד התחילה.

חיים כץ: כמו כן, נקבע כי המענק ישולם גם למשפחתו של חייל מילואים שנפגע לפני יום התחילה, אך נפטר כתוצאה מהפגיעה לאחר יום התחולה.

חיים כץ: הצעת חוק זו באה לתקן את העוול שיצר סעיף התחולה של החוק העיקרי ולעשות צדק, גם אם צדק חלקי, עם משפחותיהם של חיילי מילואים אשר איבדו את היקר מכול, תוך מילוי חובתם הלאומית, לפני יום התחולה.

חיים כץ: יחד עם זאת, ממשלת ישראל מתקנת עוול אחד ויוצרת עוול אחר.

חיים כץ: לפי החוק העיקרי, המענק ששולם לילדיו של החלל, במידה שהיו לפני גיל 18, להוריו ולבן-זוגו, לפי החלוקה שנקבעה בתקנות, ואילו בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לקבוע כי המענק ישולם רק לבן-הזוג, ובהיעדר בן-זוג – להוריו של חייל המילואים שנספה, ואם ההורים אינם בחיים – לא ישולם המענק לילדים של חייל המילואים שנספה.

חיים כץ: המשמעות היא ש-224 יתומים לא יקבלו את המענק, והם יתומים משני ההורים.

חיים כץ: אני חושב שזה לא מוסרי ולא צודק, והעלות של זה – 20 מיליון שקל, 10 מיליון שקל לשנה, וזה לא בסדר.

חיים כץ: מערכת הביטחון היתה יכולה לעמוד בזה והיא לא רצתה לשלם ליתומים.

חיים כץ: הם בסך הכול יתומים משני הורים, והם שילמו את היקר מכול.

חיים כץ: אנחנו בוועדה לא יכולנו לעמוד בעוולה הזאת, והגשנו הצעת חוק של משה מוץ מטלון, של אריה אלדד ושלי.

חיים כץ: ואנחנו נבקש פטור מחובת הנחה ונדאג שגם היתומים יקבלו את מה שלצערי הם צריכים לקבל, כי המחיר שהם שילמו הוא מחיר גדול.

חיים כץ: יחד עם זאת, בשיקול שלא להעביר את החוק בגלל היתומים, אם היינו דוחים את זה, המענק היה נדחה בשנה, לינואר 2013.

חיים כץ: אז עצמנו עיניים, אמרנו שנתקן את מה שצריך לתקן, ואנחנו מעבירים את החוק שאלמנות יקבלו את התשלום בינואר 2012 – גם האלמנות, גם ההורים השכולים של חיילי המילואים, וזה בהקדם האפשרי.

חיים כץ: אני מאמין ומקווה שבעתיד הקרוב, מתן וילנאי, אני מקווה שמערכת הביטחון תדע לשלם את 20 המיליון העלובים.

חיים כץ: אני מכיר כמה נסיעות לאיזה סלון בפריס שעלו יותר.

ראובן ריבלין: עזוב אותו, עזוב, אל תערבב קודש בחול.

מתן וילנאי: היה ראוי להזכיר – – –

חיים כץ: אז אני, קודם כול, אני מודה למתן וילנאי – – – ואני רוצה – – –

מתן וילנאי: – – –

ראובן ריבלין: בוא נברך היום על – – –

מתן וילנאי: – – – בלעדי החוק הזה לא היה עולה בכלל.

חיים כץ: ואני – – –

ראובן ריבלין: השר וילנאי, אני הגנתי עליך, הגנתי עליך.

חיים כץ: לא, זה לא החוק.

חיים כץ: אתה מדבר על החוק העיקרי.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש הוועדה.

חיים כץ: שמע, אני הייתי כשמערכת הביטחון, מנכ"ל משרד הביטחון לא רצה לגשת לטלפון, שעה, לתת תשובה; להגיד, לא הסכמנו לשלם ליתומים.

חיים כץ: שעה חיכינו, הוא היה עסוק.

חיים כץ: שמעתי, כשהמצרים התקיפו ויצא – מחילות האוויר, והוא היה צריך לתקן – – –

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש הוועדה, באמת חברי הטוב, אנא ממך, תתרכז בחוק שאתה מדבר עליו.

ראובן ריבלין: פה, אנחנו לא נמצאים כרגע ברגע של נזיפות.

חיים כץ: יחד עם זה, במצעד התודות, אני לא יכול שלא להודות גם לסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, איציק כהן – יצחק כהן, איציק כהן – על תרומתו לביצוע החוק הזה.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה, לעורכת-הדין שמרית גיטלין-שקד, לצוות הוועדה – מנהלת הוועדה וילמה מאור, למזכירות הוועדה מעיין, אתי וענת, ולעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: היום הפרוצדורה מאפשרת לחבר כנסת להירשם לדיבור גם אם הוא לא מסתייג, ואני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: לרשותו חמש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אמרתי שהיוזם המקורי של חוק אלמנות צה"ל ויתומי צה"ל היה חבר הכנסת מתן וילנאי, היום השר מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: אמרתי זאת, אני מבקש לציין שדווקא חבר בסיעה נוגדת בא ואמר זאת, לזכר הימים שבהם הייתם יחד.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מביאים היום באמת תיקון, לפחות חלקי, של אפליה רבת שנים בין דם לדם, ומתקנים, לפחות חלקית, עוול קשה.

אריה אלדד: ותודה לכל מי שעסק בזה עד היום, מי שיזם את החוק לראשונה, וגם לממשלה, שקידמה אותו בשלב הזה.

אריה אלדד: תודה גם לחיים כץ, יושב-ראש הוועדה, למערכת הביטחון, שעשתה מה שעשתה, גם אם לא עשתה מספיק, ובייחוד לאלמנות צה"ל, היושבות עמנו – נציגותיהן ביציע – על הסבלנות הרבה שגילו במשך השנים.

אריה אלדד: החוק, כאמור, איננו שלם.

אריה אלדד: הוא טוב ממה שהיה עד עכשיו, ובעזרת השם, ובעזרת הכנסת הזאת, נשלים בקרוב, בחוק נוסף, כל מה שנפגם בו היום.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: האם אנחנו עדיין בתחום הצלצול, או שהצלצול כבר היה?

ראובן ריבלין: אפשר להצביע?

ראובן ריבלין: אם יש חברי כנסת המבקשים להשתתף בהצבעה ונמצאים באכסדרה – נא להיכנס.

ראובן ריבלין: אני רואה חשיבות, בהחלט גם הכרזתית, להשתתפותם של כמה שיותר חברי כנסת בהצעת חוק זו.

ראובן ריבלין: כבוד סגן שר האוצר, שציינו אותך לשבח, אדוני שר התקשורת, שר החוץ, כולם רוצים להשתתף בהצבעה הזאת, גם ראש הממשלה, בבקשה, אנחנו נמתין.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עומדים להצביע על הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4) (מענק הוני למקרה מוות בשל נכות או פטירה שאירעה לפני מועד התחולה), התשע"ב–2011, כפי שהוצג על-ידי יושב-ראש הוועדה, ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה, חבר הכנסת חיים כץ.

ראובן ריבלין: מי בעד, בקריאה שנייה מקשה אחת?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: יש, יש עוד קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יש עוד קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 64 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 64 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: ואני אשאל את יושב-ראש הוועדה – האם, אדוני, להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: משניתנה לי ההנחיה על-ידי יושב-ראש הוועדה להצביע בקריאה שלישית, נצביע על הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 66 נגד – אין נמנעים – אין חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: 66 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: מרגע זה אינני יכול להצביע, כי אני מקוזז.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס להמשיך לנהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/637).

ראובן ריבלין: ]

אופיר אקוניס: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14) (עיצום כספי) – יציג את הצעת החוק שר התעשייה, המסחר והתעסוקה שלום שמחון, ואחר כך, אם יש לנו דוברים – יש.

אופיר אקוניס: אוקיי, נקריא אותם אחד-אחד.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת להוסיף לחוק ההגבלים העסקיים כלי אכיפה מינהלי חיוני ולאפשר לממונה על ההגבלים העסקיים להטיל עיצום כספי על מפירי החוק.

שלום שמחון: כידוע, למערך ההגבלים העסקיים יש חשיבות מרכזית בשמירה על תחרותיות השווקים ובפיקוח על המונופולים לטובת הצרכנים והציבור הרחב.

שלום שמחון: כדי להבטיח אכיפה יעילה ואפקטיבית של חוק ההגבלים העסקיים ולמנוע פגיעה בצרכנים, יש לחזק את אמצעי הפיקוח והאכיפה העומדים לרשות הממונה על ההגבלים העסקיים.

שלום שמחון: לשם כך יש לאפשר לממונה להטיל עיצומים כספיים על מפירי החוק, בהליך מינהלי, כפי שאנו מציעים בתיקון החוק.

שלום שמחון: המנגנון של עיצומים כספיים מינהליים כבר קיים כיום בחוקים רבים ועומד לרשות גופי פיקוח כמו הרשות לניירות ערך, המשרד להגנת הסביבה, הרשות לאיסור הלבנת ההון ומימון טרור, משרד התקשורת ואחרים.

שלום שמחון: כעת אנחנו מבקשים להוסיף את הכלי החשוב הזה באכיפת חוקים כלכליים גם לחוק ההגבלים העסקיים.

שלום שמחון: הצורך בעיצומים כספיים נובע מכך שכלי האכיפה הקיימים בחוק אינם נותנים מענה מספק למגוון הרחב של הפרות החוק שעמן מערך ההגבלים העסקיים מתמודד.

שלום שמחון: כיום אכיפת חוק ההגבלים מבוססת על הליכים פליליים, שמתאימים לעבירות החמורות על החוק ומטבעם דורשים הליך שיפוטי מורכב, ארוך ויקר, וכלי אכיפה אזרחיים מינהליים מוגבלים, שאינם כוללים קנסות.

שלום שמחון: עקב כך יש תת-אכיפה של חוק ההגבלים, ולכן גם תת-הרתעה.

שלום שמחון: העיצומים הכספיים יהיו מנגנון משלים לאכיפה האזרחית-מינהלית של החוק במקרים המתאימים וישפרו את יכולת ההתמודדות של הרשות עם הפרות החוק.

שלום שמחון: הצעת החוק תאפשר לממונה להטיל עיצומים בגין הפרות החוק המשמעותיות, כולל ניצול לרעה של בעל מונופולין את מעמדו בשוק באופן הפוגע בתחרות ובציבור, סירוב בלתי סביר של בעל מונופולין למכור או לקנות שירות ומוצר, וכן השתתפות בהסדר כובל, ביצוע של מיזוג בלתי חוקי ועוד.

שלום שמחון: לפי הצעת החוק, הגובה המקסימלי של העיצומים נגזר מהיקף המכירות של המפר.

שלום שמחון: מכיוון שחוק ההגבלים העסקיים חל הן על הגופים הכלכליים הגדולים במשק והן על עסקים קטנים, יש חשיבות רבה לכך שגובה העיצום ייקבע לפי גודלו של המפר, כך שגופים קטנים לא יהיו חשופים לעיצומים בגובה שעלול לפגוע בהם יתר על המידה מצד אחד, אך יהיה אפשר להטיל עיצומים בגובה משמעותי מספיק כדי להרתיע את הגופים הגדולים ביותר מצד שני.

שלום שמחון: בהתאם – הגובה המקסימלי של עיצומים בתיקון המוצע הוא מיליון שקל, או עד 10% ממחזור המכירות השנתי של המפר בשנה שקדמה להפרה.

שלום שמחון: אם המחזור גבוה מ-10 מיליון שקל בשנה, שיעור העיצומים המוצע דומה לשיעור העיצומים המינהליים על עבירות הגבלים עסקיים באירופה, שגובהו עד 10% ממחזור המכירות של המפר.

שלום שמחון: נוסף על כך נקבע סכום גג לעיצומים, כך שבכל מקרה גובה העיצום לא יעלה על 30 מיליון שקל.

שלום שמחון: אלה הם כמובן הסכומים המרביים.

שלום שמחון: גובה העיצום שיוטל בפועל יותאם לנסיבותיו של כל מקרה ומקרה, בהתאם לנוהל שתפרסם הרשות, אשר יבהיר את אמות המידה לקביעת גובה העיצום.

שלום שמחון: התיקון המוצע קובע גם הליך מוגדר להטלת העיצומים, הכולל שימוע ומסדיר ביקורת שיפוטית הן על עצם הטלת עיצום כספי והן על גובה העיצום, על-ידי הגשת ערר לבית-הדין להגבלים עסקיים.

שלום שמחון: יש לציין שגם ועדת התחרות של ה-OECD, אשר בדקה את פעילות רשות ההגבלים העסקיים במסגרת הליך הקבלה של ישראל לארגון, הביעה תמיכה חד-משמעית באימוץ מנגנון עיצום כספי לתוך חוק ההגבלים העסקיים, כפי שאנו מציעים.

שלום שמחון: לסיכום, אני מציע כי הכנסת תעביר בקריאה ראשונה את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14) (עיצום כספי), התשע"ב–2011, ותעביר אותה לוועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור לדיון.

אופיר אקוניס: ראשון הדוברים – חבר הכנסת חנין ביקש לרדת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון הוא אחרון הדוברים, ונעבור להצבעה.

ישראל אייכלר: מה קרה?

ישראל אייכלר: למה זה יורד?

אופיר אקוניס: יש פה היום איזה מין משחקים, משחקי גובה.

ישראל אייכלר: השמאל ניצח.

אופיר אקוניס: לא.

שלום שמחון: המנגנון התהפך.

אופיר אקוניס: אה, נכון, זה מה שקרה גם לי.

אופיר אקוניס: רגע, רגע, קודם כול, המזכיר, גם אני שמתי לב לזה, והשר, שר התעשייה והמסחר – כאשר אתה מבקש להרים אתה יורד, וכאשר אתה מבקש.

אופיר אקוניס: אז אולי אחרי הדיון.

אופיר אקוניס: נשאיר את זה ככה עד סוף הישיבה.

ישראל אייכלר: צריך להודיע לכל – – –

אופיר אקוניס: כן כן, הודענו למזכיר.

אופיר אקוניס: גם אני שמתי לב, אדוני השר, שמשהו התרחש פה היום.

אופיר אקוניס: אז זה בסדר עכשיו?

ישראל אייכלר: כן, עכשיו זה בסדר.

אופיר אקוניס: הכי גבוה שאפשר.

ישראל אייכלר: כן כן, מה אני יכול לעשות?

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני אוסיף לך זמן.

אופיר אקוניס: לא התחלנו.

אופיר אקוניס: שלוש דקות מעכשיו.

אופיר אקוניס: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אנחנו 24 שעות לפני הדלקת נרות חנוכה, ואני רוצה לשתף את חברי הכנסת במה שאומר הרמב"ם: בבית שני, כשמלכי יוון גזרו גזירות על ישראל, וביטלו דתם, ולא הניחו אותם לעסוק בתורה ובמצוות, ופשטו ידם בממונם ובבנותיהם, ונכנסו להיכל ופרצו בו פרצות וטימאו את הטהרות, וצר להם לישראל מאוד מפניהם, ולחצום לחץ גדול, עד שריחם עליהם אלוקי אבותינו והושיעם מידם והצילם, וגברו בני חשמונאי הכוהנים הגדולים והרגום, והושיעו ישראל מידם, וכו' וכו', וכשגברו ישראל על האויבים ואיבדום, כ"ה בחודש כסלו היה, ונכנסו להיכל ולא מצאו שמן טהור במקדש, אלא פך אחד, ולא היה בו להדליק אלא יום אחד בלבד, והדליקו ממנו נרות המערכה שמונה ימים, עד שכתשו זיתים והוציאו שמן טהור.

ישראל אייכלר: ומפני זה התקינו חכמים שבאותו הדור שיהיו שמונה הימים האלה, שתחילתם כ"ה בכסלו, ימי שמחה והלל, ומדליקים בהם נרות בערב על פתחי הבתים בכל לילה ולילה משמונת הלילות, להראות ולגלות את הנס.

ישראל אייכלר: שימו לב, 180 שנה שלטו היוונים בארץ-ישראל בימי בית שני, ולא מרדו בהם בני חשמונאי.

ישראל אייכלר: הם שילמו מסים, קיבלו את החוק, אבל עד שהגיעו לגזור גזירות שלא יעסקו בתורה, ופשטו ידם בממונם ובבנותיהם, ונכנסו להיכל – אז פרץ המרד החשמונאי.

ישראל אייכלר: אנחנו קיבלנו היום איום בתקשורת, שיושבת-ראש האופוזיציה רוצה לצאת במצעד לפידים, לפידי האש, "באנו חושך לגרש".

ישראל אייכלר: אני רוצה, לטובת הגברת לבני – – –

אופיר אקוניס: אדוני, השאלה אם זה קשור ליאיר לפיד.

ישראל אייכלר: זה מעניין.

אופיר אקוניס: שאלה מאוד מעניינת.

ישראל אייכלר: כן, מעניין, שהיא רוצה לשרת את יאיר לפיד קשה לי להאמין.

אופיר אקוניס: לפיד לא, יש מצעד לפידים, וזה מאוד מזכיר משהו.

רונית תירוש: אפשר לשמוע מה הוא מציע לנו?

ישראל אייכלר: כן, אני מציע לשמוע את שירו של שאול שיף, שהיה עיתונאי ב"הצופה", שכתב על העניין הזה.

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על רציחתן של 40 נשים כל שנה על רקע חילול כבוד המשפחה?

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על גבייה של פרמיה גבוהה ב-30% ויותר מנשים לעומת גברים על-ידי חברות הביטוח?

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על פער השכר בין גברים לנשים הגדל עם הגיל למרות רמת השכלה דומה?

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על פער השכר הקיים במינהל הציבורי בין גברים לנשים, פער העולה בהתמדה עד גיל 50?

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על אי-שוויון בין המינים בתוך שוק העבודה לרעת הנשים ובכל המדדים?

רחל אדטו: מה זה קשור לחוק ההגבלים בכלל?

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על כך שגברים עורכי-דין מרוויחים 19% יותר מנשים עורכות-דין?

ישראל אייכלר: ומי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על שמכריחים דתיים וחרדים וסתם אזרחים להשתתף במימונם של כל מיני קשרי נישואים מעוותים?

רחל אדטו: אבל איך זה קשור להגבלים העסקיים?

אופיר אקוניס: תודה.

ישראל אייכלר: מי נמנע מלחולל מהומה בתקשורת על השחתת כל הערכים המוסריים בטלוויזיה בשידול נשים להתפשט תמורת סיכוי לזכות בפרס כספי?

ישראל אייכלר: כך כותב שאול שיף, וזה עוד ארוך ארוך, והוא מסיים – ואני אסיים: ומי מחולל מהומות מלאכותיות בתקשורת על הדרת נשים שאיננה, ועל תביעה לגיטימית של חרדים להפרדה בשל צפיפות באוטובוסים דחוסים, נוכח הנתונים המדאיגים ש-80% מהנשים שנשאלו ציינו כי עברו פיגוע מיני בתחבורה הציבורית?

אופיר אקוניס: תודה.

ישראל אייכלר: התשובה שלו: אלה המתחסדים והצבועים, שלא דואגים לנשים אלא דואגים להילחם נגד היהודים.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ומי שרוצה לקרוא את כל הטור – בעיתון "הצופה"?

ישראל אייכלר: עיתון "הצופה" נגנז, אבל יש לו עלון נפלא בשם "בסוד שיח", אז – שאול שיף מפרסם את זה.

אופיר אקוניס: אה, שאול שיף עבד בעיתון "הצופה".

ישראל אייכלר: עבד בעיתון "הצופה", כן, שאול שיף.

אופיר אקוניס: נכון, שאול שיף, אכן כך.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אריאל איבד את זכות הדיבור שלו, ואחרי חבר הכנסת חסון אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: אדוני, חמש דקות.

יואל חסון: חמש דקות?

אופיר אקוניס: שלוש דקות, אתה צודק.

יואל חסון: אמרת חמש דקות.

אופיר אקוניס: לא, לפי התקנון.

אופיר אקוניס: טעות שלי.

אופיר אקוניס: טעות שלי.

אופיר אקוניס: אם תחרוג בכמה – בסדר, אבל – שלוש דקות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תסלח לי שאני אעשה כמו קודמי ולא אתייחס להצעת החוק החשובה, שאני גם אצביע בעדה – –

אופיר אקוניס: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה בשלוש דקות.

יואל חסון: – – אלא, אדוני היושב-ראש, אני אשאל שאלה פשוטה – אדוני היושב-ראש, כדאי שתקשיב: האם צפון-קוריאה זה כאן?

יואל חסון: האם צפון-קוריאה זה כאן?

אופיר אקוניס: תשאל את דב חנין.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אנחנו צפינו היום בטקס מרגש, נוגע ללב, חשוב, שמזכיר באמת לכולנו את האסון הנורא הזה ואת 44 האנשים שקיפחו את נפשם באסון הכרמל הידוע, אבל מה ראינו שם, אדוני היושב-ראש, לצערי, מעבר לצער הגדול שיצא שם מצד המשפחות?

יואל חסון: ראינו לראשונה, חברי חברי הכנסת, שלשכת ראש ממשלה מכתיבה למנחי הטקס – תקשיבו טוב – מכתיבה למנחי הטקס משפטי הלל ושבח לראש הממשלה, בהקשר שיבוא לנאום, אדוני היושב-ראש, בחיים דבר כזה לא היה: ראש הממשלה עשה, ראש הממשלה יזם, ראש הממשלה הוביל, האנדרטה שהוקמה בזכות פעולותיו של ראש הממשלה, ראש הממשלה הוא הראשון שעלה על המצוקה הגדולה והגיב – אותו ראש ממשלה, אגב, שבדיון המקדמי חודשיים קודם אמר שצריך סקרי דעת לפני שנחליט מה עושים עם שירותי כיבוי האש במדינת ישראל.

יואל חסון: היה כאן היום מעשה צפון-קוריאני מובהק של לשכת ראש ממשלה שאיבדה את הבושה – איבדה את הבושה – מכתיבה לקריין נוסח בדיוק כמו שמכתיבים במשטרים האפלים ביותר.

יואל חסון: זה מה שקרה היום בטקס לזכרם של הרוגי אסון הכרמל, ואם מישהו מחברי הכנסת כאן חושב שעל הדבר הזה צריך לעבור בשתיקה – צריך לדעת שהיום זה זה, ומחר זאת התקשורת, ואחר כך זה איך מנהלים את המפלגה, ואיך מנהלים את המדינה.

יואל חסון: זה ראש הממשלה – היום מנהיג צפון-קוריאה הלך לעולמו, ונולד לנו כאן

יואל חסון: מנהיג צפון-קוריאני שעלה על המנהיג שהלך לעולמו היום, בנימין נתניהו.

יואל חסון: מעשה חמור, ציני, שפל, שאין לי ספק עוד שיבדקו ויגלו וידעו, כי היום דובר ראש הממשלה סירב – סירב – להגיד מי כתב את הדברים של המנחה, והדברים האלה עוד יתגלו.

רחל אדטו: מי שילם לו?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

יואל חסון: מי שילם, מי הכתיב, איפה נכתב הטקסט הזה.

יואל חסון: הדברים האלה יתגלו, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נוותר, אנחנו נגלה כיצד הכתיבו כאן למנחי האירוע בדיוק את דברי השבח וההלל המזויפים הללו על ראש ממשלה – –

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

יואל חסון: משפט אחרון, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יואל חסון: – – שלא רק שלא מגיעים לו דברי שבח והלל בכל נושא אסון הכרמל, אלא הוא זה שלא טיפל בזמן אמת, חודשיים קודם, שידע שהמערך הוא כושל, שידע שאי-אפשר לתת תגובה אמיתית, אבל כל מה שהוא עושה היום זה – כמו שאמרתי – משטר צפון-קוריאני מובהק.

יואל חסון: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מבקש מיושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת לוין, תקנון הכנסת מחייב אותנו – הוא מחייב – זה התקנון – לדבר לעניין.

יואל חסון: סליחה?

אופיר אקוניס: כן, אדוני, כך מחייב תקנון הכנסת.

יואל חסון: וזה לא היה לעניין, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: זה לא היה לעניין הצעת החוק שהציג שר התעשייה והמסחר.

יואל חסון: סליחה, למה לא הערת לקודמי?

אופיר אקוניס: אתה הרווחת את המבזק שלך ב-Ynet, ועכשיו כל – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

אופיר אקוניס: אתה הרווחת את המבזק שלך, עכשיו יהיה מבזק ב-Ynet, שתעביר הכתבת החרוצה, ואני מציע, אדוני – – –

יואל חסון: אתה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אייכלר דיבר בעד – – –

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מציע, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת לוין, אני מציע שתקיים ישיבה בוועדת הכנסת על סנקציות שצריכות יהיו לחול על חברי כנסת שלא מדברים לעניין.

אופיר אקוניס: זה תקנון הכנסת, מה אני יכול לעשות?

רחל אדטו: למה לאייכלר מותר?

אופיר אקוניס: גברתי, לידך יושבת יושבת-ראש הכנסת לשעבר.

אופיר אקוניס: בתקנון – חבר הכנסת צריך לדבר לעניין.

דליה איציק: אתה קובע מה לעניין?

אופיר אקוניס: אני קובע?

אופיר אקוניס: לא, עכשיו אנחנו גם צנזורה.

יואל חסון: אתה הצנזורה.

אופיר אקוניס: רגע, דקה אחת, עכשיו תצעקו: סתימת פיות, פאשיזם וסכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אתן לכם דקה לצעוק את זה.

מגלי והבה: אתה לא מבין על מה אתה מדבר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת, אתה רוצה?

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, דקה מהצד.

יואל חסון: על מה?

יואל חסון: באיזה הקשר?

אופיר אקוניס: בהקשר שלך.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר שאנחנו צריכים להיות מאוד זהירים כשאנחנו באים להגביל דברים שחברי כנסת אומרים מעל הדוכן, בפרט ביכולת שלנו אם קיימת כזו לתחום מה שייך לעניין ומה לא שייך לעניין, והאם נאום שלם שלכאורה אין לו קשר לעניין, מישהו יאמר שהוא דווקא מספר איזה סיפור שמי שיאזין לו אולי יסיק מסקנות שנוגעות לעניין עצמו.

): לכן אני חושב שמצד אחד בעיני ההסדר הנכון בעניין הזה כמו בהרבה דברים אחרים הוא שאנחנו נהיה אחראים לעצמנו, כלומר, שנשתמש בחופש הזה להתבטא מעל הדוכן, אכן, עד כמה שניתן לגופו של עניין, אבל מבלי שנכתיב כללים שאחר כך היישום שלהם יהיה בעייתי עד בלתי אפשרי.

אופיר אקוניס: רק לעניין.

אופיר אקוניס: פה במקרה הזה, למשל, מלה אחת לא היתה לעניין הזה.

יואל חסון: אל תגיד לא לעניין, אתה לא הצנזורה פה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, אני מאוד מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה כשאתה עולה לדבר, אתה מראש – – –

אופיר אקוניס: תמיד תבדקי, בבקשה.

אופיר אקוניס: את מוזמנת לבדוק, חברת הכנסת אברהם, את מוזמנת לבדוק.

אופיר אקוניס: את העמדת אותי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: השרים מביעים פליאה על ההתנהלות שלך.

אופיר אקוניס: גברתי, אנחנו נעבור להצבעה.

קריאות: – – –

יואל חסון: מי מגדיר מה זה לעניין?

יואל חסון: מי מגדיר?

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מי מגדיר, אדוני.

אופיר אקוניס: אני אשיב לך.

אופיר אקוניס: ישנו נושא, אני אקריא את הנושא, שים לב: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14) (עיצום כספי).

אופיר אקוניס: עכשיו אתה נתת פה נאום שלם שמלה אחת ממנו לא היתה לעניין.

אופיר אקוניס: עכשיו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה – מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

יואל חסון: צפון-קוריאה זה פה.

יואל חסון: חשבנו שצפון-קוריאה רחוקה.

אופיר אקוניס: עוד פעם, צפון-קוריאה זה ביטוי חדש.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, תרשה לי – – – בין הנאום של יואל חסון – – –

אופיר אקוניס: לא עכשיו.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14) (עיצום כספי), התשע"ב–2011, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אופיר אקוניס: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 14) (עיצום כספי): בעד – 33, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: ההצעה עוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר אקוניס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/638).

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011 – יציג את הצעת החוק המשנה לראש הממשלה, השר סילבן שלום.

אופיר אקוניס: אדוני, בבקשה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, מיצינו את הדיון, שמענו אותך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, בשם שר המשפטים.

סילבן שלום: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: בשם שר המשפטים.

סילבן שלום: בשם שר המשפטים.

סילבן שלום: קודם כול, לפני כן הערה.

סילבן שלום: אני חייב לומר, עם כל הכעס שיש על דבריו של יואל חסון, והרבה פעמים הוא מצליח להכעיס פה את הצד הזה של הבית, אני יכול לומר לך שבכל שנות כהונתי כאן, והן רבות מאוד, אני לא נתקלתי בתיקון כזה לתקנון.

סילבן שלום: אם יש דבר כזה, מתי הוא התקבל?

סילבן שלום: לא, באמת.

אופיר אקוניס: מה זה מחיאות כפיים?

אופיר אקוניס: מספיק.

אופיר אקוניס: אה, גם זה ישנו בתקנון, אדוני?

סילבן שלום: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: סוף-סוף מישהו שמבין, תלמד – – –

סילבן שלום: לא, זה ממש מנוגד.

קריאות: – – –

נסים זאב: – – –

יואל חסון: אתם לא הייתם מפלגת הבעת', הייתם מקשיבים – – –

אופיר אקוניס: תמשיך.

אופיר אקוניס: עוד דקה, עוד פעם.

סילבן שלום: רק לעצם העניין, מקובל עלי מאוד.

דליה איציק: לא, לעניין.

אופיר אקוניס: בשם שר המשפטים, גברתי.

סילבן שלום: אני לא מכיר תיקון כזה, אני באמת יושב כאן עשרות שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: ואתה מכיר את התקנון.

נסים זאב: השתנו הרבה דברים, אדוני.

סילבן שלום: תראי, יכול להיות שבשנים האחרונות היה תיקון, אני לא יודע.

רוחמה אברהם-בלילא: לא היה תיקון.

סילבן שלום: לא היה.

סילבן שלום: שאלתי את יושב-ראש הקואליציה; הוא גם לא שמע.

סילבן שלום: שאלתי את חברי השר מיכאל איתן, שבקי בדברים; הוא גם לא שמע.

אופיר אקוניס: מייד נמצא את זה.

סילבן שלום: גם השר בגין לא שמע על זה, אז אני לא יודע.

אופיר אקוניס: מייד תמצא.

סילבן שלום: אולי זה קיים, אני לא מכיר את זה.

זאב בנימין בגין: – – –

אופיר אקוניס: השר בגין, זה שאתה לא מכיר, זה לא אומר שאיננו קיים.

מיכאל איתן: תדייק.

אופיר אקוניס: נכון.

מיכאל איתן: מעולם לא היה ניסיון להגדיר בכללים מתי – – –

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אני חושב שפה זה היה מאוד ברור.

קריאות: – – –

דוד רותם: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה שאתה מנסה לעשות כאן זה תספורת, אבל זה לא ילך לך כאן.

סילבן שלום: רבותי, סיימנו את העניין.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מביא את הצעת החוק בשם שר המשפטים יעקב נאמן.

סילבן שלום: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011, של הממשלה, מבקשת לתקן את חוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, בכמה עניינים, במטרה לייעל את יישומו של החוק ולהתאימו לדרישות הבין-לאומיות העדכניות בעניין איסור הלבנת הון ומימון טרור.

סילבן שלום: א.

סילבן שלום: מוצע לתקן את הגדרת המונח "כספים" ולהעבירו לסעיף ההגדרות של החוק.

סילבן שלום: בשנים האחרונות התברר כי מלביני ההון משתמשים באמצעים סחירים נוספים להעברת כספים במעברי גבול, שאינם מנויים בהגדרת המונח "כספים".

סילבן שלום: לפיכך, מוצע להרחיב את הגדרת המונח "כספים" כך שתכלול גם ניירות ערך, שטרות סחירים, כרטיס תשלום ואמצעים אחרים המשמשים להעברת כספים.

סילבן שלום: הרחבת הגדרת המונח "כספים" עולה בקנה אחד עם חקיקה במדינות אחרות ועם הסטנדרטים הבין-לאומיים בתחום המאבק בהלבנת הון ומימון טרור.

סילבן שלום: ב.

סילבן שלום: עוד מוצע – החלת עבירת איסור פעולה ברכוש אסור לפי סעיף 4 לחוק על כל סוגי הרכוש, קביעת תחולת העבירה לפעולות בהיקף כספי שמעל ל-50,000 שקלים ומחיקת התוספת השנייה.

סילבן שלום: השינויים כאמור עולים בקנה אחד עם הסטנדרטים הבין-לאומיים שעל-פיהם אין להגביל עבירות של ביצוע פעולות ברכוש אסור בסכומים ובסוגי רכוש.

סילבן שלום: יצוין כי בשימוע שהתקיים לפני ימים אחדים ב-Moneyval, בנושא הביקורת על ישראל, נמתחה על ישראל על-ידי הארגון וכן על-ידי נציגי ה-Financial Action Task Force והבנק העולמי ביקורת חריפה על כך שלא מוצע בהצעה הממשלתית לבטל כליל את ההגבלה על הסכום.

סילבן שלום: בעקבות ביקורת זו נשוב ונבחן בזמן הקרוב את התיקון המוצע בעניין זה, וייתכן שיוצע תיקון נוסף.

סילבן שלום: ג.

סילבן שלום: תיקון נוסף הוא מחיקת החריג של "עצימת עיניים" מהחוק.

סילבן שלום: הכלל בדיני עונשין בדבר עצימת עיניים הקבוע בסעיף 20(ג) לחוק העונשין, קובע כי "רואים אדם שחשד בדבר טיב ההתנהגות או בדבר אפשרות קיום הנסיבות כמי שהיה מודע להם, אם נמנע מלבררם".

סילבן שלום: סעיף 4 לחוק איסור הלבנת הון קובע שלעניין עבירה של עשיית פעולה ברכוש, בידיעה שהרכוש אסור, הכלל בדבר עצימת עיניים לא יחול.

סילבן שלום: הסיבה לכך היתה החשש מפני הרחבת יתר של האיסור הפלילי והטלת חובה לבצע בדיקות על ציבור רחב, דבר שעשוי להוביל לפגיעה בחיי המסחר היומיומיים.

סילבן שלום: החרגת עצימת העיניים מיסוד הידיעה יצרה אנומליה בסעיף 4 לחוק ביחס לשאר החקיקה הפלילית, שלגביה עצימת עיניים היא תחליף מודעות.

סילבן שלום: במיוחד נוכח הניסיון שנצבר ביישומו של הסעיף ומיעוט האישומים לפיו, אין היום הצדקה לקיומו של החריג.

סילבן שלום: לפיכך, מוצע לתקן את סעיף 4 לחוק ולמחוק את החרגת "עצימת עיניים" מ"ידיעה".

סילבן שלום: במקביל, מוצע לתקן את סעיף 20(ג) לחוק העונשין על מנת להבהיר כי עצימת עיניים אינה חשש בעלמא, אלא נדרש כי לעושה יהיה חשד ממשי.

סילבן שלום: עוד מוצע כי יתוקן חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – נתוני תקשורת), התשס"ח–2007, על מנת לאפשר לרשות לאיסור הלבנת הון לקבל נתוני זיהוי של מנויים, קרי מספר טלפון, שם, מען ומספר זיהוי מהמאגר המשטרתי שיוקם לפי חוק זה.

סילבן שלום: נתונים אלו נחוצים לרשות לאיסור הלבנת הון לצורך ניתוח ועיבוד המידע שמועבר אליה כדי להעריך אם יש במידע חשד להלבנת הון וכדי למנוע העברת מידע תמים לרשויות השונות המוסמכות לקבלו.

סילבן שלום: נוכח האמור לעיל, אבקש מחברי הכנסת הנכבדים לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת חוקה, חוק ומשפט.

סילבן שלום: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה למשנה לראש הממשלה, השר סילבן שלום.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אתה היחיד שנרשם – לא, אורי אריאל איננו נמצא וחבר הכנסת חנין איננו נמצא.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: אחרי חבר הכנסת אייכלר – חבר הכנסת נסים זאב.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

סילבן שלום: ראית מה עשית – – –

אופיר אקוניס: אנחנו בינתיים מחפשים בתקנון.

אופיר אקוניס: אגב, אם אין דבר כזה, אני אומר, שלא יהיו אי-הבנות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: אתה חושב שיש, גם אני חושב שיש.

אופיר אקוניס: אה, בוטל.

אופיר אקוניס: סליחה, אני רוצה להבהיר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, אם תוכל לשבת במקומך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מיכאל איתן: – – –

אופיר אקוניס: נכון, השר איתן, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אני מבהיר, חבר הכנסת חסון, שבזיכרוני היה סעיף כזה בתקנון, ולכן מזיכרוני הטוב העליתי אותו.

אופיר אקוניס: השר איתן אומר שהוא בוטל.

מיכאל איתן: גם מזיכרוני.

אופיר אקוניס: גם מזיכרונו.

אופיר אקוניס: המזכיר אומר שהוא בוטל.

אופיר אקוניס: ובכן, הסעיף בתקנון שאני התייחסתי כשאמרתי לך את מה שאמרתי בוטל, ולכן אני חוזר בי מדברי.

אופיר אקוניס: אין הסעיף, הוא לא קיים בתקנון, אז אתה יכול לדבר גם לא לעניין.

יואל חסון: מעולה.

יואל חסון: א.

יואל חסון: אני שמח שלשכת ראש הממשלה הכתיבה לך – – –

אופיר אקוניס: לא לא, די, די עם זה.

אופיר אקוניס: די, די, תחדש קצת.

יואל חסון: ודבר שני, אני כבר חושש שאתם תחזירו לחיים את הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: זה רעיון, שמעת, חבר הכנסת לוין?

יואל חסון: זה עלול עוד לקרות במסגרת המשטר – – –

יריב לוין: – – –

אופיר אקוניס: הנה, חבר הכנסת לוין מתחייב לא להחזיר.

יואל חסון: – – – במסגרת המשטר הצפון-קוריאני אתם עלולים להחזיר את זה הנה.

אופיר אקוניס: אבל כבר אמרת צפון-קוריאה, אדוני חבר הכנסת חסון – – –

יריב לוין: אם הוא לא יתבטל מאליו, סביר להניח – – –

יואל חסון: אתה לא – – –

מיכאל איתן: אבל דיברתי לעניין כל הזמן.

יריב לוין: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, המשנה לראש הממשלה – –

יואל חסון: – – –

אופיר אקוניס: – – זאת היתה אי-ההבנה שהיתה פה, ואני לקחתי על עצמי.

אופיר אקוניס: זה הכול – – –

יריב לוין: – – –

אופיר אקוניס: תודה לך, חבר הכנסת לוין.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להעיר משהו, אדוני המזכיר?

אופיר אקוניס: אוקיי.

קריאה: הרב אייכלר צריך לסיים, כי יש לו – – –

אופיר אקוניס: הרב אייכלר, ומצביעים.

אופיר אקוניס: בבקשה, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: סליחה, ואחר כך חבר הכנסת זאב נסים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים.

קריאה: מה זאב נסים?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: אני סוגר עכשיו, מי שלא נרשם עד לרגע זה לא ידבר, אלא – זהו, אנחנו סוגרים את רשימת הדוברים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני זוכר שהייתי עיתונאי בכנסת לפני שנים לא מעטות, והיה חבר כנסת, אדוני היושב-ראש, קראו לו חבר הכנסת מיכאל איתן, והוא עשה פיליבסטר של 11 שעות רצופות, וכל הדברים שהוא דיבר – – –

אופיר אקוניס: זה היה ברור שזה היה לעניין.

ישראל אייכלר: מה – איזה שאלה, כל מלה היתה לעניין.

סילבן שלום: – – – שרק אחרי שבע שעות הוא הלך לשירותים – – –

ישראל אייכלר: נתנו לו הפסקה.

סילבן שלום: – – – אחרי שבע שעות הוא כבר לא היה יכול יותר – –

ישראל אייכלר: כך – – –

סילבן שלום: – – עשו הפסקה – – –

אופיר אקוניס: זה היה דיון על תקציב המדינה לשנת 1994.

אופיר אקוניס: דיון על – – –

מיכאל איתן: זה היה – – – הרופא – – –

ישראל אייכלר: באיזה שנה זה היה?

אופיר אקוניס: דיון על תקציב המדינה.

מיכאל איתן: 1992.

ישראל אייכלר: ב-1992, אז יש כבר מזה – – –

סילבן שלום: שאמרו לך ללכת ואתה לא הסכמת, נשארת עד הסוף.

מיכאל איתן: – – –

ישראל אייכלר: כך שמאז אני זוכר שאין שום קשר – מאז אני זוכר שאין שום קשר בין הצעת חוק בדיון לקריאה ראשונה למה שחבר הכנסת רוצה לומר.

ישראל אייכלר: ובכל זאת, למען כבוד היושב-ראש וכבוד הכנסת, אני רוצה להתייחס להצעת חוק איסור הלבנת הון, ולהגיד שזה חוק טוב וחשוב.

ישראל אייכלר: ועכשיו לעניין הזה שיש לנו פה במה להביע דברים – בשביל מה הכנסת?

ישראל אייכלר: כנסת זה פרלמנט – דברים שבכלי התקשורת המגויסים והסובייטיים לא יאפשרו לנו לומר בצורה חופשית, פה בבניין הזה, במליאה הזאת, עדיין נותנים לכל האזרחים ונציגיהם לומר את דברם, ולכן אנחנו מנצלים את הדקות הספורות האלה כדי להגן על האנשים שמושמצים השכם והערב בכל כלי התקשורת, וזה מה שאני רוצה לנצל היום.

ישראל אייכלר: היום היה מסע הסתה נגד הציבור החרדי, שהוא לא חדש, וגם נגד ציבור המתנחלים, ועכשיו אני רוצה להקדיש את הדקות הספורות לעניין הזה שנקרא "תג מחיר".

ישראל אייכלר: יושב-ראש הכנסת, כולם יצאו נגד "תג מחיר", וגם אני אומר שלפגוע באנשים חפים מפשע – אם הוא ערבי, ודאי אם זה מסגד – זה דבר מסוכן, שאפשר – קודם כול זה העניין של כבוד האדם, ואחר כך, זה יכול לפגוע בכל בתי-הכנסת – –

דוד רותם: וזה גם הלבנת הון.

ישראל אייכלר: – – וודאי שנגד חיילי צה"ל, אבל אני כן בעד להבין את הזעם של האנשים האלה, שגורשו מבתיהם על-ידי ממשלה.

ישראל אייכלר: אם היא היתה עושה את זה בשביל הסכם שלום, היה אפשר להתווכח על העניין הזה.

ישראל אייכלר: היא עושה את זה – הממשלה מגרשת אנשים מבתיהם כי שופטת בג"ץ קבעה שכך צריך להיות, ואת השופטת אף אחד לא בחר להיות שליטה, וכאשר כל השלטון וכל המשטרה וכל הצבא מתגייסים לפקודתה של הממשלה החוקית והלגיטימית להרוס את בתיהם של האנשים, אני חושב שאנשים צריכים להפגין ולמחות, זאת זכותם הדמוקרטית, ולפגוע, במסגרת החוק, באנשים שמקבלים את ההחלטות.

ישראל אייכלר: לא לפגוע בחיילים, לא לפגוע בערבים, לפגוע באותם אנשים פגיעה פוליטית, פגיעה חוקית, באותם אנשים שמשתמשים בשלטון כדי לגרש אנשים מבתיהם ולקחת מהם את קניינם.

ישראל אייכלר: הוא הדבר, אני אומר, בציבור החרדי: מותר וזכותם של אנשים חרדים להפגין נגד אנשים שעושים להם עוול, מה שהם חושבים שזה עוול, ודאי וודאי שאין לאף אחד זכות למנוע את זכותן של נשים לנסוע כמו שהן רוצות, לא בערבוביה ולא בדחיפות ולא בצפיפות עם גברים, אבל הכול צריך להיעשות במסגרת החוק, הכול צריך להיעשות באותו אופן שלא ישרת את אלה האויבים ששונאים את היהדות החרדית ורוצים להשניא את היהדות בעיני עם ישראל.

ישראל אייכלר: אם כולם יפעלו בתוך מסגרת החוק, ובתוך המסגרת הדמוקרטית שניתנה לנו, כולנו נוכל לחיות פה בשלום, אבל אם השלטון או בית-המשפט או התקשורת ימנעו את הזכויות הלגיטימיות הדמוקרטיות של האזרחים, אל תתפלאו שאנשים יפירו את החוק.

ישראל אייכלר: לכן זה המשחק – דמוקרטיה לכולם.

ישראל אייכלר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת בן-ארי.

אופיר אקוניס: אחר כך עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

דוד רותם: – – –

זאב בנימין בגין: אני חושב שצריך לדבר לעניין.

דוד רותם: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רותם, אני הבהרתי שהיה סעיף כזה בתקנון, הוא בוטל, ואני לא עודכנתי בביטול.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק איסור הלבנת הון היא מידתית לדעתי, היא נכונה; זה קיים בהרבה מדינות בעולם.

נסים זאב: בארצות-הברית, למשל, מעל 10,000 דולר צריך להצהיר, אפילו דולר אחד יותר זה הופך להיות עבירה, ולא משנה אם זה כסף מזומן או שזה שווה-כסף, דהיינו זה כבר לא משנה אם זה שטרות, או אם זה מניות, או אם זה ציוד שהוא בסכום שהוא מעל 10,000 דולר – יש צורך להצהיר בעניין הזה.

נסים זאב: מובן שאם זה מתנות זה הרבה פחות, זה מעל 500 דולר, אבל אנחנו מדברים על ציוד אישי ודברים אישיים של אותו תייר שמגיע, ולכן אני חושב שיש מקום לתמוך בהצעת החוק הזאת.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על העניין של מה שיואל חסון אמר פה, מעל הדוכן, לפני כמה דקות.

אופיר אקוניס: עכשיו ברור שזה בסדר – – –

נסים זאב: כן, לא, אני – – –

אופיר אקוניס: אגב, זה טוב, חבר הכנסת חסון, הבהרנו פה דבר שלא היה ברור, והערב הובהר לנו הדבר, וגם זה דבר חשוב.

יואל חסון: אולי נודה לראש הממשלה על זה – – –

אופיר אקוניס: תודֶה לטכנאים, אתה מכיר את זה?

אופיר אקוניס: של הגשש.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היום זה יום הזיכרון לאותם חללים שבאמת נשרפו חיים.

נסים זאב: מדינת ישראל, עם ישראל, כולנו ממש מרגישים יום של אבל, יום הזיכרון הזה.

נסים זאב: שיהיה ברור, לכולם זה כאוב, כולם כואבים את כאבי המשפחות השכולות, ואני חושב שאסור לקחת את האש הזאת ולהצית ולהבעיר לכל מקום שרק נראה שאפשר להסית נגד מישהו, ולא משנה אם זה ראש הממשלה או שזה שר כזה או אחר.

נסים זאב: אסור לנו לעשות שימוש פוליטי, ציני, ומה שאתה עושה פה, חבר הכנסת יואל חסון, עם כל הכבוד לך, אתה בא ומדבר נגד ראש הממשלה, איך הוא קיבל, הייתי אומר, את הכבוד הזה, את ההלל שלא מגיע לו, כאילו הוא עשה דבר למען הנושא הזה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, בשנה האחרונה נעשו דברים שלא נעשו בשנים האחרונות, וגם בשנה שעברה השר אלי ישי, כאשר התריע, וגם התקציבים עלו באופן מאוד משמעותי.

נסים זאב: לצערי הרב, האסון הזה קרה, כאסון, ואסור לנו לחפש פה אשמים.

נסים זאב: ואני רוצה לומר, בדיוק כפי שהיה קורה, חלילה וחס, באסונות מסוג שאנחנו מכירים את זה – בתאונות דרכים – כולנו זוכרים את התאונה המחרידה עם עשרות הרוגים בכביש בדרך באר-שבע–אילת–דימונה, משהו כזה, שהאוטובוס התהפך ונהרגו שם אולי 35 איש, כולם תיירים היו.

נסים זאב: אז מה, מישהו בא וחשב – צריכים להאשים פה ולהסית נגד שר התחבורה?

נסים זאב: באמת, רבותי, אנחנו, במקום להוריד אש ולהיכנס לפרופורציות נכונות ולחשוב בשיקול דעת נגד מי אנחנו מסיתים את המשפחות האלה – מה המטרה שלנו?

נסים זאב: באמת, פה העניין הזה הוא כל כך רגיש שכולנו צריכים להיות מאוחדים בעניין הזה.

נסים זאב: ולכן, יואל, אני מבקש ממך, עם כל הכבוד, יש לך חשבון פוליטי, אתה רוצה להשחיר את פניו של ראש הממשלה, זה זכותך, אבל לא בנושא הזה.

נסים זאב: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה, אחרון הדוברים.

אופיר אקוניס: אחרי חבר הכנסת בן-ארי נצביע בקריאה הראשונה על הצעת חוק איסור הלבנת הון.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, חבר הכנסת נסים זאב.

אופיר אקוניס: אדוני, לפני שאני הודעתי על סגירת הרשימה נרשם אצל המזכיר חבר הכנסת בן-ארי, ולכן הוא ידבר שלוש דקות, והוא אחרון הדוברים להצעת חוק זאת.

אופיר אקוניס: אני הודעתי שהוא אחרון הדוברים.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, לפני שחג החנוכה היה חג של סופגניות, פּסטיגלים – פסטיגלים – איך אומרים, איך נכון לומר?

מיכאל בן-ארי: בדרך כלל בג"ד כפ"ת – – –

אופיר אקוניס: נדמה לי פסטיגל, משום שזה, נדמה לי, בלעז.

מיכאל בן-ארי: פסטיגלים וכו', היתה לו מהות.

מיכאל בן-ארי: לחג החנוכה היתה מהות.

מיכאל בן-ארי: והמהות של חנוכה, של חג החנוכה, היא בעצם המהות היהודית שהיתה מאוימת באותה תקופה שאנחנו זוכרים אותה מאז ועד היום.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה, ברשותכם, לקרוא מתוך "ספר מקבים" את השורות שהן היו אלה שהביאו לכל ההתקוממות של החשמונאים: "ויכתוב המלך אל כל מלכותו להיות כולם לעם אחד".

מיכאל בן-ארי: למה כל אחד יהיה לו מנהג אחר?

מיכאל בן-ארי: כולם, בואו נהיה בעלי אותה תרבות, בעלי אותה דת, בעלי אותו קוד.

מיכאל בן-ארי: למה נכבד אחד את השני?

מיכאל בן-ארי: למה היא תהיה הדת הזאת והדת הזאת?

מיכאל בן-ארי: "ולעזוב כל איש את חוקותיו ויקבלו כל העמים כדבר המלך.

מיכאל בן-ארי: " המלך הזה, אנטיוכוס הרביעי, הצליח לשכנע את כל העם.

מיכאל בן-ארי: הוא אמר: מה אכפת לי, היום עבדתי את דגון, מחר אני אעבוד את כמוש, מה זה חשוב?

מיכאל בן-ארי: מה שהיה עצוב – שרבים מישראל רצו בעבודתו, מה שאנחנו מכנים "מתייוונים": ויזבחו לאלילים ויחללו את השבת.

מיכאל בן-ארי: וישלח המלך ספרים ביד מלאכים לירושלים ולהרי יהודה ללכת אחרי חוקים נוכרים לארץ.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, הוא כבר כתב את זה בספר החוקים: חבר'ה, אתם חייבים לחלל שבת, אסור לכם למול את בניכם, אסור לכם לשים מזוזה על פתח בתיכם.

מיכאל בן-ארי: ואפילו חז"ל אומרים – זה לא כתוב כאן – שאמרו: כתבו לכם על קרן השור שאין לכם חלק באלוקי ישראל.

מיכאל בן-ארי: שמעתי השבוע פירוש שלא ידעתי אותו, למה דווקא קרן השור?

מיכאל בן-ארי: כי היום כשאתה רוצה להאכיל תינוק אתה קונה בקבוק של אחת החברות; פעם כשרצו להאכיל תינוק הכניסו את האוכל מצד אחד – מהצד הרחב של קרן השור – והוא ינק מהצד השני.

מיכאל בן-ארי: כבר כשהוא יונק, הוא יונק את זה – חס ושלום – אין לו חלק באלוקי ישראל.

מיכאל בן-ארי: התוצאה של הגזירות הנוראות – זמננו קצר – היתה שהם הכריחו את היהודים, אלה שמלו את בניהם – ואני אקרא פה עוד דברים: ואת הנשים אשר מלו את בניהן המיתו על-פי הפקודה ויתלו את העוללים בצוואריהן ואת בני בתיהן ואת המלים אותם המיתו.

מיכאל בן-ארי: ולאחר מכן באה אותה התקוממות – באים להכריח את מתתיהו החשמונאי לזבוח לעבודה זרה, והוא זובח את אותו יהודי מתייוון.

מיכאל בן-ארי: מפה התחילה מלחמת תרבות, אותה מלחמת תרבות יהודית שאנחנו חוגגים אותה עד היום, לפני הפסטיבלים, ולפני חג הסופגניות.

מיכאל בן-ארי: כשמחר נדליק את נרות החנוכה, נאמר בעצם: החג הזה בא להזכיר לנו מה אנחנו, מי אנחנו, מה המהות שלנו.

מיכאל בן-ארי: וזה שמר אותנו במשך אלפי שנים, אותם אורות, ואני מקווה שימשיכו להאיר אותנו בפני כל מלחמות התרבות שקמים עלינו, כאז כן עתה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: אנחנו נמתין בסבלנות שתחזור למקומך, ואני אפעיל את ההצבעה.

אופיר אקוניס: הצעת חוק – – –

יואל חסון: בריצה קלה, אדוני.

אופיר אקוניס: בעניין הזה התקנון לא קובע, לא בריצה, אדוני, לא בהליכה.

אופיר אקוניס: לא קובע.

יואל חסון: לא בכושר – – –

אופיר אקוניס: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה – בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אופיר אקוניס: ובכן, הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 10): בעד – 24, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: המשנה לראש הממשלה השר סילבן שלום, מודיע שהוא מבקש להוסיף את קולו, אבל זה לפרוטוקול, כפי שאומר היושב-ראש.

אופיר אקוניס: החוק כמובן עבר בקריאה ראשונה והוא יועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

אופיר אקוניס: [מס' כ/421; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 24113; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41).

אופיר אקוניס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: זו קריאה שנייה ושלישית כבר?

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: קריאה שנייה וקריאה שלישית, ללא הסתייגויות.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

): גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד המשנה לראש הממשלה, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41), התשע"ב–2011, לקריאה שנייה ושלישית.

): מטרת הצעת החוק היא לקבוע חובת דיווח מטעמו של יושב-ראש הכנסת על ביצוע תקציב הכנסת.

): הדיווח יימסר מדי שנה עד אמצע שנת הכספים לוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת הכספים.

): חובה דומה קבועה כבר היום בחוק יסודות התקציב, ולפיה שר האוצר חייב בדיווח לכנסת על ביצוע תקציב המדינה.

): חוק יסודות התקציב ותקנון הכנסת מסמיכים את הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת הכספים להכין את הצעת תקציב הכנסת ולדון בשינויים בתקציב הכנסת, בנפרד מסעיפי התקציב האחרים הנדונים כמובן בוועדת הכספים.

): יושב-ראש הכנסת הוא האחראי להכנתו וביצועו של תקציב הכנסת, אשר כאמור נדון בוועדה המשותפת.

): לפיכך נכון וראוי להפריד גם את חובת הדיווח באופן שסמכות הפיקוח על ביצוע תקציב הכנסת תהיה בידי הגורם שמאשר אותו, קרי הוועדה המשותפת, והדיווח יימסר, בהתאם, על-ידי יושב-ראש הכנסת בפני הוועדה המשותפת.

): עוד מוצע שהדיווח ייערך כך שיאפשר השוואה לסעיפי תקציב הכנסת שבחוק התקציב השנתי לאותה שנת כספים.

): הצעת החוק הזאת באה לעגן הלכה למעשה יוזמה של מנכ"ל הכנסת עורך-הדין דן לנדאו, יוזמה שאנחנו קידמנו כמובן בברכה, ואנחנו כבר מקיימים אותה הלכה למעשה בוועדה המשותפת, ואפילו היום, בישיבה שקיימנו, קיבלנו דיווח ועדכון על ביצוע תקציב הכנסת.

): עיגון הנוהג הזה בחקיקה ראשית יבטיח שקיפות.

): הוא יאפשר לוועדה המשותפת לתקציב הכנסת למלא את תפקידה ואת ייעודה, הן כגורם שמאשר את התקציב, הן כגורם שמאשר את השינויים בו, וכמובן כגורם שאמור לפקח ולוודא שהתקציב אכן נוצל ובוצע בהתאם להחלטות שקיבלה הוועדה.

): להצעה זו לא הוגשו הסתייגויות, ועל כן אני אבקש מהכנסת לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז כמו שבאמת ציין יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין, להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נעבור מייד להצבעה בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41), התשע"ב–2011 – אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

זאב בילסקי: כל סיעת קדימה מצביעה בעד.

): – – – הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז אנחנו עוברים לתוצאות ההצבעה: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41), התשע"ב–2011, קריאה שנייה, בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מוסיפה לפרוטוקול את חברת הכנסת מירי רגב שביקשה להצביע בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אם יסכים יושב-ראש ועדת הכנסת אנחנו נעבור גם לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יריב לוין, אפשר?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41), התשע"ב–2011, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות ההצבעה: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שחוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41), התשע"ב–2011, עבר קריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/425).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34) (התאמה לחוק-יסוד: הכנסת ולחוק הבחירות לכנסת), התשע"ב–2011, של חבר הכנסת יריב לוין – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד המשנה לראש הממשלה, חברות וחברי הכנסת, ראשית, ברשות גברתי, הייתי רוצה לומר תודה קצרה לצוות של ועדת הכנסת שהיה אמון על הטיפול בחוק שאישרנו לפני דקות אחדות – הצוות בראשותה של אתי בן-יוסף, נועה בירן-דדון ועאליה עודה, ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין ארבל אסטרחן, וכמובן לצוות שעובד אתי – לילך שלי, רועי שרעבי ומיכל גרסטלר.

יריב לוין: אני עובר מכאן להצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34) (התאמה לחוק-יסוד: הכנסת ולחוק הבחירות לכנסת), התשע"ב–2011.

יריב לוין: חוק הכנסת קובע, בין היתר, הוראות בדבר שינויים בהרכב הסיעתי של הכנסת, מיזוג והתפלגות סיעות.

יריב לוין: אחת העילות המאפשרת התפלגות סיעה מתייחסת לסיעה המורכבת מסיעות, מחטיבות או ארגונים מחוץ לכנסת, מצב שהיה קיים בעבר אולם אינו אפשרי כיום, שכן כיום רק המפלגות יכולות להגיש רשימת מועמדים לכנסת, וסיעה יכולה להוות אך ורק צירוף של מפלגות ולא של חטיבות או ארגונים.

יריב לוין: על כן מדובר אומנם בתיקון טכני, אבל תיקון שעלול, אם לא ייעשה, בעתיד להוות מכשול מיותר.

יריב לוין: הוא אינו משנה את התנאים המהותיים להתפלגות סיעה, כפי שמפורטים בחוק הכנסת, אבל בא להתאים את החוק למצב המשפטי הקיים, כך שהסעיף יתאר ויתאם באופן נאמן את המצב כפי שהוא היום, ולפיו סיעה יכולה להיות מורכבת ממפלגות בלבד.

יריב לוין: הביא לתשומת לבי חבר הכנסת דב חנין את העובדה שבאופן – כפי שאני מבין – לא פורמלי, המבנה של סיעת חד"ש מאגד גם מפלגה וגם גופים נוספים, שחד"ש רואה אותם כשותפים במסגרת שלהם, אם כי אני מעריך שהדבר הזה לא נעשה, והוא עצמו אמר שהדבר הזה טעון בדיקה.

יריב לוין: כנראה הוא לא כך באופן פורמלי, משום שאחרת הדבר היה נוגד את הוראות החוק, אבל אני כמובן התחייבתי בפניו – ואני אומר את זה כאן – שאנחנו נקיים בדיקה מעמיקה של הדבר הזה לפני הקריאה השנייה והשלישית, שכן המטרה היא באמת ליצור התאמה והאחדה של ההוראות ולא לבצע איזה תיקון מהותי שעלול לפגוע במי מסיעות הבית.

יריב לוין: הצעת החוק אושרה בוועדת הכנסת כהכנה לקריאה ראשונה ללא התנגדות.

יריב לוין: הממשלה, מטבע הדברים, לא הביעה עמדה, לאור העובדה שמדובר בעניין פנימי של הכנסת, ולכן אני מבקש מאת חברות וחברי הכנסת לאשר את ההצעה בקריאה ראשונה.

יריב לוין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו דוברים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; הבא בתור, חבר הכנסת אורי אריאל – איננו; אז אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34) (התאמה לחוק-יסוד: הכנסת ולחוק הבחירות לכנסת), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34) (התאמה לחוק-יסוד: הכנסת ולחוק הבחירות לכנסת), התשע"ב–2011, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: ונעבור לתוצאות: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 34) (התאמה לחוק-יסוד: הכנסת ולחוק הבחירות לכנסת), התשע"ב–2011, עברה בקריאה ראשונה ומוחזרת לדיון בוועדת הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/424).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא, והאחרון בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 105) (מערכת לדיווח ומעקב לגבי רכב של תאגיד), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת זאב בילסקי וחמד עמאר – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת זאב בילסקי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: עשר דקות.

זאב בילסקי: גברתי היושבת-ראש, ידידי הטוב חבר הכנסת חמד עמאר, שחברנו יחד כדי לנסות להעביר משהו ששנים פה לא הצליחו להזיז – כפי שאת יודעת, גברתי היושבת-ראש, אחת המכות שעוברות על המדינה היא מכת תאונות הדרכים.

זאב בילסקי: עכשיו, יש הרבה דברים שנופלים עלינו בלי שאנחנו יכולים לעשות הרבה.

זאב בילסקי: חס וחלילה בפעילות מבצעית, דברים שקורים – קשה מאוד לצפות דברים כאלה, אבל לצערנו הרב, בנושא תאונות הדרכים אנחנו יודעים שכל יום שעובר אנחנו עדים להרוגים בתאונות דרכים, לפצועים, לאנשים שמבלים את שארית חייהם ב"בית לוינשטיין", או בתוצאות של אותן תאונות, וקשה מאוד לקבל את זה.

זאב בילסקי: אנחנו יצאנו מנקודת הנחה, חבר הכנסת חמד עמאר ואנוכי – ואני חייב לציין את ארגון "אנשים באדום", שבאמת לקחו את הצעת החוק הזאת כפרויקט – יצאנו מנקודת הנחה שתאונות דרכים זה דבר שאפשר למנוע אותו.

זאב בילסקי: זה לא איזו גזירה משמים.

זאב בילסקי: אפשר למנוע, אפשר להיאבק, אפשר להילחם ואפשר להצליח.

זאב בילסקי: אם היית שואלת אותי איך אפשר להצליח, הייתי אומר לך פשוט: היום מצבת השוטרים של משטרת ישראל זה משהו בסביבות 27,340 שוטרים.

זאב בילסקי: משהו כזה.

זאב בילסקי: אם את שואלת אותי, במדינה כמו שלנו, כדי למלא את המשימות שהמשטרה צריכה, צריך פה 50,000 שוטרים לפחות.

זאב בילסקי: אבל מכיוון שבתוך עמנו אנחנו חיים, ויודעים ששר האוצר בחיים לא יאפשר מצבת שוטרים שהיא נחוצה – ואז, אם היתה מצבת שוטרים היו מסתובבים בכביש אלפי שוטרים, עם אופנועים, עם אמצעים, אנשים היו מפחדים ולא מתנהגים בתרבות נהיגה כזאת כפי שאנחנו רואים כל יום.

זאב בילסקי: אבל מה לעשות שאין לנו כוח-האדם הזה, ולכן אנחנו יום-יום קוברים את מתינו, ואנחנו פשוט אומרים לעצמנו: למה אנחנו לא מצליחים למנוע את זה?

זאב בילסקי: היום בצהריים, גברתי היושבת-ראש – יושב-ראש ועדת הכנסת, אני הצבעתי בשם כל קדימה, כל קדימה הצביעה עכשיו בשביל הצעות החוק שלך.

אורלי לוי אבקסיס: כסיעת יחיד.

יריב לוין: חבר הכנסת בילסקי, אם תנאם עד סוף עשר הדקות אני אוכל לעשות את אותו הדבר גם בשביל סיעת קדימה.

סילבן שלום: רגע, הוצאת אותי מהסיעה?

יריב לוין: לא לא לא, השר שלום, אני מעריך שאתה באיזו נקודה – כשעוברים את סף עשר הדקות – – –

זאב בילסקי: אני מעריך שהשר שלום נשאר פה בגלל חשיבות העניין, ובגלל חשיבות המציעים, ולכן, אל תיקח ממנו את הכוונות הטובות שלו.

זאב בילסקי: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אנחנו החלטנו שאפשר להיאבק בנושא הזה.

זאב בילסקי: ומכיוון שאין שוטרים מספיק, ואין אמצעים מספיק, ותרבות הנהיגה במדינת ישראל היא מתחת לכל ביקורת – ואגב, אבי נאור, שכולכם מכירים אותו, באמת צדיק, שהקים את "אור ירוק", כשהוא הקים את "אור ירוק" הוא כתב: "אור ירוק" ובשורה מתחת: "לשינוי תרבות הנהיגה במדינת ישראל".

זאב בילסקי: הוא לא כתב: למאבק בתאונות הדרכים.

זאב בילסקי: הוא כתב: "לשינוי תרבות הנהיגה", כי הבעיה שלנו זה תרבות הנהיגה.

זאב בילסקי: אדם יודע שלא יתפסו אותו, אז הוא נוסע באור אדום.

סילבן שלום: – – – תגיד שאתה לא מדבר לנושא.

זאב בילסקי: אני חושב שיהיה קשה מאוד לתפוס אותי שאני אי-פעם לא דיברתי לנושא פה, במליאת הכנסת.

יריב לוין: אין דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: וגם אם כן, כל דבר שבוחר חבר כנסת הוא מספיק רלוונטי וחשוב, וזה כלי פרלמנטרי שאסור לנו לוותר עליו.

זאב בילסקי: תודה.

זאב בילסקי: ולכן, מכיוון שתרבות הנהיגה שלנו היא כזאת, שאנשים מרשים לעצמם משהו שלא היו מרשים במקומות אחרים, אנחנו צריכים עוד עין, עוד מישהו שיעזור ויראה.

זאב בילסקי: ואז באנו עם ההצעה שנקראת אצל בעלי דבר "נוהל 6".

זאב בילסקי: זאת ההצעה שלנו.

זאב בילסקי: מה אומר הנוהל?

זאב בילסקי: שתהיה מדבקה על האוטו, אחורנית, בכל צי רכב שיש בו קצין תחבורה; על המדבקה הזאת יהיה מספר מקוצר, לא מספר ארוך – עד שאתה רואה את המספר אתה כבר עושה תאונה – מספר מקוצר, קליט, ואדם יוכל לדווח בזמן אמת.

זאב בילסקי: יגיד לו: עכשיו אני ראיתי אוטו מסוג זה וזה שנוסע באור אדום.

זאב בילסקי: זה לא למשטרה, זה לא פלילי, זה מגיע לחברה, וקצין הבטיחות של החברה מקבל את כל האינפורמציה ומעבד אותה.

זאב בילסקי: בסוף החודש הוא בא למנכ"ל, אומר לו: תשמע, אני רוצה להגיד לך, החברה שלנו נתנה למר כהן מכונית, בחודש אחד קיבלנו שישה דיווחים על נהיגה פרועה של מר כהן.

זאב בילסקי: אנחנו מצפים מהמנכ"ל שיקרא לאותו אדם ויגיד לו: אדוני, קיבלת אוטו מהחברה, שישה אנשים התלוננו על נהיגה פרועה, אני מזהיר אותך, אתה תיסע מפה באוטובוסים אם אתה תמשיך להתנהל ככה.

זאב בילסקי: ואז אותו אדם יודע שני דברים: א.

זאב בילסקי: שהחברה עוקבת אחריו; ב.

זאב בילסקי: שהציבור הרחב לא מאפשר לו את ההשתוללות בכבישים.

זאב בילסקי: הנוהל הזה עד עכשיו היה בתקנות של משרד התחבורה, והרבה מאוד חברות, מהמתקדמות במשק, כולל צבא-הגנה לישראל, כולל חברות כמו "אמדוקס", תאגידים כמו הסוכנות היהודית – גופים גדולים מאוד אימצו את הנוהל, ואנחנו הלכנו, חבר הכנסת עמאר ואנוכי, לבדוק מה התוצאות.

זאב בילסקי: וראינו – למשל בצה"ל הראה לנו אדם שאחראי לזה ממש דיווחים על נהגים שבסופו של דבר הורידו אותם מהכביש.

זאב בילסקי: לפני התאונה, לא אחרי התאונה, כשאנחנו תופסים את הראש ואומרים "חבל על דאבדין".

זאב בילסקי: גברתי היושבת-ראש, היום בצהריים אני אירחתי פה בכנסת את משפחת מלכה.

זאב בילסקי: משפחת מלכה איבדה את הילדה שלהם, שקראו לה אמור; ילדה בת ארבע וחצי שלפני חודש חצתה את הכביש ברחוב קיבוץ גלויות בתל-אביב, נדרסה על-ידי נהג שנסע מהר הרבה יותר ממה שהיה צריך בתנאי הדרך, פגע בה על מעבר החצייה.

זאב בילסקי: אחרי כמה ימים בבית-חולים היא נפטרה.

זאב בילסקי: אבא שלה, יחד עם חברים, הגיעו אלי היום, והם מנסים להציע חוק, לנסות לעשות משהו כדי להציל את הילדים האחרים.

זאב בילסקי: כולנו אנשים, אבות לילדים.

זאב בילסקי: אלוהים ישמור.

זאב בילסקי: הלוא אם אפשר לעשות דבר אחד קטן, שילד אחד – אם יכולנו להחזיר את אמור עכשיו הביתה, מה לא היינו נותנים כדי להחזיר ילדה בת ארבע וחצי למשפחת מלכה, שתקבל אותה בחזרה?

זאב בילסקי: הם סיפרו לי על הילדה הזאת, איך היא היתה הראשונה בגן בכל דבר, ילדה עם מאור עיניים, ילדה שהשם שלה – כשקוראים לילדה "אמור", כבר מבטא את כל האהבה שבעולם.

זאב בילסקי: אי-אפשר להחזיר אותה, כי לא נאבקנו, כי לא עשינו.

זאב בילסקי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אנחנו היום מגישים לקריאה ראשונה הצעת חוק שנועדה לאפשר לציבור הרחב לומר: עד כאן, אנחנו רוצים כולנו יחד להילחם באותם נהגים פראיים, אותם נהגים ששום דבר לא מפחיד אותם ולא עוצר אותם, החבר'ה הצעירים שלוקחים מכוניות ונוסעים במהירות מסחררת, ואומרים: לי זה לא יקרה, וזה בסוף קורה; ומי שלא מאמין, שיבוא אלי לרעננה, נלך ל"בית לוינשטיין" לביקור, והוא יראה איך שזה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בילסקי, עכשיו הסבו את תשומת לבי לכך שבעבר גם על הרכבים של חברי הכנסת מאחור היתה אותה מדבקה, שאומרת: אם עברתם עבירת תנועה – לדווח.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שהכנסת הורידה את אותן מדבקות מהרכבים של חברי הכנסת, אבל הפלא ופלא, אצל עובדי הכנסת נשארו המדבקות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך מושג למה זה ומה המסר?

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן תגיד לי שהתלוננו חברי הכנסת שמטרידים אותם בגלל – אני לא יודעת.

זאב בילסקי: יש לי מושג.

אברהם מיכאלי: – – – שמי.

זאב בילסקי: אני לא חושב שאנחנו צריכים להיכנס לעניין שמי, אבל עד עכשיו, מכיוון שזה היה בתקנות, היתה פנייה ליושב-ראש הכנסת, כדי שחברי הכנסת לא ישימו את המספר.

זאב בילסקי: ברגע שהחוק הזה יעבור בכנסת, החוק, כפי שהוא מחייב כל אדם במדינת ישראל – אני לא ראיתי עוד חוק שחברי הכנסת לא כפופים לחוקי מדינת ישראל.

זאב בילסקי: ולכן אני מעריך שהטענות, שהן בהחלט כבדות משקל, למה לא לעשות את זה ברגע שהחוק עובר, הוא עובר – ואני חושב שהמסר שיוצא לכאן, ומפה כבר ראיתי, שכבר כשזה היה בתקנות, בחברות, אנשים מתקשרים, יש הרבה מאוד אנשים אכפתיים.

זאב בילסקי: לכן חבר הכנסת עמאר ואנוכי מביאים היום הצעת חוק, שפעם ראשונה תאפשר לציבור הרחב ליטול חלק במאבק בתאונות הדרכים – אנשים אכפתיים, אנשים שלא מוכנים לוותר, אנשים שאומרים: טוב, זה לא קרה לי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זאב בילסקי: רגע, יש לי עוד 22 שניות בלי התוספות.

זאב בילסקי: לכן אני מאמין שהציבור, אותם אנשים טובים במדינת ישראל שאכפת להם ישתמשו במדבקה הזאת, הם יתקשרו.

זאב בילסקי: אין פה אלמנט של הלשנות, אין פה אלמנט של פלילי, אין פה אלמנט של רישום במשטרה.

זאב בילסקי: יש פה אחריות ציבורית, וכל נהג שנוהג ברכב שקיבל אותו מהחברה – או שהוא שייך לצי רכב, בדרך כלל 40 מכוניות – שיש לה קצין בטיחות, אותה חברה כבר תדע שיש פה נהג מסוכן.

זאב בילסקי: גברתי היושבת-ראש, הרבה פעמים כשבודקים תאונות אחורנית, תופסים את הראש, אומרים: איך הנהגים האלה עלו על הכביש?

זאב בילסקי: מי נתן להם את הרשיון?

זאב בילסקי: מי נתן להם לנהוג?

זאב בילסקי: איך זה שלא הורידו אותם?

זאב בילסקי: לפעמים ההורים יודעים שהילדים שלהם משתוללים, ולא עושים שום דבר, כי הם לא עומדים נגד הילד – אבא, תן לי את המפתחות, תן לי את המפתחות, תן לי את המפתחות, והאבא יודע שיכול להיות שהוא חורץ את גורלו של הילד ושל אנשים אחרים מפני שהוא נותן לו, והוא יודע.

זאב בילסקי: עכשיו הציבור הרחב יהיה ער לאותם נהגים משתוללים, יוכל לדווח, ואני מקווה שהנוהל הזה יפחית את תאונות הדרכים, ואם גם הצלנו נפש אחת, כאילו הצלנו עולם ומלואו.

זאב בילסקי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זאב בילסקי.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו דוברים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת חמד עמאר, שהוא גם בין המציעים, חוסך מאתנו את הזמן, אבל בהחלט אנחנו מודעים לחלקו בחוק הזה, כפי שציין חבר הכנסת בילסקי.

אורלי לוי אבקסיס: אחרון ברשימת הדוברים הוא חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: לא נגזול ממך את זכותך הפרלמנטרית, חבר הכנסת נסים זאב.

איתן כבל: ביום שהוא יוותר – פעמי משיח.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה יכול לקרב את בואו של המשיח, לפי חבר הכנסת כבל.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, לרשותך שלוש דקות.

סילבן שלום: כל שנה הוא הנואם בעל מספר הנאומים הגדול ביותר בכנסת.

נסים זאב: זה כבר לא השנה.

נסים זאב: נער הייתי וגם זקנתי.

נסים זאב: כשיש הצעת חוק כל כך טובה, לפחות לקום ולברך את המציעים.

נסים זאב: מה רע בזה?

נסים זאב: לא אדבר, טוב?

נסים זאב: אני אומר לכם: ברוכים תהיו, יישר כוח על הצעת החוק.

נסים זאב: אני רק חושב דבר נוסף – שהבעיה שלנו זה לא רק ברכבים עסקיים, של תאגידים, שזה, לדעתי, דבר חשוב מאוד.

נסים זאב: כשמדובר ברכבים של חברי כנסת – אגב, אני חושב שאסור שהחוק הזה יחול על חברי הכנסת, כי אני לא רוצה שידעו שאני בכלל נמצא על הכביש.

נסים זאב: מי יודע?

נסים זאב: אולי יש איזה תוכנית חיסול כנגד מישהו מסוים?

נסים זאב: שמעתם עכשיו שהעוזר של אסי אבוטבול, חיסלו אותו, זיהו אותו.

נסים זאב: בפוליטיקה אנחנו צריכים להיות מאוד זהירים, לכן אני לא חושב שזה עניין, שזה יכול להשפיע עלינו.

נסים זאב: אנחנו, ברוך השם, עושים הכול כדי לנהוג בזהירות, כל אחד מרגיש את המחויבות, כי אנחנו כנציגי ציבור חייבים לשמש דוגמה אישית לכלל הציבור.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, הבעיה שלנו זה האופנועים, הקטנועים, שאני רואה אותם כמתאבדים בכביש.

נסים זאב: הסיכונים שהם לוקחים, הריסק שהם לוקחים במהירות שלהם, בעקיפות שלהם, והם סומכים שאנחנו כנהגים ברכבים רואים אותם, ולפעמים כפסע בינם לבין המוות, חד-משמעית.

נסים זאב: זה צריך לעבור פה, באיזושהי צורה, זה הרבה יותר חשוב מעניין הרכבים הציבוריים, שגם זה חשוב כשלעצמו – שישימו את השילוט, ויהיה באותיות קידוש לבנה, שיזהו אותם.

נסים זאב: אגב, זה גם לא יכול לחול על רכבים פרטיים, כפי שאתה אמרת, שצעירים נוהגים, כי אתה מדבר על רכבים ציבוריים.

נסים זאב: רכבים פרטיים – אתה לא יכול להחיל את זה, כי יש לך מיליונים של כלי רכב בכבישי ישראל.

נסים זאב: זה טוב כלפי אותה חברה ואותה הנהלה שרוצה באמת לעשות ולצמצם, כי יש לה הרכבים בצורה מוגבלת ויש לה המספרים שלה, אז היא יכולה באמת לעקוב.

נסים זאב: אבל – יישר כוח, ובאמת תחזקנה ידיכם.

אורלי לוי אבקסיס: הוא חסך לנו 20 שניות.

נסים זאב: אני ויתרתי על 20 השניות שלי.

נסים זאב: תראה מה זה.

אורלי לוי אבקסיס: הכול בסדר?

נסים זאב: אני מבקש בפעם הבאה להאריך – – –

עינת וילף: אם אפשר לשנות את כל זה – זה נורא.

אורלי לוי אבקסיס: האמת שזה משהו שאנחנו כחברי כנסת שעולים לדוכן לדבר, מתייחסים לזה כאל מכשול.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח להסב את תשומת לבם של – – –

נסים זאב: המדרגה הזאת – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: אף שעדיין לא נפלתי משם, בכל פעם שאני מגיעה למדרגה הזאת – – –

עינת וילף: נסים, אם בזכותך ישנו את זה פה, עשית – – –

אורלי לוי אבקסיס: חברים, צריך לזכור שישנם גם חברי כנסת על כיסא גלגלים, ולכן יש הרמפה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אפשר לסדר את זה לא על חשבון זה, נשמח מאוד; זה יחסוך מכולנו את אותה תקרית שהיתה עכשיו לנסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: בכל פעם שאני מגיעה למדרגה הזאת, אני מאוד נזהרת.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שפעם אחת בהיסח הדעת גם אני עלולה ליפול שם.

נסים זאב: לא אמרתי את תפילת הדרך, לכן נפלתי.

נסים זאב: בפעם הבאה אגיד את תפילת הדרך לפני שאני עולה, אז לא אפול.

אורלי לוי אבקסיס: או תכיר בזה שנשים יכולות לעשות כמה דברים במקביל – דיברת, הלכת ולא שמת לב, אז פה נשים אולי מצליחות יותר.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אם הכול בסדר, נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 105) (מערכת לדיווח ומעקב לגבי רכב של תאגיד), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת זאב בילסקי וחמד עמאר, קריאה ראשונה – אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 105) (מערכת לדיווח ומעקב לגבי רכב של תאגיד), התשע"ב–2011, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 105) (מערכת לדיווח ומעקב לגבי רכב של תאגיד), התשע"ב–2011, עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תם סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ד בכסלו התשע"ב, 20 בדצמבר 2011, בשעה 12:00.

אורלי לוי אבקסיס: ישיבה זו נעולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.