ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 296, 2011-12-14 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, כבוד שר הבריאות, אדוני שר המשפטים, גברתי וחברי חברי הכנסת, אתם רואים, אני יכול לדבר אתכם באופן אישי בפתיחת ישיבה, כי מלבדכם אין כאן איש.

ראובן ריבלין: היום יום רביעי, י"ח כסלו תשע"ב, 14 בדצמבר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים היום את ישיבת הכנסת בשאילתות דחופות, ונתחיל בשאילתא של חברת הכנסת עינת וילף לשר הבריאות.

ראובן ריבלין: קודם אני מבקש, כמובן, משר הבריאות לעלות ולתפוס את מקומו על דוכן הנואמים, ואז חברת הכנסת עינת וילף תציג את השאילתא בפניו, שהיא שאילתא המדברת בנושא:

ראובן ריבלין: בריאות התלמיד – ביטול בדיקת הרופא בכיתה א'.

ראובן ריבלין: חשוב.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: כבוד השר, במכרז בריאות התלמיד שפורסם בוטלה בדיקת רופא בכיתה א'.

עינת וילף: דרישות המכרז הן 20 שעות רופא ל-1,000 תלמידים בשנה, כלומר כ-1.2 דקות בשנה לתלמיד ועשר שעות שבועיות לבית-ספר.

עינת וילף: רצוני לשאול: 1.

עינת וילף: האם המשרד מודע לכך? 2.

עינת וילף: כיצד בכוונתו לפעול?

ראובן ריבלין: את יכולה לשבת ואחר כך את תחזרי.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת וילף, משרד הבריאות מינה ועדה מקצועית בין-תחומית בראשות רופא ילדים בכיר ומנוסה, בהשתתפות נציגים ממגוון ארגונים ותחומי בריאות, כולל נציגי אקדמיה, לבחינת כלל השירותים הניתנים במסגרת שירותי הבריאות לתלמיד.

יעקב ליצמן: ההמלצות של הוועדה כללו שינויים רבים בתוכן ובמבנה של השירות.

יעקב ליצמן: חלק מההמלצות היו הוספת שירותים, כגון שירותים לחינוך וקידום בריאות, וחלק מההמלצות היו הורדת שירותים, כגון הורדת בדיקת רופא לכלל תלמידי כיתה א'.

יעקב ליצמן: ההמלצה להורדת בדיקת הרופא בכיתה א' התבססה על ניסיונם של חברי הוועדה ועל העדויות המדעיות בנושא זה.

יעקב ליצמן: תפקיד הרופא בשירותי הבריאות לתלמיד הוגדר מחדש, ויהיה לתת ייעוץ רפואי לצוות בית-הספר, לתלמידים ולהוריהם, בדגש על קבוצה מוגדרת של ילדים בסיכון, כגון ילדים עם מחלות כרוניות ברקע.

יעקב ליצמן: לאור זאת, חישוב הזמן לתלמיד שמצוין בפנייה איננו מדויק, היות שפעילות הרופא תהיה מכוונת לקבוצה מוגדרת של ילדים בסיכון הזקוקים לייעוץ רפואי.

יעקב ליצמן: חשוב להדגיש שוב כי הושקעה מחשבה רבה בתכנון מחדש של שירותי הבריאות לתלמיד בכלל ובתפקיד הרופא בבתי-הספר בפרט והתאמתם לצרכים העכשוויים של התלמידים ומערכת החינוך.

יעקב ליצמן: לאור המלצות הוועדה פורסם מכרז חדש להפעלת השירות והוחלט על החזרת השירות למדינה במחוזות דרום ואשקלון של משרד הבריאות, כדי להתמודד עם הקשיים הייחודיים של מתן השירות באזורים אלו.

יעקב ליצמן: אנחנו קרובים לפרסום המכרז בימים הקרובים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת וילף, שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: להודיע לחבר הכנסת טיבי שהוא צריך להיות פה.

עינת וילף: תודה לך על תשובתך.

עינת וילף: אם יורשה לי, עד עכשיו ההמלצות בעבר – הוצאת שירותי הבריאות והאחיות מבתי-הספר – לא היו בדיוק הצלחה גדולה.

עינת וילף: ההחזרה רק באזור דרום היא חלקית ולא ראויה.

עינת וילף: צריך להחזיר את זה בכל מדינת ישראל.

עינת וילף: נדמה לי מדבריך שעולה שמיהרו להוריד את מה שהוועדה המליצה להוריד, ולא בטוח שנקבל את מה שהוועדה ממליצה להוסיף.

עינת וילף: אז השאלה אם אנחנו לא נמצאים עכשיו בסיטואציה שבעוד כמה שנים שוב נצטרך לעשות דיונים וועדות על הבכייה לדורות של ביטול בדיקת הרופא בכיתה א' ולשאול איך עשינו את זה.

יעקב ליצמן: תשובתי, א.

יעקב ליצמן: שאנחנו לא ביטלנו; שינינו את המתכונת של הרופא.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, לא פיטרנו את הרופא ולא אמרנו שהוא לא צריך לבוא.

יעקב ליצמן: אמרנו שהוא יטפל בדברים אחרים, שיותר חשוב לשים דגש עליהם, מה שלא עשו עד היום.

יעקב ליצמן: לכן אני לא רואה חשש.

יעקב ליצמן: אני אשגיח על כך כי אני חושב שזה דבר חשוב שרופא יהיה שם.

ראובן ריבלין: כבוד השר הנכבד, עד לפני כמה שנים, כשסגן ראש הממשלה ואני היינו בגימנסיה, היתה אחות בגימנסיה מלבד רופא.

ראובן ריבלין: ואחות בגימנסיה, כאשר הילדים היו צריכים לא רק הדרכה אלא עזרה ראשונה – –

דן מרידור: היתה בצריף.

ראובן ריבלין: בוודאי, בוודאי, בצריף, בצריף, בצריף.

ראובן ריבלין: – – אז היו הולכים לאחות.

ראובן ריבלין: היום אין אחיות יותר כי היום אנחנו ביטלנו את השירות הכל-כך חשוב, כי זה לא רק – אז אין רופא לכיתה א'.

יעקב ליצמן: לא, לא, אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד לך – אני אומר את זה היום בחיוך ולא בכעס, כמו שאמרתי לפני כמה שבועות כאן – אני מצאתי משרד שעשה הפרטה של כל מיני שירותים שאני באופן קיצוני נגד, אבל מה לעשות?

יעקב ליצמן: באתי למשרד ומצאתי הפרטה.

יעקב ליצמן: במקום לבוא להגיד לי תודה רבה, שאני הראשון כרגע שמחזיר, שמחזיר – היתה לי הסכמה סוף-סוף אחרי מלחמה עם האוצר על מחוז הדרום, ואחר כך, ברגע האחרון הוספתי גם את אשקלון.

ראובן ריבלין: קודם כול, ידע כבוד השר שאנחנו לא אומרים את זה לשר בנזיפה אלא אנחנו אומרים את זה בתקווה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף העלתה ואנחנו בנשיאות אישרנו זאת כשראינו אוזן קשבת לנושא שהיא מעלה.

יעקב ליצמן: אנחנו נגד הפרטה, אני נגד הפרטה.

יעקב ליצמן: אגב, עכשיו, כשסוף-סוף משרד הבריאות עושה את זה בדרום ובאשקלון, אמרתי למשרד בימים האחרונים: הנה, העיניים של המדינה אליכם.

יעקב ליצמן: אם אתם תיכשלו, חלילה וחס, אז אין סיכוי יותר, כי יראו כולם שאנחנו לא יכולים.

יעקב ליצמן: אם נצליח, אף אחד לא יכול לפתוח את הפה להגיד נגד.

יעקב ליצמן: ולכן, אני רואה את זה כמבחן עבורי כרגע, ואני מבטיח להכניס את כל האמצעים, מה שניתן שם, כדי שיצליח שם עניין בריאות התלמיד.

ראובן ריבלין: אתה יודע, אנחנו פונים אליך מתוך ידיעה שיש תשומת לב והבנה.

יעקב ליצמן: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו מעלים את הנושא לא מתוך התרסה, כי אנחנו יודעים שאת זה לא אתה עשית, אבל אני חושב שהדבר הזה – האחיות והרופאים בכיתות, ובעיקר בבית-הספר – זה דבר חשוב ביותר, לא רק כעזרה ראשונה, גם כהדרכה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת וילף.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי לעלות ולהציג את השאילתא לשר, שאילתא 356 בנושא: מחסור חמור באחיות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, נא להקריא.

ראובן ריבלין: אחרי זה תוכל כמה שאתה רוצה להוסיף.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי הנעלה סגן השר ליצמן, אגב, כך כותב ליצמן – מכובדי הנעלה – כשהוא עונה במכתבים.

אחמד טיבי: הוא מיטיב להתייחס אל המכותבים שלו.

ראובן ריבלין: זה חינוך, זה עניין של גרסא דינקותא.

אחמד טיבי: יכול להיות, יכול להיות.

יעקב ליצמן: תודה.

אחמד טיבי: שיעור האחיות לנפש בישראל נמוך בהשוואה למדינות ה-OECD, וכיום קיימת מצוקה חמורה.

אחמד טיבי: בדרום המצב חמור במיוחד.

אחמד טיבי: ברצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם קיימת תוכנית להתמודדות עם המחסור?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: האם קיימת ועדה משרדית המטפלת בנושא?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: אם כן – האם תגיש הוועדה מסקנות ומתי?

ראובן ריבלין: נא לשבת, תוכל אחר כך להרחיב.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טיבי, 1.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות פועל על-פי תוכנית מובנית להתמודדות עם המחסור מזה שלוש שנים.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: בוועדה פועלת ועדה רב-מקצועית אשר הוקמה לפני כמה שנים, ותפקידה לדון בסוגיות כוח-האדם הרפואי ולהמליץ על קווי הפעולה.

יעקב ליצמן: הוועדה מעדכנת את המלצותיה בהתאם לנתוני כוח-האדם המשתנים.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: המלצות הוועדה ניתנו בשנת 2010, ומאז פועל משרד הבריאות בשיתוף עם משרד האוצר, המל"ג וארגוני האחיות לקידום היעדים, אשר יגדילו את כוח-האדם לשיעור של 6.4 אחיות ל-1,000 נפש – השיעור שהוכרז כמטרת היעד.

יעקב ליצמן: השגת היעד מתוכננת לשנת 2025, ועד אז צפויה ההכשרה להתייצב בהיקף של 3,000 אחיות חדשות בשנה.

יעקב ליצמן: בעקבות פעולות אינטנסיביות, שכבר מתבצעות, הוכפל היקף ההכשרה, ובשנת 2011 החלו לימודי סיעוד 2,000 סטודנטים.

יעקב ליצמן: לקראת 2012 צפויה עלייה במספר לומדי הסיעוד בעוד כ-400 סטודנטים.

יעקב ליצמן: עד עתה נעשו הפעולות הבאות: א.

יעקב ליצמן: תוספת מקומות ותשתיות לימוד – מכסות ההכשרה לסיעוד בכל האוניברסיטאות גדלו, ונפתחו ארבעה חוגים ללימודי סיעוד במכללות אקדמיות; ב.

יעקב ליצמן: זה שלוש שנים מנוהלת תוכנית רחבת היקף להסבת אקדמאים לסיעוד.

יעקב ליצמן: במסגרת זו מוסבים כ-500 אקדמאים בשנה; ג.

יעקב ליצמן: נעשתה פעולה ייחודית לתגבור כוח-האדם בנגב – הוספו כ-50 תקנים לשירותי בריאות הציבור, גויסה כיתה ייעודית באוניברסיטת בן-גוריון של סטודנטים בדואים המיועדים לתרום לבריאות הפזורה, וניתנו תגמולים ומענקים מיוחדים לאחיות שהתחייבו לעבוד בנגב.

יעקב ליצמן: תוכנית הליבה המחייבת למבחן לרישום בסיעוד הותאמה לצרכים, ובהתאם לכך קוצרה להיקף המאפשר הכשרה אינטנסיבית בשנתיים.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת טיבי, אני רוצה לציין שמה שהבדואים זכו שם אני מנסה כל הזמן לקבל לחרדים ולא מקבל – הכשרה שהותאמה לצרכים, אם תשים לב.

חיים כץ: – – – מוצלח כמו טיבי, גם אתה היית מקבל.

יעקב ליצמן: אז הרי אני צריך להיות באופוזיציה – – –

חיים כץ: לא.

חיים כץ: מוצלח.

חיים כץ: לא אמרתי אופוזיציה או קואליציה – – –

אחמד טיבי: – – –

יעקב ליצמן: בשנת 2012 תחל תוכנית בת שנתיים להכשרה למקצוע אחות מוסמכת בכל בתי-הספר לסיעוד בישראל.

יעקב ליצמן: בהתאם לתכנון ההכשרה, שכבר מיושם, צפויות בשנתיים הקרובות התוצאות הבאות: א.

יעקב ליצמן: צורכי הדרום לכוח-אדם ימולאו עד סוף 2012; ב.

יעקב ליצמן: בשנים 2012 ו-2013 תיפתחנה עוד שתי תוכנית לימוד במכללות מתוקצבות; ג.

יעקב ליצמן: לקראת 2013 צפויות להיפתח עוד שתי תוכניות ללימודי סיעוד במכללות בדרום.

יעקב ליצמן: אני אחכה לשאלה נוספת, ואז אני אענה.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע ישאלו שאלות נוספות.

ראובן ריבלין: הזכות הראשונה היא כמובן לך.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, יש מצוקה, אבטלה קשה, בקרב מורות ערביות, אלפי מורות.

אחמד טיבי: עלתה כמה פעמים האופציה לעשות הסבה מקצועית של מורות לאחיות, למי שרוצות, למי שמעוניינות בכך.

אחמד טיבי: האם אדוני מכיר את הנושא?

אחמד טיבי: האם אדוני מוכן לשקול את הנושא?

אחמד טיבי: זה נושא רב-מערכתי.

אחמד טיבי: כך הוא פותר גם את המצוקה של האחיות, אבל בעיקר פותר את המצוקה של אבטלת מורות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן השר, אני מאוד מעריך את המאמצים ששמעתי עליהם בתשובה, על מתן מענה למחסור באחיות.

זבולון אורלב: מניסיון במערכת החינוך, עד לפני 20 שנה מורה מוסמך היה יכול להיכנס וללמד.

זבולון אורלב: אחרי זה הוא היה לומד שנתיים.

זבולון אורלב: לאחר מכן העלו את הרמה למורה בכיר – שלוש שנים.

זבולון אורלב: היום, אם הוא לא אקדמאי, הוא לא יכול להיכנס גם לכיתה א'.

זבולון אורלב: מכיוון שמקצוע האחיות בתחרות עם מקצועות אחרים, והוא מקצוע קשה – לפחות אחיות בתי-חולים עושות משמרות וכדומה – אין ספק שאקדמיזציה של המקצוע הזה תגדיל את היוקרה ותעלה את השכר.

זבולון אורלב: למשל, בית-הספר לאחיות ב"שערי צדק" – עכשיו החלנו את החוק שבוגרי צה"ל ושירות לאומי שלומדים במכללות בירושלים יקבלו שנת לימודים חינם.

זבולון אורלב: הואיל וזה מוסד לא אקדמי, זה לא חל עליהם.

זבולון אורלב: הם מרגישים שהם לא אקדמיים.

זבולון אורלב: אשאל את זה כשאלה: האם תהיה מוכן לשקול לפתוח במהלך של אקדמיזציה מוחלטת של מקצוע האחיות כדי להביא לכך שרבות יותר יבואו למקצוע הזה?

ראובן ריבלין: אתה צריך רק להבין שהדרישה הזאת יכולה ליצור תנאי סף הרבה יותר קשים.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: יש ויכוחים.

יעקב ליצמן: אני אענה על זה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, יש תנאי סף למקצועות שונים.

זבולון אורלב: תנאי הסף לרפואה הם לא תנאי הסף להוראה, ובהוראה זה לא כמו בפיזיקה.

זבולון אורלב: אפשר לסדר גם את סוגיית הסף.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , אם אתה כבר התפנית – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד סגן השר, בתחילת דברי אני באמת רוצה לברך את סגן השר על ההיענות לגבי פתיחת הקורס המיוחד לצעירות הבדואיות בשיתוף פעולה עם בית-החולים "סורוקה" והפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון.

טלב אלסאנע: אין ספק שזה צעד חשוב.

טלב אלסאנע: זה צעד קטן, אבל זה צעד חשוב מאוד גם לאותן סטודנטיות בדואיות, שלא היו מתקבלות אלמלא אותה מסגרת מיוחדת וייחודית.

טלב אלסאנע: כבוד סגן השר, שאלתי היא, מדוע לא להגדיל את מספר הסטודנטים שמתקבלים או מתקבלות במסלול הרגיל לפקולטה לסיעוד, כדי למנוע את המצב שיש לנו קבוצה או מסלול מיוחד, לקלוט ולהקל על תנאי הקבלה ולאפשר להן להשתלב במסלול הרגיל ולהגדיל את מספר התלמידות, הסטודנטיות, המתקבלות?

טלב אלסאנע: לדעתי, זה ייתן מענה למחסור המשמעותי במחוז דרום.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אחמד טיבי: חצי שאלה.

ראובן ריבלין: השאלה היא שלך, אז מותר לך.

ראובן ריבלין: אבל אם כבר, תלך למיקרופון, כדי שכל הצופים – – –

אחמד טיבי: אדוני, יש בית-ספר לסיעוד בנצרת.

אחמד טיבי: ביקשתי ממך ואני שב ומבקש לתמוך בבית-הספר, להגדיל את מכסת הסטודנטים המתקבלים – סטודנטיות בעיקר – כדי לשרת את האזור ולעזור בצמצום המצוקה בקרב אחיות.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי, אשמח מאוד שתהיה הסבה מקצועית.

יעקב ליצמן: אם יש מיותר – אני אשמח מאוד.

יעקב ליצמן: יש מחסור באחיות, ואני צריך כל אחות פנויה.

יעקב ליצמן: אני אספר לכם שוב – אני חושב שאני סיפרתי את זה במליאה ואני אגיד את זה עוד פעם כאן – שאני רציתי לרתום אחיות חרדיות, כך שבמקום ללכת להיות מורות הן ילכו להיות אחיות בטיפות-חלב ובבתי-ספר.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת אורלב, זה נוגע מעט גם לשאלה שלך.

יעקב ליצמן: אמרתי שניסיתי להכניס נשים חרדיות למסלול אחיות טיפות-חלב ובתי-ספר, שזה מטעם הרבנים היה לי יותר קל, ורציתי שייכנסו.

יעקב ליצמן: אמרו לי: אי-אפשר כי אין להן תואר.

יעקב ליצמן: אמרתי להם שלאותה אשה יש תואר של מורה מוסמכת המוכר על-ידי משרד החינוך, והיא מורה והיא מקבלת שכר כמורה מוסמכת, אז מה זה?

יעקב ליצמן: נכון שהיא לא עברה את המבחן של הבגרות; היא עברה את מכון סאלד.

יעקב ליצמן: אתה היית גם ברווחה וגם בחינוך, ואתה מכיר את זה.

יעקב ליצמן: אמרו לי: לא.

יעקב ליצמן: תשים לב שבתשובה שלי אמרתי קודם לטיבי שמה שהם קיבלו לגבי הבדואיות – –

זבולון אורלב: הבנתי.

יעקב ליצמן: – – אני לא הצלחתי עדיין לסדר לחרדיות.

יעקב ליצמן: גם להן אין שם בגרויות, זה לא סוד, אז הם התאימו משהו.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לספר לכם איך נודע לי בכלל על זה, כי זה לא במשרד.

יעקב ליצמן: היה לי ערב אחד עם שגריר ארצות-הברית ומישהי ניגשה אליו וסיפרה לו.

יעקב ליצמן: היא כנראה לא ידעה שאני סגן שר ואני מבין אנגלית ושמעתי את זה.

יעקב ליצמן: למחרת בבוקר צרחתי במשרד הזה איך עושים אפליה, אבל תתפלא לשמוע: מאז, שנה וחצי, לא קיבלתי עדיין.

זבולון אורלב: אני מוכן להיות – – – שלך בעניין הזה.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד, כי אני חושב, א.

יעקב ליצמן: שיש לי מחסור גם בטיפות-חלב, וזה בכלל חדש – –

זבולון אורלב: יש מחסור.

יעקב ליצמן: – – וגם בבתי-ספר.

זבולון אורלב: יש.

יעקב ליצמן: אני אשמח.

יעקב ליצמן: אני בהחלט – – –

ראובן ריבלין: אני ואתה עזרנו יחד עם שלי יחימוביץ, כשהיינו בו בראשותך, לטיפות-החלב.

ראובן ריבלין: מה, זה עדיין – – –?

יעקב ליצמן: כן, טיפות-חלב.

יעקב ליצמן: לטיפות-חלב בהחלט עזרנו.

יעקב ליצמן: אני מדבר על אחיות.

יעקב ליצמן: מה שקורה כאן הוא שיש מחסור.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד, ואנחנו נעשה כל מה שצריך.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת אורלב ו, תקשיבו טוב.

יעקב ליצמן: אתם מכניסים אותי כרגע לנושא שאני מניח שאתם יודעים שזו מלחמת עולם במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: לקחת אחיות – הרי נלחמו כל הזמן שיהיו להם רק אחיות עם תואר, כל הזמן, ופתאום להגיד "מוסמכת", להוריד ברמה, וצועקים לי – ותתפלא לשמוע, אני דווקא תומך בעמדה שלך, כי אני חושב שאחיות, אני לא בטוח שעד כדי כך צריך תואר, אני אגיד לך את כל האמת.

יעקב ליצמן: אבל יש תואר – יש מלחמה.

יעקב ליצמן: כרגע יש דיונים, יש מלחמה, בכל מיני כיוונים.

יעקב ליצמן: אני אומר את זה לשניכם, כי זו אותה תשובה על כל השאלות כאן – האם להיכנס לזה או לא, האם להוריד משהו.

יעקב ליצמן: יכול להיות שבבתי-החולים לא, לא צריך להוריד, יכול להיות שלמשל בטיפות-חלב אפשר, בבתי-ספר אולי, ודאי שכן.

יעקב ליצמן: צריך לחפש את האיזון הנכון כאן, אני לא יודע, זה באמצע הדיונים.

יעקב ליצמן: אבל מה שאני יכול להגיד זה דבר אחד:

יעקב ליצמן: אני קורא לכל מי שרוצה להתפרנס בפרנסה מכובדת – – –

טלב אלסאנע: – – – יש אחות מעשית, יש אחות מוסמכת – – –

יעקב ליצמן: כן, כן, כן, כן.

יעקב ליצמן: אני מדבר על – – –

טלב אלסאנע: – – –

יעקב ליצמן: טלב אלסאנע, אני מדבר – – –

טלב אלסאנע: – – –

יעקב ליצמן: נכון, אני מדבר בדיוק – – –

טלב אלסאנע: לא צריך להוציא תואר אקדמי – – –

יעקב ליצמן: נכון, אני מדבר בדיוק על מה שאתה – – –

טלב אלסאנע: – – –

יעקב ליצמן: נכון, אני מדבר בדיוק על מה שאתה מדבר, רק מה?

יעקב ליצמן: ביטלו את זה.

יעקב ליצמן: השאלה היא אם להחזיר את זה או לא, זה הסיפור.

יעקב ליצמן: ואני צריך עכשיו – ממש בתקופה האחרונה יש דיון, כי באמת יש לי מחסור באחיות, ואני אחפש.

יעקב ליצמן: אני מקווה מאוד שאולי בתקופה הקרובה תהיה לי בשורה, ואז אני אשמח לעדכן את הכנסת.

ראובן ריבלין: ההיגיון פועל לשני הצדדים: רצוי שאחות – גם בגלל היוקרה, וגם בגלל תפקידה – תסיים לפחות 12 שנות לימוד.

יעקב ליצמן: כן, אבל – – –

ראובן ריבלין: אבל לכתוב – – –

יעקב ליצמן: לא, זה בסדר.

ראובן ריבלין: – – – צודק טלב, יש אחיות נפלאות – –

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים – – –

ראובן ריבלין: – – שלא זכו לקבל – – –

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על – מה שאני ציינתי על "בית יעקב", הם עוברים את המבחנים כמו בגרות, כמעט אותו הדבר.

יעקב ליצמן: מנכ"ל משרד החינוך, שיושב כאן, יעיד בדיוק אם המבחנים של "בית יעקב" נופלים בהרבה מהבגרות.

יעקב ליצמן: זה לא נופל, אבל זה המצב.

יעקב ליצמן: אני בכל זאת עדיין מקווה שאני אצליח בזה.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד שר הבריאות, המכונה סגן השר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן שר החוץ דני אילון לבוא ולעלות על הדוכן על מנת להשיב על שאילתא של חבר הכנסת דניאל בן-סימון בנושא:

ראובן ריבלין: עמדתו של שר החוץ לגבי כשרות הבחירות ברוסיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון יקריא קודם את שאלתו.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נוכל לאפשר לך.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר החוץ – – –

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר לפני כן: היו כאלה שכמובן אמרו שסגן השר לא נמצא באולם כי מתחמקים ממתן תשובה.

ראובן ריבלין: אמרתי: אני מכיר את שר החוץ וגם את סגן שר החוץ, ואני בטוח שאפילו לא עולה בדעתם לא לענות על כל שאלה שחבר כנסת מגיש.

דניאל בן-סימון: נכון – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת – – –

דניאל בן-סימון: אני מייחל ליום, אדוני היושב-ראש, שכשאני מפנה שאילתא לשר החוץ, שאני אזכה, עוד בכהונתי או בימי חיי, לראות אותו עולה לדוכן ועונה פעם אחת, לשמוע את קולו הערב בצורה ישירה בתשובה על שאלה שלי.

דניאל בן-סימון: אני מקווה שזה יקרה עוד בחיי.

דניאל בן-סימון: אבל בכל מקרה, לשאלה, סגן שר החוץ.

דניאל בן-סימון: ב-4 בדצמבר נערכו בחירות ברוסיה – – אחמד טיבי, אפשר לשאול שאלה כאן או שלא?

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, מכובדי, חבר הכנסת בן-סימון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה מעט מפריע לחבר הכנסת בן-סימון.

אחמד טיבי: אני מתנצל.

דניאל בן-סימון: ולכן – ונערכו בחירות – – –

ראובן ריבלין: להקריא, להקריא את – – –

דניאל בן-סימון: כן, כן.

דניאל בן-סימון: – – ומפלגת השלטון זכתה בבחירות.

דניאל בן-סימון: שר החוץ, ליברמן, נפגש עם ראש הממשלה, ולדימיר פוטין, ובעצם אישר את טוהר הבחירות.

דניאל בן-סימון: השאלה שלי, אדוני הסגן, היא: מדוע החליט שר החוץ לתמוך בטוהר הבחירות, למרות הביקורת הבין-לאומית שהושמעה כמעט בכל מקום?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני, כבוד סגן שר החוץ, לפני שאנחנו נמשיך בתשובתו של השר, יש לי הכבוד לארח כאן אורח של הכנסת, את יושב-ראש האופוזיציה של יוון, מר אנטוניס סמאראס, הידוע, ואנחנו מקדמים אותו בברכה.

ראובן ריבלין: Welcome to our shrine to democracy.

ראובן ריבלין: You are watching just now Question Hour to ministers, by the Members of Knesset, who are being asked by the people, who ask several questions.

ראובן ריבלין: Every Wednesday we begin our session with Question Hour.

ראובן ריבלין: Thank you.

ראובן ריבלין: בבקשה, אפשר למחוא כפיים.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

דניאל אילון: תודה רבה.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תודה על שציינת את אורחנו רם המעלה, מר סמאראס, שאתמול היה לי הכבוד להיפגש אתו.

דניאל אילון: יוון וישראל הן מדינות מאוד מאוד ידידות, חולקות ערכים, והייתי אומר שגם אינטרסים משותפים.

דניאל אילון: אתמול היתה לנו שיחה מאוד מעניינת – אדוני היושב-ראש, אם מותר לי – וציינו את התרומה, גם של יוון וגם של ישראל, לתרבות האנושית.

דניאל אילון: למעשה, היום, הציוויליזציה האנושית נשענת על שתי רגליים: היוונים שנתנו לנו את המדע ואת הפילוסופיה, והיהדות שנתנה את התנ"ך, ערכי המוסר, החוקים.

דניאל אילון: אלה שתי הרגליים שעליהן נשענת היום הציוויליזציה, ויוון וישראל חולקות גם היום, אני חושב, אינטרסים ועתיד משותף – בהחלט ידידוּת גדולה.

דניאל אילון: אנחנו מצטרפים לברכה שלך, אדוני היושב-ראש, למר סמאראס, שכיבד אותנו כאן בנוכחותו.

דניאל אילון: ועכשיו לשאלתו של חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

דניאל אילון: אני – תסלח לי, אנחנו הרי ידידים, ואני רואה בשאלה הזאת טיפה קנטרנות, כי א.

דניאל אילון: היא לא מדויקת.

דניאל אילון: אני רוצה לחזור על השאלה: מדוע החליט שר החוץ – שר החוץ לא החליט לתמוך.

דניאל אילון: אנחנו ככלל, כמו שאתה יודע, לא מתערבים בעניינים פנימיים של מדינות אחרות.

דניאל אילון: כמו שאנחנו לא היינו רוצים שמדינות אחרות יתערבו בעניינינו הפנימיים, יש לנו כלל, שאיננו מתערבים בעניינים פנימיים.

דניאל אילון: לכן, צריך לדעת מה היתה הסיטואציה ולהגיד אותה ביושר ובהגינות.

דניאל אילון: הרי זה לא ששר החוץ בא והוציא איזו הצהרה מסוימת.

דניאל אילון: היה פה אירוע דיפלומטי, שהוא אירוע דיפלומטי שגרתי, שבו שר החוץ התקבל לפגישה אצל ראש ממשלת רוסיה, פוטין.

דניאל אילון: במהלך הפגישה, שהיתה פתוחה בחלקה לעיתונאים, נשאל השר שאלה והשיב תשובה.

דניאל אילון: אני חושב שהתשובה היתה תשובה לגיטימית, תשובה מדויקת, ובכך, אני חושב, ניתן להסיר את העניין הזה מסדר-היום.

דניאל אילון: בוודאי, לאור התשובה שלי עד עכשיו, אתה מבין שכמובן הסעיף השני, או השאלה השנייה שלך, כבר לא רלוונטית.

דניאל אילון: בבקשה.

ראובן ריבלין: יש לך עכשיו את כל הזכות לומר את כל מה שעולה על רוחך.

דניאל בן-סימון: תראה, אדוני סגן שר החוץ, יש לי הערכה גדולה אליך כסגנו של שר החוץ המהולל, אולי המהולל ביותר שהיה בתולדות המדינה.

דניאל בן-סימון: אבל בכל זאת, הוא לא איש פרטי, הוא לא פיראט.

דניאל בן-סימון: הוא לא יכול לקחת את משקלה של מדינת ישראל, גם המוסרי, ולהיות מעורב בעניינים פנימיים של רוסיה.

דניאל בן-סימון: ואתה יודע, אתה יודע שלפני יומיים הוא אמר: מה ציפיתם ממני?

דניאל בן-סימון: מה אתם רוצים, שהקומוניסטים יעלו?

דניאל בן-סימון: תגידו לי, אם זו לא התערבות בעניינים פנימיים, מה זאת התערבות?

דניאל בן-סימון: הוא אמר: יש לנו אינטרסים ברוסיה, אנחנו לא רוצים את הקומוניסטים.

דניאל בן-סימון: לכן, כשאתה בא ואומר: אנחנו לא מתערבים, אנא ממך, מעט צניעות; כי לשר החוץ הזה יש הרבה תכונות תרומיות, אבל הייתי אומר שעידון הוא לא אחת מהן.

דניאל בן-סימון: ולכן הוא אמר את דעתו בישיבת הסיעה והוא לא הסתיר אותה, ומכיוון שאין לו בוס בממשלה הזאת, הוא עושה מה שהוא רוצה.

דניאל בן-סימון: אפילו ראש הממשלה הדף את התמיכה שלו, בעוד כל העולם אומר: רבותי, יש בעיה.

דניאל בן-סימון: לא רק זה – נשיא רוסיה אמר:

דניאל בן-סימון: אנחנו נחקור את טוהר הבחירות.

דניאל בן-סימון: והנה בא שר החוץ שלנו, שכבר עובד שלוש שנים כאילו הוא שר החוץ של עצמו, ומחייב את המדינה בכל מיני תחומים שאני אומר לך שזה לא הזמן לומר אותם.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, בפוליטיקה בין-לאומית אין רק אינטרסים, יש גם מוסר.

דניאל בן-סימון: וכל המחאה בעולם היום היא גם בעניין הזה של להכניס מוסר לתוך עניינים בין-לאומיים.

דניאל בן-סימון: לכן, כשיש בחירות במדינה כמו רוסיה – –

קריאה: – – –

דניאל בן-סימון: – – כשנשיא – – –

ראובן ריבלין: הוא שואל: האומנם?

ראובן ריבלין: הוא רוצה לשאול האומנם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, קודם כול, הביקורת שלך היא לגיטימית, אני לא – אם כי שמעתי את שר החוץ, ונדמה לי שהוא אמר שבמקומות שבהם היו משקיפים שנשלחו על-ידי כנסת ישראל.

ראובן ריבלין: אבל אני – – –

דניאל בן-סימון: אתה רוצה לדבר בשמו גם?

ראובן ריבלין: לא, לא, אני – הביקורת – – –

דניאל בן-סימון: הוא אמר:

דניאל בן-סימון: אנחנו לא רוצים קומוניסטים.

ראובן ריבלין: אני רוצה שבסוף – לא, לא, אבל אתה שואל, בסופו של דבר – –

דניאל בן-סימון: את סגן השר.

ראובן ריבלין: – – אתה צריך לשאול אותו שאלה.

ראובן ריבלין: אז אני מבין שאתה יכול לנאום ולשאול אותו: האומנם?

ראובן ריבלין: והוא יגיד כן או לא.

ראובן ריבלין: אבל צריך גם להבין שבשאלה יש שאלות, ואדוני מביע את דעתו הנחרצת, בהחלט לגיטימית, אז צריך לצמצם.

ראובן ריבלין: בבקשה, תמשיך.

ראובן ריבלין: סיים את דבריך.

דניאל בן-סימון: אתה צריך להגן עלי, אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: אני מגן עליך.

דניאל בן-סימון: – – ולא על הממשלה.

ראובן ריבלין: ודאי שלא.

ראובן ריבלין: אני מגן עליך, רק אני מזכיר לך שזאת שעת שאלות.

דניאל בן-סימון: מה נשאר לנו?

דניאל בן-סימון: שמונה חברים, שפה ושם – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק, ואני נותן לך – – –

דניאל בן-סימון: לכן, מה שנשאר לנו זה לומר את הביקורת המעטה.

דניאל בן-סימון: בלאו הכי שלטון אין לנו.

ראובן ריבלין: אבל בצורת שאלה.

דניאל בן-סימון: מאה אחוז.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, אדוני סגן השר, שלאור הביקורת הבין-לאומית, ולאור הביקורת ברוסיה, ולאור הדברים שיצאו מלשכת ראש הממשלה שהדברים לא נאמרו על דעת לשכת ראש הממשלה – השאלה היא אם יש איזו נימה של, אולי: אנחנו שותפים לרצון של הרוסים לבדוק את עצמם; או שאנחנו נהיה האחרונים בעולם שיתמכו בבחירות שנראות היום בחירות לא ישרות ולא ישירות.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה, ולאחריו – חבר הכנסת .

אריה אלדד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: אדוני סגן השר, אם פוליטיקה היא אמנות האפשרי אז דיפלומטיה היא אמנות השקר הלבן.

אריה אלדד: אבל שקר לבן לגיטימי כשהוא בא להשיג הישגים, ואני מתבונן במערכת הקשרים שלנו עם רוסיה ורואה אותם מוכרים טילים מתקדמים לסוריה ולאירן, בונים כורים לאירן, נחלצים למנוע התערבות בין-לאומית בסוריה.

אריה אלדד: אנא, בטובך כי רב, תצביע בבקשה על הישגים שיש לנו במערכת היחסים שלנו עם רוסיה.

אריה אלדד: מה הרווחנו מהשקר הזה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא – אדוני קובע שהוא שקר; האם הוא שקר?

ראובן ריבלין: צריך לשאול.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: רוצים למנוע ממך לחזור לשלטון – – –

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, צד את אוזני משפט שאמרת, שאנחנו לא מתערבים בעניינים הפנימיים של אחרים.

מוחמד ברכה: זה נשמע קצת לא אמיתי, בוא נגיד, החל במה שהיה בדובאי עם אל-מבחוח, עבור באי-הכרה בתוצאות הבחירות הפלסטיניות ב-2005, אבל זה ערבים וטרור.

מוחמד ברכה: אבל – גם הבחישה במערכת הפוליטית האמריקנית מאחורי גבו של הנשיא אובמה, של ממשלת ישראל ושל גורמים הקשורים עם ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: לכן, נא לא לספר סיפורים מופרכים כאן מעל בימת הכנסת.

מוחמד ברכה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אתה צריך לענות רק על שאלות ולא על הערות.

ראובן ריבלין: הערות הם רשאים לומר אבל אתה לא חייב לענות.

דניאל אילון: תודה, אדוני היושב-ראש.

דניאל אילון: רק דבר אחד אני רוצה להגיד – שנאמרים כאן דברים כקביעות היסטוריות, שביניהם לבין העובדות אין שום דבר.

דניאל אילון: גם חבר הכנסת ברכה וגם ידידי חבר הכנסת אלדד – אתה קבעת שהיה פה איזה שקר לבן.

דניאל אילון: לא היה, לא שקר ולא לבן, ולכן, מתוקף העניין הזה, אני מנוע מלענות אם היתה תמורה.

דניאל אילון: משום שלא היתה בזה כוונה לקבל תמורה – אז אני לא חושב שאני צריך לענות על השאלה הזאת.

ראובן ריבלין: זו ידידות שאינה תלויה בדבר.

דניאל אילון: בדיוק.

דניאל אילון: לגבי שאלתו של חבר הכנסת בן-סימון, אז אני שוב רוצה להזכיר: היו שרים אחרים בעולם שהצהירו הצהרות והלכו לתקשורת.

דניאל אילון: פה אנחנו לא עשינו את הדבר הזה.

דניאל אילון: אני אומר שוב: במסגרת שאלה במסיבת עיתונאים, זה היה לגיטימי לשאול והיה לגיטימי להשיב בצורה ששר החוץ השיב.

דניאל אילון: לא היה בזה שום פסול.

דניאל אילון: שוב אני חוזר: אני חושב שהעניין הזה מאחורינו ואני לא חושב שצריך לעשות – לראות צל הרים כהרים.

דניאל אילון: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אתה אומר שאין יסוד לדברים שאמרתי על ארצות-הברית.

דניאל אילון: לחלוטין לא.

מוחמד ברכה: גם אתה אישית לא בוחש, אישית.

דניאל אילון: אני אישית לא בוחש, ואתה יכול לשים פה ספר – – –

מוחמד ברכה: ואתה אומר אמת מעל בימת הכנסת.

דניאל אילון: לחלוטין, לא.

דניאל אילון: אתה גם ציינת כל מיני דברים שאני בכלל לא מבין – דובאי.

דניאל אילון: על מה אתה מדבר בכלל?

דניאל אילון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן שר החוץ.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מעריכים, וידעתי שאתה נמצא כאן ותימצא כאן בדיוק ברגע שבו תצטרך לענות על כל שאלה, קשה ככל שתהיה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה, אצלך בוועדה לא מרשים לאנשים להביע את דעתם?

ראובן ריבלין: הם רק צריכים לדבר בדיוק לנושא של הסעיף?

גאלב מג'אדלה: סגן השר יודע שלא מאמינים להם, לא לו ולא לשר.

ראובן ריבלין: טוב, אלה הן הערות שכל אחד יכול לשלוח כהודעה לעיתונות.

גאלב מג'אדלה: לא מאמינים להם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

גאלב מג'אדלה: הם חוזרים על השקר הגס הזה במליאה כל הזמן.

ראובן ריבלין: רבותי, הבוקר הוגשה לי בקשה לפי סעיף 30(א) לתקנון הכנסת, שבה ביקש חבר הכנסת להעלות הצעה לסדר, מיידית – כמובן, לא נדון בה – הצעה לסדר לישיבה, והנשיאות אישרה לו, במשאל טלפוני בנושא – אני מקריא את הדברים שהוא אומר:

ראובן ריבלין: השתוללות אנשי ימין בשטחים בימים האחרונים, שהגיעה לשיאה אתמול בשרפת מסגד בירושלים.

ראובן ריבלין: בבקשה, יש לרשותך שתי דקות להעלות את העניין.

ראובן ריבלין: כמובן, אנחנו בנשיאות הבאה נדון.

ראובן ריבלין: הרשות ניתנה לו על-פי התקנון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עדים בימים האחרונים להשתוללות פרועה של אנשי ימין, בין שזה בשטחים ובין שזה בתוך מדינת ישראל, שהגיעה לשיאה אתמול בשרפת מסגד נוסף בירושלים.

מוחמד ברכה: האחריות, לדעתי, אדוני היושב-ראש, אינה מסתיימת אצל הפושעים הקטנים שמבצעים את הפשעי,ם אלא מתחילה כאן, בבית הזה.

מוחמד ברכה: ח"כים שמציעים להשתיק מואזינים במסגדים, בל יגלגלו עיניים כשהצעותיהם הופכות לאש בוערת במסגדים בטובא, ביאסוף ובירושלים.

מוחמד ברכה: כמובן, צריך לטפל באותם חוליגנים פאשיסטים, אבל צריך גם להטיל את האחריות על האספסוף המעונב שיושב בבית הזה.

מוחמד ברכה: אני לא פוסח, לא על הראשון, ראש הממשלה, ולא על האחרון, שיושב בספסלים האחוריים.

מוחמד ברכה: המתקפה של אנשי הימין על בסיס צבאי שלשום בשטחים היא ביטוי לכך שהגולם קם על יוצרו.

מוחמד ברכה: ימים רעים עוברים עלינו – חוקים אנטי-דמוקרטיים, ציד של ערבים בחוצות הערים, עקירת עצים, שדידת קרקעות.

מוחמד ברכה: זה דומה למשהו מחריד וזה אכן מחריד.

מוחמד ברכה: האמת היא, אנחנו אומרים שצריך לפעול לפני שיהיה מאוחר, אבל האמת שזה כבר מאוחר מזמן.

מוחמד ברכה: אבל כל עוד הפשעים האלה והמתקפות האלה היו נגד ערבים זה היה בסדר, כשזה הגיע ליהודים, אז עושים פוזה שמזדעזעים.

מוחמד ברכה: צריך לעקור את העשבים הרעילים, שהפכו לדשא של כל הבית.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לעניין זה, כמובן אנחנו נחליט בניהול הישיבה.

ראובן ריבלין: הנשיאות תחליט בשבוע הבא אם להעלות את העניין כהצעה לסדר או כנושא לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ברכה, בהתאם לתקנון רשאית הממשלה להגיב על כל אמירה הנאמרת בכנסת, וסגן ראש הממשלה ביקש להגיב על דבריך.

ראובן ריבלין: אדוני סגן ראש הממשלה, אבקשך לעלות לדוכן ולהגיב על דבריו של חבר הכנסת ברכה או לעניין הדברים שחבר הכנסת ברכה הגיב עליהם.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, המעשים שקרו לאחרונה בהתקפה פרועה ואלימה על מחנה צה"ל ועל חיילי צה"ל אינם החצייה הראשונה של הקו האדום שאסור לחצות אותו.

דן מרידור: זה מתחיל בפעולות שקוראים להן בשם המוזר "תג מחיר", אבל זה פוגע רק בפלסטינים אז לא כולם מספיק מתרגשים; זה עובר לפעולות של הצתת מסגדים ופגיעה בהם, אז יש כאלה שאומרים: זה בכל אופן לא אנחנו; אחר כך זה פוגע באנשים גם בתוך מדינת ישראל, בציור על בתיהם או בהתקפות עליהם, אז אומרים: זה חלק מסוים במפה הפוליטית.

דן מרידור: עכשיו זה הגיע לחיילי צה"ל ולמחנה צבאי – פגיעות לא רק בבריונות מילולית אלא גם באלימות ממש ופגיעות באבנים על קצינים וחיילים.

דן מרידור: זוהי הרמת יד על הממלכה, זוהי קריאת תיגר על המדינה, זהו מעשה בריונות שצריך לעצור אותו כשהוא מתחיל.

דן מרידור: הוא מתחיל כשעוברים על החוק.

דן מרידור: החוק זה לא עניין רק למשפטנים, זה לא עניין לחברי כנסת שדנים בסעיף זה או אחר.

דן מרידור: החוק הוא החישוק שמחזיק את המדינה הזאת ואת החברה הזאת ביחד.

דן מרידור: החוק הוא הקובע את סמכות הממשלה לפעול, ואת סמכות בית-המשפט לפסוק.

דן מרידור: ומי שמרים יד על החוק, בוודאי בדרך אלימה ובריונית, צריך לנקוט נגדו אמצעים מספיקים – על-פי החוק, לא בדרך אחרת – כדי לעצור אותו.

דן מרידור: כי האש הזאת לא מלחכת את שולי המחנה.

דן מרידור: אם לא נעצור אותה, היא יכולה להרוס את הבניין כולו.

דן מרידור: ולכן ראש הממשלה והממשלה לא רק מגנים את המעשים המבזים והמבוזים האלה, ולא רק עומדים כמובן לצדם של מי שנפגעו, אם זה אדם יהודי או ערבי או חייל של צה"ל, אלא הממשלה צריכה לעשות, ותעשה, כל מה שהיא יכולה על-פי החוק, עם ארגוני אכיפת החוק שבידה, כדי להביא אנשים כאלה לדין; כדי להעניש אותם, אם יורשעו, על-פי חומר הדין.

דן מרידור: כי אנחנו, כמדינה וכחברה, חפצי חיים.

דן מרידור: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עניינך יובא כמובן.

ראובן ריבלין: אני מבקש לחדש את הבקשה ביום שני הבא, כדי שהנשיאות תחליט.

ראובן ריבלין: אבל כהצעה – איך קוראים לזה?

ראובן ריבלין: הצעה – – –

חיים כץ: לסדר.

ראובן ריבלין: זו לא הצעה לסדר, זו הצעה לסדר-היום.

מוחמד ברכה: לסדר הדיון.

ראובן ריבלין: לסדר הדיון.

ראובן ריבלין: לפי סעיף 30(א) זו הצעה לסדר הדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, הנשיאות נענתה לבקשתך, ואתה גם קיבלת התייחסות של הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לסגן ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3431/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לחקיקה של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ראשון המחוקקים המבקש לקבל את יומו כאן ביום רביעי זה, הוא חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש הוועדה הנכבדה – ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה.

ראובן ריבלין: הוא מבקש להעלות על סדר-היום את הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור למרכזי יום לאנשים עם מוגבלויות).

ראובן ריבלין: חשוב מאוד.

ראובן ריבלין: לעניין זה יש שתי הצעות נצמדות, והן יקבלו את הרשות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ – מהמקום, כי יש הסכמת הממשלה, למיטב ידיעתי.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שאנחנו יודעים, מרכזי היום לאנשים עם מוגבלות מקיימים פעילות חשובה וחיונית, התורמת לרווחתם, דימוים העצמי ובריאותם של אנשים עם מוגבלויות השוהים בהם ולמעגל המשפחתי שמסביבם.

חיים כץ: מסגרות אלה מופעלות על-ידי עמותות וארגונים שונים במימון משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

חיים כץ: אולם נושא הארנונה לא נכלל בתקציב המסגרות האלה.

חיים כץ: הארגונים המפעילים את מרכזי היום נדרשים לשלם לרשויות המקומיות תשלומי ארנונה המסתכמים במיליוני שקלים.

חיים כץ: על חלק מהמסגרות מרחפת סכנת סגירה עקב אי-יכולת הארגונים והעמותות המפעילים לעמוד בנטל הארנונה.

חיים כץ: כלומר, בעוד יד אחת נותנת, היד השנייה לוקחת.

חיים כץ: הצעת החוק באה לתקן עיוות זה.

חיים כץ: היא מבקשת לקבוע כי מרכזי יום שבהם שוהים אנשים עם מוגבלות פיזית, שכלית או נפשית הזכאים לקצבת נכות מהמוסד לביטוח לאומי, יהיו פטורים מתשלום ארנונה.

חיים כץ: כמו כן, הצעת החוק שבנדון מציעה להעניק פטור מארנונה על מסגרות הדיור השונות – דירות, הוסטלים ומעונות – שבהם חיים אנשים עם מוגבלויות.

חיים כץ: אני מקווה שהכנסת תתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: להצעה זו יש שניים אשר מבקשים להצמיד את הצעתם.

ראובן ריבלין: לפי התקנון, אתם גם מנמקים מהצד בדקה.

ראובן ריבלין: אם הממשלה תתנגד לאחת ההצעות שלכם, תעמוד לכם הרשות לעלות על הבמה לשלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי שאתם מוותרים על שלוש הדקות ורוצים שהממשלה תאשר.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/50/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון – הצעתו היא ההצעה הראשונה, ולאחר מכן – ברכה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, השרים, תמיד אני שמח להיצמד לחבר הכנסת חיים כץ.

אילן גילאון: אני מאוד אוהב להיצמד אליו.

אילן גילאון: הצעת החוק שלנו – אני רוצה רק לתת דגש באותו דבר שחבר הכנסת כץ אמר בצורה מופלאה.

אילן גילאון: אני מצטרף לכך.

אילן גילאון: אבל לתת למוסדות נכי נפש בקהילה – אם יש מושג של untouchable או ה"טמאים" בקרב המוגבלים, הם האנשים שהם חולי הנפש, בעוד שמשרד הרווחה – – –

קריאות: – – –

אילן גילאון: חברים, סליחה.

אילן גילאון: אתה מדבר מהצד, וזה מפריע לי.

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי.

ראובן ריבלין: חבר כנסת נפאע, חבר הכנסת גילאון נמצא לידך.

אילן גילאון: השיקום הארוך, בדרך כלל, של אנשים מוגבלים או נכים מוטל על משרד הרווחה.

אילן גילאון: הנה, תחום הנפש, שהוא כאמור הטמא, הקשה ביותר מבחינת המוגבלויות ומבחינת התפיסה החברתית את המוגבלות הזאת, הוא בטיפול משרד הבריאות.

אילן גילאון: אני מודה שיש גם בחקיקה הזאת מעין – מה שפעם אמרתי לך, אדוני:

אילן גילאון: זה דומה לחדר האוכל שקונה מן הפרדס את התפוזים, והוא מביא אותם לחדר האוכל ושם סוחטים את המיץ.

אילן גילאון: הם קונים אחד מן השני – להעביר מכיס אחד לשני.

אילן גילאון: ובכל זאת, בתנועה בין כיס אחד לכיס השני, מי שיוצא פגוע בסופו של דבר זו אותה קבוצה, במיוחד אותה קבוצה שאני מדבר עליה.

אילן גילאון: על כן ההצעה הזו גם הועלתה כמה פעמים בכנסת השש-עשרה, כמדומני, על-ידי מי שהיה בעבר שר הבריאות, נסים דהן, ועל-ידי חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב בכנסת השבע-עשרה, וחבר הכנסת לשעבר רן כהן, וחבר הכנסת לשעבר חיים אורון.

אילן גילאון: אני חושב שיש רק מן הצדק – ואני שמח שנתת לי את הזכות להיצמד לחבר הכנסת חיים כץ – להעביר את הצעת ההחלטה הזאת, אף שהיא נועדה לתקן את מה שלא היה צריך להיות מקולקל מראש.

אילן גילאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה הגשת את זה עוד ב-2009, כאחת מהצעות החוק הראשונות בכנסת זאת.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/372/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לך הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה – תאגיד מעסיקים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם לי יש הזכות להיצמד לשני חברי, חבר הכנסת כץ וחבר הכנסת גילאון.

מוחמד ברכה: אנחנו אכן, כפי שהזכיר היושב-ראש, היינו מהראשונים שהגישו את הצעת החוק, גם על-פי הפ"א וגם על-פי התאריך.

מוחמד ברכה: אבל זה לא העניין.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה חשוב שהכנסת תעשה היום צדק.

מוחמד ברכה: הרי ההנחות האלה והפטור הזה היו קיימים במשך שנים רבות, עד שנכנסו לתוקפן ההנחיות החדשות לרשויות המקומיות, ואז החל תהליך מסורבל של מילוי טפסים, אישור של מליאת הרשות המקומית והגבלת הפטור או ההנחה לשלוש שנים.

מוחמד ברכה: אני חושב שפה אנחנו עושים צדק עם אותם מוסדות לתעסוקת נכים ומוגבלים, שלפחות יקבלו את הפטור מארנונה על מנת שיוכלו לקיים פעילות יותר טובה ויותר מעמיקה.

מוחמד ברכה: אגב, אחד הדברים, אדוני היושב-ראש, שהיו, בוא נגיד בוטים ובלתי הגיוניים – שלמשל מוסד שעובד בפריסה כלל-ארצית היה יכול לקבל מעירייה או מרשות מקומית אחת הנחה או פטור, ומאחרת לא.

מוחמד ברכה: בימים אלה, ימים של מצוקה ברשויות המקומיות, הנטייה של כמה רשויות היא לא לראות בדבר הזה דבר חשוב או בראש סדר העדיפויות.

מוחמד ברכה: לכן חשוב שהכנסת תאמר את עמדתה, שהיא עמדה נכונה וצודקת, לגבי אותם ארגונים ומוסדות שפועלים לתמיכה בנכים ומוגבלים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני, יצחק כהן, סגן שר האוצר, עמדת הממשלה, בבקשה.

ראובן ריבלין: האם עמדת הממשלה היא אחידה לגבי שלוש ההצעות, שהן זהות?

יצחק כהן: כן.

ראובן ריבלין: אני שמח לשמוע שמתייחסים לגופה של הצעה ולא לגופם של מציעים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החברים חיים כץ – יושב-ראש הוועדה, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, דב חנין וקבוצת חברי הכנסת, הצעת החוק מציעה להוסיף לרשימת הנכסים הפטורים מארנונה כללית את מרכזי היום ששוהים בהם אנשים עם מוגבלויות פיזיות, שכליות ונפשיות המקבלים קצבת נכות לפי פרק ט' בחוק ביטוח לאומי [נוסח משולב].

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הממשלה תומכת בהצעות חוק, ובלבד שהמשך החקיקה יתואם עם הממשלה.

חיים כץ: מה זה אומר?

יצחק כהן: מה שאנחנו עושים תמיד.

ראובן ריבלין: אם הוא לא קבע, אם הוא לא יתואם – – –

חיים כץ: – – – כן תומכת או לא תומכת?

יצחק כהן: הממשלה תומכת, נקודה.

ראובן ריבלין: אדוני, בשלב זה – –

יצחק כהן: – – – יתואם.

ראובן ריבלין: – – הוא מבקש ממך לתאם.

ראובן ריבלין: אתה תתאם או לא תתאם.

ראובן ריבלין: תביא את זה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יאמרו: לא תיאמת, אנחנו לא רוצים לתמוך בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: זה הכול.

יצחק כהן: חיים, זו לא פעם ראשונה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

יצחק כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא, לא, לפעמים הממשלה מבקשת שלקראת קריאה ראשונה יימחק סעיף זה ויבוא סעיף זה; או הסתייגות שלדבר יהיה פטור רק ליישובים הערביים ולא ליישובים היהודיים.

ראובן ריבלין: יש כל מיני הסתייגויות שהן ברורות, שהן ספציפיות.

ראובן ריבלין: רבותי, ובכן, אנחנו עושים שלוש הצבעות.

ראובן ריבלין: ההצבעה הראשונה היא על הצעתו של חבר כנסת חיים כץ בנושא – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: – – – חבר הכנסת חיים כץ, הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור למרכזי יום לאנשים עם מוגבלויות).

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה טרומית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור למרכזי יום לאנשים עם מוגבלות), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית.

ראובן ריבלין: בהתאם לתקנון, היא אמורה לעבור, כי זה מסים, לוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: האם יש הצעה אחרת?

ראובן ריבלין: ועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: השר מסכים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן, האם אתה מסכים, לוועדת העבודה והרווחה?

ראובן ריבלין: אין הצעה אחרת, אז תועבר לוועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להצעתו המקבילה והדומה של חבר הכנסת אילן גילאון, שהוגשה יחד עם חבר הכנסת ברכה וחבר הכנסת חנין, כל אחד – הרבה לפני הצעתו של חיים כץ, ולא היתה הסכמת ממשלה אז.

ראובן ריבלין: עדיין לא היתה הסכמת ממשלה.

ראובן ריבלין: עכשיו יש הסכמת ממשלה, אז אנחנו מצביעים על הצעת החוק של חבר הכנסת אילן גילאון, הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למסגרות שיקום לנכי נפש), נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למסגרות שיקום לנכי נפש), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: הצעתו של אילן גילאון באותו נושא – 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעתך תועבר לוועדת העבודה והרווחה, כפי שקודם נקבע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חברי הכנסת חנין וחברי כנסת אחרים, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים).

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי ממשלה (פטורין) (תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתם של חברי הכנסת חנין וברכה וחנא סוייד ועפו אגבאריה עברה – זה לא דבר יומיומי בפרוטוקול של הכנסת, אז אני מציין את זה – עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תם הדיון בשלושת החוקים הראשונים.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3329/18; חוב' ד', עמ' 23731.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הצעת חוק זיכיון ים-המלח (תיקון – קרן לשיקום ופיתוח אזור ים-המלח), התשע"א

ראובן ריבלין: –2011 [הצעת חוק פ/3341/18; חוב' ד', עמ' 23730.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים) (תיקון – מימון הגנות חוף בים-המלח), של חבר הכנסת משה, מוץ, מטלון.

ראובן ריבלין: אנחנו רק שומעים את התשובה, וההצבעה.

ראובן ריבלין: המשיב הוא סגן השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: מה?

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת מוץ מטלון נמצא פה – התשובה וההצבעה כבר לא תלויות בו.

ראובן ריבלין: הנה, הוא פה, אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: גם בתשובה והצבעה הוא לא חייב להיות פה, אלא אם כן הוא רוצה למשוך – כבוד השר, בבקשה.

ראובן ריבלין: האם שר התיירות רוצה להתייחס לנושא הזה?

ראובן ריבלין: אני חושב שזה שייך למשרד שלו.

סטס מיסז'ניקוב: אני השר האחראי.

ראובן ריבלין: שב, שב.

ראובן ריבלין: אני לא שופט בתוך הממשלה, יש לי ראש ממשלה בשביל זה.

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך, שאם זה נתון לסמכותך, נשאל את השר המקשר אם הוא מסכים שגם השר האחר יתייחס.

ראובן ריבלין: לי אין בעיה.

ראובן ריבלין: אתה מסכים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: למה, למה.

ראובן ריבלין: ראיתי את הסערה שמתחוללת, ואני פותר לכם את הבעיה.

ראובן ריבלין: לי אין בעיה.

יעקב אדרי: זה תחת אחריותו, הוא צודק.

ראובן ריבלין: אין לי שום בעיה.

יעקב אדרי: – – – אבל השר צודק.

ראובן ריבלין: קודם כול, שני השרים צודקים.

ראובן ריבלין: השר הממונה הוא שר האוצר, חבל על הזמן.

שלום שמחון: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

יצחק כהן: מספיק מה שהיה אתמול אתך, שלום – – –

ראובן ריבלין: למה להתווכח, קיבלתי את אישורו של הנציג – –

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: – – של ראש הממשלה, שהוא גלעד ארדן.

יצחק כהן: – – משרד האוצר מקיים משא-ומתן מתקדם עם בכיר "כימיקלים לישראל" על הסוגיות הפתוחות, לרבות קציר המלח והתמלוגים, שאמור להסתיים בימים הקרובים.

יצחק כהן: שר האוצר מעדיף לפתור את הסוגיות בהסכמה ולא בחקיקה.

יצחק כהן: יחד עם זאת, אין ביכולתנו לעצור את יוזמות החקיקה הפרטיות.

יצחק כהן: מובהר בזאת שהוסכם שהחקיקה הפרטית הנדונה תקודם רק בהסכמת שר האוצר.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ובכן, אני לא מדבר עכשיו אל המשנה לראש הממשלה, כי זה עניין שאני צריך לדון אתו רק עם השר המקשר.

ראובן ריבלין: התקנון קובע שמי שמשיב הוא השר שנקבע על-ידי הממשלה, אבל גם הוא מאפשר לי לתת רשות דיבור לשר נוסף, המדבר גם בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: השר מיסז'ניקוב יעלה ויבוא, ויאמר את מה שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: בסופו של דבר אנחנו מצביעים אותו דבר.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לסבך אותך, בוגי, בקדנציה הראשונה בתעלולים פוליטיים.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, קודם כול תודה רבה – אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רגע, מה קורה פה?

יעקב אדרי: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר לשעבר אדרי, מה קורה פה?

ראובן ריבלין: מה ההתרגשות הרבה?

ראובן ריבלין: ים-המלח הוא אחד מפלאי עולם, אבל בכנסת אנחנו לא צריכים להפוך אותו לפלא נוסף.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שאפשרתם לי להציג משהו ששייך לתחום אחריותי, לתחום האחריות של המשרד.

סטס מיסז'ניקוב: לא ידעתי שאני צריך מעל דוכן הכנסת להודות על כך, שאני צריך לענות – שנתנו לי אפשרות לדבר בנושא ששייך לתחום המשרד שלי.

סטס מיסז'ניקוב: ואני, בניגוד לידידי, באמת ידידי, סגן השר יצחק כהן, לא צריך נייר כדי לדבר על הנושא של ים-המלח – אני יכול לדלקם אותו מתוך שינה.

סטס מיסז'ניקוב: כבר לפני כמה ממשלות הנושא הועבר לטיפול של שר התיירות.

סטס מיסז'ניקוב: אני אז בכלל לא ידעתי, אדוני היושב-ראש, שאני אהיה זה שיצטרך להחליט בנושא הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אני רק יכול להיות גאה שבמשמרת שלי נפלה הזכות לטפל באזור כל כך יפה וכל כך חשוב לאזרחי מדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא נחלה שלי, זה לא נחלה של משרד האוצר; זו נחלה של ילדינו, של נכדינו, שלנו, כל האזור הזה של ים-המלח, ונפלה בידי זכות לנסות לתקן את העוול שקורה עשרות שנים.

סטס מיסז'ניקוב: אני אתחיל בזה שיש בעיה באגן הדרומי של ים-המלח בכך שכל שנה המפלס של האגן עולה ב-20 ס"מ.

סטס מיסז'ניקוב: זה קורה כי שוקע מלח, לאורך עשרות שנים, על קרקעית האגן; הוא שוקע כי יש פעילות של "מפעלי ים-המלח", שמייצרים אשלג, והפסולת התעשייתית, שזה המלח, שוקעת באגן, לכן גם המפלס עולה, ולכן היה צריך להחליט.

ראובן ריבלין: מה זה פה?

ראובן ריבלין: מה זה פה?

ראובן ריבלין: מוץ, אני מבין שקשה, אבל תתכתבו בפתקים.

ראובן ריבלין: אתה מפריע לכבוד שר התיירות.

סטס מיסז'ניקוב: זה הצעות חוק של חבר הכנסת מוץ מטלון, לכן הוא מעורב רגשית בנושא הזה.

סטס מיסז'ניקוב: היה צריך להחליט, בסופו של דבר, על מי מוטלת האחריות ואיזה פתרון יש לכך שמפלס המים באגן הדרומי של ים-המלח יפסיק לעלות.

סטס מיסז'ניקוב: לצורך כך הוקמה החברה להגנת ים-המלח, על-ידי הממשלה הקודמת, והוטלו על שר התיירות הזכות והחובה להציע לממשלה פתרון, איך אנחנו יוצאים מה"ברוך" הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אגב, שתבינו, עליית המפלס של 20 ס"מ כל שנה, זה מציף את המלונות בחמי-זוהר ובעין-בוקק, אבל זה גם מציף את כביש 90 – עם כל התשתיות שלהם.

סטס מיסז'ניקוב: אחרי חודשים רבים של דיונים, של שימוע וכך הלאה, אחרי משא-ומתן ארוך עם משרד האוצר, שבמסגרתו התבקשתי, כשר התיירות, לתת זמן למשרד האוצר לנהל משא-ומתן עם "מפעלי ים-המלח" על האחוז שלהם במימון של המפעלים, יחד עם גלעד ארדן, השר להגנת הסביבה, אנחנו קיימנו מסיבת עיתונאים, ואמרנו שקציר מלח זה הדבר הכי נכון לעשות, ואכן ראש הממשלה שביקר באזור הזה אישר את ההחלטה שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: הוא נתן זמן של 21 יום באותו מעמד, ביוני השנה, למשרד האוצר לסיים את המשא-ומתן מול "מפעלי ים-המלח".

סטס מיסז'ניקוב: 21 יום ביוני השנה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו נמצאים עכשיו באמצע דצמבר, וסגן השר אומר שמשא-ומתן עדיין מתנהל, ועכשיו הוא מתנהל בצורה מזורזת.

ראובן ריבלין: הוא אומר את מה – – –

סטס מיסז'ניקוב: כן, הוא אומר מה שכתבו לו.

יצחק כהן: – – –

סטס מיסז'ניקוב: אין לי טענות כלפי סגן השר, שקורא מהנייר מה שכתבו לו, אבל בקצב הזה המשא-ומתן יכול להתנהל עוד הרבה מאוד זמן.

סטס מיסז'ניקוב: שתי הצעות החוק שמובאות פה לפניכם – אחת נועדה לעזור למשרד האוצר לסיים בהצלחה את המשא-ומתן מול "מפעלי ים-המלח", על מנת שהם ייקחו על עצמם 90% לפחות מהמימון המאוד-יקר של קציר המלח, שנועד לעצור את עליית המפלס ולהוציא אותנו מה"ברוך" הזה; והצעת חוק שנייה מדברת על כך שהמדינה תתקצב את הפעילות הכלכלית והתיירותית סביב ים-המלח בקרן של מיליארד שקל למשך חמש שנים.

ראובן ריבלין: – – –

סטס מיסז'ניקוב: לא לא, זאת הצעת החוק השנייה.

ראובן ריבלין: שנייה, אבל עוד לא – – –

סטס מיסז'ניקוב: אז אני כבר en bloc עונה על שתי הצעות החוק.

סטס מיסז'ניקוב: זה הדבר הכי הגיוני שצריך לעשות.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו היינו עכשיו בעשירייה מבחינת פלאי עולם.

סטס מיסז'ניקוב: ים-המלח מוכרז על-ידי הרבה מאוד תיירים והרבה מאוד אנשים שגרים בחוץ-לארץ כפלא עולמי.

סטס מיסז'ניקוב: זה המותג החזק שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: רק אנחנו בתוך מדינת ישראל לא מתייחסים אל המותג הזה בתור שכזה.

סטס מיסז'ניקוב: ולכן, אחרי שאנחנו נסיים את המשא-ומתן בהצלחה, בסיוע של הצעת החוק שלנו, עם "מפעלי ים-המלח", על המימון של הקציר, אנחנו חייבים להמשיך ולפתח כלכלית את האזור הזה, על מנת להעמיד אותו כמוצר תיירותי וכלכלי לכל דבר, על מנת לפתח תעסוקה.

ראובן ריבלין: אדוני עוד לא ירד, אדוני עוד לא ירד.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן, אני רוצה להבין דבר אחד, האם אני צריך לשאול את מוץ מטלון אם הוא מסכים להתניות הממשלה.

ראובן ריבלין: יש לי שני שרים – אחד מתנה בהתניית הממשלה, ואחד בא ואומר שהוא עוזר לממשלה, משום שחייבים בדרך חקיקה לשכנע – – –

סטס מיסז'ניקוב: לא, אנחנו מתואמים.

סטס מיסז'ניקוב: זה אותו דבר, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: מתואמים?

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מדברים על אותו דבר.

סטס מיסז'ניקוב: יחד עם סגן השר, אנחנו מדברים על אותו דבר.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: זה בסדר?

גלעד ארדן: אני ביררתי.

ראובן ריבלין: אז אני יכול לשאול את מוץ אם הוא מסכים להצעת הממשלה.

גלעד ארדן: אני ביררתי, ההתניה לא היתה: בהסכמת האוצר – – –

ראובן ריבלין: לא, ברור, בתיאום.

גלעד ארדן: אלא בתיאום.

סטס מיסז'ניקוב: בתיאום עם האוצר, אני הסכמתי על זה.

סטס מיסז'ניקוב: אני רק לא מבין את הכוחניות הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: למה בתחום אחריות שלי עולה סגן השר לדבר במקומי – את זה אני לא מבין – רק מפני שמישהו כתב שזה תוך כדי חוק ההסדרים; איך זה קשור?

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה ראית שהכנסת מגינה גם על השרים ועל תחום סמכויותיהם.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, מודיעה הממשלה לכנסת מי השר המשיב.

ראובן ריבלין: אם בא שר, כמו שהיה אז, לפני שלושה שבועות, עם השר שלום שמחון, ואומר: זה שייך למשרדי, אנחנו נותנים גם לו לדבר.

ראובן ריבלין: אבל בסופו של דבר חברי הכנסת צריכים להבין מה הממשלה רוצה מהם.

ראובן ריבלין: הואיל והיא רוצה אותו דבר, אין לנו בעיה.

סטס מיסז'ניקוב: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש – אני מסיים – אין לנו שום מחלוקת עם סגן השר לגבי המשך החקיקה.

סטס מיסז'ניקוב: אין לנו גם מחלוקת עם הבית הזה מה אנחנו רוצים לראות בים-המלח בסופו של דבר, ועל מי מוטלת האחריות להוציא את הפסולת התעשייתית שנאגרה שם במשך עשרות שנים.

סטס מיסז'ניקוב: אני רק מבקש בפעם הבאה ממשרד האוצר להיות פחות כוחני ולהירגע סוף-סוף.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק לומר לך, שר התיירות, שאם היתה יורדת התיירות בארץ, היו מבקרים אותך.

ראובן ריבלין: העלייה בכמויות התיירים המגיעים לארץ מחייבת אותנו לברך אותך.

ראובן ריבלין: כל הכבוד לעבודתך.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני שואל אותו, אומר לי השר המקשר: ההתניה היא אותו דבר, אין כאן הסמכה להתניה, אלא רק תיאום בשלב הבא.

ראובן ריבלין: מה אדוני אומר?

יצחק כהן: לא, התניה להמשך החקיקה – – –

ראובן ריבלין: התניה ותיאום בהמשך החקיקה, מה זאת התניה?

יצחק כהן: – – –

סטס מיסז'ניקוב: זה לא תיאום, זה לא תיאום.

ראובן ריבלין: אדוני, אנחנו מעבירים את זה as is לוועדת – לאיזה ועדה זה עובר?

ראובן ריבלין: לוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: אנחנו מעבירים את זה.

ראובן ריבלין: כשיגיע לקריאה ראשונה, אתה תחליט אם לתמוך בזה או לא, זה הכול.

ראובן ריבלין: זה התיאום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני לא התנה תנאים.

ראובן ריבלין: כבוד השר יצחק כהן, אדוני לא התנה תנאים ספציפיים, הוא דיבר על תיאום.

ראובן ריבלין: או שהם יתאמו או שלא יתאמו.

ראובן ריבלין: לא יתאמו – הממשלה לא תתמוך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מוץ, אתה מסכים למה שאמר?

 משה (מוץ) מטלון: כן.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על החוק as is.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבין שכל הדיון נערך לגבי שני החוקים, לכן אנחנו נעשה שתי הצבעות – הצבעה ראשונה היא על הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון – מימון הגנות חוף בים-המלח).

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: בעד, הממשלה בעד.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 43 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (תיקון – מימון הגנות חוף בים-המלח), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2002) (תיקון – מימון הגנות חוף בים-המלח), של חבר הכנסת משה, מוץ, מטלון, עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכלכלה על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לדון בחוק זיכיון ים-המלח (תיקון – קרן לשיקום ופיתוח אזור ים-המלח).

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אותה התניה.

קריאה: לא אותה התניה, אותו תיאום.

ראובן ריבלין: אותה התניה, שהיא תיאום.

ראובן ריבלין: אותה התניה, המדברת רק בתיאום.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זיכיון ים-המלח (תיקון – קרן לשיקום ופיתוח אזור ים-המלח), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק זיכיון ים-המלח (קרן לשיקום ופיתוח אזור ים-המלח), התשע"א–2011, של חבר הכנסת משה, מוץ, מטלון עברה בקריאה טרומית ותועבר גם היא לוועדת הכלכלה על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/570/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת המשרתים בשירות לאומי), של זבולון אורלב – הנמקה מהמקום.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לשבח את יושב-ראש ועדת החוקה, את חבר הכנסת דודו רותם, שיזם במסגרת תיקוני חוק הבחירות גם את התיקון שמוצע בהצעת החוק הפרטית שלי, והצעת החוק מונחת לקריאה ראשונה בפני הכנסת.

זבולון אורלב: חוק הבחירות לכנסת קובע עיקרון של ריתוק לקלפי, כלומר אדם יכול להצביע בקלפי מסוימת במקום מגוריו, אולם תיקונים שונים שנעשו בחוק הבחירות מכירים בכך שאוכלוסיות שונות לא יכולות לממש את הבחירה לכנסת, את זכות הבחירה, אם העיקרון הזה יתגשם לגביהן, והן הוכרו כחריגים; כמו: חיילים, אנשים עם מוגבלויות בניידות, נשים השוהות במקלט לנשים מוכות, אנשים שמאושפזים בבתי-חולים, אסירים ועוד ועוד.

זבולון אורלב: האוכלוסיות האלה, שהן בערך 170,000 בני אדם, מצביעות במעטפות כפולות בקלפיות מיוחדות.

זבולון אורלב: הצעת החוק קובעת, שמי שמשרת בשירות לאומי או אזרחי, ומשרת מחוץ למקום מגוריו – על-פי הצעה של ועדת החוקה, במרחק של למעלה מ-100 קילומטרים – יוכל להצביע בקלפי מיוחדת במעטפה כפולה.

זבולון אורלב: כך מי שמשרת בשירות לאומי, בשירות אזרחי, במקום רחוק, יוכל לממש את זכותו, כיוון שחלק מהמשרתים, למשל המשרתות המסייעות בבתי-חולים, במוסדות לנוער מפגר וכדומה, לא יכולות לעזוב את המקומות.

זבולון אורלב: אני התחייבתי שקידום החוק יהיה אך ורק במתכונת כפי שגובשה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

זבולון אורלב: כמובן, אני מסכים והתחייבתי לכך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זה דבר שאתה התחייבת – אני לא מבין מה זה, זאת התניה שהיא בדיון שהיה בוועדת חוקה, חוק ומשפט?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הצעת חוק שקיימת?

זבולון אורלב: הצעת החוק – אמרתי, היא מונחת על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: אתה מצטרף להצעת החוק הזאת.

זבולון אורלב: כן, היא באה בעקבות פנייה שלי.

ראובן ריבלין: הבנתי.

זבולון אורלב: שיתפתי את היושב-ראש.

זבולון אורלב: הנוסח שלי לא יהיה הנוסח הקובע.

זבולון אורלב: הנוסח הקובע יהיה הנוסח שגובש בוועדת החוקה.

ראובן ריבלין: טוב, אין בעיה, בשביל הסטטיסטיקה זה חשוב מאוד.

ראובן ריבלין: אין בעיה.

ראובן ריבלין: רבותי, ישיב כבוד שר המשפטים.

ראובן ריבלין: אם הממשלה מסכימה, עומדת הזכות לחבר הכנסת להתנגד, ויש חברת כנסת שביקשה להתנגד.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת המשרתים בשירות לאומי), התשס"ט–2009, הצעת חוק פ/570, מציע חבר הכנסת זבולון אורלב לאפשר לכלל המשרתים שירות לאומי להצביע בקלפי ביישוב שבו הם משרתים, לפי ההסדר של ההצבעה במעטפה כפולה הנוהג ביחס לחיילים, אסירים, מאושפזים ועוד, תוך החרגתם מכלל הריתוק לקלפי, שלפיו יכול אדם להצביע רק בקלפי ששמו נכלל ברשימת הבוחרים שלה ורשימת הבוחרים נקבעת על-פי מענו הרשום של אדם במרשם האוכלוסין.

יעקב נאמן: לפי הצעת חוק פרטית זו של חבר הכנסת אורלב מוצעת כיוזמה של ועדת החוקה הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011, אשר פורסמה ביום 26 בינואר.

יעקב נאמן: באותה הצעה, שיזמה ועדת החוקה, מוצע להחריג רק את מי שמשרתים שירות לאומי במקום הרחוק לפחות 100 קילומטרים ממקום מגוריהם מכלל הריתוק לקלפי, ולאפשר להם בלבד להצביע בקלפי ביישוב שבו הם משרתים לפי אותו הסדר הנוהג, כאמור, ביחס לחיילים, אסירים, מאושפזים ועוד.

יעקב נאמן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעתו הפרטית של חבר הכנסת אורלב, פ/570, בתנאי שהצעתו הפרטית של חבר הכנסת אורלב תנוסח בהתאם לנוסח המוצע על-ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט בנושא, קרי, בהצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 61) (הצבעת מתנדבים בשירות לאומי), התשע"א–2011, ותוצמד לנוסח המוצע על-ידי ועדת החוקה בנושא, תוך תיאום והסכמה עם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

יעקב נאמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר המשפטים.

ראובן ריבלין: אני מבין שהממשלה מסכימה, ולכן קמה הזכות לחברת הכנסת זהבה גלאון לעלות לבמה, ונתונות לה שלוש דקות תמימות לנמק את הסתייגותה – לא הסתייגותה, התנגדותה.

ראובן ריבלין: ההתנגדות חייבת להיות לעצם החוק, והיא אכן עושה זאת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורלב דואג – בצדק, אני בעד לדאוג – לבני ובנות השירות הלאומי שיוכלו לממש את החובה האזרחית שלהם ולהצביע בבחירות.

זהבה גלאון: לא יכול שכשעושים החרגה היא נוגעת רק בקבוצה אחת.

זהבה גלאון: הקבוצה הגדולה ביותר שביום הבחירות נמצאת מחוץ לאזור מגוריה זו קבוצת הסטודנטים.

זהבה גלאון: סטודנט שלומד בתל-חי וגר בנתיבות, סטודנט שלומד בבאר-שבע וגר בצפון, אתה, חבר הכנסת אורלב, לצערי, הפקרת בהצעה הזאת את קבוצת הסטודנטים, שהיא הקבוצה הגדולה ביותר שמשרתת בצבא, לומדת, ואתה לא מאפשר לה את אותה החרגה.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך אותך על שדאגת לבני ובנות השירות הלאומי, אני לא אומרת את זה בציניות, אבל דאגת, אם אני יכולה לומר את זה, רק לבני המגזר שלך.

זהבה גלאון: זו הצעה מגזרית, שלא מביאה בחשבון צרכים של כלל האוכלוסייה.

זהבה גלאון: אנחנו מכירים את זה תמיד בבחירות, שסטודנטים שגרים ברחבי הארץ לא מממשים את זכותם לבחור, בגלל הקושי והנסיעות הארוכות שהם צריכים לנסוע.

זהבה גלאון: חבל, ואני קוראת, אדוני היושב-ראש, לכנסת להוסיף גם את קהל הסטודנטים לאותה קבוצה.

ראובן ריבלין: הצבעה אלקטרונית תפתור הכול – יוכל כל אחד להצביע בכל קלפי.

ראובן ריבלין: כן, כי יופיע שמו.

ראובן ריבלין: זה, דרך אגב, בפריימריס במפלגה שאני חבר בה – זאת אומרת, אני חבר ואהיה חבר בה, יכול להיות שחברים אחרים יחליטו שהם רוצים מפלגה אחרת.

ראובן ריבלין: אני תמיד אהיה במפלגה.

זהבה גלאון: זה מעניין, אדוני היושב-ראש, מה שאמרת.

ראובן ריבלין: לא, אני תמיד אשאר בה, ואני תמיד אשאר בעמדות של המפלגה שלי.

ראובן ריבלין: אני רק אומר דבר אחר, אני הייתי בנתיבות, הצבעתי – למרות העובדה שאני ירושלמי – יכולתי להצביע גם למועמד הירושלמי, כי ברגע שקוראים בשמי, מעלים את כל – – –

מוחמד ברכה: יש מצב – – –

זהבה גלאון: חבר הכנסת ברכה, לדעתי, מפקפק – – –

ראובן ריבלין: אם הם ירצו הם ילכו, לא אני, אני לעולם לא אלך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – אדוני היושב-ראש, הדיון המרתק מי יכול להישאר חבר הליכוד ומי יצטרך לעזוב – הוא מרתק, אני בעד, דרך אגב, שאתה תישאר – –

ראובן ריבלין: לא, אנחנו מדברים כרגע מי יכול לבחור.

זהבה גלאון: – – אבל לגבי מי יכול לבחור, אם הכנסת הזאת עושה החרגה לבני ובנות השירות הלאומי, שיוכלו להצביע במעטפה כפולה, כמו חיילים, כמו אסירים, אני חושבת שהכנסת הזאת צריכה להתייחס ברצינות להערה שלי ולהביא בחשבון את קהל המצביעים הסטודנטים.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: באמת, אם יהיו בחירות אלקטרוניות אנחנו נפתור את כל הבעיות; כל אדם בכל מקום בארץ יוכל להצביע, הוא יוכל להצביע ויירשם כמצביע, ובזה ייגמר העניין.

ראובן ריבלין: הוא יצטרך גם איזה אפשרות ביומטרית – כי אחרת העניין של הזיהוי הוא בעייתי ביותר.

ראובן ריבלין: אם יהיה ביומטרי גם לא יהיו זיופים, זאת אומרת, לא יוכל אדם לבוא בשם אחר.

ראובן ריבלין: הערתך נרשמה, לכן את מתנגדת לחוק במסגרת זו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני השר מבקש לענות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב לא מבקש לענות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת המשרתים בשירות הלאומי) – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: של חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 47 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 6 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת המשרתים בשירות לאומי), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 47 בעד, שישה מתנגדים, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתו של חבר הכנסת זבולון אורלב עברה בקריאה טרומית ותועבר לדיון משותף עם חוק העומד כבר על סדר-יומה של ועדת החוקה, ויאוחד אתה – לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/491/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף הבא:

ראובן ריבלין: הצעת חוק חובת יידוע בדבר הימצאותן של מצלמות אבטחה וסייג למסירת מידע, התשס"ט–2009, של חבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: עשר דקות.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים וחברי הכנסת, הצעת החוק שלי היום מתייחסת לזכות לפרטיות שכל אזרח זכאי לה על-פי חוק, ועל-פי מוסר, ועל-פי מסורת.

חנא סוייד: הצעת החוק מתייחסת בעיקר לחובה של יידוע האזרחים בדבר האפשרות שהם מצולמים או מישהו עוקב אחריהם.

חנא סוייד: צריך ליידע את האזרח שהוא תחת מעקב, ולתת לאזרחים את האופציה לצאת, או את אופציית האקזיט, מה שנקרא, שהאזרח יסכים להיכנס למצב שבו הוא יודע שמצלמים אותו, שעוקבים אחריו.

חנא סוייד: מובן שהכול – מדובר כשאדם מבצע פעולות רגילות ביותר, כשהוא נכנס, נגיד, לבית-מלון, או כשהוא נכנס למבנה משרדים, או מבצע פעולה נורמטיבית כלשהי.

חנא סוייד: אני בשבוע שעבר העליתי כאן, אדוני היושב-ראש, שאילתא בעניין המעקב אחרי האזרחים בכל הקשור לטלפונים סלולריים.

חנא סוייד: ולצערי הרב, התגובה שאני קיבלתי היא שכאילו אנחנו יודעים שיש מעקב אחרי כל אזרח ואזרח, ושהדבר מתקבל, מה רע בכך?

חנא סוייד: למה להתנגד?

חנא סוייד: או שזו גזירה משמים שצריך לקבל אותה.

חנא סוייד: אני כמובן ביטאתי את דעתי שאני כופר במוסכמה הזאת.

חנא סוייד: אני חושב שאנחנו עדיין במצב שבמקום שלא צריך – לא יכול להיות שהנורמה תהפוך לכך שהאדם הוא תחת surveillance, תחת מעקב תמידי גם במצבים שהוא – – –

ראובן ריבלין: האח הגדול.

חנא סוייד: האח הגדול.

חנא סוייד: – – – גם במצבים שלאזרח יש זכות לפרטיות.

חנא סוייד: יש מקומות – יש מצבים שלכל אזרח עומדת הזכות שלא יעקבו אחריו.

חנא סוייד: במקומות שהם פרטיים, שאנשים מבצעים פעולות של אדם פרטי, פעולות נורמטיביות, אני לא חושב שהאדם צריך להיות תחת מעקב, גם אם המעקב לא פוגע בו.

חנא סוייד: זו זכות הפרטיות.

חנא סוייד: זכות הגנת הפרטיות היא זכות בסיסית.

חנא סוייד: אני אומר את הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו לפני שבועיים-שלושה העברנו כאן בכנסת את חוק לשון הרע, ואבירי החוק הזה כמובן באו תחת הכותרת של הגנת הפרטיות, שאסור לפגוע בשם של אדם.

חנא סוייד: פגיעה בשם של אדם היא נגזרת של הזכות לפרטיות.

חנא סוייד: אנחנו ראינו כאן את ההתגייסות – כן, צריך לשמור על הפרטיות של האנשים, ואפילו צריך לשלם להם קנסות כבדים ופיצויים מוגברים, גם אם לא מוכיחים נזק.

חנא סוייד: זאת אומרת, גם אם הפרטיות שלך, בצורה זו או אחרת, או השם הטוב שלך – שזה, לדעתי, מקבילה גם של הזכות לפרטיות – אתה יכול לקבל פיצויים אסטרונומיים גם אם אתה לא מוכיח נזק.

חנא סוייד: אני חושב שמאותו היגיון צריך לגזור את הנורמה המשלימה, והיא, שלא מותר ואסור לעקוב אחרי אנשים בחיים הפרטיים שלהם בלי להזהיר אותם.

חנא סוייד: וכאן, כפי שאמרתי, מדובר בדברים שהם מאוד נורמטיביים ולא מזיקים.

חנא סוייד: יש טענה, אדוני היושב-ראש, שהמעקב, ובמיוחד מצלמות, עוזר לפענח פשעים, וזה נכון.

חנא סוייד: אבל מצד שני, אני טוען שאם אתה מיידע אנשים שיש מצלמות, אתה יכול למנוע את הפשעים.

ראובן ריבלין: או אתה מתעל אותם לעשות פשעים במקומות שאין בהם מצלמות.

חנא סוייד: לפחות אתה מצמצם את המקומות שבהם הם יכולים לעשות פשעים.

חנא סוייד: כלומר, אם אתה מזהיר מישהו ואומר לו שבמבנה הזה פועלת מצלמת מעקב, או במקומות אחרים – ליד הכספומט, או במקומות ציבוריים – אתה מזהיר אנשים שפה פועלת מצלמה, אז האנשים האלה לא יבצעו פשעים.

חנא סוייד: כך שלא צריך לחכות שאנשים יבצעו פשעים ואחר כך אתה תיעזר באותה מצלמה בשביל לגלות מי ביצע את הפשע הזה.

חנא סוייד: אתה יכול למנוע את הפשע הזה.

חנא סוייד: על מה אפשר לחשוב יותר טוב מהכלי הזה?

חנא סוייד: יש טענה נוספת – שזה כל כך טבעי; כל כך טבעי שיהיו מצלמות ושיהיה מעקב.

חנא סוייד: ואם ההיגיון הוא ככה, אני אמרתי לא.

חנא סוייד: אני לא מקבל את ההיגיון הזה.

חנא סוייד: אני חושב שאנחנו לא צריכים – אנחנו צריכים לעמוד על זכויות היסוד של אזרחים, שביניהן הזכות לפרטיות היא זכות חשובה מאוד, והיא אקוויוולנטית ושווה אפילו לזכות הביטוי, ה-freedom of expression, גם אם יש ניגוד וקונפליקט בין שני הדברים.

חנא סוייד: ונניח שהדבר הוא כל כך טבעי ואנשים כבר הרימו ידיים והם לא רוצים להתנגד לזה, אז אני אומר: למה אי-אפשר, למה אסור ולמה מתנגדים לכך שתהיה אזהרה?

חנא סוייד: בכל זאת, שיהיה משהו שיגיד שבאזור הזה, במקום הזה, במשרד הזה, במבנה הזה, בקומפלקס הזה, פועלות מצלמות אזהרה.

חנא סוייד: זאת אומרת, אם זה מובן מאליו, אז למה שלא תהיה תלויה מודעה שמזהירה את האנשים או מיידעת את האנשים שהמצב הוא כזה?

חנא סוייד: כלומר, כמו שאומרים, גם את המובן מאליו לפעמים אפשר וצריך להזכיר.

חנא סוייד: וגם, בהקשר הזה אני אומר, אם גם את המובן מאליו, אז למה להתנגד לכך שאנשים ידעו?

חנא סוייד: זה גילוי נאות, זה לתת לאדם את האפשרות להחליט אם להיכנס או לצאת, לקבל או לא לקבל.

חנא סוייד: אני חושב שאם עושים את המעקב הזה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סוייד, אני שומע – תראה, יש אנשים שבזיעת אפיהם יכולים להרוויח את לחמם, ואין להם כסף לשים מצלמות.

ראובן ריבלין: הגנב הפוטנציאלי לא יודע אם יש להם מצלמות או אין להם מצלמות.

ראובן ריבלין: האם אתה מציע להם לשים שלט שיש להם מצלמה, גם אם אין להם מצלמה?

ראובן ריבלין: את זה הם יכולים.

חנא סוייד: ודאי שלא.

חנא סוייד: זאת אומרת, אם אין מצלמות, אז למה לשים הודעה – – –

ראובן ריבלין: כי לפעמים אתה יכול לבוא ולומר: מי שיש לו מצלמה, ישים.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, באופן הגיוני אותם פושעים יבואו למקומות שבהם אין מצלמה.

ראובן ריבלין: עכשיו, אם הם רואים ששם אין מצלמה, מסכנים אותם האנשים, הם נמנעים מלשים מצלמה כי אין להם האפשרות הכספית לשים את המצלמה.

חנא סוייד: טוב, אדוני היושב-ראש, אם אני הבנתי אותך נכון, אז השאלה היא האם ההיגיון הזה בעצם מזמין – – –

ראובן ריבלין: לא, יכול לפגוע במעוטי יכולת.

ראובן ריבלין: אנשים שמקיימים את עסקם באמת בזיעת אפיהם, ואין להם כסף לשים מצלמה.

ראובן ריבלין: עכשיו, לא יהיה אצלם שלט – – –

חנא סוייד: אוקיי.

חנא סוייד: אני מבין.

חנא סוייד: אז אני התחלתי בתשובה הנכונה, שבעצם זה לא הזמנה לכל אחד שיציב מצלמה, אלא ההיפך.

חנא סוייד: אבל אם יש, אם לאנשים – כאילו בעצם המניעה שיתקינו מצלמות זה שאין להם כסף או שיש להם כסף – – –

ראובן ריבלין: אנחנו רואים "כלבוטק" – – –

חנא סוייד: לא זו נקודת המוצא, כמובן.

חנא סוייד: נקודת המוצא זה הגנה על הפרטיות, אבל זה לא צריך להוות הזמנה לאנשים שכן ישימו מצלמות וכן ישימו מודעה שיש כאן מצלמה.

חנא סוייד: אני רוצה להגן על הפרטיות במובן זה שיש זכות לצנעת הפרט, יש זכות לפרטיות, ואי-אפשר לפגוע בה אלא בדרכים חוקיות, וצריך לנסח חוק שיגן על הפרטיות.

חנא סוייד: אבל אני אומר – – –

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת חנא סוייד, החוק מגן על הפרטיות שכן יכולים להציב מצלמות רק במקומות ציבוריים.

ראובן ריבלין: רק במקומות ציבוריים.

ראובן ריבלין: אחרת, נכנסים לצנעת הפרט.

ראובן ריבלין: אם בבית-מלון בתוך חדר ישימו מצלמה, זו עבירה על החוק, עבירה חמורה העל החוק.

ראובן ריבלין: אבל במסדרונות הציבוריים, שבהם כל אחד יכול ללכת ולהלך, אפשר לשים מצלמות, כי זה מקום ציבורי.

חנא סוייד: אם הדבר הוא כל כך נורמטיבי אז אין מניעה ליידע את הציבור, להגיד לו שיש דבר כזה.

חנא סוייד: אני גם מתכוון לצד השני, או לעבר השני של העניין, שבעצם, כשהדבר הזה, כשהמעקב או הצלמות פועלות בוואקום חקיקתי ונורמטיבי, יכול להיות שתהיה זליגה ויהיה מצב שבו אתה ואני נצולם במצבים שאנחנו מצפים ולא חושבים בכלל שמצלמים אותנו.

חנא סוייד: ולכן, אני שייכתי את החוק הזה למה שאני אמרתי – צנעת הפרט, הזכות של הפרט לפרטיות – –

ראובן ריבלין: לחופש.

חנא סוייד: – – לחופש הפרט.

ראובן ריבלין: לכבודו.

חנא סוייד: וכבוד האדם וחירותו, ולכן אני חושב שזו זכות בסיסית.

חנא סוייד: אני יודע שזה לא יכול להיות וזה לא ניסיון לנסח חוק כולל להגנת הפרטיות, במיוחד עם ההתפתחות הטכנולוגית – – –

ראובן ריבלין: רק יידוע, יידוע האנשים שיש מצלמה.

חנא סוייד: כן.

חנא סוייד: זה לא עולה בקנה אחד עם ההתפתחות הטכנולוגית שהיום אפשר לעשות מעקב אחרי אנשים באלף ואחת דרכים, אבל זה ניסיון לפתוח את הוויכוח הציבורי הזה סביב העניין.

ראובן ריבלין: שמע את הממשלה.

ראובן ריבלין: אתה תוכל לחזור אם הם מתנגדים.

חנא סוייד: אוקיי, אז אני כמובן קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת, שאמורה להגן או להגביר את ההגנה על זכות הפרט לפרטיות.

חנא סוייד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר שלום שמחון להשיב על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: אם הוא מתנגד, יוכל חבר הכנסת סוייד לנסות ולענות על ההתנגדות ולשכנע.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי, חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק, וזאת מהטיעונים הבאים – – –

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני טעיתי, אני מאוד מתנצל.

ראובן ריבלין: כבוד השר המשיב הוא השר לביטחון פנים, שנמצא תמיד בזמן ומשיב על כל שאלה, על כל דרישה של הכנסת, בצורה – – –

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אתה לא חושב שיש פה שערורייה?

ראובן ריבלין: לא, לא, אני חושב שהשר לביטחון פנים רוצה לבוא ולומר שזה ביטחון הציבור.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שמדובר דווקא – בבקשה, כבוד השר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת סוייד, אתה רוצה ששר התמ"ת יעלה, אין לי שום בעיה.

יצחק אהרונוביץ': הוא, יש לו גם אותה תשובה, נתתי לו העתק.

חנא סוייד: ההיפך.

חנא סוייד: ההיפך הגמור.

מוחמד ברכה: הבעיה שהשרים – עם תשובות אוטומטיות.

מוחמד ברכה: לא חשוב מה תגיד, מה לא תגיד – – –

חנא סוייד: לזה התכוונתי.

חנא סוייד: השר עמד להשיב – – –

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, אני אפתיע אותך.

ראובן ריבלין: לגבי השר אהרונוביץ – אני לא אומר שזה לא לגבי השר שלום שמחון – הוא תמיד עונה לעניין, בין שאנחנו אוהבים מה שהוא עונה ובין שאנחנו לא אוהבים.

חנא סוייד: אבל זה לא – – –

ראובן ריבלין: אבל בהחלט מדובר פה בביטחון הציבור, וזו אחת הסיבות להצבת המצלמות – אם זה טוב, אם זה רע, זה עניין אחר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק המונחת בפניכם מבקשים המציעים לקבוע הוראות בדבר הצבת שלטי אזהרה על הימצאות מצלמות אבטחה במבני ציבור והסדרת התיעוד המופק מהן.

יצחק אהרונוביץ': כן מוצע לקבוע שהמידע שצולם באמצעות מצלמת האבטחה לא יימסר לפי חוק חופש המידע.

יצחק אהרונוביץ': בכך מבקשים המציעים לאזן בין זכות החברה להתגונן מפני סכנות וסיכונים במקומות ציבוריים לבין הזכות לפרטיות.

יצחק אהרונוביץ': אני סבור כי יש להתנגד להצעה זו.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בהצעה חסרה – חסרה מבחינת השלכות ומבחינת התוכן.

יצחק אהרונוביץ': מההצעה לא ברור לגבי אילו מבני ציבור יהיה צורך להודיע על הצבת מצלמות וכל המשתמע, האם יש לעדכן היכן המצלמות, ומעבר לכך, מהי הכוונה בהגדרת מצלמת האבטחה כ"מצלמה שנועדה לפיקוח, מעקב ובקרה".

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, כיוון שמדובר בהוראה החלה על מבני ציבור, לא ברור למי תיוחס העבירה הפלילית אם לא יבוצע החוק.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, חובת יידוע בדבר מצלמות האבטחה במבני ציבור יכולה לעמוד בסתירה אם המשטרה תנחה להציב מצלמות סמויות, משיקולי ביטחון ואבטחה, מכוח החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ"ח–1998.

יצחק אהרונוביץ': אף כי ככלל, מצלמות האבטחה הינן גלויות.

יצחק אהרונוביץ': המציאות בימינו מעלה כי כיום ישנה חזקה שבכל מבנה ציבור ישנה מצלמת אבטחה, ולכן הצבת שילוט, על כל המשמעויות הנגזרות מכך, הינה מיותרת.

יצחק אהרונוביץ': לאור האמור, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': אשר על כן, אבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק האמורה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד – בבקשה, אדוני.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים וחברי הכנסת, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהתשובה של השר היא תשובה שראויה לבוא כתמיכה בהצעת החוק, עם נקודות למחשבה אחר כך.

חנא סוייד: זאת אומרת, ההיגיון – קודם כול, יש הנחה ואמירה שכל אזרח יצפה שבבניינים ציבוריים יש מצלמות, אז למה שלא תהיה מודעה שתגלה את זה או תודיע על זה?

חנא סוייד: מצד שני, כבוד השר בתשובתו המלומדת העלה נקודות למחשבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אי-אפשר מתחת לדוכן.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת אייכלר, כמה אני שומר כששומעים אותך שאף אחד לא יפריע, כמה.

ראובן ריבלין: חברים, עומד חבר כנסת, מדבר, כולם למטה מדברים.

ראובן ריבלין: אתם רוצים לדבר, לכו למזנון, לכו לחדר המנוחה.

חנא סוייד: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני לא כל כך הבנתי את המניע להתנגדות של הממשלה.

חנא סוייד: עוד פעם אני מדגיש שזה נושא חשוב, ודווקא הנקודות שהעלה השר בתשובתו המלומדת הן נקודות – – –

ראובן ריבלין: למה שלא נדון על זה בוועדת הפנים כהצעה לסדר-היום ונראה, אולי באמת יש איזה היגיון בחוק, להודיע לאזרחים: תדעו, ראה הוזהרת, פה יש מצלמות.

ראובן ריבלין: יכול גם מישהו שלא שם מצלמות – – –

יצחק אהרונוביץ': כולם יודעים את זה.

יצחק אהרונוביץ': בכל מבנה ציבור – – –

ראובן ריבלין: לא, יש יתרון שאני אשים אצלי במדרגות: יש פה מצלמות – שאחרים ייזהרו גם אם אין מצלמות.

מוחמד ברכה: או לשים: כלב נושך – – –

ראובן ריבלין: השאלה אם צריך חוק.

ראובן ריבלין: אולי נדון על זה בוועדה, אולי תהפוך את זה להצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אדוני מסכים להצעה לסדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': – – –

איתן כבל: דיון בוועדת המדע.

ראובן ריבלין: אתה מסכים להצעה לסדר-היום?

ראובן ריבלין: נדון בזה בוועדה, אחרי זה – – –

חנא סוייד: כן.

חנא סוייד: טוב.

חנא סוייד: בסדר.

ראובן ריבלין: כי באמת השר ענה דברים – – – השר מסכים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ציון פיניאן, ממלא-מקומו של חבר הכנסת אלקין – זה לא דבר פשוט בשביל אלקין שאתה ממלא את מקומו, כל הכבוד.

ראובן ריבלין: הוא מסכים להצעה לסדר-היום, גם אתה מסכים.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו נדון בנושא שהעלה חבר הכנסת חנא סוייד לא כהצעת חוק אלא כהצעה לסדר-היום, שתועבר לוועדת החוקה או לוועדת הפנים, אני לא – – –

איתן כבל: מדע.

איתן כבל: מדע.

איתן כבל: מדע עוסקת בזה בימים אלה.

ראובן ריבלין: למדע?

קריאות: פנים, פנים.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תכריע.

ראובן ריבלין: לוועדת פנים, זה מקום המשטרה.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: זה לא עניין חוקתי, בסדר.

ראובן ריבלין: נא להצביע כהצעה לסדר-היום – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הממשלה מסכימה להצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק חובת יידוע בדבר הימצאותן של מצלמות אבטחה וסייג למסירת מידע, התשס"ט–2009, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 49 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: לכן, הצעתו של חבר הכנסת סוייד, כהצעה לסדר-היום, תועבר לוועדת הפנים, על מנת שיתקיים בה דיון, כי כולם מסכימים על אותו דבר ועדיין העניין לא בשל בעיני הממשלה לחוק, ולכן אני חושב שזה הדבר הטוב ביותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2954/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק מקדמית, הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגבלת גיל העובד הזר).

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי יעלה ויבוא וינמק את הצעתו, שייתכן שגם היא תעבור כהצעה לסדר-היום.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, שרים וחברי כנסת – – –

אבישי ברוורמן: אני לחצתי – – – וזה לא נרשם.

אבישי ברוורמן: כיוון שאני כל כך מעריך את – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אבישי ברוורמן מודיע שהוא לחץ ולחיצתו לא נתקבלה, ולכן הוא מבקש להוסיף את שמו לתומכים.

ראובן ריבלין: אינני משנה את ההצבעה, אני רק מודיע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, ישנה תופעה שהיא כלל-עולמית, שלא התחילה היום, של אנשים שעוברים מארץ לארץ כדי לעבוד.

מיכאל בן-ארי: יש במקום מסוים אנשים שמומחים בעבודה אחת, במקום אחר חסרים, אז יש תנודה של עובדים בכל העולם כולו.

מיכאל בן-ארי: ומדינת ישראל, אפשר לומר, ב-15 שנים האחרונות יש בה תופעה מאוד-מאוד בולטת של עובדים זרים בתחומים שונים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים על תחום הבנייה, על תחום החקלאות, ותחום ניכר שבו יש לנו רבים רבים שעוסקים בכך, אנחנו מדברים על תחום הסיעוד.

מיכאל בן-ארי: והחוק שלי, אדוני היושב-ראש, מתמקד בעובדים הזרים בתחום הסיעוד.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שאין כמעט אחד מאלה שיושבים בבית הזה שלא מכיר בן-משפחה או קרוב או חבר שנזקק פעם לאותו סיוע של עובד זר או עובדת זרה לטובת קרוב משפחה שהוא סיעודי, שיש צורך לעזור לו, שלא יהיה לבד, שיוכל לגשת לעשות את צרכיו וכל שאר העניינים שהוא צריך.

מיכאל בן-ארי: הדברים האלה מוכרים, הדברים האלה, גם כן, יש בהם צד של כבוד שלנו אל המבוגרים, וכמובן, הדבר הזה הוא מכובד וחשוב וטוב, ואולי אפילו רצוי.

מיכאל בן-ארי: אבל הדבר הזה, יכול להיות שהוא אליה – אבל לא קוץ בה אלא כמה קוצים חמורים נמצאים בתוך הדבר הזה.

מיכאל בן-ארי: ואני חושב שאין אחד מאתנו, שוב, שלא מקבל תלונות אין-סופיות על התופעה הנלווית לתופעת העובדים הזרים והעובדות הזרות.

מיכאל בן-ארי: מקבלים עובד זר, אחרי כחודש ימים הבחור נעלם, הגברת נעלמת, איננה.

מיכאל בן-ארי: מסתבר שהיא מצאה עבודה יותר טובה, או במקרים רבים, אדוני היושב-ראש, היא מוצאת דבר שבחורה בת 22, 23, מאוד טבעי שהיא תמצא – היא מוצאת אהבה.

מיכאל בן-ארי: היא מוצאת אהבה.

מיכאל בן-ארי: אתה מתקשר מעבר לקו – איפה גברת, למה לא חזרת לטפל באבא?

מיכאל בן-ארי: למה לא חזרת לטפל באמא?

מיכאל בן-ארי: היא בכלל לא עונה על הקו, עונה איזה בחור שנמצא שם על הקו.

מיכאל בן-ארי: והדבר הזה הוא מאוד מאוד טבעי, הצורך בזוגיות, וגם – וגם – אדם בן 20, אפילו בן 25, מתחיל את חייו; הוא בא לארץ זרה, הוא מתלהב, ברוך השם הארץ שלנו ארץ מפותחת, ארץ שנותנת המון המון דברים שאין בארצות שמהם הם באים, הן בבריאות, הן בחינוך – – –

שלמה מולה: מטרת החוק היא למנוע – – –

מיכאל בן-ארי: לא, אני לא רוצה למנוע.

מיכאל בן-ארי: אני לא רוצה למנוע.

מיכאל בן-ארי: יש לנו הצעה לתיקון, שאני חושב שהיא מאוד מאוד טובה ואיכותית, וההצעה לתיקון היא שהגיל של העובדים הסיעודיים יוגבל לגיל של 35 שנים.

מיכאל בן-ארי: ההיגיון שעומד מאחורי הדבר הזה – אדם בן 35, כולנו צריכים להסכים, הוא במיטב כוחו, אבל אדם בן 35, הוא בא לעבוד.

מיכאל בן-ארי: הוא בא לעבוד כדי לפרנס את המשפחה שהוא כבר בנה בארץ המוצא שלו, ואת הכסף שהוא מרוויח פה – כל אגורה ואגורה שהוא מרוויח – הוא שולח לשם, לא כדי לבנות חיים חדשים בארץ חדשה.

מיכאל בן-ארי: זו לא המטרה שלו.

מיכאל בן-ארי: זה לא דבר שיפתה אותו.

מיכאל בן-ארי: הוא השאיר חיים מאחור.

מיכאל בן-ארי: כל מי שמכיר את הדבר הזה יודע ומודה שזאת התופעה, שמדובר במיוחד – כשמדובר בעובדות שבאות ממזרח-אירופה, מהונגריה ומארצות אחרות, שבאות לכאן כעובדות סיעודיות, כבעלות משפחה, שמשאירות בעל וילדים מאחור, אין אתן שום בעיה.

מיכאל בן-ארי: הן עושות את העבודה במסירות, מקבלות את שכרן, שולחות את הכסף לשם, ולאחר תום התקופה – שנתיים, בהארכה שלוש שנים – לא צריך את יחידת "עוז" שתחפש אחריהן, הן פשוט חוזרות הביתה.

מיכאל בן-ארי: והן נותנות עבודה איכותית.

מיכאל בן-ארי: הן לא בורחות באמצע, חשובה להן הפרנסה.

מיכאל בן-ארי: חשוב להם כל שקל ושקל שהם מקבלים.

מיכאל בן-ארי: ולכן הצעת החוק הזאת, שאין מה להאריך בה, היא כל כך פשוטה, מדברת על העניין הזה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא מדברים על ענף החקלאות, לא מדברים על ענפים אחרים שבהם יש עובדים זרים, אלא במיוחד ובאופן ממוקד על העובדים הסיעודיים.

מיכאל בן-ארי: כיוון שהקואליציה הציעה שאנחנו ניקח את זה לדיון בוועדת העבודה והרווחה, אני מקבל את ההצעה.

מיכאל בן-ארי: עצם העניין שאנחנו דנים על הנושא, זה מלמד שאנחנו חייבים – חייבים – חשיבה מחודשת, לא בלנקו, לא כל מי שרוצה.

מיכאל בן-ארי: יש תופעות שהולידו בעיות, ואנחנו צריכים להתמודד אתן.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שההצעה שלי היא בסיס להתמודדות מחודשת וחכמה יותר עם התופעה, הן כדי לפתור את הבעיות של אלה שנשארים כאן, הן כדי לתת עבודה יותר איכותית למבוגרים שלנו שזקוקים לכך, ולאלה שהם סיעודיים.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, ובכן, השר שמחון, השר המשיב, האם אדוני מסכים שזה יועבר להצעה לסדר-היום?

ראובן ריבלין: אתה רוצה להשיב?

שלום שמחון: מה שאתה מעדיף.

ראובן ריבלין: איך שאדוני מעדיף; אם הוא מסכים שזה יהיה הצעה לסדר-היום אינך צריך להביע התנגדות.

ראובן ריבלין: אתה מסכים.

ראובן ריבלין: אתה יכול לומר מדוע אתה מסכים, אם אתה רוצה.

ראובן ריבלין: אדוני מוותר על זכות הדיבור.

ראובן ריבלין: אנחנו מתייחסים להצעתו של חבר הכנסת בן-ארי לא כהצעת חוק אלא כהצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: הממשלה מסכימה להצעה לסדר-היום שתועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 28 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגבלת גיל העובד הזר), התשע"א–2011, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: 28 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת בן-ארי בעניין הגבלת גיל העובד הזר תועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3600/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: יש לנו כאן

ראובן ריבלין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), של חבר הכנסת אילן גילאון, שאליה צמודה הצעת חוק של זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: יש לנו גילאון וגלאון, שניהם בהצעות נפרדות, שהן בכל זאת יכולות להיות צמודות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, לא הצעות נפרדות – גם צמודות וגם נפרדות וגם יחד וגם תוך כדי.

ראובן ריבלין: מה שנקרא joint and several.

ראובן ריבלין: כל אחד בנפרד ושניהם יחד.

אילן גילאון: בדיוק.

אילן גילאון: את האופציות – אני למדתי – –

ראובן ריבלין: ואתם יש לכם קווטה – – –

אילן גילאון: – – ברקורד הפוליטי המצומצם שלי שכדאי להשקיע באופציות.

אילן גילאון: לא תמיד אנחנו יודעים באיזה, אבל כדאי להשקיע בכמה – לא לשים את כל הביצים – –

ראובן ריבלין: זה לא על חשבון המכסה.

אילן גילאון: – – בסל אחד.

אילן גילאון: כעיקרון החוק מדבר על סעיף 9(ב) – זהו שמו, ומכאן אני באמת אפרט בשפה שמובנת – – –

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לחבר הכנסת אילן גילאון, אם אני וחבר הכנסת כץ או חברת הכנסת לאה נס היינו מגישים שתי הצעות בנפרד באותו עניין היו אומרים שיש בינינו איזה דבר לא טוב.

ראובן ריבלין: אבל אצלכם זה טקטי, זה לא – – –

אילן גילאון: אני אומר לך, גם הצעת החוק הזאת, שאני כרגע מעלה, היא בשמה של חברת הכנסת גלאון וחבר הכנסת ניצן הורוביץ – –

ראובן ריבלין: לא, חשבתי שאתה הגשת ב-2009.

אילן גילאון: – – ולמעשה כל סיעתנו, ותיכף אני אומר גם על זה משהו, אבל אני רוצה להבהיר על מה מדבר החוק.

אילן גילאון: החוק מדבר על מנגנון קבוע שבו יוצמד סל הבריאות, סל התרופות, למדד עלות הבריאות במשק, שזה כולל בתוכו שכר, זה כולל בתוכו מרכיבים נוספים, כמו מדד המחירים לצרכן, זה כולל בתוכו תשומות בנייה, זה כולל בתוכו את הדברים שבהם באופן אוטומטי הסל הזה צריך לעלות.

אילן גילאון: הוא איננו מביא בחשבון את התוחלת הדמוגרפית, הוא איננו מביא בחשבון התפתחות, הוא איננו מביא בחשבון עדיין תרופות חדשות שיש להכניס לתוך הסל.

אילן גילאון: כלומר ההצעה, אדוני היושב-ראש, היא מינורית שבמינורית שבמינורית, היא באה למנוע עוול – למנוע את העוול, והיא אולי נותנת פרשנות טובה למה שבזמנו אמר השר בורג המנוח – פעם שאלו אותו:

אילן גילאון: איזה הצעות חוק היו לך?

אילן גילאון: מה עשית?

אילן גילאון: אז הוא אמר:

אילן גילאון: אתה לא יודע כמה דברים מנעתי.

אילן גילאון: לכן הניסיון כאן הוא בהחלט למנוע את הידרדרותו של סל הבריאות.

אילן גילאון: משום שאני אוהב לעשות מצוות, אתה יודע אדוני, בסתר, ככה מבלי שיבקשו ממני, אני גם רוצה לומר מי עוד מאוד מאוד תומך בחוק שלנו, אף שהוא איננו רשום.

אילן גילאון: לא הספקתי לשאול אותם, כי אלה אנשים נורא עסוקים, אבל אני אתן כמה דוגמאות.

אילן גילאון: אני מביא את החוק הזה גם בשמו של חבר הכנסת ליצמן, יעקב ליצמן מיהדות התורה, שהוא סגן שר הבריאות; אני גם מביא את החוק הזה בשמו של השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ מישראל ביתנו, גם בשמו של שר החוץ, אדוני, אביגדור ליברמן, שהוא, נבצר ממנו להגיע, בשם שרת העלייה והקליטה סופה לנדבר, בשם שר התיירות, שאומנם לא הספקתי לדבר אתו אבל ראיתיו כאן היום, בשם השר לענייני תפוצות יולי אדלשטיין, בשם השר לשירותים באמצעות האינטרנט ושיפור השירותים , בשם השר היושב כאן, גלעד ארדן, שאומנם גם הוא לא ביקש ממני, אבל אני מביא את החוק הזה גם בשמו, בשם השר כחלון, שר הרווחה, בשם חיים כץ, יושב-ראש הוועדה, אבל זה מובן מאליו, בשמו של בנימין נתניהו, ראש הממשלה – גם הוא תומך בחוק הזה, כמובן, בשמו של שר החינוך גדעון סער, בשמו של יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין – –

ראובן ריבלין: בהחלט.

אילן גילאון: – – בשמו של שר האוצר יובל שטייניץ – בשם כל אלה אני מביא כמצווה את החוק הזה, כי למעשה הוא בשם כל אלה.

אילן גילאון: אני רוצה לומר על מה אנחנו מדברים – סל הבריאות צריך להתעדכן על-ידי מנגנון קבוע של תוספת כ-2% לבסיס התקציב של הסל מדי שנה, כדי להבטיח שכלל הציבור בישראל יוכל להמשיך ליהנות מהרפואה המתקדמת ביותר בעולם.

אילן גילאון: אכן ככה, ואני לא ממציא ולא אומר ולא מחדש כאן, אלה הם הדברים שאמר בנימין נתניהו בהתייחסו לחוק של ג'ומס, חיים אורון, בשנת 2009.

אילן גילאון: ושר החוץ אמר:

אילן גילאון: הצעד החשוב ביותר לשינוי המצב הוא תיקון החוק וקביעת נוסחה מוסכמת על הצדדים; מפלגתנו תמכה בהצעת החוק ותמשיך לתמוך – ואני מקווה שהיא תעשה את זה גם עכשיו.

אילן גילאון: וגם אלי ישי, שר הפנים, אומר:

אילן גילאון: מפלגת ש"ס תתמוך בעדכון קבוע של סל הבריאות כדי לסגור פערים בשירותי הבריאות ולכלול בסל – וכדומה וכדומה וכדומה, לא נלאה כאן את הציבור.

אילן גילאון: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, ההצעה הזאת מוסכמת ומקובלת מקיר לקיר על-ידי הימין והשמאל, עשירים כעניים, ותיקים כחדשים, וכל מי שאתה רק רוצה.

אילן גילאון: לכן מדד יוקר הבריאות חייב להיות מעודכן באופן קבוע כדי לעזור אפילו לכל מי שהוא שר הבריאות, כדי לא לתת את זה כל פעם למשא-ומתן מתחדש, ובכל מדינה מתוקנת הדברים האלה קורים.

אילן גילאון: אבל החשש הגדול הוא אולי, בכל זאת – לי יש חשש קטן מאוד, זאת אומרת, אני כמעט בטוח שכל אלה שדיברתי והם שהציעו את ההצעה, לא יבואו ויאמרו לנו היום שדברים שרואים מכאן לא רואים משם; כי סל הבריאות, מכל הכיוונים שאתה לא מסתכל עליו, אתה מסתכל עליו, אדוני היושב-ראש, מכיוון הצורך שאתה צריך.

אילן גילאון: והיות שאנחנו נתקלים, לא עלינו, לא אחת, באנשים שזקוקים לדברים הללו – למשל אני, בחודש האחרון, מטפל במישהו שצריך את התרופה "אווסטין", במה שנקרא "שורה שנייה", והוא איננו יכול לקבל אותה, לכן הוא צריך למשכן את ביתו ואולי גם למכור אותו בסופו של דבר, כי מדובר בתרופות יקרות ביותר, שלפעמים ממוטטות באופן כלכלי משפחה שלמה.

אילן גילאון: ואני אומר שזה המועט שבמועט, משום שאדוני, עבדך הנאמן תומך בהצעת חקיקה.

אילן גילאון: לו היה הדבר בידי, לו אני הייתי קובע את הדברים, ולצערי – חבל שלא, הייתי ממלא את סל התרופות עד גדותיו כדי לקיים את עקרון ביטוח הבריאות הממלכתי.

אילן גילאון: כי הלוא מה שקרה כתוצאה מעקרון ביטוח הבריאות הממלכתי – שהוא עיקרון מצוין וטוב והוא בא לתת רפואה ברמה גבוהה ורפואה שוויונית לכולם; כל אחד משלם כפי יכולתו אבל מקבל את הבריאות כפי שהוא זקוק לה – מה שקורה הוא שביטוח הבריאות הממלכתי הוא דבר מצוין אבל הסל הולך ומתרוקן.

אילן גילאון: איך אני יודע?

אילן גילאון: אני יודע שלפני לא יותר משלושה חודשים העליתי, כבוד השרים, הצעה לבטל את המע"מ, מס הערך המוסף על תרופות, והצעתי נפלה מיניה וביה, הופלה על-ידי הקואליציה של ממשלת ישראל הנוכחית, כאשר בעצם יכול להיות שאנחנו מגדירים תרופות כלוקסוס, אדוני.

אילן גילאון: לו היה הדבר בידי – – –

יעקב ליצמן: – – –

אילן גילאון: סליחה?

אילן גילאון: אני לא מבחין בין ממשלות, סגן השר.

אילן גילאון: אני, בשבילי, לא מבחין בין שום ממשלות, כולן היו אותו הדבר, סל התרופות הלך כל הזמן והתרוקן.

אילן גילאון: רק אתמול למדנו שהאוכלוסייה הולכת ומזדקנת.

אילן גילאון: לצורך מה לימדו אותנו באוצר את השיעור המאלף הזה?

אילן גילאון: לצורך כך שנעלה את גיל הפרישה לנשים.

אילן גילאון: זאת אומרת, אותם אנשים שמעלים את גיל הפרישה לנשים, ומנמקים את זה – בגלל הגירעון האקטוארי כמובן – בכך שתוחלת החיים גדלה ואנשים נהיים יותר זקנים וכתוצאה מכך גם יותר חולים, כבוד סגן השר, ואנחנו צריכים להעלות את גיל הפרישה לנשים – למה לא באותה הזדמנות גם להגדיל את סל התרופות?

אילן גילאון: זאת אומרת, יד אחת אומרת להעלות את גיל הפרישה – למה היא לא אומרת גם להגדיל את סל התרופות?

אילן גילאון: אלא אם כן אין לנו עניין בדבר הזה, אדוני.

אילן גילאון: אבל אם אין לנו עניין בדבר הזה, אז אני הצעתי אתמול לאוצר: למה ככה?

אילן גילאון: בואו נוריד את הבלו על הסיגריות?

אילן גילאון: בואו נכין איזה מלחמה קטנה כדי שתוחלת החיים לא תהיה כל כך ארוכה.

אילן גילאון: אבל אין משמעות, אדוני היושב-ראש, לתוחלת החיים, אם היא לא תהיה מלווה בנושא של איכות החיים, זאת אומרת, אין לה שום משמעות.

אילן גילאון: ולכן, היות שהסל שלנו הולך ומצטמצם, נעשה איזה סקר על-ידי מכון ברוקדייל, אדוני, העלות הכוללת של הביטוחים המשלימים של קופות-החולים היא 2.5 מיליארד שקלים.

אילן גילאון: לא מעט כסף, זה הרבה מאוד כסף.

אילן גילאון: השאלה היא אם על-ידי כך אפשר היה למלא את הסל לפחות במידה רצויה, מה שנקרא: ביטוח בריאות ממלכתי פלטינום פלוס.

אילן גילאון: סגן השר, אני קודם כול רוצה לברך אותך, אתה עשית כמה דברים.

אילן גילאון: כמה דברים לא עשית, והייתי רוצה שתוסיף אותם.

אילן גילאון: כנראה השירות הזה הוא בהישג יד, רק צריך לשלם עליו.

אילן גילאון: איך אני יודע?

אילן גילאון: עובדה שקופות-החולים מבטיחות לכל אדם גם "אווסטין" ב"שורה שנייה" וגם טיפול על-ידי ביטוח בריאות שמי שמשתתף בו זה בעיקר הפרט במדינת ישראל.

אילן גילאון: ההוצאה הפרטית על בריאות במדינת ישראל היא מרקיעת שחקים, היא פי-שניים ויותר מאשר בכל מדינות ה-OECD, ואנחנו אוהבים להזכיר את השם הזה, כי זה מאוד יפה, OECD.

אילן גילאון: פעם דיברנו על השבדים, עכשיו המודל החדש נוגע לעניין הזה.

אילן גילאון: ולכן לו היה הדבר בידי, אדוני סגן שר הבריאות – אתה, שהכנסת את בריאות השן, ואני בהחלט מברך אותך על כך – הייתי מבכר, כי אני יודע שבאופן סטטיסטי יותר אנשים מתים, גם במדינת ישראל, מה לעשות, אין הבדל בינינו לבין הגויים, אדוני סגן השר, מלחץ דם ומסוכרת ומסרטן ומתחלואי ההזדקנות המודרנית – הייתי מעדיף לקחת ולקצץ את הכספים האלה ממקור אחר.

אילן גילאון: היות שאני תמיד גם מצביע על מקורות, אני לא אומר:

אילן גילאון: תיתן גם לזה וגם לזה וגם לזה, אלא אני תמיד מצביע על מקורות, יש כמה דברים שיש לעשותם: א.

אילן גילאון: בנושא של תקרות ביטוח הבריאות; ב.

אילן גילאון: הייתי מעביר ממקום אחר או לוקח יותר סיכונים, נניח בביטחון.

אילן גילאון: אני אומר לך, סגן השר, ולך, היושב-ראש, מוכן לקחת סיכונים במערכת הביטחון, מוכן לקחת סיכונים מול אחמדינג'אד, ככה, כדי שנאמר את זה בהאי לישנא, מה שנקרא, ואני רוצה ללכת ולהשתפר מול המלחמה – אפילו הייתי אומר: המניעתית – שהיא יותר זולה, בלחץ דם, בסוכרת, בסרטן, בתחלואים האחרים.

אילן גילאון: ואת הדברים האלה אפשר לעשות, אם נרצה.

אילן גילאון: היות שהזמן נגמר לי, רציתי לתת דוגמה אחת מצוינת כדי להזכיר שעדיין קיים אצלנו חוק בריאות אח"מים, אדוני, ובחוק בריאות האח"מים, קבוצה מאוד מצומצמת בציבור הישראלי, אנשים מאוד חשובים מקבלים מאז 1982 ביטוח בריאות מפליג, שבתוכו, רק להגיד לך, יש שם גם שיאצו וגם כל מיני טיפולים אלטרנטיביים, מה שנקרא, לרוב בושתנו.

אילן גילאון: ויש אנשים אחרים, היום אני יודע שה"גליבק" נכנס אל הסל, אבל כאשר התחלתי לטפל בעניין הזה עוד בכנסת החמש-עשרה, נתקלתי במקרה של אשה אחת שהיתה זקוקה ל"גליבק" הזה – זו תרופה שהיום נמצאת בסל, אחרי הרבה מאוד מאבק בתוך הכנסת, והיא עולה רק 10,000 שקלים לחודש, אז עלתה, ונתקלתי במקרה אחד של אשה שלא יכלה לקנות את זה.

אילן גילאון: לכן הביטוח הזה צריך להיות לנגד עיני כולנו, כי כל אחד מאתנו, חס וחלילה, יכול להימצא במצב שהוא ממשכן את ביתו ומוכר את כלייתו, כמו שנקרא.

אילן גילאון: והיות שכל האנשים, מקיר לקיר, תמכו בהצעת החקיקה הזאת, ובראשם אדוני – – –

ראובן ריבלין: אנחנו הצלחנו, יחד עם שר הבריאות דהיום ועם חיים אורון, הצלחנו להגדיל את סל הבריאות.

אילן גילאון: אני הבאתי רק הצעת חוק שאדוני הביא אותה בזמנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני ראש סיעת מרצ.

ראובן ריבלין: מנהלת סיעת מרצ, רונית חייקין-יעקבי, את צריכה להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת, שהם מאוד עסוקים, שהם לא יכולים להגיש שתי הצעות שהן בדיוק זהות האחת לשנייה, כאשר באחת מופיעים אילן גילאון, זהבה גלאון וניצן הורוביץ, והשנייה, שהיא קודמת, אני אומר, של זהבה גלאון, ניצן הורוביץ, שלמה מולה, איתן כבל, דוד אזולאי ודב חנין, לשונה היא אותו הדבר.

ראובן ריבלין: גם בהצעתו, כפי שנומקה בצורה באמת יפה על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון, כתוב שהם הגישו את ההצעה.

ראובן ריבלין: כי מה יהיה פה?

ראובן ריבלין: תגיש הצעה סיעת קדימה או הליכוד, כל אחד 28, 27, הצעת חוק על-ידי כל אחד, כל ה-27 יגישו הצעות חוק נפרדות, ואז נשמע את כל ה-27 בנושא: חוק הטרללה.

ראובן ריבלין: מה יהיה?

זהבה גלאון: יש לנו נסיבות מקלות.

ראובן ריבלין: יש לכם נסיבות מקלות, אני מבין אותן, אבל הרי הוא נימק כרגע את הצעת החוק ככתבה וכלשונה, כשאת מופיעה, ואת הגשת אותה 200 הצעות לפני ההצעה הזאת.

ראובן ריבלין: לכן יש בכך, אני מוכרח לומר, אני יודע שיש פה איזה נימוק, אבל יש כאן משום שימוש לרעה בהליכי הכנסת.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3223/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו אומנם ניתן, כי זה על סדר-היום – חברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: יש לי כבוד גדול גם לגלאון וגם לגילאון וגם אפילו חיבה רבה, שאני חושב שהיא הדדית אבל אני לא מחייב אותם בזה, לא יכול להיות דבר כזה, פשוט לא יכול להיות.

שלמה מולה: אני מוכן לנמק את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: חנא, אתם צריכים ללמוד את זה, תלמדו.

ראובן ריבלין: כולכם תעשו ותצמידו, אז הקווטה היא אחת והנואמים הם ארבעה.

ראובן ריבלין: ואין לנו יכולת לעמוד – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז, יקירתי, ההערה היא לא הערה אלייך, הערתי למנהלת הוועדה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר דברים לשבחה של מנהלת הוועדה שלנו.

ראובן ריבלין: או, אנחנו יודעים.

זהבה גלאון: מנהלת הוועדה שלנו הסבה את תשומת לבנו – – –

ראובן ריבלין: מנהלת הסיעה.

זהבה גלאון: מנהלת הסיעה, סליחה.

זהבה גלאון: ככה, רונית יעקבי, מנהלת הסיעה שלנו, הסבה את תשומת לבי – אתה שם לב, אדוני, שהיא לא שומעת אותי?

זהבה גלאון: הסבה את תשומת לבי לעניין ההצמדה.

זהבה גלאון: ואני רוצה לומר לך ולומר לכנסת, יש לנו מנהלת סיעה מצוינת שמכירה את רזי עבודת הכנסת – – –

ראובן ריבלין: איך קוראים לה?

זהבה גלאון: רונית יעקבי-חייקין מכירה את רזי עבודת הכנסת מלגו ומלבר, אדוני, ולכן ההערה היא לא אליה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר משהו לזכותו של התקנון: לפעמים יש קונסטלציות, אדוני, אתה יודע, יש סיעות כאלה או אחרות שחברי כנסת נכנסים יוצאים, ולא דומה הסיטואציה של סיעת מרצ לסיטואציה של סיעת קדימה, 28 חברי כנסת, כולם נמצאים, כולם זה עתה באו או הגיעו קודם לכן.

זהבה גלאון: נוצרה כאן, כמו שאתה יודע, אדוני, קונסטלציה ייחודית, ולכן מה שיפה בתקנון הכנסת, שהוא יכול לאפשר הצמדות והדבקות גם אם מדובר באותה סיעה.

זהבה גלאון: תחשוב על זה גם מהכיוון הזה.

זהבה גלאון: קח את זה למחשבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אל תגרי את הרוב, או כשאת תגיעי לרוב, לבוא ולשנות את התקנון.

זהבה גלאון: לא, לא, אני לא הצעתי לשנות, אני רק רציתי לדבר ביפי התקנון או לשבח את התקנון, שמאפשר איזה גמישות אלסטית בסיטואציות מיוחדות.

זהבה גלאון: רק רציתי להסביר – – –

אמנון כהן: – – –

זהבה גלאון: רק רציתי להסביר את הנקודה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני אעשה את זה קצר.

זהבה גלאון: הצעת החוק שאני מנמקת היא של חברי הכנסת ניצן הורוביץ, איתן כבל, שלמה מולה ודוד אזולאי.

זהבה גלאון: שלמה, גם שלך.

ראובן ריבלין: חנין.

זהבה גלאון: אה, לא, הוא לא רשום אצלי.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, האחרון הוא דב חנין.

זהבה גלאון: אז אצלי הוא נשמט.

ראובן ריבלין: זהבה גלאון, ניצן הורוביץ, שלמה מולה, איתן כבל, דוד אזולאי, דב חנין.

זהבה גלאון: לכבוד לנו שגם דב חנין רשום על ההצעה הזו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח בדברים נכוחים, חשובים, נכונים, שנאמרו כאן לפני כשנתיים, בכנסת הקודמת, ואני מביאה דברים בשם אומרם: "סל הבריאות צריך להתעדכן על-ידי מנגנון קבוע של תוספת כ-2%" – – –

ראובן ריבלין: ראש הממשלה אמר את זה.

זהבה גלאון: אתה מוציא לי את העוקץ, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: אני רציתי לאתגר את חברי הכנסת.

זהבה גלאון: לא שמעו אותך.

זהבה גלאון: אני חוזרת, אדוני היושב-ראש: "סל הבריאות צריך להתעדכן על-ידי מנגנון קבוע של תוספת כ-2% לבסיס התקציב של הסל מדי שנה, כדי להבטיח שכלל הציבור בישראל יוכל להמשיך וליהנות מהרפואה המתקדמת ביותר בעולם".

זהבה גלאון: דברים נכוחים, נכונים, אני חותמת עליהם, על כל מלה.

זהבה גלאון: הדברים האלה נאמרו על-ידי מי שהיום מכהן כראש ממשלת ישראל, חבר הכנסת דאז , שביחד עם עוד קואליציה, או 56 חברי כנסת, כולל אדוני, תמכו בהצעת חוק.

ראובן ריבלין: אני השתתפתי באותו – – –

זהבה גלאון: אוקיי, אדוני היושב-ראש, דבריך החכמים והנכונים היו רלוונטיים אז, רלוונטיים היום, דברים שמסתמכים על המלצות של ועדת חקירה פרלמנטרית, ועדת-טל, שקיבלו עיגון חקיקתי אחר כך גם על-ידי חברי חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, שבאמת ניסה – ניסיתם לתת מענה למצוקה, אדוני היושב-ראש, של עשרות אלפים אם לא לומר – – –

ראובן ריבלין: אני טעיתי, נתתי לך עשר דקות אבל אני צריך לתת לך רק שלוש דקות, אבל מרגע זה.

ראובן ריבלין: אני טעיתי.

זהבה גלאון: אוקיי, בסדר, אני אקצר, אדוני.

ראובן ריבלין: מנהלת סיעת הליכוד, בראשי, הפנתה את תשומת לבי.

זהבה גלאון: אני מודה לך, חברתי מנהלת סיעת הליכוד.

זהבה גלאון: תודה.

זהבה גלאון: ככה זה כשיש חברים, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: מי צריך חברים?

זהבה גלאון: ככה זה.

ראובן ריבלין: לא צריך.

זהבה גלאון: מי צריך חברים?

זהבה גלאון: בהחלט.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני פונה לכנסת, ובזה אני רוצה לסיים.

זהבה גלאון: אני אעשה את זה קצר.

זהבה גלאון: הצעת החוק, שנימק אותה בבהירות רבה חבר הכנסת אילן גילאון, חברי אילן גילאון, מבקשת לקבוע שיהיה מנגנון קבוע שיעדכן את סל התרופות, כך שלסל יתווספו מדי שנה 2%.

זהבה גלאון: זו הצעה נכונה, זו הצעה שוויונית, זו הצעה של צדק חברתי.

זהבה גלאון: אנחנו כל כך יודעים איך המנגנון הזה, איך הסל הזה נשחק בשנים האחרונות.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שאנשים עושים חשבון, אנשים לא קונים תרופות.

זהבה גלאון: אנשים מונעים מעצמם תרופות.

זהבה גלאון: לאנשים אין ביטוח משלים.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שהרפואה היא כל כך מתקדמת; טכנולוגיות חדישות כל כך מתקדמות, הן בכלל לא נכנסות לסל.

זהבה גלאון: הן לא משפרות את איכות החיים של האנשים.

זהבה גלאון: אני קוראת לכנסת, חברים וחברות, חברי חברי הכנסת, לאמץ את דבריהם של ראש הממשלה ושל יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין.

זהבה גלאון: תצביעו בעד החוק הזה – הוא נכון, הוא צודק, הוא שוויוני – ותנו מזור לכל אלה שמחכים לעדכון הסל.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד שר הבריאות, שגם תמך בכל לבו ותומך בכל לבו, השאלה היא מה עם תקציב המדינה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני שר הבריאות.

ראובן ריבלין: אני מעיד בפניכם, כחבר ותיק בוועדת הכספים בזמנה, שלא היה לוחם למען סל הבריאות כמו חיים אורון וליצמן.

ראובן ריבלין: אנחנו היינו העוזרים שלהם, החיילים שלהם.

אילן גילאון: – – – לשלם על מה שנלחמתם אז.

ראובן ריבלין: נשמע, נשמע, אני בטוח – – – נשמע.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכי קל להפוך את הקואליציה–אופוזיציה, אופוזיציה–קואליציה מפני, איך אומרים?

יעקב ליצמן: מה שרואים מכאן לא רואים משם, מה שלא רואים משם רואים מכאן, אבל אני בכל זאת – טיפה רצינות.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: כמי שלחם הרבה, כפי שיושב-ראש הכנסת אמר, עם חיים אורון בוועדה, ניהלנו ממש מלחמת עולם להגדיל את הסל בזמנו; הצלחנו.

יעקב ליצמן: שילמנו מחיר יקר, אני שוב מזכיר – –

ראובן ריבלין: נכון, בביטוח.

יעקב ליצמן: – – שביטלנו את התרופות מצילות החיים בשב"נים.

יעקב ליצמן: לדעתי, זה המחיר, אבל אני מתחרט על זה, על הקטע הזה.

יעקב ליצמן: אני חושב שבכל זאת, מצילות חיים צריכות להיות שם.

יעקב ליצמן: אבל כשבאים להציע את החוק הזה יש שתי דילמות: מצד אחד, אם אני אבוא ואני אקח את כל סעיף – יש סל תרופות.

יעקב ליצמן: את מדברת על 2%; לפני כמה שבועות היה דיון כאן בכנסת על פגיות ואז, לא פחות ולא יותר, אומרים לי: תשריין 1% לפגיות, כי זה בשפל, צריך לשפר.

יעקב ליצמן: ואז אומרים לי אחר כך, שלתת 1% – – –

ראובן ריבלין: זבולון, זבולון, אדוני, חבר הכנסת אורלב, חבר הכנסת אורלב, חבר הכנסת אורלב, פשוט השר לא יכול לשמוע את עצמו.

יעקב ליצמן: ואז אומרים לי על הצעה אחרת: 1% כאן, בוא נקבע משהו קבוע.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, אני אקח את כל תקציב הבריאות ואני מרבע אותו בקופסה.

יעקב ליצמן: כרגע המצב הוא שיש לגבי הסל הסכם תלת-שנתי.

יעקב ליצמן: אנחנו בשנה השנייה.

יעקב ליצמן: התקציב הנכון כרגע זה 300 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: הצהרתי, ואני לא אוריד שום דבר, שום כסף מתוך הסל לדברים אחרים – חשבו להוריד מחירים.

יעקב ליצמן: אגב, אתמול הורדנו מחירים של תרופות.

יעקב ליצמן: אתמול.

יעקב ליצמן: זה ירד בגלל העלות של המטבע.

אילן גילאון: איזה תרופות?

אילן גילאון: אולי נקנה.

יעקב ליצמן: אתמול ירדו מחירי תרופות, ואנחנו נודיע את זה ביום-יומיים הקרובים, אני חושב.

יעקב ליצמן: בשנתיים האחרונות הורדתי 25% ממחיר התרופות.

יעקב ליצמן: אני הורדתי 25% ממחיר התרופות.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, גם המחיר של 300 מיליון שקל, זה בערך שווי של 400 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: תוסיפו לזה 80 מיליון שקל, שעולים טיפולי השיניים, ולא הורדתי את זה השנה מהסל, ובעזרת השם, אני מקווה שנוכל להוסיף בקרוב גם טיפולי שיניים לקשישים, ביחד עם המשרד לאזרחים ותיקים.

יעקב ליצמן: גם לזה נוסיף איזה סכום מאוד נכבד.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, אנחנו מוסיפים הרבה דברים לתוך הסל, לתוך סל הבריאות, מערכת הבריאות, הבריאות הממלכתית, כאשר זה לא נופל מהתקציבים בשנים הקודמות.

יעקב ליצמן: לכן, אני לא חושב שזה נכון שכרגע צריך לעשות חוק.

יעקב ליצמן: חוק רק יסרבל את זה, חוק רק יביא את זה למצב שלא נוכל לעשות דברים אחרים.

יעקב ליצמן: יש שנה שצריך לתת בסל יותר ללב, יש שנה שצריך לתת למחקר של סרטן, ולדעתי צריך שם הרבה כסף.

יעקב ליצמן: גם שם חסר כסף.

יעקב ליצמן: יש הרבה דברים – מה, אדוני?

אילן גילאון: זה לא סותר.

יעקב ליצמן: לא שומעים מלה.

אילן גילאון: מה שאדוני אומר זה לא – – – מה שאדוני אומר.

יעקב ליצמן: אבל אם אני אקח לכל דבר, זה 2%, זה 1% וזה 0.25%, זאת אומרת אין לי משרד.

יעקב ליצמן: כל כולי, המשרד שלי, אם תוריד את המשכורות וקופות-החולים וסל התרופות, זה 300 מיליון שקל – מ-27 מיליארד שקל.

יעקב ליצמן: זאת הגמישות של הכסף הזה.

יעקב ליצמן: ולכן, צריך לדעת שאני לא רואה אפשרות – שצריך לעשות את זה.

יעקב ליצמן: מה שאני רוצה להוסיף, עוד דבר אחד: ועדת הסל יושבת בימים אלו.

יעקב ליצמן: ועדת הסל מורכבת מ-16 חברים בכירים, אנשים מאוד מכובדים.

יעקב ליצמן: ואני מקווה שהם יסיימו את זה בתוך הזמן שייעדנו להם, זאת אומרת לפני סוף השנה, ושבתחילת השנה כולם יקבלו את התקציב הזה, את התרופות החדשות.

יעקב ליצמן: יש תרופות חדשות, ברוך השם, יש דברים, טכנולוגיות, דברים חדשים.

יעקב ליצמן: אני שמח שבסוף נוכל לבשר בשורה לעם.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ישיב דברים קצרים חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: רבותי, ברגע שחבר הכנסת גילאון מסיים את דבריו, אנחנו – חברת הכנסת גלאון, את רוצה לומר?

ראובן ריבלין: לא רוצה – אנחנו מייד הולכים להצביע.

ראובן ריבלין: שיהיו כולם מוכנים, שכולם ישבו.

אילן גילאון: האמת, אדוני, דקה – ראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: אחי ושכני השר בגין, מה קרה לרגלנו?

ראובן ריבלין: מה קרה?

אילן גילאון: אדוני, אני מבקש לפחות רק דבר אחד, רק תרופה אחת תנסו להכניס לסל התרופות – אותה תרופה שתפסיק לגרום לאנשים לומר את המשפט "דברים שרואים מכאן לא רואים משם".

אילן גילאון: אי-אפשר להמשיך עם משחק התפקידים האלה, כי הדברים שנראו פה לפני שנתיים לאנשים כחשובים ביותר – לא ייתכן, אדוני ראש הממשלה, שעכשיו הם נראים כבטלים ביותר.

אילן גילאון: אנחנו הצענו הצעת חוק, ואתה היית המנטור של הצעת החוק הזאת, וציטטנו אותך לאורך כל הדיון הזה, והנה עכשיו הממשלה שלך והקואליציה שלך הולכת להצביע נגד אותה הצעת חוק שכבודו בעצמו הציע, ואנחנו, איך אומרים, נתלינו באילנות הגבוהים ביותר.

ראובן ריבלין: כן, אבל ראש הממשלה לא היה פה.

ראובן ריבלין: הוא הוסיף.

ראובן ריבלין: השאלה – – –

אילן גילאון: לכן אני אומר: יש לפחות – אדוני, לא צריך "אווסטין" ולא צריך שום תרופה.

אילן גילאון: רק תרופה אחת כן צריך לפוליטיקאים במדינת ישראל ולקובעי מדיניות, אותה תרופה שלא גורמת להם כל הזמן לאמנזיה ולאיבוד הזיכרון, ושתפסיק לגרום להם להגיד את המשפט "דברים שרואים מכאן לא רואים משם", כי הציבור כבר לא אוכל את זה.

יעקב כץ: אילן, אנחנו אתך.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני לא דוברו של ראש הממשלה, ואני לא בטוח שהוא רוצה שאני אהיה דוברו, אבל נדמה לי שהממשלה נתנה את דעתה בצורה רצינית ביותר, כפי שפירט שר הבריאות, לנושא סל הבריאות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה ומייד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת אילן גלאון, זהבה גלאון וניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: יש עוד הצעת חוק מייד אחרי זה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 24 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 42 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"ב–2011, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 בעד, 42 נגד, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק של חבר הכנסת גילאון לא עברה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת החוק של חברת הכנסת גלאון, והיא באותו עניין.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"א–2011, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 22 בעד, 41 נגד, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון ואחרים, גם היא לא עברה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, הוא הדין לגבי ההצעה המשותפת שלך ושל גלאון, אבל אני רואה חובה לעצמי להזכיר את שמך.

ראובן ריבלין: אבל תמשיכו לנסות כל הזמן.

איתן כבל: לא נפסיק.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס יחליף אותי כמובן.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3036/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו מחליף את הסדר בהסכמה – חבר הכנסת נחמן שי, בהסכמתך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש תבוא ותעלה ותציע את הצעת חוק הקמת קרן לחלוקת הכנסות המדינה ממשאבי טבע מתכלים לטובת החינוך, הבריאות והרווחה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלי מדברת על הקמת קרן לחלוקת הכנסות המדינה ממשאבי טבע – בעברית פשוטה ממשאבי הגז, כל המקורות שהתגלו לאחרונה, "" וכו', לטובת תקציבים לחינוך, לבריאות ולרווחה.

רונית תירוש: אני מזכירה את המלה חינוך, וברשותכם, אני חייבת לסטות רגע מהצעת החוק עצמה ולומר שבעיני, כמו בעיני רבים אחרים, הוא הבסיס לכלכלה נכונה, לצמיחה, לביטחון אישי, לביטחון לאומי ולחברה מאוחדת ולא מפולגת.

רונית תירוש: אני אומרת את זה על רקע הדברים הנוראים שקורים לנו בימים האחרונים.

רונית תירוש: רבותי, אני לא חושבת שנוער הגבעות נולד אתמול, הוא לא נולד במשמרת הזאת של ראש הממשלה, אבל משהו קורה לאותו נוער במשמרת הזאת, והוא מקצין יותר ויותר את הפעילויות שלו.

רונית תירוש: אתמול נחשפנו לתופעה מבישה, מזעזעת ומפחידה, יש לומר, שבה תוקפים את חיילי צה"ל לא רק במלים כמו "נאצי" אלא באלות ובאבנים ובמכות, ולא ירחק היום שזה יהיה בנשק חם.

רונית תירוש: מה שקרה אתמול לסמח"ט הרפז אומר שעלינו מדרגה בצורה שלדעתי כמעט אין ממנה חזור, אלא אם כן ייעשה פה מעשה דרמטי ודרסטי והפעילות הזאת תמוגר על-ידי הכוחות המודיעיניים הטובים שיש לנו הן בשב"כ והן בצה"ל.

רונית תירוש: צריך למצוא את הגורמים הללו.

רונית תירוש: זה ארגון טרור לכל דבר.

רונית תירוש: יש מאחורי הארגון הזה גם אנשים שמתיימרים לקרוא לעצמם אנשי דת ורבנים, שמסיתים אותם לעשות את הדברים הללו.

רונית תירוש: רבותי, אי-אפשר לדבר פה על הצעות חוק כאילו לא קורה לנו משהו בחיים שלנו, בביטחון האישי שלנו, בביטחון האישי של מי שצריך לשמור עלינו, קרי חיילי ומפקדי צה"ל.

רונית תירוש: אם לא די בכך, יש הקצנה שנובעת מחינוך לא הולם של מגזר חרדי קיצוני שלא מוכן לקבל עליו את לימודי הליבה, ואני מזועזעת מכך ששר החינוך נתן את ידו השבוע ואמר ושכנע את ועדת השרים לא לאשר הצעת חוק של חברת הכנסת וילף שנוגעת ללימודי הליבה.

רונית תירוש: לא יכול להיות שתהיה פה חברה מפולגת, שחלקה מקבל את החינוך הבסיסי הנכון וחלקה מתעלם אבל יודע לדרוש את כל הזכויות שמגיעות לאזרחי ותושבי המדינה הזאת.

רונית תירוש: ולא נתפלא שיש הקצנה גם במגזר הזה.

רונית תירוש: פתאום אי-אפשר ללכת באותם הרחובות, פתאום צריך ללכת על מדרכה אחרת, שמא ניתקל בגבר, ופתאום אני לא יכולה להיכנס לחדר כושר בשעות מסוימות כי בדיוק בשעות האלה יש גברים שמתאמנים.

נסים זאב: אבל מה זה קשור למשאבי הטבע?

רונית תירוש: חינוך.

רונית תירוש: אני רוצה הכנסות ממשאבי הטבע לחינוך.

אופיר אקוניס: תודה רבה לךָ.

נסים זאב: – – – חברתי.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

רונית תירוש: הנה הקשר.

רונית תירוש: זה מיועד לחינוך.

רונית תירוש: אני רוצה שההכנסות האלה תגענה לחינוך – –

מירי רגב: – – –

רונית תירוש: – – ושאתם תקבלו יותר כסף אבל גם תלמדו את מה שצריך.

מירי רגב: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רגב, אני מאוד מודה לך.

נסים זאב: – – – לחדר כושר – – –

מירי רגב: – – –

רונית תירוש: אני מתביישת בכל אחד ואחת מכם, חברת הכנסת מירי רגב, שנותן את ידו לפילוג בעם – –

נסים זאב: אני רוצה לדעת – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: מה את מדברת?

מירי רגב: – – –

רונית תירוש: – – ויש פילוג.

אופיר אקוניס: מספיק.

אופיר אקוניס: שמענו.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת תירוש – – –

רונית תירוש: ואנחנו מגיעים למצבים מביכים – – –

מירי רגב: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רגב, חברת הכנסת תירוש שמעה את מה שאמרת.

אופיר אקוניס: לגמרי.

אופיר אקוניס: תודה.

רונית תירוש: אנחנו מתנהגים כמו מדינת "טליבאן", עם הרעלות, עם הלהסתיר, עם הלא-לראות.

רונית תירוש: רבותי, השתגענו.

רונית תירוש: השתגענו.

רונית תירוש: אנחנו הגענו לקיצוניות מבישה, אסלאמיסטית קיצונית.

רונית תירוש: זה "טליבאן".

רונית תירוש: אני קוראת לכן, לכל חברות הכנסת: בואו נלך לטייל.

רונית תירוש: בואו נצא לרחובות.

רונית תירוש: בואו נלך על המדרכות.

רונית תירוש: בואו נעלה על אוטובוסים מקדימה ולא מאחורה.

נסים זאב: – – – כל הנשים בכנסת – – –

רונית תירוש: מה פתאום אני צריכה לשבת באוטובוס מאחור?

נסים זאב: נשים בכנסת – את לא יכולה.

נסים זאב: מה לעשות?

אופיר אקוניס: תודה.

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: אני מאשימה את החינוך.

רונית תירוש: אני מאשימה את החוסר-חינוך, ואני מאשימה את חוסר הלגיטימציה שאתם נותנים לחינוך בסיסי, כי אם הייתם פותחים את עיניהן אז גם הבנות והנשים לא היו נותנות את ידן לכך.

רונית תירוש: אבל מסתירים אותן.

רונית תירוש: נשים נועדו להביא ילדים, ובמקרה מסוים גם לפרנס את הבעל שלומד.

רונית תירוש: רבותי, זה נגמר.

רונית תירוש: זה היה, זה לא יהיה, זה לא צריך להיות.

רונית תירוש: אנחנו רוצים להיקרא מדינה מודרנית.

אופיר אקוניס: גברתי, הזמן שלך להציג את הצעת החוק – –

רונית תירוש: למה אתה דואג?

אופיר אקוניס: – – הולך ומסתיים.

רונית תירוש: למה אתה דואג?

אופיר אקוניס: אני לא דואג, אני רק אומר לך.

רונית תירוש: אני מאוד ממוקדת, ואני מאוד מפוקסת – –

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

רונית תירוש: – – וכל עוד לא יהיה לנו מספיק כסף לחנך – זה מה שנראה ברחובות שלנו.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

רונית תירוש: וזה הקשר הישיר.

רונית תירוש: רבותי, אם לא די בכך כדי להביך את הממשלה, אז אני רוצה לשאול שאלה, וזה נוגע ישירות בחוק שלי: היו לנו דיונים, בו, על דוח-ששינסקי ועל הרצון של כולנו לקחת יותר מסים מהטייקונים, אלה שגילו את הגז, ולהביא אותו לטובת צרכים של המדינה.

רונית תירוש: הממשלה התחייבה – אגב, לא התחייבה; קדימה לא הסכימה להצביע על החוק ואמרה: עד שלא יהיה כתוב בחוק שתיבנה קרן ושהקרן תיועד לנושאים של חינוך ורווחה ובריאות, עד אז לא נחתום על החוק.

רונית תירוש: ולשמחתי הרבה, אחרי דיונים מאוד מאוד קשים עם פקידי האוצר, שנרתעו מלהקים קרן כזאת או מלהכריז על הקמתה, בסופו של דבר הרב גפני, יושב-ראש , הצליח להביא אותם לאיזה ניסוח שאומר שאכן תוקם קרן, ועוד לא קבעו למה היא תיועד – – –

מירי רגב: גם הליכוד חברתי.

רונית תירוש: בסדר, גם הליכוד.

רונית תירוש: כל מי שישב בוועדת הכספים – – –

מירי רגב: גם הליכוד חברתי, לא רק קדימה.

רונית תירוש: גם הליכוד.

רונית תירוש: הליכוד לא חברתי, הליכוד מביא הצעות חוק, אבל כשמביאים הצעות חוק אמיתיות הוא בורח מהאולם.

רונית תירוש: חברת הכנסת מירי רגב, כמה פעמים ברחת מהאולם?

רונית תירוש: כמה פעמים ברחת מהאולם כשהיו הצעות חוק חברתיות?

רונית תירוש: אז אל תטיפי לי.

מירי רגב: – – –

רונית תירוש: לגופו של עניין, את היום בממשלה, תדאגי שיקיימו את החוק.

רונית תירוש: החוק לא מקוים, הממשלה עבריינית.

רונית תירוש: החוק לא מקוים, כתוב בחוק: ב-1 בנובמבר 2011 תקום הקרן.

מירי רגב: אבל את יודעת – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רגב, אני מאוד אשמח – – –

רונית תירוש: למה לא קמה הקרן?

רונית תירוש: היום אנחנו ב-14 בדצמבר.

רונית תירוש: למה לא קמה הקרן?

רונית תירוש: ויש לי חוק – – –

אופיר אקוניס: רק שנייה.

אופיר אקוניס: סליחה, גברתי, את פנית לחברת הכנסת רגב בהאשמה כלשהי, וגברתי חברת הכנסת רגב, אם תרצי להשיב אני אאפשר לך מהצד להשיב לחברת הכנסת תירוש.

אופיר אקוניס: בבקשה.

רונית תירוש: למה תרשה לה?

רונית תירוש: אני לא העלבתי אותה.

רונית תירוש: אתה לא תרשה לה, אני לא העלבתי אותה.

רונית תירוש: היא מקסימה, היא נהדרת, היא חברתית, כשצריך אותה היא יוצאת.

מירי רגב: – – –

רונית תירוש: טוב, לגופו של עניין – אני מקווה שתחזיר לי את הדקות שנגזלו ממני – אני אומרת דבר כזה, מאוד פשוט: הממשלה התחייבה בחוק, ב-1 בנובמבר להקים קרן שמשאביה, משאבי הגז, ינותבו לצורך חינוך – לא, הם לא אמרו לחינוך, הם אמרו שתקום קרן, ובדיון בוועדת הכספים נחליט לאן ילך הכסף.

רונית תירוש: הסכמנו, חתמנו על החוק, בא בקונסנזוס, הוא חוק נכון.

רונית תירוש: אני שואלת למה עד 1 בנובמבר לא קמה הקרן הזאת.

רונית תירוש: עכשיו, אני הגשתי הצעת חוק.

רונית תירוש: לשמחתי, אני אומרת, לפחות לא הפילו לי אותה, ועדת שרים לא הפילה אותה, ועדת שרים ביקשה דחייה של חודש.

רונית תירוש: ואתם יודעים מה, אני מסכימה לא להגיש את החוק להצבעה, אין לי בעיה, אם אכן בתוך חודש ימים החוק הזה ימומש.

רונית תירוש: אחרת אנחנו – – –

אורי אריאל: אין סיכוי.

רונית תירוש: אני יודעת, חבר הכנסת אורי אריאל, אתה היחיד שהצבעת נגד החוק בטענה שאין סיכוי שהחוק יתממש.

רונית תירוש: הלוואי שתתבדה.

רונית תירוש: הלוואי שתתבדה.

אורי אריאל: הלוואי שאתבדה.

אופיר אקוניס: כלומר את מציעה דחייה של חודש בהצבעה אם סגן שר האוצר יגיד שבתוך חודש – – –

רונית תירוש: זה מה שוועדת שרים מציעה.

אופיר אקוניס: אוקיי, מאה אחוז.

רונית תירוש: ואני מציעה שאנחנו ניפגש בעוד חודש ימים, נצביע על החוק הזה, ואני בעניין הזה קוראת לראש הממשלה, שעסוק בהרבה מאוד דברים באמת-באמת חשובים – כי יש לנו הרבה בעיות, גם מבית וגם מחוץ: הנושא הזה אסור לפספס אותו, יש פה משום בשורה, יש פה הרבה מאוד כסף שיכול להיות מנותב לצרכים הכל-כך חיוניים של מדינת ישראל.

רונית תירוש: ומי כמו ראש הממשלה מבין שבאמצעות חינוך אפשר להביא לכלכלה טובה, אפשר להצמיח פה מדענים, אפשר להצמיח פה את ההיי-טק, את המדע, את הטכנולוגיה, את החקלאות.

רונית תירוש: אפשר לעשות דברים שיכניסו בסופו של יום גם כסף לקופת המדינה.

רונית תירוש: אני אומרת לכם, ככל שתקדימו, אל תחכו לחודש הזה, אין סיבה.

רונית תירוש: ככל שתקדימו להביא את החוק, אתם גם לא עוברים על החוק – כי כרגע הממשלה עוברת על החוק, זה מאוד לא נעים, זה מאוד מביך; וככל שתביאו את החוק מהר אנחנו גם לא נפסיד כספים.

רונית תירוש: כי, אגב, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר לך שאם החוק הזה היה קיים היום, על-פי התאריך היינו כבר מקבלים הכנסות מ"ים-תטיס".

רונית תירוש: אבל מה קורה, "ים-תטיס" הולך ומתייבש, כלומר הגז שמופק ממנו הולך ונעלם.

רונית תירוש: כל יום שאני לא גובה את התמלוגים מ"ים-תטיס" אני מפסידה לקופת האוצר הרבה מאוד כסף, אני מפסידה לחינוך הרבה מאוד כסף.

רונית תירוש: ו"תמר", אלוהים גדול, אני יודעת, אומרים ב-2020 יתחילו להפיק את הרווחים האמיתיים.

רונית תירוש: אז חשוב לזרז את הקמת הקרן וכבר לקחת את התמלוגים מ"ים-תטיס" ולהעביר אותם מהר גם לשר ליצמן – לבריאות, גם לשר הרווחה – כחלון, גם לשר החינוך – –

קריאה: סער.

רונית תירוש: – – גדעון סער.

רונית תירוש: גדעון סער, כן, שאולי יעשה, יחזור בו ואכן יחליט שלימודי ליבה צריכים להילמד בכל המגזרים.

רונית תירוש: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה, גברתי.

אופיר אקוניס: סגן שר האוצר, בבקשה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אנחנו נמתין לתשובת סגן שר האוצר ונהיה יותר חכמים.

אופיר אקוניס: לא, אני קראתי לסגן שר.

אופיר אקוניס: אולי תציג למליאה, זה לא עסקה פה בין חבר כנסת לסגן שר האוצר.

אופיר אקוניס: סגן שר האוצר צריך להודיע מה עמדת הממשלה, אלא אם כן הודיע לי קודם שהוא לא רוצה להשיב אבל הוא לא הודיע לי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אני אנמק ואתן לך את הסיכום, הסיכום עם המציעה שלא תהיה הצבעה היום.

יצחק כהן: אבל אני אסביר למה הממשלה – – –

אופיר אקוניס: אז הצבעה במועד אחר.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: אז קצת רקע, בסדר?

יצחק כהן: ביום 30 במרס 2011 התקבל בכנסת חוק למיסוי רווחי נפט, התשע"א–2011.

יצחק כהן: החוק נועד להסדיר מחדש את המערכת הפיסקלית החלה על מיזמי נפט וגז וקובע כי הממשלה תקים קרן לניהול כספים שיתקבלו מהיתר על רווחי נפט.

יצחק כהן: עוד קובע החוק כי הקרן תוקם בחוק שיסדיר את אופן הוצאות הכספים שינוהלו בה, והמטרות שלשמן יועברו.

אורי אריאל: עד מתי היא תוקם?

יצחק כהן: כדי לגבש את העקרונות להקמתה ולניהולה של הקרן, מונתה ועדה בראשות ראש המועצה הלאומית, פרופסור יוג'ין קנדל, בהשתתפות נציגים מבנק ישראל, משרד המשפטים ומשרד האוצר.

יצחק כהן: הוועדה התכנסה מספר רב של פעמים בחודשים האחרונים ודנה בסוגיות המורכבות הנוגעות למנגנון ההפעלה של הקרן, לאופן ניהול הקרן ולהגדרת מטרות השימוש בכספי הקרן.

יצחק כהן: את עבודת הוועדה מרכזת המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה.

יצחק כהן: הוועדה קרובה לסיום עבודתה ותגיש את מסקנותיה בהקדם האפשרי, לאחר ליבון כל הסוגיות כבדות המשקל אשר עומדות בפניה.

יצחק כהן: אז, אדוני, כך הסברתי גם לכנסת וגם – – –

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

יצחק כהן: כן, בהקדם האפשרי.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הצבעה על הצעת חוק, גברתי, ההצבעה תהיה כפי שאת הסכמת.

אופיר אקוניס: בעוד חודש.

אופיר אקוניס: זאת אומרת אין הצבעה, אנחנו לא מצביעים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: [הצעת חוק פ/3298/18; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – חלוקת ערכות מגן), התשע"א–2011, של חבר הכנסת נחמן שי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, נא לעלות.

אופיר אקוניס: עשר דקות.

אופיר אקוניס: ולאחר מכן ישיב השר דן מרידור בשם השר להגנת העורף.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

מירי רגב: נחמן, סוף-סוף אישרו לנו הצעה ביחד.

נחמן שי: מה?

מירי רגב: אישרו לנו הצעה ביחד.

נחמן שי: ברור.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בחרתי לשוב ולהעלות היום בפני הכנסת את סוגיית ערכות המגן מתוך דאגה וחשש שאנחנו לא נערכים כפי שצריך לקראת האיום הזה.

נחמן שי: ההצעה הזאת עלתה בפעם קודמת ועשרות חברי כנסת תמכו בה.

נחמן שי: הפעם הבאתי אותה בעצמי, ואני אמשיך להביא אותה לבית הזה עד שאני אדע בוודאות שממשלת ישראל החליטה להקצות את מיליארד השקלים החסרים כדי לצייד את כלל האוכלוסייה לאפשרות שהיא תזדקק לערכות מגן.

נחמן שי: אני רוצה להסביר את המצב לפני שאני אגע בחוק עצמו, ולומר מאין אני מביא את תחושת הדחיפות הזאת.

נחמן שי: אני קורא עיתונים, זה מקור מצוין לאינפורמציה, ולפני שבעה חודשים אמר מי שהיה אז אלוף פיקוד העורף, שרק 55% מהאוכלוסייה יהיו מוכנים בעת חירום, ורק ל-55% מהאוכלוסייה יהיו ערכות מגן.

נחמן שי: אני לא מדבר על מקלטים ומרחבים מוגנים וכן הלאה, שבהם המצוקה עוד יותר גדולה.

נחמן שי: אני מדבר על המיגון האישי שכל אזרח במדינת ישראל עשוי או עלול להזדקק לו, ופיקוד העורף, אלוף פיקוד העורף דאז אומר:

נחמן שי: אנחנו יכולים לצייד – באותה נקודת זמן היו רק 31%, אבל הוא אומר: לאורך זמן, על-פי הרכישה שלנו יהיו לנו – רק לשישה מתוך עשרה אזרחים ישראלים יהיה מיגון לעת חירום.

נחמן שי: נקודה.

נחמן שי: הוא לא אומר מה שכל אחד שואל את עצמו, ומה יהיה על ארבעת האחרים?

נחמן שי: האם הם ישכבו על הרצפה ויכסו את הראש, אולי הם יאטמו אוזניים – ראיתי עכשיו שזה הפך להיות פתרון לכמה דברים, הם יאטמו אוזניים.

נחמן שי: אבל הבעיה היא שצריך לאטום איברים אחרים בגוף, אוזניים לא עוזרות במקרה הזה.

נחמן שי: את זה אומר אלוף פיקוד העורף, ואחר כך בא לכאן מי שהיה השר להגנת העורף ומסביר מה שהוא מסביר.

נחמן שי: אבל דבר אחד הוא לא אמר, הוא לא אמר מתי הממשלה תרכוש את 40% הערכות החסרות, מתי היא תורה למפעלים לייצר אותן.

נחמן שי: מדובר על ייצור שייקח זמן רב, וזה לא מעניין אף אחד.

נחמן שי: מחליפו של האלוף גולן הוא האלוף אייל אייזנברג, שלא מרבה להופיע; בעיקר הוא לא מרבה להופיע בפומבי מאז שהוא הופיע פעם אחת וכולם קפצו על הראש שלו, דבר שהוא מקובל במדינת ישראל – כשמישהו אומר את האמת מנסים לסתום לו את הפה.

נחמן שי: בהופעה באוניברסיטת תל-אביב הוא אמר – ב-6 בספטמבר 2011 אומר האלוף אייזנברג: חורף אסלאמי רדיקלי מצפה לנו.

נחמן שי: הסיכוי למלחמה עולה.

נחמן שי: אז הוא גם סיפר שרבע מהרשויות במדינת ישראל אינן מוכנות לשעת-חירום.

נחמן שי: אז אני רוצה לחזור על מה שאומר אייל אייזנברג, אפילו שהוא אולי היה מעדיף שאני לא אחזור על זה: חורף אסלאמי רדיקלי – מה לעשות?

נחמן שי: הוא צודק, החורף האסלאמי הרדיקלי הוא פה – הסיכוי למלחמה עולה.

נחמן שי: הסיכוי למלחמה עולה, אבל מה מדינת ישראל עושה?

נחמן שי: כלום.

נחמן שי: ואחר כך באה סדרת תרגילים.

נחמן שי: אני לא יודע אם תושבי מדינת ישראל ערניים לכך, אבל פיקוד העורף – בסדר גמור, לדעתי, בהחלט בתוכנית שנראית לי ארוכת טווח – מכין את העורף במדינת ישראל למלחמה.

נחמן שי: וזה נכון שנהיה מוכנים כל פעם למלחמה, ונתפלל – זה תמיד עוזר – שלא תהיה מלחמה.

נחמן שי: זה בסדר, שני הדברים האלה הם בסדר.

נחמן שי: אני בהחלט מצדד בתוכנית של פיקוד העורף, אני מניח שהממשלה מעורבת בזה, זה בסדר – יש איום, יש סכנה, יש חשש, עדיף שנהיה מוכנים מאשר שלא נהיה מוכנים.

נחמן שי: וכך אני קורא שב-27 באוקטובר יהיה ניסוי – תרגיל רחב היקף המדמה אירוע נפילת טילים כימיים בעיר חולון.

נחמן שי: בעיר חולון, טילים כימיים.

נחמן שי: זאת אומרת, גם מוכנים סוף-סוף להוציא מתוך הנרתיק הזה את המלים "טילים כימיים", ואומרים לאוכלוסייה: שימי לב, יכול מאוד להיות שייפלו על ראשך טילים כימיים.

נחמן שי: וגם זה נכון בעיני.

נחמן שי: אם אנחנו רוצים להרגיל את הציבור בארץ לאפשרות שתהיה מלחמה, ושבמלחמה הזאת יבוא לידי ביטוי שימוש בנשק לא קונבנציונלי, חשוב שגם זה יהיה.

נחמן שי: ואז, אפרופו, אומרים לנו: שימו לב, באותו יום יש הזדמנות, גם פותחים איזו תחנה לחלוקת ערכות מגן, תוכלו לבוא לקחת.

נחמן שי: אבל אני מתפלל שבתחנה הזאת תהיינה ערכות מגן לכולם, מפני שלפי התחזית הנוכחית לארבעה מתוך עשרה ישראלים אין ערכות מגן.

נחמן שי: וכך הולכת התוכנית הזאת ונמשכת.

נחמן שי: כמה ימים אחר כך, ב-2 בנובמבר, חיל האוויר מתרגל תקיפה – תרגיל תקיפה מרחוק.

נחמן שי: גם זה בסדר בעיני.

נחמן שי: טוב שחיל האוויר יתרגל, אנחנו צריכים להיות מוכנים.

נחמן שי: ונאמר: הדיבורים על תקיפה באירן גוברים, צה"ל חושף עוד תרגיל שערך לאחרונה.

נחמן שי: ואפרופו, היום ומחר ייערך תרגיל נפילת טילים באזור המרכז.

נחמן שי: זאת אומרת שהסכנה קיימת והאפשרות הזאת עומדת על סדר-היום, אבל מה אין?

נחמן שי: אין ערכות מגן לכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

נחמן שי: אני חוזר ואומר: אין ערכות מגן.

נחמן שי: ואחר כך בא עוד תרגיל אחד, באשקלון.

נחמן שי: שוב, תרגיל המדמה נפילת טיל בעיר אשקלון, ביום 16 בנובמבר.

נחמן שי: יפה, צעד נכון, טוב שאשקלון תהיה מוכנה.

נחמן שי: אבל אל תשכחו: 40% מתושבי אשקלון, אין להם ערכות מגן כדי להיות ערוכים.

נחמן שי: אחר כך, אפילו בבניין הכנסת – זה בניין חשוב, הבניין הזה שאנחנו יושבים בו – אנחנו מגלים שב-5 בדצמבר היה פה תרגיל.

נחמן שי: תרגילים בכנסת מבורכים, טוב שנהיה ערוכים לכל אפשרות.

נחמן שי: ומה נאמר: טיסן שדימה כלי טיס עמוס חומרי נפץ וחומרים כימיים.

נחמן שי: זאת אומרת, אם ייפול טיסן על הכנסת, צריך להתפלל שחברי הכנסת – אני מניח שמישהו ידאג להם, כרגיל, אבל אולי לא.

נחמן שי: אני מציע שזה יהיה פרופורציוני לאוכלוסייה, אז רק 80 מ-120 חברי הכנסת יהיו מצוידים, כל היתר יצטרכו לחפש כנראה מקלט במקומות אחרים.

נחמן שי: אני ממליץ על בית-הכנסת, נראה לי מקום מצוין, וגם שם אפשר לקבל את הטיל בתפילה – ואני אומר את זה במלוא הכנות, לא חלילה בציניות.

נחמן שי: אחר כך אני עובר, וב-7 בדצמבר יש לנו תרגיל של פיקוד העורף ברמת-גן.

נחמן שי: שימו לב, התוכנית עובדת, ופיקוד העורף עושה את העבודה שלו, ומכין את מדינת ישראל, רק דבר אחד לא עושים – לא רוכשים ערכות מגן.

נחמן שי: ואז אנחנו מגיעים גם לירושלים, ב-8 בדצמבר – ניסוי צופרים, נפילת טילים; אחר כך אנחנו מגיעים לנגב ולערבה, ב-14 בדצמבר.

נחמן שי: שוב: צפירות, נפילות, תרגילים, פינוי, בתי-חולים, כל הדברים עוברים.

נחמן שי: מה אני ביקשתי לומר בהצעת החוק שלי?

נחמן שי: אני אומר שבמלחמה הבאה ברור לכול – עכשיו גם פיקוד העורף אומר ועושה – ייפלו טילים על העורף הישראלי.

נחמן שי: בואו נקבל את זה כנקודת מוצא.

נחמן שי: תמיד נקווה שלא, אבל זה עלול בהחלט לקרות.

נחמן שי: ואם זה יקרה, מה יהיה על 40% מהאוכלוסייה?

נחמן שי: האם זו לא חובתה המוסרית של מדינת ישראל, של הממשלה, כלפי אזרחיה, להבטיח להם שאם הם נמצאים בסכנה יהיה להם המינימום, אותה ערכת מגן אישית?

נחמן שי: אני לא יודע מה העלות שלה, והיא כרגע לא מעניינת אותי, אבל היא צריכה להיות הלוא חלק מאותה היערכות למלחמה.

נחמן שי: מסתבר, כך בדקנו – המצב המשפטי הוא שהאוכלוסייה אינה אמורה לקבל על-פי חוק ערכות מגן.

נחמן שי: יפה.

נחמן שי: יש – מחלקים, אין – לא מחלקים.

נחמן שי: האם אפשר להסדיר את זה מבחינה משפטית?

נחמן שי: ולכן רצינו – ואני הבאתי את זה, אמרתי לכם, בפעם הקודמת עם קבוצת חברי כנסת, היום אני מביא את זה לבד – ואני אומר ששר הביטחון יספק לכל אזרח ערכת מגן מסוג שייקבע – אני גם לא נכנס לסוג הערכה – ללא תשלום, והערכה הזאת צריכה לתת לו הגנה בפני התקפה כימית וביולוגית, אם תגיע.

נחמן שי: זאת הבקשה שלי, זאת ההצעה שלי, אני מקווה שהכנסת תקבל אותה.

נחמן שי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה, כבוד השר מרידור משיב על ההצעה, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: לאחר מכן, על-פי בקשתה של חברת הכנסת רגב – ועל פי סעיף 34(א) לתקנון הכנסת – שביקשה לתקן ולהבהיר דברים שאמרה בנושא שלה חברת הכנסת תירוש.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברות הכנסת וחברי הכנסת, הנושא שאדבר עליו איננו בתחום סמכותי, אבל השר וילנאי, שהוא השר הממונה על הגנת העורף, ביקש ממני, מפני שהוא איננו נמצא כאן היום, לענות בשמו, וכך אני עושה.

דן מרידור: אינני נוהג לקרוא דברים מהכתב בכנסת, לכן לא אקרא את הנוסח של הדברים, אבל אומר את עיקריהם.

דן מרידור: חבר הכנסת שי – אפשר להגיד חברי חבר הכנסת שי, חברות של איזה 40 שנה, אם לא יותר – העלה נושא רציני מאוד לסדר-היום.

דן מרידור: אני רוצה לתקן משהו לגבי הנחות העבודה: חבר הכנסת שי הניח שבמלחמה הבאה ייפלו טילים על העורף הישראלי.

דן מרידור: זאת הנחה מאוד סבירה, אבל אין המסקנה שאנחנו מניחים שייפלו טילים כימיים.

דן מרידור: צריכים להיות מוכנים לזה, צריך להתכונן לזה, אבל זאת לא הנחת עבודה שהעולם צריך להניח שאנחנו מוכנים לקבל אותה.

דן מרידור: בשום פנים ואופן לא.

דן מרידור: מה שלא מוריד שום דבר מאחריותנו לטפל בשאלה הזאת גם בהיבט ההגנתי.

דן מרידור: ההצעה של חבר הכנסת שי היא לזרז את הממשלה לחלק ערכות מגן, מסכות, לכלל האוכלוסייה, אלא שחבר הכנסת שי מבקש שהדבר ייעשה כך שיש לנו בערך 17 יום לחלק את ערכות המגן.

דן מרידור: המועד האחרון שהוא קבע לנו הוא 1 בינואר 2012.

נחמן שי: אני מוכן להאריך את זה.

נחמן שי: הבנתי.

נחמן שי: גם אם מאוד נרצה – הן אינן.

נחמן שי: אבל לגוף העניין אני רוצה לומר, אין מחלוקת על הצורך לחלק לכלל האוכלוסייה ערכות מגן, וגם להשלים את מבצע החלוקה.

נחמן שי: העניין הזה ברור, לפי דעתי, לכולם.

נחמן שי: נכון אמר חבר הכנסת שי, שהיום המצב הוא שיש בערך ל-60% מהאוכלוסייה ערכות מגן.

נחמן שי: אנחנו נמצאים בעיצומו של מבצע חלוקה, בפריסה תקציבית של כמה שנים.

נחמן שי: בחודשים האחרונים, לקראת סיום הפריסה התקציבית הנוכחית, כך מסר לי השר וילנאי, משרד הביטחון נמצא במגעים עם משרד האוצר כדי לבנות תוכנית לפריסה תקציבית של יתרת התקציב עד סוף שנת 2018.

נחמן שי: ברור כי אם יוקצה התקציב בפריסה תקציבית יידרש זמן גם לייצור המסכות, לרכישתן ולחלוקתן.

נחמן שי: אני רוצה להציע לחבר הכנסת שי – הנושא הזה אכן ראוי לדיון, הוא עולה הרבה כסף, הוא נושא חשוב.

נחמן שי: המקום הנכון לדון בו, בפרטים שלו, איננו המליאה, אלא ועדת החוץ והביטחון.

נחמן שי: אם חבר הכנסת שי מוכן שהנושא הזה יעבור כהצעה לסדר-היום לוועדת החוץ והביטחון, הממשלה תתמוך בהעברה לוועדת החוץ והביטחון, כי לא הייתי רוצה לעשות מה שהתבקשתי – לבקש להוריד את זה מסדר-היום.

נחמן שי: אם זה בא כהצעת חוק לא תהיה לי ברירה אלא לבקש להצביע נגד, כי זה עניין תקציבי מובהק וביטחוני מובהק, שהממשלה אחראית לו.

נחמן שי: אז – יחליט חבר הכנסת שי: אם הוא מוכן להצעתי להעביר את העניין לוועדת החוץ והביטחון כהצעה לסדר – נתמוך; אם הוא יבקש את ההצעה כפי שהיא, לחלק את המסכות עכשיו, כשהן אינן, בתוך שבועיים-שלושה – אני אציע להתנגד.

נחמן שי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני השר.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת שי, אתה מסכים להצעת הממשלה להפוך להצעה לסדר ואז הממשלה תומכת?

אופיר אקוניס: אם אתה מתנגד, הודיע השר מרידור שאנחנו נצביע והממשלה מתנגדת.

אופיר אקוניס: אולי תעשה את זה מהדוכן, ואם לא – רק תודיעו לנו מה אתה רוצה, ונעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: בוודאי אתה תקשיב לייעוץ הטוב שקיבלת מחבר הכנסת בילסקי, ואז נשמע כולנו מה הייעוץ שקיבלת ממנו.

נחמן שי: אני רואה שהאוגדות נכנסו פנימה.

נחמן שי: סורים על הגדר, השר פלד, אפשר כבר להתחיל את העבודה, אני רואה שיש מספיק חברי כנסת.

מירי רגב: – – – להגיד את זה – – – לשעבר – – – תכבד אותו.

אופיר אקוניס: אבל אז הסורים לא היו על הגדר.

מירי רגב: אבל הם – – –

אופיר אקוניס: בתקופת המנדט הם לא היו על הגדר.

נחמן שי: אני מבטיח שאנחנו נחזיר אותם כל פעם שהם יגיעו.

נחמן שי: זה מקובל על הקואליציה והאופוזיציה.

נחמן שי: בכל מקרה, אני רוצה לומר לך, ידידי סגן ראש הממשלה השר מרידור, רציתי רק ללבן נקודה אחת ששמעתי בדבריך: האם הכוונה היא שעד 2018 – זו השנה?

נחמן שי: זאת אומרת, בעוד שש שנים כלל האוכלוסייה תהיה מצוידת?

נחמן שי: זה נכון?

דן מרידור: – – – ומשרד האוצר.

דן מרידור: זה מה שאני יודע – – –

נחמן שי: אני רק – – –

דן מרידור: – – –

יוסי פלד: – – –

נחמן שי: טוב.

נחמן שי: אני אקבל את הצעתו של סגן ראש הממשלה, אני חושב שנשמע בוועדה.

נחמן שי: אני רק אשמח מאוד אם נקבע מסגרת זמן, אבל זה לא בינך לביני; שהוועדה תדון בכך אצל ידידי זאב בילסקי או במליאת הוועדה, ונשמע דיווח מעודכן.

נחמן שי: אני רק דוחה מכול וכול את תאריך היעד הזה.

נחמן שי: הוא נראה לי רחוק – מעבר להרי החושך.

נחמן שי: מה?

דן מרידור: – – –

יוסי פלד: – – –

נחמן שי: עד אז יהיה צורך בפחות – – –

אופיר אקוניס: אפשר יהיה למצות את הדיון בוועדה.

נחמן שי: אז אנחנו נהפוך את זה להצעה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: ובכן, ההצעה הופכת להצעה לסדר-היום.

אופיר אקוניס: הממשלה הודיעה שהיא תומכת בהעברת הצעת החוק כהצעה לסדר-היום לדיון בוועדת חוץ וביטחון.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: נא להצביע.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: הצעה לסדר-היום.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 42 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – חלוקת ערכות מגן), התשע"א–2011, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אופיר אקוניס: בעד – 42, נגד – 3, נמנעים – אין.

אופיר אקוניס: הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – חלוקת ערכות מגן) הפכה להצעה לסדר-היום ותידון בוועדת החוץ והביטחון.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת מירי רגב – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת מירי רגב ביקשה ממני, על-פי סעיף 34(א) לתקנון הכנסת, להבהיר דברים שאמרה כאן חברת הכנסת – – –

מירי רגב: – – –

אופיר אקוניס: אגב, את יכולה גם מהדוכן, לפי התקנון.

אופיר אקוניס: לפי התקנון לרשותך חמש דקות, אם תחפצי בכך כמובן.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך נשוב להצעות חוק.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: אני רוצה להבהיר כמה דברים; יש איזו תחושה שהליכוד הוא לא חברתי.

מירי רגב: אז נכון, גם אני לא אוהבת את כל ההחלטות, אבל להגיד שהליכוד הוא לא חברתי – וודאי שאני מרימה את הדגל הזה – זה לא הוגן.

מירי רגב: כי את יודעת, חברת הכנסת תירוש, שבוועדת הכספים את ואני התנגדנו לחוק ששינסקי.

מירי רגב: ועובדה שעליית מחירי החשמל קרתה בניגוד למה ששר האוצר אמר לנו.

מירי רגב: אנחנו הצבענו על החוק הזה בשינויים, כולל בזה שתהיה קרן לטובת הרווחה, קרן שנקראת "חברתית כלכלית".

מירי רגב: על-פי החלטה של ועדת כספים השבוע הודיעו לנו שהקרן הזאת תקום בעוד שלושה חודשים.

מירי רגב: נכון, כבוד היושב-ראש?

מירי רגב: אני טועה, גפני?

משה גפני: שלושה שבועות.

מירי רגב: סליחה?

משה גפני: שלושה שבועות.

מירי רגב: שלושה שבועות, סליחה.

מירי רגב: ולכן לבוא ולהציג את זה כהצעת חוק פרטית זה בעיני לא ראוי.

מירי רגב: זאת אומרת, יש הצעת חוק כזאת, את שותפה להצעת החוק הזאת.

מירי רגב: ועדת הכספים עמדה על כך שתהיה קרן כזאת.

מירי רגב: ולבוא – כל יוזמה חברתית שכבר קיימת – אנחנו מצליחים בה – לבוא ולהגיד שהיא לא קיימת – בעיני היא לא ראויה.

מירי רגב: ולכן אני מקווה מאוד שבעוד שלושה שבועות אנחנו נבוא ונציג את הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת היא חשובה, היא ראויה, וכן – יש בליכוד חברי כנסת חברתיים לא פחות מבמקומות אחרים.

מירי רגב: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, גברתי.

נינו אבסדזה: – – – אתם לא חברתיים ולא דמוקרטיים – – –

קריאות: – – –

נינו אבסדזה: – – – משטר אייטולות – – –

נינו אבסדזה: [הצעת חוק פ/2864/18; מושב שלישי, חוב' כ"ג, עמ' 18312.

נינו אבסדזה: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים) של חבר הכנסת זאב בילסקי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: תשובה והצבעה במועד אחר.

קריאות: – – –

אברהם מיכאלי: – – –

אופיר אקוניס: תשובה והצבעה עכשיו.

אופיר אקוניס: תיקון טעות שלי.

אופיר אקוניס: התשובה וההצבעה כבר היו, ואנחנו עוברים רק להצבעה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, אז אין לך זכות.

אופיר אקוניס: תשובת השר עכשיו?

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: תשובת השר עכשיו.

אופיר אקוניס: אתה נימקת.

אופיר אקוניס: אוקיי, אז השר המשיב הוא שר הפנים אלי ישי.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: האם שר הפנים נמצא?

יעקב מרגי: נמצא.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: שר הפנים.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: – – –

אליהו ישי: – – –

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות – – –

אליהו ישי: – – –

אופיר אקוניס: הוא הציע.

אופיר אקוניס: הוא כבר נימק.

אופיר אקוניס: אתה רק משיב.

אופיר אקוניס: מייד לאחר תשובת השר, אם ירצה בכך חבר הכנסת בילסקי, הוא יוכל להשיב.

אופיר אקוניס: ואם לא – הצבעה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אם חבר הכנסת בילסקי כבר הציע את זה, אני מוכרח לומר שבעניין של דיור בר-השגה באמת ובתמים יש הרבה דברים שהקואליציה לא רוצה.

אליהו ישי: אני גם נאבק בה, ואני לא מסתיר את זה, בתוך הממשלה.

אליהו ישי: יש דברים שהממשלה כן חפצה בהם, ועדיין יש כל מיני עיכובים בעניין של דיור בר-השגה.

אליהו ישי: אני מאוד מאוד שמח שאפשר יהיה לקדם את העניין הזה, קואליציה ואופוזיציה גם יחד.

אליהו ישי: משרדי הפנים והשיכון עושים עבודה מצוינת בעניין הזה, גם בתיקון חקיקה, כולל סעיפים ברפורמה.

אליהו ישי: חבר הכנסת אמנון כהן, שהוא יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, גם כן מקדם את זה בצורה מאוד מאוד טובה, והייתי אומר אפילו בחריפות.

אליהו ישי: אני אשמח אם תצטרף לסיום כל הסאגה הזאת ונוכל לבשר על דיור בר-השגה.

אליהו ישי: ואתה תהיה בין המציעים.

אליהו ישי: ואם אתה דווקא מתעקש שזה יעבור שוב לדיון בוועדת שרים לחקיקה, אני אשמח להמליץ זאת בפני יושב-ראש הוועדה.

שלמה מולה: למה לא תעבירו את זה בטרומית?

אופיר אקוניס: תודה, אדוני השר.

אופיר אקוניס: סיימת?

אליהו ישי: יש לי עוד משהו?

אליהו ישי: אני יכול לצאת?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בילסקי – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אתה מוזמן להשיב לממשלה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק של דיור בר-השגה היא אחת ההצעות החשובות ביותר שאני, לפחות, הצעתי בכנסת הזאת.

זאב בילסקי: היא מאפשרת לאלפי זוגות צעירים להיכנס לגור באזורי הביקוש, במקומות שבהם אנחנו צריכים את הקרקעות.

זאב בילסקי: הקרקעות האלה נולדו מהפקעות של עשרות שנים שלא ניצלו אותן.

זאב בילסקי: בתי-המשפט סוברים היום שצריך להחזיר את זה.

זאב בילסקי: במקום להחזיר את זה וליצור אי-צדק בין מי שהפקיעו ממנו והשתמשו לבין מי שהפקיעו ממנו ומחזירים לו, לאדם פרטי – אני מציע להשתמש בזה לצורך ציבורי, לזוגות צעירים.

זאב בילסקי: נערב את ראשי הרשויות, שיוכלו – עניי עירך קודמים.

זאב בילסקי: כולם יהיו זכאי משרד השיכון.

זאב בילסקי: אלה קרקעות שנמצאות בתוך אזורים שגרים בהם אנשים.

זאב בילסקי: לא השתמשו בזה כי לא היתה שום אפשרות להקים שם לא בית-ספר, לא גן-ילדים, לא גינה.

זאב בילסקי: התנגדו לכול.

זאב בילסקי: ניקח את הקרקע הזאת במחיר אפס.

זאב בילסקי: איפה קיבלתם ברעננה, אדוני השר, קרקע במחיר אפס?

זאב בילסקי: ברעננה, בהרצלייה, בכפר-סבא, בתל-אביב – מאות דונמים במחיר אפס.

זאב בילסקי: אתה בא לזכאי משרד השיכון, מוריד להם את מחיר הקרקע – ותראה מה אתה יכול לעשות פה.

זאב בילסקי: אדוני השר, אני מאמין לכוונותיך הכנות, ובהנחה – – –

אליהו ישי: – – –

זאב בילסקי: אדוני השר, סגן שר האוצר – – –

יצחק כהן: שחרר אותו.

זאב בילסקי: אני אשחרר אותו עוד דקה.

זאב בילסקי: רק כדי שנבין שנינו – – –

יצחק כהן: – – –

אליהו ישי: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בילסקי, כולם צריכים להבין, לא רק שניכם.

זאב בילסקי: צודק.

אופיר אקוניס: אז אולי תבהיר למליאת הכנסת, כי אני אולי לא מבין.

אופיר אקוניס: או השר פלד.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש צודק.

זאב בילסקי: אני רוצה לקבל את הצעת השר, שבתוך שבועיים הנושא הזה – – –

אליהו ישי: – – –

זאב בילסקי: תראה, כל דבר אצלנו הוא השתדלות.

זאב בילסקי: אבל אני למדתי שכאשר אדוני באמת רוצה להשתדל, תאמין לי – לכן אני מניח שההשתדלות של השר תישא פרי ובתוך שבועיים אנחנו נגיע עם הצעת החוק הזאת שנית לוועדת – – –

אופיר אקוניס: אז מה, יכול עוד פעם לדחות הצבעה?

זאב בילסקי: סליחה?

יצחק כהן: – – –

זאב בילסקי: ולכן יבוא בתוך שבועיים, בעזרת השם, בהשתדלות של השר לוועדת השרים, יעשה כל מאמץ, אדוני השר – – –

יצחק כהן: – – –

אופיר אקוניס: אוקיי, כלומר אתה מסכים לכך שלא נקיים הצבעה, אלא בעוד שבועיים?

זאב בילסקי: בדיוק.

אופיר אקוניס: או בעוד שלושה, כדי למצות את השבועיים?

אופיר אקוניס: בעוד שלושה שבועות.

זאב בילסקי: צודק.

זאב בילסקי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אוקיי, אנחנו לא מצביעים.

אופיר אקוניס: ובכן, בעוד שלושה שבועות תתקיים הצבעה על הצעת החוק הזאת ללא דיון, ללא נימוק, כי הדיון הסתיים בזה הרגע, וההצבעה תהיה בעוד שלושה שבועות – כך הסכים חבר הכנסת בילסקי וכך נרשם בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: [הצעת חוק פ/3546/18; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכאי שבות), של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אופיר אקוניס: אדוני, עשר דקות לרשותך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: לאחר מכן משיב שר הפנים אלי ישי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכאי שבות).

אברהם מיכאלי: אני רוצה להסביר לחברי חברי הכנסת: מדובר בחוק שמטרתו לעודד הגעתם של זכאי שבות למדינה, ולשהות בה מעבר לתקופות שנקובות היום בחוק.

אברהם מיכאלי: לפי החוק הקיים, בחוק השבות יהודי ובן-משפחה של יהודי כהגדרתו בחוק השבות זכאי לעלות לישראל.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, יש זכאי שבות שמבקשים להישאר בישראל ברשיונות ישיבה מכוח חוק הכניסה לישראל ולא להפוך לעולים חדשים, כפי שאנו אומרים, וזאת לצורך לימודים, לצורך עבודה, ובתקופה של השהייה שלהם הם בוחנים את האפשרות לעלות לישראל.

אברהם מיכאלי: לאור העובדה כי האנשים האלה זכאים לעלות לישראל ולקבל אזרחות ישראלית על-פי חוק השבות, והם זכאי שבות, אני מציע בחוק לתקן את חוק הכניסה לישראל באופן שיאפשר לזכאי השבות להישאר בארץ לתקופה ארוכה יותר מזו שמתאפשרת לפי החוק הקיים כיום.

אברהם מיכאלי: לפי הוראות חוק הכניסה לישראל ניתן להאריך רשיון לישיבת ביקור לתקופה מרבית של שנתיים.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בביקור של תיירים, ביקור של אדם שרוצה להישאר בישראל, והאבסורד הוא שהיום מבקר ממדינה זרה – אזרח מגרמניה שבא לבקר בישראל, הוא מקבל את אותה תקופה שמקבל זכאי חוק השבות, כאשר הוא זכאי לעלות.

אברהם מיכאלי: הרי מה הבעיה לתת לו להישאר בארץ?

אברהם מיכאלי: עד עכשיו לשר הפנים לא התאפשר לתת ארכות מעבר לשנתיים בכלל.

אברהם מיכאלי: אני בחוק שלי מבקש להציע כי שר הפנים יהיה רשאי לאפשר לזכאי שבות שקיבלו רשיון להיכנס לישראל לביקור להאריך את תקופת השהות בישראל בתקופות של שנתיים; כל הארכה לא תעלה על שנתיים.

אברהם מיכאלי: ובעצם אני מאפשר לו להאריך את זה מדי פעם, כי הוא זכאי שבות – הרי הוא יכול להישאר בארץ כעולה.

אברהם מיכאלי: אבל אם הוא בא לארץ באופן כזה שהוא רוצה בינתיים לשקול אם לעלות או לא לעלות לארץ – אני רוצה לאפשר את זה כתייר, ובהמשך אני מדבר על האפשרות של תושבים ארעיים, כפי שאנחנו קוראים לזה.

אברהם מיכאלי: לפי החוק הקיים, אדוני היושב-ראש, תושב ארעי יכול לשהות בארץ כתושב ארעי לתקופה מוגבלת של שלוש שנים, וכרגע אני מציע בחוק שלי להאריך את תקופת השהייה שלו כתושב ארעי עד חמש שנים.

יעקב אדרי: מה הסיבה?

אברהם מיכאלי: הסיבה שעד עכשיו זה לא היה – זה באמת לא מובן לי.

אברהם מיכאלי: לא מובן לי למה.

אברהם מיכאלי: הרי מדובר בזכאי שבות, אנשים שיכולים מחר בבוקר להפוך לעולים חדשים.

יעקב אדרי: אז למה לא עשר?

יעקב אדרי: למה לא שבע?

אברהם מיכאלי: אני נותן אפשרות להאריך את זה לתקופות של עד חמש שנים – כל פעם תושב ארעי יכול לבקש להישאר בארץ עד חמש שנים, שר הפנים יהיה רשאי להאריך לו את זה בתוספות של עוד חמש שנים.

אברהם מיכאלי: חברי חבר הכנסת אדרי, למשל היום יש הרבה מאוד יהודים שרוצים לעלות לארץ, אבל הם בינתיים בודקים את האפשרות של העסקים שלהם – איך זה יצליח, לא יצליח, הם לא רוצים כרגע לקבל תעודת עולה חדש ולהיות פה תושבים מלאים מבחינת אזרחות; בינתיים הם בוחנים את זה, ורוצים להיות פה בתקופת מבחן.

אברהם מיכאלי: ומה שאמרתי קודם לגבי ביקור, מדובר בסטודנטים, מדובר באנשים שבאים לפה לתקופות קצרות.

אברהם מיכאלי: ואחרי כמה זמן אומרים: אתה לא יכול כבר להישאר בארץ כי אין לך אפשרות להישאר.

אברהם מיכאלי: לכן, אני מבין שמשרד הפנים גם מבין את ההיגיון שבדבר, ועוד מעט השר יבוא וישיב כמה שהדבר הזה בעצם מקל על משרד הפנים לאפשר לזכאי השבות, אני מדגיש – הרי לא נותנים לכל אחד פה להיכנס ולשבת פה כתיירים או כתושבים ארעיים.

אברהם מיכאלי: לכן אני ביקשתי בוועדת השרים האחרונה לתמוך בהצעת החוק שלי, ואני שמח, מצד אחד, שוועדת השרים החליטה כן לתמוך בזה, אבל אני לא מבין למה עם כל כך הרבה התניות; כתבו לי שם – לתאם כמעט עם כל משרדי הממשלה שזה בסדר.

אברהם מיכאלי: וזה באמת הדבר שמכביד, אדוני שר הפנים, בעניין של קידום החוק.

אברהם מיכאלי: ולכן אני מקווה, אדוני היושב-ראש, מצד אחד אני מקבל את גזירת ועדת השרים לתאם, אבל אני איאבק על כך שאותן התניות, לתאם עם כל משרדי הממשלה – ואדוני היושב-ראש, אתה מבין כמה זה לא פשוט לפעמים לתאם עם עשרה פקידים, בדיוק מה כל אחד רוצה.

אברהם מיכאלי: אחרי האישור של המליאה אני אבקש, בתיאום עם המשרדים הכי נוגעים בדבר, לקדם את החוק הזה בוועדה המתאימה.

אברהם מיכאלי: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני שר הפנים.

קריאה: הם המופקדים על זה, זה הכול.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה אחד הדברים שרק מבליטים ומחדדים יותר ויותר עד כמה הפכנו להיות יותר ויותר ביורוקרטיים, וזו דוגמה קלאסית, ואסביר אותה, עד כמה מערכות במדינת ישראל הופכות להיות יותר ויותר ביורוקרטיות, על דברים לא מובנים לחלוטין.

אליהו ישי: עם כניסתי לתפקיד בקדנציה הזאת החלטתי לעשות כל מה שאפשר על מנת להקל על התיירים שהם בקצה זכאי שבות.

אליהו ישי: כל זכאי שבות הוא מבחינתי פוטנציאל של עולה, ואני רוצה שהוא יהיה בארץ.

אליהו ישי: אמרתי, אני רוצה לצמצם את הביורוקרטיה.

אליהו ישי: אותו זכאי שבות, אותו תייר שמגיע לישראל, הוא עובר בשדה התעופה, הוא עובר בכל המקומות במדינת ישראל, ושואלים אותו: למה באת, לכמה זמן באת, מתייחסים אליו כאילו הוא זר; האמת, הוא זר, כי הוא לא אזרח ישראלי, אבל מתייחסים אליו כאילו הוא זר-זר, כאילו הוא אפילו עובד זר.

אליהו ישי: זה נורא.

אליהו ישי: אני מקבל תלונות אין-ספור, תלונות על מקרים רבים, גם כשהייתי שר התמ"ת וסיירתי בחוץ-לארץ מדי פעם ונסעתי – פוגשים אותי גם ישראלים וגם יורדים וגם זכאי שבות שהם זרים, ואומרים לי: תקשיב טוב, אנחנו עוברים סיפורים מוזרים בכניסה לישראל.

אליהו ישי: גם אם באתי לפה והחלטתי להיות תייר בישראל במשך חודשיים, ומה קרה, החלטתי שנהניתי בארץ-ישראל, ורוצה עוד חודש, עוד חודשיים להישאר בארץ-ישראל, לתור את הארץ – הוא צריך לעמוד בתור במרשם האוכלוסין, בכל התורים, ולבקש עוד חודש-חודשיים ארכה.

אליהו ישי: ואחר כך, אם הוא רוצה לעבוד כמה שבועות כתייר, הוא צריך לעמוד בתור, לקבל אישור.

אליהו ישי: ואם הוא בא עם אשתו או חברה שלו, הוא צריך גם כן לעמוד בתור, לקבל עליה אישור.

אליהו ישי: ואם הוא, לכאורה חלילה, רוצה עוד חודשיים להישאר פה, כי הוא הכיר פה מישהי ורוצה להתחתן אתה, אז הוא צריך עוד פעם לחכות בתור – משהו הזוי לחלוטין.

אליהו ישי: זימנתי אלי את שרת הקליטה סופה לנדבר – סופה, אני מספר שזימנתי אותך לדיון, האם יש לך משהו נגד התקנות האלה.

אליהו ישי: את אמרת לי: להיפך, זו ברכה.

אליהו ישי: זימנתי את שרנסקי, יושב-ראש הסוכנות, אמרתי לו: האם אתה בעד להרחיב את התקנות, שכל מי שזכאי שבות יכול להישאר פה שלוש שנים – זה סמכות שר הפנים; לא צריך חקיקה עד שלוש שנים, מעבר לזה צריך חקיקה.

אליהו ישי: אנחנו מדברים על חקיקה מעבר לשלוש שנים.

אליהו ישי: שרת הקליטה אומרת לי: אדרבה, זה יעודד את הקליטה, את הקליטה בארץ.

אליהו ישי: אם הוא יישאר פה בארץ ולא יטרטרו אותו במשרדי ממשלה, והוא יכול להישאר פה שנה ושנתיים ושלוש שנים, והוא ישתקע פה ויעבוד פה, בסוף הוא יהיה אזרח ישראלי, הוא יעשה עלייה, אני מברכת על כך.

אליהו ישי: אמר לי את זה גם שרנסקי.

אליהו ישי: אמרתי לו: ברוך השם, אני שמח שכולכם מברכים על זה.

אליהו ישי: עדיין יש עיכוב של התקנות במשרד המשפטים.

אליהו ישי: לקח לי שנה כמעט.

אליהו ישי: ברוך השם, כולם הבינו שזה תקנות מצוינות, וזה אושר סוף-סוף – זכאי שבות, לא ישאלו אותו כל פעם:

אליהו ישי: מתי באת ולאן אתה הולך וכמה זמן תהיה פה.

אליהו ישי: אני מאפשר לו מראש, במסגרת סמכותי כשר הפנים, שלוש שנים אשרה, תייר.

אליהו ישי: הוא יכול גם לעבוד, הוא יכול גם ללמוד, הוא מקבל רשיון ישיבה ארעי לשלוש שנים ברצף, רשיון שהייה ועבודה לשנתיים ברצף, לאחר מכן ניתן לאשר לו ארכה בשנה נוספת כל פעם, לפי בקשתו, אשרת לימודים וכדומה.

אופיר אקוניס: כלומר, הממשלה תומכת.

אליהו ישי: רגע.

אליהו ישי: זה במסגרת הסמכות שלי בתקנות, זה מעודד עלייה וזה טוב.

אליהו ישי: דבר כזה פשוט, כל כך חשוב, אינטרס של מדינת ישראל לעודד עלייה ולהביא את כל יהודי התפוצות, את כל זכאי השבות בתפוצות, שיבואו לארץ, הרי זה החלום שלנו, שהם יעשו עלייה בסוף, אז אם אני מקבל עליהם בדרך, זה טוב.

אליהו ישי: בא חבר הכנסת מיכאלי ואומר: למה שלוש שנים?

אליהו ישי: למה לא לחמש שנים למשל?

שלמה מולה: – – –

אליהו ישי: ולמה לא לחמש שנים פלוס?

אליהו ישי: אתה צודק.

אליהו ישי: אמרתי, אתה יודע מה, אתה צודק.

אליהו ישי: אני בתקנות יכול עד שלוש שנים, תעשה חוק, אני תומך בחוק הזה.

אליהו ישי: אומרת לי שרת הקליטה: זה מצוין, יושב-ראש הסוכנות – זה מצוין, אומר חבר הכנסת מולה: זה מצוין; חבר הכנסת יעקב אדרי – זה מצוין, כולם מבינים שזה מצוין.

אליהו ישי: אבל זה מוזר שעל דבר כזה צריכים לתאם עם כל משרדי הממשלה, ועם כל היוצא מהדבר הכל-כך טריוויאלי, כל כך נכון, כל כך צודק, כל כך טוב, כל כך חיוני, כל כך חיובי – איזה חוק כאילו ממליצים?

אליהו ישי: לכן, הממשלה תומכת, ואני מציע לחבר הכנסת מיכאלי, למרות ההתניות המוזרות האלה, קדם את זה בוועדת הפנים של הכנסת לקריאה ראשונה, לאחר מכן לשנייה ושלישית, ואני אשכנע את כל מי שצריך לשכנע – אם הוא לא מבין את זה בשיחות אישיות אני אשכנע אותו מעל דוכן הכנסת, אקדם את זה עם כל ההתניות שיש.

אליהו ישי: חלק מההתניות הן מוזרות, ותתעלם מהן, ותבוא להביא את הצעת החוק הכל-כך חיובית, הכל-כך טובה, שתעודד עלייה לישראל.

אליהו ישי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לכבוד שר הפנים.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, נחכה ששר הפנים יתקרב למקומו.

אופיר אקוניס: הוא מתקרב.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכאי שבות), התשע"ב–2011, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אופיר אקוניס: ובכן, הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכאי שבות): בעד – 34, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: הצעת החוק תועבר על-פי התקנון לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אופיר אקוניס: [הצעת חוק פ/3579/18; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעה הבאה על סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום לנישואין של בני-זוג), של חברת הכנסת פאינה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: תשובה והצבעה במועד אחר.

אופיר אקוניס: גברתי, עשר דקות לרשותך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב-ראש, שרי הממשלה, חברי חברי הכנסת, החוק הנ"ל בעצם יביא לפתיחת אזורי רישום נישואין וגירושין, ובכך יהפוך את כל מדינת ישראל לאזור רישום אחד.

פניה קירשנבאום: היום כל זוג נרשם לנישואין באזור מגוריו, או אולי באזור המגורים של הוריו, ומה שקורה עד היום – כמובן זה גם עולה כסף, וזה ימשיך לעלות כסף, 600 שקל לכל אחד.

פניה קירשנבאום: אבל מה שקורה – אין סטנדרטים אחידים, נכון להיום, לכל הרבנויות המקומיות, וזה אומר שלא בכל רבנות מקבלים גיורי צה"ל, או למשל כשמגיע זוג עולים יש רבנויות שהן יותר פתוחות, רבנויות שפחות פתוחות.

פניה קירשנבאום: על-פי הצעת החוק הזוג יוכל לבחור לאן ללכת ואיזה רב לבחור.

פניה קירשנבאום: הוא יוכל לבחור רב שילווה אותו במשך כל חייו הבוגרים, אחרי החתונה – בעזרת השם בריתות, בר-מצוות, נישואין של הילדים וכן הלאה וכן הלאה.

פניה קירשנבאום: אומנם הצעת החוק הזאת נשמעת די טריוויאלית, אבל מסתבר שבמדינת ישראל שום דבר אינו פשוט, ובוודאי לא מובן מאליו.

פניה קירשנבאום: בשבועות האחרונים התקיים ממש קרב מול ועדת שרים ומול הקואליציה בניסיון להעביר את הצעת החוק, ומובן שוועדת שרים התנגדה להצעה זו.

אופיר אקוניס: מאבק, את מתכוונת.

אופיר אקוניס: קרב ממש, או מאבק?

פניה קירשנבאום: ממש.

פניה קירשנבאום: אתה יודע מה, נקרא לזה מאבק.

פניה קירשנבאום: אני מוכנה לקבל את ההערה שלך.

דוד רותם: אם זה היה קרב – – –

פניה קירשנבאום: כמחווה של רצון טוב, וכדי לא לפגוע בתפקידה של ועדת השרים, אנחנו לא נצביע היום על החוק.

פניה קירשנבאום: החוק יעלה לוועדת שרים לדיון מחדש ביום ראשון הקרוב, ופה המקום והזמן להבהיר, לפרוטוקול כמובן, כי הקואליציה התחייבה בפני לגייס את התמיכה בחוק חשוב זה בוועדת השרים הקרובה בלב פתוח ובנפש חפצה, לטובת החוק ולטובת הזוגות בישראל.

פניה קירשנבאום: מכיוון שאני מקווה שהחוק הזה יעלה לוועדת השרים הקרובה, ביום ראשון, ואני אינני נמצאת בשבוע הבא, לא נוכל להעלות אותה להצבעה – אני מתחייבת בתוך שבועיים להעלות את החוק הזה לקריאה במליאה.

פניה קירשנבאום: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, גברתי.

אופיר אקוניס: הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לקריאה שנייה וקריאה שלישית, הונחה אתמול, י"ז בכסלו התשע"ב, 13 בדצמבר 2011, על שולחן הכנסת, אך בהיסח הדעת לא נמסרה הודעה על כך בסמיכות להנחה.

נאזם בדר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: [הצעת חוק פ/3571/18; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: הצעת חוק לייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, של חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת – תשובה והצבעה במועד אחר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת יציג את הצעתו במשך עשר דקות, אם ירצה בכך.

אופיר אקוניס: עכשיו.

משה גפני: אפשר יותר?

אופיר אקוניס: לא, אי-אפשר יותר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, מכיוון שהקדוש-ברוך-הוא חנן אותי בתמימות – אני בשנים האחרונות ראיתי בתקשורת שהחרדים הם פרזיטים, לא רוצים לעבוד.

משה גפני: שנים.

משה גפני: שנים.

משה גפני: לאחרונה, בשנים האחרונות, עוד יותר.

משה גפני: פרזיטים, לא רוצים לעבוד, לא משתלבים בחיי המדינה.

משה גפני: בקיצור, אני בתמימותי הלכתי לבדוק, נכון, לא נכון?

משה גפני: אחרי זה אני גם שמעתי שרים בממשלה מה זה, פיגוע כלכלי שהחרדים לא עובדים ולא משתלבים, התחלתי להאמין, אני יודע.

משה גפני: הסתכלתי במראה – אני הופך להיות פיגוע כלכלי.

משה גפני: הלכתי לבדוק אם באמת מתכוונים לזה – באמת, לשלב את החרדים בעבודה.

משה גפני: אני מוציא קלסר אצלי במשרד, הרבה מאוד חרדים וחרדיות שיש להם תעודות מהמוסדות להשכלה גבוהה בישראל, אנשים מוכשרים, הם אומרים: אנחנו רוצים להתקבל לעבודה, והכול, ורוצים להיות דירקטורים – לא מקבלים אותנו.

משה גפני: אחרי זה גם ראיתי סקר, שהחרדים הם האחרונים שמתקבלים לעבודה.

משה גפני: האחרונים.

משה גפני: אחרי הערבים, אחרי האתיופים, העולים מאתיופיה, אחרי העולים מחבר המדינות – החרדים הם אחרונים.

משה גפני: ואז היתה הצעת חוק, נדמה לי של חבר הכנסת ציון פיניאן וחבר הכנסת מולה, על האתיופים, אתה היית מעורב בזה?

שלמה מולה: הייתי מעורב בזה, הצעת החוק היא של ציון פיניאן ויעקב אדרי.

אופיר אקוניס: הצעת החוק של חבר הכנסת פיניאן ושלי ושל יעקב אדרי.

אופיר אקוניס: אתה היית בישיבות בוועדת העלייה והקליטה.

משה גפני: מצוין, והגשנו הסתייגות.

משה גפני: החוק אומר שצריך לתת העדפה מתקנת לעולים מאתיופיה, ואני מאוד תומך בזה.

שלמה מולה: אני גם תומך, דרך אגב, בחוק – – –

משה גפני: רגע, אני צריך להקריא את השם שלך, בשביל זה הבאתי את החוק, בחוק שאני מציג אותו עכשיו.

משה גפני: אני אקריא את השמות, ששלמה מולה שם הוא חבר כבוד, במגישי ההצעה.

משה גפני: ואז אמר לי זאב אלקין, יושב-ראש הקואליציה, הוא אומר:

משה גפני: למה אתה צריך להביא את זה בהסתייגות על החוק הזה?

משה גפני: לא, יש בעיה עם החרדים, תעשה חוק נפרד.

משה גפני: אמר לי מולה: אז מייד תעשה חוק, אני אחתום גם כן, בטח.

משה גפני: מה אומר החוק?

משה גפני: החוק אומר דבר נורא פשוט.

משה גפני: הוא אומר שאם יש חרדי, הרי החרדים לא משתלבים בעבודה, והמטרה של העדפה מתקנת זה לאפשר לקבוצות באוכלוסייה שמשום מה לא משתלבות בעבודה, לתת להם העדפה מתקנת.

משה גפני: אם בא מישהו עם תעודות ועם הכול, והוא רוצה להשתלב, לתת לו העדפה מתקנת.

משה גפני: למשל – – –

שלמה מולה: היה פרסום, פרסום אקדמי, בקריית-אונו, שהראה ששלוש האוכלוסיות – החרדים, יוצאי אתיופיה והערבים לא משתלבים, זה לא איזה – – –

משה גפני: כן, אני יודע, אמרתי את זה.

שלמה מולה: – – – לא משתלבים במקומות העבודה.

משה גפני: כן כן, נכון, לא משתלבים.

שלמה מולה: זה לא איזה – – –

משה גפני: נכון, נכון.

אופיר אקוניס: הצעת החוק מדברת על השירות הציבורי.

משה גפני: כן כן, ואז אמרתי – יש עוד כמה חוקים, ואני אסביר לחברי הכנסת מה קרה עם זה, ובסוף גם נגיע למסקנה מי הצבוע.

אופיר אקוניס: על צביעות אפשר לדבר פה עד השבוע הבא.

משה גפני: לכן שאלתי אותך אם יש לי רק עשר דקות, אז אני אמקד את זה.

אופיר אקוניס: אדוני, על צביעות בשיח הציבורי בישראל בשנים האחרונות, אני אומר לך את זה כאיש ימין – כן, על כל התגובות הפבלוביות של חלק מן הפרשנים פה.

נינו אבסדזה: בימין אין תגובות פבלוביות.

אופיר אקוניס: נכון, התגובות הפבלוביות – נכון, התגובות הפבלוביות הן בשמאל.

יעקב כץ: – – –

משה גפני: מכיוון שאין לי הרבה זמן אני אמקד את הצביעות בנושא המרכזי שעליו אני מדבר.

אופיר אקוניס: בעניין הזה, אוקיי, מאה אחוז.

משה גפני: ואז, מה יותר פשוט מאשר לבוא ולהגיד: הערבים לא משתלבים בעבודה?

משה גפני: נותנים להם העדפה מתקנת.

משה גפני: הדרוזים?

משה גפני: העדפה מתקנת.

משה גפני: העולים מאתיופיה?

משה גפני: העדפה מתקנת.

משה גפני: אשה וגבר – דרך אגב, אנחנו ביהדות התורה מזמן, עוד לפני, יש פה חברי כנסת שלא היו פה בכלל, תמכנו בהעדפה מתקנת לנשים, ובאמת זה הצליח.

משה גפני: אגב, לא במשרות הבכירות, אלא במשרות הבינוניות ומטה, זה שינה באופן דרמטי את תעסוקתן של נשים בשירות הציבורי.

משה גפני: אמרתי: אתה יודע מה, אני הרי אמרתי שאני תמים, אז אמרו לי: הצעת חוק תגיש לבד.

משה גפני: הגשנו לבד.

משה גפני: נורא פשוט, חתומים על הצעת החוק מלבדי אורי מקלב, שלמה מולה, אמנון כהן, זבולון אורלב, אורי אריאל, ציון פיניאן, , ישראל אייכלר, גאלב מג'אדלה, יריב לוין.

משה גפני: חתומים על החוק.

משה גפני: וראה זה פלא, מגיעה הצעת החוק הזאת, שהיא משאת נפשה של הממשלה בישראל, לשלב את החרדים בעבודה, לפחות למראית עין.

משה גפני: ועדת השרים החליטה ביום ראשון להפיל את החוק.

משה גפני: עכשיו, אני מתחיל להתלבט בעניין הצביעות.

משה גפני: מה המשמעות של העניין, כשבממשלה מדברים על לשלב חרדים בעבודה?

משה גפני: נניח שזה לא בסדר, נניח שבאמת החרדים בגלל החוק הזה לא ישתלבו בעבודה.

משה גפני: לפחות יעמדו פה השרים ויצעקו לנו: חברי הכנסת החרדים, אתם שקרנים, אמרתם שהחרדים רוצים להשתלב בעבודה, הם לא משתלבים.

משה גפני: שלא תהיה טעות, דרך אגב, יש בציבור החרדי היום השתלבות בלתי רגילה; אנחנו גם עובדים הרבה מאוד על העניין הזה.

משה גפני: גם גברים, גם נשים, כמובן עם כל התנאים של אדם חרדי, וכו' וכו'.

משה גפני: היה אצלי מברייטמן-אלמגור, החברה הגדולה ביותר של רואי-החשבון, זאת חברה ענקית.

משה גפני: הוא אומר ש-15% מהעובדים – לא מקומות חרדיים – בתוך המשרדים שלהם, שיש להם באילת, ויש להם בתל-אביב, ויש להם ברמת-גן, ובכל המקומות, 15% הם עובדים חרדים.

משה גפני: לא ציונים דתיים.

משה גפני: חרדים.

משה גפני: אבל החליטה ועדת השרים שכל מה שדיברו עד היום, שרוצים לשלב חרדים בעבודה, זה מס שפתיים, זה שקר, זה צביעות.

משה גפני: לא רוצים לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: עומד פה נציג של היהדות החרדית ואומר: החרדים רוצים להשתלב.

משה גפני: אמרתם: פרזיטים?

משה גפני: לא פרזיטים.

משה גפני: אמרתם: לא רוצים לעבוד?

משה גפני: רוצים לעבוד.

משה גפני: אמרתם: לא רוצים להשתלב בעבודה?

משה גפני: רוצים.

משה גפני: אומרת ועדת שרים: לא.

שלמה מולה: דרך אגב, גם זה לא עולה כסף.

משה גפני: זה לא עולה כסף, כלום.

משה גפני: רק אמירה.

משה גפני: אמירה.

שלמה מולה: זה לא עולה כסף, זה לא עולה כסף.

משה גפני: האמת היא, בינינו לבין עצמנו, החוק הזה, גם כשהוא יעבור בקריאה שנייה ושלישית – אני מעריך גם שזה יקרה בסוף – החוק הזה לא ישנה את המצב באופן דרמטי.

משה גפני: אני אגיד לך מה כן ישנה – אני מספר, נפגשתי עם שר התחבורה לפני חודש, ואמרתי לו: אני מקווה שלא תפתור את הבעיה, אם תפתור את הבעיה תוריד לי חלק מהנאום.

משה גפני: יש אדם שלמד בישיבה הרבה שנים, והלך לצבא לשלוש שנים, וביקש להתקבל לקורס של משרד התחבורה להיות מורה נהיגה.

משה גפני: מה צריך מורה נהיגה?

משה גפני: צריך לדעת לנהוג, צריך להיות אדם אדיב, צריך לדעת ללמד אנשים, צריך לדעת לקרוא את התמרורים.

שלמה מולה: הוא לא צריך – – –

משה גפני: בסדר, קיבל תשובה: ההשתלבות של החרדים בעבודה – קיבל תשובה ממנהל אגף הרישוי במשרד התחבורה: אתה לא יכול להתקבל לקורס של מורי נהיגה, כי אין לך שנות לימוד.

משה גפני: מי הצבוע?

משה גפני: מי הצבוע?

משה גפני: נפגשתי עם שר התחבורה לפני חודש.

נחמן שי: אולי זה נכון?

משה גפני: נכון.

משה גפני: תראה, הוא לא הסתובב בפאבים, הוא למד הרבה שנים בישיבה.

משה גפני: אני יכול גם להגיד לך מה הוא למד בישיבה, אני יכול גם להגיד לך מה רמת ההשכלה שלו.

משה גפני: הוא הלך לצבא לשלוש שנים.

נחמן שי: – – –

משה גפני: נכון, אז באמת, אז מה זה להשתלב בעבודה?

משה גפני: שמישהו יסביר לי מה צריך מורה נהיגה.

משה גפני: הוא לא הולך לנהל אווירונאוטיקה באיזשהו בסיס טילים.

דורון אביטל: הקריטריונים תפורים לא להם.

דורון אביטל: הם צודקים.

שלמה מולה: – – –

משה גפני: מה השאלה?

משה גפני: מה השאלה?

משה גפני: תגיד את זה בקול, אחרת אני אגיד.

משה גפני: הקריטריונים תפורים שאנחנו נהיה בחוץ, צודק מאה אחוז, צביעות.

משה גפני: כל קריטריון שאנחנו נתקלים בו, אנחנו בחוץ.

משה גפני: פיגוע כלכלי אנחנו, עושים אנחנו, החרדים.

משה גפני: פיגוע כלכלי – מה עושים בפיגוע כלכלי במדינות המערב, או בכלל במדינה בעולם?

משה גפני: היה מנהל המחקר במשרד התמ"ת בוועדת הכספים, והוא אמר: בארצות-הברית מתאימים אפילו את השאלונים לאינדיאנים, את השאלונים של התעסוקה.

משה גפני: פה תופרים קריטריונים, שהחרדים יהיו בחוץ.

משה גפני: על מה יתקפו אותנו, שאנחנו שומרים שבת?

משה גפני: לא רוצים לשלב אותנו בעבודה.

משה גפני: הנה, החלטה של ועדת שרים נגד, למה?

משה גפני: זה לא עולה כסף, זה לא יפתור את הבעיה.

משה גפני: רק אמירה כלפי הציבור החרדי: תדעו לכם, מורי ורבותי, או: גבירותי ורבותי, החרדים, המדינה רוצה לשלב אתכם בעבודה.

משה גפני: הנה, היא גם נותנת לכם העדפה מתקנת.

משה גפני: אומרת המדינה ללא בושה, ללא כחל ושרק: לא רוצים אתכם בעבודה, לא רוצים לשלב אתכם בעבודה, רוצים שתהיו בגטאות שלכם ושנוכל לתקוף אתכם.

משה גפני: זה מה שרוצים.

משה גפני: החלטת ועדת השרים לחקיקה מיום ראשון לדחות את החוק הזה היתה בשבילי, חבר הכנסת מולה, test case, האם מתכוונים באמת, או שעושים מאתנו קרקס.

משה גפני: אני אומר קבל עם ועולם: הממשלה לא רוצה לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: היא תופרת קריטריונים נגדנו.

משה גפני: היא דוחה כל חוק בעניין הזה.

משה גפני: היא לא מקבלת שום החלטה שפותרת את הבעיה – כדי שיוכלו לתקוף אותנו.

משה גפני: צבועים, נמאסתם.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: כנראה התגובות הפבלוביות בשנים האחרונות בחברה הישראלית הן מידבקות.

אופיר אקוניס: מידבקות, ולכן קיבלת את התשובה שקיבלת.

אופיר אקוניס: אגב, תשובה והצבעה, חבר הכנסת גפני, במועד אחר.

משה גפני: ברור, אני עדיין בקואליציה.

אופיר אקוניס: נכון, נמתין לתשובה.

אופיר אקוניס: [הצעת חוק פ/2355/18; נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: ההצעה הבאה – בבקשה, חבר הכנסת שי יציג את הצעתו, הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור קיום יחסי מין בין מטפל אלטרנטיבי למטופל).

אופיר אקוניס: ישיב על ההצעה שר המשפטים יעקב נאמן.

אופיר אקוניס: פה ההצבעה היא מייד לאחר מכן, משום שלא התבקשה, בינתיים, תשובה והצבעה במועד אחר וגם לא הצבעה במועד אחר.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: עשר דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מביא היום, ואני מאמין שיש לה גם סיכוי לעבור את המשוכות הגבוהות שבדרך כלל מצפות להצעות חוק, מטפלת במציאות חדשה שנוצרה בזירה הציבורית ויש להתייחס אליה, וזה אולי אחד הניסיונות הראשונים, בוודאי יבואו אחריו, אחרי הניסיון הזה, ניסיונות נוספים.

נחמן שי: אני מדבר על הנושא של טיפול אלטרנטיבי.

נחמן שי: כל מי שפותח עיתון במדינת ישראל, ואולי באמצעי תקשורת אחרים, שומע על הצעות של מטפלים, מטפלות, גברים, נשים, שמציעים, מציעות, מרחב של טיפולים אלטרנטיביים.

נחמן שי: טיפול אלטרנטיבי, חברי, איננו מוסדר בחוק במדינת ישראל, משום שממקומו הוא אלטרנטיבי, הוא בנוי או על איזו רוחניות מסוימת, שאי-אפשר למדוד אותה אבל אנשים טוענים שהיא אפקטיבית, או אולי איזו הפעלה של מאמץ פיזי מסוים – איברים בגוף, מגעים כאלה ואחרים, כשהטיפול הוא פיזי ולא נפשי, אבל בסך הכול יש רבים מאוד שמצבם – או הנפשי או הרפואי – קשה, והם נשענים על השירות האלטרנטיבי הזה ומאמינים בו.

נחמן שי: נכון שגם קופות-חולים וכן הלאה מציעות טיפול אלטרנטיבי, אבל זה נעשה בצורה מקצועית על-ידי אנשי מקצוע, וזה בהחלט מוכר, ואני לא רוצה לאתגר עכשיו את כלל הטיפול האלטרנטיבי, אני רוצה לגעת באותם שרלטנים שעושים שימוש לרעה באמצעות המלים "טיפול אלטרנטיבי", מציגים את עצמם כבעלי מומחיות מיוחדת ומוכנים להציע אותה לאנשים שנמצאים בדרך כלל במצוקה או סובלים מבעיות כאלה ואחרות, על רקע נפשי או רגשי, והם באים לסייע.

נחמן שי: החוק הישראלי כבר נתן את דעתו על עצם הנושא של טיפול נפשי במקום אחר, ולכן הוא נגע בפסיכולוגים, פסיכיאטרים ועובדים סוציאליים, שהוטלו עליהם מגבלות מסוימות בתחום הזה, אלא שאנחנו רוצים לעסוק באותה סביבה חדשה שנוצרה פה, של מטפלים אלטרנטיביים שאין להם אפילו תעודות מקצוע פורמליות, או שאין להם אפילו רשיון מטעם אותם ארגונים שהחוק עוסק בהם, הפסיכולוגים, הפסיכיאטרים, העובדים הסוציאליים.

נחמן שי: המציאות היא, כפי שחברי במרכז "נגה" למען נפגעי עבירה מהקריה האקדמית אונו מציגים, שהצטברו יותר ויותר תלונות במשטרה ופניות אל אותם מרכזי סיוע לנפגעי תקיפה מינית נגד מטפלים אלטרנטיביים בגין ניצול יחסי התלות שנוצרים באופן טבעי בין מטפל למטופל לשם, לצערנו הרב, ביצוע עבירות מין במטופלים או במטופלות.

נחמן שי: אלה נסיבות מאוד מאוד מיוחדות, אתם יודעים, שכשאדם בא במצוקה – הוא או היא – והם נפתחים לאיזה ניסיון חדש, ויש, לצערנו, מי שנהנה מהיתרון של החולשה הזאת ומשתמש בה לרעה.

נחמן שי: כשזה הגיע להליכים משפטיים התברר שהעניין הזה הוא מאוד פשוט, מפני שהיו מקרים רבים שהנאשם או הנאשמת ביצעו את המעשים בהסכמה לכאורה של המתלונן או המתלוננת, והקפידו לומר שהם היו יכולים להפסיק את זה אם לא היה להם נוח, אבל הם לא עשו כך ולכן הטיפול נפגע.

נחמן שי: האנשים הנפגעים הם בדרך כלל מבוגרים, בגירים, הם באים בעקבות מצוקה, הם מתמסרים, הייתי אומר, נותנים את מבטחם במטפלים שלהם.

נחמן שי: הוא הופך, או היא הופכת, להיות נושא להערצה, להערכה, כמו שאנחנו לעתים קרובות מאוד מתייחסים לרופא שלנו, או למטפל שלנו, וכך גם נוצר אותו טשטוש ביחסים ביניהם, והיחסים הטיפוליים הופכים גם ליחסים אישיים.

נחמן שי: כאמור, אין לנו הגדרה מסוימת בחוק לגבי העיסוק הזה, ולכן אנחנו מתחבטים איך להגדיר אותו, וממילא איך לאסור את השימוש לרעה ב"כוח" הזה.

נחמן שי: בתיקון לחוק העונשין משנת 2004 הוסף סעיף, שאנחנו מטפלים בו היום, 347א, העוסק באיסור יחסי מין בין מטפל נפשי למטופל.

נחמן שי: אבל בסעיף המסוים הזה מדובר במפורש רק במי שהוא פסיכולוג, פסיכיאטר או עובד סוציאלי, או במי שהתחזה לאחד מאלה.

נחמן שי: מאחר שבנסיבות של המטפלים האלטרנטיביים, שאינם מתחזים לאחד משלושת בעלי המקצועות האלה, לא מתקיימים אותם יסודות עבירה, אפשר להשתמש באותו סעיף בחוק כדי להעמיד אותם למשפט.

נחמן שי: לכן באה הצעת החוק שאני מביא היום לפניכם, חברי חברי הכנסת, שאוסרת קיום יחסי מין בין מטפל למטופל, ויחול עליו אותו איסור שחל כיום על הפסיכולוגים, הפסיכיאטרים והעובדים הסוציאליים.

נחמן שי: אני מקווה שבכך תושם פה איזו גדר כדי למנוע שימוש לרעה.

נחמן שי: אנחנו העברנו את ההצעה הזאת לוועדת השרים לחקיקה, קיבלנו הערות אחדות, שאני מאמין שנוכל, בעזרת המשרד, לתקן, כאשר הנושא יבוא לוועדה ולקריאות הבאות.

נחמן שי: אין ספק שנצטרך להכניס שינויים, ונכניס אותם, ונחפש את ההגדרות הברורות ביותר והנכונות ביותר, אבל אין לנו ספק שנגענו פה בסוגיה מאוד מאוד מרכזית וחשובה, שדורשת תיקון, וגם אמירה, שתאמר הכנסת היום, שגם טיפול אלטרנטיבי הוא לא זירה פרוצה, זירה שאין מה לעשות בה, אלא שעם החוק הזה, עם התיקון הזה, ואחריו, יתחילו לשים גם שם גדרות ויכניסו פנימה אור, לתוך המערכת הזאת של היחסים האישיים, וימנעו בכל צורה ואופן יחסי מין ושימוש לרעה בכוחו או בכוחה של המטפל או המטפלת האלטרנטיביים כלפי המטופלים שלהם.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני השר.

אופיר אקוניס: ישיב לך שר המשפטים יעקב נאמן.

אופיר אקוניס: יש פה יותר דממה, בזמן שאף אחד לא מדבר, מאשר בזמן שרוב חברי הכנסת מדברים בהצגת הצעות החוק שלהם – תופעה מאוד מעניינת.

אופיר אקוניס: או שזה בגלל ההצעה הזאת?

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור קיום יחסי מין בין מטפל אלטרנטיבי למטופל), התש"ע–2010, של חבר הכנסת נחמן שי ואחרים, מבקשת לתקן את חוק העונשין, להרחיב את העבירה הקבועה בסעיף 347א האוסרת קיום יחסי מין בין מטפל נפשי ומטופל.

יעקב נאמן: סעיף זה קובע עבירה פלילית על בעלי מקצוע מסוימים – פסיכולוג, פסיכיאטר, עובד סוציאלי – או מי שמתחזה לאחד מאלה, המקיימים יחסי מין עם מטופל במהלך – ואני רוצה להדגיש את זה – במהלך תקופה שבה ניתן למטופל טיפול נפשי, ועד תום שלוש שנים מסיום הטיפול, אם ההסכמה ליחסי המין הושגה תוך ניצול תלות נפשית ממשית של המטופל במטפל.

יעקב נאמן: הסעיף קובע חזקה חלוטה כי יחסי המין היו תוך ניצול תלות נפשית ממשית כאמור, כאשר הם מתקיימים בתקופת הטיפול הנפשי.

יעקב נאמן: הצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי מבקשת להוסיף למסגרת בעלי המקצוע המפורטים בסעיף גם – אני מצטט: "מטפל נפשי אלטרנטיבי" ו"טיפול נפשי אלטרנטיבי", ויוצרת הרחבה ניכרת של האיסור הפלילי ושל החזקה החלוטה לציבור גדול ובלתי מוגדר דיו של אנשים.

יעקב נאמן: לאחר שקיימנו דיונים עם המציע, סוכם עם המציע על תיקון מצומצם יותר לסעיף 347א, שעל-פיו האיסור הפלילי של קיום יחסי מין בין מטפל למטופל – שבוצעו במהלך הטיפול או שלוש שנים אחריו, תוך ניצול תלות נפשית ממשית במטפל, שבמקורה בטיפול הנפשי שניתן לו על-ידיו – יחול על כל סוגי המטפלים הנפשיים, ולא רק על פסיכולוג, פסיכיאטר ועובד סוציאלי.

יעקב נאמן: לעומת זאת, החזקה החלוטה, שעל-פיה יראו יחסי מין שקוימו במהלך תקופת הטיפול הנפשי כאילו נעשו תוך ניצול תלות נפשית ממשית, תחול רק על בעלי המקצוע המוגדרים שנזכרו.

יעקב נאמן: נוסף על כך סוכם עם המציע כי תתוקן הגדרת המטפל הנפשי כך שתכלול גם את מי שאינם אנשי מקצוע מוסדרים העוסקים בטיפול באופן מקצועי, וגם את מי שמתיימרים לעסוק בטיפול נפשי.

יעקב נאמן: אנו סוברים כי התיקון שעליו סוכם עם המציע מתיישב עקרונית עם תכלית חקיקתו של סעיף 347א.

יעקב נאמן: האיסור הפלילי נועד שלא לאפשר למי שעוסק בטיפול נפשי כהגדרתו בחוק, או מתיימר לעסוק בכך, לנצל את יכולתו ליצור במטופל באמצעות הטיפול תלות נפשית ממשית, ועקב אותה התלות לקיים עמו יחסי מין בהסכמה.

יעקב נאמן: הובהר כי בישראל היום קיימים מטפלים נפשיים, או כאלה המתיימרים לתת טיפול נפשי, שאינם בעלי מקצוע מוסדרים ומפוקחים.

יעקב נאמן: אשר על כן, וכפוף להתחייבות המציע, שלא לחרוג מהנוסח שעליו סוכם עמו, תומכת הממשלה בתיקון החוק במתכונת שסוכמה עם המציע, ואני רוצה להודות למציע על היוזמה שלו בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני השר.

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור קיום יחסי מין בין מטפל אלטרנטיבי למטופל), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אופיר אקוניס: ובכן, תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור קיום יחסי מין בין מטפל אלטרנטיבי למטופל), עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הליכי החקיקה.

אופיר אקוניס: הודעה למזכיר הכנסת – בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 52) (איסור תשלום והפסד הטבה בשל ביטול הסכם למתן שירותי רדיו טלפון נייד), התשע"ב–2011.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק אסור הלבנת הון (תיקון מס' 10), התשע"ב–2011.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: הסלמה בדרום בסוף השבוע האחרון

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

אופיר אקוניס: הנושא הראשון על סדר-יומה של המליאה: הסלמה בדרום בסוף השבוע האחרון – הצעות שמספרן 6848, 6853, 6861 ו-6869.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת יצחק וקנין, ראשון הדוברים – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

אופיר אקוניס: משיב על ההצעה השר משה יעלון, בשם שר הביטחון.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני קורא את הכותרת שהתקבלה, שאומרת את המלים האלה: "הסלמה בדרום בסוף השבוע האחרון", ואני שואל את עצמי שתי שאלות: שאלה ראשונה, מה ההסלמה?

מיכאל בן-ארי: זו מציאות, לצערי, אדוני השר, שהפכה להיות לחם חוקם של תושבי הדרום.

מיכאל בן-ארי: ואני רוצה להזכיר לכולנו שהיום אשדוד, שפעם היתה מרכז הארץ, באר-טוביה, גן-יבנה, הם כבר נחשבים "אזור עימות", הם נחשבים כבר "הדרום".

מיכאל בן-ארי: כמו שפעם היו "קטיושות" לצפון, היום "קטיושות" – אה, אגב, פעם ראשונה ראיתי בעיתון השבוע שקוראים ל"גראד" "קטיושה", סוג של חידוש, סוג של התקדמות – אז אני אומר, עצם – – –

אופיר אקוניס: אולי זו היתה "קטיושה".

מיכאל בן-ארי: באמת יש הבדל עצום בין "גראד" ל"קטיושה".

מיכאל בן-ארי: אין שום הבדל.

אופיר אקוניס: לא, יכול להיות שהעיתון דייק.

מיכאל בן-ארי: אה, כן, הוא הלך לבדוק, אתה אומר – –

אופיר אקוניס: כן.

מיכאל בן-ארי: – – את סוג חומר הנפץ ואת האורך של הטיל הנורא הזה.

אופיר אקוניס: נכון, נכון.

מיכאל בן-ארי: – – – ואני רוצה גם לתמוה על עצם העובדה שנשיאות הכנסת אישרה בכלל את הדיון הזה.

מיכאל בן-ארי: הרי דברים שחוזרים על עצמם, דברים שהיו לפני שבוע ולפני שבועיים ולפני שלושה שבועות, ולפני ארבעה שבועות, לא חוזרים עליהם בהצעה דחופה לסדר-היום, ובכל זאת קיבלו את הדבר הזה וכינו אותו "הסלמה בדרום בסוף השבוע האחרון".

מיכאל בן-ארי: ההקדמה שלי, אדוני השר, באה לומר: התרגלנו.

מיכאל בן-ארי: התרגלנו, הרגלנו את התושבים שלנו.

מיכאל בן-ארי: אחד הדברים – היו הרבה דברים מזעזעים בשלטונו של ראש הממשלה אולמרט, אבל אחד הדברים המזעזעים ביותר היה שיום אחד אחרי שנורו "קטיושות" לאשקלון הוא הגיע שם למקום ואמר משהו בנוסח: נצטרך להתרגל.

מיכאל בן-ארי: אמרתי: מנהיג מאבד את זכות ההנהגה שלו ברגע שהוא לא מגן ביטחונית על אזרחיו.

מיכאל בן-ארי: כשמוגדר אצלנו בתורה מנהיג, כתוב: "אשר יצא לפניהם ואשר יבוא לפניהם", וכל ההגדרה הזאת זה לצאת למלחמה, להגן על הציבור.

מיכאל בן-ארי: מבחינה כלכלית אנשים יכולים להסתדר, אבל מבחינה של ביטחון צריך את ההתאגדות של אחד למען כולם וכולם למען אחד, שדרום וצפון ומרכז זה אותו אחד.

מיכאל בן-ארי: וזאת התפיסה – אתם תתרגלו.

מיכאל בן-ארי: ברגע זה הוא מאבד את זכות ההנהגה שלו.

מיכאל בן-ארי: אני שואל את עצמי, האם כשהדבר הזה חוזר על עצמו שוב ושוב, האם זה שאנחנו מתרגלים, אדוני השר, שילדים צריכים להיות מוזעקים מה"צבע האדום", ואני לא יודע עוד כמה פה – יש פה עוד כמה חברי כנסת שיש להם ילדים קטנים – אני חוזר על דברים שאמרתי לפני שבועיים, אני חושב, כשיש גשמים, אדוני השר, ויש ברקים, אז אצלי כל הקטנטנים ישר קופצים עלי באמצע הלילה.

מיכאל בן-ארי: הלך לי הלילה.

מיכאל בן-ארי: כי הרעש מפחיד אותם.

מיכאל בן-ארי: ילדים, כל רעש מפחיד אותם, כל רעש גורם לחרדות.

מיכאל בן-ארי: קטנים.

מיכאל בן-ארי: מה זה קטנים?

מיכאל בן-ארי: אפילו מגיל תשע ומטה.

מיכאל בן-ארי: שלא לדבר על אלפי ילדים, על עשרות אלפי ילדים בגילים הצעירים, מפוחדים הן מה”צבע האדום", הן מהבהלה של אמא ואבא, תמצאו מחסה, לא תמצאו מחסה.

מיכאל בן-ארי: הרבה פעמים "צבע אדום" הוא קריאת שווא, אבל הוא הפך להיות, לצערנו הרב, לחם חוקם.

אופיר אקוניס: תודה.

מיכאל בן-ארי: ואני רוצה לשאול, אדוני השר, מה נעשה.

מיכאל בן-ארי: האם גם פה יהיו כינוסים מיוחדים והוראות מיוחדות וכן הלאה, כדי שסוף-סוף פשע ההתנתקות לא ימשיך לרדוף אותנו עם המציאות הזאת, ההזויה, שאנחנו גם אליה מתרגלים.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני המשנה לראש הממשלה, השר משה בוגי יעלון עונה לכם, למליאת הכנסת, לך, חבר הכנסת בן ארי, משום שנשארת לבד.

אופיר אקוניס: מארבעה מציעים – –

מיכאל בן-ארי: אני רגיל להיות לבד.

אופיר אקוניס: – – שהציעו בתחילה, נותרת בודד, ובכל זאת השר ישיב לך בשם הממשלה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום חמישי האחרון, 8 בדצמבר שנה זו, תקף כלי טיס של חיל האוויר מחבל מחוליה של ארגון הטרור "גדודי חללי אל-אקצא" ויחד אתו פעיל נוסף, פעיל "חמאס", כחלק מהמאבק המתמשך של כוחות הביטחון נגד ארגוני הטרור.

משה יעלון: חוליה זו עסקה בהכנות לפיגוע נגד אזרחי מדינת ישראל וכוחות הביטחון, במקרה הזה דרך הגבול המערבי עם סיני.

משה יעלון: מדובר במחבל שהיה מעורב בניסיונות פיגוע ובפיגועים שבמסגרתם הוחדרו מפגעים מרצועת-עזה לסיני ומשם לאזור אילת.

משה יעלון: הוא עמד מאחורי הפיגוע שבוצע בינואר 2007 באילת, הוא ששילח את המחבל המתאבד, פיגוע שבו איבדו את חייהם שלושה אזרחים ישראלים.

משה יעלון: בשנים האחרונות הוא גם היה מעורב בניסיונות פיגוע נוספים, ששובשו או סוכלו טרם ביצועם.

משה יעלון: בסוף השבוע בוצע ירי תלול-מסלול לעבר שטח מדינת ישראל, גם של רקטות, כ-18 רקטות, גם פצצות מרגמה, כ-11 פצצות מרגמה, על-ידי ארגוני טרור מרצועת-עזה, מתוך כוונה לפגוע באזרחים באשדוד וביישובים במועצות האזוריות חוף-אשקלון ושער-הנגב.

משה יעלון: על הרקע הזה צה"ל תקף באמצעות חיל האוויר מוקדי פעילות טרור ברצועת-עזה.

משה יעלון: זוהו פגיעות מדויקות במטרות.

משה יעלון: במקרה אחד היו גם פיצוצי משנה שנגרמו מנוכחות אמצעי לחימה שאוחסנו בקרבת המטרה וסמוך למגורי אוכלוסייה אזרחית.

משה יעלון: מפיצוצי המשנה הללו נפגעו גם אזרחים בצד השני.

משה יעלון: צה"ל הביע צער על פגיעה באזרחים, משום שאיננו פוגע בכוונה באזרחים, אך זה המקום להדגיש כי האחריות לפגיעה באזרחים בצד השני חונה לפתחו של ארגון ה"חמאס" בפרט וארגוני הטרור בכלל, המאפשרים או שואפים לפעול מלב אוכלוסייה אזרחית ולהשתמש בה כמגן אנושי.

משה יעלון: מובן שהמציאות הזאת היא לא רק הסלמה, אלא מציאות בלתי נסבלת מבחינתה של ממשלת ישראל – העובדה שכמיליון אזרחים ישראלים נמצאים תחת איום הרקטות או המרגמות – וממשלת ישראל וכמובן מערכת הביטחון יפעלו כדי למצוא דרך להרתיע את ארגוני הטרור מלבצע את זממם בעתיד.

אופיר אקוניס: מה מציע השר – אדוני?

אופיר אקוניס: להסיר, או להעביר לוועדת החוץ והביטחון?

משה יעלון: מה הצעתו של חבר הכנסת?

משה יעלון: אין לי בעיה שזה יועבר לוועדת החוץ והביטחון, אם זה לרצונו.

אופיר אקוניס: אתה מבקש – העובדה שהוא הציע את ההצעה לסדר-היום אומר שהוא מבקש דיון במליאה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שהדיון מוצה, אפשר להסיר גם.

מיכאל בן-ארי: בשבוע הבא זה יהיה עוד פעם.

אופיר אקוניס: לא, נכון.

אופיר אקוניס: אז בשבוע הבא תגיש מחדש.

אופיר אקוניס: האם אפשר להסיר?

מיכאל בן-ארי: אפשר להסיר.

אופיר אקוניס: אפשר להסיר, להסתפק בדברי השר.

משה יעלון: אוקיי.

אופיר אקוניס: תודה.

משה יעלון: תודה.

אופיר אקוניס: אז אין צורך בהצבעה, אם כך.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת בן-ארי, ולך, המשנה לראש הממשלה השר יעלון, שנשאר כדי להשיב גם על ההצעה הבאה לסדר-היום: זכייתו של פרופסור שכטמן בפרס נובל לכימיה.

אופיר אקוניס: אתה משיב?

משה יעלון: – – –

אופיר אקוניס: יַעַלון, תמיד זה לא – – – כנראה, זה – אתה יודע, אנחנו שבויים בקונספציות.

אופיר אקוניס: זכייתו של פרופסור דן שכטמן בפרס נובל לכימיה – ההצדעה והאזהרה

אופיר אקוניס: ובכן, על ההצעה של חברי הכנסת שי, ברוורמן ווילף לגבי פרס נובל לכימיה, ההצדעה והאזהרה, מס' 6859, 6863, 6865, גם כן יענה השר יַעַלון.

אופיר אקוניס: עכשיו אמרתי בסדר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נחמן שי, ראשון הדוברים.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת בוורמן, ואם חברת הכנסת עינת וילף לא תהיה פה, השר יענה מייד.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן ראש הממשלה, ביקשתי היום לדבר על הצדעה ועל אזהרה.

נחמן שי: שני הדברים האלה, בהקשר של פרס נובל, כרוכים זה בזה.

נחמן שי: כולנו צפינו בהתרגשות – אני מאמין, גדולה – בפרופסור שכטמן שקיבל פרס נובל בסוף השבוע, בשבת.

נחמן שי: וגם שאלנו את עצמנו, אני לפחות, אם נזכה לראות גם בעתיד זוכים בפרס נובל.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר בהקשר הזה שישראל מחזיקה באמתחתה עשרה זוכים בפרסי נובל, שזה הישג בלתי רגיל – אדוני רוצה להעיר?

אבישי ברוורמן: – – –

נחמן שי: אחד לאחר.

אבישי ברוורמן: שבעה בנושא המדע ושלושה בנושא פוליטי – – –

נחמן שי: נכון, נכון, אמת.

נחמן שי: קודם כול, בסוף זה פרס נובל.

נחמן שי: אני יודע, הם ניתנים במקומות שונים, בטקסים אחרים – – –

אבישי ברוורמן: – – – אם אתה מדבר על ההשקעה של – – – החינוך, אז זה רק שבעה.

נחמן שי: עדיין, אתה יודע מה, אני מוכן לומר לך שהחינוך יתרום גם לשלום ויסייע בידנו להגיע להישגים בתחום הזה.

נחמן שי: אני רוצה להזכיר את שמותיהם: את ש"י עגנון, את מנחם בגין, את שמעון פרס, יצחק רבין, דניאל כהנמן, אברהם הרשקו, אהרן צ'חנובר, ישראל אומן, עדה יונת ודן שכטמן.

נחמן שי: נכון, הם שונים, אבל הייתי אומר שבסופו של דבר, כשאנחנו סופרים, לישראל יש בהחלט במה להתגאות בהישג המשותף הזה.

נחמן שי: אבל דן שכטמן הפך את הזכייה שלו גם לדגל, שאני חושב שצריך להזכיר אותו בבית הזה, כאשר הוא אומר, חוזר ואומר, שהחינוך הוא לב העניין.

נחמן שי: ללא חינוך לא רק שלא נתקדם כמדינה, כאומה וכאנשים, כמובן גם לא יהיו לנו פרסי נובל.

נחמן שי: אבל עם כל הכבוד, אני לא חושב שזו המטרה, רק לייצר פרסי נובל.

נחמן שי: העיקר הוא לבנות פה מדינה של אנשים חכמים, שמקבלים את החינוך הנכון והראוי.

נחמן שי: הוא הדגיש, למשל, ואני חושב שזה רלוונטי, כי זה עלה גם קודם בכנסת, את עניין לימודי הליבה.

נחמן שי: הלוא מי שלא לומד את אותם לימודי ליבה, כרגע לא חשוב המניעים, הוא מגיע לעולם הגדול והפתוח נכה מבחינה מסוימת.

נחמן שי: הוא לא יכול לתפקד אם הוא אינו יודע או היא אינה יודעת שפות; אם הוא או היא אינם יודעים לספור.

נחמן שי: הם אינם יכולים להשתלב בעולם ולתרום – אני אגיד, קודם כול לעצמם, לעולמם שלהם, ואחר כך לחברה שהם חיים בה, ואחר כך למדינה שהם חיים בה.

נחמן שי: אני רוצה לצטט אותו.

נחמן שי: הוא אומר: התחום החשוב ביותר לכולנו הוא תחום החינוך, וכל התשתית של ההשכלה הבסיסית והתיכונית צריכה שיפור.

נחמן שי: אני חושב שזו אמירה שהיה ראוי מאוד שממשלת ישראל תאמץ אותה.

נחמן שי: נכון שחל שיפור בנושא ההקצבות להשכלה גבוהה – בוודאי ירחיב על כך עמיתי חברי פרופסור ברוורמן, שהיה נשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב כל כך הרבה שנים – בנושא ההשכלה הגבוהה באמת הוקצו תקציבים חדשים, ויש שיפור מסוים, והדבר הזה מבורך, והוא חוצה כל גבולות או מחלוקות פוליטיות, אבל אני חושב שגם בחינוך לגילאים היותר-צעירים, בסופו של דבר אנחנו יודעים שגם איתור הכשרונות, אבל גם התחלת החינוך היא מגיל אפס אולי.

נחמן שי: מדינת ישראל מדלגת על כמה שנים קריטיות, וגם כשהיא מתחילה עם חינוך חובה, ואחר כך עם התיכון, אנחנו כבר נמצאים בעמדת פיגור.

נחמן שי: השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו, אדוני, היא באמת אם אנחנו מוכנים, כמדינה, להשקיע את המשאבים הנכונים, לאמץ את האמירה – ואת האמירה החשובה כל כך של פרופסור שכטמן – ולתת לישראל את ההזדמנות לראות את עצמה נכנסת לעשרות השנים הבאות כמדינה מובילה בתחום החינוך והמדע.

נחמן שי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף.

אופיר אקוניס: אתה הזכרת את זוכה פרס נובל לשלום מנחם בגין, חבר הכנסת שי, אתה יודע שנזכרתי, תוך כדי אמירתך, שהיום, היום, בדיוק לפני 30 שנה, באולם הזה, הביא מנחם בגין את חוק החלת המשפט והחוק הישראלי על רמת-הגולן.

אופיר אקוניס: ממש ב-14 בדצמבר 1981.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה בוודאי דבר חשוב שכדאי לאזכר אותו במקום הזה שבו זה קרה.

אופיר אקוניס: בוודאי היה דיון ארוך ומרתק, אבל אפילו לא הזכרנו את זה עד לרגע זה, ועכשיו הזכרנו את הדבר החשוב הזה.

נחמן שי: אתה בגיניסט, אז אתה צריך לזכור.

אופיר אקוניס: נכון, ואכן זכרתי וגם ציינתי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, ידידי סגן ראש הממשלה בוגי יעלון, חברות הכנסת, חברי הכנסת, יש לי שלוש הערות בהמשך לדבריו של ידידי חבר הכנסת נחמן שי.

אבישי ברוורמן: אני באמת זכיתי להכיר בגדולתו של פרופסור שכטמן, ובהוקרה רק מלה אחת: הנושא המיוחד פה, בפרס נובל הזה, זה הנחישות המיוחדת.

אבישי ברוורמן: אספר לכם גם סיפור אישי: בתחילת שנות ה-80, בזמן שירותי בבנק העולמי בוושינגטון, שכר על-ידי מישהו חדר, אחרי שאשתו נסעה ארצה, ושמו פרופסור דני שכטמן.

אבישי ברוורמן: התחלנו ללכת בערבים יחד והוא סיפר לי על ההמצאה שלו.

אבישי ברוורמן: בדיוק הוא גילה אותה אז בוושינגטון.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין בזה הרבה, צלצלתי לחברים שלי בסטנפורד.

אבישי ברוורמן: אמרו: תשמע, הדבר הזה הזוי, אין שום קשר לדבר הזה.

אבישי ברוורמן: הבחור הזה – בסדר, מדבר.

אבישי ברוורמן: כל הקהילה המדעית פסלה אותו בהתחלה.

אבישי ברוורמן: הוא הלך בדרכו, באמונתו, ובמקרה הזה – כי בהרבה מפרסי נובל אתה עושה מפעל חיים, אתה מקבל את הגיבוי ואתה מקבל הוקרה.

אבישי ברוורמן: כאן הלך אדם באמונתו, בדרך שלו, נגד הזרם שלא קיבל אותו, ובסופו של דבר זוהי הדרך הקשה.

אבישי ברוורמן: זו גם הדרך בהרבה דברים בנושא הפוליטי, שלא "קול המון כקול שדי", כי קול המון זה לחם ושעשועים בהרבה מאוד מהמקרים, ואדם צריך ללכת במה שהוא מאמין ובשליחותו.

אבישי ברוורמן: אני בא לנקודה השנייה, גם כנשיא אוניברסיטה, וגם לחשש שלי כי הפירות של אותם שבעה פרסי נובל במדע הם כולם – ברובם – פונקציה של העבר.

אבישי ברוורמן: אין ספק שבישראל, גם היום, יש בלי סוף פוטנציאל לחתני פרס נובל.

אבישי ברוורמן: הכשרונות כמו שהיו בעבר, אותו דבר.

אבישי ברוורמן: וגם האינדיקציה, היא לא מספיקה להיות בפרס נובל.

אבישי ברוורמן: השאלה היא אם ישראל הולכת בדרכם של דוד בן-גוריון ולידו פרופסור ארנסט דוד ברגמן, אשר אמרו בצורה הברורה ביותר, שגם בתקופות הקשות, אדוני היושב-ראש, כשהיינו במצוקה גדולה, ההשקעה במדע, בחינוך ובהשכלה – פה לא רק תקומתו של העם היהודי בארצו, אלא גם התשואה הגבוהה ביותר, גם לכלכלה, גם לתרבות, וגם בסופו של דבר לכל התעשיות שהתפתחו.

אבישי ברוורמן: ולכן, אם אני מסכם, אני רואה שני דברים: התקציב להשכלה הגבוהה התחיל להיות משופר, ואני מודה לשר החינוך ולשר האוצר.

אבישי ברוורמן: לחמנו על זה, גם בעבר, כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים וכו'.

אבישי ברוורמן: זה לא מספיק, כי התחרות היא כל כך קשה היום.

אבישי ברוורמן: כאשר גם בארצות המזרח, בסין, כולם מתחרים על אותם דברים, פה צריך לעשות דברים יותר משמעותיים.

אבישי ברוורמן: הדבר השני זה החינוך.

אבישי ברוורמן: אם נהפוך להיות חברה שקבוצה קטנה בלבד בתוכה מחוברת להשכלה, וחלק גדול מהחברה – אנחנו מדברים על אוכלוסייה חרדית שאיננה לומדת לימודי ליבה, חלק גדול מהאוכלוסייה מודר – אנחנו נמצא את עצמנו במדינה שמתפרקת לשבטים, וגם אם תוציא מפעם לפעם פרס נובל, פרס נובל הזה יהיה זיקוק באפלה.

אבישי ברוורמן: ולכן אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, השאלות האלה לגבי דרכה של מדינת ישראל, מעבר לוויכוחים הפוליטיים – ויש פרס נובל, וכולנו מצדיעים לדני, אבל אם לא היה מקבל מישהו פרס נובל, מישהו היה כותב על הדברים?

אבישי ברוורמן: פתאום זה פרס נובל.

אבישי ברוורמן: פרס נובל זה לא "כוכב נולד".

אבישי ברוורמן: פרס נובל זה המשך של דרך, של השקעה, של דם, יזע ודמעות.

אבישי ברוורמן: ובדרך הזאת, דרכו של דוד בן-גוריון, שהוביל בדברים האלה, אני חושב שגם הממשלה הזאת צריכה לדון, ובדיונים על תקציב ביטחון מול תקציב חינוך ודברים אחרים, הדברים האלה צריכים להיות בראש סדר העדיפויות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה, ולאחר מכן ישיב השר משה יעלון בשם שר החינוך.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, השר, חברי חברי הכנסת וחברי גם להצעה לסדר-היום המבורכת הזאת, אכן, אנחנו עוסקים כאן בנושא שהוא בליבת עתידה של מדינת ישראל, ואני מברכת על כך שפרופסור דן שכטמן בחר להתייחס לזה באופן שהוא חד-משמעי וברור.

עינת וילף: הוא אמר משפטים שהם משפטים מאוד קשים.

עינת וילף: הוא אומר: הורה שמונע מילדיו לימודי ליבה גורם להם עוול.

עינת וילף: הוא הופך אותם לפושטי יד, מקבצי נדבות, ולכן – מתעלל בהם.

עינת וילף: הורה שמתעלל בילדיו צריך להיענש על-פי חוק.

עינת וילף: אלה אמירות מאוד חריפות, אך נכונות.

עינת וילף: כשאנחנו מונעים מילדים את החינוך שמאפשר להם בבוא העת להשתלב בחברה, להשתלב בעולם העבודה, מדובר בהתעללות.

עינת וילף: נכון שהחינוך חשוב גם להמשכיות אורח החיים, וה-DNA החברתי והתרבותי, אבל הוא לא פחות חשוב כדי לאפשר לכל ילד למצות את היכולת שלו.

עינת וילף: ולכן, בשבוע האחרון אנחנו העלינו לוועדת השרים לענייני חקיקה הצעה לחוק לימודי ליבה לכול.

עינת וילף: ההצעה נפלה – לטעמי, אני חושבת – מפני שהיא לא הובנה כראוי, ולכן אנחנו מגישים ערר בנושא הזה.

עינת וילף: אבל כחלק מהתגובות, יצאה התגובה ממשרד החינוך, שמלבד הישיבות הקטנות, יש לימודי ליבה מלאים בכל מדינת ישראל.

עינת וילף: אם אכן אנחנו מדברים רק על 20,000 תלמידים אל מול מיליון וחצי אחרים, אנחנו נמצאים בבעיה בסדרי-גודל הרבה יותר קטנים ממה שנדמה היה.

עינת וילף: ואם זה אכן נכון, אני חושבת שמאוד חשוב ששר החינוך יציג את הנתונים האלה בפני הכנסת, בפני ועדת החינוך, וגם יסביר מה האופן שבו הוא מפקח על כך שכל ילדי ישראל, מלבד הישיבות הקטנות, לומדים לימודי ליבה.

עינת וילף: האם כולם נבחנים?

עינת וילף: האם כולם נבחנים במבחני מיצ"ב, "פיזה"?

עינת וילף: האם אנחנו יודעים איך נעשה הפיקוח?

עינת וילף: האם אכן אנחנו יודעים שהם מקבלים את הלימודים שיאפשרו להם בבוא העת להיות חלק מהחברה הישראלית בכלל, ובמיוחד חלק מעולם העבודה?

עינת וילף: כי אם אכן זה המצב, זו הודעה משמחת מאוד ודרמטית.

עינת וילף: לא שאני חושבת – למיטב ידיעתי אין שום מניעה הלכתית ללמוד מתמטיקה וללמוד אנגלית וללמוד מדעים, אבל איכשהו יצא שדווקא פה, במדינת ישראל הציונית – ואני רואה חשיבות לכך שמתי מעט מהעילויים, וזה היה גם חזון בן-גוריון, שמתי מעט אכן יקדישו את עצמם ללימודי תורה ומהם תצא המנהיגות הרוחנית של עם ישראל ומדינת ישראל.

עינת וילף: אבל מלבדם אינני רואה שום סיבה שלא כל ישראלי במדינת ישראל ייחשף וילמד באופן רציני לימודים כלליים ויגדל ויהיה כפי שהוא רוצה – דתי או חילוני, חרדי, מאמין, לא מאמין, אבל שכולם כולם כולם יישאו בעול העבודה, ישלמו מסים ויהיו חלק מהחברה.

עינת וילף: ועל כן אני מברכת את פרופסור דן שכטמן, שאמר את דבריו וניצל את הבמה שניתנה לו עכשיו כדי לומר את הדברים בצורה ברורה, חד-משמעית וכזאת שלא מתירה מקום לספק לגבי הסכנה שעומדת בפני מדינת ישראל.

עינת וילף: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה, גברתי.

שלמה מולה: אדוני השר, בבקשה.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני, אתה לא מוגבל בזמן.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, זו עוד הזדמנות לברך את פרופסור דן שכטמן, את משפחתו, את הטכניון, את הקהילה המדעית-טכנולוגית בישראל, על ההישג שפרופסור דן שכטמן הביא ועל הכבוד הרב למדינת ישראל.

משה יעלון: דבריו של פרופסור שכטמן באשר לחיזוק החינוך המדעי-טכנולוגי וחיזוק לימודי הליבה נכונים וצודקים ומוצאים ביטוי בפועלה של מערכת החינוך בקדנציה הנוכחית, לאחר שנים שידעו שחיקה.

משה יעלון: בשמו של שר החינוך אני אומר, ששר החינוך, עם כניסתו לתפקיד, הגדיר יעדים מדידים לחיזוק לימודי הליבה, ובכלל זה חיזוק החינוך המדעי-טכנולוגי, ובהתאם הוקצו משאבים ויצאו אל הפועל תוכניות רבות.

משה יעלון: אומנם תוצאות המבחנים הבין-לאומיים יתקבלו – רק חלקם – בסוף השנה הבאה, וחלקם בעוד שנתיים, כמו מבחן "פיזה", אך כבר בשלב זה ניתן להצביע על מגמה חיובית.

משה יעלון: תוצאות מבחני המיצ"ב תשע"א הן עדות ראשונה להתקדמות בהישגים ולצמצום בפערים.

משה יעלון: התוצאות מלמדות על מגמה חזקה של שיפור בכל ארבעת מקצועות הליבה – מדע וטכנולוגיה, אנגלית, מתמטיקה ושפת אם – בכל שכבות הגיל, בכל המגזרים ובכל הרקעים החברתיים-כלכליים השונים.

משה יעלון: זוהי מגמה שנמשכת כמה שנים ומעידה על שיפור ביעילות ובאפקטיביות של המערכת.

משה יעלון: תפיסת העולם של שר החינוך אומרת, שהצבת יעדים מדידים בכל התחומים היא מהלך המביא לתוצאות איכותיות בחינוך.

משה יעלון: בתחום החינוך המדעי-טכנולוגי משרד החינוך פועל על מנת לחזק את התחום בפניו אל העתיד, במטרה להפוך את ישראל כמובילה בתחום.

משה יעלון: בתוך כך החלה לפעול עוד בשנת הלימודים תש"ע תוכנית אסטרטגית, מקיפה, שנבנתה לאחר עבודת תכנון מעמיקה.

משה יעלון: התוכנית נותנת מענה לנושא בכמה היבטים.

משה יעלון: קצרה היריעה מלהציג את התוכנית המלאה, ולכן אציג שלושה מרכיבים מרכזיים.

משה יעלון: משרד החינוך החל בהפעלת תוכנית מערכתית לשיפור הידע והמיומנויות של כל התלמידים בתחומי המדע והטכנולוגיה.

משה יעלון: במסגרת זו נעשתה עבודת חריש מקיפה על מנת להגדיר באופן ברור מה יש ללמד, מתי ללמד, וכן ניתן סיוע למורים במסגרת השתלמויות והדרכות.

משה יעלון: יש שימת דגש על הידע הדיסציפלינרי הנדרש בכימיה, פיזיקה וביולוגיה, תוך התאמת הדרישות לסטנדרטים בין-לאומיים.

משה יעלון: ניתן דגש גם על חקר מדעי וביצוע עבודות מחקר על-ידי תלמידים, אכיפה של שעות הלימוד הניתנות בבסיס, וכן ניתנה תוספת של כ-10,000 שעות בשנה ללימוד התחום.

משה יעלון: התוצאות, לשמחתנו, לא איחרו לבוא.

משה יעלון: לאחר שנתיים שבהן הופעלה התוכנית ניתן לראות שיפור גדול מאוד בכיתות ח'.

משה יעלון: במבחני המיצ"ב של תשע"א נרשמה עלייה של 34 נקודות בהשוואה למצב טרם הפעלת התוכנית.

משה יעלון: יש לציין כי ההישג הזה הוא לא רק בשיפור בהישגים, אלא גם במטען הידע שאתו יוצא התלמיד, מכיוון שנוספו גם נושאי לימוד.

משה יעלון: בקרב תלמידי כיתות ח' דוברי הערבית נרשמה גם כן עלייה גדולה מאוד של 59 נקודות, ובכיתות ה' נרשמה עלייה גדולה מאוד של 65 נקודות, במבט משווה על פני ארבע שנים.

משה יעלון: כמו כן, במסלול לתלמידים מצטיינים מכיתה ז' ועד כיתה י"ב, שמטרתו להגדיל את שיעור התלמידים שמסיימים עם תעודת בגרות מדעית-טכנולוגית איכותית – חמש יחידות במתמטיקה, חמש יחידות בפיזיקה, חמש יחידות במדעים וטכנולוגיה – במסגרת זו ניתנה תוספת ללימודי מדעים, בדגש על פיזיקה, מדעי המחשבה ומתמטיקה כבר מכיתה ז', ונערכה הפעילות לאיתור התלמידים בעלי פוטנציאל שלא ממומש ומתן כלים לבתי-הספר כדי להביא למימוש פוטנציאל זה, בדגש על פריפריה ובנות.

משה יעלון: בתוכנית משולבים כיום כבר כ-200 בתי-ספר שש-שנתיים, אשר מפעילים את התוכנית בכיתות ז' ובכיתות י'.

משה יעלון: המטרה היא שבתוך שלוש שנים יהיו לפחות 200 בתי-ספר נוספים שיפעילו את המסלול המלא מכיתה ז' ועד י"ב.

משה יעלון: נושא נוסף הוא חיזוק החינוך המקצועי-טכנולוגי.

משה יעלון: במסגרת זו נעשו הפעולות הבאות: פתיחת כיתות טכנולוגיות שנסגרו, הקמת מרכזי טכנולוגיה אזוריים בצפון ובדרום, שילוב בנים חרדים בחינוך הטכנולוגי, הרחבת תוכנית טו"ב והגדלת מספר הטכנאים וההנדסאים.

משה יעלון: גם כאן התוצאות לא מאחרות לבוא, ואנו רואים גידול במספר התלמידים מ-112,000 תלמידים בתשס"ט ל-122,000 בתשע"ב – גידול של 10,000 תלמידים בתוך שנתיים.

משה יעלון: באחוזים מכלל הלומדים, בשנת הלימודים תשס"ט – 34.7%, בתשע"ב – 36.9%.

משה יעלון: בסך הכול מדובר בגידול של 2% מעבר לגידול הטבעי.

משה יעלון: נושא נוסף הוא חיזוק לימודי הליבה במערכת החינוך.

משה יעלון: לשם חיזוק לימודי הליבה ושיפור ההישגים נוספו למערכת כ-80,000 שעות לימוד בבתי-הספר, בכיתות ובגילים הקריטיים לצורך השיפור.

משה יעלון: הוצמדו מדריכים למורים, קוימו השתלמויות מורים מקצועיות, נעשתה התאמה לתוכניות הלימודים באופן שתתאים למציאות החדשה ונעשית עבודת חריש עמוקה בתחום הזה.

משה יעלון: המגמה חיובית, וכך גם התוצאות.

משה יעלון: מבחני המיצ"ב תשע"א הם עדות ראשונה להתקדמות בהישגים ולצמצום בפערים.

משה יעלון: זוהי מגמה שנמשכת כמה שנים ומעידה על שיפור ביעילות ובאפקטיביות של המערכת.

משה יעלון: כמה נתונים במבט משווה בהישגים בלימודי הליבה על פני ארבע השנים האחרונות: בקרב דוברי העברית בארבע השנים האחרונות חלה עלייה כוללת ניכרת בהישגי התלמידים בכיתות ח' בשני מקצועות: בשפת אם עברית – 51 נקודות, ובמדע וטכנולוגיה – 34 נקודות.

משה יעלון: במתמטיקה ובאנגלית נרשמה עלייה כוללת מתונה של יותר מ-20 נקודות.

משה יעלון: בקרב התלמידים במגזר דובר העברית בכיתות ה', השינויים בהישגים שנרשמו בין תשס"ז לתשע"א הובילו לעלייה כוללת ניכרת בשלושה מקצועות: במתמטיקה – 50 נקודות, בשפת אם עברית – 36 נקודות, ובאנגלית – 33 נקודות.

משה יעלון: במקצוע מדע וטכנולוגיה העלייה הכוללת בהישגים מתונה יותר – 16 נקודות.

משה יעלון: במגזר הערבי, בקרב התלמידים בכיתות ח' נרשמה בארבע השנים האחרונות עלייה כוללת מתונה של 27 נקודות בסולם הרב-שנתי במקצועות שפת אם ערבית ומתמטיקה.

משה יעלון: לעומת זאת, בהישגי התלמידים באנגלית נרשמה עלייה כוללת ניכרת של 39 נקודות, ובמדע וטכנולוגיה נרשמה עלייה גדולה מאוד של 59 נקודות.

משה יעלון: השינויים בהישגים שנרשמו בין תשס"ז לתשע"א בקרב התלמידים במגזר דובר הערבית בכיתות ה' הובילו לעלייה כוללת גדולה מאוד בשלושה מקצועות: במתמטיקה ובשפת אם ערבית נרשמה עלייה כוללת של 75 נקודות, ובמדע וטכנולוגיה – 65 נקודות, ועלייה כוללת מדודה גם באנגלית, של כ-40 נקודות.

משה יעלון: יצוין כי בשנת תשע"א, לראשונה מזה שנתיים, השתתפו תלמידי רשת "מעיין החינוך התורני" במבחני המיצ"ב.

משה יעלון: כ-110 בתי-ספר מרשת זו השתתפו בבחינות בעברית ובמתמטיקה בכיתה ה', וכן בבחינה בעברית בכיתה ב'.

משה יעלון: בנוסף, נבחנו כמדי שנה 45 בתי-ספר חרדיים שאינם משתייכים לרשתות.

משה יעלון: נתוני התלמידים החרדים שנבחנו בתשע"א במבחני המיצ"ב לא פורסמו, שכן מדובר במדגם חלקי ולא מייצג של אוכלוסייה זו.

משה יעלון: אין ספק כי יש עוד הרבה עבודה.

משה יעלון: יש פערים חברתיים-כלכליים המשפיעים על הישגי התלמידים, ומשרד החינוך ממשיך לפעול על מנת לשפר וכדי להמשיך מגמה חיובית זו.

משה יעלון: אשר להצעת החוק שהזכירה כאן חברת הכנסת עינת וילף לגבי לימודי היסוד במערכת החינוך – הצעת החוק הנ"ל נדונה בוועדת שרים לחקיקה בישיבתה האחרונה, ב-11 בדצמבר השנה, ונדחתה פה-אחד.

משה יעלון: הצעת החוק כפי שהובאה בפני ועדת השרים לענייני חקיקה – – –

עינת וילף: זה לא נכון – – –

משה יעלון: הצעת החוק, כפי שהובאה בפני ועדת השרים לענייני חקיקה, מעלה קשיים רבים, ובהם: 1.

משה יעלון: הצעת החוק בנוסחה זה משווה בין החינוך הפרטי לציבורי.

משה יעלון: ההצעה מבקשת לתקצב תקצוב מלא מוסדות אשר מקיימים 75% לימודי ליבה בלבד, בניגוד למצב הקיים כיום, שבו תקצוב ניתן בעצם לאחוז ביצוע הליבה בפועל, למעט הישיבות הקטנות, כפי שהזכירה חברת הכנסת וילף; 2.

משה יעלון: הצעת החוק מבקשת לבטל את חוק הישיבות הקטנות – חוק מוסדות חינוך תרבותיים-ייחודיים משנת 2008.

משה יעלון: יש לכך היבט פוליטי, והדבר מנוגד להסכמים קואליציוניים; 3.

משה יעלון: הצעת החוק לאישור תוכניות לימודים על-ידי ועדה של הכנסת עלולה להביא לפוליטיזציה של תוכניות הלימודים.

משה יעלון: בהצעת החוק כפי שהוצגה פגמים רבים, לדעת שר החינוך.

משה יעלון: כותרת ההצעה מטעה, שכן החוק בעיקרו מרע את המצב הקיים בכך שהוא פוגע בחינוך הציבורי ולא מחזקו או משפרו במאומה.

משה יעלון: יש בהצעת החוק משום פגיעה בלימודי הליבה בכל מוסדות החינוך.

משה יעלון: על כן היא לא קודמה.

משה יעלון: משרד החינוך כיום אוכף את החובה לקיים לימודי ליבה.

משה יעלון: תוגברה האכיפה בנושא וניתן על כך דגש.

משה יעלון: אחוז התקצוב כאמור ניתן בהתאם לאחוז לימודי הליבה.

משה יעלון: אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום, ואם יש התעקשות אז נעביר אותה לדיון בוועדת החינוך.

שלמה מולה: אוקיי.

שלמה מולה: מה המציעים מבקשים?

עינת וילף: ועדת החינוך.

אבישי ברוורמן: ועדת החינוך.

שלמה מולה: ועדת החינוך?

שלמה מולה: אוקיי.

שלמה מולה: אז אנחנו – אדוני מסכים על ועדת החינוך?

משה יעלון: מקובל, כן.

שלמה מולה: אז אנחנו נלך להצבעה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני השר.

שלמה מולה: האמת היא שכל הנושא הזה מתומצת בעצם במשפט האחרון, מה שאמרת: אילולא היו הסכמים קואליציוניים, יכול להיות שהצעת החוק של חברת הכנסת עינת וילף היתה עוברת.

שלמה מולה: אבל לא נדון כאן.

עינת וילף: – – – גם לא הופנה – – –

שלמה מולה: בבקשה, מאה אחוז.

שלמה מולה: נא להצביע.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

שלמה מולה: אכן, בעד – 9, אין מתנגדים.

שלמה מולה: ההצעה לסדר-היום בנושא זכייתו של פרופסור דן שכטמן בפרס נובל לכימיה – ההצדעה והאזהרה, תועבר להמשך דיון בוועדת החינוך של הכנסת.

שלמה מולה: הצעות לסדר-היום

שלמה מולה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

שלמה מולה: הנושא הבא הוא הצעות לסדר-היום בנושא: מפעל "מרכבים", מס' 6835 ו-6843, של חברת הכנסת מירי רגב וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

שלמה מולה: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: איפה השר המגיב?

שלמה מולה: רק שנייה, אנחנו רוצים – אני מבין שהשר יעלון יענה בשם השר כץ.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רק רוצה לפתוח ולהגיד איזו אמירה בעניין "תג מחיר".

מירי רגב: אני חושבת שנכון שהיום נתייחס לזה כאן במליאה.

מירי רגב: אני חושבת שאסור לקומץ פעילים ימנים לפגוע בחיילי צה"ל.

מירי רגב: אסור שאף אחד יפגע בחיילי צה"ל.

מירי רגב: אנחנו צריכים לפתור את כל הבעיה ברמה האידיאולוגית, ברמה המדינית, כאן מעל הבמה הזאת ומעל שולחן הממשלה.

מירי רגב: חיילי צה"ל, מפקדיו, בשום פנים ואופן לא יכולים להיות אלה שיצטרכו לשלם את המחיר על מדיניות לא ברורה, ואני מקווה שאותם אנשים יבואו על עונשם.

מירי רגב: עם זאת, האמירה של חבר הכנסת פואד הבוקר בוועדת החוץ והביטחון שהיה צריך לירות על אותם מתיישבים, אני חושבת שהיא אמירה קשה, חמורה, הלכה רחוק מדי, ואני מקווה שכבוד חבר הכנסת פואד יתנצל על אמירתו.

מירי רגב: אני עוברת להצעה לסדר-היום, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: מי שחושב שהמשבר העולמי, תכליתו בעולם היא התכלית הפיננסית, טועה.

מירי רגב: עיקרו של המשבר נגע דווקא בסוגיית התעסוקה והבעיות החברתיות שגורמת האבטלה.

מירי רגב: התברר כי זאת הבעיה העיקרית בכל מקום בעולם.

מירי רגב: על רקע המחאה החברתית והביקורת על יוקר המחיה קמו ועדות שונות, וכרגיל, כשוועדות רוצות למצוא פתרונות, לפעמים הפתרון שלהן הוא אגרסיבי מדי והוא אפילו יכול להחריף את המשבר.

מירי רגב: כך קרה שהתקבלה החלטה ברמת פקידים שדוחפת את המשק לפתיחת גבולות לא מבוקרת תוך הורדת מכסים והגברת התחרות מהעולם.

מירי רגב: אני רוצה להתמקד בתעשיית האוטובוסים בארץ, אשר חשופה למדיניות זו של תחרות מהעולם שתביא למצב קטסטרופלי בתחום זה.

מירי רגב: שנים רבות נהוג שחברות האוטובוסים "אגד" ו"דן" רוכשות אוטובוסים מייצור מקומי.

מירי רגב: בארץ קיימים שני מפעלים לייצור אוטובוסים, המעסיקים אצלם ובאמצעות קבלני משנה למעלה מ-1,000עובדים.

מירי רגב: לאחרונה דרש האוצר – איך לא?

מירי רגב: וכמובן האוצר לא נמצא פה ולא מתמודד עם הבעיה האמיתית – מ"אגד" ו"דן" להתנות את המשך רכישת האוטובוסים מכספי הקרן בתחרות בין היצרנים בארץ ומחו"ל.

מירי רגב: משמעות הדבר שבטווח זמן קצר מאוד אנחנו נמצא, בעצם, את תעשיית האוטובוסים בארץ – בעצם לא נמצא, לא תהיה תעשיית אוטובוסים בארץ.

מירי רגב: מדובר ביצרנים מקומיים שעומדים בכל דרישות התקן והאבזור המחמירות ביותר באירופה; מפתחים אוטובוסים, כולל אוטובוסים ממוגנים.

מירי רגב: כפי שאתה יודע, הרמטכ"ל לשעבר בוגי, האוטובוסים הממוגנים חשובים מאוד גם לחיילי צה"ל, גם למתיישבים וגם באירועים שונים.

מירי רגב: הם מביאים את זה, מגיעים בכל שלב שאנחנו רוצים, וודאי שלא נוכל להסתמך על כאלה דברים באוטובוסים מחו"ל.

מירי רגב: ואת כל זה הם עושים במחירים מאוד מאוד אטרקטיביים.

מירי רגב: דווקא בתקופה שבה כל מדינות העולם הפנימו שהבעיה המרכזית היא אבטלה ומדינות מוכנות לעשות כל מה שניתן כדי להגדיל את מקורות התעסוקה, אנחנו בארץ פותחים את הגבולות ליבוא מחוץ-לארץ ופוגעים בתעשייה המקומית שלנו.

מירי רגב: איפה נשמע דבר כזה?

מירי רגב: אנחנו, התפקיד שלנו זה לעשות הכול לשמור על מקומות העבודה, לשמור על חברת "מרכבים" והחברה הנוספת שמתעסקת בכל מה שקשור לייצור אוטובוסים.

מירי רגב: אני יודעת ששר התחבורה ושר התמ"ת אישרו את העניין.

מירי רגב: הם בעד הנושא הזה, בעד מתן העדפה לתוצרת מקומית.

מירי רגב: כמובן, האוצר מתנגד לזה.

מירי רגב: אני מבקשת ממך, כנציג הממשלה כאן, לעשות את הכול כדי ש"מרכבים" לא ייסגרו, ושימשיכו להעסיק עובדים וימשיכו לתת פתרונות אטרקטיביים ויצירתיים בכל מה שקשור לייצור אוטובוסים.

מירי רגב: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה, גברתי.

שלמה מולה: האמת היא שהיה פעם איזה קמפיין להעדיף כחול-לבן.

מירי רגב: היה פעם.

מירי רגב: אנחנו שכחנו מה זה כחול-לבן בזמן האחרון.

שלמה מולה: כנראה היה פעם.

שלמה מולה: שכחנו מזה.

שלמה מולה: מאוד חבל.

שלמה מולה: גברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס היא – – –

יעקב אדרי: אני מבקש – – –

שלמה מולה: בסדר, מאה אחוז, אחרי תשובת השר.

שלמה מולה: בבקשה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, מפעל "מרכבים" הישראלי הוא אחד המפעלים המובילים והוותיקים בתחום ייצור האוטובוסים בארץ ובאירופה.

אורלי לוי אבקסיס: לא במקרה, שוק יצרני האוטובוסים בישראל הוא שוק קטן וסגור יחסית, שוק המבוסס על חברות התחבורה המסובסדות ועל האוטובוסים שהן רוכשות.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר, או כך לפחות נראה, ששוק סגור הופך להיות מלה גסה בארצנו.

אורלי לוי אבקסיס: יצרני האוטובוסים עלולים למצוא עצמם מתמודדים מול תחרות פרועה מחו"ל, מול חברות ויצרנים המוכנים לעשות את כל שניתן כדי לחדור לשוק הישראלי.

אורלי לוי אבקסיס: נדמה כי מגמות השוק החופשי בישראל רק הולכות ומתחזקות ומתעצמות.

אורלי לוי אבקסיס: הביקוש גובר, הצרכנים דורשים יותר, ובמחיר נמוך יותר, ומכאן הדרך לתחרות פרועה היא קצרה.

אורלי לוי אבקסיס: רבותי, התחרות היא בדרך כלל מבורכת.

אורלי לוי אבקסיס: היא מבורכת, כי על-פי רוב מי שמרוויח מאותה תחרות הוא האזרח הקטן, שמקבל את השירות במחיר זול יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עלינו להבין כי לכל מטבע שני צדדים.

אורלי לוי אבקסיס: לצד הרווח של האזרח הקטן יש מי שמשלם מחיר גדול, ולפעמים כבד מנשוא.

אורלי לוי אבקסיס: במקרה זה, מי שעלול לשלם את אותו מחיר כבד הוא מפעל "מרכבים" וכל 1,000 עובדיו, העלולים לאבד בקרוב את מקור פרנסתם.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה את החשיבות שביצירת תחרות בין היצרנים, אבל, חברים, לא בכל מחיר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר 1,000 משפחות עתידות למצוא את עצמן ללא מקור פרנסה, המחיר הוא כבד מדי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים להוביל מדיניות אמביוולנטית – מצד אחד לבקש להילחם בעוני ובאבטלה, ומצד שני לקדם מדיניות הפוכה, מדיניות שבמודע יוצרת אבטלה.

אורלי לוי אבקסיס: כבוד השר בוגי, אני יודעת שאתה כבר נחלצת בעבר לטובת המפעל הזה ולטובת עובדיו על מנת שיוכלו להמשיך ולפרנס את משפחותיהם בכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לך ואני קוראת לשר התחבורה להתגייס לעניין ולמצוא את האיזון בין התחרות לרווחה ובין מספרים לבני-אדם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים להתעלם מ-1,000 משפחות, מהורים, מילדים, שבהחלטה אחת – – –

שלמה מולה: נדמה לי שחוק המכרזים כן מאפשר העדפה של כחול-לבן.

מירי רגב: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש העדפה של כחול-לבן, ואפילו בתעשייה הביטחונית יש העדפה של כחול-לבן.

שלמה מולה: נכון, נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אם אינני טועה, יש שם 20% לטובת תוצרת הארץ, גם כשהמחיר גבוה יותר, וזה בדיוק האיזון, ואולי אפילו איזון גבוה יותר.

שלמה מולה: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלטה כזאת, שמאחוריה עומד האוצר – והאוצר בדרך כלל רואה מספרים וזה תפקידו.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם אנחנו תוקפים אותו, הרבה פעמים הוא ששומר על המשק – אבל בהחלטה אחת אנחנו יכולים לגזור את גורלן של כל המשפחות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אסור לנו לתת לזה יד.

אורלי לוי אבקסיס: לקחת ידיים עובדות ולהכניס אותן ישר למעגל האבטלה, כשבסופו של דבר איך שלא נהפוך זאת, זה יחזור אלינו חזרה, ובגדול, כי אנחנו נצטרך למצוא להם מקומות תעסוקה, ואם לא – לשלם דמי אבטלה.

אורלי לוי אבקסיס: ובינתיים, כמו שאמר מנכ"ל האוצר לשעבר, ביטוח האבטלה במדינת ישראל הוא הביטוח הגרוע ביותר במדינות המערב.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מבטיח קיום בכבוד, הוא לא מבטיח אפילו הישרדות עד למציאת מקום עבודה אחר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על המיתון באירופה, שהולך להגיע אלינו, עלינו להבין שאנחנו צריכים להיערך כנגד האבטלה ולמנוע אותה עד כמה שזה נתון בידינו.

אורלי לוי אבקסיס: וכאן, בידינו הדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני סומכת עליך, כבוד השר יעלון, שתפעל בנושא הזה ותציל את המשפחות האלה מחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

שלמה מולה: גברתי, תודה רבה.

שלמה מולה: אדוני השר.

קריאה: – – –

שלמה מולה: לא.

שלמה מולה: אחרי תשובת השר.

שלמה מולה: אחרי תשובת השר תהיה הצעה אחרת.

שלמה מולה: אדוני השר, בבקשה, בשם השר כץ, אני מבין.

משה יעלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשמו של שר התחבורה אני משיב על שאלותיהן של חברות הכנסת אורלי לוי אבקסיס ומירי רגב.

משה יעלון: שר התחבורה נכנס בעובי הקורה בעקבות הפניות והשאילתות שעלו בעניין מפעל "מרכבים", וממה שהוא הספיק ללמוד ממנהל אגף התחבורה הציבורית במשרד עולה כי לא התבצע כל שינוי במדיניות המשרד לעניין הרכבת האוטובוסים לאחרונה, וכן לא ניתנה כל הנחיה על-ידו, הנחיה חדשה, לפתיחת שוק האוטובוסים ליבוא מטורקיה או מכל מקום אחר.

משה יעלון: כחלק מהסכמים בין-לאומיים שעליהם חתומה מדינת ישראל, פתוח ענף האוטובוסים גם כיום ליבוא מכל מקום בעולם.

משה יעלון: יחד עם זאת, רובם המכריע של האוטובוסים המופעלים בתחבורה הציבורית הם אוטובוסים שהורכבו במפעלי ההרכבה בישראל.

משה יעלון: במסגרת פתיחת אשכולות חדשים למכרזי תחבורה ציבורית, רשאים המתמודדים במכרז להציע אוטובוסים מהרכבה מקומית או מיבוא, בהתאם לכדאיות כלכלית.

משה יעלון: שר התחבורה ער לסוגיה שהתעוררה לאחרונה, והוא מתחייב לפעול כדי לתת מענה ראוי לה.

משה יעלון: באופן אישי אציין שאני מכיר את מפעל "מרכבים", מפעל מפואר, והוא ממגן את האוטובוסים הדורשים מיגון במדינת ישראל שנים רבות.

משה יעלון: מאחר שהתוודעתי לזה באופן אישי דרך העלאת הנושא על-ידי חברות הכנסת בימים האחרונים, גם אני צולל בעובי הקורה.

משה יעלון: אני אומר לך ששר התחבורה וגם אני נוכל לפעול כך שהבעיה הזאת תיפתר.

שלמה מולה: אדוני השר, תודה רבה על התשובה.

שלמה מולה: מה אדוני השר רוצה?

משה יעלון: בהתאם – – –

מירי רגב: אנחנו רוצים ועדת העבודה והרווחה או ?

יעקב אדרי: כספים.

יעקב אדרי: שם טיפלנו בהם לפני שנה.

שלמה מולה: אוקיי.

שלמה מולה: מאה אחוז.

שלמה מולה: יעקב אדרי, יש לך הצעה אחרת?

יעקב אדרי: כן.

שלמה מולה: אם השר מסכים עם המציעות, אז – בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, מכובדי המשנה לראש הממשלה, שמעתי שאין בעיות ואני עוד יותר מודאג, כי אם חברת הכנסת מירי רגב וגם חברת הכנסת אורלי לוי עלו עם העניין, עם הנושא, כנראה שיש בעיות.

יעקב אדרי: אני מכיר את הנושא מקרוב, כי אני גם שכן של המפעל.

יעקב אדרי: כפי שאמרת, זה מפעל לתפארת, מפעל שמעסיק 1,000 משפחות.

יעקב אדרי: קודם כול, יש בעיות, אחרת לא היינו מעלים את זה.

יעקב אדרי: אני באמת תומך בכל מלה שהן אמרו.

יעקב אדרי: חבל.

יעקב אדרי: צריך לטפל בזה מייד, כי אחרי יהיה מאוד קשה לתקן.

יעקב אדרי: מדובר על 1,000 משפחות.

יעקב אדרי: אתה אמרת – היית שם.

יעקב אדרי: אני הייתי כמה פעמים שם.

יעקב אדרי: זה מפעל לתפארת מדינת ישראל.

יעקב אדרי: חייבים לעשות כל מאמץ, ונראה לי שזו בעיה יותר במנגנון ויותר עם האוצר.

יעקב אדרי: אפשר לפתור את הבעיה.

יעקב אדרי: לו זה היה דבר שאי-אפשר, הייתי מבין.

יעקב אדרי: אנחנו מבינים עניין.

יעקב אדרי: אבל אפשר לפתור את הבעיה, ועכשיו, בפרט שנכנסת לעניין הזה.

יעקב אדרי: אני בטוח שבעזרתנו ובעזרתך נמצא פתרון לנושא הכל-כך חשוב הזה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: עבודה ורווחה?

קריאה: – – –

שלמה מולה: מאה אחוז.

שלמה מולה: אנחנו עוברים להצבעה.

שלמה מולה: בבקשה, הצבעה.

שלמה מולה: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שלמה מולה: אכן, בעד – 8, אין מתנגדים.

שלמה מולה: ההצעות לסדר-היום בנושא מפעל "מרכבים" תעבורנה לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: הלנת השכר של עובדי מפעל "סלינה" בנצרת-עילית

שלמה מולה: נעבור להצעות לסדר-היום מס' 6841, 6864, 6867 ו-6887, בנושא:

שלמה מולה: הלנת השכר של עובדי מפעל "סלינה" בנצרת-עילית.

שלמה מולה: ראשון המתדיינים הוא חבר הכנסת חנא סוייד, אבל לפני זה אני רוצה לדעת מי השר המשיב.

שלמה מולה: שר התמ"ת.

משה יעלון: אני במקומו.

שלמה מולה: אתה גם במקומו?

משה יעלון: כן.

שלמה מולה: טוב, אני מבין שהיום אתה – – –

חנא סוייד: – – – בקבלנות.

שלמה מולה: אוקיי.

שלמה מולה: מאה אחוז.

שלמה מולה: אדוני, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, האקסטזה שאוחזת בשר האוצר, ככל שה-OECD מוציא איזה דוח על הכלכלה ועל המשק בישראל, כבר מדאיגה מאוד, כי שר האוצר רואה שה-OECD מוציא דוח חיובי, והוא בעצם – – –

שלמה מולה: צריך להגיד שלא כל הדוחות חיוביים.

שלמה מולה: הוא מצביע על ליקויים – – –

חנא סוייד: גם דוח חיובי.

חנא סוייד: אני אתייחס לזה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, בשביל ה-OECD, אם כל העובדים בישראל יהיו מובטלים ורק היחס חוב–תוצר יהיה באיזו מסגרת מסוימת והגירעון יהיה במסגרת מסוימת והאינפלציה תהיה במסגרת מסוימת וכל העובדים בישראל יהיו מפוטרים – ה-OECD יוציא דוח חיובי.

חנא סוייד: כלומר, מה שחשוב ל-OECD זה המקרו-כלכלה ולא מקומות העבודה, כמו הנושאים שאנחנו מדברים עליהם: "פרי הגליל", ו"סלינה" עכשיו – מפעל בנצרת-עילית שמעסיק 160 עובדים.

חנא סוייד: חצי מהם בגיל מבוגר יחסית, שקשה להם אם יפוטרו למצוא – – –

שלמה מולה: דרך אגב, אם אתה יכול להגיד בכמה מלים מה זה המפעל הזה.

חנא סוייד: המפעל הזה מייצר שקיות ניילון ויריעות ניילון.

חנא סוייד: הוא מעסיק 160 עובדים.

חנא סוייד: 80% מהתוצרת של המפעל היא ליצוא, המפעל מצליח, עובד 24 שעות ביממה, וכפי שאמרתי, רוב הייצור הוא ליצוא.

חנא סוייד: למפעל יש תעודת ISO, שזה מפעל שמייצר לפי מיטב התקנים הישראליים והבין-לאומיים.

חנא סוייד: מדובר בעובדים שמשתכרים כ-4,000 שקל לחודש, שכר מינימום, לא מי יודע מה שכר גבוה.

חנא סוייד: לאחרונה בעל המפעל הכריז על – הודיע לעובדים שהוא הולך להכריז על פשיטת רגל.

שלמה מולה: זאת אומרת, המפעל רווחי, אבל הוא הולך לפשוט רגל לא בגלל המפעל אלא בגלל דברים אחרים.

חנא סוייד: נכון, נכון.

חנא סוייד: הוא מוצא כל מיני אמתלות, יש לו התחייבויות במקומות אחרים, והוא מחזיק בעובדים כבני-ערובה.

חנא סוייד: זו הבעיה שאנחנו נתקלים בה, אדוני היושב-ראש, בתקופה האחרונה לגבי כמה מפעלים, במיוחד בפריפריה – –

שלמה מולה: נכון.

חנא סוייד: – – שהם משתמשים בעובדים שלהם כבני-ערובה, והעובדים מרגישים שהם יתומים, שאין מי שיגן עליהם.

חנא סוייד: בעצם בעלי העסקים האלה – לא יודע, מריחים משהו במשק ובהתפתחויות של המשק, והם רוצים לנצל בשבילם איזו התפתחות מסוימת בשביל לעשות עוד כסף בצורה לא מוסרית.

חנא סוייד: בחודש האחרון לא שילמו משכורות לעובדים.

חנא סוייד: מונה כונס תפעולי למפעל, בנק הפועלים תרם 1.5 מיליון שקל בשביל להפעיל את המפעל הזה תקופה מסוימת, אבל המצב הזה הוא לא ויאבילי, הוא לא sustainable, הוא לא בר-קיימא.

חנא סוייד: המפעל הזה הולך להתמוטט בקרוב והעובדים יצאו לרחובות.

חנא סוייד: לכן, מה שאני רוצה, שבנוסף לאופוריה הזאת ולאקסטזה מדוחות ה-OECD, שר האוצר יקצה קצת מזמנו ויטפל – – –

שלמה מולה: האם המפעל לא ביקש לקבל סיוע מקרן לסיוע למפעלים במצוקה?

חנא סוייד: תראה, כפי שאמרתי לך, אדוני היושב-ראש, כאילו בעל המפעל, היזם, בעל המפעל, לא יודע, אין לו, כנראה שהוא כבר לא צריך את המפעל הזה, והוא יוצר איזושהי אווירה של בעיה על מנת להיפטר מכל העניין הזה.

חנא סוייד: אני רוצה לבקש, אדוני היושב-ראש, שהממשלה, שמשרד התעשייה והמסחר, שמשרד האוצר וגופים אחרים, ייקחו, ייכנסו בעובי הקורה ויצילו את המפעל הזה.

חנא סוייד: שיעמדו לצד ולימין העובדים, כפי שאמרתי, שמשתמשים בהם כבני-ערובה, שמרגישים כיתומים.

חנא סוייד: משתמשים בהם בשביל לעשות – זאת אומרת, מהמצוקה שלהם אנשים רוצים להרוויח עוד כסף.

חנא סוייד: וזו בעצם התרומה, וזה התפקיד, וזו המשימה שעל הממשלה לקיים, במיוחד כשמדובר במפעל בפריפריה שאין הרבה כמוהו בנצרת-עילית, שמהווה מקום עבודה לעובדים גם מנצרת-עילית, גם מעין-מאהל, גם מהסביבה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

שלמה מולה: הדובר הבא הוא חבר הכנסת מסעוד גנאים; בבקשה, באותו עניין.

שלמה מולה: אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

שלמה מולה: עם כל המאבקים שלו בנושאים האלה אני מניח שהוא ישכיל אותנו עוד יותר, הרבה מאוד נושאים, בעיקר בניסיון שלו עם הנושא הזה של מפעלים.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, המשבר והטרגדיה של עובדי מפעל "סלינה תעשיות" הם חוליה בשרשרת שפוקדת את כל מקומות העבודה וכל המפעלים בפריפריה, וגם במפעל הזה, כמו שאר המפעלים – "פרי הגליל" ואחרים.

מסעוד גנאים: המדינה, מחפשים אותה ולא מוצאים אותה; הכוונה לממשלה ולאוצר.

מסעוד גנאים: אי-אפשר להשאיר – ב"סלינה" מה קרה?

מסעוד גנאים: בא בעל המפעל ואמר: זהו אני לא יכול לשלם משכורות.

מסעוד גנאים: חלאס, זהו.

מסעוד גנאים: מה עשו העובדים?

מסעוד גנאים: העובדים התבצרו במפעל.

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: כי בעל המפעל ניסה גם להוציא משם מכונות וסחורות.

מסעוד גנאים: זאת אומרת, הסרט חוזר על עצמו.

מסעוד גנאים: משאירים פועלים פשוטים מול בעלי הון שלא חייהם ופרנסתם של העובדים והפועלים הם עניינם, אלא הרווח הכספי הוא עניינם.

מסעוד גנאים: וזה המבחן של מדינה, זה המבחן של ממשלה.

מסעוד גנאים: אתה לא יכול להשאיר פועלים לבד, והמפעל הזה – עובדים בו עשרות מנצרת-עילית, ומעין-מאהל, ומנצרת, ומכל הסביבה.

מסעוד גנאים: אתה לא יכול להשאיר אותם בני-ערובה של בעלי הון או בעלי מפעלים שלא כל כך מעניין אותם.

מסעוד גנאים: היום המפעל הזה מרוויח – אז בסדר; מחר לא – אז שילכו הפועלים, שיחפשו, אין לו – – –

שלמה מולה: אין שום בעיה מיוחדת עם בעלי הון, רק שישלמו את השכר.

מסעוד גנאים: כן.

מסעוד גנאים: אז זה מבחנם של הממשלה, של האוצר ושל המדינה, ובו הם צריכים להתערב.

מסעוד גנאים: אני שמעתי את ראש הממשלה מסביר ומתפאר בכביש 6, מחלפים, קירבנו את הפריפריה, חיזקנו את הפריפריה.

מסעוד גנאים: הפריפריה לא מתחזקת לא בכבישים ולא בשאר הדברים האלה.

מסעוד גנאים: אתה רוצה לחזק את האנשים?

מסעוד גנאים: תשמור על מקומות הפרנסה שלהם, תחזק אותם, תשאיר את המפעלים שלהם, ואל תסגור מפעלים, אל תיתן לסגור מפעלים.

מסעוד גנאים: כאשר אתה מחזק את האנשים, תומך בהם כלכלית, חברתית – ככה מחזקים פריפריה.

מסעוד גנאים: כביש – מה נותן כביש לעובד שאיבד את מקום עבודתו ואיבד את פרנסת משפחתו?

מסעוד גנאים: פה צריך מדיניות של התערבות של הממשלה ושל האוצר.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

שלמה מולה: הדובר הבא, חבר הכנסת עמיר פרץ – בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: גם לרשותך שלוש דקות.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כבוד המשנה לראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, קודם כול צריך לומר דבר אחד לטובת המפעל – העובדה שהעובדים שם גם ערבים ויהודים יוצרת סולידריות גם בכנסת, אנחנו מתייצבים ביחד.

עמיר פרץ: כלומר הפרנסה היא אולי המכנה המשותף החשוב ביותר בין בני-אדם בסופו של דבר – –

עפו אגבאריה: זה הפרולטריון.

עמיר פרץ: – – ומקומות עבודה זה המקום שבו ניתן להפיל חומות ששום פוליטיקאי לא יכול להפיל, ויצירת אחווה בין עמים ובין אנשים ניתן למצוא על ה"ליין" במפעל פלסטיק יותר מאשר במקומות שאנחנו כל כך עמלים כדי לקרב בין בני-אדם.

עמיר פרץ: אבל אין ספק שנשאלות כאן שאלות רבות.

עמיר פרץ: אני קיימתי שיחה עם ראש עיריית נצרת-עילית לפני כמה דקות, לפני שעליתי הנה, כדי לברר את המצב במפעל, ואכן מונה כונס מפעיל למפעל.

עמיר פרץ: הכונס קיבל כ-1.5 מיליון שקל הזרמה זמנית כדי להפעיל את המפעל, אבל ברור שזה לא הפתרון, ברור שזה רק אוויר לנשימה.

שלמה מולה: רגע, ההזרמה של הכסף באה מהאוצר?

עמיר פרץ: לא, מה פתאום?

עמיר פרץ: מהבנק.

קריאה: בנק הפועלים.

שלמה מולה: מבנק הפועלים.

שלמה מולה: אוקיי, מאה אחוז.

עמיר פרץ: ברור.

עמיר פרץ: הבנק הוא הנושה והבנק מודאג מהחוב הגדול שהמפעל חייב לו, אז הוא רוצה לתת סיכוי, אולי המפעל יימכר כעסק חי.

עמיר פרץ: הרי אנחנו יודעים מה זה תהליכים בבית-המשפט.

עמיר פרץ: בא מפעל, ויש שתי אפשרויות: או שבית-המשפט מחליט למנות כונס מפרק, או שהוא מחליט למנות כונס מפעיל.

עמיר פרץ: תמיד לנושה, כמו בנק, שהמפעל חייב לו 50 מיליון, 100 מיליון, כדאי לתת סיכוי ב-1.5 מיליון, 2 מיליון, לכך שהמפעל יהפוך לעסק חי, ואז כעסק חי יש לך סיכוי למצוא לו קונה אחר.

עמיר פרץ: לכן, ברור שהשלב הזה הוא שלב של מה שנקרא הזרמת הנשמה.

עמיר פרץ: אני מקווה שזאת לא הנשמה מלאכותית אלא הנשמה שיש לה סיכוי, שנותנת באמת איזה פתח חדש לעובדים שם ולמשפחות.

עמיר פרץ: אבל אני רוצה לפנות אליך, אדוני המשנה, ולנצל את העובדה שאתה כאן ולומר לך שאני חושב שהגיע הזמן ליצור מדד של רמת הסיכון שנמצא בה כל מפעל ומפעל בישראל.

עמיר פרץ: הרי עובדה שאנחנו קמים בוקר אחד ומתעוררים פתאום – הרי התהליכים האלה ברורים.

עמיר פרץ: כמו שכל חברה בורסאית חייבת לדווח ולפעמים להודיע על סיכון למצבה כעסק חי – לפעמים היא מחויבת להודיע לגורמים, לבעלים שלה, אזהרת עסק חי, אזהרה לפני שינוי דרמטי במצבה הכלכלי – הרי לא יכול להיות שאנחנו נקום עוד פעם עם "פרי הגליל" ואחר כך נקום עם "סלינה" ונקום עם מפעלים אחרים.

עמיר פרץ: ובסוף, כמו שאמרו כאן חברי קודם, הכול מרוכז בפריפריה, במוקדי האבטלה, ששם השאלה הגדולה אם יש אלטרנטיבות היא שאלה בפני עצמה.

עמיר פרץ: הרי זה לא מקרי.

עמיר פרץ: מה קורה כאן?

עמיר פרץ: מצד אחד – אני מסיים, אדוני.

שלמה מולה: בבקשה.

עמיר פרץ: מצד אחד יש תהליכים של פתיחת היבוא בענפים שונים.

עמיר פרץ: הרי ממשלה צריכה לדעת לצפות שיבוא מסוים יביא לסגירת מפעלים מסוימים.

עמיר פרץ: בה בעת היא יודעת באיזה מוקדים נמצאים אותם מפעלים, והיא צריכה במקביל להכין תעסוקה אלטרנטיבית.

עמיר פרץ: זה תפקידה של ממשלה.

עמיר פרץ: אני לא אומר שהיא תקים מפעלים בעצמה, אבל שמרכז ההשקעות יכוון את ההשקעות העתידיות מול מוקדים שחלילה נמצאים בסכנת סגירה.

עמיר פרץ: אני מאוד מקווה שבמאמץ משותף, חברי חברי הכנסת, יחד עם כל הגורמים כאן – גם הממשלה – נצליח להציל את מפעל "סלינה".

עמיר פרץ: אבל זה רק סימפטום שצריך להעיר אותנו לדרוש תוכנית כוללת לתעסוקה בפריפריה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: אדוני השר, אתה תשיב בשם השר שלום שמחון, אני מבין.

שלמה מולה: בבקשה.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משיב בשמו של שר התמ"ת, מר שלום שמחון.

משה יעלון: שר התמ"ת מבקש קודם כול להביע צער על מקרים שבהם קורסים מפעלים ובעקבות זאת מפטרים עובדים, על כל המשתמע מכך.

משה יעלון: למה שקורה במפעל "סלינה" אין כל קשר לפעילות הממשלה, אך בעקבות הפרסומים בתקשורת, וכן בתגובה על ההצעה לסדר-היום, הורה השר לבדוק את הנושא.

משה יעלון: מהבירורים שהעלה עד כאן, ובעיקר מיחידת הממונה הראשי על יחסי עבודה, נמצא כי שלשום התקיים דיון בפני כבוד השופט בורנשטיין בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב בבקשה שהגיש בנק הפועלים למינוי כונס נכסים זמני לחברה.

משה יעלון: בהמשך לדיון שהתקיים בבית-המשפט הוחלט למנות כונסת נכסים לחברה על מנת שתתפעל אותה כעסק חי.

משה יעלון: עוד הוסכם והוחלט במהלך אותו דיון כי בנק הפועלים יזרים לחברה 1.5 מיליון שקלים להפעלה ראשונית ולתשלום שכר עבודה, כשהמטרה היא למצוא בזמן קצר משקיע שימשיך להפעיל את מפעל "סלינה" כעסק חי.

משה יעלון: לאור זאת התחייבו העובדים להסיר את המחסומים ולאפשר את הפעילות השוטפת של המפעל.

משה יעלון: אומר שר התמ"ת כי ביצע בירורים על-ידי הממונה הראשי על יחסי עבודה באופן לא פורמלי, שכן אין בפועל סכסוך עבודה קיבוצי תלוי ועומד על-פי חוק סכסוכי עבודה, המקנה לו סמכויות על-פי דין.

משה יעלון: באשר לעניין הלנת השכר, הנושא הועבר לטיפול מינהל ההסדרה והאכיפה במשרד התמ"ת.

משה יעלון: יחד עם זאת, ספק אם ניתן בשלב הזה לפעול כנגד החברה תוך הטלת עיצומים כספיים עליה מכוח חוק הגנת השכר (עיצום כספי), התשס"ט–2009, מאחר שבהתאם לחוק, הטלת העיצום תלויה בכך שהנסיבה שבגינה לא שולם השכר הינה בשליטתה של החברה.

משה יעלון: באשר לסוגיה העקרונית להגשת כתב אישום לפי סעיף 25ב לחוק הגנת השכר, התשי"ח–1958, יצוין שהמחוקק קבע כי לא ניתן יהיה להגיש כתב אישום, אלא אם כן חלפו 90 ימים מהיום שהפך השכר למולן.

משה יעלון: בכל מקרה, שר התמ"ת, וגם אני, מקווים שהמפעל לא ייסגר.

משה יעלון: אך אם חס וחלילה אכן הדבר יקרה, ללא קשר לתוצאות ההליכים בבית-המשפט, משרד התמ"ת על כל שלוחותיו, כולל שירות התעסוקה, יתגייס במידת הצורך – והלוואי שלא יהיה צורך – לסייע למצוא לעובדים מקום עבודה חלופי.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני השר.

שלמה מולה: מה השר מציע?

משה יעלון: בהתאם לרצון – לוועדה או להסיר מסדר-היום.

משה יעלון: איך שרוצים.

עמיר פרץ: ועדה.

שלמה מולה: ועדת העבודה והרווחה?

חנא סוייד: ועדת הכספים.

שלמה מולה: מאה אחוז, ועדת הכספים.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני השר.

שלמה מולה: אנחנו עוברים להצבעה.

שלמה מולה: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

שלמה מולה: בעד – 8, אין מתנגדים.

שלמה מולה: לכן הנושא הלנת השכר של עובדי מפעל "סלינה" בנצרת-עילית יעבור לדיון בוועדת הכספים.

שלמה מולה: לפני שאנחנו ממשיכים בסדר-היום, יש הודעה ליושב-ראש , חבר הכנסת יריב לוין.

שלמה מולה: ההודעה קצרה, ואנחנו ממשיכים מייד.

): תודה רבה.

): אדוני היושב ראש, כבוד המשנה לראש הממשלה, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעות מטעם .

): אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת לו ולוועדת הכספים לתקציב הכנסת: מטעם – במקום חבר הכנסת דניאל בן-סימון יכהן חבר הכנסת איתן כבל, ומטעם ועדת הכספים – במקום חברי הכנסת ו יכהנו חברי הכנסת -בלילא ומגלי והבה.

): אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת הכספים לעניין חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה), התשס"ו–2006: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום חבר הכנסת איתן כבל יכהן חבר הכנסת יצחק הרצוג.

): מטעם ועדת הכספים – במקום חבר הכנסת אורי אורבך יכהן חבר הכנסת .

): הודעה שלישית ואחרונה: קבעה כי ועדת הכלכלה תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים – תואר אקדמי רלוונטי), אשר הוסבה מהצעת חוק שירות המדינה (מינויים – תואר אקדמי רלוונטי), התשע"א–2011, הצעתו של חבר הכנסת ישראל אייכלר, מס' פ/3138/18.

): תודה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני יושב-ראש .

שלמה מולה: דוח הקואליציה למען בריאות הציבור: מצבור החומרים המסוכנים במפרץ חיפה מהווה סכנה קיומית לאזור

שלמה מולה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

שלמה מולה: הנושא הבא הוא: דוח הקואליציה למען בריאות הציבור: מצבור החומרים המסוכנים במפרץ חיפה מהווה סכנה קיומית לאזור, הצעות לסדר-היום שמספרן 6811, 6858 ו-6880.

שלמה מולה: ראשונת המתדיינים היא חברת הכנסת רחל אדטו.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: השר ארדן אמור לענות.

רחל אדטו: השר ארדן – ראיתי אותו – – –

שלמה מולה: הוא ייכנס.

שלמה מולה: בינתיים את יכולה לדבר.

שלמה מולה: אנחנו נספור את הדקות מהרגע שהוא נכנס לכאן.

שלמה מולה: בבקשה.

רחל אדטו: על מה הוא יענה אם הוא לא ישמע, אדוני היושב-ראש?

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מחזיקה בידי כרגע – – –

שלמה מולה: בדרך כלל השר מאוד מקפיד.

שלמה מולה: הוא מגיע בזמן.

רחל אדטו: כן, הוא היה כאן.

רחל אדטו: ראיתי אותו נכנס.

שלמה מולה: בבקשה.

רחל אדטו: אני מחזיקה בידי דוח חדש, דוח שנכתב על-ידי הקואליציה לבריאות הציבור, ונושאו הוא: הערכת הנזקים מתאונה הכרוכה בחומרים מסוכנים במפרץ חיפה.

רחל אדטו: אנחנו רגילים לדבר על מפרץ חיפה ועל התעשייה הצפופה שנמצאת שם – "כימיקלים לישראל", "דשנים", בתי-הזיקוק, מאגרי האמוניה וכדומה – וברוב המקרים אנחנו מדברים על הנזקים הסביבתיים והבריאותיים.

שלמה מולה: מאחר שהשר התורן נמצא – גם יכול להיות שלא תהיה תשובה – אני מתחיל לספור לך את הדקות, בבקשה.

שלמה מולה: הממשלה רשאית שלא לענות.

שלמה מולה: בבקשה.

רחל אדטו: בדרך כלל אנחנו נוטים להתייחס להשפעות הסביבתיות ולהשפעות הבריאותיות הידועות מהחומרים המסוכנים האלה.

רחל אדטו: הדוח הזה מציג אספקט אחר, פן אחר, של הסיכון בכל החומרים המסוכנים באזור מפרץ חיפה.

רחל אדטו: הם עשו הערכה.

רחל אדטו: הדוח הזה מגיש הערכה של הנזקים הכספיים-הכלכליים, ולא רק הבריאותיים, אם יקרה איזשהו אסון או תאונה במפרץ חיפה.

רחל אדטו: הדוח התייחס לנזקים כלכליים כגון פגיעה ברכוש, בציוד, מה קורה עם אובדן ימי עבודה, הוצאות רפואיות ישירות, ירידה בערך הנדל"ן של האזור, תוספת שכר לעובדים.

רחל אדטו: כלומר, הם לקחו קריטריונים כלכליים מאוד ברורים, ובמקביל התייחסו גם לארבעה חומרים שמבחינתם הם מסוכנים יותר.

רחל אדטו: הם לקחו כלור, אמוניה, ברום וגפ"ם, שזו תערובת נפיצה של פחמן, בוטאן ופרופן.

רחל אדטו: הכימות של הנזקים בכסף הוא מחריד.

רחל אדטו: אני רוצה להקריא ארבע התייחסויות לארבעת החומרים האלה: ההערכה היא שאם תהיה תאונה שמקורה במאגר האמוניה, סדר-הגודל של נפגעים בנפש הוא 8,000 איש, וההערכה של הנזק הכלכלי היא בין 0.6 מיליארד ל-7.4 מיליארד שקלים.

רחל אדטו: אם התאונה תהיה בברום, ההערכה היא שצפויים 6,500 נפגעים, וההערכה הכספית היא בין 5.7 מיליארד שקלים ל-14.2 מיליארד שקלים.

רחל אדטו: נמשיך הלאה לכלור.

רחל אדטו: אם יהיה נזק של דליפה מכלור, ההערכה היא בין 0.9 מיליארד שקלים ל-1.8 מיליארד שקלים.

רחל אדטו: זה מחקר שנערך בתור מחקר מבוקר על-ידי ד"ר ורד בן שלמה ופרופסור ניר בקר.

רחל אדטו: כל מלה כאן מיותרת.

רחל אדטו: אנחנו מדברים על מספרים אדירים מבחינת נפגעים בנפש – לא רק אנשים שימותו, אלא גם אנשים שיישארו עם נזקים בריאותיים בטווח הקצר ובטווח הארוך, כמו מחלות ריאה, הפלות, מומים בעוברים, מומים ביילודים, פציעות מיידיות.

רחל אדטו: הנזקים פה הם מדהימים.

רחל אדטו: אחת הבעיות במפרץ חיפה היא הסמיכות של כל המפעלים זה לזה והצפיפות שלהם.

רחל אדטו: לכן יכול להיות פה אפקט של דומינו, כי שרפה במקום אחד יכולה לגרור בקלות שרפה או פיצוץ כתוצאה מחום במפעל שלידו.

רחל אדטו: זה אפקט הדומינו.

רחל אדטו: דבר נוסף שהם טוענים – שגם יכול להיות בקלות אחד הנזקים – זה התוצאה של שינוע של חומרים.

רחל אדטו: אנחנו יודעים שמשנעים חומרים רעילים מקצה לקצה, מים-המלח עד למפרץ חיפה ולאזור הזה.

רחל אדטו: לכן, הסכנה שטמונה במפרץ היא סכנה מיידית.

רחל אדטו: אני יודעת שכולם ערים לזה, אני יודעת שמכל האמוניה מהווה סכנה שכולם מצביעים עליה ואומרים שזה מסוכן.

רחל אדטו: אבל נוסף על מכל האמוניה, הדוח מצביע על חומרים אחרים שחובה חובה חובה להתייחס אליהם בשיא הרצינות.

רחל אדטו: יש כמה הצעות, וכולן עולות כסף.

רחל אדטו: אבל זה הכסף של המניעה, שהיא כנראה תהיה יותר זולה מהטיפול, שהוא בין היתר – –

שלמה מולה: הזמן עבר.

רחל אדטו: הטמנה באדמה – הזמן עבר; מייד – הטמנה באדמה, שיפור התשתיות, צנרת תת-קרקעית עדיפים על שינוע, העברת מתקנים למקום פחות מיושב, פיצול מאגרים.

רחל אדטו: מאחר שזמני עבר, אני – – –

שלמה מולה: סיכום.

רחל אדטו: הסיכום הוא שמפרץ חיפה הוא חבית חומר נפץ, ואיך שלא נסתכל עליו – מבחינה בריאותית, מבחינת איכות סביבה, מבחינת סיכון כלכלי – אנחנו יושבים על מצבור מסוכן.

רחל אדטו: אני יודעת שהמשרד להגנת הסביבה ער לנושא ופועל בנושא, אבל הדוח הזה מביא אספקט שלא היינו ערים לו עד היום.

רחל אדטו: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה, חברת הכנסת רחל אדטו.

שלמה מולה: נושא מאוד חשוב.

שלמה מולה: הדובר הבא הוא חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

שלמה מולה: אחריו ישיב כבוד השר.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

שלמה מולה: לרשותך שלוש דקות.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת ד"ר אדטו קדמה לי ואמרה כרגע את הדברים ועמדה על הנזקים הכלכליים והכספיים, שזה מאוד חשוב.

גאלב מג'אדלה: נראה שזה יותר מרתיע את הממשלה ואולי יותר מושך את תשומת לבה של הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אבל במקרה הזה אני רוצה לומר לך להוציא מהכלל את השר להגנת הסביבה ארדן, שהנושא של בני-אדם והמפגעים הסביבתיים והבריאותיים – עד כמה שאני שמעתי אותו וראיתי אותו באירועים שונים – חשוב לו יותר.

גאלב מג'אדלה: אני חייב לומר שנחשפנו לנושא הזה בהיותי יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: עמדנו על הנזקים האלה, גם לסביבה – המפגעים האקולוגיים – וגם לבריאות, וגם על הנזקים הכלכליים.

גאלב מג'אדלה: ואני רוצה לומר, אולי זה צירוף מקרים מעניין שהשר יעלון, שהוא השר המופקד על הנושאים האסטרטגיים, אם אני לא טועה, נמצא כאן.

גאלב מג'אדלה: זה אזור שגם חשוף ביטחונית, כפי שאתה יודע.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא פותחים פה לשטן, אבל הגיע הזמן שהממשלה תיערך לכך שעכשיו – לא מפגע אקולוגי שיכול לקרות כתוצאה מפיצוץ, אלא גם מהחשיפה הביטחונית.

גאלב מג'אדלה: אנחנו, לצערנו הרב, ראינו מה קרה במלחמת לבנון השנייה.

גאלב מג'אדלה: אני לא נכנס להערכות האסטרטגיות שמונחות על שולחנך, אבל אני אומר שהגיע הזמן שמדינת ישראל תיערך להגן על אזרחיה ממפגע סביבתי-אקולוגי מסוכן וחמור זה, באזור צפוף אוכלוסייה.

גאלב מג'אדלה: ולא צריך לקחת – מ-2006, כשכיהנתי כיושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, עברו יותר מחמש שנים.

גאלב מג'אדלה: ממשלות ישראל לא התקדמו בעניין הזה בטיפול אמיתי ושורשי, כדי לתת מענה להגנת האוכלוסייה בשעת פיצוץ או תקלה או כל סיבה או נסיבה אחרת על רקע ביטחוני או על רקע אקולוגי.

גאלב מג'אדלה: לכן הגיע הזמן שבאמת אתה והשר ארדן תשלבו ידיים ותביאו לממשלה דיון רציני זה.

גאלב מג'אדלה: מדובר – לא כפי שאמרה חברת הכנסת ד"ר אדטו, לא 8,000, לא 7,000, לא 6,000, לא 5,000 אזרחים – בעשרות אלפים של אזרחים, בצפיפות נוראית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

שלמה מולה: כבוד השר להגנת הסביבה מבקש לענות על ההצעות לסדר-היום.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדוח שהוגש באמצעות הקואליציה לבריאות הציבור מציג הערכה כלכלית של נזקים העלולים להתרחש מאירועי חומרים מסוכנים היפותטיים במפרץ חיפה.

גלעד ארדן: אני עיינתי בדוח.

גלעד ארדן: אני חייב לומר שבהחלט מדובר בדוח מעניין, והמשרד להגנת הסביבה לומד אותו, כפי שלמד את הדוחות הקודמים שהוגשו באמצעות הקואליציה לבריאות הציבור.

שלמה מולה: לפני שהם מפרסמים אותם הם מראים לכם, או שאין חובת עיון?

גלעד ארדן: לא, לא.

גלעד ארדן: הקואליציה לבריאות הציבור היא עמותה.

גלעד ארדן: היא ארגון סביבתי, כמו עוד הרבה ארגונים, והם פועלים כפי שהם מחליטים לפעול.

גלעד ארדן: אין להם שום חובה להעביר לעיוננו, ואולי טוב שכך.

גלעד ארדן: בכל אופן, כפי שאמרתי, הדוח מעניין.

גלעד ארדן: אנחנו לומדים אותו.

גלעד ארדן: יש בו אולי מתודולוגיה קצת שונה שעל-פיה נעשות ההערכות הכלכליות, אבל כפי שאני אסביר עוד מעט בהמשך דברי, אני לא בטוח שדווקא אנחנו צריכים ללמוד את הדוח הזה.

גלעד ארדן: כי המסקנות הכלכליות – בוא נגיד, הסיכונים או הפחתת הסיכונים בדרך כלל אמורים להיות מתורגמים על-ידי משרדים אחרים.

גלעד ארדן: אני עוד זוכר, כשבנימין בן-אליעזר, חבר הכנסת, היה שר התמ"ת, אז יום אחד התעוררתי בבהלה כי כותרות העיתונים זעקו שהוא אמר שיקרה שם אסון – אני לא זוכר איך הוא תיאר את זה, היתה לו מלה מאוד חריפה להסביר מה עלול לקרות במפרץ חיפה.

גלעד ארדן: וחשבתי לעצמי שאם השר בן-אליעזר דאז, במקום לתת כותרת מאיימת בעיתון היה, למשל, מחליט שבאותה שנה תקציב המדען הראשי או מרכז ההשקעות, של מיליארדי שקלים, חלק ממנו היה מוקצה לתמרץ מפעלים ולהעתיק אותם ממקומות כמו מפרץ חיפה, היכן שהם קרובים מאוד לריכוזי אוכלוסייה, למקומות או לאזורי תעשייה מרוחקים הרבה יותר, אני חושב שהבעיה היתה מצטמצמת באופן משמעותי, והחרדות שהשר היה שרוי בהן היו יכולות גם להצטמצם.

גלעד ארדן: אבל לצערי, מי שעוסק ומסביר לנו על העלויות הכלכליות והאיומים, בדרך כלל לא מיישם את זה בעצמו וגם לא מוכן להקצות את התקציבים.

גלעד ארדן: כל תקציב שהמשרד יקבל או יצליח לקבל כדי לעודד מפעלים להעתיק את מושבם למקומות עם מרחקי הפרדה גדולים יותר, בהחלט נשמח להשתמש בו.

גלעד ארדן: אני רוצה לגעת במצב הקיים, כדי שהכנסת תקבל את ההתייחסות הרצינית והמספקת ותבין מה המשרד עושה במסגרת מה שהוא יכול, במסגרת התקציב הקיים.

גלעד ארדן: קודם כול, נושא המניעה וההפחתה של סיכון לאוכלוסייה מאירועי חומרים מסוכנים הוא, כפי שאמרתי, אחד מנושאי הליבה שבהם עוסק המשרד, ומאז שנכנסתי לתפקיד בהחלט השתדלתי לקחת את זה למקום שיוצר הרבה פעמים בעיות גם – היום הרי כולם משתמשים בעובדים: דורשים ממפעל משהו שעלה כסף, בעל-הבית שולח את העובדים, ואז צריך לוותר לבעל הבית על כל דבר ובלבד שהוא לא ייאלץ, חס וחלילה, לפטר עובדים, ועדיף שהמדינה תוותר ולא שבעל המפעל או בעל העסק ישקיע מכיסו.

גלעד ארדן: אז כך גם קורה הרבה פעמים כשאתה דורש כל מיני דרישות למיגון נגד דליפת אמוניה או נגד חומרים כאלה ואחרים.

גלעד ארדן: זה תמיד עולה כסף והרבה, ואני משתדל לדבוק בנושאים הללו במדיניות של צמצום הסיכון מחומרים מסוכנים, בלתי מתפשרת.

גלעד ארדן: כי כפי שאמר כאן חבר הכנסת מג'אדלה – הוא דיבר על מפרץ חיפה, שהוא אזור שחשוף לסיכונים.

גלעד ארדן: דומני שהיום, עם התפתחות הנושא של ירי רקטי, כל מדינת ישראל חשופה לאיומים בהיקף כזה או היקף אחר, ולכן ההסתכלות שלנו על מפעלים שמחזיקים חומרים מסוכנים היא הסתכלות לא זהה במאה אחוז, אבל קרובה מאוד להיות זהה, בין שזה באשדוד או בבאר-שבע – בכל המקומות האלה נופלים טילים, לצערנו – או בחיפה.

גלעד ארדן: כחלק מהטיפול בהפחתת הסיכונים המשרד להגנת הסביבה פרסם מדריך לניהול סיכונים ממקורות נייחים בהיבט של תקריות חומרים מסוכנים.

גלעד ארדן: המדריך הזה מנחה לגבי אופן הערכה של הסיכונים והנקיטה של אמצעים שימנעו את אותם סיכונים.

גלעד ארדן: המפעלים, כמובן, נדרשים ליישם את המדריך באמצעות דרישות שהמשרד מכניס לתוך היתרי הרעלים, שזה הכלי שחוק חומרים מסוכנים מאפשר למשרד.

גלעד ארדן: באמצעות הדרישה לקבל היתר רעלים, דרך ההיתר הזה, אנחנו דורשים מהם למגן את החומרים המסוכנים.

גלעד ארדן: ובהקשר הזה, לאחרונה המשרד פרסם קריטריונים ברורים, שבהם נקבעו מרחקי הפרדה בין מקורות סיכון קיימים לבין אוכלוסייה, וכפי שאמרתי, אותם מפעלים נדרשים יידרשו לבחון את עצמם מול הקריטריונים ולנקוט את כל האמצעים להפחתת הסיכונים, כולל, אם אין ברירה, גם שמפעל ייסגר ויעבור למקום אחר, עם כל הצער והכאב שכרוך בזה.

גלעד ארדן: אבל כשמדובר בתעסוקת עובדים מול סכנת חיים לאלפי אנשים, אני חושב שעם כל הצער, סדר העדיפויות ברור.

גלעד ארדן: מפרץ חיפה – ואני רוצה להתייחס בקצרה ספציפית למפרץ חיפה – בהיותו מרכז של תעשייה כבדה, מהווה מוקד של אחסון חומרים מסוכנים ושימוש בהם, דוגמת אמוניה, ברום, כלור ועוד, המשמשים לתעשיית ייצור הדשנים ולתעשייה הפטרוכימית.

גלעד ארדן: המשרד להגנת הסביבה בשנים האחרונות נקט פעולות מאוד משמעותיות כדי להפחית את הסיכון מחומרים מסוכנים במפרץ חיפה.

גלעד ארדן: אציין חלק מהצעדים: קודם כול, מפעלים שמחזיקים אמוניה, אתילן, כלור וברום במפרץ חיפה, ובכללם "חיפה כימיקלים", "דשנים", "כרמל אולפינים" ונמל חיפה, נדרשו בתנאי היתר הרעלים לסיים את יישום מסקנות הוועדה הציבורית המייעצת לבחינת ההיערכות והטיפול בחומרים מסוכנים, שידועה בשם ועדת הרצל שפיר.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, הדרישות האלה הוטמעו בהיתרי הרעלים.

גלעד ארדן: אנחנו, כמובן, עוקבים אחר התקדמות היישום.

גלעד ארדן: כמובן, חלק מהדברים כרוכים בבינוי ומיגון.

שלמה מולה: זה נקוב בלוח הזמנים?

גלעד ארדן: ודאי.

גלעד ארדן: לכל מפעל יש תוכנית עם לוח זמנים לביצוע המסקנות של ועדת הרצל שפיר.

גלעד ארדן: בנושא האמוניה, במפרץ חיפה, בהתמקדות במכל האמוניה של "חיפה כימיקלים", על-פי הנחייתי, המשרד שכר חברת ייעוץ – זה כבר קרה לפני למעלה מחצי שנה – לביצוע בחינה אסטרטגית וניתוח היתכנות של חלופות למערך האמוניה בארץ.

גלעד ארדן: יש לזכור שאמוניה הוגדרה על-ידי מערך החירום של מדינת ישראל כחומר חיוני, ואמוניה משמשת לקירור במפעלים, במפעלי מזון, במפעלים אחרים.

גלעד ארדן: לצערי, ועדת הרצל שפיר בזמנה לא קיבלה את המנדט להורות או להמליץ על הזזת מכל האמוניה, אלא – יותר בהקשר של בחינת בטיחות המפעל הקיים.

גלעד ארדן: אז כמובן אני לא מסתפק ביישום מסקנות ועדת הרצל שפיר אלא סחבנו את אותה ועדה כדי לבחון היתכנות של הקמת חלופות לאותו מכל אמוניה בארץ.

גלעד ארדן: אני מעריך שההמלצות של החברה – הדוח אמור להיות מוגש לי ממש בשבועיים הקרובים, כלומר עד לסוף חודש זה.

גלעד ארדן: כאשר אקבל את הדוח, נוכל לקבוע מדיניות ברורה אם ניתן או לא ניתן לדרוש את העתקת מכל האמוניה, ועדיין להביא לכך שתהיה אמוניה לטובת קיומם של המפעלים שמספקים מזון, ולא רק מזון, במדינת ישראל.

גלעד ארדן: בנושא הברום בנמל חיפה, החלטנו במשרד על הפחתה הדרגתית של כמות הברום המשונעת ליצוא דרך נמל חיפה.

גלעד ארדן: צריך לזכור שרוב כמות הברום מיוצאת היום ויוצאה בשנים האחרונות דרך נמל חיפה, וכדי לצמצם שם את הסיכונים כבר בשנה הבאה, ב-2012, יעברו דרך נמל חיפה רק 50% מכלל מכולות הברום המיוצאות, וההפחתה תלך ותימשך, עד שבשנת 2016 יעברו דרך נמל חיפה רק 30% מכלל מכולות הברום הנשלחות ליצוא.

גלעד ארדן: בנוסף, קבענו תנאים מאוד מחמירים – איך מובילים את הברום לשם ברכבת, אילו אמצעים הרכבת צריכה להחזיק כשהיא משנעת ברום, ועוד צעדים שנועדו להגביר את בטיחות השינוע.

גלעד ארדן: דבר נוסף, לפני כמה חודשים המשרד החליט לבטל את היתר הרעלים של מפעל "חיפה כימיקלים", מאחר שבזמן שביתת העובדים התגלו ליקויים בתחזוקת המתקנים המחזיקים חומרים מסוכנים.

גלעד ארדן: בהמשך הוקם צוות בדיקה, שבחן את מצב התחזוקה במפעל, ובעקבות מסקנותיו נדרשו דרישות מחמירות לשיפור התחזוקה.

גלעד ארדן: שיהיה ברור, מאז אותה שלילה של היתר רעלים מפעל "חיפה כימיקלים" עדיין לא חזר לפעול בהיקף מלא.

גלעד ארדן: לדעתי, הוא אפילו פועל בהיקף חלקי מצומצם מאוד, וזאת בגלל הפעילות המאוד-אינטנסיבית ובלתי מתפשרת של מחוז חיפה של המשרד, כיוון שמדובר בליקויי בטיחות שעלולים לסכן את הציבור.

גלעד ארדן: בנוסף, ורק היום דנתי עם שר התחבורה על כך, אנחנו מנהלים שם מאבק משפטי עם חברות הגז "פזגז", "אמישראגז" ו"סופרגז", במטרה להביא להטמנת מכלי הגז בקריית-אתא, המהווים סיכון לאוכלוסייה.

גלעד ארדן: גם פה המשרד ביטל את היתר הרעלים לחוות הגז בשל העיכוב בהטמנת המכלים.

גלעד ארדן: לצערי, הנושא כמובן הגיע לבג"ץ, בעקבות עתירה של חברות הגז נגדנו, והנושא עדיין נדון בבג"ץ, ואני מקווה שההחלטות יהיו מהירות, כדי שאותן חוות גז תוטמנה באדמה כמה שיותר מהר.

גלעד ארדן: אין ספק, כפי שציינו כאן והדוח מציין, שעדיין ישנן בעיות, כדוגמת חוסר בהסדרה תכנונית של מסוף הכימיקלים בנמל חיפה, שלצערנו איננו מאפשר הטמנה של מכל האתילן בנמל.

גלעד ארדן: אנחנו על זה מקיימים כל הזמן דיונים עם פיקוד העורף לגבי דרישות למיגון עילי של כמה מתקנים של חומרים מסוכנים.

גלעד ארדן: אבל, כל הסקירה הזאת בעצם נועדה לתת תמונה כמעט מלאה על כך שהמשרד שם את הנושא הזה – אני אשמח מאוד אם, כפי שחבר הכנסת מג'אדלה הציע, גם המשרד לאיומים אסטרטגיים ייכנס לבחינת הנושא, אבל כרגע אני יכול להרגיע את הציבור שהנושא הוא בליווי ובטיפול צמוד של המשרד להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: להגיד שזה קורה בקצב שהייתי רוצה?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אם בתי-המשפט היו מחליטים הרבה יותר מהר ואם היו לנו תקציבים הרבה יותר גדולים – זה לאו דווקא לנו, אפילו למשרד התמ"ת – כדי לתת תמריצים או לפתות מפעלים לזוז ממפרץ חיפה, אני חושב שזה היה משפר את המצב.

גלעד ארדן: אבל אנחנו פועלים בתוך מצב נתון, ואני מברך על כך שהכנסת והקואליציה וחברי הכנסת מעלים את הנושא לדיון.

גלעד ארדן: אם גברתי רוצה להעביר את זה לוועדה כדי להמשיך את הדיון שם, אני חושב שזאת ההחלטה הנכונה לענייננו.

רחל אדטו: זאת ההצעה.

גלעד ארדן: ועדת הפנים.

רחל אדטו: לא, יש תת-ועדה – פנים, איכות סביבה ובריאות.

גלעד ארדן: מה שתחליטו.

שלמה מולה: אנחנו נעביר את זה לוועדת הפנים.

רחל אדטו: לא – – –

גלעד ארדן: כן, אבל זאת ועדת משנה, אני מניח של ועדת הפנים, אז זה צריך להגיע קודם לוועדה הסטטוטורית.

רחל אדטו: – – – של פנים ושל עבודה, רווחה ובריאות.

רחל אדטו: זו ועדה משותפת, שדב חנין עומד בראשה.

שלמה מולה: אדוני, יש לך איזה התנגדות לוועדה משותפת?

גלעד ארדן: לא, אין לי שום התנגדות.

שלמה מולה: אנחנו חייבים להעביר את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה, ומשם היא תעבור.

רחל אדטו: היא תעבור – – –

גלעד ארדן: אני משוחרר?

גלעד ארדן: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה על התשובה המאוד-ממצה שלך.

שלמה מולה: אנחנו מאוד מעריכים את העבודה שלך.

רחל אדטו: אין העברה לוועדת משנה הזאת?

רחל אדטו: – – –

שלמה מולה: לא, צריך להצביע.

רחל אדטו: אה, והם מעבירים את זה?

שלמה מולה: כן, נכון.

שלמה מולה: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

שלמה מולה: בעד – 5, אין מתנגדים.

שלמה מולה: הנושא עובר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, ומשם לוועדת המשנה המשותפת.

שלמה מולה: המחסור החמור בעובדים סיעודיים בעידן המסתננים

שלמה מולה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

שלמה מולה: הנושא הבא שלנו: המחסור החמור בעובדים סיעודיים בעידן המסתננים, הצעה מס' 6810, של חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: ישיב בשם השר אלי ישי השר יעלון.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: זאת הצעה רגילה לסדר-היום, אז יש לך עשר דקות שלמות; עד עשר דקות.

שלמה מולה: אתה לא חייב, אבל עד עשר דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, חבר הכנסת הרב מיכאלי וכל המאזינים והצופים בבית, ישנו נושא שנוגע לכל אחד מאתנו והוא מאוד כאוב והוא מאוד בעייתי, וזה הנושא הסיעודי.

ישראל אייכלר: כל אחד מאחל לעצמו ולהוריו שיגיעו לימים טובים ומבוגרים, אבל כאשר הם מגיעים לימים טובים ומבוגרים, באופן טבעי הם צריכים סעד ועזרה.

ישראל אייכלר: פעם היו זורקים אנשים כאלה למושב זקנים.

ישראל אייכלר: האסקימוסים מוציאים אנשים כאלה לקרח שיקפאו שם, כך שמעתי פעם באגדות.

שלמה מולה: איך?

ישראל אייכלר: האסקימוסים בארצות הקרח.

ישראל אייכלר: כך שמענו, לא בדקתי את זה.

ישראל אייכלר: אבל לאט לאט – ביהדות אנחנו יודעים תמיד: "מפני שיבה תקום", והכבוד לזקן ולחכם, "אם חוכמה אין כאן, זיקנה יש כאן", יש אפילו מעמד של זקן שאיננו חכם.

ישראל אייכלר: במשך שנים לא היתה קהילה יהודית בעולם שלא היה שם איזה סעד וסיוע לחולים וגם לזקנים.

ישראל אייכלר: לא היה מושג שהעולם שייך לצעירים.

ישראל אייכלר: העולם היה שייך בהייררכיה למבוגרים, להוריהם ולצאצאיהם, וככה היתה גם המצווה.

ישראל אייכלר: אגב, שמעתי פעם שאחד מגדולי הדור האמריקנים, יושב-ראש מועצת גדולי התורה – – –

שלמה מולה: למה אתה אומר?

שלמה מולה: במקום שבו אני גדלתי, עד שהגענו לכאן, כך היה.

ישראל אייכלר: כן, הזקנים היו – – –

שלמה מולה: בוודאי.

ישראל אייכלר: נכון.

ישראל אייכלר: אני אומר "פעם", גם היום זה כך, אבל בצורה יותר מודרנית אולי.

ישראל אייכלר: פעם אחד מגדולי ישראל בארצות-הברית נסע במטוס, ולידו ישב אדם מגדולי – אני לא רוצה להזכיר את שמו, אדם מאוד מכובד עם זכויות גדולות בעולם העבודה וההסתדרות.

ישראל אייכלר: והוא ראה איך הנכדים מסתובבים סביב הרב הזקן כל רגע: סבא, רוצה נעלי בית, סבא רוצה תה, סבא רוצה, סבא, סבא.

ישראל אייכלר: והוא גם היה בן גילו, ותוך כדי הטיסה הוא אומר לו: תגיד לי, אני רואה איך הילדים והנכדים שלך כל כך עסוקים סביבך, למה אצלי, אני השקעתי בילדים שלי לא פחות משאתה השקעת בילדים שלך, בקושי הבן שלי הרים אלי טלפון לפני שנסעתי ואמר לי: אבא, אני ממש מתנצל, אין לי זמן לבוא, אני רוצה להגיד לך שלום בטלפון.

ישראל אייכלר: אמרתי לו: שלום, תהיה בריא, וכשאני אחזור אני אודיע לך.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר לו: אתה לא תיפגע אם אני אענה לך? הוא אמר: ודאי שלא.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: אני אענה לך.

ישראל אייכלר: יש אנשים שמאמינים שהאדם בא מהקוף.

ישראל אייכלר: אם האדם בא מהקוף, זאת אומרת שככל שהוא דור קודם, הוא יותר פרימיטיבי; ככל שהוא דור צעיר יותר, הוא יותר מתקדם, ולכן הזקנים צריכים לכבד את הצעירים, כי הזקנים עוד שייכים לדור המדבר, לדור המפגרים, לדור הקופים, לדור היותר קרובים אל הקוף.

ישראל אייכלר: אנחנו מאמינים שהאדם הוא יציר כפיו של הקדוש-ברוך-הוא, אז האדם הראשון הוא האדם הנעלה ביותר, כי הוא יציר כפיו של הקדוש-ברוך-הוא.

ישראל אייכלר: בניו כבר פחות ופחות ופחות, ויש ירידת הדורות.

ישראל אייכלר: ולכן הדור הצעיר צריך לכבד את הדורות הקודמים, שהביאו לו את העולם ואת התרבות ואת החוכמה וכל מה שיש לצעירים היום.

ישראל אייכלר: איך אמר לי פעם איזה צעיר אחד?

ישראל אייכלר: תגיד לי, בגילכם, כשלא היו טלפונים סלולריים ומחשבים וכל הדברים האלה, איזה מפגרים הייתם.

ישראל אייכלר: אמרתי לו: אני רוצה להגיד לך, הדור של המפגרים שלנו יצר לכם את כל המכשירים הטכנולוגיים.

ישראל אייכלר: נראה מה אתם תשאירו לדורות הבאים, ונראה אם אתם יותר חכמים מאתנו.

ישראל אייכלר: בכל מקרה, הגישה היהודית הזאת של "כבד את אביך ואת אמך" מושרשת ב-DNA של העם היהודי, ואנחנו יודעים את זה.

ישראל אייכלר: ויותר מזה, לכבודה של תורת ישראל ושל עם ישראל, אני אומר שגם אומות העולם, אלה שקרובים ליהדות, הדתות המונותיאיסטיות לפחות, האסלאם והנצרות, גם כיבדו – בעיקר אני יודע את זה באסלאם – ומכבדים את ההורים, את הזקנים ואת המבוגרים.

ישראל אייכלר: מה שקרה בעולם המודרני הזה, שבנו מוסדות של מושב זקנים.

ישראל אייכלר: קראו לזה בתי-אבות, גיל הזהב, הגיל המבוגר, אבל הדבר הקשה ביותר לאיש הזקן זה הבדידות.

ישראל אייכלר: גם אם יש לו עשרה נכדים ובנים שמצליחים אבל הם לא באים אליו, זה המצב הקשה ביותר.

ישראל אייכלר: העובד הסיעודי שמביאים לאיש הזקן, זה יותר מאשר לעזור לו לצורכי ניקיון אישי ואוכל.

ישראל אייכלר: הם נהיים כל כך קשורים אליהם, הזקנות לעובדות הסיעודיות והזקנים לעובדים הסיעודיים, שאפילו כשהם לא יודעים את אותה השפה – אני מכיר איש זקן שכבר שנה שלמה יש לו עובד סיעודי שהגיע מרומניה, עם רשיון והכול, אבל הוא לא יודע את השפה.

ישראל אייכלר: מאוד קשה לשניהם.

ישראל אייכלר: המשפחה העבירה קורס לעובד הסיעודי שידע את השפה, כדי שתהיה לו חברה.

ישראל אייכלר: מה שקורה, שמדינת ישראל הכריזה מלחמה, ובצדק, על הסתננות של עובדים זרים שאינם מורשים, כי אנחנו יודעים שבעולם כולו יש בעיה של מהגרי עבודה, ואגב זאת זכותם של אנשים לבוא ולנסות להתקבל ולעבוד, זה לא פשע, אבל רודפים אותם כל הזמן.

שלמה מולה: מה זאת אומרת זכותם?

שלמה מולה: אני לא חושב שזאת זכותם, אבל הם רוצים – – –

ישראל אייכלר: זכות אנושית של אדם לבוא להתפרנס.

ישראל אייכלר: הקדוש-ברוך-הוא ברא את העולם לכולם ויש מקום לכולם.

שלמה מולה: זכות לבוא למדינת ישראל יש רק במסגרת חוק השבות.

ישראל אייכלר: לא, אני לא מדבר על מדינת ישראל, אני מדבר על הבעיה שיש לארצות-הברית, לבלגיה, לאירופה, לכולם.

ישראל אייכלר: יש בעיה עולמית של מהגרי עבודה.

ישראל אייכלר: ודאי שמדינת ישראל, אין לה ברירה, כי בפרט, מפני שהיא מדינת יהודים, אז היא עוד יותר מורכבת – וזה מצב שהוא כמעט בלתי אפשרי להסביר לאדם חילוני מודרני בעולם המערבי למה צריכה להיות מדינת יהודים בכלל.

ישראל אייכלר: הרי העולם האוניברסלי מכיר באדם באשר הוא אדם ללא הבדל דת, וגזע, ומין, ואין שום סיבה שתהיה מדינה ליהודים בנפרד.

ישראל אייכלר: ולכן יש ליהודים בעיה כשהם באים למנוע מאנשים זרים לבוא לעבוד פה.

ישראל אייכלר: אבל אין ברירה, החליטו להקים מדינה יהודית, צריך לשמור על יהדותה.

ישראל אייכלר: אבל כאשר עשרות אלפי מסתננים בלתי חוקיים נכנסים, אז מצד אחד אתה מונע מעובדים סיעודיים ומאנשים שעובדים פה, כשהם יוצאים לחופש – ופנו אלי כמה אנשים.

ישראל אייכלר: הרי האנשים האלה יוצאים לחופש או חוזרים הביתה ואין להם מחליפים, אין להם מחליפים, כי המדינה לא נותנת אישור.

ישראל אייכלר: אפילו זקן שיש לו אישור לעובד סיעודי, אין לו אפשרות להחליף אותו אלא במישהו ברשיון.

ישראל אייכלר: באים לחברה ואומרים: נו, תביאו לנו אנשים.

ישראל אייכלר: אין לנו אנשים, אין מספיק אנשים מורשים לפי צורכי הסיעוד.

ישראל אייכלר: והאמת היא שהרבה משפחות, וזה לזכותן של המשפחות ייאמר, שכבר עוברים לאלטרנטיבה של עובדים סיעודיים מאשר להשליך את ההורים לבית-אבות או למעון לגיל הזהב – ויש כאלה שאפילו מכניסים אל תוך בית-האבות עובדים סיעודיים לאבא ולאמא, שלא יצטרכו לחכות עד שתבוא האחות שצריכה לטפל בעשרה אנשים.

ישראל אייכלר: ולכן המדינה חייבת לאפשר לאנשים להביא עובדים סיעודיים מחוץ-לארץ אם אין מספיק בארץ, ואין מספיק בארץ.

ישראל אייכלר: ולא ייתכן שמצד אחד אנחנו עומדים בשדה התעופה ומונעים בחומות מאנשים להיכנס ולעבוד פה כעובדים סיעודיים – בשם כל הערכים שדיברנו עליהם – ולעומת זאת, נכנסים עשרות אלפי מסתננים, שעם כל ההבנה לרצונם ולמצוקתם המדינה עומדת חסרת אונים ולא יכולה למנוע מהם – – –

שלמה מולה: מה אדוני חושב – אני חושב שאפילו יושב-ראש הכנסת התבטא על כך ואמר:

שלמה מולה: במקום להביא עובדים זרים, יכול להיות שלאלה, הפליטים שנמצאים במעמד פליט, לתת להם אשרת עבודה.

שלמה מולה: אולי גם בעניין הזה צריך לבחון.

ישראל אייכלר: יכול להיות, אם זה רעיון מקובל על-ידי הגורמים המקצועיים, לי אין שום בעיה עם זה.

ישראל אייכלר: אדרבה, אולי צריך להעביר להם קורסים שיתאימו לעבודה סיעודית, כי אנחנו צריכים לדעת שיש אנשים שיש להם אופי של עובד סיעודי, של עובד סוציאלי, אנשים שמחונכים לתת – ואני חייב לומר, למשל, הפיליפינים, ויש עוד, אבל הפיליפינים ידועים שהם אנשים שמתמסרים לאנשים שהם עובדים אצלם בצורה מדהימה, הם הופכים לחלק מהמשפחה.

ישראל אייכלר: יש עוד אנשים, יכול להיות שגם מהמסתננים שבאים מאריתריאה, מאפריקה, גם הם יכולים להסתגל לצורת העבודה הזאת או לסוג העבודה – את זה צריכים אנשי המקצוע במשרד העבודה או במשרד הפנים להחליט.

ישראל אייכלר: אבל לא ייתכן מצב שבו מצד אחד מדינת ישראל מוצפת ב-50,000 מסתננים, ומצד שני אלפי זקנים וקשישים ובני-משפחותיהם לא מצליחים להשיג עובד סיעודי וצריכים לעבור עשרה מדורי גיהינום וביורוקרטיה עד שמשיגים כבר את האישור.

ישראל אייכלר: ואחרי שמשיגים את האישור – רק לכמה חודשים, ואחרי כמה חודשים – לשנה, ובאמצע השנה עוד יש חגים בחוץ-לארץ והעובד הסיעודי נוסע הביתה לחודש ימים ואין לו מחליף.

ישראל אייכלר: אני מבקש מהממשלה – אני מתנצל בפני המשנה לראש הממשלה, הממונה על האיומים האסטרטגיים, שצריך להשיב במקום שר הפנים על הדבר הזה, אבל לכבוד יהיה לי שגם כבודו ישיב לי על השאלה הזאת, ואולי תבוא בשורה מהממשלה – שיפתחו את שערי הכניסה לעובדים סיעודיים כדי לתת לכל זקן, לכל אמא ולכל נזקק עובד סיעוד צמוד.

ישראל אייכלר: תודה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני; נושא באמת חשוב.

שלמה מולה: כבוד השר, בבקשה, אני מבין שהיום אתה עולה ויורד ועולה ויורד.

שלמה מולה: לכבוד לנו.

שלמה מולה: בבקשה.

משה יעלון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אשיב על ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת אייכלר, בשמו של שר הפנים מר אלי ישי.

משה יעלון: נושא הבאת עובדים זרים מחוץ-לארץ הינו נושא רגיש.

משה יעלון: ניסיון החיים ועדויות העובדים הזרים עצמם מלמדים, למרבה הצער, כי בארץ המוצא גובות חברות התיווך כספים רבים מן העובד הזר – עד כדי אלפי דולרים, וכי חלק הארי של הכספים הללו מגיע בדרך לא ברורה אף לידי גורמים מתווכים בישראל.

משה יעלון: התמריץ הכלכלי האמור יצר מצב שבו לעוסקים בתחום העסקתם של עובדים זרים בישראל, הצעד המשתלם כלכלית היה העיסוק בהבאת העובדים, רבים ככל האפשר, מחוץ-לארץ, תוך פגיעה רב-ממדית – קודם כול, בעובד הזר עצמו, המשעבד את עתידו הכלכלי לצורך פירעון החוב לחברות התיווך, כששעבוד זה מגביר את נחיתותו, חולשתו ופגיעותו במשך כל תקופת שהייתו בארץ.

משה יעלון: פגיעה נוספת היא בחולה הסיעודי, שכן קיים תמריץ כלכלי להבאת עובדים זרים ארצה אך לאו דווקא בהתאמתם לצורכי החולה הסיעודי.

משה יעלון: והפגיעה השלישית היא בקהילת העובדים הזרים ובציבור בכללותו.

משה יעלון: כאמור, תופעה זו, שהיתה בעבר, הינה תופעה נפסדת, שאף ניתן לה שם: "ויזה מעופפת" – Flying Visa.

משה יעלון: תופעה זו התאפיינה בזה שהעובד הזר, כבודו וזכויותיו נעלמו מעיניהם של אותם גורמים אשר הביאו אותו ארצה, בעיקר לשם הפקת רווח כלכלי לעצמם, וכל מעייניהם נתונים לאותו רווח המופק מעצם הבאת העובד הזר מחו"ל לישראל.

משה יעלון: משמעות הדבר היא שמבחינת אותם גורמים, העובד אינו בן-אנוש אלא ויזה מעופפת.

משה יעלון: מצב זה הביא בעבר להיצף בעובדים זרים בתחום הסיעוד.

משה יעלון: היצף זה הזיק בראש ובראשונה לעובד הזר שהובא ארצה – בתנאים של שוק רווי קשה היה לעובד הזר להשתלב בעבודה שלשמה הוא הובא לישראל.

משה יעלון: במצב הזה נאלץ העובד הזר לשלם עמלות גבוהות לצורך הגעתו לארץ או חזרה לארצו, אך חזרה לארצו לא היתה ברירה מעשית, ולכן, בדרך כלל, הוא בחר לעבור לעבודה בלתי חוקית, עם כל ההשלכות השליליות של תופעה זו על העובד עצמו, על עובדים ישראלים פוטנציאליים, שמקום עבודתם נתפס, ועל החברה הישראלית בכלל.

משה יעלון: היצף זה הזיק, כאמור, גם לקהילת העובדים הזרים, שכן ההיצע הגבוה של עובדים זרים הגביר את חולשתם ונחיתותם ביחסי העבודה, ומנע מהם לדווח על פגיעות קשות בזכויותיהם בגלל החשש לאבד את מקור פרנסתם ואת מעמדם החוקי.

משה יעלון: ולבסוף, גם הציבור בכללותו יצא נפסד בהיבט התעסוקתי, שכן מעבר של עובדים זרים שנכנסו לישראל למטרת עבודה וסיעוד לעבודה באופן בלתי חוקי – לעבוד בענפי העסקה אחרים – פגע בהיצע העבודות שעמד לרשות ישראלים ובתנאי ההעסקה באותו ענף.

משה יעלון: לכן, ולנוכח הכשלים המתוארים – ובמיוחד במצב שבו קיימת מחויבות רופפת בלבד של הלשכה הפרטית, המביאה בפועל את העובד הזר לישראל, כלפי אותו עובד זר לאחר הגיעו ארצה, נוצר פתח לכרסום בזכויות העובדים.

משה יעלון: פתח זה הטיל אות קלון על החברה הישראלית.

משה יעלון: בנוסף, מבחינה תועלתנית, אי-שמירה על זכויות העובדים הזרים יצרה תחרות בלתי הוגנת בינם לבין עצמם ובינם לבין עובדים מקומיים כאמור.

משה יעלון: על מנת להתמודד עם כשלים אלו – כמו גם כשלים נוספים הנובעים מהם, דוגמת קשיי פיקוח על עצם ההעסקה ותנאיה – אשר היו קיימים במצב הדברים בשיטת ההעסקה ההיא, היה על הממשלה לקבוע שיטה כוללת לפעולתן של הלשכות הפרטיות בענף הסיעוד, שאינן על-פי הגדרתן וייעוד הקמתן לשכות לייבוא עובדים זרים מחו"ל אלא לשכות לתיווך והשמה של עובדים כאמור.

משה יעלון: לאור האמור, ביום 9 באוגוסט 2005 החליטה הממשלה, בקשר להגדלת אפשרויות התעסוקה של ישראלים, על הקמתו של צוות בין-משרדי לגיבוש המלצות לשינוי שיטת העסקת העובדים הזרים בענף הסיעוד.

משה יעלון: בהתאם לכך מונה צוות בין-משרדי, שכלל את נציגי משרד האוצר, משרד התמ"ת, המוסד לביטוח לאומי, משרד הפנים ומשרד המשפטים.

משה יעלון: במסגרת דיוני הוועדה הופיעו בפניה הנציגים הנוגעים לתחום העסקת עובדים זרים בענף הסיעוד.

משה יעלון: בין היתר הופיעו נציגי הלשכות הפרטיות בענף הסיעוד, נציגי איגוד נותני שירותי הסיעוד לפי פרק י' לחוק הביטוח הלאומי, נציגי ארגון "קו לעובד", וכן נציגת מעסיקי העובדים הזרים.

משה יעלון: המלצות הצוות אומצו על-ידי הממשלה בהחלטה מס' 448 מיום 12 בספטמבר 2006.

משה יעלון: הצוות המליץ על הפעלת שיטה חדשה להעסקת עובדים זרים בענף הסיעוד באמצעות לשכות פרטיות להבאה, תיווך וטיפול בעובדים זרים בענף זה.

משה יעלון: בין היתר, השיטה כוללת התייחסות לצמצום ההיצף הקיים, שעל השלכותיו השליליות עמדנו לעיל, וזאת בדרך של התאמת מספר העובדים הזרים שייכנסו לישראל לעבודה בענף הסיעוד למספר העובדים הזרים הנמצאים במדינה ואשר הובאו לצורך טיפול באדם בעל היתר העסקת עובד זר בסיעוד.

משה יעלון: בתמצית, שיטת ההעסקה החדשה מאפשרת ניידות של העובדים הזרים בין מעסיקים, תוך צמצום האפשרויות להבאת עובדים זרים חדשים מחוץ-לארץ לישראל, שעה שעובדים זרים אחרים, אשר הובאו לארץ כדין לצורך עבודה בסיעוד לפני תקופה קצרה בלבד, נמצאים במדינה ללא עבודה בתחום.

משה יעלון: עיקר הטיפול של הלשכות, בהתאם לנוהל החדש, הוא בתיווך וטיפול בעובדים זרים הנמצאים כבר בארץ.

משה יעלון: מטרתו של הנוהל לעניין זה הינה לתמרץ את הלשכות הפרטיות למצוא מעסיקים חלופיים, בעלי היתרים להעסקת עובדים זרים בענף הסיעוד, עבור אותם עובדים שהגיעו לישראל ונמצאים כאן ואיבדו מקום תעסוקה, אם עקב פטירת המעסיק, אם בשל פיטורים או התפטרות, ואשר לא מיצו את תקופת עבודתם החוקית במדינה, וזאת טרם הבאתם של עובדים זרים חדשים מחוץ-לארץ.

משה יעלון: לצורך זה נקבעו בנוהל כמה הוראות המגבילות את האפשרות להביא עובדים זרים מחוץ-לארץ טרם מיצוי חלופות העסקה של עובדים זרים בענף הסיעוד המצויים כבר במאגר העובדים הזרים בארץ וכשירים להשמה מחדש.

משה יעלון: לפיכך, להשמת עובד זר מתוך ישראל יתרונות למעסיק הסיעודי:

משה יעלון: העובד בדרך כלל כבר דובר את השפה העברית במידה מסוימת, מכיר את שירותי הבריאות בישראל, את התרבות במדינה, וכבר רכש ניסיון ומיומנות בטיפול במעסיק סיעודי במדינה.

משה יעלון: בנוסף, המטופל ובני משפחתו יכולים לפגוש את העובד המיועד, להתרשם ממנו באופן בלתי אמצעי וישיר, מאישיותו, מכישוריו, קודם תחילת העסקתו, וכן יכולים לקבל המלצות מבני משפחה של המעסיק הקודם בישראל.

משה יעלון: לצד זאת וככלל, חשוב להדגיש כי אין מכסה מקסימלית לגבי הבאה והעסקה של עובדים זרים בתחום הסיעוד, וזאת בשונה מן המכסות שנקבעו לענפים העסקיים שבהם מועסקים עובדים זרים.

משה יעלון: בהתאם למדיניות הקיימת, מספר העובדים הזרים בענף הסיעוד בישראל הוא פועל יוצא של מספר המטופלים המחזיקים בהיתר לפי סעיף 1יג לחוק עובדים זרים, התשנ"א–1991, להעסקת עובד זר, והמבקשים לממש את ההיתר שבידיהם, מבלי שנקבע מספר מקסימלי של עובדים זרים לתחום זה.

משה יעלון: בהתאם לניסיון שנצבר על-ידי משרדי הממשלה השונים והרלוונטיים, על מנת לספק למטופלים הישראלים בין היתר עובדים זרים בענף הסיעוד, וזאת על מנת לענות על צורך ייחודי בתחום זה, ובשים לב בין היתר למספר המעסיקים אשר נפטרים בכל שנה ולמספר העובדים אשר מסתיימת תקופת ההעסקה המרבית שלהם על-פי חוק, הרי שלצד השמת עובדים זרים הנמצאים בישראל נקבע כעניין שבמדיניות כללית, כי בשנת 2011/12 ניתן יהיה להביא לישראל עובדים זרים חדשים מחוץ-לארץ בשיעור של עד כ-10% ממספר העובדים הזרים שהיו רשומים בישראל בענף הסיעוד ביוני 2011.

משה יעלון: בהתאם להוראות הנוהל, רק לשכות פרטיות שלפחות 97% מהעובדים הזרים הרשומים אצלן בחודש מסוים מועסקים כדין רשאיות להביא עובדים זרים מחוץ-לארץ.

משה יעלון: על מנת להקל על הלשכות הפרטיות נקבע בנוהל כי יוקם מאגר לפרסום פרטיהם של עובדים זרים אשר אינם מועסקים, הן כתוצאה מפטירתו של מעסיקם והן כתוצאה מהתפטרות או פיטורים.

משה יעלון: בד בבד עם קביעה זו, שמו הרשויות למטרה לפקח מקרוב על מספר העובדים הזרים הפנויים להשמה הנמצאים בישראל, ומספר העובדים הזרים שניתן להביא מחוץ-לארץ בכל חודש נתון על מנת לוודא כי אין צורך להגדיל את שיעור ההבאה לצורך מתן פתרונות לציבור המטופלים.

משה יעלון: יחד עם זאת, על סמך נתונים עובדתיים מפורטים, השיעור הראשוני של 10% שנקבע הוא אף גדול מהצרכים האמיתיים בענף ונקבע למעשה כמקדם ביטחון.

משה יעלון: בנוסף, הוקם צוות מעקב בין-משרדי, אשר נפגש מדי כמה שבועות על מנת לבחון את נתוני העובדים הפנויים וההבאה מחוץ-לארץ, וזאת על מנת לוודא כי אין מחסור נקודתי בעובדים זרים בישראל לצורך מתן מענה לקשישים ולנכים.

משה יעלון: אם יימצא כי אכן קיים מחסור כאמור, תמליץ הוועדה מיידית על תיקון הנהלים המתאימים.

משה יעלון: בחינת כלל הנתונים העובדתיים שבידינו מלמדת כי לצד הגשמת התכליות אשר נקבעו לנוהל, אין כיום מחסור בעובדים זרים בענף הסיעוד בישראל.

משה יעלון: נכון ליום 5 בדצמבר 2011, ולצד ההשמה הערה המתקיימת בישראל רשאיות הלשכות הפרטיות להביא, נכון להיום, עוד 1,711 עובדים זרים נוספים מחוץ-לארץ, בכפוף, כמובן, לעמידה בתנאים הקבועים בנוהל.

משה יעלון: בתמצית, ניתן לומר כי עד כה בחינת יישומו של הנוהל מלמדת כי יישומו של הנוהל מגשים את התכליות שנקבעו לו.

משה יעלון: יישום הנוהל הביא להשמה ערה של עובדים זרים הנמצאים כבר בארץ, יישום הנוהל תרם לכך ששיעור ההשמה של הלשכות הפרטיות הינו גבוה, יישום הנוהל הביא לצמצומה, באופן משמעותי, וכמעט להיעלמותה של התופעה הנפסדת של "ויזה מעופפת" ועוד.

משה יעלון: כאמור, בחינה אובייקטיבית של הנתונים מעלה כי אין בפועל מחסור בעובדים סיעודיים בישראל.

משה יעלון: מבחינתי, ניתן להעביר את זה לוועדה, אם חבר הכנסת רוצה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני השר.

שלמה מולה: תשובה ארוכה, ממצה.

שלמה מולה: בכל זאת, אדוני רוצה – – –

אברהם מיכאלי: הרב אייכלר שואל – – –

שלמה מולה: אני רוצה לשאול אותך, אתה רוצה להעביר את זה לוועדה, אתה מסכים?

ישראל אייכלר: כן.

שלמה מולה: מאה אחוז.

שלמה מולה: אז אנחנו נעבור להצבעה, בבקשה.

שלמה מולה: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שלמה מולה: לוועדה לעובדים זרים.

משה יעלון: – – –

שלמה מולה: ועדה לעובדים זרים, יש כזאת ועדה – – –

משה יעלון: – – –

שלמה מולה: בוודאי, כן, כן.

שלמה מולה: בעד – 6, אין מתנגדים, אכן הנושא יעבור לדיון בוועדה לעובדים זרים.

ישראל אייכלר: איזו ועדה?

שלמה מולה: ועדה לעובדים זרים של כצל'ה.

ישראל אייכלר: זה לא שלו היום, אבל זה בסדר.

שלמה מולה: אוקיי, מאה אחוז, בסדר, אנחנו – – –

ישראל אייכלר: או ועדת העבודה, איך – – –

אברהם מיכאלי: ועדת העבודה, אני חושב, יותר.

ישראל אייכלר: זה לא הבעיה של העובדים הזרים, זו הבעיה של הסיעודיים – – –

שלמה מולה: אוקיי, אז אנחנו נעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה.

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: הבריאות – זה יותר מתאים.

משה יעלון: – – – ועדת הפנים – – –

שלמה מולה: ועדת הפנים, אוקיי.

שלמה מולה: הנושא יועבר לדיון בוועדת הפנים.

קריאה: ועדת הכנסת?

שלמה מולה: כן, בבקשה, מאה אחוז.

שלמה מולה: אנחנו ממשיכים – – –

ישראל אייכלר: – – –

קריאה: הם יחליטו – – –

קריאה: מחסור במשרות לאלפי מורים במגזר הערבי

שלמה מולה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

שלמה מולה: הנושא הבא הוא: מחסור במשרות לאלפי מורים במגזר החרדי, הצעה מס' 6877, של חבר הכנסת מסעוד גנאים – ערבי, במגזר הערבי, סליחה.

קריאה: חרדי-ערבי.

שלמה מולה: אמרתי, המגזר הערבי.

שלמה מולה: אני מבין שמי שיענה – זה יהיה סגן שר החינוך מנחם אליעזר מוזס.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני, מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אם צריכים אותי גם בחינוך החרדי אז למה לא.

שלמה מולה: אין בעיה, בסדר גמור.

אברהם מיכאלי: הרבה כבוד קיבלת היום.

אברהם מיכאלי: העוזרת שלך פה – – –

שלמה מולה: עשר דקות לרשותך, אדוני.

שלמה מולה: עד עשר דקות.

מסעוד גנאים: עד עשר דקות.

שלמה מולה: עד עשר דקות.

מסעוד גנאים: אולי פחות.

שלמה מולה: נשמח באמת.

שלמה מולה: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד סגן השר, הנושא, הבעיה שאני מעלה היום בפני הכנסת וכבוד סגן השר ידועה והיא נדונה בכמה מסגרות בכנסת, אם בוועדת החינוך, או בוועדת החקירה הפרלמנטרית לקליטת עובדים ערבים בשירות הציבורי.

מסעוד גנאים: ואני חוזר היום ומעלה אותה בגלל חשיבותה ונחיצותה לאלפי בוגרים ומורים, ובעיקר מורות, ששנים מחכים בתור, אבל, לצערי, התור במקום להתקצר נהפך ליותר ארוך, ואין פתרון עד היום לבעיה הזו.

מסעוד גנאים: אני לא מדבר רק כחבר כנסת, אני מדבר כמי שהיה בתור הזה, כמורה שגם חיכה הרבה עד שבסוף זכה במשרת מורה, וזה לא היה קל.

מסעוד גנאים: כי בשביל אנשים אולי זאת סתם בעיה או סטטיסטיקה, אחת מהבעיות, אבל בשביל כל מורה ומורָה שמחכים שנים כדי שיקלטו אותם ויעסיקו אותם במלאכת ההוראה באחד מבתי-הספר, זאת לא סתם בעיה, זאת טרגדיה שנהפכת לסבל, שגורם לרבים מהם – וזה אני אומר לא רק כמשקיף ככה מבחוץ או מלמעלה, לא, כמי שהיה בתור הזה, וכמי שמסייר תמיד בבתי-הספר וכמי שעשרות פונים אליו לבעיה הזו: זו טרגדיה בשבילם, זה סבל.

מסעוד גנאים: זה גורם להרבה מהם, או מהן, לדיכאון ולייאוש.

מסעוד גנאים: הבעיה הזאת היא הבעיה, לפי דעתי, של משרד החינוך, כי מאחר שהבנתנו היא שכל המפעל החינוכי בבתי-הספר, עמוד התווך שלו זה המורה.

מסעוד גנאים: אתה יכול לבנות את בית-הספר הכי משוכלל בעולם, עם המעבדות הכי משוכללות, אבל אם אין לך מורה שם שיכול להפעיל את כולם, אין כל תועלת.

מסעוד גנאים: זה דבר אחד.

מסעוד גנאים: 2.

מסעוד גנאים: הבעיה הזאת, למה אני אומר שזו בעיה שמשרד החינוך צריך לקחת אותה כפרויקט וצריך להקדיש לה תוכנית מיוחדת כדי לפתור אותה?

מסעוד גנאים: כי היא בסוף תביא לקריסה.

מסעוד גנאים: כי האלפים האלה – ותיכף אני אפרט.

מסעוד גנאים: אני לא אאריך בדברי באבחון הבעיה ובפירוטה, כי היא ידועה למשרד החינוך, לסגן השר או לשר.

מסעוד גנאים: יש דיווחים, למשל של "עמותת נשים נגד אלימות", שמדברים על 11,000 מורות ערביות מובטלות.

מסעוד גנאים: כאשר אני אומר מורות, הכוונה גם לבוגרות, בוגרות מכללות ואוניברסיטאות, שלמדו לתעודת הוראה והכשרת מורים וסיימו, אבל עדיין לא קיבלו שום משרה ועדיין לא עובדות.

מנחם אליעזר מוזס: סליחה, בהצעה לסדר-היום אתה מביא 11,000 מורות ומורים במגזר הערבי.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו אתה אומר 11,000 מורות בלבד.

מסעוד גנאים: נכון.

מסעוד גנאים: אני אומר שזה לפי "עמותת – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – –

מסעוד גנאים: אין בעיה, בסדר.

מסעוד גנאים: לא.

מסעוד גנאים: תיכף אני אגיד לך מה אומר משרד החינוך, הנתונים של משרד החינוך.

מסעוד גנאים: אגף החינוך הערבי אומר שבשנת הלימודים הנוכחית הוגשו למשרד החינוך 8,254 בקשות לתעסוקה מקרב מורים ערבים, מורים ומורות.

מסעוד גנאים: משרד החינוך העסיק מהם 2,800 – כ-2,800 מורים.

מנחם אליעזר מוזס: 2,897.

מסעוד גנאים: נכון מאוד.

מסעוד גנאים: זאת אומרת, כ-35% מציבור המועמדים.

מסעוד גנאים: אז נשארו לך 65% שהם מובטלים, שאין להם עבודה, וזו הבעיה.

מסעוד גנאים: יש היצע כל כך רב, אבל אין ביקוש.

מסעוד גנאים: מאחר שעד היום – אמרנו, או שמשרד החינוך מייבש, מצמצם את המקורות, במובן שהוא מצמצם את המכללות למורים או מקשה את תנאי הקבלה – והוא לא עושה את זה – או שהוא חייב ליצור מקומות עבודה ולהרחיב את הביקוש, וזה ניתן.

מסעוד גנאים: אני חושב שעל משרד החינוך להתחיל בתוכנית חירום, באמת, כדי לפתור בעיה זו, כי, כמו שאמרתי, היא בעיה חמורה מאוד.

מסעוד גנאים: בוועדת החינוך גם הצענו כמה פתרונות, ועל משרד החינוך לאמץ אותם.

מסעוד גנאים: פתרון ראשון: שילוב מורים ומורות ערבים במערכת החינוך העברית, היהודית.

מסעוד גנאים: זה התחיל, אבל זה לא כל כך הרבה.

מסעוד גנאים: מדובר היום על 3%, 3.5% בלבד, מורים ערבים ומורות ערביות שמועסקים בבתי-ספר יהודיים.

מסעוד גנאים: בתי-ספר יהודיים ועבריים, יש שם מחסור באלפי מורים ומורות, ואתה יכול להעסיק מורים ומורות ערבים.

מסעוד גנאים: אני לא מדבר על מקצועות שהם טעוני תרבות או דת או משהו כזה.

מסעוד גנאים: לא.

מסעוד גנאים: אני מדבר על פיזיקה, כימיה, מתמטיקה, חשבון, כל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: דבר שני – יש מחסור בחדרי לימוד.

מסעוד גנאים: אלפי חדרי לימוד חסרים.

מסעוד גנאים: אני חושב שאם משרד החינוך בונה את החדרים האלה, מחייב בניית בתי-ספר חדשים, גם זה תורם להקלה של הבעיה הזאת.

מסעוד גנאים: יש עוד דברים אחרים.

מסעוד גנאים: בקשר למספר התלמידים בכיתות – נכון, יש חוק בעניין הזה, אבל צריך לאכוף אותו.

מסעוד גנאים: אם יש לך יותר כיתות, אז זה מחייב יותר שעות לימוד.

מסעוד גנאים: דבר שלישי זה שוויון בשעות הלימוד בין התלמידים הערבים ליהודים.

מסעוד גנאים: עד היום יש אי-שוויון.

מסעוד גנאים: נכון, משרד החינוך טוען שלא, אבל כאשר בודקים – יש.

מסעוד גנאים: עדיין החינוך הערבי חסר הרבה אלפי שעות לימוד.

מסעוד גנאים: אם שעות הלימוד האלה, משרד החינוך נותן אותן לחינוך הערבי, גם זה פותר את הבעיה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כפי שאמרתי, אני לא ארחיב.

מסעוד גנאים: הבעיה ידועה למשרד החינוך, רק, על משרד החינוך להתחיל ולפתור את הבעיה באמת, כיוון שיש אלפים שמחכים, וכפי שאמרתי, התור מתארך.

מסעוד גנאים: אני לא רוצה גם לפתוח דיון על הקריטריונים של הניקוד ושל הדירוג, מי ראשון, מי שני, שזה – אני בעדו, אבל לצערי הרב יש מורים שאמרו לי לפני שנה – מורה אמר לי: הייתי שני.

מסעוד גנאים: במקום להתקדם נהפכתי פתאום לשביעי, מפני שכל פעם מכניסים קריטריונים חדשים בדירוג המורים.

מסעוד גנאים: אני מקווה שדברי יישמעו במשרד החינוך, ובאמת, משרד החינוך יתכנן איזו תוכנית חירום כדי לפתור בעיה קשה זו.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני.

שלמה מולה: הנושא שהעלית, בעיקר שהמורות יוכלו להיקלט, המורים והמורות, במגזר היהודי, על-פי מה שיתאפשר או ייעשה – אם זה ייעשה, זה גם יתרום בהחלט לדו-קיום ולפלורליזם של דעות.

שלמה מולה: אדוני סגן שר החינוך הרב אליעזר מוזס, בבקשה, ישיב.

שלמה מולה: אחריו, הנושא האחרון בסדר-היום, אדוני, חבר הכנסת מיכאלי – חובת הממשלה למנף את ארגון מתנדבי "איחוד הצלה".

שלמה מולה: סגן השר אמור לענות, סגן שר הבריאות.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, השר המקשר, מר יעלון – –

שלמה מולה: השר התורן, נדמה לי.

מנחם אליעזר מוזס: השר התורן, המקשר.

מנחם אליעזר מוזס: כרגע הוא מקשר.

מנחם אליעזר מוזס: – – וחבר הכנסת מסעוד גנאים, סוגיית העודף במועמדים להוראה במגזר הערבי מוכרת היטב למשרדנו זה כמה שנים, ובמהלכן ננקטו כמה פעולות לצמצום הפער בין הביקוש להיצע.

מנחם אליעזר מוזס: בין הפעולות שננקטו: א.

מנחם אליעזר מוזס: צמצום מספר הלומדים במכללות להכשרת עובדי הוראה לכ-1,600 לומדים מדי שנה.

מנחם אליעזר מוזס: המהלך נעשה במטרה ליצור איזון ראוי ונכון בין מספר הלומדים לבין צורכי המערכת.

מנחם אליעזר מוזס: במסגרת זו הוגבל מספר המכסות ללומדים הסדירים במכללות להוראה עד ל-1,200 בשנה.

מנחם אליעזר מוזס: כמו כן הוגבלו המכסות להכשרת אקדמאים להוראה עד ל-400 אקדמאים מדי שנה.

מנחם אליעזר מוזס: השנה אף חודדו ההנחיות, והמכללות הערביות התבקשו להגביל את הכשרת האקדמאים למסלולי בתי-ספר יסודיים, שיש בזה עודף, וכן לייעד את קליטתם להוראת המתמטיקה, המדעים והאנגלית.

מנחם אליעזר מוזס: ב.

מנחם אליעזר מוזס: הפעלת תוכנית ארצית לחינוך לחיי קריירה, שמטרתה לספק הכוונה לתלמידי כיתות י"ב במקצועות נדרשים, ולא רק בתחום החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: התוכנית פועלת כיום ב-20 בתי-ספר ומתוכנן להרחיבה לעוד 30 בתי-ספר, עוד בפברואר השנה.

מנחם אליעזר מוזס: התוכנית פועלת החל מתש"ע.

מנחם אליעזר מוזס: ג.

מנחם אליעזר מוזס: הנהגת שיטת הניקוד לשיבוץ בהוראה במגזר הערבי גם היא באה להתמודד עם עודף הביקוש להוראה במגזר.

מנחם אליעזר מוזס: שיטה זו עונה על שני צרכים מרכזיים: 1.

מנחם אליעזר מוזס: הצבת קריטריונים ברורים ואחידים לקליטת מורים במגזר הערבי; 2.

מנחם אליעזר מוזס: מניעת תופעת הפרוטקציה והפוליטיזציה של מערכת החינוך במגזר הזה.

מנחם אליעזר מוזס: הצבת הפרמטרים מבטיחה את קליטתם של עובדי הוראה איכותיים במערכת זו במטרה לשפר את הישגי התלמידים.

מנחם אליעזר מוזס: ד.

מנחם אליעזר מוזס: בימים אלה מתקיימת פעילות משותפת עם משרד התמ"ת על מנת למצוא פתרונות תעסוקה לאקדמאים במגזר הערבי, וביניהם מורים.

מנחם אליעזר מוזס: בשנים האחרונות, תש"ע-תשע"ב, חלה עליה משמעותית בקליטת מועמדים להוראה ומורים במגזר הערבי, ולהלן הנתונים הנכונים, המעודכנים, של משרד החינוך, ולא כפי שניתן בהצעה לסדר-היום לעיל: בשנת הלימודים תשע"ב הוגשו ברמה הארצית במגזר הערבי כ-8,254 בקשות לשיבוץ בהוראה, ומתוכן 7,391 הן של נשים.

מנחם אליעזר מוזס: כלומר, 89.5% ממגישי הבקשות הם נשים.

מנחם אליעזר מוזס: מתוך כלל מגישי הבקשות נקלטו 2,897 מורים, אשר מהווים 35% מכלל מגישי הבקשות, ומתוכם 2,601 הם נשים.

מנחם אליעזר מוזס: כלומר, 90% מהמורים שנקלטו הם נשים.

מנחם אליעזר מוזס: זאת, לעומת שנת הלימודים תש"ע, שבה הוגשו כ-7,000 בקשות לשיבוץ בעבודה להוראה, ומתוכם נקלטו 1,600 מורים, אשר מהווים כ-23% מכלל מגישי הבקשות בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: המגמה העולה מן הנתונים מעידה על עלייה של 12% במספר המורים מהמגזר הערבי הנקלטים במערכת.

מנחם אליעזר מוזס: מגמה זו קשורה בפעולות שננקטו לחיזוק החינוך במגזר הערבי, ובכללם – חבר הכנסת גנאים.

מסעוד גנאים: כן, אני מקשיב.

מנחם אליעזר מוזס: 1.

מנחם אליעזר מוזס: פיצול כיתות א'-ב' ומתן תוספת של חמש שעות לכלל כיתות א' וב' במגזר הערבי; 2.

מנחם אליעזר מוזס: תוספת של שעה לכל כיתות ד'-ה' במגזר הערבי לחיזוק השפה הערבית; 3.

מנחם אליעזר מוזס: כלל כיתות ז', ח' וט' קיבלו תוספת שעות לחיזוק האוריינות בשפה, במדעים ובמתמטיקה.

מנחם אליעזר מוזס: מדובר בתוספת של מעל 4,500 שעות; 4.

מנחם אליעזר מוזס: בשל צמצום במספר התלמידים בכיתה ל-32 תלמידים, בחינוך היסודי – שכבות ג', ד', ה' – בשנת הלימודים תשע"ב, פוצלו במגזר הלא-יהודי 461 כיתות, המהוות כ-65.7% מכלל הכיתות שפוצלו במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: בחטיבות ביניים פוצלו 366 כיתות, אשר מהוות כ-51.7% מכלל הכיתות שפוצלו במדינה; 5.

מנחם אליעזר מוזס: עוד אציין כי בהתאם לנתוני משרד החינוך חלה עלייה במספר המורים הערבים המועסקים בבתי-ספר יהודיים, של המגזר היהודי.

מנחם אליעזר מוזס: נכון לתשע"ב מועסקים 820 מורים ערבים בבתי-ספר יהודיים, לעומת 660 מורים שהועסקו בתש"ע.

מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך הזרים מורים לצפון ולעיר חיפה ללימודי שפה ערבית בבתי-ספר עבריים.

מנחם אליעזר מוזס: ניתן להוסיף כי עם החלת יישום המלצות דוח-טרכטנברג יתווספו למגזר הערבי אלפי שעות, הן בגיל הרך והן בשלב החינוך היסודי.

מנחם אליעזר מוזס: מהלך זה, כאשר יבוצע, אמור לתת מענה למאות, אם לא לאלפי מורים מובטלים.

מנחם אליעזר מוזס: עד כאן תשובת משרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: ובנימה אישית אני רוצה להוסיף: מי ייתן והייתי רואה כבר את המגזר החרדי עם הפתרונות האלה, עם הבעיות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: מי ייתן.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: מה אדוני מציע?

מנחם אליעזר מוזס: מה – – –

מסעוד גנאים: ועדת החינוך.

שלמה מולה: אוקיי.

שלמה מולה: המשך דיון בוועדת החינוך.

שלמה מולה: אדוני יגיע לכיסאו ואז אנחנו נצביע.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: הצבעה, בבקשה.

שלמה מולה: בעד – לוועדת החינוך; נגד – הסרה.

שלמה מולה: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

שלמה מולה: בעד – 4, אין מתנגדים.

שלמה מולה: אם כן, הנושא של מחסור במשרות לאלפי מורים במגזר הערבי יעבור להמשך דיון בוועדת החינוך של הכנסת.

שלמה מולה: חובת הממשלה למנף את ארגון מתנדבי "איחוד הצלה"

שלמה מולה: הנושא האחרון בסדר-היום הוא הצעה לסדר-היום בנושא: חובת הממשלה למנף את ארגון מתנדבי "איחוד הצלה", מס' 6687, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

שלמה מולה: בבקשה.

שלמה מולה: חבר הכנסת רותם, אצלך בדיון בוועדת החוקה בדרך כלל יש סדר.

דוד רותם: כן, בוועדת חוקה.

דוד רותם: זה תלוי ביושב-ראש.

שלמה מולה: ישיב סגן שר הבריאות.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני, לרשותך עד עשר דקות.

אברהם מיכאלי: עד עשר דקות, אבל מכיוון שהשר מרגי ביקש לקצר, אני אאריך קצת.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, חברי השרים, השרים המתחלפים – אני רואה שר תורן מתחלף.

אברהם מיכאלי: תודה לשר יעלון על שעזר לנו היום בכמה הצעות בשם הממשלה, להציג אותן בכבוד רב.

אברהם מיכאלי: אדוני סגן שר הבריאות, שר הבריאות בפועל, אני מעלה, אדוני היושב-ראש, על סדר-היום את נושא המהפכה ברפואה הדחופה בישראל בשנים האחרונות, כפי שאני והרבה מחברינו פה בבניין נחשפנו אליה.

אברהם מיכאלי: אני התפעלתי, ולדעתי גם הם התפעלו מאוד ממה שראו בעיניהם.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, ביקרתי לאחרונה בארגון נפלא ומדהים הפועל בירושלים – שם המוקד הראשי שלהם – ובכל רחבי הארץ.

אברהם מיכאלי: מדובר בארגון התנדבותי גדול מאוד בישראל, שעוסק בהצלת חיים.

אברהם מיכאלי: הם נקראים "איחוד הצלה", ומאגדים בתוכם כ-1,600 חובשים מתנדבים להצלת חיים מכל גוני האוכלוסייה בישראל.

אברהם מיכאלי: המטרה בהתאגדותם היתה להציל כמה שיותר חיי אדם באשר הוא אדם.

אברהם מיכאלי: בארגון הזה, אדוני היושב-ראש, מאוגדים יהודים וערבים, דתיים וחילונים, נשים כגברים, ואכן, הם עוסקים בהצלת חיים.

אברהם מיכאלי: במהלך הביקור התוודעתי לפעילות המדהימה, שקשה לתאר אותה במלים עד שלא רואים בעיניים, מה הם מצליחים לעשות בכלים שיש להם.

אברהם מיכאלי: חיים רבים של אנשים ברחבי הארץ נזקפים לזכותם של מתנדבי "איחוד הצלה", המסורים בגופם ובנפשם למען כלל הציבור.

אברהם מיכאלי: לדעתי, הם הצליחו ליצור מהפכה של ממש ברפואה הדחופה הטרום-אשפוזית על-ידי מערך אדיר ופריסה רחבה של אנשי רפואה שחיים את שגרת היום, וברגע שמתרחש אירוע חירום רפואי בקרבת מקום אליהם, אדוני היושב-ראש, הם מוזנקים על-ידי מוקד "איחוד הצלה", שפעיל 24 שעות ביממה, כולל שבתות, כולל חגים.

אברהם מיכאלי: אף המדינה הכירה בחיוניותו בכך שהקצתה למוקד הזה מספר חירום – 1221.

אברהם מיכאלי: בעצם אפשר לחייג מכל טלפון, וברגע שמחייגים, מהמוקד הזה יוצאים עם רכב פרטי או עם אופנועים של "איחוד הצלה", כשברשות המתנדבים ערכה מאוד משוכללת עם ציוד רפואי מתקדם שניתן להם על-ידי הארגון.

אברהם מיכאלי: הם מגיעים בתוך שתיים-שלוש דקות בממוצע לכל חולה או פצוע בישראל ומתחילים להעניק לו בהתנדבות מלאה טיפול רפואי ראשוני.

אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים שהדקות הראשונות, אדוני היושב-ראש, קובעות מאוד.

אברהם מיכאלי: לעתים קרובות, בפרט במקרי חירום, כאשר קורה לדוגמה אירוע מוחי, התקף לב, חנק, חוסר הכרה, סוכרת וכדומה, הפער בתחילת הטיפול באותו חולה או פצוע יכריע את גורלו של אותו חולה לחיים או לצערנו למוות, לשיקום מלא או חלילה לנכות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שבזכות פעילותם המסורה של המתנדבים של "איחוד הצלה" חייהם של אלפי אנשים בארץ ניצלו בשנים האחרונות, והחברה בישראל חייבת להם הכרת הטוב על כל פעילותם.

אברהם מיכאלי: הם זכו להרבה מאוד פרסים, הרבה מאוד אותות הוקרה, ביניהם מנשיא המדינה, משרדי ממשלה שונים, גופים בין-לאומיים, כמו הפורום הכלכלי העולמי בדבוס.

אברהם מיכאלי: אך ממה שהבנתי, אדוני היושב-ראש, המדינה כמדינה עדיין לא השכילה למסד את הארגון הזה ככוח עזר רפואי יעיל וחיוני, שצריך לנצל אותו לטובת האזרחים בשגרה ובחירום.

אברהם מיכאלי: אני רוצה לציין לשבח את סגן שר הבריאות הנוכחי, שהוא שר הבריאות בפועל, שבשנים האחרונות נרתם לסוגיה הזאת, כי לדעתי הוא רואה בכך הצלת חיים.

אברהם מיכאלי: בהתחלה מישהו אמר ומישהו כתב שסגן שר הבריאות דואג לאיזה מגזר.

אברהם מיכאלי: זה לא ארגון מגזרי.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בארגון שמעסיק מתנדבים מכל המגזרים בארץ.

אברהם מיכאלי: ואפשר למצוא היום, לפי מה שהבנתי מהם, מתנדבים ביישובים הכי רחוקים בדרום, ביישובים הכי רחוקים בצפון, באמת אנשים נפלאים שמוכנים להתנדב ולקחת על עצמם להיות בהיכון 24 שעות ביממה, ולא הרבה מסכימים לזה, לצערנו.

אברהם מיכאלי: לכן, כשאמרתי שהמדינה עדיין לא השכילה – בכך אני מחריג את סגן שר הבריאות.

אברהם מיכאלי: אני מבין שהוא יעלה וגם יגיד את דבריו בעניין הזה, שהוא לוקח את הסוגיה לטיפולו בשנים האחרונות.

אברהם מיכאלי: המתנדבים האלה פועלים, אדוני היושב-ראש, בצורה יעילה ומקצועית, יש להם אישורים מסודרים ממשרד הבריאות, ממשרד התחבורה, כגון הפעלת אמבולנסים ואופנועי חירום, והם מוכרים גם על-ידי הביטוח הלאומי ומאושרים כגוף ביטחוני לגיוס משרתים לשירות האזרחי.

אברהם מיכאלי: אם אני אזכיר מי עומד בראשם, מבחינת אנשי רפואה, כולנו נבין שמדובר פה באנשי רפואה בכירים מאוד – פרופסור ריבקינד, הידוע כמנהל הכירורגיה ויחידת הטראומה ב"הדסה" בירושלים, פרופסור פטריק סורקין, מנהל טיפול נמרץ ב"איכילוב", ועוד.

אברהם מיכאלי: הם מנחים ומדריכים מבחינה רפואית את כל הארגון הזה כיצד לפעול.

אברהם מיכאלי: הארגון פועל בצורה הייררכית תחת אגף הרפואה ואגף המבצעים, שמנוהלים על-ידי אנשי מקצוע מן השורה הראשונה, ושומרים על כשירות רפואית מקצועית ומבצעית, ומחוברים כולם לרשת קשר ארצית שמפעילה ומזניקה אותם בשגרה ובחירום על-ידי מערכת טכנולוגית מאוד משוכללת ויעילה ביותר, כך שבכל מקרה מזניקים את מספר החובשים הנדרש לטפל באותו מקרה חירום על-פי רמת ההכשרה הרפואית של אותו מתנדב ועל-פי סוג הניידות שלהם, כגון רכב, אופנוע או הולך רגל.

אברהם מיכאלי: הציוד הרפואי שברשות המתנדבים האלה – ואני הסתכלתי והתרשמתי, כמה שאני לא איש רפואה, אדוני.

אברהם מיכאלי: אפשר לראות איזה ציוד יקר הם רוכשים ונותנים לאנשים האלה שיחזיקו אתם.

אברהם מיכאלי: כך הם מזניקים באופן ממוקד רק את אנשי הרפואה הרלוונטיים לטיפול באותו חולה או פצוע, לפי הגדרה של האירוע שקורה באותו זמן.

אברהם מיכאלי: כמן כן, ידוע לכולנו שמדינת ישראל מתמודדת, לצערנו, כל הזמן עם מצבי חירום ביטחוניים כאלה ואחרים, ובמצבי חירום יש צורך בסיוע ועזרה של כל מי שיכול להושיט יד מסייעת.

אברהם מיכאלי: אין ספק שהמדינה חייבת לאמץ גוף כזה של מתנדבים, שבשעת חירום ובשעה רגילה הם יכולים לעמוד ולסייע במשימות בתחום הטיפול הרפואי ככוח עזר וסיוע חשוב ביותר למדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: אני שוחחתי, אדוני היושב-ראש, עם הרבה חברי כנסת והרבה שרים בקדנציה הזאת שכבר הספיקו לבקר שם, וכל אחד מהם חזר עם תחושה שלא מספיק שאנחנו רק מבקרים שם, אלא צריכים לעשות משהו כדי לעזור לארגון הזה להמשיך ולהתקיים, כי הם חיים מתרומות, אין להם תקציבים ממשלתיים.

אברהם מיכאלי: אני לא יודע אם הם מרשים לי לחשוף, אבל יש פה שניים או שלושה חברי כנסת שאחרי הביקור החליטו להתנדב.

אברהם מיכאלי: יש פה פרופסור מאוד מפורסם אצלנו, קוראים לו חבר הכנסת אריה אלדד, ואחרי שהוא ביקר אצלם הוא לקח על עצמו להיות רופא מתנדב בארגון.

אברהם מיכאלי: חברת הכנסת פניה קירשנבאום, שהיא אחות במקצועה, מוכנה להתנדב כאחות, כמה שהיא יכולה לסייע במסגרת ההתנדבות.

אברהם מיכאלי: אני חושב שכשרואים דבר כזה עצום וגדול שהם עושים, אולי כל אחד מאתנו היה רוצה לעזור להם במשהו, אבל לא כל אחד מאתנו יכול, כי לא כל אחד יודע לטפל בדברים רפואיים.

אברהם מיכאלי: אבל אין ספק שההתפעלות הזאת צריכה להביא, לדעתי, למהפכה גדולה, שהגוף הקטן הזה – שאני קורא לו קטן, אבל בפעילותו הוא גדול מאוד, הוא יעיל ומקצועי וחולל באמת מהפכה במדינה.

דוד רותם: – – –

אברהם מיכאלי: אני אנדב אותך ל"איחוד הצלה", אחר כך נראה אותך.

אברהם מיכאלי: לכן, אני פונה לסגן השר, למשרד הבריאות, וגם למשרדים אחרים – להגנת העורף, למשרד הביטחון, ביטחון פנים – באמת בבקשה ובשאלה, כיצד הם יכולים או איך הם מתכננים לקדם את הגוף החשוב הזה?

אברהם מיכאלי: לתת לו את הכלים הפיננסיים להמשיך להתפתח ולגייס אנשי רפואה נוספים להתנדבות להצלת חיים מיידית ולדאוג שכל המידע על קריאות חירום רפואיות בישראל יגיעו אליהם בצורה מסודרת.

אברהם מיכאלי: אני לא רוצה כרגע להיכנס לכל מיני תחרויות שכנראה יש מסביב לגוף הזה, ולא רוצה לבקר אף אחד, אבל אנחנו כמדינה צריכים להחליט מה טוב לאזרחי ישראל ומה טוב שיקרה, ושאם חלילה יהיה מצב שמישהו עומד בסכנת חיים, שיגיעו אליו בדקות ויספיקו להציל את חייו או ימנעו נזק גדול לחייו, ובכך אנחנו נקיים את המצווה הגדולה של כל המציל נפש אחת בישראל כאילו הציל עולם מלא.

אברהם מיכאלי: תודה רבה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: האמת היא, גם אני הייתי בדיון שהיה בוועדה לפניות הציבור בעניין הזה, לנסות להשוות את התנאים של "איחוד הצלה" לשל מגן-דוד-אדום.

שלמה מולה: היו שם הרבה מאוד שאלות, ואני לא בטוח שניתנו כל התשובות.

שלמה מולה: אבל, אדוני סגן השר, אולי אתה תשפוך אור על הפעילות המבורכת ומצילת החיים.

שלמה מולה: מצווה עלינו כולנו יחד לנסות לסייע עד כמה שניתן במציאת פתרונות כדי שיוכלו להמשיך לעשות את מצוותם ואת עבודתם ההתנדבותית בצורה ראויה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: בבקשה, אדוני סגן השר.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאלי, אני מכיר ומוקיר את ארגון "איחוד הצלה".

יעקב ליצמן: גם אני ביקרתי, ואני ארצה לגלות לכנסת כמה השתלשלויות במשא-ומתן שהיה לי בין מד"א ל"איחוד הצלה" ועוד ארגונים.

יעקב ליצמן: חשבתי שהגיע הזמן שכולם יעבדו ביחד.

יעקב ליצמן: לצערי, לא הצלחתי, אני אומר את זה במפורש.

יעקב ליצמן: ניסיתי להגיע לכל מיני הסכמות – שהודעה תצא שווה לכולם, ומי שמגיע ראשון מציל ראשון.

יעקב ליצמן: מה זה משנה מי מגיע ראשון?

יעקב ליצמן: זו לא פוליטיקה כאן.

יעקב ליצמן: מדובר בהצלת נפש בישראל.

יעקב ליצמן: לצערי, זה לא הלך.

יעקב ליצמן: לא היה שיתוף פעולה ממד"א, אני חייב להגיד את זה מייד.

יעקב ליצמן: היו לי שיחות קשות אתם.

יעקב ליצמן: עדיין לא הפסקתי, אני באמצע משא-ומתן – – –

שלמה מולה: נדמה לי שיש חוק מגן-דוד-אדום, נכון?

יעקב ליצמן: כן, וזו הבעיה.

יעקב ליצמן: היות שזה חוק רק למד"א, מגן-דוד-אדום, אז אי-אפשר, צריך להכניס את זה בחוק.

יעקב ליצמן: מצד שני, אני מנסה להביא תמיכה תקציבית ממשרד הבריאות גם לארגונים אחרים שעובדים אותו הדבר, כמו "איחוד הצלה", שיוכלו לקבל תקציבים, ובימים אלה אני בונה קריטריונים, גם דרך משרד הבריאות, גם משרד המשפטים, לאפשר לכל אלה שרוצים לעבוד.

יעקב ליצמן: יש עוד כמה מהסוג הזה, ולדעתי צריך בהחלט לאפשר ולעזור להם לפתח הצלת נפשות.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי, אני לא רואה בזה שום פוליטיקה.

יעקב ליצמן: אני לא רואה בזה שום אבסורד ושום פגיעה במד"א או במישהו אחר אם גם אחרים יצילו.

יעקב ליצמן: מה זה משנה?

יעקב ליצמן: אם צריך להציל בן-אדם, צריך להציל אותו.

יעקב ליצמן: לכן, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאלי, מה שאני מציע זה ככה: אני ממשיך כרגע בפעילות דרך המשרד שלי, גם דרך חבר הכנסת חיים כץ, הוא קצת מעורב בזה, אבל יש מקום לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד, ואני אפילו מוכן להופיע לבד בדיון הזה, בלי הפקידים, כלומר לא רק הפקידים, גם אני באופן אישי, כי אני רואה חשיבות בהצלת נפשות.

יעקב ליצמן: אני מקווה מאוד שאנחנו נגמור את כל הדברים האלה, את התקציבים והקריטריונים, בתוך פרק זמן קצר.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין עוד דבר אחד.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות הקים ועדה לדון בסוג היחסים והעבודה של מד"א וכל ארגוני ההצלה האלה.

יעקב ליצמן: הוועדה כרגע עובדת על זה – ועדה מקצועית במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: אז גם כאן אני מחכה לראות את התוצאות.

יעקב ליצמן: אבל בלי לחכות, אני בהחלט מוכן בכל יום שתזמינו אותי לדיון, באיזו ועדה שאתה רוצה.

יעקב ליצמן: זה לא משנה לי.

אברהם מיכאלי: בוועדת העבודה, הרווחה הבריאות.

יעקב ליצמן: אין שום בעיה, אני אשמח.

אברהם מיכאלי: היא הוועדה המקצועית לדון בזה.

יעקב ליצמן: כן, גם חיים כץ מכיר את הנושא.

יעקב ליצמן: דווקא אתמול ישבנו עם חיים על הנושא הזה.

יעקב ליצמן: אז אני מציע להעביר את זה לוועדה ולקיים דיון בנושא.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: מקובל עליך, אדוני המציע?

שלמה מולה: אוקיי.

שלמה מולה: אנחנו נעבור להצבעה, בבקשה.

שלמה מולה: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

שלמה מולה: בעד – 4, אין מתנגדים.

שלמה מולה: הנושא יועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואנחנו גם רושמים לעצמנו שסגן שר הבריאות הסכים לבוא ולהופיע בדיון שיתקיים בוועדה.

שלמה מולה: רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, תם סדר-היום.

שלמה מולה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ג בכסלו התשע"ב, 19 בדצמבר 2011, בשעה 16:00.

שלמה מולה: ישיבה זו נעולה.