ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 294, 2011-12-12 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת – באין שר, לפי שעה – היום יום שני, ט"ז בכסלו תשע"ב, 12 בדצמבר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת לשבוע זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 41), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 105) (מערכת לדיווח ומעקב לגבי רכב של תאגיד), התשע”ב–2011, של חברי הכנסת זאב בילסקי וחמד עמאר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 34) (פירוט תשלומים שנתי בעסקה מתמשכת), התשע”ב–2011, של חבר הכנסת אורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3765/18 וכלה בהצעת חוק פ/3994/18 – הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – תיקון פרק ב'), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק לתיקון פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) (עיון בצווי חיפוש), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק החברות (תיקון – אישור עסקה עם בעל שליטה בחברת פער), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ויצחק וקנין; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 16) (תיקון – החלה בגילאי שלוש וארבע), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת , , חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור המתת עופות בגריסה או בזרם חשמלי ללא הימום), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לציון יום הספר העברי, התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק מנהל מוסד חינוך, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, כרמל שאמה-הכהן ופניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספורט (תיקון – הסדרת מקצוע מאמן ספורט), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, כרמל שאמה-הכהן ופניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל במוסד להשכלה גבוהה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי; הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – השוואת זכויות נכי המלחמה בנאצים לזכויותיהם של נכי צה"ל), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין, נינו אבסדזה ואריה ביבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (תיקון – פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירה למטרות חינוך), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הארכת תוקף צו הגנה וצו למניעת הטרדה מאיימת (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת פניה קירשנבאום; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגנת אמת בגילוי בהפרת חובה), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכללת עבירת נהיגה בשכרות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי וכרמל שאמה-הכהן;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ניצן הורוביץ ואילן גילאון; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי; הצעת חוק העונשין (תיקון – חובת פיצוי נפגע עבירה וחובת הנמקה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק איסור הענקת תואר כבוד לאדם שהורשע בעבירה שיש עמה קלון (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים כץ, אורלי לוי אבקסיס, זבולון אורלב, שלמה מולה, זהבה גלאון, אורי אורבך, , איתן כבל, ניצן הורוביץ וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – ארנונה בשיעור כפול על נכס שאין בו שימוש), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת , מירי רגב ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי ריבית על הלוואה לדיור), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-שלילת זכאות לקצבת שאירים בשל הכנסה מפנסיה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ניצן הורוביץ ואילן גילאון; הצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות סדיר, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (ביטול הסייגים על חובת ההזדהות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכב מסחרי – הגבלת עקיפה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת מגלי והבה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (דירות מקלט), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, , רוברט אילטוב, אנסטסיה מיכאלי, אורלי לוי אבקסיס וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון – שביתה בתחבורה האווירית ובתובלה האווירית), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת רונית תירוש וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – שיפור מערכת החשמל הדירתית), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, אילן גילאון, , אורלי לוי אבקסיס, פניה קירשנבאום,

ירדנה מלר-הורוביץ: אבישי ברוורמן וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס ערך מוסף בשיעורים שונים על מוצרי יסוד), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור התערטלות בפומבי), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת נסים זאב.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן להצעת חוק עריכת נישואין ורישומם (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011 – פ/3762/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: קובץ דוחות ביקורת לשנת התשע"ב–2011, של מבקר המדינה, והערות ראש הממשלה לקובץ דוחות ביקורת של מבקר המדינה לשנת התשע”ב–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: התייחסות משרד הרווחה והשירותים החברתיים למסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעותיהם של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, אורית זוארץ, זהבה גלאון ואורלי לוי אבקסיס, בנושא: המצב הכספי החמור של מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית.

ירדנה מלר-הורוביץ: וכן, סקירה כלכלית – ישראל 2011, של ה-OECD.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: ממשלת נתניהו מעמיקה את הפערים החברתיים וממשיכה לפגוע במעמד הביניים ובשכבות החלשות;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו בטיפול בבעיות הכלכליות והחברתיות ביישובים הערביים

ראובן ריבלין: בפנינו היום שלוש הצעות אי-אמון, והראשונה שבהן היא הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה, בכותרת: ממשלת נתניהו מעמיקה את הפערים החברתיים וממשיכה לפגוע במעמד הביניים ובשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: ינמק השבוע את הצעת האי-אמון של סיעת קדימה, חבר הכנסת מגלי והבָה – והבֶה.

ראובן ריבלין: משום מה חברי הכנסת היהודים מאשכנזים כל שם.

מגלי והבה: לא נורא כל כך.

מגלי והבה: הבעיה, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, לשכנז שמות זו לא הבעיה, הבעיה איך מתייחסים לאחר, הבעיה איך נותנים לאחר שיהיה שווה אתם, שיחוש את הרצון להיות שותפים.

מגלי והבה: קודם כול, יש שר או שאני חופשי בזמן שלי?

ראובן ריבלין: השר המשיב על שתי הצעות האי-אמון, גם של סיעת קדימה וגם של סיעות העבודה ומרצ, הוא השר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פתחת בנושא מעניין, הייתי מוכן לדבר על זה הרבה.

ראובן ריבלין: אני נמצא על הבמה הרבה.

ראובן ריבלין: הוא יודע על מה הוא מדבר.

מגלי והבה: מאוד מעניין איך באמת אנחנו במדינה הזאת מתייחסים אל האחר – ולפני שאני אתייחס לנושא הזה של האי-אמון – בכלל, כל החקיקות האלה, מה הן יוצרות אצלנו.

מגלי והבה: אנחנו רוצים אזרחי ישראל שווים, אנחנו רוצים שוויון לכולם, אנחנו לא צריכים להיות מבודדים, לעשות חקיקות שיגידו שמדינת ישראל, זה מה שהיא יודעת לעשות בימים טרופים אלה.

מגלי והבה: והבעיה היא, שמי שאמור לשבת על הכיסא הזה, להנהיג את המדינה ולהגיד: אני לא ארשה חקיקות מהסוג הזה – אנחנו רואים את ראש הממשלה דווקא כן תומך ודווקא כן מעודד, וזאת תעודת עניות לדמוקרטיה הישראלית ותעודת עניות לכל מי שחושב שהוא רוצה להיות מנהיג במדינה הזאת, ולא שם לו למטרה להגיע לשוויון בין כל אזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מתחיל להפעיל את השעון.

מגלי והבה: מכיוון שהתחלת להפעיל את השעון – מעניין דווקא הנושא, אני מקווה שנעשה על זה אי-אמון אחד, שאנשים ישמעו לאיזה קיצוניות מובילה אותנו הממשלה הזאת; וראש הממשלה הזה.

מגלי והבה: אבל, אדוני היושב-ראש, לא היינו צריכים לחכות לדוחות של ה-OECD בשביל לדעת באיזה מצב אנחנו נמצאים.

מגלי והבה: הקביעות של הדוח הזה – רצינו להיות חברים מלאים ב-OECD, 34 מדינות – ובדוח הזה שאני הולך להתייחס אליו, אנחנו במקום האחרון.

מגלי והבה: סגן שר האוצר, אתה גם רוצה להשיב.

מגלי והבה: יש לך בטח התשובה כתובה, ואז – – –

ראובן ריבלין: השר – – –

מגלי והבה: רצו אותך כשר משיב, אז תקשיב למה שאומרים.

מגלי והבה: בפערי השכר בין העשירון העליון לעשירון התחתון אנחנו במקום האחרון בטבלה של 34 מדינות, כשהפער בשכר הממוצע באותן מדינות בין העשירון העליון לעשירון התחתון – פי-תשעה, אבל במדינת ישראל הפער הוא פי-14.

מגלי והבה: זאת אומרת, אפילו כשאתה יושב ורוצה לחלום, איך אזרחי מדינת ישראל יכולים לחיות כאשר העניים נעשים יותר עניים והעשירים נעשים עוד יותר עשירים.

מגלי והבה: הפער הוא פער שאי-אפשר להסביר אותו, כאשר המדיניות הזאת של הממשלה – במקום לבוא ולהגיד מה אנחנו יכולים לעשות למען אזרחי המדינה הם ממשיכים לטפוח לעצמם על השכם ולהגיד: אנחנו בכלכלה יציבה ואנחנו יכולים להמשיך הלאה.

מגלי והבה: וכשאנחנו רואים את הפערים האלה באחוזים, אדוני היושב-ראש, בכל שנה מאז התחילו להכין את הדוחות האלה יש ירידה של 1.5% בהכנסות או במשכורות.

מגלי והבה: שווי המשכורות של אותם אנשים עניים – ב-1.5% ירידה, לעומתם עלייה של 2.4% במשכורות של העשירון העליון.

מגלי והבה: זאת אומרת, לא מספיק שבהכנסות של האנשים, ואנחנו מכירים את אופי החיים שלהם, הם לא יכולים להספיק לסיים את החודש ויש להם פחות מהמשכורת הממוצעת במשק, הם אפילו במצב ששני בני-הזוג עובדים והם לא מצליחים לסיים את החודש.

מגלי והבה: נוסף על דוח ה-OECD גם התפרסם דוח העוני לפני שבוע וחצי, אדוני היושב-ראש, וכדאי שתקשיב.

מגלי והבה: הממשלה החרוצה, כולה יושבת פה וחושבת על אזרחי ישראל.

מגלי והבה: במדינת ישראל 433,000 אזרחים שמקבלים משכורות אבל חיים מתחת לקו העוני.

מגלי והבה: אני אתרגם את זה לנפשות.

מגלי והבה: אלה שאכפת להם הנושא החשוב הזה – מיליון ו-720,000 נפשות במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, חיים מתחת לקו העוני.

מגלי והבה: מה שאותי – כאחד בין החברים, ה-120 שנמצאים פה – מטריד, איך ראש ממשלה וממשלה יכולים לשים את הראש על הכרית ולהגיד: אני ישן בשקט, כשיודעים שהאנשים האלה, שני בני-הזוג, הולכים לעבוד, אבל הם לא מסיימים את החודש.

מגלי והבה: ואתה שואל את עצמך: מה הממשלה הזאת עושה?

מגלי והבה: מה היא תעשה?

מגלי והבה: אנחנו שומעים חדשות לבקרים – רק שמענו, אדוני היושב-ראש, על רצון להעלות את מחירי החשמל ב-30% החל מה-1 בינואר.

מגלי והבה: שערו בנפשכם שאנחנו מעלים ב-30% – מה ההשלכות של העלאת מחיר החשמל על כל בית בישראל, על כל מוצר בישראל.

מגלי והבה: הרי חושבים שאם העלו את המחיר – למה?

מגלי והבה: כי היתה בעיה של אספקת הגז, כי חברת החשמל רוצה לכסות את הגירעון שיש לה.

מגלי והבה: אז מה, הממשלה לא יכולה לספוג את העלייה הזאת, של הפער באספקת הגז, ולשמור על המחיר?

מגלי והבה: לא הבינו בממשלה מה ההשלכות של עליות המחירים לרוחב על כל המוצרים שקשורים לחשמל?

מגלי והבה: ואנחנו רואים ששום דבר לא מזיז לממשלה הזאת.

מגלי והבה: נכון, יקומו ויגידו: הנה, עשינו.

מגלי והבה: היתה מחאה חברתית ענקית.

מגלי והבה: אני זוכר את ראש הממשלה ואת שר האוצר: המאבק צודק, ואנחנו מאמצים את מסקנות טרכטנברג, ואנחנו נלך לעשות את כל ההמלצות האלה ולחוקק חוקים.

מגלי והבה: ומה שיצא בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, שוועדת הכספים חוקקה חוק, שאנחנו באופוזיציה תמכנו בו, והיושב-ראש – כי האוצר התחיל להרגיש לא נוח ולזוז בכיסאו.

מגלי והבה: יש לנו אחריות בכל זאת, במדינה הזאת, ותמכנו בחקיקה שהביאה תמיכה באותן שכבות חלשות.

מגלי והבה: אבל איזו תמיכה – שלא יכולה לפתור את בעיית המשכורות הנמוכות.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על מתן הטבה של שתי נקודות לגבר במשכורת שלו, שתי נקודות שמשמעותן, אדוני היושב-ראש, סך הכול לתת עוד – עד 7,000 שקל.

מגלי והבה: דרך אגב, בדקנו את זה, התוספת למשכורת היא אפס שקלים.

מגלי והבה: עד 14,000 יש תוספות, אבל אם אנשים – עוד נתון שכדאי שחברי הכנסת ואלה שעוסקים במלאכה יבינו אותו – העובדים בסקטור הציבורי, 750,000 עובדים, שזה עובדי המדינה שנותנים שירות לכל המדינה הזאת, שליש מהם משתכר מתחת לקו העוני.

מגלי והבה: אז איך אנחנו נגדיר אותם?

מגלי והבה: והשליש הזה צריך, בסופו של דבר, מהמשכורת הזאת גם לקבל על עצמו את העול לפרנס את המשפחה, לשלם את המשכנתה, את כל ההוצאות שמתלוות, ובסוף האוברדרפט שלו רק גדל וגדל.

מגלי והבה: איך הם רוצים לנהל מדינה?

מגלי והבה: אנחנו שמענו כל הזמן את ההכרזות הבומבסטיות: מצב הכלכלה בסדר.

מגלי והבה: לא לגעת בתקציב.

מגלי והבה: אף אחד לא אומר שצריך לגעת בתקציב.

מגלי והבה: כל מה שצריך לעשות, אדוני סגן שר האוצר, זה שינוי סדר העדיפויות.

מגלי והבה: יש מספיק כסף במדינה, ושינוי סדר העדיפויות הוא מתן סיוע לשכבות החלשות.

מגלי והבה: ואפשר לתת בלי להתקמצן את ה-3 מיליארד וה-4 מיליארד.

מגלי והבה: כי היינו בממשלה הזאת אחרי הקיצוצים הגדולים, וכשראינו מה ההשלכה, או מה ההשלכות על השכבות החלשות, נתנו 4.5 מיליארד.

מגלי והבה: וכשאנחנו רואים לאן מועדות פני הממשלה, עוד לפני שהתחילו לאיים עלינו מה הולך לקרות ביורו באירופה, וההשלכות הכלכליות שהתחלנו לראות אותן, ההשלכות הכלכליות הקשות על היצוא הישראלי.

מגלי והבה: כל הזמן – יש בעיה עם שר האוצר, תעביר לו את זה – הוא כל הזמן מתהדר ונותן לעצמו הישג היסטורי.

מגלי והבה: אני לא יודע מה ההישג ההיסטורי שהוא בא ואמר: האבטלה שלנו 5.8%.

מגלי והבה: אז מה?

מגלי והבה: אבל הוא שכח למנות איפה האבטלה האמיתית ומה האחוז שם.

מגלי והבה: בקריית-שמונה – 11%.

מגלי והבה: בחצור-הגלילית – 13%.

מגלי והבה: בבית-שאן – 18%.

מגלי והבה: ולצערי, בלי לקנא במפלגות האחרות, אדוני היושב-ראש, כולם מצביעים לאותו יושב-ראש, שיושב ליד שולחן הממשלה הזאת.

מגלי והבה: כי העוני מתחיל להזיז לאנשים.

מגלי והבה: לא יצביעו יותר.

מגלי והבה: הם הבינו שמוכרים להם רק הבטחות ורק ססמאות.

מגלי והבה: שני מפעלים בצפון הולכים להיסגר.

מגלי והבה: מפעל שהעובדים שלו בנצרת-עילית כבר ארבעה חודשים לא קיבלו משכורת.

מגלי והבה: למישהו הזיז?

מגלי והבה: למישהו אכפת?

מגלי והבה: מפעל "סלינה" בצפון, "סלינה תעשיות".

מגלי והבה: מפעל "פרי הגליל".

מגלי והבה: האבסורד – נתנו לו אזרחות כבוד, לראש הממשלה, בחצור.

מגלי והבה: יום למחרת התחילו הצרות עם אותם עובדים, ואין פתרון ואין שינוי.

מגלי והבה: אנחנו יודעים מה ההשלכות של המדיניות הכלכלית הזאת.

מגלי והבה: ואם ישאלו אותנו: מאיפה נביא תקציב?

מגלי והבה: אי-אפשר, בעידן הזה של חוסר יציבות כלכלית.

מגלי והבה: התשובה היא פשוטה: תבואו לוועדת הכספים.

מגלי והבה: גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, בוועדת הכספים עכשיו באים אלינו בשביל להסיט תקציבים שלא הספיקו לסיים בסוף שנה.

מגלי והבה: לא בסכומים זעומים.

מגלי והבה: 700 מיליון שקל שמעבירים ממשרד השיכון, כי שם פתרנו את כל בעיות השיכון של מדינת ישראל, למשרד אחר.

מגלי והבה: אישרנו תקציב לתחבורה, דרך אגב, 8.9 מיליארד שקל.

מגלי והבה: האם, אדוני שר התחבורה, עמדת בכל היעדים?

מגלי והבה: הם אומרים: רוצים לקרב את הפריפריה, להביא את הפריפריה ברכבות ובתוכניות תשתית.

מגלי והבה: מאוד חשוב לפתח את הדברים האלה, אבל זה יהיה בעוד שש שנים ושמונה שנים.

מגלי והבה: אז אפשר להסיט קצת מהמיליארדים האלה בלי להתאמץ, אדוני סגן שר האוצר, ולתת אותם לשכבות החלשות.

מגלי והבה: האם מישהו מהממשלה הזאת מתבייש לו כשהוא רואה אנשים, אזרחי ישראל, אזרחים טובים – –

ראובן ריבלין: הואיל והפריעו לך – – –

מגלי והבה: – – מפשפשים – כן, אדוני.

ראובן ריבלין: אני נותן לך עוד דקה מפני שהפריעו לך.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: – – – מפשפשים בפחי האשפה, הולכים לעמותות לבקש אוכל?

מגלי והבה: האם מישהו מהממשלה הזאת אכפת לו מהדברים האלה?

מגלי והבה: אבל לדעתי, יכול להיות שהם שמים על העיניים שלהם – כשהם נוסעים ברחבי הארץ.

מגלי והבה: מעניין אותם איך להביא יותר תומכים, אבל לא מסתכלים על האנשים האלה שלא מסיימים את החודש.

מגלי והבה: וזה גם כשהבעל עובד, גם האשה עובדת, וגם ההורים עוזרים ומסייעים, ולא מסיימים את החודש.

מגלי והבה: אז צריך לנהל מדיניות כלכלית נכונה.

מגלי והבה: וצריך לשנות את סדר העדיפויות.

מגלי והבה: לא להגיד את זה בססמאות.

מגלי והבה: כי המחאה החברתית, נדמה לאנשים שהיא רגועה.

מגלי והבה: אבל אנחנו כאן, תפקידנו לדאוג לאותן שכבות חלשות.

מגלי והבה: תפסיקו לתת לאנשים, הממשלה הזאת, את התחושה שאתם רחוקים, מנוכרים ולא דואגים.

מגלי והבה: זו האמת.

מגלי והבה: העניים ממשיכים לסבול, השכבות החלשות ממשיכות לסבול.

ראובן ריבלין: אודה לך אם תסיים, אדוני.

מגלי והבה: אני רק אסיים במשפט אחד, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: ראש הממשלה מדאיג אותי כל כך, שאני אומר: צריך לחלוף, הוא וממשלתו, מהר מאוד, מהאולם הזה קודם כול, וככה הוא יעשה טוב לאזרחי ישראל אם הוא יעזוב אותנו לנפשנו, שנוכל לנהל מדיניות נכונה ולעזור לעניים, שיכולים ויוכלו לחזור למסגרת החיים הנורמלית, ולא רק להתהדר ולתת ססמאות, אדוני ראש הממשלה.

מגלי והבה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: ואנחנו מזמינים את חברת הכנסת שלי יחימוביץ על מנת שהיא תנמק את הצעת האי-אמון של סיעות עבודה ומרצ בנושא: נתוני האי-שוויון של ה-OECD.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, גברתי.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: כן, כן.

ראובן ריבלין: השר ישיב, כי מדובר כמעט באותו נושא.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום שמעתי בריאיון ברשת ב' את שר האוצר יובל שטייניץ מתפאר בציונים לשבח שדוחות ה-OECD נותנים לישראל.

שלי יחימוביץ': ובכל פעם שאני שומעת אותו מתפאר אני שואלת את עצמי, האם יכול להיות שהוא קורא דוחות מסוימים, ואילו לעיני מגיעים דוחות אחרים?

רוני בר-און: הכול תקדים היסטורי.

שלי יחימוביץ': ועוד באותו ריאיון גם אומר שר האוצר – הוא דיבר על הצורך בקיצוץ תקציב הביטחון – שמשרד הביטחון לא יכול לקחת רק את הדברים הטובים מדוח-ברודט.

שלי יחימוביץ': אז אני אומרת לשר האוצר, אדוני שר האוצר, אתה לא יכול לקחת רק את רסיסי השבחים שאתה מקבל בדוחות ה-OECD.

שלי יחימוביץ': רק היום פורסם דוח חדש של ה-OECD שמדבר על הריכוזיות הבלתי רגילה והמסוכנת במשק הישראלי – אבל לא על זה אני רוצה לדבר.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדבר על נתוני ה-OECD שפורסמו בשבוע שעבר.

שלי יחימוביץ': והנתונים האלה מדברים על עלייה באי-שוויון במדינת ישראל, עלייה שעוד צמחה השנה; כלומר מדד ג'יני לאי-שוויון מראה על גידול, שהוא גם מהיר ביחס למדינות אחרות.

שלי יחימוביץ': שעה שממוצע מדינות ה-OECD מראה על אי-שוויון ביחס שבו העשירון העליון משתכר פי-תשעה מהעשירון התחתון, בישראל אנחנו מבקיעים ומצליחים להגיע לכך שהעשירון העליון משתכר פי-14 מהעשירון התחתון.

שלי יחימוביץ': עכשיו, ייאמר בכל זאת כדי להיות הגונים שאנחנו לא לבד: מבין 33 מדינות ה-OECD, כמונו – ארצות-הברית, מקסיקו וטורקיה – – –

רוני בר-און: דרך אגב, עם כולם אנחנו בכאסח.

רוני בר-און: כולם צ'ילבות שלנו.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, במקרה הזה, חברה בלתי מכובדת להיות בה.

שלי יחימוביץ': ובוודאי שמדינת ישראל, מדינה קטנה, טרייה, צעירה יחסית, מתמודדת עם אתגרים ביטחוניים, לא יכולה להרשות לעצמה להיות בראש הרשימה.

שלי יחימוביץ': הרי מי כמונו זקוק לסולידריות?

שלי יחימוביץ': ויותר מאשר כל מדינה אחרת אנחנו זקוקים לסולידריות כזאת.

שלי יחימוביץ': איך אפשר להתחיל לדבר על סולידריות, על אחריות המדינה לאזרחיה, על אחריות הדדית, כשהאי-שוויון הוא כזה?

שלי יחימוביץ': הנתונים האלה הם לא לוחות הברית שירדו מהר-סיני.

שלי יחימוביץ': זו תוצאה של מדיניות כלכלית, הרסנית, ניאו-ליברלית, מכוונת, אידיאולוגית, לא מקרית.

שלי יחימוביץ': צריך לומר למען ההגינות שהמדיניות הזאת לא החלה עכשיו ולאו דווקא בממשלה הזאת; היא התחילה כבר לפני שני עשורים.

שלי יחימוביץ': הביא אותה לקיצוניות עזה באופן מיוחד מי שהיום ראש ממשלה והיה שר אוצר בשנים 2003–2005, בנימין נתניהו, והממשלות אחריו המשיכו ואמרו, כזה ראה וקדש.

שלי יחימוביץ': יש סיבות לגידול באי-שוויון: צמצום השירותים החברתיים, קיטון מעורר דאגה בהוצאות הממשלה לחינוך, לבריאות – לכל דבר אפשרי.

שלי יחימוביץ': תראו, רק השבוע החליטה הממשלה על קיצוץ של – כמה אחוזים?

שלי יחימוביץ': – 2% בתקציב המדינה.

שלי יחימוביץ': זה עוד מאותו הדבר.

שלי יחימוביץ': הרי זה לא תרופה למחלה, זה עוד מאותה מחלה.

שלי יחימוביץ': צמצום תקציב המדינה וצמצום השירותים החברתיים.

שלי יחימוביץ': אגב, דוח אחר של ה-OECD, מלפני חודשים מעטים, שגם אותו כנראה שר האוצר לא קרא, מדבר על כך שבישראל השירות הציבורי הוא קטן מדי, הוא רזה מדי.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר שהשירות הציבורי קטן מדי ורזה מדי ומקצצים בו עוד ועוד?

שלי יחימוביץ': בואו ניקח לדוגמה את הבריאות: ברגע שמקצצים בשירותי הבריאות זה אומר שמעמד הביניים נתבע להשלים מכיסו לבריאות משלימה.

שלי יחימוביץ': והסכומים שהציבור בישראל נדרש להוציא מכיסו כדי לקבל בריאות טובה הולכים ועולים ככל שתקציבי הבריאות הולכים ומתקצצים.

שלי יחימוביץ': איך זה תורם לאי-שוויון?

שלי יחימוביץ': כשאנשים עשירים צריכים לשלם עבור בריאות הם לא מרגישים בזה; כשמעמד הביניים צריך לשלם מכיסו עבור בריאות הוא עושה את זה עבור יקיריו, עבור עצמו, במאמץ גדול מאוד.

שלי יחימוביץ': אבל העשירונים התחתונים, פשוט אין להם מאיפה לשלם.

שלי יחימוביץ': לכן הם מקבלים בריאות פחות טובה מאשר מעמד הביניים והעשירים.

שלי יחימוביץ': זה האי-שוויון.

שלי יחימוביץ': האי-שוויון הזה נובע ממדיניות כלכלית מכוונת: רפורמה במס שמגדילה את הפערים בין עניים ועשירים; הקטנת תשלומי העברה לאוכלוסיות החלשות – הקטנה הולכת ומתמדת כל הזמן, בלי הפסקה; הגידול העצום בהעסקת עובדי קבלן – בכלל, צורת ההעסקה שהורידה את רמת השכר במשק לרצפה.

שלי יחימוביץ': עוד ועוד עובדי קבלן זה אומר עוד ועוד עובדים עניים, זה אומר פערים הולכים וגדלים.

שלי יחימוביץ': נורא נורא פשוט.

שלי יחימוביץ': גם עובדי הקבלן שפתאום הממשלה התחילה לשים לב אליהם ולחוש כלפיהם חמלה – גם הם תוצאה של מדיניות ממשלתית מכוונת.

שלי יחימוביץ': ממה נוצרים עובדי הקבלן?

שלי יחימוביץ': האם הם נולדים מן הכרוב?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': הם נולדים כתוצאה מהפרטות והקפאת תקנים ו-outsourcing.

שלי יחימוביץ': כל outsourcing משמעו פיטורי עובדים קבועים שמשתכרים שכר ממוצע והכנסת עובדי קבלן במקומם.

שלי יחימוביץ': ולא משנה כמה הם יעבדו וכמה הם יהיו חרוצים – כל עוד הם משתכרים 22 שקלים ו-4 אגורות לשעה הם יישארו עניים לנצח גם אם הם יעבדו 24 שעות ביממה.

שלי יחימוביץ': זאת מדיניות ממשלתית.

שלי יחימוביץ': זאת מדיניות ממשלתית – זה לא אסון טבע.

שלי יחימוביץ': תראו את חוסר הרגולציה בשוק ההון.

שלי יחימוביץ': אגב, גם היום, בדוח החדש, שאני לא מייחדת לו את הדיבור – בדוח החדש שמדבר על הריכוזיות במשק – ה-OECD מפציר בישראל להגביר את הרגולציה על שוק ההון.

שלי יחימוביץ': אבל למה להגביר רגולציה אחרי שב-2003 העברנו 70% מכספי הפנסיה, מאיגרות חוב ממשלתיות, לקזינו של שוק ההון?

שלי יחימוביץ': ועכשיו ישחקו הנערים לפנינו, ושוק ההון והיד הנעלמה כבר יטפלו בפנסיות של החוסכים.

שלי יחימוביץ': וכך לוקחים כסף שהושג בעבודה אמיתית, בעמל רב, נצבר במשך שנים על-ידי אנשים עובדים – משליכים אותו לשוק ההון והופכים אותו לכסף למשחק בקזינו.

שלי יחימוביץ': וכך מגדילים פערים.

שלי יחימוביץ': זאת תוצאה של אוזלת יד מכוונת.

שלי יחימוביץ': הרי רגולציה זאת החלטת ממשלה, והיעדר הרגולציה והג'ונגל המוחלט בשוק ההון, כשהקורבן הוא החוסכים הקטנים, גם זאת מדיניות ממשלתית.

שלי יחימוביץ': הפתרונות הם רבים, והם כל כך פשוטים, עד שאפילו לא נעים להגיד אותם: שיקום המגזר הציבורי, הגדלת חלקה של הממשלה בתוצר הלאומי הגולמי, שינוי מדיניות המיסוי, השתת מס פרוגרסיבי והגון יותר.

שלי יחימוביץ': היום בוועדת הכספים נדרשנו לאשר הפחתה בבלו על הדלק, והיה כתוב: "כתוצאה מיישום מסקנות טרכטנברג".

שלי יחימוביץ': באמת, ממש היינו צריכים את ועדת-טרכטנברג כדי שתגיד לנו שצריך להוריד את הבלו על הדלק.

שלי יחימוביץ': אנחנו צועקים את זה שנה אחרי שנה: שמסים על דלקים הם מסים עקיפים ולא הוגנים, והם מגבירים את העומס על מעמד הביניים ועל העניים; ואילו מסים ישירים הם מסים צודקים.

שלי יחימוביץ': מס הכנסה הוא מס צודק, כי מי שעני לא לוקחים ממנו מס, ומי שמרוויח בינוני לוקחים ממנו מס בינוני, ומי שמרוויח הרבה לוקחים ממנו הרבה מס, אם כי לא מספיק.

שלי יחימוביץ': שוב ושוב אנחנו אומרים: יותר מס ישיר, יותר מס פרוגרסיבי, פחות מס עקיף, עצרו את הרפורמה במס.

שלי יחימוביץ': לא, היה צריך את טרכטנברג בשביל זה.

שלי יחימוביץ': אמרנו היום בוועדת הכספים שבכלל מתברר שחוזה המדינה לא היה בנימין זאב הרצל, אלא טרכטנברג.

שלי יחימוביץ': טרכטנברג הודיע לנו שצריך לעצור את הרפורמה במס, טרכטנברג הודיע לנו – –

רוני בר-און: אם תגידי את זה עוד פעם הוא יאמין לזה.

שלי יחימוביץ': – – שצריך להפחית את המס הישיר.

שלי יחימוביץ': באמת תודה רבה.

שלי יחימוביץ': תגידו לי, בשביל זה היה צריך 790,000 שקלים לוועדת-טרכטנברג?

שלי יחימוביץ': הייתם שואלים אותנו, היינו עושים את זה חינם אין כסף.

שלי יחימוביץ': הציבור בישראל כבר מבין שמדיניות קפיטליסטית קיצונית היא בוודאי לא התרופה, היא המחלה.

שלי יחימוביץ': הוא בשל לדרך כלכלית אחרת – נאורה, הוגנת, מאוזנת, כזאת שיש בה איזון בין שוק חופשי ותחרות ובין מדינה חזקה שגם שולטת וגם מחזיקה בידיה דברים שאסור שיהיו בידי גורמים עסקיים, כמו חינוך, כמו בריאות, כמו משפט צדק.

שלי יחימוביץ': והיא גם רגולטור חזק על אותו חלק שני שצריך לחולל בו איזון – הסקטור הפרטי.

שלי יחימוביץ': אי-אפשר יותר לקנות את הציבור בססמאות ריקות מתוכן; בעוד מאותה מחלה: עוד קיצוץ של השירות הציבורי, עוד עובדי קבלן, עוד פתיחת השווקים ליבוא חסר בקרה כדי למוטט את התעשייה הישראלית – אלה לא יעברו לממשלה הזאת בשלום.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, אשר נימקה את נימוקי סיעות העבודה ומרצ להבעת אי-אמון בעניין נתוני האי-שוויון של ה-OECD.

ראובן ריבלין: ישיב על שתי הצעות האי-אמון, גם של קדימה וגם של העבודה-מרצ, השר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הכעס הוא לא פעם צודק, כאשר מנמקי הצעות האי-אמון שואלים איפה הממשלה, אבל אני אף פעם לא שמעתי את השרים אומרים: איפה מנמקי הצעת האי-אמון הראשונה?

ראובן ריבלין: שכן הדברים האלה הם לא – – –

יצחק כהן: אז אולי לא נענה?

יצחק כהן: אולי נענה רק לשלי?

ראובן ריבלין: השאלה היא, כאשר באמת לפעמים יש הערה נכונה, אבל ההערה הופכת להיות – אני לא מדבר אל חברת הכנסת שלי יחימוביץ, הנוכחת ושומעת את תשובתך, שכן היא – – –

אבישי ברוורמן: אי-אפשר לעשות את זה בחקיקה, אבל אם היו אוסרים שכל הזמן יתרוצצו בכל הכנסים – קיסריה, הרצלייה, זה וזה וזה – כמו שפעם, כשהדיונים, גם המדיניים וגם הכלכליים, היו בכנסת.

אבישי ברוורמן: אולי תוציא חוק כזה.

ראובן ריבלין: קודם כול, זה בידי הכנסת לקבוע את – רק אני אומר לכם שהתקנות לא יחזיקו מים.

ראובן ריבלין: לא יחזיקו מים.

ראובן ריבלין: אבל אני מבין, ואני, יש לי הערכה רבה לעבודתו של ידידי מגלי והבה, שהיה גם סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: אין דבר שמטילים עליו והוא לא מקיים וממלא באמת כהלכתו.

ראובן ריבלין: אבל לפני רגע הוא אמר: איפה נמצאת הממשלה כאשר – והנה, לפעמים אני תמה לדעת – – –

יצחק כהן: אז אני אענה רק לשלי יחימוביץ.

מרינה סולודקין: אני ובילסקי – – –

ראובן ריבלין: אתם נמצאים.

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

ראובן ריבלין: גם דורון אביטל נמצא פה, כחבר כנסת מתמיד, וגם בילסקי.

יצחק כהן: אבל זה מעליב, זה פוגע.

ראובן ריבלין: אתם במקרה הרביעייה שיושבת פה, ויש עוד.

יצחק כהן: אולי נחכה שתקרא להם?

ראובן ריבלין: אני רק אומר – – –

זאב בילסקי: אנחנו נבחרנו בבחירות – – –

יצחק כהן: הנה גם נחמן שי הגיע, אז יש לך – – –

שי חרמש: נחמן שי זה לא אני.

יצחק כהן: שי חרמש.

ראובן ריבלין: זה שי חרמש.

שי חרמש: אני גאה בשמי, ולא קוראים לי נחמן.

יצחק כהן: אבל זה אותו שי.

ראובן ריבלין: הוא מחזיק נחמן וחרמש יחד.

שי חרמש: אגב, הנאום שלך ייחתם בהיסטוריה של – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא לא להתייחס לנאומי היושב-ראש כרגע.

שי חרמש: אתה זכאי לזה.

ראובן ריבלין: עוד רגע יבקשו שאני גם אצונן עד כדי דלקת ריאות, לא יהיה לי רק צינון.

ראובן ריבלין: אל תיתן לי קומפלימנטים.

ראובן ריבלין: אני, קומפלימנטים יכולים לצנן אותי.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנת 2010 חלה ירידה ברמת העוני.

יצחק כהן: חלה ירידה ברמת העוני והאי-שוויון בחברה הישראלית, שהושפעה מההתאוששות הכלכלית בשנה זו, אשר לוותה בשיפור בתעסוקה.

יצחק כהן: כך נרשמה ירידה קלה בשיעור המשפחות שנמצאו מתחת לקו העוני מ-19.8% ב-2010 בהשוואה ל-20.5% ב-2009.

יצחק כהן: אני חושב שלא רק שזה נעצר, זה גם במגמת ירידה, וזה חשוב.

יצחק כהן: זה עדיין לא מספיק, אבל זה חשוב.

יצחק כהן: במקביל לשיפור במדדי האי-שוויון, אדוני היושב-ראש, בשנת 2010 חלה עלייה ברמת החיים, שבדרך כלל נמדדת באמצעות גידול של חציון ההכנסה הפנויה, שמשמעותו עלייה בקו העוני.

יצחק כהן: עם זאת, הן בהשוואה למדינות ה-OECD והן בהסתכלות ארוכת טווח, רמת האי-שוויון בישראל כיום גבוהה יחסית.

יצחק כהן: הממשלה מחויבת לקידום האג'נדה הכלכלית-חברתית, הכוללת יעדים כמותיים להקטנת העוני והאי-שוויון – חרמש, אתה מפריע לי.

יצחק כהן: בשנת 2010 עמדה הממשלה ביעד להקטנת העוני – ההכנסה ברוטו של החמישון התחתון גדלה ב-3.9%, כמעט 4%, יותר מהגידול בתוצר לנפש בתוספת 10%, שהיה 3.2%.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, דוח העוני של הביטוח הלאומי לשנת 2010 מעלה כי האי-שוויון בישראל נובע במידה רבה מהפערים בדפוסי התעסוקה של קבוצות אוכלוסייה שונות, וציינה זאת הגברת שלי יחימוביץ.

יצחק כהן: כך, ההסתברות שמשפחה תימצא מתחת לקו העוני קטנה משמעותית כאשר יש שני מפרנסים במשפחה.

יצחק כהן: בקרב משפחות עם שני מפרנסים שיעור העוני היה 3.5% בלבד – אי-אפשר להגיד על זה "בלבד", כי גם זה הרבה – ואילו שיעור העוני בקרב משפחות עם מפרנס אחד היה 25.6%, שזה המון.

יצחק כהן: יתירה מכך, בשנים האחרונות אפשר להבחין במגמת גידול בתחולת העוני בקרב משפחות עם מפרנס אחד.

יצחק כהן: נוסף על כך חל גידול בתחולת העוני בקרב משפחות הנמצאות בגיל העבודה ואין בהן מפרנס.

יצחק כהן: תחולת העוני גבוהה משמעותית בקרב האוכלוסייה הערבית והחרדית, המתאפיינות בשיעורי השתתפות נמוכים בכוח העבודה.

יצחק כהן: במסגרת מאמצי הממשלה לסייע לעובדים המשתכרים שכר נמוך מופעלת כיום תוכנית מענק מס הכנסה שלילי בפריסה כלל-ארצית.

יצחק כהן: מענק זה משמש – חבר הכנסת בוז'י הרצוג, שהיית שר הרווחה, אתה בטח מכיר את זה – הוא משמש אמצעי לצמצום העוני בקרב משפחות עובדות ולעידוד כניסה לשוק העבודה, באמצעות הגדלת התמורה לעבודה לבעלי משכורות נמוכות.

יצחק כהן: כמו כן, במטרה לעודד תעסוקה, הורחב בתקציב 2012-2011 סבסוד שהיית ילדים במסגרות חינוכיות – צהרונים, מעונות-יום.

יצחק כהן: במקביל, אדוני היושב-ראש, הממשלה מחויבת לסייע לאוכלוסיית הקשישים – – – אי-אפשר, פרופסור ברוורמן – – –

ראובן ריבלין: למי אדוני רוצה שאני אעיר?

יצחק כהן: לא לאף אחד.

יצחק כהן: רק – – –

ראובן ריבלין: האם לחבר הכנסת הרצוג, או – – –

יצחק כהן: מתאמצים, מכינים תשובה – שר הרווחה.

יצחק כהן: במקביל, אדוני היושב-ראש, הממשלה מחויבת לסייע לאוכלוסיית הקשישים.

יצחק כהן: בתחולת העוני בקרב קשישים נמשכת מגמת השיפור מהשנים האחרונות, רמה נמוכה בהשוואה לשנים האחרונות וכן נמוכה יותר מתחולת העוני של כלל האוכלוסייה.

יצחק כהן: הממשלה מפעילה כלים רבים כדי להתמודד עם ההתפתחויות הכלכליות בעולם.

יצחק כהן: במסגרת זו הגדילה הממשלה את הוצאותיה התקציביות לשנים 2011 ו-2012 בכלל הפיסקלי המפורסם בשיעור 2.7%, שיעור גבוה מהגידול שהיה נהוג בשנים שעברו.

יצחק כהן: במסגרת התקציב לשנים אלה, ובראייה ארוכת טווח, מתוכננות הפעולות הבאות, שמטרתן להרחיב את השירותים הניתנים לאזרח.

יצחק כהן: ברשותכם, אני אפרט חלק מהם, בסדר?

יצחק כהן: הגדלת ההשקעה בחינוך – הגדלת תקציב משרד החינוך ב-2.5 מיליארד שקלים ב-2011 ו-1.4 מיליארד ב-2012; ביצוע רפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה, שתכלול תוספת תקציבית של 7.5 מיליארד לאורך שנות יישום הרפורמה.

יצחק כהן: סך התוספת שניתנה בתחום הבריאות שבאחריות קופות-החולים היא כ-1.45 מיליארד, הכוללת תוספת של 300 מיליון לסל שירותי הבריאות עבור הוספת טכנולוגיות ושירותים חדשים לסל בכל אחת מהשנים 2011–2013; תוספת של 80 מיליון בכל אחת מהשנים 2012-2011 בעבור הרחבת טיפולי שיניים לילדים עד גיל 14.

יצחק כהן: בהבשלה מלאה צפויה הכנסת טיפולי השיניים לעלות כחצי מיליארד שקלים; הממשלה הוסיפה כ-90 מיליון שקלים בכל שנה לתקציב קופות-החולים בגין גידול והזדקנות האוכלוסייה.

יצחק כהן: תינתן תוספת בהיקף 400 מיליון שקלים ב-2011 מתוקף החוק להעלאת הבטחת ההכנסה לקשישים וניצולי השואה.

יצחק כהן: פיתוח התחבורה הציבורית – במהלך 2011 צפויה הפעלת מערכת הסעת המונים בירושלים בהשקעה של 3.2 מיליארד.

יצחק כהן: במהלך 2012 צפויה להתחיל בחיפה הפעלה של מערכת הסעת המונים המבוססת על אוטובוסים מרובי קיבולת בהשקעה תקציבית של כמיליארד ש"ח.

יצחק כהן: ההכנות להקמת "הקו האדום" ברכבת הקלה בתל-אביב עומדות לפני סיום בהשקעה ממשלתית של כ-1.2 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: נוסף על כך התקציב מיועד לפיתוח נתיבים בלעדיים לתחבורה ציבורית ולהקמת מערכות בקרה, אכיפה, ניהול ותכנון התחבורה הציבורית, במסגרת המגמה לשיפור התחבורה התקציבית ועידוד השימוש בה.

זאב בילסקי: אם אתה יכול רק לקרוא יותר לאט.

יצחק כהן: זה המון.

יצחק כהן: זה המון.

יצחק כהן: זה ממשלה שעושה המון.

זאב בילסקי: זהו – – –

יצחק כהן: זה המון.

ראובן ריבלין: אל תדאג, הוא נותן לך את הסיכום.

יצחק כהן: אני אתן לך את זה.

רונית תירוש: לי יש הצעת ייעול: תשלח את זה באימייל.

יצחק כהן: אני אשלח את זה באימייל, אבל זה המון.

יצחק כהן: תתפארו בזה.

יצחק כהן: תשתבחו בזה.

יצחק כהן: איך אמרנו?

יצחק כהן: תגידו בראבו לממשלה.

יצחק כהן: על כל סעיף כזה תגידו: בראבו.

רונית תירוש: בראבו.

יצחק כהן: או, יפה.

יצחק כהן: כל הכבוד.

יצחק כהן: אופוזיציה קונסטרוקטיבית.

רונית תירוש: אתה רואה את – – –

אריה ביבי: אדוני, אנחנו מאוד מעריכים, אבל המספרים מבלבלים אותנו.

יצחק כהן: לא לא, אני אתן לך את זה מסודר, דבר דבור על אופניו.

אבישי ברוורמן: אני חושב ששר האוצר הוא – – – גדול של חבר הכנסת איציק כהן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי אומר שהעובדות מבלבלות אותו.

יצחק כהן: לא לא לא לא.

יצחק כהן: חס ושלום.

יצחק כהן: הוא דווקא מעריך.

אריה ביבי: לא אמרתי העובדות.

יצחק כהן: היינו יחד בישיבה היום, הוא מאוד מעריך.

יצחק כהן: יש עוד פרויקט שאנחנו עובדים עליו יחד, נושא הגמלאות של כוחות הביטחון, ובעזרת השם נגמור את זה.

יצחק כהן: בעזרת השם.

אריה ביבי: בעזרת השם, וכמה שיותר מהר.

יצחק כהן: אני קורא את זה קצת מהר כי זה המון, המון.

יצחק כהן: בלי עין הרע.

יצחק כהן: תגיד בלי עין הרע.

יצחק כהן: טפו.

אבישי ברוורמן: – – –

יצחק כהן: לא, לא.

ראובן ריבלין: יש סיכום גם, אדוני?

ראובן ריבלין: אדוני השר, יש גם סיכום?

יצחק כהן: ודאי, ודאי.

ראובן ריבלין: כי אני כבר איבדתי את המספרים – זאת האמת.

ראובן ריבלין: אני, אני איבדתי את החשבון.

ראובן ריבלין: אבל – – –

יצחק כהן: אתה יודע מה?

יצחק כהן: אני אשאיר אתכם במתח.

יצחק כהן: אני אשאיר אתכם – – –

אריה ביבי: – – – לסיכום.

יצחק כהן: אני אמשיך עוד קצת.

יצחק כהן: זה ממשלה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חשוב לפרט.

זאב בילסקי: – – – של החינוך שאמרת זה לפני הקיצוץ 2% עכשיו, או אחרי הקיצוץ של – – –?

יצחק כהן: מה זה 2% קיצוץ כשהתוספות בעשרות מיליארדים?

יצחק כהן: באמת, זאביק.

יצחק כהן: אני לא גמרתי, בוא – – –

ראובן ריבלין: שמע, יש 2% ממני, ויש 2% מרוטשילד – יש הבדל גדול.

ראובן ריבלין: אם הסכומים הם כל כך גדולים, 2% זה הרבה כסף.

יצחק כהן: אני אגיד לך, אני לא – אני קצת מאמין בעין הרע.

יצחק כהן: אני לא – אבל אם אני אמשיך אני פוחד – – –

ראובן ריבלין: אם מדובר ב-100 מיליארד, 2% זה 2 מיליארד – זה לא פשוט.

אריה ביבי: 2% מכמה, אתה – – –

יצחק כהן: לא, אני מדבר על סכומים, מספרים מסוכמים.

יצחק כהן: זה לא – – –

זאב בילסקי: מה שרצית להגיד – יהללך זר ולא פיך.

יצחק כהן: כן, ולא.

קריאה: ולא, ולא.

יצחק כהן: לא, אני רוצה שתיהנו מהממשלה הזאת.

יצחק כהן: תשתבחו בה.

קריאה: אה, הבנתי.

יצחק כהן: אתם יוצאים לחו"ל, תספרו איזה ממשלה נפלאה.

זאב בילסקי: אנחנו במיוחד נשארנו פה.

יצחק כהן: תראה איזה השקעות; איזה ממשלה עשתה כאלו השקעות?

יצחק כהן: לא היתה כזאת ממשלה, אני אומר לך.

ראובן ריבלין: האחרים לא יכלו להישאר פה, כי הם לא יכולים לשמוע את הדברים האלה.

יצחק כהן: לא יכלו לסבול את – אני אמשיך?

זאב בילסקי: ולסיכום.

יצחק כהן: לא, אי-אפשר.

יצחק כהן: יש עוד הרבה.

יצחק כהן: זה ממשלה שעושה, זה אוצר פעיל.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תוכנית "נתיבי ישראל" – פיתוח רשת כבישים בצפון, לרבות המשך כביש חוצה-ישראל, הקמה של מסילות ברזל לכרמיאל, לעפולה, בית-שאן, המשך דרומי של כביש חוצה-ישראל.

יצחק כהן: למה קוראים לזה חוצה-ישראל?

יצחק כהן: הוא מחבר את ישראל.

זאב בילסקי: כבר אפשר לנסוע לכרמיאל ברכבת?

יצחק כהן: אפשר, אפשר.

יצחק כהן: תמיכות בענף התחבורה הציבורית – היקף התמיכות לשנים 2011–2012 יעמוד על 3.1 מיליארד שקל ועוד 3.3 מיליארד שקל בהתאמה.

יצחק כהן: התמיכות מיועדות להפחתת עלויות עבור המשתמשים ושימור הכדאיות הכלכלית למפעילים.

יצחק כהן: עידוד תעסוקה – כאמור, הרחבת סבסוד שהיית ילדים במסגרות חינוכיות: צהרונים, מעונות-יום.

יצחק כהן: גובה התוספת בגין זה – 320 מיליון, ועוד, ועוד, ועוד, ועוד, ועוד.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כה לחי.

יצחק כהן: תלכו מחיל אל חיל.

יצחק כהן: עם כאלה נתונים, עם כאלה נתונים, תצטרפו גם אתם.

שלי יחימוביץ': תגדילו פערים, תמשיכו – – – כה לחי, לכו מחיל אל חיל.

יצחק כהן: לא, אני דיברתי על זה.

יצחק כהן: שלי, אני דיברתי על זה.

יצחק כהן: שלי, זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שלא רק שנתוני העוני נעצרו, הם גם במגמת ירידה, ולזה אומרים כה לחי.

יצחק כהן: אתם שלום, בתיכם שלום, וכל אשר לכם שלום.

אבישי ברוורמן: אמן, אמן.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר, רק תפנה את תשומת לבם של חבריך בממשלה שכל קיצוץ רוחבי, בראש ובראשונה פוגע בפערים ויוצר פערים נוספים.

ראובן ריבלין: כל קיצוץ רוחבי, סופו שיקצץ את השירותים לציבור.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר מכירים את זה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית להיום, של סיעות – איך אני מתחיל?

ראובן ריבלין: – סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: כל פעם אני משנה.

ראובן ריבלין: או אדוני רוצה, אני אומר: של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, או של בל"ד, חד"ש ורע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: וכמובן הנציג אשר ינמק את הצעת האי-אמון של הסיעות בכותרת:

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו בטיפול בבעיות הכלכליות והחברתיות ביישובים הערביים, ולכן ביקשנו מהשר לענות בנפרד.

אחמד טיבי: לרבות העיר טייבה.

ראובן ריבלין: לרבות העיר טייבה – לא כתוב.

ראובן ריבלין: אבל אני מוכן להוסיף זאת.

ראובן ריבלין: ינמק חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון של סיעת רע"ם-תע"ל באה היום על רקע המדיניות המתמשכת של הדרת האוכלוסייה הערבית והזנחת היישובים הערביים, לרבות בנושא תשתיות, תכנון ובנייה, תעסוקה, דיור, ונושאים אחרים.

אחמד טיבי: אני אתייחס בסוף דברי להצעה שעלתה לאחרונה לגבי מניעת השמעת קריאת המואזין.

אחמד טיבי: זה יהיה בסוף דברי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתמול התקיימה הפגנת אלפים של הציבור הערבי מול משרד ראש הממשלה במחאה על תוכנית פראוור, תוכנית שמטרתה, בסופו של דבר, לרכז 35% מהאוכלוסייה של הנגב על 1% מהשטח של כלל הנגב, לצד הפקעה של מאות אלפי דונמים.

אחמד טיבי: היש אי-צדק משווע יותר מכך?

אחמד טיבי: אוכלוסייה שהוזנחה, יישובים שלא הוכרו, מדינה שלא מכירה ביישוביה, עם כל המשתמע מכך.

אחמד טיבי: כלומר, היעדר תשתיות במערכות – בריאות, חינוך, תחבורה, מים.

אחמד טיבי: עשרות אלפי אנשים בדרום, ערבים, ללא מים, כאשר לידם, במרחק כמה מאות מטרים, חוות יחיד משופעות בכל – מים, חשמל – ולידם יש שכנים – –

גאלב מג'אדלה: מה זה חוות יחיד?

אחמד טיבי: – – שכנים שנאלצים, המשפחות יחד עם הילדים, ללכת לסחוב ג'ריקנים של מים כדי לשתות.

אחמד טיבי: מדובר בישראל 2011 שהתקבלה ל-OECD, אגב, בניגוד לתנאים של ה-OECD.

אחמד טיבי: אבל לישראל מותר הכול.

אחמד טיבי: אפילו בקונגו-ברזוויל אין יישובים לא מוכרים.

אחמד טיבי: רק כאן יש יישובים לא מוכרים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני מקווה שהכינו לך תשובה טובה, בעיקר על מצוקת התכנון והבנייה, לרבות על המצוקה של העיר טייבה, כי בכותרת אני ביקשתי שזה יכלול את העיר טייבה.

אחמד טיבי: אמרו במזכירות שלא צריך לשים את השם בכותרת.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: אני לא יכול להביע אי-אמון בגלל המדיניות כלפי טייבה?

אחמד טיבי: יכול.

ראובן ריבלין: יכול.

אחמד טיבי: לא הבנתי למה ביקשו לא – ככה אמרו מהמזכירות לסיעה.

ראובן ריבלין: אין שום רע בטייבה.

ראובן ריבלין: השאלה רק היא, האם אתה מדבר על המצוקה הכללית או – – –

אחמד טיבי: אמרתי, כתבתי: מצוקה כללית ביישובים הערביים, לרבות העיר טייבה.

ראובן ריבלין: אין לנו שום בעיה – אני מודיע לך, הנה אני כבר מוסיף את הדקה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רציתי שסגן השר יתייחס לעיר טייבה, כי נושא טייבה הוא הנושא שבגללו נפגשתי עם ראש הממשלה לפני כמה שבועות.

אחמד טיבי: אחר כך נפגשתי גם עם מזכיר הממשלה.

ראובן ריבלין: אנחנו מעבירים לממשלה את נוסח הכותרת שאתם כותבים – – –

אחמד טיבי: בדברי ההסבר, יש – – –

ראובן ריבלין: דברי הסבר זה עניין אחר.

יצחק כהן: – – –

ראובן ריבלין: אבל לא היה.

ראובן ריבלין: בכותרת לא היתה העיר טייבה.

אחמד טיבי: גם, גם.

ראובן ריבלין: היית כותב את זה מראש, ככה היינו שולחים.

יצחק כהן: אני חייב להתייחס לכול.

יצחק כהן: אני לא יכול להתייחס נקודתית.

ראובן ריבלין: אני אומר:

ראובן ריבלין: בדברי ההסבר הכותרת לא כללה, אחרת היינו כוללים.

ראובן ריבלין: אין שום פסול, להיפך.

ראובן ריבלין: טייבה עיר ואם בישראל, הנה אני אומר.

אחמד טיבי: אני מקווה שהיחס אליה יהיה כזה מצד הממשלה.

אחמד טיבי: אני אתך לך דוגמה.

דני דנון: – – – כמו כולם.

דני דנון: יגבו ארנונה והכול.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אתה בקי בעיר טייבה.

ראובן ריבלין: יפה, אני מאוד מעריך את זה.

דני דנון: אולי הוא יתקן אותי, חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, טייבה הפכה להיות שדה ניסויים של משרד הפנים.

אחמד טיבי: העירייה הנבחרת על-פי דין, באופן דמוקרטי, הודחה על-ידי שר הפנים דאז רוני בר-און, ובמקומה – – –

קריאה: למה?

אחמד טיבי: אגב, אף אחד לא האשים את ראש העיר שהודח שהוא לא בסדר.

אחמד טיבי: אמרו לו: יש חובות מהמועצה הקודמת.

אחמד טיבי: ולכן הדיחו אותו כאשר הוא והמועצה נבחרו באופן דמוקרטי.

אחמד טיבי: עכשיו, בהתחלה מינו לנו איש "זינזאנה", מפקד בית-סוהר – טוויזר.

אחמד טיבי: אחר כך מינו את חמי דורון.

אחמד טיבי: ההוא מישראל ביתנו – טוויזר; חמי דורון מהליכוד.

אחמד טיבי: אחר כך אף אחד לא רצה לבוא.

אחמד טיבי: היום התמנה – גאלב מג'אדלה מכיר אותו, אדם שהיה העוזר שלו, איש מפלגת העבודה.

אחמד טיבי: ולכן – – –

גאלב מג'אדלה: והוא טוב מאוד – – –

אחמד טיבי: אני – – –

גאלב מג'אדלה: – – – לשבחים.

אחמד טיבי: האדם הכי טוב לנהל את טייבה הוא אדם שנבחר על-ידי תושבי טייבה, מר מג'אדלה, וכך גם באקה, וכך גם כל יישוב אחר.

אחמד טיבי: אין לקבל שום ראש עיר ממונה שנכפה על התושבים, אינשאללה יהיה מלאך.

גאלב מג'אדלה: גם אם הוא יותר טוב מהאחרים.

אחמד טיבי: אוקיי, ולכן – – –

דני דנון: מה הגירעון?

אחמד טיבי: אבל הבעיה היא לא ראש העיר הממונה, הבעיה – תקשיב, תקשיב, זאב, הבעיה היא לא רק ראש עיר ממונה וועדה קרואה, אלא שבטייבה יש שני ראשים, אנדרוגינוס.

אחמד טיבי: המקום היחידי בארץ שיש בו גם ראש עיר ממונה וגם נאמן.

אחמד טיבי: גם ראש עיר ממונה וגם נאמן.

אחמד טיבי: מה זה נאמן?

אחמד טיבי: זה אפוטרופוס.

אחמד טיבי: אני כבר אתגרתי אתכם, שאלתי אתכם מה העלות של הנאמן בטייבה – העלות החודשית.

ראובן ריבלין: מי שומר על מי, דרך אגב, ראש העיר על הנאמן, או הנאמן על ראש העיר?

אחמד טיבי: עד עכשיו הנאמן פיטר את כולם.

גאלב מג'אדלה: ידו של הנאמן על העליונה.

ראובן ריבלין: הוא commissioner?

אחמד טיבי: לא, הוא מתמנה על-ידי בית המשפט.

אחמד טיבי: משרד הפנים בזמנו ביקש למנות אותו כדי להציל את טייבה, כך אמרו, ובסופו של דבר הוא עוסק בהסדרת נושים, בהסדרת חובות.

אחמד טיבי: נאמן שמקבל עלות שכר של 400,000 שקל בחודש ירצה לסיים?

ראובן ריבלין: מה?

אחמד טיבי: 400,000 שקל, אדוני השר לשעבר.

דני דנון: בשנה אולי.

אחמד טיבי: בחודש, מר דנון, חבר הכנסת דנון – 400,000 שקל עלות השכר של הנאמן בטייבה.

גאלב מג'אדלה: איך אתה לא יודע את זה?

גאלב מג'אדלה: אתם מיניתם אותו, איך אתה לא יודע?

ראובן ריבלין: אם הוא גובה 8 מיליון – – –

אחמד טיבי: לצערי הרב לא הוא מינה אותו, גם לא המפלגה שלו.

ראובן ריבלין: – – – 5%, אם הוא גובה 8 מיליון.

אחמד טיבי: משרד הפנים מינה אותו וחזר בו.

אחמד טיבי: הוא רצה לפטר אותו.

אחמד טיבי: בית-המשפט לא מסכים, הוא אומר: עוד לא סיים.

אחמד טיבי: למה לו לסיים, עם משכורת כזאת?

אחמד טיבי: למה לו לסיים?

דני דנון: אולי נחליף אותו.

אחמד טיבי: אתה במקומו היית מסיים, זאב בילסקי?

אחמד טיבי: היית מסיים את הסדרת החובות?

אחמד טיבי: חוץ מזה, זה כסף של טייבה.

אחמד טיבי: כידוע, טייבה היא היישוב הכי מבוסס בארץ, יכול להרשות לעצמו 400,000 שקל בחודש לנאמן.

ראובן ריבלין: מה הבסיס למשכורת כזאת?

ראובן ריבלין: מה התחשיב?

אחמד טיבי: תשאל את השופטת ורדה אלשיך.

אחמד טיבי: תשאל אותה מה הבסיס, מה הבסיס?

ראובן ריבלין: אני מבין שמקבלים 5% מהסכום שגובים.

ראובן ריבלין: אם הוא גובה 8 מיליון בחודש ומצליח להכניס לטייבה – – –

אחמד טיבי: אני מודיע כאן מעל הדוכן – – –

ראובן ריבלין: – – – מוגזם.

אבישי ברוורמן: אבל לא מגיע – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מודיע מעל הדוכן, אם השופטת ורדה אלשיך תחדש לו בינואר את המינוי פעם שנייה, היא תשמע ממני דברים קשים ביותר.

דני דנון: מה, אתה מאיים עליה?

אחמד טיבי: כן, התשובה היא כן, ציבורית.

אחמד טיבי: אני, פוליטיקאי, יכול לומר את דעתי.

אחמד טיבי: אני אומר שאם יחודש המינוי של הנאמן בטייבה, אני אשמיע דעה כואבת מאוד בציבור נגד ההחלטה הזאת.

אחמד טיבי: נראה לך דמוקרטי?

גאלב מג'אדלה: – – –

יעקב כץ: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

אחמד טיבי: ברעננה זה היה עובר?

אחמד טיבי: בהרצלייה זה היה עובר?

ראובן ריבלין: לעת עתה חבר הכנסת טיבי עוד לא אמר דבר, הוא אמר שהוא יאמר.

ראובן ריבלין: אני לא יכול – – –

אחמד טיבי: אני אומר מעל הדוכן דברים כואבים, אני אעביר את כאבי וזעמי על ההחלטה, מותר לי?

אחמד טיבי: בשביל זה הציבור שלי בחר אותי?

אחמד טיבי: בהחלט.

יצחק כהן: – – – חסינות.

זאב בילסקי: רק למען השקיפות, בוא לא נשכח שטייבה היתה בגירעון שמקביל לשיא גינס, שעשה את זה ראש עיר נבחר מתוך טייבה, ולכן – – –

אחמד טיבי: זה לא נכון.

אחמד טיבי: ראש העיר שנבחר מתוך טייבה, עבד אל חכים חאג' יחיא, לא אחראי.

אחמד טיבי: האיש הודח ללא קשר לחובות.

אחמד טיבי: הוא נבחר, אחרי כמה חודשים הדיחו אותו בגלל חוב של ראש עיר ממונה קודם.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול – – –

אחמד טיבי: מי אמר לא יכול?

אחמד טיבי: תנו לו הזדמנות.

ראובן ריבלין: שר הפנים בא ואמר – אני לא אומר שהוא צודק – הוא אמר:

ראובן ריבלין: גם ראש עיר הכי טוב שנבחר, ובדרך כלל ראש עיר נבחר בגלל מחדלי אלה שקדמו לו, והשאלה אם הוא יכול – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: – – – השאלה אם הוא יכול לנהל את העיר במצב הכספי שהיא נמצאת בו.

ראובן ריבלין: באו ואמרו: הוא לא יכול לנהל את העיר, נמנה לעיר ממונה.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה אומר: הממונה, אם הממשלה – – –

חנא סוייד: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני מנסה לעזור לחבר הכנסת אחמד טיבי, ולעת עתה לא להעיר לו.

ראובן ריבלין: אני רק אומר – אם ממנים כבר ממונה, הממשלה באה ואומרת: מועצה נבחרת לא יכולה לנהל את העיר, משום שהיא לא יכולה לנהל את המצב הכספי של העיר בגלל חובות העבר.

ראובן ריבלין: אם היא לוקחת את האחריות על עצמה, שלפחות תפתור את חובות העבר.

אחמד טיבי: הניסיון הזה לא היה בשום יישוב אחר בישראל.

זאב בילסקי: – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

אחמד טיבי: הוא היה בטייבה, טייבה היא שדה ניסויים, ואני קובע שטייבה לא צריכה להיות שדה ניסויים של משרד הפנים.

אחמד טיבי: ניסיונות כושלים, שאנחנו משלמים את מחירם, כתושבי העיר, ואני כבר נאמתי 11, 12 נאומים על הרמזור בטייבה, עד שהרמזור בוצע.

אחמד טיבי: אני עכשיו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, רק – נדמה לי עכשיו, אחרי שנרגענו מעט – ואני אתן לך את הזמן – נדמה לי שמעל במת הכנסת לאיים על שופט היושב בדין – – –

אחמד טיבי: מה זה "לאיים"?

אחמד טיבי: אני אמרתי "לאיים"?

אחמד טיבי: אני מתריע, אמרתי, אני רוצה להתריע.

ראובן ריבלין: אני בטוח שלא איימת.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: אני בטוח שלא איימת, אבל בעיני אלה ששמעו אותך היה דבר שהיה יכול להתפרש כאיום.

ראובן ריבלין: אז אתה אומר במפורש שאתה לא מאיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אמרתי שאני אשמיע את זעקתי הכואבת באופן ציבורי, בקול רם, אם תתקבל החלטה לחדש לו.

אחמד טיבי: אני עומד על כך.

אחמד טיבי: זו זכותי.

אחמד טיבי: אתה יודע מה?

אחמד טיבי: זאת חובתי.

אחמד טיבי: אם אני לא אעשה את זה אני לא אמלא את חובתי כלפי הציבור שלי.

ראובן ריבלין: אתה תאמר מה שאתה – – –

נסים זאב: אני אזעק יחד אתך, טיבי – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אגב, משכורת כזאת, חבר הכנסת דנון, אתה לא היית שותק אם היה מתמנה ברעננה ומקבל 400,000 שקל, או בשער-אפרים או בכפר-סבא.

אחמד טיבי: זאת היתה כותרת ראשית בעיתונות, ופה כמעט בשוליים, בעמוד 17, לפני כמה שנים.

ראובן ריבלין: במצב שהשאיר בילסקי את רעננה אף נאמן לא היה מוכן בפחות – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בעיר טייבה – את שש הדקות האחרונות – – –

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

ראובן ריבלין: שלוש דקות מלאות.

אחמד טיבי: אתה קמצן הפעם.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אדוני, לגבי טייבה, תוכנית המיתאר, תוכנית שהופקדה, מה שקרוי "אשכול 5" – טייבה, טירה, קלנסואה – ב-2003 – עד היום היא לא הופקדה, עד היום – תוכנית מיתאר, ולכן אנשים, אין להם רשיונות, אז הם נאלצים, כברירת מחדל, לבנות ללא היתר.

אחמד טיבי: לא בנייה לא חוקית, אלא בנייה ללא היתר, כי לא נותנים להם רשיונות, כי אין תוכנית מיתאר, אין הפקדה.

גאלב מג'אדלה: לא מורשה.

אחמד טיבי: לא מורשה.

אחמד טיבי: ולכן נשאלת השאלה – תנו לאנשים את הכלים לבנות על-פי דין, לבנות על-פי חוק.

אחמד טיבי: רוצים לבנות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל למה הוא צועק?

אחמד טיבי: אולי תשתיק אותה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ.

אחמד טיבי: היא כל הזמן מזלזלת – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טיפה להנמיך – – –

אחמד טיבי: היא כל הזמן מזלזלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ, נא לשבת.

נסים זאב: זה לא המואזין פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא רוצה.

גאלב מג'אדלה: לאן את הולכת?

גאלב מג'אדלה: נא לשבת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא צריך לצעוק.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ברקוביץ.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ברקוביץ, תיקחי את התרופות ותצאי מהאולם.

אחמד טיבי: תיקחי את התרופות ותצאי מהאולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

ראובן ריבלין: למה?

ראובן ריבלין: למה?

אחמד טיבי: זו האבחנה שלי.

רונית תירוש: זה לא יפה.

ראובן ריבלין: אדוני משמש פה כחבר הכנסת, ולא כרופא.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני, אותה עיר, טייבה, הציעו לה תוכנית מיתאר שלא מתחשבת בעתיד, לא מתחשבת באפשרות להתרחב.

אחמד טיבי: מדרום יש צור-יצחק, במקור אלה אדמות שלנו, מהמערב כביש 6, מהמזרח אזור נוף, מהצפון "הקו הירוק".

אחמד טיבי: איפה נתרחב?

אחמד טיבי: באוויר?

אחמד טיבי: מה אתם חושבים על תושבי טייבה?

אחמד טיבי: למה לחנוק את היישוב הזה?

אחמד טיבי: למה לא לתת לאנשים להתרחב בצורה נורמלית, לבנות את עתידם?

אחמד טיבי: אדוני, עד לפני חמש שנים היו 220 היתרים כל שנה, ירדו ל-60 בתקופת הוועדה הממונה, במקום לעלות ל-300.

אחמד טיבי: בכלל, ביישובים הערביים – ואת זה קיבלתי מד"ר ת'אבת אבו ראס, מתכנן ערים – בשנת 2010, חבר הכנסת סוייד, נהרסו כ-550 מבנים במגזר הערבי וכ-440 מבנים במגזר היהודי, אף-על-פי שהיחידה הארצית לפיקוח על הבנייה איתרה אותו מספר מבנים בלתי מורשים בשני המגזרים, כ-3,800 בכל מגזר.

אחמד טיבי: על-פי המרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי, שאתה עמדת בראשו, חנא סוייד, בשנת 2009 נהרסו 165 מבנים השייכים לאזרחים ערבים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שמדובר בהזנחה מובנית, מכוונת, ולכן נדרשת התערבות הממשלה.

אחמד טיבי: טוב עשה מזכיר הממשלה, שעל-פי פגישתי עם ראש הממשלה ביקר לאחרונה בעיר טייבה.

אחמד טיבי: הוא ביקר לאחרונה.

אחמד טיבי: יש כוונה להעביר את הסיכום שהיה ביני לבין ראש הממשלה בהחלטת ממשלה – שיקום שכונות ותיקות, תשתיות וכבישים.

אחמד טיבי: אני מקווה שהדברים האלה יצאו אל הפועל, ואז אוכל לומר שנעשה משהו.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לחזור 13 פעמים על נאום הרמזור, ונאום הכביש, או התשתיות, או חדרי לימוד חסרים.

אחמד טיבי: הגיע הזמן לקבל החלטה להתייחס אל היישובים הערביים במכלול, גם בנגב, גם בטייבה וגם בצפון, כאל חלק ממדינת ישראל.

אחמד טיבי: אני רוצה בכמה דקות שנשארו – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא, חצי דקה נשארה לך.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: שמעתי את ההצעה לגבי המואזין – תקשיב, שלמה, אתה כל הזמן מפריע לי, שלושתכם – לא יפה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, נא לסיים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, היום עליתי לשידור – היה לי הכבוד לעלות לשידור עם חברת הכנסת , להגיב על חוק המואזין.

אחמד טיבי: היא הציעה הצעה מהפכנית, אמרה לי: יש לי הצעה מהפכנית לכם.

אחמד טיבי: היא הציעה שהמוסלמים יתעוררו בבוקר על-פי אפליקציה באייפון.

אחמד טיבי: זה מה שהיא הציעה בשידור.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אחמד טיבי: אני יכול לומר – בואו נסכם, א.

אחמד טיבי: נחלק למוסלמים אייפונים חינם, זה כן, בהתחלה, אבל – יש גבול לטמטום ולהזיות, יש גבול.

אחמד טיבי: יש גבול.

ראובן ריבלין: תודה.

אחמד טיבי: אדוני, כל הזמן הפסיקו אותי, ואני אמרתי שש דקות.

אחמד טיבי: הפסיקו אותי.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, אתה 18 דקות על הדוכן.

אחמד טיבי: אבל אתה הפסקת אותי – – –

ראובן ריבלין: אני לא מפסיק אותך בשום דבר.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אחמד טיבי: אתה רוצה, אני אסיים בלי – – –

ראובן ריבלין: לא, אדוני לא יכול להתחיל 20 שניות – – – מחוסר זמן להתחיל לדבר – – –

אחמד טיבי: אני לא יכול כך.

ראובן ריבלין: אני לא הפרעתי לך בכלל.

אחמד טיבי: אתה לא הפרעת לי?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תאמין לי, יחסי לחבר הכנסת טיבי – רק, אי-אפשר; נתתי לו את הדקות המלאות שהפריעו לו גם באמצע, אבל לא יכולים 12 שניות לפני תום הדברים להתחיל נושא חדש, עם כל הכבוד.

ראובן ריבלין: אדוני, בוודאי החוק של אנסטסיה מיכאלי, אם יבוא, יעמוד לדיון.

אחמד טיבי: חשוב לי, חשוב לי לציין את זה, הפריעו לי בדברי.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: הפריעו לך כל הזמן, ואני נתתי לך את כל הזמן, חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: לא יכולים 12 שניות – אדוני יסיים עכשיו בשלושה משפטים מרוכזים בנושא שהוא מבקש לסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: מדובר בהצעה הזויה שאין בה שום דבר לגבי איכות סביבה.

אחמד טיבי: יש בה עוינות לכל מה שהוא מוסלמי.

אחמד טיבי: אם כבר לדבר על דברים שמפריעים, על אותה הזיה, ואותו גיחוך, אז גם הסירנה בערב שבת, 20 דקות לפני שקיעת החמה, סירנה, זה מפריע למוסלמים ביפו, למשל; ברמלה.

אחמד טיבי: סירנה – זה בדיוק זמן הסיאסטה של המוסלמים, אנחנו ישנים אחר-הצהריים.

אחמד טיבי: מה דעתכם לבטל את זה?

אחמד טיבי: מה דעתכם על הקומזיץ?

אחמד טיבי: מה דעתכם על ל"ג בעומר?

אחמד טיבי: אולי יש אנטישמים שיגידו לכם שהשטריימל שחור – תתביישו לכם, לא רק היא, אלא מי שתמך בהצעה הנלוזה והמבישה הזאת.

אחמד טיבי: תלמדו מההיסטוריה שלכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר יצחק כהן להשיב – כסגן שר האוצר – על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת אחמד טיבי.

דני דנון: מדינה יהודית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי סיים את דבריו.

ראובן ריבלין: כל אחד מחברי הסיעות יוכל להעיר את הערותיו בהתאם לרשות שתינתן לו על-ידי מחליפי, חבר הכנסת דני דנון, סגן היושב-ראש.

ראובן ריבלין: הוא בוודאי ישמור על הסדר ולא ייתן לאיש לקרוא קריאות ביניים שאינן ממין העניין.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: מדינה יהודית – – – חופש פולחן דת, כך עד כמה שאני הבנתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, עם כל הכבוד.

גאלב מג'אדלה: כתוב במגילת העצמאות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אנחנו דנים עכשיו בהצעת אי-אמון, ולא בנושא של מלחמות דת, שמיותרות לחלוטין.

גאלב מג'אדלה: פרשנות חדשה למדינה יהודית.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת מג'אדלה, סגן היושב-ראש, אל תפריע לסגן היושב-ראש, גם לא – – –

גאלב מג'אדלה: לא, חס וחלילה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: פרשנות – יש לדנון פרשנות חדשה למדינה יהודית על-פי מגילת העצמאות.

גאלב מג'אדלה: זו פרשנות חדשה.

גאלב מג'אדלה: חופש הדת ופולחן דת – זה כתוב במגילת העצמאות.

יצחק כהן: – – –

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לשמוע את הפרשנות של דנון.

דני דנון: אני אשמח, על חשבון הדקות שמוקצות למפלגת העבודה, להביע את דעתי על הערותיך, סגן היושב-ראש מג'אדלה, אבל אתם כבר דיברתם.

דני דנון: אתם כבר דיברתם, אתה דיברת, לכן – – –

גאלב מג'אדלה: אז אין לך זמן בשם הליכוד?

דני דנון: בשם הליכוד יציג את זה חבר הכנסת אקוניס.

דני דנון: אני יכול להפנות את שאלתך.

דני דנון: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: בסדר, שפעם אחת יוותר לך, להגיד דברי טעם, ותשכיל את העם – – –

דני דנון: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

יצחק כהן: אפשר, מג'אדלה?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני כבוד סגן השר.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ד"ר אחמד טיבי, אתה דיברת על רק על טייבה, תרשה לי לדבר על כל מדיניות הממשלה לפיתוח יישובי המיעוטים; ברשותך.

יצחק כהן: רק שתדע, הממשלה קיבלה מאז הקמתה ארבע תוכניות פיתוח בעבור יישובי המיעוטים בהיקף של למעלה מ-3 מיליארד שקלים: 1.

יצחק כהן: תוכנית חומש לפיתוח כלכלי ליישובי המיעוטים בהיקף 780 מיליון ש"ח – החלטה מס' 1539; 2.

יצחק כהן: תוכנית לפיתוח היישוב הדרוזי והצ'רקסי בהיקף 680 מיליון ש"ח – החלטה מס' 2861; 3.

יצחק כהן: תוכנית לפיתוח יישובי הבדואים בהיקף כ-500 מיליון ש"ח – החלטה מס' 3211; 4.

יצחק כהן: תוכנית לפיתוח יישובי הבדואים בדרום בהיקף של למעלה מ-1.2 מיליארד ש"ח – החלטה מס' 3708.

יצחק כהן: כשאתה הצטמצמת רק לטייבה, אני וחנא סוייד חיפשנו נתונים על כל המגזר.

אחמד טיבי: מילא חנא, אבל אתה, אין כמוך.

יצחק כהן: תרשה לי לפרט מה שאמרתי.

יצחק כהן: זה היה ראשי פרקים, ועכשיו תשמע את הפירוט.

יצחק כהן: תוכנית החומש, החלטה 1539 – רקע ויישום: ביום 21 במרס 2010 קיבלה ממשלת ישראל החלטה בדבר תוכנית רב-שנתית לפיתוח כלכלי במגזר; כפי שאמרתי לך – 1539.

יצחק כהן: מטרת התוכנית – צמצום פערים חברתיים כלכליים באמצעות פיתוח כלכלי ויצירת מנועי צמיחה ביישובים.

יצחק כהן: התוכנית כוללת 13 יישובים: אום-אל-פחם, דאלית-אל-כרמל, עוספיא, טירה, תמרה, כפר-קאסם, מע'אר, נצרת, סח'נין, עראבה, קלנסואה, רהט, שפרעם.

אחמד טיבי: למה טירה – – –

גאלב מג'אדלה: אתה מבין איפה הבעיה שלך עכשיו?

אחמד טיבי: הנה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: טייבה – – –

יצחק כהן: חנא, תסביר לו שיש פה קריטריונים.

יצחק כהן: הוא דיבר רק על טייבה, אני אדבר על 13 יישובים.

יצחק כהן: תראה, הוא צריך לדאוג לכולם, לא רק לטייבה.

יצחק כהן: אתה לוקל-פטריוט של טייבה.

יצחק כהן: בשביל רמזור בטייבה שיגעת את הבית הזה.

יצחק כהן: תן גם לשאר היישובים, למה רק טייבה?

גאלב מג'אדלה: הבנת איפה בעיית הממשלה?

אחמד טיבי: אבל טייבה – – –

יצחק כהן: על כל פנים – – –

גאלב מג'אדלה: סגן השר, הבנת איפה הבעיה של הממשלה?

גאלב מג'אדלה: באקה וטייבה לא בפנים, יש לך בעיה.

יצחק כהן: אגיד לך גם למה.

יצחק כהן: היישובים האלה נבחרו על סמך קריטריונים מקצועיים, והם כוללים כ-350,000 תושבים, שהם 23% מכלל אוכלוסיית המיעוטים במדינה.

יצחק כהן: יש קריטריונים, טייבה לא נכנסה לקריטריונים.

אחמד טיבי: מה הקריטריונים?

יצחק כהן: טירה – קלנסואה נכנסה.

יצחק כהן: כנראה כל כך הרבה קיבלה טייבה בזכות אחמד טיבי, שהשאר הסתכלו עליה בעיניים כלות.

חנא סוייד: קיבלו רמזור.

יצחק כהן: לא רק רמזור.

יצחק כהן: לא שמעת מה שהוא סיפר לך, לא שמעת.

יצחק כהן: לא שמעת את הנאום.

יצחק כהן: היה מזכיר הממשלה שם.

יצחק כהן: הוא פירט.

יצחק כהן: אז כל הכבוד לך.

יצחק כהן: עם כל הכבוד לטייבה, יש עוד יישובים.

אחמד טיבי: ניקח אותם אחד-אחד – תוכנית נקודתית.

יצחק כהן: ולכל אחד רמזור.

יצחק כהן: התוכנית היא בין-משרדית ושותפים לה משרדי האוצר, התמ"ת, הבינוי והשיכון, התחבורה, ביטחון פנים והתיירות.

יצחק כהן: נוסף על כך ובניגוד לתוכניות קודמות, התוכנית נבנתה בשיתוף הרשויות המקומיות ועל-פי הצרכים שלהן.

יצחק כהן: היקף התוכנית כ-780 מיליון שקלים לשנים 2010–2014, מתוכם כ-400 מיליון שקלים כסף תוספתי חדש ממשרד האוצר.

יצחק כהן: יתרת הסכום היא מתקציבי המשרדים ואינה מהווה חלופה בשום תנאי לכל תקציב מאושר אחר שהוקצה על-ידי משרדי הממשלה לטובת כלל אוכלוסיית המיעוטים בבסיס התקציב לשנים 2009 ו-2010, ולכל תקופת התוכנית, כך שרוב התקציב המשרדי מהווה מבחינתנו תקציב נוסף לטובת התוכנית.

יצחק כהן: התוכנית מתמקדת בארבעה תחומים עיקריים: 1.

יצחק כהן: פיתוח כלכלי תעסוקתי בהיקף כ-230 מיליון שקלים, בדגש על השקעה בקידום אזורי התעשייה ובתוכניות לעידוד תעסוקה; 2.

יצחק כהן: פרק חשוב ביותר בתוכנית שטרם טופל בצורה מהותית על-ידי הממשלה הוא שיכון ונדל"ן, כ-300 מיליון ש"ח, בדגש על קידום תוכנית מפורטת, הקמת שכונות חדשות ומודרניות בתוך היישובים, עם דגש על בנייה רוויה – אתה שאלת – הסדרת נושא רישום הקרקעות ונושא האשראי, ועוד; 3.

יצחק כהן: קידום תחבורה ציבורית ונגישות תחבורתית בהיקף של כ-100 מיליון שקלים; 4.

יצחק כהן: שיפור הביטחון האישי והשירות לאזרח בהיקף כ-145 מיליון ש"ח, לרבות הרחבת פרויקט "עיר ללא אלימות".

יצחק כהן: אחריות יישום התוכנית: הרשות לפיתוח כלכלי של המגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי במשרד ראש הממשלה.

יצחק כהן: עד כה הוקצו כ-220 מיליון ש"ח לטובת ביצוע התוכנית, ועוד תגיד אחרי זה: אפליה.

יצחק כהן: זה יהודית דמוקרטית, אתה רואה?

יעקב כץ: הלוואי על המתנחלים.

יצחק כהן: בבקשה, תגיד לו.

דני דנון: אתה יכול להציע הצעת חוק – – –

יצחק כהן: בסוף הוא יצעק פה: אפליה, אפליה.

דני דנון: אתה יכול להציע הצעת חוק – – – תקציבים בין המתיישבים ביהודה ושומרון ליישובים הערביים.

יצחק כהן: אני הייתי מציע שתאמצו את זה.

יצחק כהן: למען השוויון תאמצו את זה אחד לאחד.

אחמד טיבי: מר דנון, מה דעתך – – – שבוע, תראה אם אתה יכול לחיות בתנאים של תושבי טייבה.

דני דנון: אני יודע, תגישו הצעת חוק משותפת של כץ וטיבי – – –

יעקב כץ: אני מציע להעביר את המתנחלים לטייבה.

יצחק כהן: תחליט – – –

אחמד טיבי: לא להכניס מתנחלים, כי מדובר באנשים שלא גרים בתוך מדינת ישראל.

יצחק כהן: עכשיו תקבל פירוט, אדוני.

יצחק כהן: תקבל פירוט.

דוד רותם: – – – הנה כצל'ה – – –

יצחק כהן: משרד התמ"ת – – – ד"ר טיבי, אני לא יכול כך.

דוד רותם: – – – הם לא החזיקו מעמד – – –

יצחק כהן: משרד התמ"ת – 1.

יצחק כהן: השלמת פיתוח אזורי תעשייה קיימים ופיתוח אזורים בקרקע פרטית: גובשה תוכנית עבודה ופריסה תקציבית.

יצחק כהן: הוחל ביישום התוכנית בכמה יישובים: א.

יצחק כהן: אום-אל-פחם – מתבצעות עבודות פיתוח בהיקף 8 מיליון ש"ח ונמצא בשלב לפני שיווק; ב.

יצחק כהן: שפרעם – מתבצעות עבודות שדרוג באזור התעשייה הקיים וקידום תכנון והרחבת האזור בהשקעה כוללת של 13 מיליון שקלים.

יצחק כהן: אזור תעשייה זה יוכרז כאזור תעשייה מרחבי, דהיינו יקבל הטבות נוספות לעידוד ולמשיכת משקיעים.

יצחק כהן: במקביל, החל מהלך להקמת מינהלת אזור התעשייה בשפרעם; ג.

יצחק כהן: רהט – מתבצעות עבודות באזור התעשייה; ד.

יצחק כהן: תמרה – נעשות עבודות בשטח; ה.

יצחק כהן: נצרת – מתבצעות עבודות עפר באזור התעשייה ציפורי בעלות של 10 מיליון שקלים.

יצחק כהן: סיום עבודות באמצע 2012, ומייד לאחר מכן היזם יחל בבנייה; ו.

יצחק כהן: סח'נין – קידום הרחבת אזור התעשייה ב-100 דונם.

יצחק כהן: תראה כמה הם קיבלו.

יצחק כהן: כץ, אתה שותק, אני מתפלא עליך; ז.

יצחק כהן: כפר-קאסם – – –

מסעוד גנאים: מה בקשר לסח'נין?

יצחק כהן: קידום הרחבת אזור התעשייה בעוד 100 דונם.

יצחק כהן: ב-100 דונם.

יצחק כהן: כפר-קאסם – השלמת פיתוח אזור התעשייה לב-הארץ; 2.

יצחק כהן: שילוב רשויות מקומיות: היישובים דאלית-אל-כרמל ועוספיא שולבו באזור התעשייה מבוא-כרמל, כל אחד ביחס של 15%.

דני דנון: אדוני סגן השר, זה דברים שבוצעו או דברים שנמצאים – – –

יצחק כהן: בוצעו, מבצעים ובתהליך.

יצחק כהן: אני אתן לכם את זה אחרי זה.

אחמד טיבי: אני רוצה כסף.

אחמד טיבי: תיתנו לנו כסף, לא ניירות.

יצחק כהן: מה זה עד עכשיו?

יצחק כהן: מה היה עד עכשיו?

אחמד טיבי: תזרימו תקציבים כמו שאתם מזרימים למוסדות של ש"ס.

שי חרמש: כל הזמן כסף, כסף, כסף.

יצחק כהן: מעונות-יום, משפחתונים – – –

שי חרמש: אין כבר אידיאולוגיה, אני לא מבין?

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: בניית מעונות-יום חדשים – –

שי חרמש: – – – אידיאולוגיה?

יצחק כהן: – – קול קורא יצא לכלל היישובים במדינה.

יצחק כהן: כ-30% מהבקשות שהוגשו היו על-ידי רשויות ממגזרי המיעוטים, מתוכן שמונה מיישובי התוכנית.

יצחק כהן: מדובר בעלייה דרסטית בבקשות של יישובים ערביים; 4.

יצחק כהן: מרכז הכוון תעסוקתי: בימים אלה משקיעה הרשות לפיתוח כלכלי של המגזר הערבי, בשיתוף "ג'וינט ישראל", 2.8 מיליון שקלים להקמת מרכז הכוון תעסוקתי ראשון מסוגו, אשר יעניק שירותי הכוונה וייעוץ להשתלבות מיטבית של האוכלוסייה הערבית בעולם העבודה.

יצחק כהן: בנוסף, נפתח מרכז הכוון תעסוקתי בעיר אום-אל-פחם; 5.

יצחק כהן: הכשרה מקצועית: גובשו בכל יישובי התוכנית תוכניות להכשרה מקצועית; 6.

יצחק כהן: גובשו תוכניות לעידוד יזמות ביישובים, בדגש על יזמות נשים וצעירים; 7.

יצחק כהן: שוברי השמה: הוקצו כ-500 שוברים עבור מעסיקים מהמגזר היהודי אשר יקלטו עובדים בני המיעוטים.

יצחק כהן: משרד התחבורה: 8.

יצחק כהן: פיתוח תחבורה ציבורית ביישובי המיעוטים: גובשה תוכנית עבודה, פריסה תקציבית.

יצחק כהן: הוחל ביישום התוכנית, לראשונה מופעלים קווים בתוך ואל היישובים סח'נין, אום-אל-פחם, תמרה, דאלית-אל-כרמל, עוספיא, כפר-קאסם ורהט.

יצחק כהן: עד סוף 2011 תופעל תחבורה ציבורית – – –

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, מספיק, הממשלה – – –

יצחק כהן: לא לא לא, אתה תשמע הכול.

אחמד טיבי: למה לכם להוציא את כל הכספים על היישובים הערביים?

אחמד טיבי: זה יותר מדי.

אחמד טיבי: אתם ממש נדיבים – –

יצחק כהן: אתה תשמע הכול, חביבי.

יצחק כהן: לא לא.

דני דנון: שכנעת אותו, הוא – – –

חנא סוייד: זה מספיק, באמת.

אחמד טיבי: – – מספיק, חלאס, חלאס, חלאס.

יצחק כהן: אתה תבוא לפה ותתנצל.

יצחק כהן: לא לא, תבוא לפה ותתנצל.

דני דנון: סליחה, אדוני סגן השר, אם חבר הכנסת טיבי שוכנע, הוא יביע את דעתו בהצבעה.

דני דנון: הוא יכול להצביע אמון בממשלה – –

יצחק כהן: לא, לא, לא, ד"ר טיבי – –

דני דנון: – – וזו תהיה אינדיקציה שהוא שוכנע על-ידך.

יצחק כהן: – – אני מצפה ממך שתבוא לפה ותתנצל.

אחמד טיבי: אתה מאמין למה שאתה קורא, נכון?

יצחק כהן: אני אתן לך את זה – תבדוק אותי.

דני דנון: אוקיי.

אחמד טיבי: איפה טייבה?

אחמד טיבי: קראת את כל היישובים, אני התרכזתי בטייבה.

אחמד טיבי: אתה קורא – – –

יצחק כהן: אתה כל כך פינקת את טייבה.

אחמד טיבי: זה לא מכובד, אתה קורא תשובה מוכנה מראש ולא מתייחס לנאום שלי.

יצחק כהן: כל כך פינקת את טייבה, שלא מצאו מקום להכניס אותה בקריטריונים.

יצחק כהן: איך פינקת אותה, כל הכבוד לך. 9.

יצחק כהן: קמפיין הסברתי לתחבורה ציבורית: בגיבוש קמפיין, וכו'.

יצחק כהן: שיכון, אתה רוצה לשמוע שיכון, נכון?

יעקב כץ: – – –

יצחק כהן: 10.

יצחק כהן: קידום תוכנית מפורטת בקרקע פרטית: בכל יישובי התוכנית הוחל בקידום התוכניות על-פי תוכנית העבודה; 11.

יצחק כהן: סבסוד פיתוח בנייה בקרקע פרטית למגורים בבנייה רוויה; 12.

יצחק כהן: פרויקטים בשיווק, פרסום מכרזים: נצרת – שכונת הגליל, 700 יחידות דיור שלב א' – פורסם.

יצחק כהן: סח'נין – שכונת-הוואדי, 1,600 יחידות דיור – אתה תבוא לפה, תעמוד לידי ותתנצל – – –

חנא סוייד: זה גנאים יעשה, גנאים.

חנא סוייד: בשם סח'נין.

אחמד טיבי: סח'נין – – –

יצחק כהן: נו, אז אתה תבוא תתנצל.

מסעוד גנאים: אנחנו מבקשים שחלק תיתנו לטייבה.

מסעוד גנאים: מה, הכול לסח'נין?

מסעוד גנאים: לטייבה.

יעקב כץ: – – –

דני דנון: חבר הכנסת גנאים, אתה ברשות הדיבור בהמשך.

יצחק כהן: לא, לא, לא חביבי, לא, לא, לא.

יצחק כהן: לא לא, הוא פינק את טייבה יותר מדי, הוא הזניח אתכם.

יעקב כץ: המיעוט הערבי שולט במדינה.

יצחק כהן: – – – שכונת-הוואדי, 1,600 יחידות דיור בשלב א', 250 יחידות דיור, פורסם ביולי 2011; 13.

יצחק כהן: קמפיין שיווקי הסברתי לקידום בנייה רוויה – בתחילת חודש אוקטובר התקיים בסח'נין – – –

אחמד טיבי: קמפיין שיווקי.

אחמד טיבי: על זה הממשלה מתהדרת, קמפיין שיווקי.

יצחק כהן: – – – שיכון ועיריית סח'נין.

יצחק כהן: בכנס נכחו 600 – מה אתה רוצה?

יצחק כהן: איך ידעו?

יצחק כהן: איך ידעו?

אחמד טיבי: בקמפיין שיווקי.

יצחק כהן: אם לא נסביר להם, איך ידעו?

יצחק כהן: אתה יודע, הם לא יודעים, אתה גם לא מספר להם.

דוד רותם: אם נסביר, הם כן ידעו?

יצחק כהן: 14.

יצחק כהן: ביוב: מופו הבעיות והצרכים בכל יישובי התוכנית בנוגע לפתרונות קצה לביוב.

יצחק כהן: לשבעה יישובים יש פתרונות.

יצחק כהן: שניים במסלול של פתרון: שפרעם ומע'אר, שלושה בגיבוש פתרון: סח'נין, עראבה וטירה.

יצחק כהן: תיירות – –

חנא סוייד: לכל השאר אין?

יצחק כהן: לא, אין להם בעיות כנראה.

חנא סוייד: אה, כן.

יצחק כהן: – – 15.

יצחק כהן: בחודש יוני פורסמו ארבעה חוזרי מנכ"ל על אודות מתן מענקים בסך 24% להקמת יחידות אירוח וכן מענקים בסך 30% להקמת עסקים קטנים בתיירות.

יצחק כהן: 16.

יצחק כהן: פרויקטים לעידוד משקיעים מבוצעים ביישובי התוכנית המתאימים לכך.

יצחק כהן: אתה רוצה עוד, אחמד?

יצחק כהן: ד"ר טיבי – – –

דני דנון: נראה לי הוא שוכנע.

יצחק כהן: לא, איזה שוכנע.

יצחק כהן: עוד?

יעקב כץ: לא השארתם ליהודים שום דבר.

יצחק כהן: לקחו הכול.

יצחק כהן: יהודית דמוקרטית.

אחמד טיבי: מסכנים היהודים, נשארתם עם הכסף.

יצחק כהן: ביטחון פנים – זה בטח מעניין אותך – 17.

יצחק כהן: גובשה תוכנית לשיפור הביטחון האישי והשירות לאזרח ביישובי התוכנית בשתי רמות – מרכיבים משטרתיים, מרכיבים אזרחיים.

יצחק כהן: כל היישובים הוכנסו לתוכנית "עיר ללא אלימות".

יצחק כהן: לראשונה – אום-אל-פחם, כפר-קאסם, קלנסואה וסח'נין בשלבי התארגנות והפעלה שונים.

יצחק כהן: טייבה – לא צריך, אין בטייבה אלימות, אז לא צריך.

אחמד טיבי: תגיד, תושבי סח'נין יודעים על כל הכבוד הזה – – –

יצחק כהן: בשביל זה עושים קמפיין שיווקי.

אחמד טיבי: הנה הוא מסח'נין, הוא לא מכיר.

יצחק כהן: עושים קמפיין שיווקי.

גאלב מג'אדלה: אין אלימות בכלל בטייבה.

יצחק כהן: חבר הכנסת טיבי, בטייבה לא צריך, בטייבה אין אלימות.

דני דנון: תושבי סח'נין צופים בערוץ הכנסת, הם יסתכלו הלילה וכולם יודו לסגן השר על הפרויקטים הנפלאים שהממשלה עושה עבור תושבי סח'נין.

גאלב מג'אדלה: איציק, איציק, בטייבה אין אלימות.

גאלב מג'אדלה: בטייבה אין אלימות.

חנא סוייד: בוא נשלח את חבר הכנסת גנאים הביתה.

יצחק כהן: ליווי, בקרה וקשר יומיומי: 18.

יצחק כהן: ליווי ובקרה – גופי ייעוץ חיצוניים לליווי הפרויקט – ארבע חברות ליווי מקצועיות, החברות גיבשו תיקי פרויקט לכל יישוב לפרויקטים השונים ומלווים כל יישוב במהלך התוכנית; 19.

יצחק כהן: אנשי קשר: איש קשר מטעם הרשות לפיתוח כלכלי במגזר המיעוטים עובד בצורה יומיומית עם הנהלת היישוב ומסייע לה בצרכים, בחסמים השונים.

יצחק כהן: עכשיו באת?

יצחק כהן: עכשיו הוא הגיע.

יצחק כהן: איפה היית עד עכשיו?

זאב בילסקי: טוב, תתחיל מההתחלה.

דני דנון: הוא שמע שמחלקים פה מאות מיליוני שקלים – – –

יצחק כהן: בקיצור, באיזו מדינה אסלאמית, איזה מדינה אסלאמית?

יצחק כהן: איפה, בסוריה, אצל אסד?

יצחק כהן: במצרים?

יצחק כהן: בירדן?

יצחק כהן: איפה, איזה מדינה – – – כזאת?

אחמד טיבי: מה זה קשור?

יצחק כהן: באיזה מדינה, תגיד לי.

יצחק כהן: תבוא לפה, תבוא לפה – תתנצל.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, אני מבקש להעביר חלק מהתקציבים האלה ליהודים המסכנים, לבנות להם כבישים, אוניברסיטאות, בתי-חולים – –

יצחק כהן: אתה יודע מה – – –

אחמד טיבי: – – היהודים כורעים תחת הנטל.

אחמד טיבי: להעביר מהערבים שנהנים מכל דקה, ליהודים.

אחמד טיבי: זה לא צודק מה שקורה במדינה הזאת.

יצחק כהן: פואד, יקירי, חבל שלא היית פה – –

שי חרמש: תיזהר, עוד נצביע בעד זה, זה יעבור.

אחמד טיבי: תעביר קצת ליהודים – – –

יצחק כהן: – – הם בוכים.

יצחק כהן: מי היה נותן להם את זה?

יצחק כהן: אסד היה נותן להם את זה?

אחמד טיבי: תעביר את זה קצת ליהודים.

אחמד טיבי: מה, אתה משאיר את היהודים – – –

יצחק כהן: מי?

יצחק כהן: טנטאווי היה נותן לכם את זה?

בנימין בן-אליעזר: מה קרה לך?

יצחק כהן: עבדאללה היה נותן לכם?

יצחק כהן: מי היה נותן דבר כזה?

יצחק כהן: אני שעה פה עומד ומסביר להם – –

אחמד טיבי: אגב, שכחת שזה מחוות של רצון טוב.

יצחק כהן: – – כמה שהמדינה היהודית דמוקרטית, יעני, משפרת אותם – – –

אחמד טיבי: כן, השר כהן, שכחת להגיד שזה מחוות של רצון טוב של היהודים כלפי הערבים – –

יצחק כהן: א.

יצחק כהן: זה נכון.

אחמד טיבי: – – אותה גישה פטרונית שלכם.

דני דנון: לא, זה לא נכון.

יצחק כהן: לא, פטרונית לא, חס ושלום.

אחמד טיבי: מחוות של רצון טוב.

אחמד טיבי: עושים כבישים.

יצחק כהן: חס ושלום.

יצחק כהן: בקיצור, אני מכיר אותך כאדם הגון וישר.

יצחק כהן: אני מצפה שתעלה לפה ותתנצל ותביע אמון בממשלה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מודה לסגן השר.

אחמד טיבי: מסעוד לא האמין לכל מה שאמרת על סח'נין.

דני דנון: אנחנו תיכף נשמע את נציגי הסיעות ונראה באמת אם השתכנעו ויצביעו אמון בממשלה.

דני דנון: ראשון הדוברים – דובר סיעת קדימה, חבר הכנסת זאב בילסקי.

דני דנון: לא שמעתי ברשימה את העיר רעננה, חבר הכנסת בילסקי, אבל אני מניח שגם שם בונים.

אחמד טיבי: אין נאמן שם, אין נאמן שמקבל 400,000 – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: – – אם הוא היה מקבל 400,000, הוא לא היה מגיע לכנסת, היה נשאר שם.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: לרשות כל אחד מהדוברים שלוש דקות.

דני דנון: בבקשה.

דוד רותם: חבר הכנסת טיבי – – –

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת, סגן השר איציק כהן, אני רוצה להגיד לך, אני נמצא פה כבר די הרבה זמן, יחסית.

בנימין בן-אליעזר: תחזיר לי קודם את 5,000 השקל.

זאב בילסקי: אני אחזיר לך, כל הארוחות במזנון עלי עכשיו.

זאב בילסקי: אני רוצה להגיד לך, לא ידעתי – האמת, אני מתוודה, אדוני היושב-ראש – לא ידעתי איזה ממשלה יש לנו.

זאב בילסקי: אני מודה לך באמת על שהשכלת אותנו, ובאמת היטיב לדבר ידידי חבר הכנסת אחמד טיבי, שכזה טוב השפעתם על היישובים הערביים, שבאמת לא נשאר וצריך באמת לעשות משהו.

אחמד טיבי: תעביר קצת, תעביר להם.

זאב בילסקי: ואני רוצה לספר לך, ידידי סגן השר, שממשלת ישראל הזאת מביאה את מדינת ישראל למצבים שלא הכרנו כמותם.

זאב בילסקי: ואני אסביר לך גם למה, אדוני סגן השר.

זאב בילסקי: אנחנו, כשהיינו ילדים, אז פחות או יותר כולם היו שווים, לא היו אנשים עשירים במיוחד, לא היו אנשים עניים במיוחד.

זאב בילסקי: הפערים שנוצרו היום, אדוני סגן השר, הם בלתי נסבלים.

זאב בילסקי: אתם היום הבאתם שכבות שלמות של אנשים שאין להם סיכוי.

זאב בילסקי: היו אצלנו בישיבת הסיעה של קדימה נציגים שבאו מהאוהלים, אנשים שאתם לא מצליחים לתת להם פתרון סביר של דיור, פתרון שיכול לתת להם הזדמנות חדשה בחיים שלהם.

זאב בילסקי: ולכן, על כל אותן תוכניות של ממשלת ישראל – אולי ננסה, ידידי הטוב סגן השר, אולי ננסה לפחות לפנות לאותם אנשים שאין להם, שמסתכלים עכשיו, שומעים את כל הטוב שממשלת ישראל – אבל הם, להם זה לא מגיע.

זאב בילסקי: היו פה לפני כמה זמן, כמה ימים, משפחות, רובן חד-הוריות, עם ילדים עם פיגור שכלי.

זאב בילסקי: היית צריך לשמוע את האמהות האלה, איך הן דיברו פה, בכנסת, בוועדה לפניות הציבור.

זאב בילסקי: מספרת שם אשה אחת שהטיטולים בשביל הבן שלה עולים לה 1,500 שקל, והיא, לפני שהיא מחליפה את הטיטול, היא בודקת אם זה יכול לספוג אולי עוד קצת, כדי שהיא תחכה עוד חצי שעה לפני שהיא מחליפה.

זאב בילסקי: היא לבד.

זאב בילסקי: ממשלת ישראל לא באה לקראתה.

זאב בילסקי: 2,400 שקל זה מה שאתם נותנים לה כדי שהיא תנסה ותתאמץ כדי להחזיק את הבן שלה ואיכשהו לשמור אותו ברמת חיים סבירה.

זאב בילסקי: אלה האנשים, ידידי יושב-ראש הכנסת שמכהן, שיושב עכשיו כאן, דני, אני אומר לך, כשהייתי בישיבה הזאת, כששמעתי את הקולות של האנשים, הבנתי שבאיזה מקום אנחנו, האנשים שיושבים פה, מסביב לשולחן הזה, לא תופסים מה זה להיות היום עני במדינת ישראל, מה זה להיות חסר דיור, מה זה להיות חסר אונים כשהילד שלך הוא בעל נכות – אתה לא יכול לעזור לו, אין לך מי שייתן לך את היד, וכשהיא באה לרשויות השלטון מסלקים אותה כמו מטרד.

זאב בילסקי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני הייתי מציע שאנחנו נביע אי-אמון בממשלת ישראל, ולו רק בגלל מה שהיא עושה לאותם אנשים שהיו בשבוע שעבר פה בכנסת וזעקו את הזעקה שלהם, ואף אחד פה לא שמע.

יצחק כהן: אני שוקל – – –

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

דני דנון: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מי ששמע את זעקתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, בסופו של דבר כל הנושא היה סביב ראש עיריית טייבה, שאולי לא עמד במבחן כדי להציל את העיר מהמצב שבו הם נמצאים, ואני מבין שזה לא באשמתו, אבל צריך גם לזכור שהדבר האחד והיחיד שמשרד הפנים, שאתה כל כך תוקף אותו, שם ועדה קרואה – וזה מטבעם של דברים – אנחנו מכירים את זה כבר עשרות בשנים; כשראש עיר נכשל, ולא משנה מהן הסיבות, ועובדה, אתה בעצמך מונה כמה מועמדים שהיו במהלך השנים האחרונות.

נסים זאב: זאת אומרת, יש עניין להציל את העיר, וזה לא עניין אישי של שר הפנים שמחפש איזה מישהו שמקורב אליו שחשוב לו שהוא יהיה שם הממונה.

נסים זאב: לכן כל ההתקפה של עשר דקות על טייבה, באמת, חשבתי שאתה באמת מדבר על המגזר הערבי, על הבעיה הכללית.

נסים זאב: וראית שאין בעיה, אז חיפשת את טייבה, כי טוב לדבר על טייבה.

נסים זאב: טייב, אומרים בערבית.

אחמד טיבי: הניתוח שלך – – –

חנא סוייד: הלוגיקה מעניינת.

אחמד טיבי: מעניין מאוד.

נסים זאב: תלוי איך אתה שומע את זה.

אחמד טיבי: ה- sequenceמושך.

נסים זאב: כן, בוודאי.

ג'מאל זחאלקה: ההיקש הלוגי שלך.

ג'מאל זחאלקה: ההיקש הלוגי.

נסים זאב: כן, כן.

נסים זאב: עכשיו אני רק רוצה לומר שהעניין של הקיפוח שכביכול קיים במגזר הערבי – אני רוצה לומר שכשאנחנו מסתכלים באוניברסיטאות, בהשכלה הגבוהה – לא, אני רוצה לומר כמה דברים – אי-אפשר לדבר על קיפוח וכל פעם להביע פה איזה זעקת שווא – ושבר – כאילו הממשלה לא עושה למען האוכלוסייה הזאת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, כשאמר כצל'ה שהלוואי שנשווה את המענקים ואת התקציבים להתנחלויות ולמתיישבים ביהודה ושומרון לאלה במגזר הערבי – אני רוצה לומר לך ששם יש באמת הקפאה.

נסים זאב: שם יש באמת צימאון.

נסים זאב: שם צריכים לריב ולקיים דיונים שלמים על איזה כביש שהוא כל כך חיוני, וצריך לבוא שר האוצר כדי לאשר את הכביש הזה.

נסים זאב: אני יודע בדיוק מה קורה שם, ופה, ברוך השם, עיננו לא צרה, אבל מדובר במיליארדים שסגן שר האוצר פירט לך את זה.

נסים זאב: אני חושב שמן הראוי שהיית מתנצל על כל מה שפטפטת פה.

נסים זאב: עכשיו, אי-אפשר גם להתעלם מהמצב שקיים בעולם.

נסים זאב: המשבר הכלכלי באירופה, שאיך שלא יהיה, יש כאן השלכות, וההשלכות הן חד-משמעיות.

נסים זאב: אם שם אין ייבוא, אנחנו לא יכולים לקיים פה ייצוא.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, הלוואי שאנחנו לא נגיע למצב של מיתון.

נסים זאב: כמה שהנגיד מדבר – שלא יהיה מיתון ומדינת ישראל לא צועדת בכיוון הזה, אי-אפשר להבטיח שבעוד שנה אנחנו לא נמצא את עצמנו, כאשר הרבה מדינות באירופה – יוון, איטליה ומדינות אחרות – נמצאות ממש על סף פשיטת רגל – שזה לא יקרין ולא ישליך לעבר מדינת ישראל.

דני דנון: נא לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: אני אומר שאנחנו צריכים לראות גם את החלק הטוב, את החלק של העשייה, ולא לדבר רק על החלק שחסר, שבוודאי צריכים לעשות הכול כדי להשלים.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, סגן יושב-ראש הכנסת.

דני דנון: הודעת המזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לוח תיקונים להצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב–2011, וכן לוח תיקונים נוסף – לוח תיקונים מס' 2 להצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב–2011.

נאזם בדר: כמו כן, חבר הכנסת דני דנון מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק עריכת נישואים ורישומם (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011; פ/3762/18.

נאזם בדר: תודה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: 1.

דני דנון: ממשלת נתניהו מעמיקה את הפערים החברתיים וממשיכה לפגוע במעמד הביניים ובשכבות החלשות;

דני דנון: 3.

דני דנון: כישלון ממשלת נתניהו בטיפול בבעיות הכלכליות והחברתיות ביישובים הערביים

דני דנון: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר נמצא באולם?

דני דנון: אני אבדוק את זה.

דני דנון: השר התורן היה צריך להיות פה, לא הסגן.

גאלב מג'אדלה: אתה יכול לעצור את הזמן, בבקשה?

דני דנון: אתה יכול להמשיך לדבר, אדוני סגן היושב-ראש, וכשייכנס השר למליאה נחדש את השעון.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, סגן השר, שאני מאוד מעריך ומוקיר, בתקופת כהונתי כשר בממשלת אולמרט הוא היה שר, ואני זוכר לו חסד מתקופה זו.

דני דנון: שר במשרד?

דוד רותם: באיזו שנה זה היה?

גאלב מג'אדלה: הוא נתן לנו נתונים רבים, מגוונים וחשובים, וארבע תוכניות של הממשלה הזאת לטיפוח החברה הערבית.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להגיד לך שהם מסתכמים, לפי דעתו ולפי מה שהוא אמר, ב-3 מיליארד, והתוכניות טובות מאוד, רק שכרגיל, זאת ממשלה שעושה קמפיינים, נואמים בקונגרס, מדברים מלים יפות, ססמאות גדולות – ביצוע אין.

גאלב מג'אדלה: איך אומרים – חבר הכנסת רותם, אני מפריע לך בזה שאתה מדבר בפלאפון?

גאלב מג'אדלה: – ביצוע אין.

דוד רותם: אתה לא מפריע לי.

גאלב מג'אדלה: זו הממשלה שאתה אחד מאדריכליה, של ישראל ביתנו.

גאלב מג'אדלה: חוץ מססמאות, וקמפיינים, ומספרים, ונתונים, ותוכניות, וועידות ונאומים – בביצוע אתם אפס.

גאלב מג'אדלה: ממשלה, אם אתה בוחן אותה בביצוע – שואפת לאפס.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, פערים – – –

דני דנון: השר נכנס, יש לך שלוש דקות.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: השר ארדן נמצא במליאה.

גאלב מג'אדלה: אתה מדבר על השר התורן?

דני דנון: לפי הפרוטוקול אתה צריך שיהיה שר.

גאלב מג'אדלה: אני את השר התורן מאוד מכבד – – –

דני דנון: המליאה מחויבת בנוכחות שר.

גאלב מג'אדלה: אני יודע שהוא היה עסוק בדברים חשובים.

גאלב מג'אדלה: אני מדבר על סגן השר שהשיב לנו על האי-אמון.

דני דנון: הוא לא חייב להישאר.

דוד רותם: – – –

דני דנון: הנה, הוא גם נמצא פה.

גאלב מג'אדלה: לא אמרתי שהוא חייב.

גאלב מג'אדלה: חס וחלילה, לא אמרתי שהוא חייב.

גאלב מג'אדלה: ברוך הבא, אדוני כבוד סגן השר.

דוד רותם: אדוני סגן השר, אתה שכחת שב-2008 הייתם יחד שרים בממשלת אולמרט?

יצחק כהן: – – –

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לדבר אתך, אני רוצה לכבד אותך, אני רוצה להתייחס אליך.

דוד רותם: – – – היה שר – – –

גאלב מג'אדלה: אני התחנכתי, גדלתי על כך שיש לתת כבוד לאחר, גם אם הוא שונה, ולפעמים זה שהוא שונה, זה יתרון.

גאלב מג'אדלה: אז אני, כבוד סגן השר, רציתי להתייחס – – –

דוד רותם: בעיקר כשהייתם – – –

גאלב מג'אדלה: למה אתה מפריע?

גאלב מג'אדלה: למה אתה מפריע?

דוד רותם: אני מזכיר לו שהייתם – – –

גאלב מג'אדלה: זה לא ועדת חוקה, חוק ומשפט, שאתה משתולל שם, אפילו אומר מלים שלא נאמרות בשום פורום חברתי אלמנטרי תרבותי.

גאלב מג'אדלה: זה לא ועדת חוקה, חוק ומשפט.

גאלב מג'אדלה: יש כאן יושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תירגע.

דני דנון: חבר הכנסת מג'אדלה, זה הזמן שלך.

דני דנון: אתה יכול להשתמש בו לדבר אל חבר הכנסת רותם.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לך, אדוני סגן השר, נתונים ותוכניות של מיליארדים וארבע תוכניות מקצה לקצה – כל מה שאמרת אמת, רק הביצוע אפס, או שואף לאפס.

גאלב מג'אדלה: לכן אני מודיע לך, סגירת פערים בחברה הערבית לא תהיה בוועידות שראש הממשלה עושה.

יצחק כהן: קודם כול, זה לא נכון.

גאלב מג'אדלה: אל תפריע לי, אני לא הפרעתי לך.

יצחק כהן: אתה אומר דברים לא נכונים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא בדיאלוג.

גאלב מג'אדלה: אני עונה לך, אני לא בדיאלוג.

יצחק כהן: הוא אומר דברים לא נכונים.

יצחק כהן: הוא פנה אלי.

דני דנון: אדוני סגן השר.

גאלב מג'אדלה: אני לא בדיאלוג אתך.

גאלב מג'אדלה: אני עונה לך כפי שאתה ענית לנו.

דני דנון: לחבר הכנסת מג'אדלה יש עוד דקה לדבר.

דני דנון: אם הוא ירצה שתשיב לו – – –

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מג'אדלה לא בדיאלוג אתו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מג'אדלה עכשיו מדבר בזכותו, בתורו, ולכן הוא צריך לא להפריע לי.

דני דנון: סליחה, סליחה.

דני דנון: אתה ברשות דיבור.

דני דנון: אם אתה תרצה שהוא ישיב לך על חשבון זמנך – – –

גאלב מג'אדלה: לא, לא ביקשתי שהוא ישיב לי.

דני דנון: בבקשה תמשיך.

גאלב מג'אדלה: לא ביקשתי שישיב לי.

גאלב מג'אדלה: ביקשתי לענות לו.

גאלב מג'אדלה: יש הבדל בין להשיב לי לבין לענות לי.

יצחק כהן: אבל דבר אמת.

גאלב מג'אדלה: רק אמת.

יצחק כהן: יש ביצוע.

יצחק כהן: תשאל את אחמד.

גאלב מג'אדלה: אין ביצוע, הביצוע שלכם שואף לאפס.

יצחק כהן: מאיפה אתה יודע?

גאלב מג'אדלה: ועובדה שהעוני בחברה הערבית עולה והילדים העניים מספרם הולך וגדל.

יצחק כהן: לא נכון.

גאלב מג'אדלה: וקו העוני עולה.

יצחק כהן: לא נכון.

גאלב מג'אדלה: ובחברה הישראלית בכלל קו העוני עולה וקו המיליונרים גדל.

גאלב מג'אדלה: מועדון המיליונים, שאתם מגדלים אותו, הולך וגדל.

יצחק כהן: לא נכון.

גאלב מג'אדלה: זאת חברה שהפערים הולכים וגדלים בה והעוני והפשע והאלימות הולכים וגדלים כתוצאה מהעוני שאתם מייצרים במדיניות הכושלת הכלכלית שלכם בראשות ראש הממשלה, השר-על הכלכלי ושר האוצר בעבר.

גאלב מג'אדלה: תגידו את האמת לציבור.

גאלב מג'אדלה: מה, לשקר בעזות מצח ועוד לנאום נאומים יפים ולהזין אותנו בנתונים שקריים?

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיב.

גאלב מג'אדלה: אתה לא חייב, כי אני לא פניתי אליך אישית.

גאלב מג'אדלה: אמרתי "אתם", אני התכוונתי לממשלה.

גאלב מג'אדלה: לא אתה.

גאלב מג'אדלה: אין לך שום זכות להשיב.

יצחק כהן: לא, אין דבר כזה.

גאלב מג'אדלה: ברגע שאני אפנה אליך אישית, על-פי התקנון מותר לך לענות.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: הממשלה משקרת ביודעין ובעזות מצח, כי היא לא סוגרת פערים בחברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: הפערים הולכים וגדלים, העוני הולך וגדל.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך, ממשלה שמשקרת בעזות מצח.

דני דנון: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני היושב-ראש.

דני דנון: אני מודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

דני דנון: אדוני סגן השר, אם אתה רוצה – – –

גאלב מג'אדלה: גם אם לא נעם לך, אדוני היושב-ראש, זה מה שאני מאמין.

דני דנון: אני איאבק על הזכות שלך לדבר גם כשלא נעים לי, חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: ברור לי לחלוטין.

גאלב מג'אדלה: מה, יש ספק בזה בכלל?

דני דנון: בבקשה, אדוני סגן השר.

דני דנון: חלק מהדברים שיוחסו למגזר, אדוני חבר הכנסת, היו בתקופת כהונתך כשר לענייני מיעוטים.

דני דנון: אתה יכול לקחת קרדיט על כך גם.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – –

גאלב מג'אדלה: איזה כהונה?

דני דנון: חלק מהדברים שהוצגו, הקרדיט שייך לך כשר לענייני מיעוטים.

גאלב מג'אדלה: לא הייתי שר לענייני מיעוטים מעולם ולא אהיה ואני נגד זה.

דני דנון: שר התרבות והספורט.

גאלב מג'אדלה: הייתי שר המדע, התרבות והספורט על אפם ועל חמתם של אנשי הימין, שלא רצו שאזרח ערבי יהיה שר המדע.

נסים זאב: הוא היה שר לענייני ירושלים.

גאלב מג'אדלה: ותשאל את החרדים – ליצמן, איך היה השר הערבי?

גאלב מג'אדלה: איך היה השר הערבי?

יעקב ליצמן: הוא דאג לחרדים, הוא דאג לחרדים.

גאלב מג'אדלה: נכון, מפני שהם חלשים.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אדוני סגן השר, בבקשה.

יצחק כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, אני מכיר אותך הרבה שנים.

יצחק כהן: אני מכיר את היושר שלך.

גאלב מג'אדלה: סליחה, למה עולה סגן השר לדוכן?

גאלב מג'אדלה: אני – – –

יצחק כהן: ככה.

דני דנון: אדוני, חבר הכנסת מג'אדלה, אתה לא מנהל את הישיבה פה.

דני דנון: לפי התקנון, סגן שר יכול לענות בנושא של האי-אמון ולכן הוא עלה לענות.

ג'מאל זחאלקה: שר, לא סגן שר.

דני דנון: שר או סגן שר.

נסים זאב: אחרי כל כך הרבה השמצות, לפחות – – –

דני דנון: סליחה.

דני דנון: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לעיין בתקנון.

יצחק כהן: מג'אדלה, מעולם לא תפסתי אותך – – –

דני דנון: אני מפנה אותך לתקנון.

דני דנון: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: עלית פה, דיברת באריכות, דברים שלא מתאים לך להגיד.

יצחק כהן: אני פירטתי תוכניות שכתובות – אתה יכול לקחת אותן מהפרוטוקול ולבדוק אותן – גם של השקעות, גם של ביצוע.

יצחק כהן: אתה עולה פה ואתה אומר דברים לא נכונים.

יצחק כהן: לא מתאים לך.

יצחק כהן: תחזור בך.

יצחק כהן: אם לא תחזור בך – – –

גאלב מג'אדלה: – – –

יצחק כהן: – – – אם לא תחזור בך, יש דרכים לטפל בזה.

גאלב מג'אדלה: לא מתכוון לחזור בי לרגע אחד.

יצחק כהן: אז תצטרך להתמודד עם זה.

גאלב מג'אדלה: מאף אחד.

יצחק כהן: בוועדת האתיקה תתמודד עם זה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אין בעיה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ניפגש בוועדת האתיקה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני סגן השר.

דני דנון: תודה רבה לגאלב מג'אדלה.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי מקלב, סגן יושב-ראש הכנסת, מסיעת יהדות התורה.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: יש לנו פה היום הרבה טונים מאיימים.

דני דנון: אני מציע לכולם – –

גאלב מג'אדלה: אני הגנתי גם על החרדים.

דני דנון: – – חבר הכנסת מג'אדלה, גם אליך, קצת להירגע מאיומים על שופטים – –

גאלב מג'אדלה: אני הגנתי על החרדים.

דני דנון: – – מאיומים על סגני שרים ועל חברי כנסת.

דני דנון: בוא נירגע.

גאלב מג'אדלה: היושב-ראש דנון, אני הגנתי על החרדים גם בסגירת פערים.

גאלב מג'אדלה: גם על החרדים.

גאלב מג'אדלה: החרדים – הציבור שלו בסגירת פערים הוא במצב קשה.

גאלב מג'אדלה: כדאי לך לדעת.

דני דנון: תודה, תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, מכובדי השר, אם הוא נמצא או לא נמצא – אני לא רואה אותו – חברי חברי הכנסת, אתמול הממשלה קיבלה החלטה שגרמה לאיזה יום חג בממשלה, על השקעה ועל הקצבה של 630 מיליון שקל לטיפול במהגרי עבודה או מסתננים, איך שקוראים להם, כדי למגר וכדי לטפל בתופעה, שלפי כמעט כולם, אולי יש קונסנזוס בעניין הזה בבית הזה, ואם לא, אז ודאי שמשני צדי המליאה ודאי שיש קונסנזוס על הבעייתיות שיש במהגרי עבודה, מסתננים.

אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים לברך על המוגמר אבל לזעוק על לשעבר, מכיוון שקודם כול אני לא בטוח שאפשר לברך על המוגמר.

אורי מקלב: ודבר שני, חייבים במקרה הזה גם לזעוק על לשעבר למה היינו צריכים להגיע למצב כזה, שהיום צריכים להשקיע 630 מיליון שקל, לקחת מדברים חשובים מאוד שנמצאים בתוך סדר העדיפויות או בתוך סדר הפעולות של המשרדים השונים.

אורי מקלב: אנחנו כבר יודעים היום שמצב כזה, שעשרות אלפים כבר כיום נמצאים בארץ.

אורי מקלב: בשנה – אנחנו צפויים השנה, כפי שאמר ראש הממשלה בעצמו, ל-30,000.

אורי מקלב: בחודש האחרון הגיעו קרוב ל-3,000 מהגרים.

אורי מקלב: לפי כל הביטויים אתמול, אלה הדברים החשובים ביותר, ואם לא, המדינה תיכף תישטף בשיטפון הזה; אוכלוסיות שלמות נוהרות לפה, למדינה, והמדינה לא יכולה לעמוד בזה.

אורי מקלב: ואנחנו היום צריכים לשאול למה עד היום העניין הזה לא טופל.

אורי מקלב: חייבים להפיק לקחים, מכיוון שהרי זה לא נולד ביום אחד.

אורי מקלב: הדברים האלה נזעקים.

אורי מקלב: אני רואה כאן את כצל'ה, כיושב-ראש הוועדה לעובדים זרים, כמה פעמים הוא עלה על הדוכן הזה וכמה – בוועדות.

אורי מקלב: ודיברו ודיברנו ודיברנו – נטפל בזה בדחיפות.

אורי מקלב: אני זוכר, אני הייתי במקרה יושב-ראש הכנסת בפועל.

אורי מקלב: אני זוכר את חבר הכנסת דיכטר לפני שנה וחצי אולי, עולה כאן לבמה ומדבר על המספרים כדבר שהוא צריך טיפול לאומי, יסודי ומהיר ונחרץ.

אורי מקלב: והממשלה גררה רגליים ולא טיפלה בעניין הזה בנחרצות, והיום היא באה ואומרת לנו כמה שהיא משקיעה וכמה שהיא לוקחת.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שדברים כאלה קשה לעקור מהשורש, כשכבר נמצאים כל כך הרבה, עשרות אלפים, ועד שיתבצעו הדברים האלה.

אורי מקלב: למה אנחנו תמיד יודעים לכבות שרפות ב"סופר-טנקרים" או ב"סופר-סוהר" – מקימים עכשיו בתי-סוהר לעשרות אלפים.

אורי מקלב: בתי-סוהר יקימו לעשרות אלפים.

אורי מקלב: אנשים שכבר התרגלו לדבר הזה, ללכת ולהבריח אנשים.

אורי מקלב: אנשים שחיים מזה.

אורי מקלב: התרגלו לפלילים.

אורי מקלב: אנשים שכבר יודעים שזאת הדרך, יהיה קשה לעצור את זה הרבה זמן.

אורי מקלב: ולמה אני אומר את זה?

אורי מקלב: לא רק בשביל לצעוק על לשעבר.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להפיק לקחים מכיוון שאנחנו יודעים על מסגרת היום שהיה בכרמל.

אורי מקלב: אנחנו מציינים עכשיו את יום השנה, וכמה דברים מעלים פה על הדוכן הזה ואין אוזן קשבת.

אורי מקלב: אני אומר את זה, אני אמרתי את זה כבר כמה פעמים.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר את זה.

אורי מקלב: גם המחאה החברתית לא נולדה במחאה של הציבור.

אורי מקלב: היא נולדה פה, בכנסת, מפני שאנחנו התרענו על כל הדברים שמדברים עליהם, אם בעיה של חוסר דיור, אם בעליות המחירים, במחירי המים, במחירי החשמל.

אורי מקלב: כל הדברים האלה הם לא דברים שרק המציאו אותם לפני חצי שנה, לפני שבעה-שמונה חודשים, במחאה החברתית.

אורי מקלב: אנחנו העלינו את זה פה.

אורי מקלב: ואני אומר גם היום – הממשלה, לא היתה שום סיבה לכך שהיא לא טיפלה בזה.

אורי מקלב: יש דברים שממשלת ארצות-הברית מונעת ממך לעשות, דורשת ממך לעשות.

אורי מקלב: יש דברים שבגלל המדינות השכנות שלנו אנחנו מנועים מלעשות.

אורי מקלב: לפעמים מדינות אירופה דורשות מאתנו או מונעות מאתנו.

אורי מקלב: מי מנע מאתנו לטפל בדבר הזה?

אורי מקלב: ואנחנו לא מטפלים גם היום.

אורי מקלב: ולכן, אנחנו צריכים ללמוד – גם דברים שמעלים היום ולא מטפלים בהם.

אורי מקלב: זה נכון שזה יכול להיות רעידות אדמה וזה יכול להיות ערכות מגן ותאונות הדרכים ובעיית האלכוהול והבעיות שהעלה חבר הכנסת זאב בילסקי קודם, בטיפול בנכים, שאף אחד לא מטפל בהם, באף אחד.

אורי מקלב: ואנחנו עדים לביורוקרטיה שיש במשרדים השונים.

אורי מקלב: אנחנו מעלים את הדברים האלה ואומרים: למה שנהיה אוזן קשבת כבר עכשיו, מייד, ולא כשנהיה במצב כזה, ואנחנו רק עומדים כל הזמן לכבות שרפות?

אורי מקלב: אנחנו צריכים היום לטפל בשיטפון שתופס את המדינה ואנחנו צריכים היום להשקיע כל כך הרבה.

אורי מקלב: נהיה ערים ונהיה קשובים לטפל בנחרצות בדברים כשאנחנו מעלים אותם כאן.

אורי מקלב: תודה.

דני דנון: תודה רבה לסגן היושב-ראש חבר הכנסת אורי מקלב.

דני דנון: הדוברת הבאה – חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, השר באשר הוא וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להביע אמון היום בכך שאני מקווה שהממשלה תתקן את דרכה ביחס להחלטה להפיל את חוק לימודי ליבה.

עינת וילף: מה בעצם אומר החוק?

עינת וילף: החוק אומר שבכל בתי-הספר במדינת ישראל, במימון המדינה, במימון מלא של המדינה, במשך שלושת-רבעי מהזמן ילמדו לימודים שיאפשרו לבוגרי בתי-הספר להשתלב בעולם העבודה ובחברה הכללית, וברבע מהשעות – הנותרות – יוכל כל בית-ספר לתת לבית-הספר את הדגש המיוחד לו, בין שזה מדעים, מוזיקה או גמרא.

עינת וילף: צר לי שההחלטה נפלה, ואני מברכת את חברי לסיעת העצמאות גם על כך שתמכו ולא נתנו יד להתנגדות, וגם יגישו ערר, ואני מקווה שבהזדמנות השנייה, לאחר הערר, הדברים ישתנו, כי אני רוצה להמשיך להביע אמון בשר החינוך ובממשלה, שהם לא ייתנו את ידם לפגוע בילדים, שלא יקבלו את הכלים להשתלב בחברה, ושיהיו להם כלים מלאים להיות אנשים עובדים.

עינת וילף: בסופו של דבר אנחנו רוצים חברה שבה יש שוויון בנשיאה בנטל.

עינת וילף: הרי היום ישראל משלמת שלוש פעמים: ישראל משלמת על חינוך שבוגריו אינם מקבלים את הכלים הבסיסיים לעבוד – ולעבוד בעבודות ראויות, ואינם מקבלים את הכלים הבסיסיים להשתלב בחברה ולהבין את המהות של הנשיאה בנטל; היא משלמת כשבוגרי אותן מערכות חינוך נדרשים לחיות חיים של אבטלה ועוני, ולכן הם נסמכים על שולחן ההקצבות השונות; וישראל משלמת פעם שלישית, וזה הסכום הגדול, באובדן מסים ממי שהעבודות שהם עובדים – או שאם הם מובטלים אינם מגיעים בכלל לסף המס, או אם הם עובדים, לפעמים עובדים בצורה שאינה מדווחת לרשויות המס, כי הם אינם מרגישים חלק מהחברה בכללה, כי הם לא קיבלו את הכלים להרגיש חלק מהחברה.

עינת וילף: תחשבו מה יקרה אם המשוואה הזאת תתהפך, אם מדינת ישראל תממן בתי-ספר שכל בוגריהם מרגישים חלק מהחברה, בעלי כלים להשתלב בה, בעלי כלים להשתלב בעולם העבודה, להיות אנשים שאינם מובטלים, אינם חיים בעוני, יכולים לשלם מסים, ומסים גבוהים, ומשלמים את המסים האלה למדינה שהם מרגישים שהיא מדינתם.

עינת וילף: זהו האתגר הגדול וזוהי גם ההזדמנות הגדולה של מדינת ישראל, וזו גם הדרך הנכונה להיאבק בעוני ובפערים.

עינת וילף: ולכן אני אמשיך להביע אמון בכך שאת הטעות שנעשתה אתמול – את הטעות הזאת יתקנו.

עינת וילף: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת עינת וילף.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה – שמעתי את תשובתו של סגן השר על כל הפרויקטים והתקציבים הנדיבים לכפרים ולערים הערביות, ובהם העיר שלי, סח'נין.

מסעוד גנאים: האמת, אני לא ידעתי עד היום שאני חי בגן-עדן כזה – לא הרגשתי ולא ידעתי.

מסעוד גנאים: אז אני מבקש מכבוד השר שיוכיח את מה שהוא אמר.

מסעוד גנאים: לפחות אני יודע שתושבי סח'נין עד היום סובלים – – –

ג'מאל זחאלקה: תיסע לסח'נין, ספר להם מה שמעת בכנסת.

מסעוד גנאים: אני נוסע כדי לראות במו-עיני, האמת – האומנם זה קורה שם.

מסעוד גנאים: אני יודע שהמשבר, בעיית הדיור שם היא בעיה חמורה מאוד; ששטח שיפוט סח'נין, שעיריית סח'נין ביקשה להרחיב אותו לפני 20 שנה, עד היום הוא לא הורחב, כ-9,000 דונם, בהשוואה לשטח שיפוט של המועצה האזורית משגב, השכנים שלנו, שהוא כ-190,000 דונם.

מסעוד גנאים: אני עושה השוואה בין אזור התעשייה תרדיון–משגב של השכנים לבין אזור התעשייה של סח'נין – אין כל מקום להשוואה.

מסעוד גנאים: אז אני לא יודע איפה גן-עדן הזה שמדבר עליו סגן השר.

מסעוד גנאים: אני מקווה שאכן זה יהיה כך, אבל אני לא מרגיש שזה כך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בעידן הממשלה הזאת גילינו, לצערי, הרבה דברים, וכולם קשורים לערבים תושבי הארץ, אזרחי מדינת ישראל.

מסעוד גנאים: זה שאנחנו מטרד, או תיק ביטחוני, או איום ביטחוני – את זה ידענו.

מסעוד גנאים: זה שאני כערבי, כשאני בא ליד משטרה, המשטרה הכחולה, מייד אני מציג את תעודת הזהות שלי – את זה ידענו.

מסעוד גנאים: אבל לגלות שאנחנו גם מטרד סביבתי, מפגע סביבתי?

מסעוד גנאים: לגלות שהמוסלמים והאַזַאן, הוא פוגע באיכות החיים – זה חדש.

מסעוד גנאים: אז עכשיו נוסף על המשטרה הכחולה יש המשטרה הירוקה, וכשאתה נמצא ליד משטרה ירוקה גם תציג תעודת זהות, שאתה לא מטרד סביבתי ולא מפגע סביבתי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק ההזויה הזאת, שנובעת אך ורק משנאה כלפי הערבים וכלפי מוסלמים – – –

דני דנון: אתה מתכוון לגבי המואזין.

מסעוד גנאים: כן כן כן.

מסעוד גנאים: לגבי המואזין.

מסעוד גנאים: המואזין היה פה ויהיה פה, וחברת הכנסת שהציעה, מעולם הסביבה והטבע לא התלוננו על האַזַאן, אבל כנראה בני-אדם שהם בפני עצמם מפגע, ובפני עצמם מטרד אנושי, שמלאים שנאה וגזענות, הם רק שחושבים שאַזַאן הוא באמת פוגע באיכות החיים.

מסעוד גנאים: זה מזכיר לי, אדוני היושב-ראש, כשהייתי חבר עיריית סח'נין ב-2003, וביקשתי להרחיב את שטח שיפוט העיר, השכנים שלנו מהיישובים היהודיים אמרו: לא די שאתם מפריעים לאורח החיים הכפרי שלנו באַזַאן שלכם, אתם גם רוצים להתקרב?

מסעוד גנאים: זו עמדה שמבטאת גזענות, ורק שנאה, והיא פוגעת במהות החיים.

דני דנון: חבר הכנסת גנאים, יש לי שאלה: למה אי-אפשר לזמן לתפילה היום באמצעים מודרניים כמו אס.

דני דנון: אם.

דני דנון: אס?

מסעוד גנאים: למה עצם הבקשה הזאת?

איתן כבל: חבר הכנסת גנאים, אפשר גם לתקוע בשופר באס.

איתן כבל: אם.

איתן כבל: אס.

מסעוד גנאים: נכון, יש הרבה דברים באס.

מסעוד גנאים: אם.

מסעוד גנאים: אס.

אחמד טיבי: יש תקיעת שופר באייפון.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, עצם ההצעה הזאת היא הצעה שפוגעת במוסלמים.

מסעוד גנאים: מה היית אומר אילו ביקשו לעשות את זה ליהודים באירופה?

מסעוד גנאים: היום אני קורא שיש הצעה לסדר-היום על הרדיפה של יהודים באירופה, או על העניין הזה של שחיטה יהודית באירופה.

מסעוד גנאים: זו אנטישמיות.

מסעוד גנאים: גם פה זה אנטישמיות, אבל נגד ערבים ונגד מוסלמים.

מסעוד גנאים: תודה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מודה לחבר הכנסת גנאים.

דני דנון: הדוברת הבאה, חברת הכנסת פניה קירשנבאום – נמצאת?

דני דנון: ואחריה – חבר הכנסת יעקב כץ.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב-ראש, השר הנכבד, חברי חברי הכנסת, קודם כול, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על כך שאתה מרשה לי לעלות באיחור לדוכן ולנאום.

פניה קירשנבאום: קדימה הגישה היום אי-אמון בנושא הפערים החברתיים והפגיעה במעמד הביניים.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להגיד לכם שחלק מהפערים האלה ודאי נגרמו על-ידי מפלגת קדימה, או לפחות הקואליציה שהיתה מורכבת ממפלגת קדימה, וחלק מהפערים אף היו אולי קיימים קודם אך משום מה הממשלה הקודמת לא טיפלה בהם.

פניה קירשנבאום: לפעמים אני מצטערת קשות שלא יצא לי להיות באופוזיציה.

פניה קירשנבאום: לקואליציה יש אחריות, יש דרך חקיקה; באופוזיציה אפשר לנאום, אפשר להעביר חוקים בלתי אחראיים לפעמים, תקציבית או בדרך אחרת, אפשר להעביר ביקורת, מה שאי-אפשר לעשות בקואליציה.

פניה קירשנבאום: אז זה כנראה טבעה של האופוזיציה.

פניה קירשנבאום: לנו, בקואליציה, יש אחריות לאומית.

פניה קירשנבאום: אנחנו עסוקים בלתקן, אבל לתקן בלי לשפוך את התינוק עם המים.

פניה קירשנבאום: ידוע שהמצב הכלכלי העולמי אינו מאפשר לנו להתפרע ולפרוץ את כל מסגרות התקציב.

פניה קירשנבאום: גם המחאה שאנחנו היינו עדים לה בקיץ האחרון משפיעה על ההתנהלות התקציבית שלנו.

פניה קירשנבאום: לדעתי, כשאנחנו שומעים, ופה חלק מהביקורת גם שלי – כשאנחנו שומעים שרוצים לעשות קיצוצים רוחביים, אני מתנגדת לקיצוץ רוחבי.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שגם בעקבות המחאה וגם בגלל המצב הכללי חייבים לפתוח את תקציב 2012, לדון בסדרי העדיפויות ולקבוע תקציב חדש.

פניה קירשנבאום: אבל היום אני רוצה לדבר על נושא אחד, שהוא נושא לא פחות חשוב, ואני חושבת שהממשלה, התפקיד שלה לטפל בו, ואני מדברת על הנושא של הדרת נשים.

פניה קירשנבאום: אני נגד פונדמנטליזם דתי, בכלל פונדמנטליזם בכל הצורות ובטח גם דתי.

פניה קירשנבאום: אני לא חושבת שזאת הדרך הנכונה, שנשים יכולות להיכנס לאוטובוס בדלת האחורית, או שיש מדרכות באזורים מסוימים שמיועדות רק לנשים.

פניה קירשנבאום: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לאסור על נשים להופיע במקהלות הצבאיות, שזאת המסורת של מדינת ישראל.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שלאשה יש מקום מכובד בחברה – – –

מיכאל בן-ארי: איפה יש מדרכות לנשים?

מיכאל בן-ארי: איפה?

מיכאל בן-ארי: אין כזה דבר.

פניה קירשנבאום: אין כזה דבר?

מיכאל בן-ארי: אין כזה דבר וגם אין כזה דבר שלא נותנים לנשים לשיר במקהלות.

מיכאל בן-ארי: כל השאלה היתה, האם החיילים חייבים לשמוע את זה.

מיכאל בן-ארי: זה שתי שאלות שונות.

פניה קירשנבאום: אז שתי שאלות נוספות.

פניה קירשנבאום: קודם כול, אני באמת חושבת שזכות המפקד להחליט אם החייל יישאר או לא, ואני לא מתכוונת להתערב בעניין הזה.

פניה קירשנבאום: אבל אין לי ספק שלאשה צריך להיות מקום שווה בחברה הישראלית – – –

מיכאל בן-ארי: כולם מסכימים.

פניה קירשנבאום: אז יופי.

פניה קירשנבאום: יופי, אני שמחה שיש נושא שמסכימים בו.

פניה קירשנבאום: אולי תסכימו גם לנושא הבא, ואני מדברת על פתיחת אזורי רישום לנישואים, ואני מסיימת.

פניה קירשנבאום: זה חוק חשוב מאוד, אני חושבת שכל מדינת ישראל צריכה להיות אזור רישום נישואים אחד, וכל אחד, מי שרוצה, יירשם באזור או ייצור קשר עם הרב שמתאים לו ביותר.

פניה קירשנבאום: תודה.

דני דנון: אני מודה לחברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת יעקב כץ מהאיחוד הלאומי, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, מכובדי חברי חברי הכנסת, סיעת האיחוד הלאומי תצביע היום אי-אמון בממשלה על העובדה שלדעתנו, ההחלטה של הממשלה אתמול על תוספת של למעלה מ-600 מיליון שקלים – – –

ציון פיניאן: – – – בעד הממשלה.

יעקב כץ: אנחנו נצביע נגד הממשלה.

יעקב כץ: ואני רוצה לומר פה, כפי שאמר סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מקלב: בעיית המסתננים – יש בכוחו של ראש הממשלה לפתור את הבעיה, אילו היה נותן – ואני פונה מפה בעצם לראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, שצריך להורות לשר הביטחון להקים את העיר הגדולה בדרום.

יעקב כץ: העיר הזאת צריכה להיות עיר פתוחה ולא מחנה מעצר; היא צריכה להיות עיר ללא חומות, ללא גדרות, ללא מגדלי שמירה; בעיר הזאת צריך לתת למסתננים, כל עוד לא ניתן להוציא אותם מפה, אוכל ושתייה ולינה וחינוך בחינם, אבל זה יאפשר למדינת ישראל לקנוס את אלה שמעסיקים אותם ועוברים על החוק מדי יום.

יעקב כץ: ההערכה שלי וההערכה של מומחים – שאנשים לא יאהבו לאכול, לשתות, בחינם, ויבקשו לעזוב את הארץ, ולכן לא צריך לפחד מהעובדה שהעיר היא פתוחה וגלויה.

יעקב כץ: ההחלטה על הקמת העיר באה באיחור.

יעקב כץ: כבוד היושב-ראש זוכר שאני כבר לפני שנתיים וחצי, ולפני שנתיים, ולפני שנה וחצי, ולפני שנה, פניתי לראש הממשלה ולממשלת ישראל: תקימו את העיר באופן מיידי; לא מספיקה הגדר, לא מספיק המכשול, כי כל עוד יש תעסוקה בארץ-ישראל, במדינת ישראל, יגיעו לפה מאות אלפים ואולי אחר כך מיליונים.

יעקב כץ: היה זמן, חבר הכנסת איתן כבל, שלעגו לנו, שצחקו עלינו, שאמרו אפילו בתל-אביב, קראו לנו "גזענים", אבל היום התברר שכמות המסתננים שמגיעה היא גדולה כזאת, שהיא מאיימת קודם כול על המגזר הערבי.

יעקב כץ: חבר הכנסת זחאלקה, חבר הכנסת סוייד, היום רוב המפוטרים באזור השפלה, בים-המלח, במלונות הצפון והדרום, הם תושבים ערבים של מדינת ישראל, ואתם הייתם צריכים להיות הזועקים אתי בשער, הגדולים ביותר, אף-על-פי שזה לפעמים לא נעים לבוא ולומר שהתושבים הערבים הם התושבים הראשונים שנפגעו מכניסת המסתננים.

יעקב כץ: לא תמצא כמעט ערבי אחד שעובד היום בים-המלח, לא תמצא ערבי אחד באזור אילת, לא תמצא היום ערבים שעובדים בגראז'ים, במוסכים, בתל-אביב.

יעקב כץ: תראו איך אני דואג לכם, אחי הערבים.

יעקב כץ: תראו איך אנחנו דואגים לכם.

דני דנון: נא לסיים.

יעקב כץ: ממשלת ישראל, חבר הכנסת דנון, יושב-ראש הבית כרגע, היא שהיתה צריכה להחליט על הקמת עיר, לא של 10,000, של 20,000 ו-30,000 אנשים, כי ה-10,000 לא יפתרו את הבעיה, והוראה של ראש הממשלה היום לשר הביטחון, שבז לו ולועג לו, כי עד רגע זה העיר לא מוקמת, עד רגע זה נכנסים כל יום עשרות ומאות אנשים, וברגע זה שאנחנו כאן נואמים בכנסת מפונות עוד משפחות יהודיות בדרום תל-אביב, בפרדס-כץ, בראשון-לציון, ברחובות, בירושלים ובאשדוד.

יעקב כץ: ולכן אנחנו נצביע אי-אמון, כיוון שהפתרון הוא לא פתרון, הוא רק מראה עיניים, הוא רק תרמית, זה לא אמת, וגם השנה, כמו בשנה הבאה, ייכנסו כ-30,000 אנשים, וזה יגרום לכך שהעיר תל-אביב תהפוך להיות מהעיר העברית הראשונה לעיר האפריקנית האחרונה, וחבל שכך הדברים.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב כץ.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס למה שנקרא "חוק המואזן" – בעברית: המואזין; זה "מואזן" בערבית.

חנא סוייד: ואני חושב שהחוק הזה מהווה ירידה מן הפסים.

חנא סוייד: זה לא איזה חוק אזרחות-נאמנות, כיבוש בית-המשפט, רוצים לנקום את אוסלו – כל הסיפורים האלה.

חנא סוייד: זה עניין של דת, ובדת לא נוגעים ככה בקלות דעת ובקלות יד.

חנא סוייד: בדת צריך להיות רציניים ולהתייחס לכל הצעה במחשבה תחילה ובחוכמה רבה.

חנא סוייד: ראש הממשלה צוטט כמי שאמר: מה, אנחנו יותר ליברלים מאירופה?

חנא סוייד: אנחנו לא צריכים להיות ליברלים יותר מאירופה.

חנא סוייד: ואני אומר: למה לא?

חנא סוייד: דווקא האי-ליברליות של אירופה גרמה הכי הרבה עוול לעם היהודי, כך שה-benchmark של הליברליות של אירופה, שתמיד אומרים שהיא בסטגנציה והיא קפואה והיא ישנה – דווקא אפשר לחשוב שאפשר להיות יותר ליברלים מאירופה.

חנא סוייד: וצריך להדגיש שבז'נבה אף פעם לא העלו את האַזַאן, לא היה מואזן בז'נבה, לא לפני עשר, ולא 100 ולא 1,000 שנה.

חנא סוייד: במקום הזה, באזור הזה, מעלים את המואזן, את האַזַאן, 1,400 שנים.

מיכאל בן-ארי: עם רמקולים?

מיכאל בן-ארי: עם רמקולים?

חנא סוייד: אף אחד לא יכול, במיוחד – – –

מיכאל בן-ארי: עם רמקולים 1,400 שנים?

אורי אורבך: עם רמקולים בארבע בבוקר.

מיכאל בן-ארי: 1,400 שנים עם רמקולים?

חנא סוייד: אף אחד לא יכול לטעון – – –

מיכאל בן-ארי: המציאו את הרמקול, כן, כמו העם הפלסטיני – – –

גלעד ארדן: אבל לא היה עוד חשמל.

אורי אורבך: לא היו פלסטינים לפני 1,400 שנה.

דני דנון: תודה.

מיכאל בן-ארי: לא חשוב, גם זה כמו הרמקולים היה לפני 1,400 שנה – – –

דני דנון: תודה, חבר הכנסת בן-ארי.

דני דנון: בבקשה.

חנא סוייד: חבר הכנסת – –

דני דנון: אורבך.

חנא סוייד: – – אורבך, תתייחס להערה הראשונה שלי.

חנא סוייד: לדת לא מתייחסים בקלות דעת ובבדיחות הדעת, כמו שאתה מנסה לעשות.

גלעד ארדן: רק ליהודית.

חנא סוייד: לכל הדתות.

חנא סוייד: לכל הדתות.

חנא סוייד: בושה וחרפה.

אורי אורבך: אבל לשקרים כן.

אורי אורבך: לשקרים כן.

חנא סוייד: לכל הדתות.

חנא סוייד: תתייחסו בכבוד לכל הדתות.

חנא סוייד: עכשיו, אמרתי, ואני רוצה להדגיש, שבאזור הזה מעלים את האַזַאן 1,400 ועוד כמה שנים, ואי-אפשר לשנות את זה במחי יד.

חנא סוייד: וכהערה אחרונה, אני רוצה להזכיר לכם.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אתה מתעניין בפוליטיקה האמריקנית.

חנא סוייד: יש יוזמה בסן-פרנסיסקו לאסור את ברית המילה.

חנא סוייד: אסור למול שם אנשים.

חנא סוייד: יש יוזמת חקיקה שם.

חנא סוייד: למה?

חנא סוייד: כי זה לא הומני.

חנא סוייד: יש קבוצת אנשים בסן-פרנסיסקו ובמקומות אחרים שחושבים שזה לא הומני.

חנא סוייד: ויצא "לוס-אנג'לס טיימס", שהוא לא מוסלמי ולא יהודי, הוא עיתון מכובד, ואמר: אסור לנגוע בדברים האלו.

חנא סוייד: אלו דברים של דת.

חנא סוייד: גם אם אתה אידיאליסט-אליטיסט, ואתה חושב שזה לא הומני, זו לא הדרך לטפל בדברים האלו.

חנא סוייד: ולכן אני חוזר ומזהיר.

חנא סוייד: אני, בשבילי, האַזַאן – אני נוצרי – האַזַאן בשבילי זה סימן של דת האסלאם.

חנא סוייד: אבל אני חייב, וכל אחד במזרח התיכון חייב לכבד את זה.

חנא סוייד: ולא – כל אחד יכין את עצמו למלחמת דתות.

חנא סוייד: אנחנו לא מוכנים, לא רוצים, לא מעוניינים במלחמת דתות באזור הזה של העולם.

חנא סוייד: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מסכים עם מירב הדברים, חבר הכנסת סוייד, אבל החופש של הדת – – –

חנא סוייד: אם אתה רוצה להתייחס, אז אני אחזור.

דני דנון: – – – החופש של הדת קיים והוא לגיטימי, כל עוד הוא לא פוגע בחופש או בזכות של מישהו אחר.

דני דנון: ופה השאלה.

חנא סוייד: אמרתי לך.

חנא סוייד: תראה, הגבולות של הזכות – אתה יכול להגדיר אותם.

חנא סוייד: נתתי לך את הדוגמה של ברית המילה.

חנא סוייד: מה זה מפריע למישהו אם מישהו, מסיבות דתיות, רוצה למול את הבן שלו?

מיכאל בן-ארי: – – – למי זה מפריע?

מיכאל בן-ארי: הוא יעיר את כל השכונה – למי זה מפריע?

גלעד ארדן: אם הוא יחתוך את הילד של השכן, אז זה יפריע.

חנא סוייד: הגבולות של הבחירה הם דברים – הגבולות של החופש, אתה קובע.

חנא סוייד: וצריך לכבד, זה מה שאני אומר.

דני דנון: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

אילן גילאון: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני, אתה זוכר את ה"סופר-טנקר"?

אילן גילאון: היה גם משל, היה המשל של האיש השמן והאיש הרזה, ופתאום התהפכו היוצרות.

אילן גילאון: תשמע, האיש הכי שמן, עם הטנקר הכי גדול, לא יכול לפתור את הבעיה ב"פרי הגליל", מפעל שבו אנשים מרוויחים 3,500 שקל עד 4,000 שקל בחודש.

אילן גילאון: ומוטי חזיזה, שהוא מנהיג פועלים ככה אותנטי, שכב השבוע בבית-חולים, כי שלוש שנים לא מצליחים לפתור את הבעיה שלהם.

אילן גילאון: ואני הייתי עד לכך שהובטח להם לפתור את הבעיה על-ידי עזרה לאדם שהרים את המפעל הזה.

אילן גילאון: ויש דרכים שונות, הרי אנחנו נתקלים בבעיות ביורוקרטיות, משום מה.

אילן גילאון: אמרו לו שהוא לא מייצר מספיק כדי לעמוד בקריטריונים, כאילו אי-אפשר אחרת.

אילן גילאון: אז עם כל הכבוד שאנחנו כך מדברים, על "סופר-טנקרים" ועל אנשים שמנים ואנשים רזים, והאיש הכי שמן זה ממשלה של 34 שרים – האיש הכי שמן הזה לא יוכל למנוע את מה שקורה היום במפעל "סלינה".

אילן גילאון: אותה משכורת כמו ב"פרי הגליל", אדוני.

אילן גילאון: האיש הכי שמן לא חושב בכלל שבערוץ-10 יש גם 250 עובדים, שהם יצאו לאבטלה.

אילן גילאון: האיש הכי שמן לא מצליח להתמודד באופן אמיתי עם הבעיות הפרוזאיות הכי קטנות במדינת ישראל.

אילן גילאון: הוא מרהיב עוז בעניין של פיתוח בפריפריה.

אילן גילאון: ואני לא יודע מה הקשר בין הבבואה הזאת, בין ההולוגרמה הזאת, לבין המציאות.

אילן גילאון: פעם היה, אדוני, אני לא יודע אם אתה שמעת, היה ברדיו "פלאפל מוסקו", היה דבר כזה.

אילן גילאון: אני מודה שאני מאוד אוהב פלאפל, והלכתי לחפש את זה ברמת-גן.

אילן גילאון: ואמרו לי, מה יהיה אתך, אתה משוגע?

אילן גילאון: אין בכלל דבר כזה, אין פלאפל, יש רק קמפיין.

אילן גילאון: יש לי רושם שהאיש השמן הזה, ממשלה, אדוני השר, של 34 שרים, היא רובה קמפיין.

אילן גילאון: דווקא התחום שלך לא, התחום שלך הוא אמיתי.

אילן גילאון: אבל בדרך כלל משאירים כאן

אילן גילאון: את השרים שקורה משהו בסדר אצלם, כי אתם קולטי הברקים.

אילן גילאון: ולכן לא נשאר לי לומר, אלא שצריך פעם אחרי פעם לקחת את האיש השמן הזה ולהעביר אותו דיאטה רצחנית רצינית, כמו במפסידי משקל, כמו באותה תוכנית בטלוויזיה.

אילן גילאון: ודבר אחד, אני רק רוצה להתייחס, ב-40 השניות שנותרו לי, לעניין הדת.

אילן גילאון: אני, כעיקרון, אדוני צריך לדעת, אני מתנגד בכלל.

אילן גילאון: אני חושב שהדתות הומצאו – כולן, כולל הדת שלנו – הומצאו כדי להפריד בין בני-אדם, כדי לשלוט בבני-אדם, ובכל זאת אני מכבד כל אדם בדרכו.

אילן גילאון: אבל כדי להראות עד כמה צבועה ההצעה הזאת של המואזין, אני אומר לך, אדוני, שההצעה הזאת, הצעת החוק הזאת, קיימת בחוק הקיים.

אילן גילאון: אבל אף אחד לא בא לקום ולדבר מלה אחת על אותן סיירות שבת שמודיעות ביום שישי ב-16:30, באשדוד למשל, או במקומות כאלה, מתי זמני כניסת השבת, ועושות את אותו מפגע.

אילן גילאון: מה אתה עושה לי ככה?

דוד רותם: תסגור אותם.

אילן גילאון: אז זה מוכיח, שטול קורה מבין עיניך.

מיכאל בן-ארי: את אלה ואת אלה.

אילן גילאון: אם אתם רוצים לעשות השוואה בין אלה לאלה, אפשר היה לדבר באמת על בעיה של מפגע, לטובת אותם תושבים שגרים בכפר-קאסם ובמקומות אחרים, או אשדוד או שדרות או ירושלים או מקומות אחרים.

אילן גילאון: אבל לראיה שהיה כאן ניסיון להצית את חבית אבק השרפה, שקראו לדבר הזה "חוק המואזין", והיא הנותנת, יש כאן צביעות ממדרגה ראשונה.

דוד רותם: מי קרא לזה "חוק המואזין"?

אילן גילאון: בשם הדאגה לדציבלים ולחוק, לוקחים ועושים איפה ואיפה.

דוד רותם: אתם קראתם לזה "חוק המואזין".

אילן גילאון: אם אתם כאלה אמיצים, צאו קודם כול נגד אותן מכוניות, שנוסעות – שזה עבירה כפולה ומכופלת.

אילן גילאון: כי זה לא רק מקום, זה גם רכב שנוסע ברחובות של הערים, חברת הכנסת מיכאלי.

דוד רותם: אתם קראתם לזה "חוק המואזין", לא אף אחד אחר.

דני דנון: נא לסיים.

אילן גילאון: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בימים האחרונים נתקלים כאן, בכנסת, בתופעה פסולה כפולה, משני כיוונים, ואני מדבר עכשיו על עניין ערוץ-10, שבא לפתחנו חדשות לבקרים, לוועדת הכלכלה ולעוד מקומות.

אורי אורבך: משני כיוונים הפוכים היא תופעה בעייתית.

אורי אורבך: מהצד האחד, תופעת "העשיר הבכיין" או "העשיר החמקן".

אורי אורבך: זה האיש שיש לו אין-סוף כסף, כיסים עמוקים מאוד, אבל נמאס לו לשלם את חובותיו למדינה, ואז הוא שולח את העובדים, בדרך כלל הפחות-עשירים, כדי שיתחננו על נפשו של המפעל, במקרה הזה ערוץ.

אורי אורבך: הוא מבקש הנחות ודחיות, וכמובן זה בא בשם חופש הדיבור וחופש העיסוק ועוד כל מיני ערכים שהם נעלים בפני עצמם.

אורי אורבך: וזו תופעה פסולה, כי אין הבדל, מבחינה פורמלית לפחות, בין ערוץ טלוויזיה מסחרי לבין מפעל "פרי הגליל" לבין עוד מקומות, שאפילו הם זקוקים לעזרת המדינה יותר, כיוון שהם גם מחזיקים לפעמים אזור מגורים שלם.

אורי אורבך: אבל מהצד השני, מכיוון שזה ערוץ טלוויזיה, מכיוון שזה כלי תקשורת, אנחנו רואים מול "העשיר החמקן" את "המחוקק האכזר" – זה שנהנה להתעסק עם עיתונאים.

אורי אורבך: סוף-סוף הם הגיעו לפתחי פה לבקש על נפשם, ואני עכשיו אראה להם מה זה, וקצת נתעלל בהם, וקצת לא נדחה להם, ונגיד להם שהם כמו מפעל.

אורי אורבך: וקצת – גם כותבים על זה הרבה ומדברים על זה כל היום, כי אין דבר שהתקשורת יותר אוהבת מאשר את עצמה.

אורי אורבך: כמו שיש חשמל חינם לעובדי חברת חשמל, לתקשורת יש תקשורת חינם.

אורי אורבך: היא עסוקה מהבוקר עד הערב בערוץ-10 כאילו מדובר בדבר הכי דרמטי והכי חשוב בתולדות המדינה.

אורי אורבך: ואז חבר הכנסת והשר מאוד נהנה, כי זה ממש במוקד תשומת הלב.

אורי אורבך: וגם הוא נגד הטייקונים באותה הזדמנות.

אורי אורבך: זאת אומרת, זו ממש חבילה שלמה של מלחמה על כל מה שאתם רוצים.

אורי אורבך: זכותה של המדינה לגבות את חובותיה, אומרים פה חברי כנסת בוועדת הכלכלה.

אורי אורבך: ואז גם לחברי כנסת יש הערות על תוכן השידורים, כי גם אנחנו – חבר כנסת נורא רוצה, כשהוא לא חבר כנסת – אם הוא לא היה חבר כנסת הוא היה רוצה להיות בטלוויזיה.

אורי אורבך: גם כשהוא חבר כנסת הוא רוצה להיות בטלוויזיה, אבל ביקורת על החדשות וביקורת על התוכניות – – –

גלעד ארדן: הבעיה מתחילה מאלה ברדיו שרוצים להיות חברי כנסת.

אורי אורבך: אני יודע.

אורי אורבך: יש כאלה שהצליחו להגשים את שני החלומות האלה, ויש כאלה שמסוגלים להגשים רק חלום אחד, אדוני השר.

אורי אורבך: אבל כל אחד חושב ששם – שם זה הדבר האמיתי.

גלעד ארדן: זה תלוי באיזו הצלחה הם מגשימים, כל אחד – – –

אורי אורבך: לפחות הם מנסים, אתה יודע.

אורי אורבך: יש כאלה שלא ייתנו להם הזדמנות לנסות – – –

גלעד ארדן: – – – להתרכז ולהצליח בתחום אחד.

אורי אורבך: נכון, אני אשקול את העניין הזה.

אורי אורבך: ובריב הזה את מי שוכחים באמצע – בין המחוקק האכזר לעשיר החמקן?

אורי אורבך: שוכחים דבר אחד – שגם בכלי התקשורת המסחריים והציבוריים יש אנשים עובדים.

אורי אורבך: לא כולם שם זה טאלנטים שמביאים משכורות עתק לביתם.

אורי אורבך: יש מאפרת, ויש עורך-משנה, ויש כתב זוטר, ויש אחראי – ויש אפילו דבר שנקרא "בום-מן" – כל מיני אנשים שהם מתפרנסים, עובדים.

אורי אורבך: ואני אומר לנו, חברי הכנסת, כשאנחנו מתרשעים ומתאכזרים, בצדק או שלא בצדק, לערוץ טלוויזיה, שלא נבוז לאנשים שלא יודעים אם מחר יהיה להם איך לשלם את המשכנתה שלהם, איך להביא משכורת.

אורי אורבך: לכן הבה נהיה זהירים – בצד הוויכוח הגדול אם מגיע או לא מגיע – בכבודם של האנשים העובדים, גם אם הם עובדים בכלי התקשורת שלא כולנו אוהבים כל כך.

אורי אורבך: ולכן עלינו למצוא את האיזון בין העשיר החמקן ובין המחוקק האכזר והמתרשע, ולזכור שמדובר בבני-אדם הדואגים למקום פרנסתם.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

דני דנון: הדוברת הבאה – חברת הכנסת חנין זועבי, ואחריה – סגן השר איוב קרא.

רוני בר-און: – – –

נינו אבסדזה: הבעיה היא שיש אנשים שכבר לא יעבדו כי סגרו את זה כבר, זהו.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אתמול הפגינו מול משרד ראש הממשלה כ-10,000 אזרחים ערבים.

חנין זועבי: הם הפגינו על כבודם, על אדמותיהם ועל זכותם להתקיים.

חנין זועבי: האזרחים האלה הפגינו מול משרד ראש הממשלה במחאה על תוכנית שקוראים לה "תוכנית להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב" – תוכנית פראוור; התוכנית שאנו מייחסים לה את המושגים עקירה, נישול, דחיקה – שמות שנשמעים פחות חיוביים מהכותרת המכובסת שהממשלה מעניקה לפרויקט.

חנין זועבי: הרי זאת היתה, אדוני היושב-ראש, להזכירך, זאת היתה המועצה לביטחון לאומי – המועצה לביטחון לאומי – שהמליצה על עניין אזרחי.

חנין זועבי: אבל מה היא המליצה?

חנין זועבי: היא המליצה על הפקעת 800,000 דונם, על עקירתם של 30,000 אזרחים מאדמותיהם.

חנין זועבי: לכן אנחנו חייבים להגיד מה השם הנכון לפרויקט הזה; קוראים אולי לפרויקט הזה "הערבים ויישובם על האדמות שלהם כאיום ביטחוני", או "הערבים כמכשול בפני ייהוד הקרקע", "הערבים כמכשול או כאיום לייהוד הנגב".

חנין זועבי: והמפגינים אתמול, אדוני היושב-ראש, רצו לומר שהם יודעים שאולי הקיום שלהם נתפס בעיני הממשלה כמכשול.

חנין זועבי: עבור שטח גדול מהנגב לא רוצים לראות אף ערבי.

חנין זועבי: לכן רוצים לכווץ את הערבים בשטח קטן, מוגדר, וגם בשטח הקטן והמוגדר הזה, שהוא פחות מ-1% משטח הנגב, רוצים לזרוע את היישובים הערביים, בל תיווצר המשכיות גיאוגרפית בין היישובים הערביים.

חנין זועבי: והם רוצים מספרים במקום אידיאולוגיה.

חנין זועבי: אנחנו יכולים להגיד ש-30% מהתושבים בנגב חיים על פחות מ-1% מהאדמה, לעומת 70% שחיים על אולי 20% או 25% מהאדמה.

חנין זועבי: לא חשוב מה שם התוכנית.

חנין זועבי: אין בתוכנית הזאת ולו דבר אחד חיובי.

חנין זועבי: התוכנית הזאת מסוכנת, והיא כהכרזת מלחמה על קיומם של הערבים בארץ.

חנין זועבי: היא הצהרת כוונות המבדילה בין אזרח לאזרח, ואין שום אפשרות לוויתורים בעניין הזה, וגם התגובה שלנו כאזרחים ערבים תינתן בהתאם.

חנין זועבי: מחאתם של האזרחים הערבים אתמול היתה רק הצעד הראשון, ואנחנו לא נרפה מהמאבק.

חנין זועבי: עם זאת, אנחנו כן מעוניינים בפתרון הבעיה, אנחנו כן מעוניינים במשא-ומתן, אבל לא תחת שום תנאים מוקדמים.

חנין זועבי: תוכנית פראוור היא תנאי מוקדם, והיא מתכונת של סכסוך מתמשך – ואני מסיימת – בין האזרחים הערבים לבין המדינה.

חנין זועבי: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, להחליט על העתיד של הנגב בלי להתייעץ עם התושבים בנגב.

חנין זועבי: הממשלה הזאת חרצה את גורל הנגב ואת גורלם של התושבים בלי להתייעץ עם התושבים, בלי שום נציג מטעם התושבים.

חנין זועבי: לכן זו אינה אזרחות, זו כוחנות, וזה להרוס את עתידם של האזרחים, ולא לתכנן את העתיד שלהם.

חנין זועבי: אנחנו קוראים לבטל את התוכנית.

חנין זועבי: אנחנו לא נוותר על המאבק שלנו.

חנין זועבי: אנחנו מבקשים גם להיכנס אתנו למשא-ומתן מיידי – אני מסיימת – ואנחנו, אחר כך, מטילים את מלוא האחריות על המדינה אם היא תמשיך ותתעקש על יישום התוכנית.

חנין זועבי: תודה.

דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת חנין זועבי.

דני דנון: אחרון הדוברים, סגן השר איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית כול אני חושב שהתוכניות שעשתה הממשלה בשנתיים האחרונות במגזר הערבי בכלל, ובמגזרי המשנה, לא היה להן אח ורע.

איוב קרא: המגזר הדרוזי זכה ב-680 מיליון שקל תקציבי פיתוח נוסף על 350 מיליון כיסוי גירעונות, ועוד בתוכנית ברוורמן כמה יישובים שזוכים גם כן לתמיכה כספית.

איוב קרא: במגזר הבדואי אנחנו עשינו תוכנית מיוחדת של 380 מיליון ש"ח לצפון, ועוד מיליארדים הוקצו כרגע בתוכנית שדיברו עליה קודם.

איוב קרא: אם התוכנית הזאת תצא לפועל המשמעות היא – פעם ראשונה נוגעים בתוכנית כל כך בעייתית שבעצם לא היה לה אח ורע.

איוב קרא: אנשים פחדו לגעת בזה.

איוב קרא: לפחות הממשלה הזאת שמה לה למטרה לפתור בעיה.

איוב קרא: יכול להיות שיש בעיה – יכול להיות שמה שהוצע, יש בו בעייתיות, אבל זאת פעם ראשונה שיש אפשרות שמדברים על פתרון של הדבר הזה.

איוב קרא: אני רוצה לומר שבתוכנית ברוורמן 800 מיליון הוקצו לערים הגדולות במגזר, וליישובים הקטנים תקציבים מיוחדים ישירים דרך משרדי הממשלה השונים.

איוב קרא: רק לפני כמה ימים הודעתי על הקצאת 1,700 יחידות לבנייה לחיילים משוחררים מהמגזר הדרוזי, הערבי, הבדואי והצ'רקסי, כמובן, וזה במחירים שלא היה להם אח ורע – בין 30,000 ל-50,000, כולל פיתוח.

איוב קרא: המשמעות של הדבר הזה זה פרס לכל מי שתומך – ומשרת את המדינה הזאת.

איוב קרא: הקצינו 8 מיליון שקל כדי לפתוח את הכביש לנבי-שועייב, יתרו, ועוד מערכת כבישים בכל הצפון; מרכז לצעירים בתוך בית-ג'ן – מרכז הצעירים הדרוזים הראשון הוקם בבית-ג'ן; פעם ראשונה נוגעים בדבר הזה שנותן מענה לאותם חיילים שמשתחררים באזור הזה, ואנחנו בדרך להקמת עוד מרכז צעירים דומה בגליל המערבי, וגם בנגב הקמנו מרכזי תעסוקה, ואנחנו מתכוונים להקים כמה מרכזים של צעירים בהמשך.

איוב קרא: אני רוצה לומר שגם בנושא שיתוף הפעולה האזורי, אנחנו – מתוכנו, פעם ראשונה, אנחנו לא הסכמנו להקצות ציוד של הצלה בלי להביא בחשבון את היישובים הפלסטיניים – – –

ראובן ריבלין: אני נותן לך שתי דקות כי אני לא יודע מה היה פה עם הזמנים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אבל לסיים בשתי דקות.

איוב קרא: כן.

איוב קרא: ואני רוצה לומר שגם בנושא המים, בנושא ההצלה, אנחנו ביוזמתנו, בתוך המשרד, עשינו שיהיה כיסוי של הצלה גם ליישובים הפלסטיניים, אפילו ליד מעלה-אדומים, ליד אריאל, והרשויות האלה גם חויבו לתת בשעת חירום, מתוך הסכמה, מתוך הבנה אנושית, מים ליישובים הפלסטיניים באזור.

איוב קרא: חברים, פתחנו את השערים לסוריה בשנתיים האחרונות שלוש פעמים, כדי שיצאו מאות אנשים דרך מעבר-קוניטרה לסוריה.

איוב קרא: גם נתנו אפשרות שאנשים יצאו כמחוות הומניטריות, לבקר משפחות, וגם הגברנו את המסחר של תושבי הגולן עם סוריה.

איוב קרא: אני רוצה לומר שהייתי רוצה שאנשים יסתכלו בעיניים ויאמרו:

איוב קרא: אם אנחנו היינו כל כך גרועים וכל כך לא בסדר, מדוע כל הדברים האלה נעשו?

איוב קרא: הרי ברור לי שתמיד מי שנמצא בצד שמאל כרגע ידבר נגד, לא חשוב מה אתה עושה.

איוב קרא: אבל כשאנחנו מדברים על מצב הומניטרי, שנתנו וסייענו ועשינו הכול, מתוך ראייה של אחריות ממלכתית, עם מיליארדים של כספים שהוקצו לעניין הזה – הייתי מצפה שאותם מלינים יסתכלו מזרחה.

איוב קרא: הם שהלכו לחבק את אסד ואת קדאפי, הייתי מצפה מהם היום להרים קול זעקה.

איוב קרא: אנשים נרצחים ליד הגבולות, מאות אנשים כל יום, ולא שומעים.

איוב קרא: איזו צביעות זאת, שאפילו לוחמי החופש כאן, במקום הזה, לוחמי החופש, אלה שדואגים לחופש של העולם הזה – למה זה חד-צדדי כאשר זה נמצא בתוך במדינת ישראל, ואת הקול שלהם לא נשמע על הרציחות.

איוב קרא: על ערכי החיים, על הדברים האנושיים, הם לא מוכנים להקים קול זעקה, וכשנפצע מישהו בעזה – נפצע, לא נהרג – כל הבית הזה רועש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן השר איוב קרא.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר ארדן, על מנת שישיב בשם הממשלה ויסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: רבותי ברגע שהשר – והשר הוא לא מהמאריכים – ברגע שהוא מסיים את דבריו, אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: כבוד השר, רק הערה אחת, לפני שאתה מתחיל.

ראובן ריבלין: בסדר-היום יש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אחת ההסתייגויות היא של שר האוצר.

ראובן ריבלין: בהתאם לתקנון הכנסת, סגן שר לא יכול לנמק הסתייגות במקום שר.

ראובן ריבלין: כך קבעה הכנסת לדורותיה.

ראובן ריבלין: לכן אם שר האוצר לא יימצא פה, הסתייגותו לא תישמע, אלא אם כן אחד מהשרים החברים ינמק את הסתייגותו.

ראובן ריבלין: אני מבין שפה יש הסתייגות שעומדים שני משרדים, האחד מול השני.

גלעד ארדן: לגבי איזה חוק מדובר?

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19).

ראובן ריבלין: אני רק מיידע את הממשלה.

גלעד ארדן: זה השלישי שעל סדר-היום.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: יש לי כבוד רב ליצחק כהן, אבל כסגן שר הוא לא יכול.

שלום שמחון: – – –

ראובן ריבלין: אם שר האוצר מושך את ההסתייגויות – זאת ההודעה המקצרת את כל ההליכים.

גלעד ארדן: את כולם אתה מנצח.

גלעד ארדן: את כולם.

ראובן ריבלין: ניצחת את כולם, הדברים האלה ברורים.

ראובן ריבלין: למחוק את הסתייגויות שר האוצר.

ראובן ריבלין: השר שמחון הודיע ששר האוצר מסיר את הסתייגויותיו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כי באמת הקונפליקט הוא בין השר שלום שמחון לבין השר שטייניץ.

ראובן ריבלין: פטרתי אותך מכל בעיה, אדוני השר המקשר.

גלעד ארדן: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו בכל שבוע, אני מסכם את הדיון בהצעות האי-אמון, שלמען האמת אין בהן הרבה חדש.

גלעד ארדן: הנושאים חוזרים על עצמם.

גלעד ארדן: כפי שאמר סגן השר איוב קרא, זה תפקידה של האופוזיציה, לא משנה מהם הנתונים האמיתיים, מה הממשלה עושה, כמה זמן הדברים אמורים לקחת.

גלעד ארדן: הרי חברי הכנסת מהאופוזיציה אינם חיים בחלל.

גלעד ארדן: הם יודעים שכאשר מתחילים תהליכים מסוימים של עשייה, לדברים לוקח זמן כדי להתבצע.

גלעד ארדן: אף אחד לא יודע לעשות הוקוס-פוקוס ולתקן תחלואים שיש בחברה הישראלית לאורך עשרות שנים.

גלעד ארדן: אז כפי שאנחנו רגילים, סיעות קדימה, העבודה ואחרות הגישו הצעת אי-אמון, כפי שהן קוראות לזה, על העמקת הפערים החברתיים והפגיעה במעמד הביניים והשכבות החלשות.

גלעד ארדן: העבודה התרכזה בנתוני האי-שוויון של ה-OECD, והסיעות הערביות תיארו את כישלונותיה של הממשלה בטיפול בבעיות הכלכליות והחברתיות ביישובים הערביים.

גלעד ארדן: אין לי כל כוונה, כפי שציינת, אדוני היושב-ראש, לחזור על כל הפירוט הנרחב שסגן שר האוצר ענה ופירט לגבי היקף העשייה.

גלעד ארדן: אבל אני, שוב, כמעט כמו בכל שבוע – ונכון שאני קצת משעמם אולי, אבל גם הטענות של חברי באופוזיציה, גם הן לא הופכות להיות מקוריות יותר משבוע לשבוע, אז למרות אי-הנוחות וחוסר המקוריות, אני נאלץ גם לחזור על התשובות שלי.

ראובן ריבלין: כל עוד אתה – – –

גלעד ארדן: לא, באמת.

גלעד ארדן: אני מנסה לחשוב על דברים מקוריים.

ראובן ריבלין: כל עוד אתה מצטט את עצמך, אתה נתלה באילנות גבוהים.

גלעד ארדן: לא, לא, לא.

גלעד ארדן: חס וחלילה, אני ממש לא רוצה לצטט את עצמי.

גלעד ארדן: ההיפך, צר עולמי כעולם נמלה, אדוני היושב-ראש, ולכן אני נאלץ להשיב על-פי העובדות שאני מתאר כאן שבוע אחר שבוע.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

גלעד ארדן: סיעת קדימה, כיוון שהיא התיימרה לנהל את מדינת ישראל בשלוש השנים שקדמו לחזרתנו המבורכת לשלטון, מכירה היטב את העובדות.

גלעד ארדן: מחייך חבר הכנסת בילסקי, כנראה בהסכמה, כיוון שגם הוא מכיר את העובדות כראש עיר מצליח לשעבר, והוא יודע היטב את מה שאני אומר פה פעם אחר פעם.

גלעד ארדן: מי שמדבר על פערים חברתיים, כאשר כל דוחות העוני, דרך אגב, שתיארו את העמקת העוני – הרי אנחנו יודעים איך דוחות העוני עובדים.

גלעד ארדן: זה לא מתאר את המצב כרגע, זה מתאר בדרך כלל את המצב כמה שנים אחורה.

גלעד ארדן: כל דוחות העוני שנעשו במדינת ישראל ותיארו את התרחבות העוני במדינת ישראל – דרך אגב, חוץ מהדוח האחרון, שמתחיל לדבר על הצטמצמות והוא כבר מתייחס לכהונתה של הממשלה הנוכחית – תיארו את התרחבות העוני בתקופת שלטון ממשלת קדימה וניהולה את מדינת ישראל.

גלעד ארדן: כשאתם מתיימרים לתקוף את הממשלה ולדבר על העמקת הפערים החברתיים, חבר הכנסת בילסקי, שוב אני שואל אתכם, אתכם, שמתיימרים לקפוץ כמוצאי שלל רב על כל הפגנה, להדפיס להם שלטים, להדליף כמה חודשים אחרי שאתם הייתם מעורבים – הישג אדיר, ציבורי – במימון המחאה החברתית.

גלעד ארדן: פששש, הדפסתם שלטים במשרד הדפסת שלטים שעובד עם קדימה, ובכך תרמתם את חלקכם למחאה החברתית.

גלעד ארדן: אבל אני שואל אתכם, חברי בסיעת האופוזיציה הראשית, שניהלה את המדינה: מדוע אתם לא העליתם את שכר הרופאים?

גלעד ארדן: מדוע אתם לא העליתם את שכר המורים?

רוברט טיבייב: לא היה זמן.

גלעד ארדן: מדוע אתם לא העליתם את שכר העובדים הסוציאליים?

רחל אדטו: היה הסכם של עשר שנים.

גלעד ארדן: מדוע אתה, חבר הכנסת בר-און, בהיותך שר אוצר, התנגדת להבריא את ההשכלה הגבוהה והבאת את המצב לעימות חסר תקדים?

רחל אדטו: היה הסכם של עשר שנים.

גלעד ארדן: כן, עד שהממשלה הנוכחית נאלצה להשקיע 7.5 מיליארד שקלים כדי להפסיק את תופעת בריחת המוחות ממדינת ישראל, כדי להציל את עתידה של האקדמיה ושל ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: איפה הייתם אתם בשלוש השנים שלכם, ובשם מה אתם מתיימרים לנסות לשכנע את העם ואת הכנסת להביע אי-אמון בממשלה בשם אותם פערים חברתיים שאתם יצרתם ושאתם לא תיקנתם?

גלעד ארדן: אז אני אזכיר זאת, ואחזור ואזכיר זאת, בכל המובנים, ואתעלם מהלגלוג.

גלעד ארדן: אתה יודע, כבוד שר האוצר לשעבר בר-און, כשאני הייתי תלמיד ישיבה, אז הייתי צעיר, אז גם אני הייתי עושה בדיחה מכל תוכחה, וראש הישיבה היה אומר לי: ליצנות אחת דוחה אלף תוכחות.

גלעד ארדן: אז פעם הייתם משתמשים בטיעון, שכשהטיעון חלש מרימים את הקול.

גלעד ארדן: אבל כשיש נגדכם טיעונים חזקים, אז אתם עושים גימיקים ותרססו פה תרסיסים ותלגלגו.

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: אבל אין לכם איך להתמודד עם האמת, אין לכם איך להתמודד עם המציאות ואין לכם איך להתמודד עם העובדות.

גלעד ארדן: ואני יכול לעבור פה אחד אחד מכם, שר שר, ולהראות איך בתקופה של הממשלה הנוכחית המצב משתפר.

גלעד ארדן: המצב משתפר בכל תחומי העשייה של הממשלה הנוכחית.

יואל חסון: איפה אתה חי?

גלעד ארדן: אני חי במדינת ישראל, יואל חסון, ומכיוון שאתה לא רוצה להפוך את זה לעימות אישי בינינו אל תגרור אותי בלשון לשאלות כאלה.

יואל חסון: איפה אתה חי כשר.

יואל חסון: שאלתי כשר.

גלעד ארדן: אני חי כשר בישראל, ואני שוהה רוב השנה במדינת ישראל, ואני לא רוצה להפוך את זה לעימות אישי.

גלעד ארדן: אני מדבר על עשייה, וכשאני מדבר על עשייה אני אומר:

גלעד ארדן: בכל תחום של הממשלה הזאת, אם בתחבורה, בחיבור המרכז לפריפריה, אם בתחום מערכת הבריאות – ואני לא אתחיל לפרט על טיפולי שיניים חינם, ועל הגדלת סל התרופות, וכן הלאה.

גלעד ארדן: בכל תחום ותחום – בכל תחום ותחום – הממשלה הזאת היא הממשלה – אני לא רוצה להתיימר ולומר, החברתית ביותר מאז קום המדינה, אבל בוודאי בין הממשלות החברתיות ביותר שהיו אי-פעם במדינת ישראל.

גלעד ארדן: זה בתחום הרווחה, וזה בתחום הבריאות, וזה בתחום התקשורת, וזה בתחום הגנת הסביבה, וזה בתחום החינוך, וזה בתחום קליטת העלייה.

יואל חסון: למה פיליבסטר?

יואל חסון: אין לך רוב, אדוני השר?

יואל חסון: למה אתה עושה פיליבסטר?

יואל חסון: אם יש כזה אמון בממשלה אז תצביעו כבר.

יואל חסון: ממה אתה מפחד?

יואל חסון: אתה גורר פה זמן – –

ראובן ריבלין: – – – נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

יואל חסון: – – מה, אתה פוחד שאין לך אמון?

גלעד ארדן: חברי הכנסת, אתם שוב מפספסים את הנקודה.

גלעד ארדן: העם לא ישתכנע ממחטפים, והעם לא ישתכנע מטיעונים שאינם ממין העניין.

גלעד ארדן: יש רוב, ועדיין אני מתעקש לומר את הדברים, כדי שאולי יום אחד תשתכנעו שלפני שאתם מטילים בממשלה בליסטראות שאין בהן שום היגיון, ורוב הבליסטראות האלה היו אמורות להיות מכוונות כלפיכם, תעשו חשבון נפש, תשרתו קצת את העם באופוזיציה, אולי תפסיקו לתת כל הזמן סיבות לתקוף אתכם על חוסר העשייה של האופוזיציה במדינת ישראל, ואני לא רוצה להרחיב ולתאר באיזה דברים אתם כן עסוקים.

גלעד ארדן: דווקא ראשי המפלגה שלכם, כמו חבר הכנסת דיכטר ואחרים, מתארים יפה מאוד במה מפלגת האופוזיציה הראשית עסוקה.

גלעד ארדן: רמז: זה לא בייצוג הציבור בנושאים חברתיים, אלא זה יותר בחיפוש רפש, בעיסוק בנושאים שלא זה המקום לתארם.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, מכל הסיבות האלה, וגם מהסיבות שתיארו חבר הכנסת איוב קרא וסגן השר כהן, על ההשקעות חסרות התקדים גם בשיפור התשתיות במגזר הלא-יהודי, ואני מסכים שצריך לעשות בעניין הזה אפילו הרבה יותר, כדי להדביק את הפערים, ואין ספק שמחלוקות עבר או מלחמות עבר הן לא סיבה שצעירים ביישובים לא יהודיים לא יזכו בדיוק לאותן תשתיות ולאותם תנאים במערכות הציבוריות כפי שיש בכל יישוב אחר.

גלעד ארדן: אין ספק שהממשלה מחויבת לעשות – והיא עושה – בנושאים הללו.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול להמשיך לדבר אם אתה רוצה.

ראובן ריבלין: אתה כל הזמן מדבר לעניין.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להראות שאתה לא מדבר כי מחכים למישהו, אלא אתה מדבר כי אתה מדבר לעניין.

ראובן ריבלין: זה יפה.

ראובן ריבלין: לא הפסקתי אותך, אם אתה רוצה אתה יכול – – – כמובן לא אכפה עליך לדבר.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: בכל זאת אני מרגיש שמיציתי את טיעוני, ואני מבקש מהכנסת לדחות את שלוש הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, שר החינוך, שר החוץ, לבל תצטרכו לרוץ, שר התיירות, בבקשה, רבותי, גברתי סגנית השר הנכבדה, נא לשבת במקומותיכם, ואנחנו עוברים להצביע – השר הרשקוביץ – אנחנו עוברים להצביע על הצעות האי-אמון העומדות לפנינו.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון הראשונה שעליה אנחנו נצביע היא הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ממשלת נתניהו מעמיקה את הפערים החברתיים וממשיכה לפגוע במעמד הביניים ובשכבות החלשות – אי-אמון של סיעת קדימה שנומק על-ידי חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 51 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה הוסרה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות העבודה ומרצ בנושא: נתוני האי-שוויון של ה-OECD, שנומקה על-ידי יושבת-ראש מפלגת העבודה חברת הכנסת שלי יחימוביץ בשם סיעת העבודה וסיעת מרצ.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ הצביעו 37, נגד הצביעו 53, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בטיפול בבעיות הכלכליות והחברתיות ביישובים הערביים, ובטייבה בפרט – לרבות טייבה – שנומקה על-ידי חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 31 בעד, 56 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת האי-אמון של הסיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/363; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י', עמ' 1145; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ועל סדר-היום עומדת הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה, התשע"ב–2011, לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – והפנסיה – חבר הכנסת חיים כץ.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על ההצעה כולל לוח התיקונים.

ראובן ריבלין: לא לא, קודם אתה תסביר.

ראובן ריבלין: קודם תסביר.

ראובן ריבלין: אני אנהל את ההצבעה הזאת.

ראובן ריבלין: בהצבעה הזאת אינני משתתף כי אני מקוזז.

ראובן ריבלין: מרגע זה אני מקוזז.

ראובן ריבלין: אבל אני אנהל.

ראובן ריבלין: ואחרי זה מי בא?

ראובן ריבלין: מי מחליף אותי?

ראובן ריבלין: אורלי, אורלי תחליף אותי אחרי ההצעה הזאת.

ראובן ריבלין: אדוני מכובדי יושב-ראש העבודה, הרווחה והבריאות והפנסיה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה העבירה בחקיקה כ-90 חוקים, בערך 90 חוקים.

חיים כץ: זה החוק השני שאני עומד פה – – –

ראובן ריבלין: כמה מהם שלך ושל שלי?

חיים כץ: הרבה.

חיים כץ: זה החוק השני שאני עומד ומציג פה עם חולצה לבנה.

חיים כץ: פעם אחת זה היה חוק אלמנות צה"ל, שיוכלו לקבל את הגמלה אם הן מתחתנות, והפעם השנייה – החוק של אכיפת דיני עבודה.

חיים כץ: החוק הזה הוא הצעת חוק ממשלתית שהגיעה לשולחננו כהסכמה של המעסיקים, ההסתדרות והממשלה.

חיים כץ: קיבלנו הצעת חוק מחוררת לחלוטין, שבאה ליצור שני מצבים של עובדים: עובדי קבלן במגזר הפרטי ועובדי קבלן במגזר הציבורי.

חיים כץ: במגזר הציבורי יהיו עובדי קבלן סוג ב', ובמגזר הפרטי אולי סוג א'.

חיים כץ: והשינוי הדרמטי בהצעת החוק היה שלום שמחון; שלום, השינוי הדרמטי בהצעת החוק היה כשאתה נכנסת לתפקידך כשר התמ"ת, ואתה באת ואמרת לי: לא, אני נגד קביעה שאלה שעובדים במדינה הם סוג ב'.

חיים כץ: עד אז האוצר עמד על שלו, ואמר:

חיים כץ: אנחנו פטורים מהכול – לא הקשבת כשאמרתי: 90 חוקים, הצעת חוק שנייה עם חולצה לבנה, יום חג.

חיים כץ: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק דרמטי.

חיים כץ: הוא יביא סוף, לדעתי, לניצול עובדי הקבלן במדינת ישראל.

חיים כץ: הוא לא מושלם.

חיים כץ: תהיה בו הסתייגות אחר כך של דב חנין, אבל החוק הזה – שנתיים וחצי של עבודה, אין הסתייגויות, לא של האוצר ולא של התמ"ת.

חיים כץ: נערכו בו דיונים מאות שעות.

חיים כץ: מאות שעות, ואיך שהוא נגמר, אני אומר לך: בשבילי, כמי שבא לפה להתעסק בדיני עבודה, בשמירה על זכויות עובדים וגמלאים – יום חג.

חיים כץ: לא מושלם, אבל יום חג.

חיים כץ: אתה שותף לא קטן לזה, ועל זה אני מכיר לך תודה.

חיים כץ: אני מבין שאני צריך להקריא את כל מה שכתבו.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול להעביר את זה לפרוטוקול, אלא אם כן תאמר את זה.

חיים כץ: לא, לא, אז אני – – –

ראובן ריבלין: אתה לא יכול, אין פרוצדורה כזאת.

ראובן ריבלין: מה שאתה רוצה שייכנס לפרוטוקול, אתה צריך לומר – – –

חיים כץ: הצעת חוק ממשלתית זו – תראה, עבדתי עליה כל כך הרבה – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

חיים כץ: – – כל כך הרבה לב, כל כך הרבה נשמה, כל כך הרבה מעורבות, אז אני אקריא אותה, ייקח לי, לא יודע כמה, אקריא אותה.

חיים כץ: הצעת חוק ממשלתית זו הונחה על שולחן הכנסת השבע-עשרה בראשית שנת 2008, פרי של הסכמות בין הממשלה, ההסתדרות והמעסיקים.

חיים כץ: מאז הוחל עליה, לפני כשנתיים וחצי, דין רציפות, קיימה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות מספר רב של ישיבות בעניינה והכניסה בה תיקונים בנושאים חשובים.

חיים כץ: חלקם היוו במשך זמן רב סלעי מחלוקת, ורק לאחרונה עלה בידי להגיע להסכמות שאפשרו להביא בפניכם את הצעת החוק הזאת, וזה לא מעט בתמיכתו של שר התמ"ת, חבר הכנסת שלום שמחון.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם שני עניינים מרכזיים: האחד, הפעלת מנגנון של עיצומים כספיים במסגרת אכיפת דיני העבודה, והשני – אחריותו של מזמין השירות לשמירת זכויותיהם של עובדי הקבלן המועסקים אצלו.

חיים כץ: בנוסף, מוסדרת לגבי עניינים אלה אחריות מנהל כללי בתאגיד וברשות ציבורית, נקבעו הגבלות על התקשרויות של גופים ציבוריים עם מי שהורשע או הוטלו עליו עיצומים כספיים בתחומים אלה, וכן נקבעו הוראות לעניין בדיקות תקופתיות על-ידי בודק שכר מוסמך, כפי שאפרט.

חיים כץ: א.

חיים כץ: מנגנון העיצומים הכספיים – לא, אני יש לי זמן.

רוני בר-און: אני רוצה להשתתף – – –

קריאה: יאללה, חיים.

חיים כץ: תשמע, אם אתה רוצה להשתתף, בערך – רבע שעה.

חיים כץ: תשמע, אני – – –

ראובן ריבלין: לא, לחוק זה יש שני מסתייגים של חמש הסתייגויות, לכן זה 25 דקות.

ראובן ריבלין: כמו כן, יש שניים שביקשו את רשות הדיבור, חבר הכנסת פרץ וחברת הכנסת ליה שמטוב, ולכן ההצבעה לאחר שיסיים יושב-ראש הוועדה ויספר על כל דיוני הוועדה לפרטי פרטים, שכן חוק זה ראוי לכך – אנחנו נקיים את הדיון ולאחר מכן נצביע.

ראובן ריבלין: מי שלא רוצה להצביע, יכול להגיש לי מכתב התפטרות.

ראובן ריבלין: בתוך 48 שעות יבוא מחליפו ויצביע במקומו.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: א.

חיים כץ: מנגנון של עיצומים כספיים.

חיים כץ: מנגנון העיצום הכספי מיועד למנוע את ההכבדה הכרוכה בהליך הפלילי מבחינת העומס על בתי-המשפט ונטל הראיות שיש להביא, ומאידך גיסא מאפשר להימנע מהכתם המוסרי של עבירה פלילית.

חיים כץ: העיצום הכספי יוטל בידי הממונה, שהוא מפקח עבודה בכיר שמונה לכך, שנוכח כי מעביד הפר הוראות חיקוקים המנויות בתוספת השנייה לחוק.

חיים כץ: אלה הוראות הקבועות היום כעבירות פליליות בדיני עבודה, אך נוספו להן גם הוראות של צווי הרחבה בעניין פנסיה, שזה יהיה המנגנון הראשון שיופעל לאכיפתן.

חיים כץ: העיצום הכספי מוטל רק לאחר שנמסרת הודעה מראש על הטלתו וניתנת זכות טיעון.

חיים כץ: על הטלת עיצום כספי ניתן לערור לוועדת ערר שמוקמת בחוק זה, ועל החלטתה ניתן לערער לבית-הדין האזורי לעבודה, ואם ניתנה רשות לכך – גם לבית-הדין הארצי.

חיים כץ: בתי-הדין יפעילו ביקורת שיפוטית על תקינות ההחלטה המינהלית של ועדת הערר.

חיים כץ: כדי להבטיח שקיפות לעניין פעולת הממונה, יפורסם דבר הטלת עיצום כספי באתר האינטרנט של משרד התמ"ת.

חיים כץ: לפי הצעת החוק, ניתן יהיה להטיל עיצום כספי גם על מנהל כללי בתאגיד שהוא מעביד והפר הוראה שבתוספת השנייה, אם המנהל הכללי לא הוכיח כי עשה כל שניתן למניעת ההפרה, ואולם סכום העיצום הכספי שיוטל עליו מופחת מאוד.

חיים כץ: סכום העיצום הכספי אינו ניתן לשיפוי או לתשלום בידי אחר ואין לבטח מפני הטלתו.

חיים כץ: הצעת חוק זו מאפשרת לממונה להמיר את הטלת העיצום הכספי במתן התראה מינהלית, בהתאם לנהלים של השר שיאשר היועץ המשפטי לממשלה.

חיים כץ: התראה זו תאפשר למעבידים לתקן את הטעון תיקון, ואולם אם המעביד אינו מפסיק את ההפרה למרות ההתראה, יוטל עליו העיצום הכספי בשל הפרה נמשכת, ואם הוא חוזר על אותה הפרה בתוך תקופה של שנתיים, יוטל עליו עיצום כספי בסכום כפול בשל הפרה חוזרת.

חיים כץ: גם הליכי ההתראה המינהלית נתונים לערר ולערעור.

חיים כץ: אחריות מזמין שירות – הצעת החוק המונחת בפניכם כוללת מספר כלים להטלת אחריות על מזמין שירות לשמירת זכויות עובדים של קבלן המועסקים אצלו – בתחומים של ניקיון, שמירה ואבטחה והסעדה, שקבועים בתוספת הראשונה.

חיים כץ: אחריותו של מזמין השירות היא משנית לחובתו של הקבלן כמעבידם של העובדים, ואינה נובעת מקיומם של יחסי עובד ומעביד.

חיים כץ: בשל כך היא חלה לגבי מספר הפרות מצומצם יותר שנקבעו בתוספת השלישית, והיא תלויה בהודעה למזמין בדבר קיומה של הפרה וכן ניתנו לגבי כל אחד מהמקרים למזמין השירות שפועל בתום לב הגנות או אפשרויות להימנע מהחיוב.

חיים כץ: עיצום כספי על מזמין שירות – אם הוטל על קבלן עיצום כספי בשל הפרה בתוספת השלישית, רשאי הממונה להתרות במזמין השירות שאצלו מועסקים העובדים של הקבלן על ההפרה, ואם בתוך 30 ימים לא תתוקן ההפרה או לא יבוטל בתום לב החוזה שבין המזמין לקבלן ותחולט הערובה שנתן הקבלן, ניתן יהיה להטיל עיצום כספי בשל אותה הפרה גם על מזמין השירות.

חיים כץ: אפשרות זו מותנית בתנאים של מספר העובדים ומשך השירות, אלא אם כן המזמין חתם על חוזה שאינו מבטיח עלות שכר מינימלית, ששווה לפחות לערך שעת עבודה, כפי שנקבע בתקנות.

חיים כץ: במקביל למתן ההתראה למזמין השירות, ניתן להתרות גם במנהל הכללי של תאגיד, שהוא מזמין שירות, שעליו לפקח על ביצוע התיקון או ביטול החוזה וחילוט הערובה, ואם הדבר לא נעשה והוא לא עשה כל שניתן למילוי חובתו, תחול על המנהל הכללי אחריות פלילית.

חיים כץ: אחריות אזרחית של מזמין שירות – הצעת החוק מאפשרת לעובד לתבוע את מזמין השירות בתביעה אזרחית, אם בתקופת ההעסקה אצלו נפגעו זכויותיו לפי ההוראות שבתוספת השלישית או ההוראות בצווי הרחבה בעניינים מסוימים, ובהם פנסיה, הבראה ודמי נסיעה.

חיים כץ: אפשרות התביעה האזרחית הותנתה, ראשית, במתן הודעה למזמין על קיומה של הפרה, לפני הגשת תביעה נגדו.

חיים כץ: הודעה כזאת יכולה להימסר בידי מפקח עבודה, או שתימסר בידי העובד הודעה למזמין הן על קיום ההפרה והן על כך שדרש מהקבלן בכתב למלא את החובה.

חיים כץ: ההודעה מטעם העובד יכולה להימסר גם בידי ארגון העובדים היציג שהעובד חבר בו, או בידי ארגון העוסק בקידום זכויות עובדים אם העובד הסכים לכך.

חיים כץ: גם פה היה קרב גדול של כל חברות העובדים על זה שהן לא יוכלו, אלא רק ארגונים יציגים, ואמרנו: כל העמותות שבאות להגן על זכויות העובדים יוכלו להגיש את התלונות.

חיים כץ: על מזמין השירות מוטלת בהצעת החוק חובה לקבוע אצלו – – –

ראובן ריבלין: זה לא רק ארגונים יציגים?

חיים כץ: לא, גם עמותות ששומרות, עמותות לזכויות אזרח וכן הלאה וכן הלאה.

חיים כץ: אני אומר לך, הצעת חוק מהפכנית, מהפכנית.

חיים כץ: על מזמין השירות מוטלת בהצעת החוק חובה לקבוע אצלו דרך למסירת הודעה של עובדי קבלן על פגיעה בזכויותיהם ולהודיע לעובדי הקבלן על דרך זו, ואם לא עשה כן, לא יחול התנאי של מסירת הודעה על אפשרות התביעה כלפיו.

חיים כץ: תנאים נוספים שיש להוכיח כי מתקיימים לצורך אחריות מזמין השירות הם כי השירות ניתן בידי ארבעה עובדים לפחות ובמשך שישה חודשים לפחות באופן קבוע ורציף.

חיים כץ: תנאים נוספים אלה לא יחולו אם החוזה שחתם המזמין עם הקבלן אינו מבטיח עלות שכר מינימלית ששווה לפחות לערך שעת עבודה כפי שנקבע בתקנות.

חיים כץ: הקביעה של מרכיבי השכר וערך שעת העבודה בתקנות תשקף את הזכויות המגיעות מכוח חוקים וצווי הרחבה לכל סוג של שירות, ותתעדכן באופן אוטומטי עם עדכון בחוק או בצו הרחבה.

חיים כץ: אציין כי צריך יהיה להראות כי בניכוי כל המרכיבים האחרים של התשלום בין מזמין השירות לקבלן, כולל מרכיב רווח – אין יותר מרכיב הפסד, הוא צריך להראות שהוא מרוויח מהחוזה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, לא יהיה לנו את הסיפור של גברת מועלם.

חיים כץ: לא יהיה.

חיים כץ: – – – כולל מרכיב רווח, משולם בפועל תשלום בעד ערך שעה מספק לעובדים – שכן כפי שנקבע כבר בפסיקה, חוזה שאינו מבטיח רווח כלשהו משמעו פגיעה בזכויות העובדים המועסקים על-פיו.

חיים כץ: הממשלה התחייבה לקבוע תקנות ראשונות לעניין ערך שעת עבודה בתוך תשעה חודשים ממועד פרסום החוק והוועדה תוודא שכך אומנם ייעשה.

חיים כץ: למזמין השירות יעמדו הגנות מספר בפני התביעה האזרחית כלפיו – למעט במקרה שהחוזה שחתם עם המזמין אינו מבטיח עלות שכר מינימלית שווה לפחות לערך שעת עבודה כפי שנקבע בתקנות.

חיים כץ: ההגנות האפשריות הן שההפרה תוקנה במלואה, או שהמזמין הסתמך על בדיקות תקופתיות של בודק שכר מוסמך שהעידו על היעדר הפרות, או במקרה שהבדיקות האמורות העידו על הפרות – עשה כל שניתן במסגרת הכלים הנתונים לו מול הקבלן, כגון חילוט הערובה, הפעלת קנסות שקבועים בחוזה או אף תביעה משפטית, ואם ההפרה לא תוקנה בתוך זמן סביר אף פעל לביטול החוזה.

חיים כץ: יש לציין שהאפשרות להגיש תביעה לפי הצעת החוק אינה שוללת מעובד שהחל לעבוד כעובד של קבלן לתבוע את מזמין השירות שאצלו הועסק בטענה כי בפועל יחסי ההעסקה היו יחסי עובד ומעביד, או שהיתה העבדה במשותף וטענות כגון אלה שעל בסיסן ניתנה פסיקה בעבר כנגד מזמין השירות – ובלבד שאכן התקיימו התנאים והנסיבות המיוחדים לכך.

חיים כץ: תקופת ההתיישנות של התביעה כנגד המזמין מתחילה להימנות החל מיום ההפרה כנגד הקבלן.

חיים כץ: לעומת זאת החיוב בפיצויי הלנה כלפי המזמין יימנה רק מתום המועד האחרון שבו היה עליו לפעול בהתאם להודעה על הפרה.

חיים כץ: אחריות פלילית של מזמין השירות – לגבי הפרות מסוימות בחוק הגנת השכר, חוק שכר מינימום, חוק שעות עבודה ומנוחה, חוק חופשה שנתית וחוק עבודת הנוער, ניתן יהיה גם להגיש כתב אישום כנגד המזמין שלא פיקח על מניעת אותן עבירות בידי הקבלן.

חיים כץ: זאת, לאחר שנמסרה לו הודעה על ההפרה, ובלבד שהוגש כבר כנגד הקבלן כתב אישום על ההפרה.

ראובן ריבלין: זה חוק של הממשלה.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: שמע, ירקנו דם, חולצה לבנה.

חיים כץ: שמע, הם רצו סוג א', סוג ב' – חולצה לבנה.

ראובן ריבלין: שמע, הממשלה סוציאל-דמוקרטית, מה אני אגיד לך.

חיים כץ: למזמין יעמדו הגנות אם עשה כל שניתן למלא את חובת הפיקוח – – –

ראובן ריבלין: אפשר יותר טוב, חנין, אני מוכרח לומר לך, כשאני פה אז אני שומע, זאת אומרת, אין לי דבר אחר לעשות, אז אני שומע, יכול לקרוא, יכול לכתוב, לא, אני שומע, אני מוכרח לומר.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, שר התמ"ת נמצא שם כסוס טרויאני.

ראובן ריבלין: אני יודע, בסדר, אבל שמע, הוא בא ממקום טוב, אבל איפה שהוא נמצא גם טוב.

חיים כץ: אחרי הצעת החוק הזאת אני לא מבין מה הסיפור של עובדי הקבלן וההסתדרות.

חיים כץ: למזמין יעמדו הגנות אם עשה ככל שניתן למלא את חובת הפיקוח, או אם העבירה תוקנה במלואה; או אם הסתמך בתום לב על בדיקות תקופתיות של בודק שכר מוסמך שהעידו על היעדר הפרות; או שכאשר הבדיקות האמורות העידו על הפרות – עשה כל שניתן במסגרת הכלים הנתונים לו מול הקבלן, כגון חילוט ערובה, הפעלת קנסות שקבועים בחוזה או אף תביעה משפטית, ואם ההפרה לא תוקנה בתוך זמן סביר אף פעל לביטול החוזה.

חיים כץ: חתימת חוזה שאינו מבטיח עלות שכר מינימלית – בנוסף עמדה הוועדה על כך שמזמין שירות שחתם עם קבלן על חוזה שאינו מבטיח עלות שכר מינימלית, לפי הבדיקה שהזכרתי קודם, יישא בעבירה פלילית בשל עצם החתימה על חוזה שכזה.

חיים כץ: המנהל הכללי של תאגיד שהוא מזמין שירות יישא גם הוא באחריות פלילית לכך.

ראובן ריבלין: האם דבר זה יחול מייד לאחר שהחוק ייכנס לתוקפו?

חיים כץ: כן.

עמיר פרץ: תשעה חודשים.

חיים כץ: תשעה חודשים.

ראובן ריבלין: ברגע זה כל מעסיקי עובדי קבלן עוברים לפי – – –

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: לא יהיו חתימות חוזי הפסד, כל חשב יצטרך להבין על מה הוא חותם.

ראובן ריבלין: וכל קבלן שיעסיק – – –

חיים כץ: חכה, יש לו גם הקטע שלו.

חיים כץ: כל קבלן שיחתום, ונגיע לזה, שלוש שנים לא יוכל להשתתף במכרזים של המדינה.

ראובן ריבלין: אני אצביע באהבה על חוק זה, אני אצטרך לקבל רק אישור ממך, כי אני מקוזז עם מישהו מסיעתך כדי שאני אוכל להצביע בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: בסדר.

חיים כץ: גם הוא יצביע בעד החוק, למרות – – –

ראובן ריבלין: לכן אני אומר.

חיים כץ: גם הוא יצביע בשביל החוק.

חיים כץ: אחריות מנהל כללי ברשות ציבורית – כבר בראשית הדיונים בוועדה נחשפה העובדה שהכלים שמציעה הצעת החוק כפי שהונחה אינם ישימים כנגד המדינה כשהיא פועלת כמעביד או כמזמין שירות, שכן בפועל לא מופעלים אכיפה פלילית ועיצומים כספיים כלפי המדינה.

חיים כץ: הדבר בעייתי במיוחד לאור נתונים בדבר היות המדינה מעסיקה כמזמינת שירות עובדים רבים בתחומי ניקיון, שמירה ואבטחה והסעדה.

חיים כץ: סירובה של הממשלה לתיקונים שהציעה הוועדה בעניין זה עיכב מאוד את הדיונים בהצעת החוק, ורק לאחרונה הסכימה הממשלה להוראות שיקבעו אחריות על עובד אחראי ברשות ציבורית.

חיים כץ: בהתאם לכך הצעת החוק קובעת כי ניתן יהיה להעמיד לדין פלילי, בכפוף לאישור היועץ המשפטי לממשלה, את המנהל הכללי של משרד ממשלתי או יחידת סמך שאינה תאגיד, בשל הפרת חובתו לפקח על מניעת הפרות ועבירות, אלא אם כן הוכיח כי עשה כל שניתן למילוי חובתו, במקרים אלה: – –

ראובן ריבלין: המנהל הכללי של משרד או מזכיר הכנסת.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: חולצה לבנה.

ראובן ריבלין: גם אצלנו יש היום עובדי קבלן שאנחנו מחויבים שהם יעמדו – החוזה שלנו אתם כמובן מחייב אותם בכל אותם תנאים.

חיים כץ: אם הם לא יקבלו, טוב, זה אנחנו נענה אחר כך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין.

חיים כץ: – – 1.

חיים כץ: במקרה של הפרות בידי מעביד – בכפוף לכך שקיבל התראה ולא פעל לתיקון ההפרה במועד שנקבע בהתראה; 2.

חיים כץ: במקרה של הפרות בידי מזמין השירות – בכפוף לכך שקיבל התראה ולא פעל לתיקון ההפרה או לביטול החוזה ולחילוט ערובה; 3.

חיים כץ: בשל חתימת חוזה שאינו מבטיח עלות שכר מינימלית ששווה לפחות לערך שעת עבודה כפי שנקבע בתקנות.

חיים כץ: עבירות אלה יהוו גם עבירות משמעת.

חיים כץ: תיקון חוק עסקאות גופים ציבוריים – נושא נוסף שעליו עמדה הוועדה מתחילת הדיונים היה: חובת גופים ציבוריים להימנע מהתקשרות עם קבלני שירות שהפירו זכויות העובדים.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם נקבע כי לגבי השירותים המנויים בתוספת הראשונה – שמירה ואבטחה, ניקיון והסעדה, יחול איסור ההתקשרות במשך שלוש שנים כשיהיו שתי הרשעות או יותר בשל כל הוראה מההוראות שבתוספת השלישית, או אם בשלוש השנים שקדמו להתקשרות הוטלו עיצומים כספיים בשל שש הפרות כאלה על קבלן השירות.

חיים כץ: זאת אומרת, אם יש לו שישה עובדים והוא עשה הפרה, הוא גמר את הסיפור שלו.

חיים כץ: יחד עם זאת, אם אישר משרד התמ"ת שהעיצום הכספי הוטל בשל כמה הפרות שהופרו כלפי עובד אחד בתקופה אחת שעל בסיסה משולם לו שכר – כדוגמת שכר חודש עבודה שבו גם לא שולם לו שכר מינימום וגם לא הועברו ניכויים ליעדם – תיחשב ההפרה כאחת לעניין מניין זה.

חיים כץ: בנוסף, תוקן גם חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם באופן שמבהיר כי האיסור להתקשר עם קבלן שירות שאינו מורשה, שייכנס לתוקף בתחילת ינואר הקרוב, יחול גם על המדינה בהתקשרויותיה.

חיים כץ: גם זה היה קרב לא קטן – שנתיים וחצי.

חיים כץ: בודק שכר מוסמך – הצעת החוק מסמיכה לקבוע בתקנות הוראות לעניין בעלי המקצוע או בעלי התארים האקדמיים שיוכלו לקבל תעודת הכרה כבודק שכר מוסמך, בהתחשב בתחומי הידע הרלוונטיים, וכן מסמיכה לקבוע הוראות בדבר הכשרה ובחינות שיהיה עליהם לעמוד בהן.

חיים כץ: כן נקבעה בהצעת החוק הוראה בדבר ניגוד עניינים.

חיים כץ: כמו כן הצעת החוק מסמיכה לקבוע בתקנות את אופן עריכת הבדיקות התקופתיות, היקפן ותדירותן.

חיים כץ: הממשלה התחייבה להביא לאישור הוועדה תקנות ראשונות בדבר הבדיקות התקופתיות בתוך 12 חודשים מפרסומו של החוק.

חיים כץ: כהוראת שעה נקבע כי במשך 18 חודשים מיום התחילה יוכל מזמין השירות להסתמך על בדיקה של רואה-חשבון במדגם של 10% לפחות מהעובדים, בתדירות של תשעה חודשים לפחות, וזאת אך ורק לעניין ההגנה שלפיה במקרה של גילוי הפרה פעל ככל יכולתו לתיקונה, ואם לא הצליח בכך ביטל את החוזה.

חיים כץ: לעומת זאת, ההוראה לא תחול לעניין ההגנה של אישור בודק שכר מוסמך בדבר היעדר הפרות.

חיים כץ: אדגיש שהוראת השעה הזאת נקבעה בלא שהוצגו נתונים לגבי הכישורים, המדגם והתכיפות הנדרשים, ולא תשמש בעתיד בסיס לקביעת התנאים לבדיקות התקופתיות של בודק שכר מוסמך.

חיים כץ: לסיכום, המטרה של הגברת האכיפה של דיני עבודה, שלה מיועדת הצעת חוק זו, לא תוכל להיות מוגשמת אם הממשלה עצמה לא תקדיש אמצעים מתאימים לכך, לא תפעל בחובתה להתקין תקנות ולא תגביר את היקף כוחות הפיקוח שיאפשרו לה לעשות שימוש בכלים הרבים שניתנים בידה בהצעת החוק הזאת.

חיים כץ: הוועדה תעקוב אחרי פעולות הממשלה בנושא הזה כדי להבטיח שהחקיקה אינה משמשת כעלה תאנה למחדל אכיפת דיני העבודה.

חיים כץ: להצעת החוק הזאת הוגשה הסתייגות – אני ידעתי על הסתייגות אחת, של דב חנין, שמבקש שהמזמין יקבל את העובדים כעובדים בפועל.

חיים כץ: אני אענה לו אחר כך, אבל – גם אני רוצה שהעובדים של המזמין יהיו עובדים בפועל, אבל אנחנו לא יכולים לגמור את כל העניינים ביום אחד.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה – של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ובמיוחד לעורכת-הדין נועה בן-שבת, שעבדה ימים ולילות, ואם אני אומר נועה בן-שבת אז אני רוצה – מה שלא מקובל פה – להודות גם ליועצת המשפטית של התמ"ת, דבי אליעזר.

ראובן ריבלין: מדוע לא מקובל?

ראובן ריבלין: מי שמגיע לו – מקובל, למה לא?

חיים כץ: דבי אליעזר, שגם הקדישה מזמנה, ממרצה, והיתה אסרטיבית ויצירתית, והם עשו עבודה גדולה.

חיים כץ: לצוות הוועדה – המנהלת וילמה מאור, למזכירות הוועדה – מעיין, אתי וענת; לעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: אני פונה אליכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

עמיר פרץ: יישר כוח.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה על עבודה, ולכל העושים במלאכה – מנהלת הוועדה והיועצים המשפטיים, באמת עבודה יפה שמביאה כבוד גדול לכנסת, על הליכי החקיקה ועומק החקיקה, באמת, תבואו על הברכה, כולם.

ראובן ריבלין: אני עכשיו נותן את רשות הדיבור לראשון המסתייגים, חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: יש לו שלוש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה – אינו נוכח, לכן הסתייגויותיו לא תישמענה, ואחרי חבר הכנסת חנין, חבר הכנסת חנא סוייד – הוא נמצא, כן?

ראובן ריבלין: ואחריו – חבר הכנסת פרץ וחברת הכנסת ליה שמטוב.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני – – –

דב חנין: חבר הכנסת סוייד לא ינמק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סוייד לא ינמק.

ראובן ריבלין: יש לך 15 דקות, אבל הואיל וחבריך לא מנמקים אני נותן לך שתי דקות תוספת, ומייד, ואני כבר נותן לך את זה על – בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאת הדברים שלי בהצעת החוק הזאת – אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה, את הדברים שלי בהצעת החוק הזאת אני רוצה לפתוח בברכה לך, ולומר לך שבצדק הגעת היום בחולצה לבנה, לחוק הזה.

דב חנין: אני יודע שאתה לא מרבה לבוא בחולצה לבנה, אבל טוב שבאת – – –

חיים כץ: זו הצעת חוק שנייה.

דב חנין: טוב שבאת היום עם חולצה לבנה, מגיע לחוק הזה ומגיע לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת התחילה בהצעת חוק ממשלתית שאנחנו הצבענו נגדה, ואנחנו הצבענו נגדה כי, כפי שהסביר יושב-ראש הוועדה, רבים היו החורים מהמילוי בהצעת החוק הממשלתית.

דב חנין: ואכן, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, נעשתה פה עבודה מקיפה, יסודית, רצינית ומעמיקה, עם הרבה מאוד מאבקים, שבחלקם הגדול גם אנחנו השתתפנו, והתוצאה שונה לחלוטין מהצעת החוק הממשלתית שהובאה בפני הכנסת.

דב חנין: אם לספר את הסיפור ההיסטורי מראשיתו, הצעת החוק הממשלתית הזאת בעצם נולדה כתגובה על הצעת חוק פרטית – הצעת חוק פרטית שאנחנו קידמנו בכנסת הקודמת, להטלת אחריות המזמין, על מזמין השירות, חוק חשוב שאני מייד אסביר את ההיגיון שלו.

דב חנין: במענה על הצעת החוק הפרטית הזאת הממשלה נאלצה להגיש הצעת חוק משלה, כפי שאני אמרתי, הצעת חוק שנתנה פתרון בכאילו, בכמעט, בבערך ובלא מספיק, ואנחנו היום מגיעים לדיון בהשלמה של החקיקה, שכפי שאמרתי, שונה לחלוטין מהצעת החוק הבעייתית שהממשלה הביאה בפני הכנסת לפני שנתיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, החוק עוסק בסוגיה קריטית, סוגיית האכיפה, ויש שני תחומים שבהם האכיפה של חוקים חלשה במיוחד, לצערי.

דב חנין: התחום האחד – דיני העבודה, שבו אנחנו עוסקים היום, התחום השני – החוקים הסביבתיים.

דב חנין: ואני מרגיש היום, מבחינות מסוימות, השלמת מעגל, כי מעשה שעשינו בתחום הסביבתי, בחקיקת חוק האכיפה הסביבתית – סמכויות של פקחי הרשויות המקומיות, בכנסת היוצאת, בחקיקת חוק האכיפה הסביבתית – סמכויות פקחים של המדינה, בכנסת הנוכחית, שתי הצעות חוק שהיתה לי הזכות להיות היוזם שלהן – אנחנו התקדמנו צעד משמעותי לכיוון של אכיפה אמיתית של החוקים הסביבתיים.

דב חנין: היום אנחנו מתקדמים צעד משמעותי בתחום הבעייתי והחלש של אכיפת דיני העבודה.

דב חנין: אני רוצה לציין במיוחד שמנגנון שאנחנו הנהגנו בחקיקה הישראלית לראשונה, בחקיקה הסביבתית, והוא המנגנון של העיצומים הכספיים המינהליים, מוצא לעצמו הפעם ביטוי גם בחוק האכיפה של דיני העבודה.

דב חנין: המנגנון הזה, של העיצומים הכספיים, הוא מנגנון נכון, הוא מנגנון יעיל, הוא מנגנון אפקטיבי, של הרתעה, של סוג של ענישה.

דב חנין: מה שהתחלנו בחוק המזהם משלם ובחוק אוויר נקי מגיע היום לביטוי גם בחוק הגברת האכיפה של דיני העבודה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, עיקר הוויכוח שהיה בחוק הזה נוגע בפרק של אחריות המזמין.

דב חנין: הפרק של אחריות המזמין הוא מרכז ההתמודדות עם התופעה הבעייתית והמסוכנת של העסקה לא ישירה, העסקת עַבדי קבלן.

דב חנין: המחקרים שקיימים בארץ מראים לנו שישראל מחזיקה בשיא עולמי במספרם של עובדי הקבלן, ומדוע?

דב חנין: כי מאוד נוח, קל, פשוט ומשתלם להעסיק עובדים בהעסקה לא ישירה, להעסיק עובדי קבלן.

דב חנין: מחקרים מראים שעובדי קבלן מקבלים שכר נמוך יותר, מקבלים תנאים פחות טובים, ולכן מעסיקים בצורה הזאת.

דב חנין: זה נוח למזמין השירות, כי במקום לשאת באחריות לזכויות, לשכר, לתנאים של העובדים באופן מלא, הוא משתחרר מחלק מהאחריות שלו ומגלגל אותה על קבלן השירות.

דב חנין: זאת הסיבה שהמערכת הזאת נעשתה כל כך פופולרית.

דב חנין: זה פשוט משתלם.

דב חנין: ועם המנגנון הזה, עם המנגנון הכלכלי הזה, שהעסקה לא ישירה היא משתלמת, בא להתמודד הפרק של אחריות המזמין.

דב חנין: הרעיון המרכזי של הפרק הזה אומר: מזמין השירות אחראי לכל חבות של המעביד כלפי העובד.

דב חנין: בדיוק כמו הקבלן.

דב חנין: ברגע שהמזמין יודע שהוא אחראי לכל חבות של המעביד כלפי העובד, ממילא כבר אין לו אותו אינטרס בהעסקה לא ישירה.

דב חנין: לכן, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה ובצדק, עצם העברת החוק הזה היא מכה אמיתית להעסקה לא ישירה בישראל.

דב חנין: בהצעת החוק אנחנו שמחים לראות הרבה מאוד מנגנונים והצעות שנלחמנו עליהם לאורך הדיונים בחוקים האלה, גם בקדנציה הנוכחית וגם בקדנציה הקודמת.

דב חנין: אנחנו שמחים לראות שאותה רשת רחבה של חריגים שנועדה לאפשר למזמין השירות להשתחרר מאחריותו ולהתחמק מאחריותו כלפי העובדים מאוד צומצמה, וטוב שכך.

דב חנין: זה היה נושא גדול שבמחלוקת בינינו לבין הצעת החוק הממשלתית.

דב חנין: גם דרכי האכיפה שוכללו – לא רק אכיפה באמצעות המדינה, לא רק אכיפה באמצעות ההסתדרות, לא רק אכיפה באמצעות העובד עצמו, אלא גם אכיפה באמצעות ארגונים, עמותות, שעניינם בהגנת עובדים ועובדי קבלן.

דב חנין: היינו שמחים לראות בחוק כמה דברים נוספים, שאני מניח שחקיקה עתידית תשלים אותם.

דב חנין: אנחנו חושבים למשל שפיצויי העובדים מהקנסות צריכים להגיע לקרן ייעודית שתשמש לפיצוי העובדים.

דב חנין: היינו רוצים שהאחריות האישית לא תוטל רק על המנכ"ל, אלא גם על חשב וגם על היועץ המשפטי.

דב חנין: היינו רוצים שהארגונים הלא-ממשלתיים – העמותות והארגונים שעוסקים בהגנת העובדים – יוכלו בכל מקרה לפנות למזמין השירות ולהודיע לו על הפרת הזכויות.

דב חנין: אבל עיקרה של ההסתייגות שלנו, אדוני יושב-ראש הוועדה, אינו עוסק בהעברת עובדי הקבלן להעסקה ישירה; היינו רוצים את זה.

דב חנין: עיקרה של ההסתייגות שלנו הוא ההרחבה של המנגנונים הטובים שנמצאים בחוק, מעבר לרשימה שבתוספת הראשונה, לכלל עובדי הקבלן בישראל.

דב חנין: בנושא זה אני רוצה, ברשותכם, להרחיב.

דב חנין: החוק הוא באמת חוק טוב, אבל בסופו של דבר החוק הזה יחול על שלושה תחומים, תחומים שהם תחומים בעייתיים, תחומים שבהם יש הפרה קשה מאוד של זכויות עובדים.

דב חנין: החוק יחול על שלושת התחומים הבאים: שמירה ואבטחה, ניקיון והסעדה, אם השירות ניתן לעובדי מזמין השירות.

דב חנין: אנחנו רוצים שהזכויות וההגנות שבחוק יחולו על כלל עובדי הקבלן בישראל.

דב חנין: אם החוק היום יוצר מנגנון שאומר שהתחולה היא על שלושת התחומים האלה ושר התמ"ת יוכל להרחיב – אנחנו מציעים מנגנון הפוך: החוק יחול על כלל עובדי הקבלן בישראל, ושר התמ"ת, באישור ועדת העבודה, הרווחה הבריאות והפנסיה של הכנסת, יוכל לצמצם.

דב חנין: זאת אומרת, בעצם אנחנו מציעים החלה אוניברסלית של החוק הזה על כלל עובדי הקבלן.

דב חנין: מה ההנמקה, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: ההנמקה היא פשוטה: התופעה הזאת של עבדות קבלן הפכה להיות מכת מדינה לא רק בתחומים הקלאסיים – לא רק בתחומים של הסעדה, לא רק בתחומים של אבטחה, לא רק בתחומים של שמירה, לא רק בתחומים של ניקיון – בכל תחומי העבודה בישראל היום עובדים עובדי קבלן.

דב חנין: יש רופאים שהם עובדי קבלן.

דב חנין: יש – גברתי היושבת-ראש, את מכירה את זה היטב היטב, כי את מעורבת במאבק בתחום הזה – אחיות שהן עובדות קבלן, אחיות בריאות הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: אחיות בית-ספר, למי שלא יודע.

דב חנין: אחיות בית-הספר.

דב חנין: אחיות בית-הספר היום הן עובדות קבלן במדינת ישראל.

דב חנין: היום, בחוק הזה, אם תתקבל ההסתייגות שלנו, אנחנו נגן על הזכויות של אחיות בתי-הספר כך שלמדינה לא ישתלם עוד להעסיק אותן בצורה העקומה הזאת של העסקה דרך קבלני שירות.

דב חנין: היום קיימנו דיון רציני מאוד בוועדת החינוך של הכנסת על מורים שהם עובדי קבלן.

דב חנין: אלפים רבים של מורים בישראל הם היום עובדי קבלן.

דב חנין: ומה זה אומר?

דב חנין: למשל, אני אתן לכם דוגמה, מורי קבלן של תוכנית היל"ה לנוער מנותק.

דב חנין: זו תוכנית שעובדים בה 1,500 מורים, בתוכנית חשובה מאין כמותה שעוסקת בסוגיה של נוער מנותק.

דב חנין: העובדים האלה מועסקים תוך פגיעות קשות ביותר בתנאים ובזכויות שלהם.

דב חנין: הם מועסקים בשעות אפקטיביות, הם לא מקבלים שכר בזמן חופשות, הם לא מקבלים שכר על חגים, על חופשת הקיץ.

דב חנין: הם לא מקבלים שכר על שיעורים שהתבטלו, גם כאשר הביטול נעשה ברגע האחרון.

דב חנין: אגב, זו תופעה מאוד שכיחה כשמדובר בנוער מנותק.

דב חנין: למורים אין שום ביטחון תעסוקתי או יציבות תעסוקתית.

דב חנין: תנאי העבודה והשכר שלהם בהיל"ה נמוכים בהרבה מאשר מורה שעושה בדיוק את אותה עבודה, עם אותו ותק, אותה דרגה, שמועסק במערכת הפורמלית.

דב חנין: זה פוגע במורים, זה פוגע בנערים, זה פוגע בנוער המנותק המתכונת הזאת.

דב חנין: מה שקורה עם מורי קבלן בתוכנית היל"ה זה חלק ממה שקורה בכלל עם מורי קבלן בישראל.

דב חנין: היום הזדעזענו לשמוע שלמשרד החינוך אין אפילו תמונה כמה מורי קבלן יש בישראל.

דב חנין: לא יודעים.

דב חנין: קיבלנו נתונים מחלק מהעיריות.

דב חנין: למשל, מעיריית תל-אביב קיבלנו נתונים שיש מאות רבות של עובדי קבלן שהם מורים.

דב חנין: ובניגוד למה ששר החינוך חשב וגם אמר לנו מעל במת הכנסת, שבמקצועות הליבה מועסקים רק מורים שמועסקים באמת על-ידי המדינה, מסתבר שבעיריית תל-אביב רוב מורי הקבלן מלמדים מקצועות ליבה.

דב חנין: אם אנחנו לא נתמודד עם התופעה הזאת בצורה נחרצת ומהירה, התופעה הממאירה הזאת תמשיך ותתפשט לתחומים אחרים ותהרוס אותם.

דב חנין: אני יודע, גברתי היושבת-ראש, וגם את יודעת היטב, כמה קשה לנו היום להחזיר את הגלגל אחורה לגבי אחיות בריאות הציבור ולהפוך אותן מחדש לעובדות מדינה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה אומר "בריאות הציבור", צריך להזכיר שזה אחיות בית-ספר, אבל – –

דב חנין: אחיות בית-ספר.

אורלי לוי אבקסיס: – – צריך להגיד גם תודה לסגן שר הבריאות ליצמן שלפחות במחוז הדרום – שם כבר מתחילה החזרה הביתה, למקום הנכון.

דב חנין: ואנחנו מקווים שזה יהיה במחוזות נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה בזה.

דב חנין: אבל גם סגן השר ליצמן, שמאוד תומך בזה, כל פעם שאנחנו מעלים את הנושא הוא מסביר לנו כמה שזה קשה, מורכב, ואפילו לפעמים הוא נותן את התחושה שזה אולי אפילו בלתי אפשרי מבחינתו, אף שהוא רוצה את זה, להחזיר את הגלגל אחורה ולהחזיר את העובדים האלה לשירות המדינה.

דב חנין: אנחנו עומדים היום בפני תופעה שמתפשטת במהירות עצומה, של מורי קבלן, והתופעה הזאת מתפשטת בכל שנה והופכת להיות יותר רווחת, יותר שגרתית ויותר מקובלת.

דב חנין: ועדת החינוך של הכנסת, עוד בשנת 2006, גינתה העסקה לא ישירה של מורים.

דב חנין: ועדת החינוך של הכנסת אז קבעה שהעסקה לא ישירה היא גם פגיעה במורים וגם פגיעה בתלמידים.

דב חנין: מה קרה מאז?

דב חנין: התהליך הזה רק התפשט עוד יותר, וכמובן שהתהליך הזה התפשט כחלק ממהלך כולל של הפרטת מערכת החינוך – הפרטה פדגוגית; נסיגה של המדינה מעיצוב התכנים החינוכיים ודרכי העברה של המסרים החינוכיים; הפרטה של המימון; נסיגה של המדינה מתקצוב המעשה החינוכי והעברת נתחים גדלים והולכים למימון המגזר הפרטי; הפרטה מינהלית; נסיגה של המדינה ממעורבותה בניהול הפעולה החינוכית על-ידי הכנסת שיטות ניהוליות שמושאלות מעולם העסקים.

דב חנין: כל הרעיון הזה של בתי-ספר שעוברים לניהול עצמי, מרכזי רווח, העסקה של מורים באמצעות גופים מתווכים, הוא חלק מהדבר הבעייתי הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מורים עובדי קבלן מועסקים היום על-ידי משרד החינוך, מועסקים היום כאילו על-ידי משרד החינוך באמצעות מתווכים; מועסקים היום על-ידי רשויות מקומיות, כמובן באמצעות מתווכים.

דב חנין: אנחנו רואים תמונה בכל אחת ואחת מהרשויות המקומיות, איך התופעה הזאת הולכת ומתפשטת ומתרחבת.

דב חנין: הזכרתי את עיריית תל-אביב–יפו שמצטיינת לרעה בתחום הזה, אבל גם בירושלים המצב קשה.

דב חנין: יש בפנינו נתונים על עיריית ראשון-לציון, עיריית רמת-גן, עיריית הרצלייה, מועצה אזורית באר-טוביה, ורשויות מקומיות נוספות.

דב חנין: אבל שוב, עמיתי חברי הכנסת, אלה רק הנתונים שנמצאים בפנינו.

דב חנין: מקומות שאני לא מזכיר אותם, זה לא אומר שהמצב לא נמצא גם שם.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, מה שאנחנו יכולים וצריכים היום לקבוע כעיקרון הוא שמה שנכון לעובדי הקבלן הקלאסיים נכון גם לעובדי הקבלן החדשים, כי עובדי הקבלן הקלאסיים הם היום רק חלק מהמעגל הגדול של עובדי קבלן.

דב חנין: אמרנו מורים, אמרנו מרצים באוניברסיטאות, אמרנו חוקרים ואנשי מדע, אמרנו אנשים שנותנים שירותים בתחומים רבים ומגוונים, אמרנו רופאים.

דב חנין: כל אלה עובדים בהעסקה לא ישירה.

דב חנין: אם הכנסת תאמץ היום את ההסתייגות שלנו, התוצאה תהיה שחבות המזמין תחול ביחס לכל עובדי הקבלן.

דב חנין: בכך אנחנו ניתן מכה אמיתית, אנושה ומוצדקת לצורת ההעסקה הלא-ישירה.

דב חנין: זה עדיין איננו הצעד המקסימלי של להעביר את כולם להעסקה ישירה, אבל זה לפחות נותן את המוטיבציה לעשות את הצעד הזה, כי העסקה לא ישירה תפסיק להיות כדאית.

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת יש הסתייגויות נוספות, של חבר הכנסת מוחמד ברכה – הוא איננו כאן; חבר הכנסת חנא סוייד – איננו כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אם כך, תמו ההסתייגויות, ואנחנו עוברים לבקשות לרשות דיבור של חברי הכנסת ליה שמטוב ועמיר פרץ.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שעמיר התקרב ראשון לדוכן, אנחנו – –

עמיר פרץ: לא לא, בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: – – אנחנו ניתן לך.

אורלי לוי אבקסיס: עמיר, עמיר.

ראובן ריבלין: היא קראה לך, עמיר.

ראובן ריבלין: היא קראה לך.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת פרץ.

עמיר פרץ: תן לה לדבר, מה העניין?

עמיר פרץ: היא לפני.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז בבקשה, חברת הכנסת ליה שמטוב.

אורלי לוי אבקסיס: ג'נטלמן אמיתי, נותן לך רשות דיבור לפניו.

עמיר פרץ: אנחנו ג'נטלמנים.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: אז חברת הכנסת ליה שמטוב תעלה לרשות דיבור של חמש דקות, ומייד אחריה יהיה אחרון הדוברים לעניין חוק זה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצלצלים.

אורלי לוי אבקסיס: חמש דקות לכל אחד.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברת הכנסת ליה שמטוב, לרשותך חמש דקות.

ליה שמטוב: גברתי היושבת בראש, היום היושב-ראש של ועדת הרווחה, העבודה, הבריאות והפנסיה הגיע עם חולצה לבנה, ולמה?

ליה שמטוב: כי זה באמת יום היסטורי, לעובדים בכלל ולעובדי קבלן בפרט.

ליה שמטוב: אני, בשנים האחרונות, נאבקתי בתופעה הבזויה של פגיעה בזכויות עובדי קבלן, תופעה שהחלה רק בשל העובדה שמדובר באוכלוסייה של אנשים קשי יום, אנשים שזכו להגדרה "אנשים שקופים", ולכך אני לא הייתי מוכנה להסכים ולתת לזה יד.

אורלי לוי אבקסיס: את אפילו הלכת – – –

ליה שמטוב: נכון.

ליה שמטוב: וגם עשיתי תחקיר, ועבדתי בתור עובדת ניקיון – –

אורלי לוי אבקסיס: עובדת קבלן.

ליה שמטוב: – – וגם יומיים שבתתי שביתת רעב.

ליה שמטוב: נכון, זה בדיוק, וטוב שהזכרת את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כי מעטים האנשים שבאמת נכנסו לנעליים של עובדי הקבלן וראו את זה בעיניים שלהם.

ליה שמטוב: הם באמת יכולים להבין מה זה עבודה ומה זה להיות עובד קבלן.

ליה שמטוב: אבל אני רוצה לתת קצת תזכורת מההיסטוריה של החוק הזה.

ליה שמטוב: כבר בשנת 2006 הגשתי הצעת חוק פרטית: מזמין שירותי קבלן יהיה אחראי לעובדי קבלן; וגם חברת הכנסת שלי יחימוביץ וגם חבר הכנסת דב חנין הגישו הצעה דומה.

ליה שמטוב: בכנסת השבע-עשרה ההצעה עברה קריאה ראשונה, וסמוך לה הגישה הממשלה הצעת חוק ממשלתית.

ליה שמטוב: לצערי, גם החוק הפרטי וגם החוק הממשלתי לא קודמו במשך זמן רב, ובקדנציה של הכנסת השמונה-עשרה אני ביקשתי להחיל דין רציפות, וסורבתי בטענה שיש חוק ממשלתי.

ליה שמטוב: אבל הדיונים של החוק הממשלתי נמשכו, כמו שאמרתי קודם, זמן רב, ובמהלך התקופה היה אפשר לראות שכל התקדמות בחוק לוותה בלחץ תקשורתי וציבורי למען עובדי הקבלן.

ליה שמטוב: ולצערי, כשהנושא ירד מסדר-היום גם הדיונים בוועדה ירדו מסדר-היום.

ליה שמטוב: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה נמצא פה – אני רוצה לציין שהגרסה הראשונה של החוק הממשלתי היתה בלי בשר ובלי שיניים, והודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, החוק השתנה מקצה לקצה, ואנחנו היום מצביעים עליו לא רק כדי לשים "וי", באמת מדובר בחוק שייתן גב לעובדי קבלן בישראל.

ליה שמטוב: אני רוצה להודות קודם כול ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, וגם לשר התמ"ת שלום שמחון; אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של התמ"ת, דבי אליעזר, וגם לצוות שניסח את החוק; גם למנהלת ועדת העבודה והרווחה, וגם ליועצת המשפטית, כי זה באמת – היום חג לעובדי קבלן.

ליה שמטוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, ורק באמת לציין, ככה, שמעטים החוקים, או: כמעט אין חוקים שמגיעים אלינו לוועדה ויוצאים כפי שהם נכנסו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתקנים אותם, משפרים אותם ורק אחר כך מביאים אותם למליאה, וגאווה לי להיות חברה בוועדה הזאת, בראשות וילמה מאור וחבר הכנסת חיים כץ.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לאחרון הדוברים, ובהחלט מי שראוי לסכם את הנושא הזה, בבקשת רשות דיבור, חבר הכנסת עמיר פרץ.

אורלי לוי אבקסיס: חמש דקות.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חברי יושב-ראש הוועדה, אני חושב שאדם יכול לחפש לו סיבה טובה למה הוא בא לכל-כך הרבה שנים לפרלמנט.

עמיר פרץ: ותמיד יש לו נקודה אחת שממנה הוא אומר: אם רק בשביל החוק הזה הייתי צריך להיבחר – דיינו.

עמיר פרץ: ואני אומר לך, חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות והפנסיה, שהיום, בלי ספק, אתה מסמן את אחד מסימני הדרך החברתיים החשובים ביותר.

עמיר פרץ: ואף-על-פי שהצעת החוק, כפי שהיא הגיעה אליך, לתנור של הוועדה, היתה שונה במהות בהרבה מאוד תחומים, עצם העובדה שהצלחת להפנים לתוך ההצעה הזאת דפוסי חשיבה חדשים, שישפיעו על תרבות ההעסקה בישראל, ולבוא עם זה עם הצעת חוק ממשלתית – ואני מצטרף בהחלט לברכות שציינת כאן לגבי שר המסחר והתעשייה.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שאנחנו רואים היום זה מחויבות כלפי האדם הבודד.

עמיר פרץ: העובדה שהצלחת לסרוק את כל הגורמים – מהמעסיק בפועל, דרך המזמין, דרך גורמי התיווך למיניהם, בסופו של דבר יצרת רשת – רשת שלמה, רשת צפופה.

עמיר פרץ: כי תמיד הבעיה ברשת חברתית – איזה גודל חורים יש בה וכמה נופלים מתוכה.

עמיר פרץ: ואני חושב שמה שתרם כאן

עמיר פרץ: זה העובדה שאתה מבין בתחום הזה, והניסיון הרב שלך כיושב-ראש ארגון עובדים, וכמישהו שהיה יכול לתרום את תרומתו האישית – ולהוסיף את הניסיון הרב שצברת כיושב-ראש הוועדה; כמי שכיהן כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה, הבריאות – בלי הפנסיה, כן?

עמיר פרץ: – והפנסיה, אני בהחלט מברך אותך.

עמיר פרץ: אני יכול לומר שאני גאה על כך שאתה, כיושב-ראש, מצליח באמת לתת תוכן לוועדה שלך, וההישגים שלה ניכרים בכל מקום.

עמיר פרץ: אני חושב שאחת השאלות שתישאלנה בהמשך הדרך – והשאלה הזאת כמובן תהיה מופנית קודם כול לשר המסחר והתעשייה – השאלה היא איזה תקציב תעמיד המדינה – כי הרי, מה הבעיה במדינת ישראל?

עמיר פרץ: הבעיה הקשה ביותר במדינת ישראל – שיש לנו חקיקה סוציאלית, חקיקה בנושא יחסי עבודה, יוצאת מן הכלל, והשאלה תמיד היא כמה אנחנו מצליחים בסופו של דבר ליישם זאת.

עמיר פרץ: אז נכון שההפקדה של הזכות – זכות העמידה בבית-המשפט – בידי אותם עמותות וארגונים זה בהחלט צעד אחד גדול.

עמיר פרץ: מעולם לא הסכימה הממשלה לכך, אגב; בעבר הממשלה התעקשה שרק ארגונים יציגים יוכלו לייצג את העובד בכל התביעה.

עמיר פרץ: העובדה שהיום גם ארגונים, גם עמותות יכולים לייצג אותם זה תרומה מאוד גדולה, אבל זה לא תחליף לפקחי העבודה שלך, כי מה הבעיה, חבר הכנסת כץ – אתה יודע מה הבעיה: הבעיה בסוף – שבסוף הדרך אותו מעסיק בפועל אומר לעובד שלו: אם אתה מתחיל בתהליך הזה, אתה תהיה בחוץ.

עמיר פרץ: אולי תצליח למצוא – אולי תצליח לקחת ממני דבר כזה ואחר, אבל תאבד את העבודה שלך.

עמיר פרץ: ופה הפחד של אותו עובד להיות היוזם, שפונה לעמותה, לארגון או לאותו ארגון יציג, יכול להיפתר רק אם הפקח – איך הגדרת את המונח החדש הזה של פקחי שכר – בודקי שכר – רק אם אותם פקחים בודקי שכר, בודקי זכויות, יגיעו לביקורי פתע, יעשו את מלאכתם בעצמם; לא בעקבות תלונה.

עמיר פרץ: כי תלונות במדינת ישראל – קשה מאוד לשכנע.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש יודעת כמה קשה לשכנע אנשים שמגיע להם, שיש להם זכויות מוקנות, לבוא ולתבוע אותן.

עמיר פרץ: לכן אני מקווה, אדוני יושב-ראש הוועדה, שאכן בעניין הזה מול משרד המסחר והתעשייה באמת נוודא ששמים את התקציב הראוי כדי ליישם את החקיקה החשובה והמבורכת הזאת.

עמיר פרץ: משפט אחרון עקרוני – מאז ומתמיד האוכלוסיות החלשות ביותר, העובדים החלשים ביותר, הם אלה שהכי פחות יודעים לממש את זכויותיהם, ולכן הם כל כך זקוקים לחקיקה הזאת ולעמידה של הכנסת לצדם בשעה הזאת.

עמיר פרץ: כל הכבוד.

עמיר פרץ: יישר כוח.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת עמיר פרץ.

אורלי לוי אבקסיס: מובן שליוש

אורלי לוי אבקסיס: ב-ראש הוועדה יש זכות לעלות ולהשיב על ההסתייגויות שהועלו פה קודם על-ידי חבר הכנסת דב חנין, ומייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דברי המסתייג דב חנין, ויש צדק ברוב דבריו.

חיים כץ: נכון שיש עובדי קבלן שעובדים בהיי-טק ומרוויחים 200 שקל לשעה ולא רוצים להיות עובדים של המעסיק בפועל.

חיים כץ: יכול להיות שיש גם מורות ומורים שרוצים.

חיים כץ: יחד עם זה, כמי שהניח, דב חנין, שהנחת את הצעת החוק, אתה מבין מה נעשה פה.

חיים כץ: עכשיו, להכניס את הגורמים השלטוניים לתוך הצעת החוק, כשאין לה הסתייגויות, אין הסתייגויות של גורמים שלטוניים, היינו צריכים לוותר קצת.

חיים כץ: בטח אנחנו לא רוצים לגמור הכול ביום אחד, ואנחנו יכולים להיות שותפים לחקיקה מתקנת, וחבל – חבל – אני התחייבתי שהצעת החוק הזאת תימשך חזרה, ואני בטוח שגם אתה תצביע עבורה, ואני מצפה שתבוא ותגיד: אתה יודע מה – אני מושך את ההסתייגות שלי.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע על הצעת החוק כפי שהוגשה וכפי שאושרה על-ידי הוועדה.

חיים כץ: בכל זאת, עשינו פה מהלך דרמטי.

חיים כץ: החוק הזה הוא חוק מהפכני במערכת יחסי העבודה, ואני חושב שהוא ישים סוף לניצול העובדים בשכבות הכי נמוכות.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

אורלי לוי אבקסיס: אם כך, ומייד לאחר שיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות יגיע למקומו, אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה, התשע"ב–2011, כולל שני לוחות התיקונים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתחילים כמובן – לשם החוק אין הסתייגויות, ואנחנו עוברים להצבעה על שם החוק.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: לשם החוק אין הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: שם החוק עבר, כלשון הוועדה: בעד – 43.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לסעיף 1.

אורלי לוי אבקסיס: אין בו הסתייגויות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נצביע על סעיף 1.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 46, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שסעיף 1 עבר כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לסעיף 2, יש לו הסתייגויות, ואנחנו עוברים להצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 33 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין לסעיף 2 לא נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שההסתייגות לא עברה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו עוברים להצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שסעיף 2 עבר כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצביע על סעיפים 3–5, כולל, גם שם אין הסתייגויות.

דב חנין: אפשר עד הסוף.

דב חנין: עד הסוף.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דב חנין הסיר את כל ההסתייגויות האחרות, ולכן אנחנו עוברים להצביע על הסעיפים מ-3 עד סעיף 58, כולל, כנוסח הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 3–58 – 49 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–58 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שסעיפים 3–58 עברו, כנוסח הוועדה: בעד – 49, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, אם יאשר זאת יושב-ראש הוועדה – –

חיים כץ: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – ואכן כן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה שלישית על הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה, התשע"ב–2011, כולל שני לוחות התיקונים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 48 נגד – אין נמנעים – אין חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה, התשע"ב–2011, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: בעד הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני עבודה, התשע"ב–2011, בעד – 48, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להודעה מטעם מזכירת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 6 והוראת שעה), התשע"א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: ההחלטה האמורה תקבל תוקף בתום שבעה ימים מיום הנחתה כאמור, אם לא יודיע חבר הכנסת לפני כן על רצונו שהכנסת תבטל אותה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: כעת יש הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: ההודעה הזאת לא מצריכה הצבעה, ומייד לאחר מכן אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום.

): גברתי היושבת-ראש, תודה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת הכלכלה לעניין חוק שירות נתוני אשראי: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום חבר הכנסת טלב אלסאנע יכהן חבר הכנסת אחמד טיבי; ובמקום חבר הכנסת איתן כבל יכהן חבר הכנסת יצחק הרצוג.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: [מס' מ/619; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 23168; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"ב–2011.

אורלי לוי אבקסיס: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לבוא ולהציג את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פוריים.

אורלי לוי אבקסיס: חתן הערב, בבקשה.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"ב–2011, שהגישה הממשלה, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת, אין לה הסתייגויות.

חיים כץ: עם זאת, אמר לי, שלא לפרוטוקול או כן לפרוטוקול, שר התמ"ת, שאף שאין הסתייגויות הוא התייעץ עם שר האוצר.

חיים כץ: אז אמרתי.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם נועדה לעדכן את מבנה מועצת שירות התעסוקה כדי לשפר את יכולתה לפעול במסגרת תחומי הפעילות שלהם היא אחראית, וביניהם: ריכוז ידיעות על המצב בשוק העבודה, הסדרתו, השגת עבודה לדורשים ושיתוף פעולה עם גופים אחרים בענייני הכשרה מקצועית והדרכה.

חיים כץ: מוצע לקבוע שמספר חברי המועצה לא יפחת מתשעה ולא יעלה על 11, כל זאת תוך שמירה על היחסיות הקיימת היום, שלפיה המועצה מורכבת ממספר זהה של נציגי עובדים, מעבידים ונציגי ממשלה, וכי מקרב נציגי הממשלה במועצה יהיה עובד אחד לפחות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

חיים כץ: מוצע עוד לקצוב את כהונתם של חברי המועצה לשתי תקופות כהונה רצופות בנות ארבע שנים כל אחת, ואחריהן לא יוכל להתמנות חבר מועצה שכיהן שתי תקופות כהונה כאמור, אלא בחלוף ארבע שנים.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע להתיר לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה למנות ליושב-ראש המועצה גם אדם שאינו עובד מדינה, ולקבוע כי הגמול והחזר הוצאות שלהם יהיה זכאי יושב-ראש כאמור יהיה בהתאם לתקנות שייקבעו לעניין זה על-ידי שר התעשייה, המסחר והתעסוקה בהתייעצות עם שר האוצר.

יצחק כהן: בהסכמה.

חיים כץ: בהצעת החוק יש התייחסות לאיסור ניגוד עניינים של חבר המועצה, הפסקת כהונה והשעיה מכהונה, כמו גם קביעה שקיומה של המועצה, סמכויותיה ותוקף החלטותיה לא ייפגעו מחמת שנתפנה מקומו של חבר המועצה, או ליקוי במינוי או בהמשך כהונתו, ובלבד שרוב חברי המועצה מכהנים כדין.

חיים כץ: עוד מוצע שעל חברי המועצה שאינם עובדי המדינה יחולו הוראות מסוימות החלות לעניין עובדי המדינה.

חיים כץ: סעיף שהוסף במהלך הדיון בוועדה בהכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית הוא חובת שימוע בפני המועצה.

חיים כץ: לפי הסעיף המוצע, מועצת שירות התעסוקה תיתן לציבור או לנציגי אוכלוסיות שנוגעים בדבר הזדמנות נאותה להשמיע בפניה את עמדתם בכל הנוגע לתוכנית העבודה השנתית של השירות, תקציב ההוצאות השנתי של השירות, וכן בכל הנוגע לתפקידה של המועצה להמליץ לפני שר התעשייה, המסחר והתעסוקה על התקנת תקנות.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה: עורכת-הדין ג'ודי וסרמן ועורך-הדין אייל לב-ארי; לצוות הוועדה – המנהלת וילמה מאור; מזכירות הוועדה – מעיין, אתי וענת; ולעוזרי הפרלמנטרים – אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו רבות לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: אני פונה לכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

חיים כץ: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חבר הכנסת חיים כץ.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת היו הסתייגויות של שר האוצר יובל שטייניץ, ומאחר שהוא לא כאן אנחנו לא נקריא את ההסתייגויות.

שלום שמחון: היה לי אתו סיכום – – –

אורלי לוי אבקסיס: מודיע לנו שר התמ"ת שגם כך הוא הגיע לסיכומים עם שר האוצר למשוך את ההסתייגויות, מה שאומר שאין הסתייגויות לחוק הזה.

יצחק כהן: רגע, היושבת-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: תסכמו ביניכם בתוך הממשלה.

יצחק כהן: אבל לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שהשר איננו, אנחנו לא נדון בהסתייגויות האלה, ואני סומכת את ידי על דברי השר שמחון שהסיכומים שהושגו הם תקפים, ואנחנו נעבור ישירות להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצביעים כעת על הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"ב–2011.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–16 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–16 נתקבלו.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 26.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"ב–2011, עברה בקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות יושב-ראש הוועדה אנחנו נעבור – – –

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: כן, הכרזתי על התוצאה – 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור, ברשות היושב-ראש, להצבעה בקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 25 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"ב–2011, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 25, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"ב–2011, עברה בקריאה השלישית ותיכנס לספר החוקים של ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להגיד תודה, חבר הכנסת?

חיים כץ: לא.

אורלי לוי אבקסיס: נאמרה התודה גם קודם.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/634).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8) (ייחוד עילה לנפגעי פעולות איבה), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק השר מיכאל איתן, בשם שר המשפטים יעקב נאמן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

מיכאל איתן: גברתי היושבת בראש או היושבת-ראש – שמעתי גרסה כזאת וגרסה כזאת.

מיכאל איתן: מה החליטו בסופו של דבר?

אורלי לוי אבקסיס: אולי נשאל את המזכירה.

מיכאל איתן: היושבת-ראש או היושבת בראש?

אורלי לוי אבקסיס: תבחר.

מיכאל איתן: זה עניין של תקנון ופרוצדורות, וצריכה ועדת הפרשנות אולי להחליט.

נסים זאב: העיקר שזה אותו ראש.

מיכאל איתן: רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני המליאה את הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8) (ייחוד עילה לנפגעי פעולות איבה), התשע"ב–2011, בשמו של שר המשפטים.

מיכאל איתן: חוק התגמולים למי שנפגעו מפעולות איבה – חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל–1970, כשמו, קובע כי לנפגע מפעולות איבה עומדת ברירה של עילה כלפי המדינה.

מיכאל איתן: מצד אחד, על-פי עילה אחת, הוא רשאי לתבוע מן המדינה את נזקו לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, או לפי חוק אחר שלפיו הוא זכאי לתגמול, לרבות לפי דיני הנזיקים.

מיכאל איתן: כלומר, הוא יכול לבחור את העילה לתביעה על-פי חוק זה או על-פי חוק אחר, לרבות לפי דיני הנזיקים, ובלבד שבסופו של דבר הוא לא יקבל פיצוי פעמיים.

מיכאל איתן: את הפיצוי הוא יכול לקבל על-פי העילה שבה הוא בחר, אבל הוא יכול לבחור בעילה א' ולאחר מכן גם בעילה ב', ולקבל פיצוי פעם אחת.

מיכאל איתן: כמובן שהוא יבחר לפי הפיצוי הגבוה מבין מה שיצא לו.

מיכאל איתן: לעומת זאת, חיילים שנפגעו בעת – ועקב – שירותם הצבאי, וגם הם בהחלט עלולים להיקלע לאותו מצב שבו הם נפגעים מפעולה שקשורה למעשה איבה, אינם זכאים לתבוע את המדינה בנזיקין, בניגוד לאזרח, והם זכאים רק לתגמולים לפי חוק הנכים (תגמולים ושיקום) [נוסח משולב], התשי"ט–1959 (להלן: חוק התגמולים הצבאי), שמסדיר את עניין התגמולים למי שנפגע בשירותו הצבאי או עקב שירותו הצבאי.

מיכאל איתן: בדומה לכך, גם בני המשפחות של החיילים שנספו בעת שירותם הצבאי או עקב שירותם הצבאי – הם, אותם בני משפחות, אינם זכאים לתבוע את המדינה בנזיקין, והם זכאים רק לתגמולים לפי חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י–1950 (להלן: חוק משפחות החיילים).

מיכאל איתן: זאת ועוד, לפי פסיקת בית-המשפט העליון רשאי אזרח לקבל תגמולים והטבות לפי חוק נפגעי פעולות איבה, וכמו שאמרתי קודם, במקביל הוא יכול לנהל גם תביעת נזיקין נגד המדינה.

מיכאל איתן: רק עם תום ההליכים בשני המסלולים האזרח צריך לבחור בין תגמולים לפי חוק נפגעי פעולות איבה לבין פיצויי נזיקין, אם הוענקו לו כאלה על-ידי בית-המשפט.

מיכאל איתן: ואז, כאשר הוא בחר, הוא צריך להשיב למדינה את התגמולים שקיבל במסלול הנגדי.

מיכאל איתן: כלומר, אם הוא קיבל בפיצויי נזיקין, ואחר כך הוא תבע לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, וקיבל יותר, הוא צריך להחזיר את מה שהוא קיבל על-פי הנזיקין; ולהיפך – אם הוא קיבל לפי התגמולים יותר, ואחר כך הוא תבע בנזיקין וקיבל יותר בנזיקין, הוא צריך להחזיר את מה שהוא קיבל לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה.

מיכאל איתן: מצב זה יוצר תמריץ להגשת תביעות נזיקין, ואכן בשנים האחרונות אנו עדים לתופעה של הגשת תביעות נזיקין נגד המדינה על-ידי מי שנפגעו בפעולות איבה, במקביל לתהליך שבו הם מקבלים תגמולים לפי חוק נפגעי פעולות איבה.

מיכאל איתן: כי אם מציעים לבן-אדם אפשרות למסלול נוסף, שבו הוא יכול רק להרוויח, הוא כנראה מנצל אותו.

מיכאל איתן: וגם אם הוא מקבל את התגמולים לפי חוק נפגעי פעולות איבה, הוא מנסה את מזלו, או את מלוא צדקו, תלוי איך אפשר לראות את זה, גם במסלול הנגדי.

מיכאל איתן: עכשיו רוצים לייצר מצב שהוא יוכל ללכת רק על-פי עילה אחת, וזה נובע מהקושי שנוצר מהתביעה בשני מסלולים.

מיכאל איתן: מה הם הקשיים?

מיכאל איתן: מדוע זה לא טוב?

מיכאל איתן: ראשית, נוצר מצב, כפי שאמרתי קודם, של אי-שוויון בין המצב של החייל – שחיילים ובני משפחותיהם יכולים רק ללכת לפי מסלול אחד, שהצבעתי עליו קודם, ואילו האזרחים נפגעי פעולות איבה יכולים ללכת בשני מסלולים, וזה בעצם לא הוגן.

מיכאל איתן: יכולה להיות פעולת איבה אחת שבמסגרתה נפגע אזרח ונפגע חייל, האזרח יכול לבחור בהליכה בשני מסלולים ולבחור את הטוב מהשניים, ואילו החייל צריך ללכת לפי המסלול שנקבע לו, ויש לו רק ברירה אחת, אין לו שתי ברירות.

מיכאל איתן: אז האפליה הזאת זה הדבר הראשון שאינו טוב.

מיכאל איתן: הדבר השני – דיני הנזיקין נועדו להסדרת סיכונים בחיי היום-יום.

מיכאל איתן: ומעצם טבעם הסיכונים ומעשי הנזיקין, והתוצאות של פעולות טרור ומלחמה, יש בהם מערכת שיקולים וסיכונים בלתי שגרתיים, ולכן אי-אפשר ולא מתאים להתיר תביעת נזיקין כלפי המדינה בשל פגיעת איבה, שבאופן רגיל היא תוצאה של אירועים כאלה.

מיכאל איתן: כלומר עדיף – אנחנו רוצים לתת את הפיצוי על-פי מסלול של נפגעי פעולות איבה, ולא במסלול של נזיקין, בין השאר משום שבפעולות איבה יש איזו הנחה שהמדינה אחראית בנזיקין לתוצאה של פעולה שגרם ארגון טרור, נגיד, בפעולת טרור, נגד אזרח כזה או אחר, והתוצאה הזאת היא תוצאה לא טובה.

מיכאל איתן: יש לי גם רצון להזכיר כאן, שככלל, בפעולות מלחמה המדינה פטורה מאחריות בנזיקין.

מיכאל איתן: ולכן, כאן אנחנו נמצאים במצב – במיוחד היא אחראית כלפי אויב או פעולות של אזרחים, אזרחי אויב, או אזרחים – אנחנו גם מדברים על מצבים שבהם אנחנו נמצאים בפעולות – שהמדינה מבצעת פעולה מלחמתית ונפגעים צדדים שלישיים – בדרך כלל מקובל שהמדינה אינה אחראית בנזיקין, אלא שהמדינה דואגת לביטוח אזרחיה, אם הם נפגעים בפעולות מלחמה של צד שני או ממעורבות שלה, על-ידי חוק מיוחד, ובמקרה שלנו יש לנו החוק לנפגעי פעולות איבה.

מיכאל איתן: שלישית, ההתדיינות בתיקי נזיקין שעניינם נזקי פעולות איבה כרוכה מטבע הדברים בעיסוק בשאלות רגישות מאוד מבחינה ביטחונית – לעתים הן יכולות להיות רגישות.

מיכאל איתן: תוך כדי דיון בתביעה הנזקית נחשף מידע שנחוץ לשם הכרעה בשאלה אם הדין צריך להיות לכאן או לכאן, ואז נחשפות שאלות או סוגיות שעלולות לפגוע בביטחון המדינה.

מיכאל איתן: הוצאת תעודות חיסיון על המידע עלולה לפגוע פגיעה ממשית ביכולתה של המדינה להתגונן, דבר שעלול לתמרץ את המדינה להגיע לפשרות בתיקים אלה גם כאשר הדבר אינו ראוי מבחינת הדין, ולכן, גם מהסיבה הזאת, המדינה מבקשת לוותר על המסלול הנזקי ולפצות את הנפגע על-פי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה.

מיכאל איתן: לאור כל האמור לעיל, הצעת החוק מבקשת לקבוע הסדר של ייחוד עילה כלפי המדינה גם לגבי אזרחים שנפגעו בפעולות איבה.

מיכאל איתן: לפיכך, מבחינה טכנית מוצע להוסיף לחוק הנזיקים האזרחיים את סעיף 7ד, הקובע כי המדינה אינה אחראית בנזיקים כלפי אדם שנפגע בפעולות איבה.

מיכאל איתן: על-ידי כך, למעשה, ייווצר הסדר של ייחוד עילה, ולפיו המדינה אינה אחראית בנזיקים, אבל תהיה אחראית מכוח החוק של התגמולים לנפגעי פעולות איבה.

מיכאל איתן: הדבר יביא גם לשוויון בין הנפגע מפעולות איבה לבין חייל או בן משפחה של חייל, כפי שאמרתי לעיל, ובכך אני מגיע לסיום.

מיכאל איתן: לאור כל האמור לעיל, הממשלה מבקשת מהמליאה, ממליאת הכנסת, לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מיכאל איתן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני כבוד השר – בשם שר המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת נרשמו כמה דוברים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: מייד אחריו – חבר הכנסת דב חנין, ואם דב חנין לא יהיה כאן – הבא בתור זה חבר הכנסת אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: אז יסכם את הדוברים חבר הכנסת בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה כאן, ראיתי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר, לרשותך שלוש דקות.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אנחנו מדברים פה על בעיה של נפגעי פעולות איבה, שלא יוכלו לתבוע לפי חוק דיני הנזיקין.

ישראל אייכלר: הסביר את זה השר איתן.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לקחת את הנקודה הזאת של נפגעי איבה ולשאול איך מתמודדים עם האיבה.

ישראל אייכלר: ואני לא אבוא ואומר, הנה, יש בשורות שלום, אפשר לעשות שלום עם השכנים כולם, ולא תהיה איבה.

ישראל אייכלר: הלוואי שהייתי יכול לבשר שיש שלום בין יהודים בארץ-ישראל ולא יהיו פעולות איבה בתוך הארץ הזאת.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו צריכים לזכור שבפרשת השבוע אנחנו עוסקים ביעקב אבינו שישב בארץ מגורי אביו בארץ כנען אף שארץ כנען היתה מאוד עוינת, אז היתה לו מידת היראה של אביו.

ישראל אייכלר: אבל כשביקש יעקב לישב בשלווה קפץ עליו רוגזו של יוסף, וכמו שנאמר שם, שצדיקים מבקשים לישב בשלווה, אמר הקדוש-ברוך-הוא: לא דיין לצדיקים לעולם הבא שרוצים לשבת גם בעולם הזה בשלווה – קפץ עליו רוגזו של יוסף.

ישראל אייכלר: המאבק הזה בין אחים.

ישראל אייכלר: היום היה דיון גדול מאוד בכלי התקשורת על ערוץ-10 שעומד להיסגר כי לא רוצים לאפשר להם דחיית חובות ודברים כאלה.

ישראל אייכלר: אני לא נכנס עכשיו לעניין עצמו שהוא עניין שכבר הוכרע, שלא ייתכן שמפעל שיש לו עובדים, ומפסיד כסף, יבוא למס הכנסה ויגיד: הפסדתי, תן לי אפשרות לדחות חובות; או כל גוף אחר או כל אזרח שיבוא ויגיד.

ישראל אייכלר: היום שמענו שהטייקונים כן יכולים לבוא ולעשות תספורת.

ישראל אייכלר: אני לא מכיר את הספר שעושה תספורת בזמן האחרון, אבל מי שחייב – חייב.

ישראל אייכלר: אבל כאשר מדברים על איבה – כמה טונות של איבה נשפכות בכלי התקשורת נגד הציבור החרדי והדתי.

ישראל אייכלר: אני קראתי עכשיו ברש"י, שכשנאמר שיעקב אבינו הגיע וראה את האיבה והשנאה כלפיו הוא שאל – המשל שרש"י מביא על פשתני הזה שנכנסו גמליו טעונים פשתן, והפחמי תמה – אנה ייכנס כל הפשתן הזה.

ישראל אייכלר: הפיקח משיב לו: ניצוץ אחד יוצא ממפוח שלך ששורף את כולו.

ישראל אייכלר: כך יעקב אבינו ראה את אלופי עשיו ואת כל השנאה שהיתה סביבו, ואמר, מי יכול לכבוש את כולו?

ישראל אייכלר: נאמר: אלה תולדות יעקב ויוסף – כנאמר: והיה בית יעקב אש ובית יוסף להבה ובית עשיו לקש.

ישראל אייכלר: ניצוץ יוצא מיוסף שמכלה ושורף את כולם.

ישראל אייכלר: הניצוץ היהודי, ניצוץ התורה, שהוא לא ניצוץ של פגזים, של פצצות, של פיגועים, אלא ניצוץ של אור, ניצוץ של נר חנוכה, ניצוץ של תורה – הוא יכול לכלות את כל הבעירה מסביב.

ישראל אייכלר: אבל אזרחים שלא זכו ללמוד תורה, אנשים שניזונים מכלי התקשורת, מקבלים כזאת תדמית נוראה על היהדות, כמו אותו פרופסור שקיבל פרס נובל השבוע, פרופסור לכימיה.

ישראל אייכלר: אני מניח שהוא מבין בכימיה.

ישראל אייכלר: אבל מה היה המסר שהיה עליו למסור לעם ישראל בכלי התקשורת?

ישראל אייכלר: צריך להעניש הורים ששולחים ילדים לתלמוד-תורה.

ישראל אייכלר: לא רק להפסיק את כל התקציבים ללומדי תורה, אלא צריך להעניש אנשים על התעללות בתינוקות.

ישראל אייכלר: האיש הזה הוא פשוט מוסת.

ישראל אייכלר: אני לא מאשים אותו, כי הוא לא ידע מעולם – – –

מיכאל איתן: הוא לא אמר את זה.

ישראל אייכלר: אני שמעתי אותו ב"קול ישראל".

מיכאל איתן: הוא אמר שמי שלא שולח את הילדים שלו ללמוד לימודי ליבה – מצדו שילמדו את זה בתלמוד-תורה.

מיכאל איתן: לא נגד תלמוד-תורה.

מיכאל איתן: בעד תלמוד-תורה, אבל – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל בעד לימודי ליבה.

מיכאל איתן: – – בעד לימודי ליבה.

ישראל אייכלר: אנחנו עוד נדבר על לימודי ליבה, כי כבר נסתיים הזמן שלי.

ישראל אייכלר: נדבר מה זה לימודי ליבה, מה הצורך.

ישראל אייכלר: אנחנו בעד הצורך שכל בעל מקצוע ידע את מקצועו, ואין בזה שום בעיה.

ישראל אייכלר: הבעיה היא שבשם לימוד המקצועות רצו לסגור את תלמודי-התורה והישיבות בברית-המועצות בזמן המהפכה הסובייטית, ועשו את זה – רובם יהודים יבסקצים.

ישראל אייכלר: אנחנו רואים פה מגמה של כלי תקשורת להסית נגד עצם הלגיטימיות של חינוך תורני ושל קיומם של בני הישיבות.

ישראל אייכלר: על הדבר הזה כבר הבטחנו שבעזרת השם נר אחד מאיר חשכה רבה, וסוף האור לנצח את החושך.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אייכלר.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת דב חנין – אני רואה שהוא איננו; הבא בתור – חבר הכנסת אורי אריאל, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, מדברים על נזיקים אזרחיים, ואני רוצה לדבר על משהו לאומי ממדרגה ראשונה.

מיכאל בן-ארי: לפני כ-45 שנים עוד מעט, במלחמת ששת הימים, עולה מפקד חטיבת הצנחנים להר-הבית, ואומר: "הר-הבית בידינו.

מיכאל בן-ארי: אני חוזר: הר-הבית בידינו".

מיכאל בן-ארי: אגב, יש כמה שמאז זייפו את זה, והם טוענים שהוא אמר: "הכותל בידינו".

מיכאל בן-ארי: אבל הוא אמר – השם שלו בקשר היה "צלמית" – הוא אמר: "צלמית, הר-הבית בידינו.

מיכאל בן-ארי: אני חוזר, הר-הבית בידינו".

מיכאל בן-ארי: ולא שום דבר אחר.

מיכאל בן-ארי: לצערנו הרב, מאז מדינת ישראל לא כל כך מימשה את ריבונותה שלה בהר-הבית; אפשרה לכל מיני – לווקף, לירדנים, ועכשיו לאויבים שלנו מכאן, לנהל שם את העניינים, וכל פעם אכלנו מרורים מן העניין.

מיכאל בן-ארי: לפני שמונה שנים היה חורף מבורך, ירדו לא רק גשמים, אלא גם שלגים, והתל המלאכותי שעליו היה בנוי השביל שמוביל לשער המוגרבים, לשער המערבי של הר-הבית, לשכונת המוגרבים שהיתה פעם בנויה על תלוליות עפר על גבי תלוליות עפר – מה שנקרא "עיר על תלה" – שמשני הצדדים פינו את כל תלי העפר, ונשארה הגבעה הזאת.

מיכאל בן-ארי: זה לא היה שום אירוע יוצא דופן שהתל הזה התמוטט.

מיכאל בן-ארי: בנו שם גשר מעץ כדי שלאחר מכן יבנו שם גשר כמו שצריך, שיוביל למעלה.

מיכאל בן-ארי: אגב, לטעמי, כארכיאולוג של הר-הבית – זה הדוקטורט שלי, על הר-הבית – אני בכלל לא הייתי בונה את הגשר הזה מחדש, אלא פותח למטה את שער ברקלי שדרכו יש שער שבנוי בתוך המבנה עצמו בקצה עזרת הנשים.

מיכאל בן-ארי: יש שם כמה אבנים שצריך לסלק אותן, לפתוח עוד קצת ימינה את תלולית העפר, ואפשר להיכנס מתוך זה להר-הבית.

מיכאל בן-ארי: עכשיו מודיע, אחרי שמונה שנים, מהנדס העיר, שהמבנה הזה הוא מבנה מסוכן.

מיכאל בן-ארי: בוקר טוב, אדוני מהנדס העיר.

מיכאל בן-ארי: מבנה מעץ שאוכל חלק ניכר מעזרת הנשים.

מיכאל בן-ארי: אני מתפלא פה – שייקחו חלק מעזרת הגברים, למה רק לנשים אין מקום להתפלל?

מיכאל בן-ארי: איפה הצעקות?

מיכאל בן-ארי: לקחו חלק מזה, ואחרי שמונה שנים הוא אומר שהמבנה יכול להידלק, המבנה יכול להתמוטט – מדובר בסכנת נפשות.

מיכאל בן-ארי: ואז חשבנו שסוף-סוף תתקבל החלטה להרוס את הגשר הזה ולבנות גשר אחר, אבל, גברתי היושבת-ראש, ראש הממשלה כדרכו – מגיע משהו קצת מורכב, הוא מחליט לא להחליט.

מיכאל בן-ארי: הכי פשוט לא להחליט.

מיכאל בן-ארי: לא נבנה גשר, לא ייכנסו, פשוט נסגור את המקום.

מיכאל בן-ארי: הדבר הזה הוא פגיעה בזכויות.

מיכאל בן-ארי: פגיעה בזכויות הלאומיות שלנו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מאבדים את הריבונות שלנו לא רק על הר-הבית, גם על הכותל.

מיכאל בן-ארי: הירדנים ואלה שקוראים לעצמם "פלישתינים" – גם הם יתערבו לנו על הכותל?

מיכאל בן-ארי: גם על הכותל?

מיכאל בן-ארי: זה מה שנקרא – כשאתה בורח ממקום אחד אז זה לא הסוף, אתה בורח בסוף מהכול.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אני מבקש, ואני דורש משולחן הממשלה – ואני אסיים במשפט אחרון:

מיכאל בן-ארי: סגרו את השער הזה לכניסת יהודים ולכניסת תיירים.

מיכאל בן-ארי: לא יכולה להיות פה אפליה וגזענות במדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: איפה השוויון?

מיכאל בן-ארי: איפה השוויון ליהודים?

מיכאל בן-ארי: אנחנו גם רוצים "שיוָיון" – איך היא צועקת פה כל פעם הגברת?

מיכאל בן-ארי: – "שיוָיון".

מיכאל בן-ארי: גם אנחנו רוצים "שיוָיון" – –

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לה שהצעת לשמר את האזור של עזרת נשים.

מיכאל בן-ארי: – – יש שער השבטים, יש שער השלשלת, יש שער הכותנה, יש שער הברזל, יש שער אל-ע'ואנימה – לא חסרים שערים: שער הסליחה, שער החיטה – לא חסרים שערים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מוכנים להיכנס.

מיכאל בן-ארי: פתחו שערים ויבוא גוי צדיק להר-הבית, הגיע הזמן – – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

מיכאל בן-ארי: וממשלת ישראל צריכה להחליט.

מיכאל בן-ארי: לא להחליט לא להחליט, אלא להחליט.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגיעים להצבעה על הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8) (ייחוד עילה לנפגעי פעולות איבה), התשע"ב–2011 – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8) (ייחוד עילה לנפגעי פעולות איבה), התשע"ב–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 15, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8) (ייחוד עילה לנפגעי פעולות איבה), התשע"ב–2011, עברה את הקריאה הראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/636).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 188) (תרומה למוסד ציבורי), התשע"ב–2011 – לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: גם להצעת החוק הזו נרשמו דוברים, ומייד לאחר שיציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, מר איציק כהן, נעבור לשמוע גם את הדוברים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

יצחק כהן: מי היה פה לפני?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בן-ארי?

יצחק כהן: כזה גבוה?

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר.

יצחק כהן: הוא לא כזה גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה ביחס אליך הוא מספיק גבוה.

קריאה: – – –

יצחק כהן: שיהיה אחד נגד.

יצחק כהן: כולם בעד.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוא אוהב שמאתגרים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה דנה בתיקון פקודת מס הכנסה – מס' 188, הרב יצחק וקנין.

יצחק כהן: 188.

יצחק כהן: לא הגיע הזמן לחוקק חוק מס הכנסה כחול-לבן – פקודת מס?

יצחק כהן: כל פעם תיקון לפקודה, תיקון לפקודה, תיקון לפקודה.

מיכאל איתן: זה יותר יקר.

יצחק כהן: זה יותר יהודי, יותר ישראלי.

איתן כבל: סטטיסטית היו לי יותר.

יצחק כהן: בוא אני אגיד לך משהו, הפקודה היא אפילו לא בריטית, היא עות'מאנית, וכל פעם מתקנים עוד תיקון ועוד תיקון.

קריאה: – – –

יצחק כהן: לא לא, לפני זה עוד.

יצחק כהן: עוד לפני זה.

יצחק כהן: הגיע הזמן שיהיה פקודת מס הכנסה, חוק כחול-לבן.

יצחק כהן: אבל בינתיים נעשה תיקונים.

יצחק כהן: עכשיו הגענו לתיקון 188.

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת לפניכם עניינה תיקון סעיף 46 לפקודת מס הכנסה, העוסק בתרומה למוסד ציבור.

יצחק כהן: סעיף 46(א), כבוד השר, לפקודת מס הכנסה, קובע כי אדם שתרם תרומה לקרן לאומית או למוסד ציבורי שקבע לעניין זה שר האוצר, יקבל זיכוי ממס בשל התרומה האמורה בהתקיים התנאים הקבועים בסעיף.

יצחק כהן: אחד התנאים לזיכוי כאמור הוא תרומה בשנת מס בסכום העולה על 400 ש"ח, ובלבד שלא יינתן זיכוי מהמס בשנת מס בשל סכום כולל של תרומות העולה על 30% מההכנסה החייבת של הנישום או על 4 מיליון ו-208,000 ש"ח, לפי הנמוך מביניהם.

יצחק כהן: כדי להקל על פעילותם של מוסדות ציבור ולעודד מתן תרומות – – –

מיכאל איתן: לעמותות גם לימין וגם לשמאל?

יצחק כהן: מהאמצע.

יצחק כהן: כדי להקל עליהם נקבעה הוראת שעה לשנות המס 2009 ו-2010.

יצחק כהן: בהתאם להוראת השעה הסכום הכולל יוגדל ל-7.5 מיליון ש"ח.

נסים זאב: מכמה לכמה?

נסים זאב: לא הבנתי.

יצחק כהן: מ-4 מיליון ו-208,000 ל-7.5 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: ובכל אחת מהשנים האמורות, במקום הסכום של 4 מיליון ו-208,000 ש"ח – הסכום המעודכן לשנת המס 2008.

יצחק כהן: כמו כן הוקטן סכום התרומה המזערי הנדרש באותן שנים לסך 300 ש"ח במקום 400 ש"ח – זאת אומרת, התרומה המינימלית תהיה 300 ש"ח במקום 400, המקסימלית תהיה 7.5 מיליון ש"ח – הסכום המעודכן לשנת המס 2008.

יצחק כהן: כדי לעודד תרומות למוסדות ציבור מוצע להפחית את הסכום המזערי לתרומה המאפשר קבלת זיכוי מהמס ל-180 שקלים – עשר פעמים ח"י – ולהעלות את הסכום הכולל המאפשר זיכוי כאמור ל-7.5 מיליון ש"ח, וזאת כהוראת קבע ברוח הוראת השעה; להפוך את הוראת השעה להוראת קבע ולהוריד את ה-300 ל-180.

יצחק כהן: תיקון זה יחול כבר לגבי תרומות – – –

נסים זאב: זה אותו תורם, או שזה לגבי המוסד עצמו?

נסים זאב: זה לא מובן מהחוק.

נסים זאב: זאת אומרת, אתה מדבר על תורם אחד שנותן 7.5 מיליון – –

יצחק כהן: כן, כן.

נסים זאב: – – או שהמוסד מקבל?

יצחק כהן: מתורם.

יצחק כהן: לעודד תרומה.

נסים זאב: תורם אחד, 7.5 מיליון?

נסים זאב: תמצא לי את התורמים האלה, תביא לי אותם.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: במצטבר.

נסים זאב: אה, במצטבר.

אורלי לוי אבקסיס: במצטבר לאותו מוסד.

יצחק כהן: אני מתפלא עליך, הרב.

יצחק כהן: – – – וזאת כהוראת קבע ברוח הוראת השעה, שאמרנו.

יצחק כהן: כאמור, תיקון זה יחול כבר לגבי תרומות שניתנו בשנת המס 2011.

יצחק כהן: עוד מוצע לקבוע כי תוקפה של קביעת שר האוצר של מוסד ציבורי לעניין סעיף 46(א) לפקודה תהא עד תום שתי שנות מס שלאחר שנת המס שבה ניתנה.

יצחק כהן: כמו כן מוצע להסמיך את מנהל רשות המסים להאריך את תוקף הקביעה אם המוסד הציבורי עומד בתנאי הקביעה, וזאת לתקופות נוספות שלא יעלו על שלוש שנים כל אחת.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע להסמיך את המנהל לבטל את קביעתו של המוסד הציבורי בהתקיים העילות המפורטות בסעיף הקטן האמור כדי לייעל את מנגנון הפיקוח על מוסדות הציבור שיקבע לעניין סעיף 46.

יצחק כהן: העילות לביטול קביעת מוסד ציבורי בידי המנהל הקבועות בסעיף קטן (א1) המוצע הן: 1.

יצחק כהן: פנקסי המוסד הציבורי נקבעו כבלתי קבילים בקביעה שאינה ניתנת לערר או לערעור; 2.

יצחק כהן: המוסד הציבורי חדל לקיים תנאי מהתנאים הדרושים לצורך קביעתו.

יצחק כהן: לעניין זה יובהר כי אישור שניתן לפי סעיף 9(2) לפקודה לעניין היותו של המוסד מוסד ציבורי אינו מקנה זכאות מיידית לעניין קביעתו של המוסד הציבורי לפי סעיף 46 לפקודה.

יצחק כהן: סעיף 46(א) מקנה לשר האוצר סמכות שבשיקול דעת לקבוע אילו מוסדות ציבור כמשמעם בסעיף 9(2) יהיו זכאים גם להטבה שבסעיף 46.

יצחק כהן: לפיכך, לצורך הקביעה לפי סעיף 46, על המוסד הציבורי לעמוד בתנאים הנוספים; 3.

יצחק כהן: המוסד הציבורי חדל לקיים תנאי מן התנאים הדרושים לצורך היותו מוסד ציבורי כאמור בסעיף 9(2).

יצחק כהן: תנאים אלה מהווים כאמור תנאי סף לצורך בחינת הזכאות לקביעת המוסד לפי סעיף 46 לפקודה.

יצחק כהן: חלק מהותי מפעילותו של המוסד הציבורי אינו להשגת המטרה הציבורית – מוסד ציבורי שנקבע לפי סעיף 46 ממומן באופן עקיף על-ידי כספי משלם המסים, וזאת מתוך הנחה שהשימוש בכספים אלו יחזור לציבור וישמש בעיקרו לטובת מימוש יעדים חברתיים.

יצחק כהן: לפיכך מוסד ציבורי שעיקר פעילותו אינה לשם השגת מטרה ציבורית חורג מהיעד שעל בסיסו ניתנה הטבת המס לפי סעיף 46.

יצחק כהן: מוצע, גברתי היושבת-ראש, לקבוע כי תחילתו של החוק המוצע תהא ב-1 בינואר 2012.

יצחק כהן: יחד עם זאת מוצע לקבוע כי תחילתו של סעיף 46(א)(1) לפקודה כנוסחו המוצע הקובע סכומי תרומה מופחתים לצורך הזיכוי ממס וביטולו של מנגנון ההצמדה שבסעיף 46(ב) לפקודה, תהיה ב-1 בינואר 2011.

יצחק כהן: אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק כהן: כן, אדוני.

נסים זאב: מה עושים אם אחד רוצה לתרום יותר מ-7.5 מיליון?

יצחק כהן: עד 7.5 מיליון.

נסים זאב: מה הוא עושה עם העודפים?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני מבינה למה כשעמותות מתקשרות הן מבקשות להעלות את הסכום עוד קצת – כדי לקבל, כנראה, את הפטור מהמס.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי.

יצחק כהן: עלה ל-7.5.

יצחק כהן: ירד המינימלי ל-180.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר פורסים את אותה תרומה היא – – –

יצחק כהן: עד 7.5 מיליון.

יצחק כהן: אבל זה יורד לוועדת הכספים.

יצחק כהן: כל השאלות, תשאלו שם, תדונו שם.

יצחק כהן: יכול להיות שגם תצטרכו להרחיב, לצמצם.

יצחק כהן: אני מקווה שתקבלו את ההצעה כפי שהיא.

יצחק כהן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, כבוד סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, יש רשימת דוברים וניתן להם את הזכות לומר את דעתם בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת ישראל אייכלר, ראשון הדוברים, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ויסגור את הרשימה, גם הפעם, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה, חבר הכנסת נסים זאב, החלפתם?

נסים זאב: אני לא.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

ישראל אייכלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין לי הרבה מה לחדש בדברים שאומר סגן השר כהן, אם 180 שקל או 7.5 מיליון שקל.

ישראל אייכלר: עליתי לבקש את רשות הדיבור כדי לדבר על – שאל השר איתן, וגם היושבת-ראש – לגבי העניין הזה של הליבה, כי אמרתי שאותו מדען שקיבל פרס נובל בכימיה אמר שצריך להעניש הורה שמתעלל בילדיו ושולח אותם לתלמוד-תורה שלא לומדים שם ליבה.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה שיהיה ברור לאנשים על מה הוויכוח ב"ליבה" הזה.

ישראל אייכלר: הרי תמיד יהודים ידעו שהם רוצים ללמוד מקצוע, שהם צריכים ללמוד מקצוע.

ישראל אייכלר: יגיע כפיך כי תאכל אשריך וטוב לך, ואנחנו יודעים את פסיקת הרמב"ם, אף אחד לא צריך ללמד אותנו כמה חשוב שאדם יתפרנס מעמלו, וזה מה שקורה.

ישראל אייכלר: והלוואי ואולי שייפתחו שערי מקומות העבודה לציבור החרדי, ודיברתי על זה המון פעמים פה, מעל הבמה הזאת, כמה אנשים חרדים שרוצים לצאת לעבודה, ונשים חרדיות, לא מתקבלים בגלל אפליה, כי הם חרדים, ולא כי הם לא רכשו מקצוע כזה או אחר.

ישראל אייכלר: שלחתי ל-120 חברי כנסת מכתב שקיבלתי מאשה מטלז-סטון, שקיבלה תארים מוכרים מהמדינה בחינוך, והיא פנתה לכל משרדי הממשלה; היא כתבה את זה כמכתב לנשיא המדינה, והוכיחה שלא קיבלו אותה.

ישראל אייכלר: בשני מקומות שכבר קיבלו אותה לריאיון אמרו לה: יש לך בית עם ילדים, את לא תתאימי, וכו' וכו'.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לומר שכשצריך בנאים, האדם החרדי יכול להיות בנאי; כשצריך הנהלת חשבונות, הוא ילך ללמוד הנהלת חשבונות, אבל אנחנו לא חושבים שצריך להקדיש את שמונה שנות לימודי היסוד – בית-ספר יסודי וגם תיכון – בשביל מקצועות, ואנחנו גם לא רואים את ההצלחה הגדולה.

ישראל אייכלר: סגן שר האוצר, מאוד חשוב לי שכבודו ישמע את דברי.

יצחק כהן: – – –

ישראל אייכלר: אתה מתווכח אתם על תרומות של 180 שקל?

ישראל אייכלר: באמת.

יצחק כהן: עשר פעמים ח"י.

ישראל אייכלר: אני מדבר על העובדה הזאת שהיום בכנסת ביקש חבר הכנסת משה גפני, הרב משה גפני, שיהיה חוק – כמו שיש חוק לייצוג הולם לערבים, לאתיופים, לנשים, שיהיה חוק ייצוג הולם לחרדים, בגלל האפליה הזאת שקיימת במקומות העבודה, וועדת השרים לא אישרה את זה.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: מפני שהם חרדים.

קריאה: כי אין אפליה.

ישראל אייכלר: אוה, כי אין אפליה.

ישראל אייכלר: ההכחשה הזאת – זה הדבר הנורא ביותר.

ישראל אייכלר: אתה יודע – – –

קריאה: – – –

ישראל אייכלר: אז אני אביא לך מאות אנשים שלא מתקבלים למקומות עבודה מפני שהם חרדים.

מיכאל איתן: אולי תגדיר מה זה חרד?

ישראל אייכלר: חרדי זה כל אדם שלא רוצים לקבל אותו לעבודה, או כל אדם – – –

מיכאל איתן: גמרנו, אוקיי.

מיכאל איתן: תעצור כאן.

ישראל אייכלר: זהו.

ישראל אייכלר: – – – או כל אדם שכלי התקשורת – – –

מיכאל איתן: הגדרה טובה – כל אדם שלא רוצים – – –

ישראל אייכלר: – – – לקבל אותו לעבודה בגלל היותו חרדי.

מיכאל איתן: – – – איך אפשר לתת העדפה – – –

נסים זאב: למה בערוץ-2 אין חרדים?

נסים זאב: למה בערוץ-2 אין חרדים?

נסים זאב: – – –

ישראל אייכלר: בערוץ-2?

ישראל אייכלר: אין לך מקום עבודה אחד בשירות המדינה שיש שם אנשים חרדים שהם לא חזרו בתשובה בתוך מקומות העבודה – זה יש.

ישראל אייכלר: אבל הרצון שלנו זה – הייעוד של ילד יהודי זה שהוא, קודם כול, יהיה מחובר ל-3,300 שנה של תורה.

ישראל אייכלר: הוא צריך גם להתפרנס, ולזה אנחנו רוצים שבשעה שהוא הולך להתפרנס שהוא ילמד את המקצוע שלו.

ישראל אייכלר: ולכן, הצעתי לכנסת שאני מבקש שלא יהיה במכרז על תפקיד כלשהו תואר אקדמי שאיננו רלוונטי לתפקיד.

ישראל אייכלר: אני מסכים ורוצה שמי שרוצה להיות רופא שילמד רפואה, מי שרוצה להיות חשמלאי שילמד חשמלאות.

ישראל אייכלר: אבל לבוא ולהגיד שכל תלמודי-התורה צריכים ללמוד מה שמשרד החינוך אומר – גברתי היושבת-ראש, אני אסיים במשל הזה.

ישראל אייכלר: מישהו קנה דירה, ואמר לו המוכר: אני מסכים למכור לך את הדירה, אבל בתנאי אחד – יש לי מסמר אחד על הקיר וזה יהיה שייך לי.

ישראל אייכלר: ועל המסמר הזה הוא תלה את כל מה שהוא רצה.

ישראל אייכלר: אנחנו חוששים ממשרד החינוך, וכל אלה, והבג"ץ וכל אלה שרוצים ללמד את ילדינו ליבה, שזה המסמר שנועד לשנות את האופי של החינוך התורני.

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו מתנגדים.

ישראל אייכלר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא בסיפורי הבעל שם טוב?

ישראל אייכלר: אני חושב.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אורלי לוי אבקסיס: והבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת אורי אריאל, ומייד לאחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סגן שר האוצר, הצעת החוק הזו ראויה, ואני מברך אתכם, ונתמוך בהצעה הזאת.

אורי אריאל: והלוואי שירבו הצדקה והמעשרות בישראל.

אורי אריאל: תשובה ותפילה וצדקה מעבירין את רוע הגזירה.

אורי אריאל: רוע הגזירה שאני מבקש לדבר עליו בדקתיים הקרובות – מופנה לראש הממשלה שלנו, מר נתניהו.

אורי אריאל: הגזירה היא שרק יהודים לא יכולים לעלות להר-הבית.

אורי אריאל: זה חידוש מבית-מדרשו של נתניהו.

אורי אריאל: לא היה כדבר הזה מאז שחרור ההר ב-1967.

אורי אריאל: מאז שחרור הר-הבית חלה הידרדרות באפשרויות הריבוניות ובאפשרויות של היהודים לעלות להר-הבית, המקום המקודש ביותר לעם היהודי בכל העולם ולעם היושב בציון.

אורי אריאל: ראש הממשלה דרדר את המצב למקום שעוד לא היינו בו, והגיע למצב שבו רק יהודים אינם יכולים לעלות להר-הבית.

אורי אריאל: מדוע?

אורי אריאל: רק משום שהוא לא השכיל לטפל בנושא של גשר המוגרבים, או לפתוח חלופה – בלעז, אלטרנטיבה – כדי לאפשר, לפחות, אני מדגיש – לפחות את ההסדרים הקיימים.

אורי אריאל: ההסדרים הקיימים, מה שנקרא הסטטוס-קוו, הוא לא סטטוס-קוו.

אורי אריאל: היו דברים אחרים לגמרי.

אורי אריאל: אבל לפחות את המינימום הזה, שבחמישה ימי השבוע יוכלו לעלות יהודים למקום החשוב ביותר, הקדוש ביותר, מאז ומעולם.

אורי אריאל: הוא הצליח להביא אותנו לנקודת שפל שעוד לא היתה כדוגמתה.

אורי אריאל: למה שותקים כל שרי הממשלה?

אורי אריאל: הם יודעים, אני לא.

אורי אריאל: יש פה כרגע שניים, אולי הם יוכלו להסביר.

אורי אריאל: מדוע אתם לא פועלים לפתוח חלופה, בהנחה שהמקום הזה מסוכן, בעייתי?

אורי אריאל: הרי יש עוד שערים להר-הבית.

אורי אריאל: עד לפני מספר שנים יהודים נכנסו מכל השערים.

אורי אריאל: המציאות הזאת שראש הממשלה הביא אותנו עד אליה יכולה להשתנות.

אורי אריאל: זו החלטה שלך, אדוני ראש הממשלה.

אורי אריאל: אתה יכול לשנות אותה, אתה חייב לשנות אותה.

אורי אריאל: ואני פונה אליך – תעשה את זה כבר מחר.

אורי אריאל: תנחה את מי שצריך, את המשטרה, את גופי הביטחון האחרים, לתת חלופה למצב המזעזע שהבאת עלינו; אני מקווה שבלי משים, בטעות.

אורי אריאל: טעות אפשר לתקן.

אורי אריאל: תן ליהודים לעלות להר-הבית.

אורי אריאל: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר כנסת אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: ואחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: מייד לאחר מכן נעבור להצבעה על הצעת החוק בקריאה ראשונה כמובן.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי מכובדי חבר הכנסת אייכלר שדיבר פה לפני דקות אחדות העלה נושא שהוא סוג של טבו, סוג של אמירה שהפכה להיות חלק מהתפיסה החברתית שלנו: החרדים לא רוצים לעבוד, החרדים הם לא חלק משוק העבודה.

מיכאל בן-ארי: ותלכו מכאן צפונה לאיפה שאתם רוצים עם כל האמירות.

מיכאל בן-ארי: ולא לחינם אני העליתי כאן את ההרחבה לחוק הגזענות – שזה לא יהיה רק על רקע אתני, אלא גם על רקע דתי, עדתי, או אזור מגורים.

מיכאל בן-ארי: שוחח אתי לפני כשבוע בחור צעיר.

מיכאל בן-ארי: באיזה עניין?

מיכאל בן-ארי: הוא לומד בישיבה.

מיכאל בן-ארי: אני רואה במי שלומד בישיבה כמי שבעצם מחזיק את עם ישראל כעם.

מיכאל בן-ארי: אנחנו יכולים להיות שבדים, צרפתים, ניקרגואים, ומה שאתם רוצים אנחנו יכולים להיות, עם צרפתית, אנגלית, עם פרסי נובל.

מיכאל בן-ארי: אם אנחנו רוצים להיות עם יהודי, אנחנו צריכים ישיבה, אין מה לעשות.

מיכאל בן-ארי: דיברתי אתו על שוק העבודה.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: אתה מדבר אתי על שוק העבודה?

מיכאל בן-ארי: אשתי וכל החברות שלה למדו בסמינר הנהלת חשבונות.

מיכאל בן-ארי: יש לה חברה שהגיעה להישג מדהים, היא עובדת ארבע שעות ביום.

מיכאל בן-ארי: כל שאר החברות, אלה שמצליחות לעבוד – בין שעתיים לארבע שעות שבועיות, זה דבר מדהים.

מיכאל בן-ארי: והוא העלה כאן את אחד הדברים האמיתיים ביותר שקורים בציבור החרדי.

מיכאל בן-ארי: רבים רבים פונים ללימודי הכשרה מקצועית בכל התחומים האפשריים.

מיכאל בן-ארי: כשהם מגיעים לשוק העבודה, גברתי, הם מגיעים לשוקת שבורה.

מיכאל בן-ארי: לא לשוק עבודה, לשוקת שבורה.

מיכאל בן-ארי: הם לא מצליחים למצוא מקומות עבודה.

מיכאל בן-ארי: זה עובדה, זה עובדה שצריך להקים עליה ועדת חקירה, ואולי ועדת חקירה פרלמנטרית.

מיכאל בן-ארי: אי-אפשר כל הזמן להתריס בפני החרדים: אתם לא רוצים לעבוד.

מיכאל בן-ארי: יש מכללות, יש מכוני הכשרה מקצועית, יש כאלה שמכשירים את עצמם, הן גברים והן נשים.

מיכאל בן-ארי: עבודה אין מסיבות שונות ומשונות, בעיקר זה נובע מתחושה של ניכור.

מיכאל בן-ארי: אם היא חרדית – כמו שהוא אמר – בטח יש לה ילדים.

מיכאל בן-ארי: אם הוא חרדי, בטח יהיו לו כל מיני עניינים.

מיכאל בן-ארי: הוא לא ייתפס אתנו מבחינה חברתית.

מיכאל בן-ארי: הדברים האלה, את החומות האלה יש להפיל אם אנחנו באמת רוצים, ובאמת כנים דברינו שאנחנו רוצים לשתף אותם בשוק העבודה.

מיכאל בן-ארי: יש עוד כל מיני מהלכים שצריך לעשות.

מיכאל בן-ארי: ומשפט אחד על לימודי הליבה.

מיכאל בן-ארי: אני בעד לימודי ליבה.

מיכאל בן-ארי: אני אומר שאדם חייב ללמד – המשנה אומרת: חייב אדם ללמד את בנו אומנות, חייב אדם ללמד את בנו לשוט בים, לסיכונים, כדי שיוכל לרכוש לעצמו מקצוע.

מיכאל בן-ארי: אבל אני שומע את סגן נשיא המכון לדמוקרטיה, שאומר:

מיכאל בן-ארי: אצלי במכללה אני בחצי התנדבות – היו הרבה שמוכנים לקחת את חצי ההתנדבות שלו – את חצי הלא-התנדבות לקחת – מי שנכנס מצד אחד – בחור ישיבה שנכנס מצד אחד לא יוצא אותו הדבר מהצד השני, זאת אומרת, אני עושה לו שינוי תרבותי, אני מנצח אותו, אני מצליח לשנות אותו, אני מצליח להעביר אותו על דתו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: והדבר הזה, זה מה שהעלה אייכלר, רוצים ללמוד מקצוע, ללמד מקצוע, אבל את תורת ישראל, לפי אמונה – זה דבר שאנחנו צריכים לתת לכל קבוצה וקבוצה, שתחיה על-פי אמונתה.

מיכאל בן-ארי: כל אחד יחיה על-פי אמונתו, ולא נחנך איש את רעהו, כל אחד יחנך את עצמו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 188) (תרומה למוסד ציבורי), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים מרוב שהדוברים לא בדיוק מדברים לגופו של החוק אתה קצת מתבלבל על איזה חוק מדובר, אבל דברי הדוברים היו דברי טעם, לא כוונתי היתה – – –

דוד רותם: כשהם מדברים לעניין, זה מבלבל.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלתי את הערתך, חבר הכנסת רותם.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 188) (תרומה למוסד ציבורי), התשע"ב–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 188) (תרומה למוסד ציבורי), התשע"ב–2011, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [רשומות (הצעות חוק, חוב'מ/636).

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם ולבקשכם לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"ב-2011.

יצחק אהרונוביץ': תיקון מס' 63 לחוק השיפוט הצבאי קובע, ככלל, כי המשטרה לא תמסור מידע מהמרשם הפלילי על פרטי רישום בשל עבירה המנויה בו, מלבד לגופים המנויים בחוק.

יצחק אהרונוביץ': כך, למשל, נאסר על המשטרה למסור מידע הנוגע בעבירות סמים קלות לגורמים דוגמת מנהל כללי של משרד ממשלתי ושר הפנים.

יצחק אהרונוביץ': מטרת התיקון היא לצמצם את הפגיעה הפוטנציאלית של הרישום הפלילי בחיילים בגין עבירות קלות.

יצחק אהרונוביץ': התברר כי יישומו של החוק מצריך עריכת שינויים במערכת הממוחשבת של המרשם הפלילי המצויה באחריותה של משטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': רק לאחרונה נכנסה לשימוש במשטרת ישראל מערכת ממוחשבת חדשה של המרשם הפלילי והחלה העבודה על הגרסה השנייה שאמורה לכלול את השינויים ליישום הוראות תיקון מס' 63 האמור.

יצחק אהרונוביץ': אי לכך, ולנוכח הערכה של משטרת ישראל כי הגרסה התואמת הנדרשת ליישומו של החוק תושלם רק במחצית הראשונה של שנת 2012, מוצע לדחות את תחילתו של התיקון המתואר ל-4 באפריל 2012.

יצחק אהרונוביץ': אבקשכם לאשר את הצעתי בקריאה ראשונה ולהניחה על שולחן לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני כבוד השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל אייכלר – מוותר על זכותו.

אורלי לוי אבקסיס: אני אקרא לשני הבאים בתור: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו כאן.

אורלי לוי אבקסיס: הדובר היחיד שנשאר, חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה.

אורלי לוי אבקסיס: קצר ומעניין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך שלוש דקות.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, אני חושב שסוגיית המרשם הפלילי היא אכן סוגיה שמצריכה איזה טיפול ובירור לעומק.

יריב לוין: זה לא פלא שתקופת ההתארגנות לצורך מימוש התיקון הזה שנעשה לחוק היא, מסתבר, תקופה לא קצרה, ואני משוכנע שזה לא מחמת זה שמי שאחראי לכך לא עושה את מה שצריך, אלא מכיוון שכל המערכת הזאת כנראה זקוקה לאיזה שינוי יסודי.

יריב לוין: אני העברתי ללשכתך טיוטה של הצעת חוק שגיבשתי יחד עם מרכז ברלינר לחקיקה בקריה האקדמית בקריית-אונו, במטרה להתחיל להסדיר את כל הנושא הזה, בראש ובראשונה את הסוגיה של המרשם.

יריב לוין: כאשר אדם, נסגר תיק החקירה שנפתח נגדו מחוסר ראיות, יש מצב אבסורדי שבו כאשר התיק נסגר מחוסר ראיות המרשם איננו נמחק, בעוד שכאשר יש מספיק ראיות להגיש כתב אישום והאדם מזוכה, האישום שלו כן נמחק.

יריב לוין: יותר מזה, אתה נמצא במצב שבו הסגירה של התיק מחוסר אשמה, לצורך העניין, ההבדל בינה לבין היעדר ראיות, ומהם הקריטריונים המנחים, מתי זה כך ומתי זה אחרת, גם הדבר הזה הוא לא ברור.

אורלי לוי אבקסיס: אם יורשה לי גם, ותעיר לי אם אני טועה, למשל כשאתה קטין ועושה איזו עבירה שיש לה רישום פלילי, וגם אחרי שעברת את הצבא ועברו שבע שנים, גם אז זה לא בדיוק נמחק מהגיליון שלך, ומונע לקבל עבודה.

יריב לוין: נכון, נכון, בדיוק כך.

יריב לוין: הבעיה הקשה בכל העניין הזה היא שבסופו של דבר – –

דוד רותם: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אם חלה התיישנות, האם זה לא צריך להימחק?

יריב לוין: – – הרבה מאוד רישומים כאלה נעשים כאשר אנשים אפילו לא מודעים לכך שהדברים נרשמו.

יריב לוין: לפעמים בגלל איזה סכסוך שכנים ואיזו תלונה שנסגרת מחוסר ראיות, אחרי 20 שנה פתאום אדם מגלה שיש לו מין רישום כזה.

יריב לוין: הסוגיה הזאת היא בעיני סוגיה חברתית ממדרגה ראשונה, כי בסופו של דבר היא פוגעת ביכולת של אנשים להשתלב גם בעבודה וגם בדברים אחרים, והיא בדרך כלל בעיה יותר מובהקת של אוכלוסיות מוחלשות יותר, שהמודעות שלהן לעניין היא יותר נמוכה.

יריב לוין: לכן אנשים לא מטפלים מראש במחיקה, וכאשר זה מתעורר, עד שהם כבר עושים את התהליך הם בדרך כלל כבר מפסידים או את מקום העבודה או את התכלית האחרת שלשמה הם נדרשים לאישור.

יריב לוין: ולכן, כבוד השר, אני חושב שההתארגנות הטכנית שדרושה כאן היא בוודאי מובנת, אבל אני חושב שהסוגיה הזאת מצריכה איזו בחינה רחבה יותר, וכצעד ראשון אני מקווה מאוד שתהיה תמיכה, גם שלך וגם של הממשלה כולה, בהצעה שלי, לפחות לעניין הרישום בהיעדר ראיות, כדי שאנחנו נתחיל לצעוד במסלול של תיקון העניין הזה.

יריב לוין: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63) (תיקון), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63) (תיקון), התשע"ב–2011, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לתוצאות: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63) (תיקון), התשע"ב–2011, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: [מס'; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ו, עמ' 21090; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת אלכס מילר.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה נחמד אם גם הייתם מעדכנים אותי – אז: תציג את הצעת החוק לא יושבת-ראש ועדת החינוך, אלא – בשמו של יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט – בבקשה – חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, ואם אינני טועה, גם מי שהציעה את החוק.

אברהם מיכאלי: – – –

אנסטסיה מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, האמת – שזה הבייבי הראשון שלי, ואני מברכת את יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת אלכס מילר ממפלגת ישראל ביתנו, שנתן לי אפשרות להציג את החוק וויתר על זכותו לדבר.

אנסטסיה מיכאלי: אני מודה על כך, עבדנו על זה קשה מאוד.

אנסטסיה מיכאלי: אני אשמח להציג את החוק.

אנסטסיה מיכאלי: אני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, שאני יזמתי עם קבוצת חברי כנסת – דני דנון, אלכס מילר, משה מוץ מטלון, מסעוד גנאים, דניאל בן-סימון, וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אנסטסיה מיכאלי: רכישת ספרי לימוד מטילה נטל כלכלי על הורי תלמידים, ולכן נקבעה בחוק חינוך ממלכתי הוראה המגבילה החלפת ספרי לימוד מאושרים בתדירות גבוהה, למעט במקרים המצדיקים זאת.

אנסטסיה מיכאלי: מטרת החוק המוצע היא לצמצם את הנטל הכלכלי האמור, ולקבוע כי תוגבל קביעתם של ספרי לימוד כספרי לימוד מאושרים אם הם נמכרים רק כחלק ממארז, שיכול לכלול כמה פריטים, בין ספרי לימוד אחדים, או בין עזרי לימוד אחרים, כשלא ניתן לרכוש כל פריט בנפרד.

אנסטסיה מיכאלי: כך תתאפשר רכישה בנפרד של פריטים במארז וניתן יהיה לעשות שימוש חוזר בחלק מהפריטים בו.

אנסטסיה מיכאלי: הגוף המוסמך במשרד החינוך יהיה רשאי לאשר ספר לימוד הנמכר כמארז, גם אם לא ניתן לרכוש כל פריט בו בנפרד, אם ימצא סיבה מצדיקה זאת.

אנסטסיה מיכאלי: כמו כן, מוצע לתקן את הגדרת "ספר לימוד" ולהבהיר כי ההגדרה כוללת ספרי לימוד בכל צורה או טכנולוגיה שבה הם מופצים.

אנסטסיה מיכאלי: ברצוני להודות ליועצת המשפטית של הוועדה הגברת מירב ישראלי, לצוות ועדת החינוך, התרבות והספורט, הגברת , מנהלת הוועדה, ולאה ורבקה רכזות הוועדה, לצוות של חבר הכנסת אלכס מילר – צח סער, שהיום היתה לנו מסיבת פרידה, ואני מאחלת לו הצלחה רבה בתפקידו החדש, ולטליה אברבוך, וכמובן לצוות משרד החינוך ולשר החינוך גדעון סער, שתמך בדרך שלי בהצעת החוק הזו.

אנסטסיה מיכאלי: אני מאוד מקווה שזה יעזור ויקל על הרבה מאוד הורים להוזיל עלויות רבות של חוק חינוך חובה חינם.

אורלי לוי אבקסיס: והלוואי שיהיה חוק חינוך חינם שכולל את כל המעטפת, אבל בהחלט אני מברכת אותך על כך ועל קידום החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נצביע, ואז ניתן את הברכות האחרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אחכה שחברת הכנסת תגיע למקומה כדי שתוכל גם להצביע על החוק שלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 1 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה את הקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: באישורה של חברת הכנסת , ממלאת-מקום יושב-ראש ועדת החינוך, אנחנו נעבור לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011 – הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, נתקבל.

אורלי לוי אבקסיס: נעבור לתוצאות: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, עברה את הקריאה השנייה והשלישית והחוק הזה ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: הרשי לי, חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, לברך אותך, וכן ירבו גם ילדים כאלו.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודיעה שתם סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ז בכסלו התשע"ב, 13 בדצמבר 2011, בשעה 16:00.

אורלי לוי אבקסיס: ישיבה זו נעולה.