ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 102, 2010-01-25 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, באין ממשלה עדיין כאן, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: היום יום שני, י' בחודש שבט התש"ע, 25 בחודש ינואר 2010.

ראובן ריבלין: רבותי, על סדר-היום יש לנו הצעות לסדר-היום, שכן סיעות האופוזיציה חשבו שהיום, כאשר ראש ממשלת ישראל, שרים מספר ומספר חברי כנסת לא מועט, כמו גם נשיא המדינה אשר נסע לציין את יום השואה הבין-לאומי בגרמניה ואחרים שנמצאים בפולין – באושוויץ, בקרקוב – אנחנו מבינים את הסכמתה של האופוזיציה שלא לקיים הצעות אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: לכן נהפוך את כל אותן הצעות האי-אמון אשר הוגשו להצעות לסדר-יום, ולאחר מכן נמשיך בסדר-יומה של הכנסת, כפי שנקבע.

ראובן ריבלין: לפני שאזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר שטרית, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2016/18 וכלה בהצעת חוק פ/2030/18 – הצעת חוק כביש 443, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת משה מטלון ואלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – סמכויות בית-המשפט הגבוה לצדק), מאת חברי הכנסת , יריב לוין ואברהם מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – נבחר ציבור שהורשע בעבירה שיש עמה קלון), מאת חברי הכנסת ציפי חוטובלי, שלי יחימוביץ, יריב לוין ומרינה סולודקין; הצעת חוק ירושלים בירת מדינת ישראל והעם היהודי, התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – כפיית גט), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק מס קנייה (טובין ושירותים) (תיקון – העלאת המס על משקאות אלכוהוליים בריכוז גבוה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת משה מטלון, אברהם מיכאלי וציון פיניאן; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על אספקת מים ושירותי ביוב), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ופניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להנצחת ההיסטוריה והמורשת של יהדות ארצות האסלאם, התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – דחיית תשלומים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ציון פיניאן ויעקב אדרי; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת חלוקת דיבידנד בעת הסדר חוב), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת השכר בעת הסדר חוב), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (דיווח על אי-חידוש רשיון רכב), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ואריה אלדד; הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – חזקת מפיק תקליט), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת יריב לוין, יוחנן פלסנר ואלכס מילר; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – החזר בשל ביטול ביטוח רכב), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת כרמל שאמה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר הסרה מסדר-היום של הצעת חוק אזור התעשייה קיסריה (שיפוט וניהול), התשס"ח–2008.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכנסת, על-פי סעיף 151 לתקנון, בדבר תיקון סעיפים 1, 3, 6, 32 ו-36, הוספת סעיפים 1–24 וביטול סעיפים 24–27, 31א, 34א, 37, 51, 58 ו-58א לתקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

ראובן ריבלין: מדיניות כלכלית כושלת המגדילה את הפערים החברתיים

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית יעלה ויבוא וירצה את ההצעה לסדר-היום מס' 2369 בנושא: מדיניות כלכלית כושלת המגדילה את הפערים החברתיים.

ראובן ריבלין: גם הממשלה הגיעה – כבוד שר הביטחון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדוח האחרון שה-OECD הגיש על ישראל, ישראל נמצאת במקום הלא-מכובד והמעליב, המקום האחרון ב-OECD ברמת ממדי העוני במדינת ישראל.

מאיר שטרית: ישראל, כמדינה מפותחת, גם בלי קשר לבדיקה של ה-OECD, לא היתה צריכה להיות במקום הזה, בעיקר לנוכח העובדה שאנחנו, כישראלים וכמי שנאמנים לחוקי התורה, צריכים להיות עם חמלה כלפי החלשים, לסייע להם ולהביא אותם לרמה של קיום בכבוד.

מאיר שטרית: לצערי הרב, ישראל הולכת בכיוון ההפוך והממשלה הזאת הולכת בכיוון ההפוך עוד יותר.

מאיר שטרית: אנחנו צריכים להקטין את ממדי העוני בצורה דרסטית, לא בדיבורים ולא במלים, אלא במעשים, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: ה-OECD גם מעיר בדוח שלו שהוא מזהיר שצריך להפסיק את העניין של הורדת המסים הישירים, שהממשלה נוקטת כמדיניות גורפת במשך שנים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני באמת לא מסוגל להבין איך הממשלה, שטוענת שאין לה כסף כדי לעזור לחלשים ולאחרים, יכולה באותה נשימה, בתקציב המאושר של שנת 2010, לוותר על 5 מיליארדי שקלים במס הכנסה לטובת החזקים – לאוכלוסיות חזקות ולחברות.

מאיר שטרית: הממשלה נאלצה לקצץ 2 מיליארדי שקלים כדי להוסיף למערכת הביטחון.

מאיר שטרית: איפה קיצצו את הכסף הזה?

מאיר שטרית: במשרדים החברתיים, שהם המשרדים הגדולים – חינוך, רווחה וכן הלאה – כדי לתת תשובה למערכת הביטחון.

מאיר שטרית: רק השנה הממשלה מוותרת על 5 מיליארדי שקלים.

מאיר שטרית: בתוכנית של הממשלה לחמש שנים הממשלה מוותרת על 70 מיליארד שקל הכנסות ממס הכנסה.

מאיר שטרית: אילו, אדוני היושב-ראש, היתה ישראל, על-פי נתוני ה-OECD, בין המדינות שבהן רמת המיסוי הישיר היתה גבוהה, הייתי אומר ניחא, אנחנו מדינה לא מתוקנת, צריך לתקן את זה, שהמס בישראל יהיה יותר נמוך.

מאיר שטרית: ישראל נמצאת בין המקומות הנמוכים ביותר בנטל המס הישיר בין מדינות ה-OECD.

מאיר שטרית: אז מה ההיגיון להמשיך להפחית מסים, את מי אנחנו מנסים לשכנע פה?

מאיר שטרית: מה, זאת תפיסת עולם שמישהו הכניס לראש הממשלה לראש?

מאיר שטרית: ואני לא רוצה להגיד את שמו, והוא ממשיך עם הקו הזה שהוא בעיני קו לא נכון חברתית, לא נכון כלכלית ונגד כל מה שמקובל בעולם.

רוני בר-און: תגיד מי הכניס לו את זה לראש.

מאיר שטרית: לא חשוב.

מאיר שטרית: מי שיודע, יודע.

מאיר שטרית: אני חושב שהדבר הזה הוא מדיניות עקומה שלא רק שלא תורמת לחלשים, אלא גורמת להגדלת הפערים בין החלשים לחזקים.

מאיר שטרית: וכבר היינו בסרט, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני הייתי יחד עם נתניהו ב-2003–2004, כשעשינו את המהפכה הכלכלית, תוך נקיטת אמצעים מאוד חריפים וחמורים גם נגד האוכלוסיות החלשות.

מאיר שטרית: לא היתה אז ברירה, כי המשק אז עמד בפני התמוטטות.

מאיר שטרית: אבל ברגע שהמשק התרומם והיתה צמיחה, חילוקי הדעות האלה בינינו היו אז ונשארו עד היום.

מאיר שטרית: אז הוא יצא עם היוזמה – ועכשיו אתה יכול להבין מי הכניס לו את זה לראש – ללכת על העניין של הקטנת מסים.

מאיר שטרית: אני התנגדתי לזה בכל לבי.

מאיר שטרית: אמרתי שאם יש עודף כסף – ואז היה עודף כסף, כי הצמיחה היתה גבוהה – במקום להקטין מסים, תיקח את הכסף הזה ותקטין את חובות המדינה.

מאיר שטרית: אם אתה משלם את חובות המדינה, אתה מקטין את תשלומי הריבית ואז אתה יכול להוסיף יותר כסף – במקום תשלומי ריבית – לתקציבים החברתיים, בלי לעבור את סף ההוצאה של התקציב.

רוני בר-און: יש כאלה שאומרים שלא צריך להקטין את חובות המדינה, אלא לתת לחלשים עוד.

מאיר שטרית: אני לא מסכים אתם.

מאיר שטרית: אני אומר שוב, גם אם יש עודף כסף, במקום להוריד את המסים, אפשר להקטין את חובות המדינה, ואז אתה מוצא את עצמך גם נותן לחלשים עוד, כי עם החיסכון בתשלומי הריבית אתה יכול להגדיל את התקציבים החברתיים בלי להגדיל את רמת ההוצאה.

מאיר שטרית: הממשלה הולכת הפוך.

מאיר שטרית: ומה חמור עוד יותר?

מאיר שטרית: לא רק שמקטינים את המסים, אדוני שר הביטחון, 70 מיליארד שקל על-פי התוכנית שלכם בחמש השנים הקרובות.

מאיר שטרית: איזה היגיון יש בזה?

מאיר שטרית: למי רוצים להועיל?

מאיר שטרית: לאלה שכבר יש להם הרבה יותר, לתת להם עוד?

מאיר שטרית: מה ההיגיון בהקטנת מס חברות?

מאיר שטרית: אפשר לחשוב שהחברות משלמות מס אמת באמת כמו השכירים.

מאיר שטרית: הרי זה שמים וארץ, החברות עושות כל תכנון מס אפשרי כדי להימנע מתשלום מסים.

מאיר שטרית: תבדוק חברות שמגלגלות מיליארדים – הן משלמות מסים כסף קטן.

מאיר שטרית: אני חושב שזה לא צודק, זה פשוט לא צודק חברתית.

מאיר שטרית: אתה ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית so called במדינה.

מאיר שטרית: אתם לא צריכים לתת יד למהלך הזה.

מאיר שטרית: זה אנטיתזה חברתית, גם אנטיתזה כלכלית.

מאיר שטרית: מה עוד שלא רק שמורידים את המס לעשירים, אדוני היושב-ראש, אלא גם מגדילים את המסים ואת ההיטלים על העניים.

מאיר שטרית: כי מה פירושה של הורדת מס ערך מוסף?

מאיר שטרית: הורידו עכשיו 0.5%.

מאיר שטרית: הרי מלכתחילה התנגדנו לזה.

מאיר שטרית: שוב, כאן זה בדיוק הפוך – העלאת מס ערך מוסף דופקת את החלשים, כי חלש קונה בכל המשכורת שלו, הוא צורך את כולה.

מאיר שטרית: לכן הוא משלם בעצם על כל המשכורת שלו, והיום זה 16% או 15.5% מס ערך מוסף.

מאיר שטרית: הרי העלו אותו ב-1%.

מאיר שטרית: אם ישראל, שוב, היתה בין המדינות שבהן מס ערך מוסף היה נמוך ביותר, הייתי אומר: פה תעלו את מס ערך מוסף.

מאיר שטרית: המצב הוא הפוך.

מאיר שטרית: ישראל היא בין המדינות שבהן מס ערך מוסף הוא בין הגבוהים – נטל עקיף.

מאיר שטרית: זה מס עקיף והוא בין הגבוהים במדינות ה-OECD.

מאיר שטרית: אז אם המדינה רצתה להוריד מסים, אדוני שר הביטחון, היא לא היתה צריכה להוריד מס הכנסה.

מאיר שטרית: היא היתה צריכה להוריד את נטל המס העקיף, את מס ערך מוסף ואת המסים העקיפים, שהם היו עוזרים לחלשים דווקא ולא לעניים.

מאיר שטרית: אבל פה הממשלה הולכת ממש הפוך.

מאיר שטרית: זה כמו ממש בכוונה לדפוק את החלשים ולתת יותר לחזקים.

מאיר שטרית: אני לא מסוגל להבין את המדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת.

מאיר שטרית: היא מדיניות קלוקלת שהתוצאה שלה תהיה אחת: הגדלת מדד האי-שוויון והגדלת ממדי העוני במדינת ישראל, ונמשיך להיות במקומות האחרונים, במקום האחרון ב-OECD מבחינת ממדי העוני.

מאיר שטרית: זה דבר שהוא ממש אנטיתזה.

מאיר שטרית: נוסף על זה, אדוני היושב-ראש, אתה יודע כמוני – הטילו השנה את היטל הבצורת.

מאיר שטרית: הממשלה נכנעה ללחצים, ועכשיו הקפיאו אותו לכמה חודשים.

מאיר שטרית: למרות הגשם שיורד, עוד אף אחד לא בא ומציע: בואו ונבטל את זה סופית.

מאיר שטרית: יש הצעת חוק שלי, שגם אותה אני מביא לדיון, ואני מקווה שהכול יצא, ויום אחד היא תתאושש, תתעורר ותרד מהמס המטומטם הזה – אין לי מלה אחרת להגיד את זה – מהמס המטומטם הזה.

מאיר שטרית: בנוסף, מ-1 בינואר העלו את מחיר המים ב-25%, במדרגה אחת, ויש בדרך עוד מדרגה – להגיע ל-50%–60%.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אתה יודע מה מקומם?

מאיר שטרית: קיבלתי נייר של רשות המים שנשלח ל"מי יבנה", שזה תאגיד המים של יבנה.

מאיר שטרית: אני גר שם, וקיבלתי נייר.

מאיר שטרית: מה הם אומרים?

מאיר שטרית: הם אומרים: מאחר שאנשים חסכו במים בגלל ההיטל, עכשיו אין מספיק הכנסות ל"מקורות", ולכן צריך להעלות את מחיר המים כדי ש"מקורות" תתאזן.

מאיר שטרית: אתה שומע את החלם?

מאיר שטרית: הממשלה פועלת להגיד לאנשים "תחסכו במים", אנשים חסכו במים, ועכשיו ל"מקורות" אין הכנסות ואומרים: עכשיו, נעלה את מחיר המים כי אין להם מספיק כסף להתאזן.

מאיר שטרית: אז אני שואל: ריבונו של עולם, אנחנו חיים בחלם?

מאיר שטרית: מה ההיגיון בזה?

מאיר שטרית: מעלים את מחיר המים פעמיים: פעם אחת – 25%, ועכשיו הולכים להעלות עוד 50%.

מאיר שטרית: זה עונש נורא, כי זה מוטל רק על הפרט.

מאיר שטרית: זה לא מוטל על עסקים, זה לא מוטל על בתי-מלון וזה לא מוטל על אחרים.

מאיר שטרית: זה מוטל רק על הפרט.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: מישהו רוצה להתעמר דווקא באנשים שיש להם בקושי מה לאכול?

מאיר שטרית: למה צריך להתעמר בהם ולהוסיף להם היטלים כאלה כבדים?

מאיר שטרית: זה פשוט לא לעניין.

מאיר שטרית: אבל, אדוני, מעבר לזה, אם מדברים על מדיניות לטובת האזרח, אז אני רואה את הפעילות של הממשלה.

מאיר שטרית: הממשלה יצאה בתרועה גדולה: רפורמה במינהל ובדיור – יוציאו מאות אלפי דונמים למכירה ומחירי הדירות ירדו, ויבנו עשרות אלפי דירות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בשנת 2009 הוחזרו 2.3 מיליארדי שקלים כספי משכנתאות לאוצר.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי הזוגות הצעירים לא יכלו לממש את המשכנתאות שלהם, כי הפער בין המשכורות שלהם לבין מחיר הדירה הולך וגדל.

מאיר שטרית: כל הבלוף של הרפורמה הזאת – הוא בלוף, לא יצא מזה דבר וחצי דבר.

מאיר שטרית: אין שום שינוי.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אף שאתה ער ויודע שהעברתי את החוק לדירות להשכרה – עד היום לא יצא מכרז על מגרש אחד לדירות להשכרה; אחד לא יצא.

מאיר שטרית: אם היו עושים דירות להשכרה, לפחות היתה תשובה לזוגות הצעירים שיוכלו לשכור בית להרבה מאוד שנים בלי צורך לקנות דירות.

מאיר שטרית: אמרו שהם יעבירו את הקרקעות לרשות הבעלים, ימכרו אותן, ויפטרו את האנשים מתשלום.

מאיר שטרית: איפה כל הדבר הזה?

מאיר שטרית: אדוני, אתה יודע איפה עומדת הרפורמה הזאת?

מאיר שטרית: אני אגיד לך איפה זה עומד.

מאיר שטרית: מה שהזהרתי פה על הבמה כשהעבירו את הרפורמה, הזהרתי ואמרתי, וראש הממשלה ישב פה והקשיב, אמרתי לו: אתם לא תצליחו לזוז צעד אחד עם הרפורמה, כי העובדים במינהל יעשו לכם בלגן גדול.

מאיר שטרית: ועד העובדים בחיים לא ייתן לכם לזוז כמו שאתם מבינים.

מאיר שטרית: אדוני, איפה זה עומד היום?

מאיר שטרית: בסכסוך עם ועד העובדים.

מאיר שטרית: המינהל עוד לא יכול לזוז סנטימטר.

מאיר שטרית: אלה העובדות.

מאיר שטרית: אז דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

מאיר שטרית: רפורמות – יופי, המלה "רפורמה" תמיד תופסת יפה.

מאיר שטרית: השאלה היא מהן התוצאות שלה.

מאיר שטרית: התוצאות שלה היום, לדעתי, לצערי, הן לא לטובת הציבור – הן לרעתו של הציבור.

מאיר שטרית: היום בבוקר שמענו דבר חדש – – –

ראובן ריבלין: אבל צריך להודות שעניין זה יכולתם כבר בקדנציה שלכם לתקן.

מאיר שטרית: את מה?

ראובן ריבלין: את עניין הזוגות הצעירים, כי החוק שלך עבר – – –

מאיר שטרית: אדוני, אתה צודק.

מאיר שטרית: אני העברתי את החוק שלי כשהייתי שר השיכון, ולצערי הרב, עם יציאתי משם המינהל לא הוציא אף מכרז אחד עד היום הזה.

מאיר שטרית: אני מסכים אתך לגמרי.

מאיר שטרית: זה לא שאין מקום להתייעלות במינהל.

מאיר שטרית: ועוד איך יש מקום להתייעלות במינהל.

מאיר שטרית: אבל הרפורמה לא קרתה.

מאיר שטרית: הדיבורים על הרפורמה נשארו באוויר.

ראובן ריבלין: כי זה התיישב גם עם מדיניות האוצר.

מאיר שטרית: היום שמעתי על רפורמה חדשה: כל העובדים הזרים במדינה הם אלה שמביאים את הסמים, צריך לבטל את כולם, מחלות וכן הלאה.

מאיר שטרית: אדוני, אני רוצה לומר שההכללה הזאת – – –

רוני בר-און: מחלות.

רוני בר-און: שר הפנים אמר שהם מפיצים מחלות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ההכללה הזאת עלי לא מקובלת.

מאיר שטרית: כמו שאתה יודע, הייתי שר פנים קשוח מאוד בנושא ההגירה לישראל.

מאיר שטרית: לא נתתי יד לשום גורמים להיכנס לישראל אם אין להם הצדקה להיכנס לישראל.

מאיר שטרית: אתה זוכר את הוויכוח שניהלתי פה מהבמה בכנסת מול כל חברי הקואליציה על הפלאשמורה, והממשלה קיבלה החלטה, על-פי הצעתי, לא להביא יותר פלאשמורה לארץ.

מאיר שטרית: אני שומע עכשיו שהממשלה פותחת את שעריה.

מאיר שטרית: תודות לכניעה לש"ס הולכים להביא חזרה את כל הפלאשמורה שכבר בית-המשפט העליון קבע שלא צריך להביא אותם.

מאיר שטרית: בית-משפט עליון, בדיון שהלכו נגדי, קבע שאין שום הצדקה להבאתם, ואני הסכמתי לפנים משורת הדין לבדוק עוד 1,500 מקרים מהם שאם יימצאו זכאים לעלייה יבואו לארץ.

מאיר שטרית: חברים, אני אומר: במקום להביא עוד בעיות, בואו וטפלו באלה שכבר נמצאים אצלנו.

מאיר שטרית: תלך ותראה את השכונות שבהן חיים אתיופים ואנשי פלאשמורה בארץ.

מאיר שטרית: תבדוק באיזה תנאים חיים.

ראובן ריבלין: בכל זאת, חבר הכנסת הנכבד ביותר מאיר שטרית והשר לשעבר, רבים מחברי סיעתך הם גם באותו לובי להעלאת אותם אנשים הנמצאים – – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אתה צודק.

מאיר שטרית: אני לא אומר את מה שחברי סיעתי רוצים לשמוע.

מאיר שטרית: אני אומר מה שאני חושב, כמו שאתה מכיר אותי.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: אז זה עניין לאומי יותר מאשר – – –

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: הלאומי – – –

ראובן ריבלין: הוא חוצה סיעות, אין ספק.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הלאומי הוא שהבאנו את כל יהודי אתיופיה והתחייבנו להביא עוד 8,000 אנשי פלאשמורה.

מאיר שטרית: הביאו 134,000.

מאיר שטרית: אפשר להביא את כל אפריקה לפה, אין בעיה.

מאיר שטרית: יש ביקוש גדול.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על אותם 8,000 – – –

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: מכפילים אותם.

מאיר שטרית: כל פעם מורידים את המחנה וממלאים אותו מחדש.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: יש כבר אישור של משרד הפנים.

ראובן ריבלין: היתה משלחת של הכנסת.

זאב בוים: המספרים משתנים כל הזמן.

זאב בוים: כל הזמן המספרים משתנים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, שמעתי את הסיפור הזה שבע פעמים, שהורידו את ה-8,000 ואלה אחרונים.

מאיר שטרית: ממלאים את המחנה מחדש.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי יש ארגונים יהודיים שמגייסים כסף על גבם, מביאים אותם מהכפרים למחנה ומשכנעים את כולם להיות יהודים, עד שמישהו אחר – איזה מישהו היה נכנס ללחץ ומביא אותם עוד פעם אחת.

מאיר שטרית: אני הפסקתי את גלגל הקסמים האלה.

מאיר שטרית: לצערי, פתחו אותו מחדש תוך כניעה – –

שי חרמש: זה לא ה-8,000 האחרונים.

שי חרמש: אין מה לדאוג.

מאיר שטרית: – – ללחצים בלתי הגיוניים.

מאיר שטרית: אדוני, אני רוצה לחזור לעובדים הזרים.

מאיר שטרית: אין ספק שיש במדינת ישראל מקומות שבהם עובדים זרים נחוצים ויהיו נחוצים.

מאיר שטרית: דוגמה אחת – חקלאות.

מאיר שטרית: צר לי לומר, עבודה עברית עברה מן הארץ; היום חקלאים לא יכולים – –

ראובן ריבלין: אני מוסיף שלוש דקות על כל – – –

מאיר שטרית: אדוני, כן.

ציפי לבני: – – –

מאיר שטרית: – – להסתדר ללא עובדים זרים, ובעיקר במקומות כמו הערבה, ששם גם קשה להתקיים.

מאיר שטרית: אבל יש לעובדים הזרים בחקלאות תכונה אחת: רובם באים מתאילנד, הם באים לארבע שנים – –

שלום שמחון: חמש שנים.

מאיר שטרית: – – חמש שנים, גומרים את חמש השנים ויוצאים מן הארץ.

מאיר שטרית: הם לא הולכים לאחר מכן להיות עוזרי-בית או מחליפים מעסיק, שזה לא חוקי.

מאיר שטרית: הם לא מביאים מחלות לארץ, והם לא מביאים סמים לארץ.

מאיר שטרית: לכן, אי-אפשר לעשות הכללה על כולם.

מאיר שטרית: עובדי סיעוד – יש צורך בעובדי סיעוד.

מאיר שטרית: מה לעשות, לצערנו, פעם זו היתה בושה לזרוק את ההורים לבית-אבות או לאיזה מקום או לשלוח איזה עובד זר שיטפל בהם.

מאיר שטרית: אני עוד גדלתי במשפחה שבה כשההורים היו חולים, אנחנו טיפלנו בהם.

מאיר שטרית: אנחנו לא נתנו ליד זרה לנגוע בהם, כי כך אנחנו חונכנו.

מאיר שטרית: אבל החיים משתנים – דור דור ודורשיו.

מאיר שטרית: היום אין ספק שלצורך טיפול בכל כך הרבה אוכלוסייה מבוגרת, קשישה ונזקקת דרושים עובדים זרים.

מאיר שטרית: גם הם – אני לא מציע להטיל עליהם את האשמה על ההברחות של סמים או על הבאת מחלות לארץ.

מאיר שטרית: יש עובדים אחרים שמגיעים לענף הבניין – תוכנית שהולכת ומצטמצמת.

מאיר שטרית: אדוני, הבעיה בעובדים הזרים היא לא להגיד "אני מגרש את העובדים הזרים" או להאשים אותם במחלות.

מאיר שטרית: הבעיה עם עובדים זרים היא לשנות את מדיניות ההגירה, ואני לחמתי, כשר הפנים, בכל כוחי להגיע לשם.

מאיר שטרית: לשנות את מדיניות ההגירה פירושו לבטל את הסחר בבני-אדם, לבטל את דמי התיווך לאנשים שיש להם אינטרס להביא אנשים לארץ ומביאים אותם.

מאיר שטרית: זה הגורם המניע הגדול ביותר להביא עובדים זרים.

מאיר שטרית: אותם סוכנים שמביאים את העובדים הזרים מחוץ-לארץ, שמקבלים על זה אלפי דולרים מכל עובד – אותם לא מעניין מה קורה לעובד אחרי שהוא נכנס לארץ.

מאיר שטרית: מרגע שהוא נכנס לארץ, באותו רגע מבחינתו הוא יביא את העובד שיחליף את העובד הבא, ולא מעניין אותו אם העובד שנכנס יצא או לא יצא.

מאיר שטרית: לכן, מה שקורה הוא בניגוד לכללים.

מאיר שטרית: יש בארץ עוד 95,000–100,000 עובדים זרים לא-חוקיים, שנגמרה תקופת האשרה שלהם.

מאיר שטרית: תקופת האישור שלהם מזמן עברה, והם יעברו לעבוד במקומות אחרים.

מאיר שטרית: ולית דין ולית דיין.

מאיר שטרית: אם המדינה רוצה לשנות את זה היא צריכה לשנות גישה – בכלל – לעניין הזה, ואני הצעתי שהגישה תהיה שמשרד הפנים ימנה מטעמו אנשים שישבו במדינות שמהן מביאים את העובדים הזרים והם ייתנו ויזות ישירות לעובד לתקופת זמן של עבודה, הוא יכול לעבוד איפה שהוא רוצה עם הוויזה שלו, נגמרה הוויזה – הוא יצא מהארץ.

מאיר שטרית: והצעתי שתשלומים של כל הביטוח הלאומי ופנסיה וכל הזכויות של העובד הזר יופקדו על שמו בשדה התעופה, ואם הוא יצא ביום שנקבע הוא יקבל את הכסף.

מאיר שטרית: הוא לא יבוא ביום שנקבע – איבד את הכסף, ואז יהיה לו אינסנטיב לצאת ביום הנכון.

מאיר שטרית: זו מדיניות שהתחלנו להוביל.

מאיר שטרית: לצערי, הכול התפרק, כאילו כשממשלה מתחלפת – אין שום מחויבות לשלטון הקודם, הכול מתפרק – החלטות ממשלה לא קיימות, אפשר למחוק אותן כמו על הנייר.

מאיר שטרית: לכן השלטון בארץ נראה כמו שהוא נראה.

מאיר שטרית: אדוני, אני חושב שמכל זווית ראייה שאנחנו מסתכלים אנחנו רואים שהכיוון שהממשלה הולכת פה איננו תורם לאחידות של החברה, ללכידות חברתית, לחמלה, לסיוע לחלשים, וצר לי על כך.

מאיר שטרית: אני בא מתנועת החרות – הרבה שנים – ואני הרי לא עזבתי מתוך אהבה את תנועת החרות, מתוך התלהבות; עזבתי בצער את תנועת החרות, אבל מה שהביא אותי לתנועת החרות היה תפיסת העולם של ז'בוטינסקי, של חמשת המ"מים – שהמדינה אחראית לתת לכל אדם את דמי הקיום שלו בכבוד, להבטיח לו קיום מינימלי בכבוד, שלא יהיה עני.

מאיר שטרית: אם ממשלה רוצה לשנות חברתית את המצב, היא היתה צריכה לשנות גישה ולגרום לכך שאדם שעובד לא יהיה עני.

מאיר שטרית: היום, לצערי הרב, כשאנשים עובדים ונשארים בעוני, זה לא מעודד אנשים לעבוד, זה מעודד אנשים לא לעבוד, כי מסתבר לעתים שכשאנשים חיים מקצבאות יוצא להם נטו ביד יותר כסף מאשר למי שעובד.

מאיר שטרית: אז אם רוצים לשנות וליצור באמת חמלה, צריך ליצור מצב שאנשים יעבדו והשכר שלהם לא ישאיר אותם בעוני.

מאיר שטרית: הממשלה לצערי הולכת הפוך.

מאיר שטרית: הרי איך אפשר לגרום שאנשים לא יהיו בעוני כשהם עובדים?

מאיר שטרית: להגדיל את ההכנסה שלהם באמצעות מס הכנסה שלילי הרבה יותר גדול מאשר נעשה היום; הרבה יותר גדול.

מאיר שטרית: אז במקום לתת הנחות מס לעשירים, נשתמש ב-5 מיליארדי השקלים האלה לשנה, להגדיל את השכר של העובד שהולך לבית-החרושת.

מאיר שטרית: דבר אחרון, אדוני, הביטוי הכי חזק לזה – אני רואה את סגירת המפעלים בפריפריה.

מאיר שטרית: מפעלי טקסטיל שאנשים עובדים בהם 20 שנה – –

ראובן ריבלין: אתה עובר לפרק אחר.

מאיר שטרית: – – מפעל נסגר אחרי 20 שנות עבודה, כאשר לפעמים החוב שלו זה 10 מיליונים, 7 מיליונים, 15 מיליון.

מאיר שטרית: אני שואל: האם לא יותר הגיוני ויותר נכון לתת סיוע למפעלים הללו, כדי שמקומות העבודה האלה יישמרו?

מאיר שטרית: הרי ברור לנו שכשיש משבר זה יכול להשפיע לרעה על מקומות העבודה.

מאיר שטרית: צריך לשמור על מקומות העבודה האלה.

מאיר שטרית: הכסף של השקעה בשמירת מקומות העבודה האלה הוא קטן באופן יחסי – קטן מאוד באופן יחסי לצורך למתן הצ'ופרים האלה לעשירים.

מאיר שטרית: ואני חושב שאם לממשלה יש רגישות חברתית, היא היתה צריכה לפקח על כל מפעל כזה, לבדוק מה קורה שם, לשים אצבע על הדופק ולברר במקומות – ואני לא בעד לתת כסף למפעלים כושלים או למפעלים שאין להם שום סיכוי.

מאיר שטרית: אני מדבר על מפעלים שיש להם קיום, שיש להם יכולת – ראינו מה קרה ל"ויטה פרי הגליל" כשקנה אותו מישהו אחר.

מאיר שטרית: עובדה, הוא עובד, מרוויח, לא קרה לו שום דבר.

מאיר שטרית: לפעמים זה עניין של ניהול, ואולי צריך להחליף מנהלים, צריך לשים אצבע על הדופק, אבל ההתנהלות – – –

ראובן ריבלין: אם הממשלה היתה מתערבת לא היה מושיע וגם מפעלים אחרים היו יכולים להיגרר לאותה – – –

רוני בר-און: בלי כסף של הממשלה – – – מפעלי טקסטיל – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני היחידי שתמכתי בעמדת השר בר-און אז.

רוני בר-און: אין מפעלים שיש להם תקומה בארץ.

ראובן ריבלין: אני היחידי שתמך בעמדתך בוועדת הכספים.

מאיר שטרית: אדוני, אין בעיה – – –

ראובן ריבלין: לא, גם שי חרמש היה אתי.

שי חרמש: נכון.

מאיר שטרית: אדוני, אין בעיה, אפשר לסגור את כל מפעלי הטקסטיל, מפעלי הנגרות, מפעלי המסגרות, להביא את הכול מסין; אין בעיה, אפשר לעשות גם את זה.

מאיר שטרית: אני נגד הקו הזה, ואני חושב שצריך לתת תשובה גם לעובדים בישראל שאין להם הכישורים להיות חברי כנסת או להיות שרים או להיות פרופסורים או לעסוק בשוק ההון או להיות בנקאים; לתת תשובה גם לאנשים הפשוטים – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מאיר שטרית: – – שהולכים לעבודה בבוקר וחוזרים הביתה בערב ומביאים כמה אלפי שקלים לפרנס את המשפחה שלהם.

מאיר שטרית: גם הם צריכים לקבל תשובה, והתשובה צריכה להיות מחוכמת, חכמה, בדוקה.

מאיר שטרית: אני לא מציע שהמדינה תשלם את המשכורת שלהם.

מאיר שטרית: אני מציע ליצור את התנאים ואת הכלים שיהיה כדאי למפעלים האלה לעבוד ולהתקיים.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר כהן לא נמצא כאן כדי להשיב.

ראובן ריבלין: הוא היה כאן.

מאיר שטרית: אני מציע, אדוני, אם כן, להעביר את זה לדיון במליאה.

ראובן ריבלין: אם כי אני יכול לתת לשר בר-און לענות לך.

רוני בר-און: זה לא יהיה כל כך מתון.

מאיר שטרית: אני מציע לדון בזה במליאה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לציין שגם בחרות לא שמחו שעזבת.

ראובן ריבלין: מדיניות הריסת הבתים הדורסנית במגזר הערבי

ראובן ריבלין: בבקשה, אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים שגם הוא יבוא ויביא את ההצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב על שתי ההצעות יחד.

ראובן ריבלין: זו הצעה לסדר-היום מס' 2370.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, מעכשיו והלאה, אחרי הביקור של ראש ה-OECD, אני חושב שכל שר בממשלת ישראל צריך להביא בחשבון שכאשר חבר כנסת ערבי מדבר על סוגיה או על בעיה שיש בה אפליה וקיפוח של המגזר הערבי – שידע שזה כרטיס הכניסה שלו ל-OECD.

מסעוד גנאים: אז מעכשיו, חבר'ה – כבוד השרים והכול – תביאו את זה בחשבון, משום שכנראה זה לא משתלם להיות מפלה ולהיות לא צודק; משתלם יותר להיות צודק, להיות שוויוני: אתה יכול להיכנס למועדון שאתה רוצה בעולם.

מסעוד גנאים: מי הם?

מסעוד גנאים: ה-OECD.

מסעוד גנאים: הסוגיה שאני אדבר עליה היום – האמת היא שהיא עלתה הרבה פעמים, בעיית הריסת בתים במגזר הערבי.

מסעוד גנאים: אני מקווה שלא נעלה את זה שוב, אני מקווה שיהיה פתרון – לא רואה, אבל אני מקווה שראש הממשלה, שהגיע אליו המכתב של ראש ועדת המעקב הערבית בשם כל המפלגות ובשם כל חברי הכנסת הערבים וראשי הרשויות, שבו ההצעה איך לצאת – איך לפתור את בעיית הריסת הבתים, או הבתים הלא-חוקיים – שיש דרך אחרת חוץ מהבולדוזר, חוץ מהכוחנות.

מסעוד גנאים: וההצעה על שולחן שר הפנים מזמן, היא: בואו נהיה יעילים, נהיה פרקטיים, נהיה מה שאתם רוצים, בואו נקפיא את כל צווי ההריסה – שנה, שנה וחצי, ותוך כדי השנה–שנה-וחצי כל ראשי הציבור הערבי ימנעו ויאסרו כל בנייה בלתי חוקית, וגם משרד הפנים יאשר את כל תוכניות המיתאר, ההצעות והבקשות להרחבת שטחי השיפוט שישנן בוועדות השונות – יאשרו אותן.

מסעוד גנאים: לפי דעתי, זו הצעה צודקת ואפשרית ומעשית.

מסעוד גנאים: אני לא יודע למה מהססים ועד עכשיו לא קיבלו אותה, למה עד עכשיו נותנים רק לבולדוזרים ולכוחות הביטחון להיכנס לכל כפר.

מסעוד גנאים: לא נשאר – אם בנגב, אם בגליל, אם בערים מעורבות – אלפים, אלפים של בתים שיש בהם צווי הריסה.

מסעוד גנאים: עד מתי?

מסעוד גנאים: יש על שולחן הממשלה הצעה, בואו נאמץ אותה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מה רוצים יותר מזה?

מסעוד גנאים: אתם רוצים שנחזור – קראתי לפני כשבוע שיש גם לנו, כערבים, דרך להגן על האדמות שלנו – לחזור למנדט הבריטי.

מסעוד גנאים: אז קראתי שביישוב טורעאן, כפר טורעאן, רצו להפקיע אדמות כדי לבנות איזה יישוב, אז המינהל מנע את זה ואסר את זה.

מסעוד גנאים: למה?

מסעוד גנאים: אמרו שיש הערת אזהרה מהנציב העליון הבריטי.

מסעוד גנאים: ככה כתוב בעיתון.

מסעוד גנאים: לא יודע מה האמינות, אבל אני אומר את זה – אולי אנחנו חייבים לחזור להערות אזהרה של הנציב העליון – – –

ראובן ריבלין: היום הנציב העליון זה ממשלת ישראל.

מסעוד גנאים: עד עכשיו?

מסעוד גנאים: לא לפי המינהל.

מסעוד גנאים: המינהל אמר להם שיש עד היום הערת אזהרה של הנציב העליון הבריטי.

ראובן ריבלין: כל הערת אזהרה של הנציב העליון הבריטי הפכה להיות הערת אזהרה של – – –

מסעוד גנאים: הנציב העליון ישראל.

ראובן ריבלין: של ממשלת ישראל.

מסעוד גנאים: אז אני מבקש מכבודו שיתערב – לנציב העליון החדש, כדי שירחיב את שטחי השיפוט שלנו, כערבים, יאשר את תוכניות המיתאר, יחזיר לנו קצת מהאדמות שהופקעו, משום שיש פה אי-צדק.

מסעוד גנאים: אם לא – הנציב העליון החדש – – –

ראובן ריבלין: אתה מורה, אבל לא מורה למשפט.

ראובן ריבלין: סעיף 11 לחוק – – –

מסעוד גנאים: אני מורה להיסטוריה.

מסעוד גנאים: כן.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: גם זה שייך.

ראובן ריבלין: סעיף 11 לחוק סדרי השלטון והמשפט קבע את הרציפות השלטונית, קבע שמעכשיו, במקום הנציב העליון, ובכל מקום שנכתב "נציב עליון", ראה כאילו כתוב "ממשלת ישראל".

מסעוד גנאים: יופי, אז אני מבקש ככה, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אבל זה יפה מה שאתה אומר, ובהחלט – – –

מסעוד גנאים: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שממשלה לא רק אוכפת את החוק; היא גם מכינה את כל האווירה לאזרח כדי שלא יעבור על החוק.

מסעוד גנאים: אמרתי שבערבית יש שירה – ואני מתרגם: זרק אותו כפות ידיים למים, ואמר לו: אל תרטיב את הראש שלך.

מסעוד גנאים: איך זה?

מסעוד גנאים: אתה כבלת את הידיים שלי.

מסעוד גנאים: זה מה שקורה.

מסעוד גנאים: זה מה שקורה בדיוק.

מסעוד גנאים: אז כפי שאמרתי, נושא הריסת הבתים במגזר הערבי עולה כמה פעמים, וזה מעיד על דחיפות העניין וחשיבותו וחומרתו מנקודת המבט של האוכלוסייה הערבית.

מסעוד גנאים: החזרה על הנושא היתה צריכה מזמן להדליק נורה אדומה במשרדי הממשלה ובממשלה, כי הקיפוח והאפליה זועקים לשמים בעניין הריסת הבתים.

מסעוד גנאים: הממשלה מטפלת בצורה דורסנית ובלתי אנושית בתוצאה, ולא מטפלת בגורמים ובסיבות.

מסעוד גנאים: לפני אכיפת החוק, כפי שהזכרתי, יש הצדק ויש העובדות שעוזרות לאזרח לציית לחוק ולא להיות עבריין.

מסעוד גנאים: העובדות בשטח, מה אומרות?

מסעוד גנאים: הן אומרות או מוכיחות שמאז קום המדינה כמעט לא הורחבו תחומי השיפוט של הרשויות הערביות, אף שהשטח הבנוי בתוכם גדול פי-16.

מסעוד גנאים: שטח השיפוט של היישובים הערביים הלך והצטמצם ב-65% לעומת שטחם בתקופת המנדט – הנציב העליון הבריטי.

מסעוד גנאים: שטח השיפוט של הרשויות הערביות הוא רק 2.5% משטחה של המדינה.

מסעוד גנאים: שטחים בבעלות פרטית של האזרחים הערבים – רק כ-3.4% מאדמות המדינה.

מסעוד גנאים: השאר הוא עם המדינה.

מסעוד גנאים: עובדות כאלה מראות שהבנייה הלא-חוקית למטרת מגורים, וכדי שיהיה לכולם – או לבנים של המשפחות האלה – קורת גג, לכל אחד מהם, היא אינה מתרחשת כי אנחנו עברייני חוק – או מהחלל הריק – אלא מחוסר ברירה, כי אין דרך אחרת.

מסעוד גנאים: ואנחנו זועקים: תנו לנו פתרון ואפשרות אחרת; ויש כזאת.

מסעוד גנאים: במגזר היהודי יש בנייה לא-חוקית, והיא מגיעה ל-45% מכלל הבנייה הלא-חוקית, אבל שם לא שומעים על הריסת בתים, אדוני היושב-ראש, שם שומעים על הכרה במבנים כאלה, במיוחד במושבים, והכללתם בתוכניות המיתאר הקיימות, כדי שלא יישארו מחוץ לחוק ומחוץ לתוכניות המיתאר; וגם פה, בעניין הזה של היהודים והערבים יש הבדל.

מסעוד גנאים: בנייה לא-חוקית יהודית אינה איום ביטחוני או דמוגרפי שמצריך כוחות ובולדוזרים; היא צמחונית כזאת.

מסעוד גנאים: היא לא פלישה, חבר הכנסת עפו אגבאריה, היא לא פלישה של אויבים – – –

עפו אגבאריה: – – –

מסעוד גנאים: – – – כן, אלא היא דבר טבעי שצריך לפתור אותו בדרכי תכנון נכונות.

מסעוד גנאים: ואצל האוכלוסייה הערבית הבנייה הלא-חוקית היא מעשה לאומי, כאילו יש איזה מזימה לאומית שמאיימת על העליונות והרוב האתני היהודי, והיא פלישה וסכנה שתיפתר רק בכוח, בנשק ובבולדוזרים, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: כל בית שנהרס מערער יותר את ביטחונם האישי של האזרחים הערבים ומוכיח להם שהשלטונות והממשלה מתייחסים אליהם כאל אויבים.

מסעוד גנאים: אחת הסיבות העיקריות לבנייה בלתי חוקית, אדוני היושב-ראש, היא העדר תוכניות מיתאר ותוכניות-אב – וזה מחדל של משרדי הממשלה ולא של האזרח – או הקפאת תוכניות אלה בוועדות התכנון השונות.

מסעוד גנאים: אני רוצה לקרוא דברים שהם מפי ועדות – ועדות ממלכתיות שהקימה המדינה.

מסעוד גנאים: יש ועדת-גזית, יש גם ועדת-אור.

מסעוד גנאים: ועדת-אור, מה כתבה?

מסעוד גנאים: ובזה אסיים: "למגזר הערבי צרכים לגיטימיים הנובעים בין היתר מגידול טבעי.

מסעוד גנאים: המדינה חייבת להקצות לו קרקע על-פי דפוסים ועקרונות שוויוניים, כמו למגזרים אחרים.

מסעוד גנאים: מבחינה עקרונית אין מקום לאפליה של המגזר הערבי לרעה או לטובה בהשוואה למקובל לגבי מגזרים אחרים.

מסעוד גנאים: יש מקום לקביעת הסדרים תכנוניים מתאימים בכל ההקדם על מנת למנוע אותו חלק של הבנייה הבלתי-חוקית, אשר אחד הגורמים לו הוא היעדר תוכניות תקפות המאפשרות קבלת היתר לבנות.

מסעוד גנאים: מתבקש בהקשר זה, כי הסחבת והרפיון המאפיינים את המהלכים למציאת פתרון לבעיה זו יפנו את מקומם לפעולה מערכתית נמרצת אשר תעניק מענה אמיתי לסוגיית הריסות הבתים וההפקעות.

מסעוד גנאים: לא אחת מתקבלות בהקשר זה החלטות שסבירותן מפוקפקת ואשר משקפות חוסר רגישות ולעתים גם חוסר תבונה".

מסעוד גנאים: אני מקווה שהמדיניות של משרד הפנים ושל הממשלה תהיה מדיניות צודקת, אנושית, ותפתור את הבעיה לא בדרכי כוח, ואני מקווה גם להיענות להצעת ועדת המעקב העליונה לתושבים הערבים בהסדר שהזכרתי קודם.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סוייד, בהתאם לבקשתך מאחד השרים אני הזמנתי מהממ"מ – מחלקת המחקר – השוואה לגבי חוקים עם פרלמנטים אחרים, במדינות אחרות, בנושא הריסת בתים, והם ענו לי תשובה ואני העברתי אותה גם אליך.

ראובן ריבלין: המדובר שם בדבר שהוא מצריך מחקר הרבה יותר עמוק וייתכן מאוד שנעשה אותו, משום שאין לנו איזה נתונים השוואתיים.

ראובן ריבלין: אבל מעניין מאוד לקרוא את המסמך.

ראובן ריבלין: הוא נשלח אליך, אל שר הפנים ואל שר האוצר.

ראובן ריבלין: הואיל ואתה יזמת את זה, אז שלחתי גם לך עותק ממנו.

ראובן ריבלין: כל אחד מחברי הכנסת יכול לבקש את הנייר הזה, לפי ההתעניינות, ממחלקת המחקר.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר.

יצחק כהן: לפי הסדר, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: איך שאדוני רוצה.

ראובן ריבלין: אין אונס.

יצחק כהן: מכיוון שהרושם שהשאיר פה מגיש ההצעה לסדר-היום שכביכול במדינת ישראל ישנה איפה ואיפה בכל נושא האכיפה של חוקי התכנון והבנייה, אז אתחיל, ברשותך, להשיב לו.

יצחק כהן: במדינת ישראל קיימת בנייה בלתי חוקית רבה וקשה בכל המגזרים.

יצחק כהן: האחריות לאכיפת החוק מוטלת בראש ובראשונה על 116 הוועדות המקומיות והמרחביות הקיימות במדינה.

יצחק כהן: היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה במשרד הפנים אוכפת את החוק, בעיקר בשטחים הגליליים, ובמקרים מיוחדים אף בשטחים הפתוחים בתחומי הוועדות המקומיות.

יצחק כהן: האכיפה מתבצעת ללא משוא-פנים בכל המגזרים, ויעידו על כך ההריסות הרבות שבוצעו בשנים האחרונות, לצערי הרב, במגזר היהודי.

יצחק כהן: להלן כמה דוגמאות: הריסת גני האירועים "גן השקמים" במושב בני-ציון, "האגם הקסום" בכפר-טרומן, "גני האצולה" באלישיב, מתחם מסחרי גדול בבצרה, מפעל בלוקים במזור, חנות חומרי בניין באלישמע, סככת אחסנה בתנובות ועוד ועוד.

עפו אגבאריה: אדמות מדינה, לא אדמות פרטיות – על אדמות מדינה.

יצחק כהן: כל זה בנייה לא-חוקית.

עפו אגבאריה: אבל על אדמות מדינה, לא אדמות פרטיות.

מסעוד גנאים: כבוד סגן השר, זה גם לא בתי מגורים, הם רובם עסקים.

יצחק כהן: גם בתי מגורים.

יצחק כהן: לא נתנו את כל הדוגמאות.

יצחק כהן: אם היו נותנים את כל הדוגמאות לא היינו גומרים את – – –

עפו אגבאריה: אפילו בית מגורים אחד לא הזכרת.

יצחק כהן: לא, אם הייתי מבקש – ביקשתי דברים דרמטיים, אתה יודע, דברים שכאילו – – –

ראובן ריבלין: נכון שבמגזר היהודי כמעט שאין בנייה בלתי חוקית של מבני מגורים.

יצחק כהן: וכשיש, היא מטופלת.

ראובן ריבלין: יש – – – בלתי חוקי לתוספות.

יצחק כהן: וכשיש היא מטופלת.

ראובן ריבלין: השר לשעבר שטרית, הוא יכול לאשר את זה.

עפו אגבאריה: – – – של העירייה.

ראובן ריבלין: מיצוי הדין לנושאים כלכליים, אומנם הוא לא כמכה שנופלת על ראשו של אדם שביתו נהרס על ראשו, אבל בהחלט הדברים האלה – – –

יצחק כהן: אכן, בד בבד מבוצעת אכיפת חוק גם בשטחים הפתוחים במגזר הלא-יהודי.

יצחק כהן: במסגרת אכיפה זו מתבצעות לעתים הריסות מבנים, בעיקר על-פי צווי הריסה הניתנים על-ידי בית-המשפט; תמיד למעשה – בדרך כלל זה צווי בית-משפט.

יצחק כהן: על כל פנים, להצעת האי-אמון של השר שטרית – נתחיל בעובדים זרים, כבוד השר.

יצחק כהן: בעקבות ההשפעות השליליות של תופעת העובדים הזרים הבלתי-חוקיים בישראל על שוק העבודה והמשק הישראלי, אישרה אתמול הממשלה תוכנית מקיפה לצמצום מספר העובדים הזרים הלא-חוקיים בישראל, המקשיחה מאוד את המדיניות בנוגע להעסקת עובדים זרים.

יצחק כהן: כניסה מסיבית של עובדים זרים לישראל בשנים האחרונות יצרה בעיקר פריצת שוק העבודה וירידה בשכר.

יצחק כהן: בעיות אלה מציבות קשיים בהתחייבות הממשלה כלפי אוכלוסיות חלשות ששילובן בשוק העבודה הוא הדרך היחידה להוציאן מהעוני.

יצחק כהן: אנו מחויבים בראש ובראשונה לעניי עירנו.

יצחק כהן: בניגוד גמור לצעדים שנקטה הממשלה עד כה, הצעדים הפעם תוקפים את בעיית העובדים הזרים דרך המעסיקים הישראלים.

יצחק כהן: הממשלה תוקפת את המעסיקים הישראליים משני כיוונים: הגדלה משמעותית של חובות התשלום לעובדים הזרים במטרה למנוע את ניצולם, וגם להשוות במידת האפשר את השכר המשולם להם ולעובדים הישראלים; הכיוון הנוסף הוא החמרה ניכרת של האכיפה כלפי ישראלים – מעסיקים אשר יעסיקו עובדים זרים שלא כחוק.

יצחק כהן: אנו מקווים כי, בעזרת השם, כבר בשנה הקרובה יפחת מספר העובדים הזרים ב-30,000–50,000.

יצחק כהן: במרכז התוכנית עמדו הנושאים הבאים: א.

יצחק כהן: מתן דגש על אכיפה והרתעה נגד מעסיקי עובדים זרים בניגוד לחוק – העסקת עובד זר שלא כדין תביא לכתב אישום פלילי בבית-משפט באופן אוטומטי, עם עונש כספי מינימלי של 10,000 ש"ח למעסיק יחיד ו-25,000 ש"ח לחברה, על כל עובד לא-חוקי – העונש הכספי יוכפל בהתאם להישנות המקרה של העסקת עובד זר באופן בלתי חוקי; ביטול היתרי העסקת עובדים זרים חוקיים למי שמעסיק עובדים זרים לא-חוקיים.

יצחק כהן: ב.

יצחק כהן: פעולות למניעת ניצול לרעה של אפשרויות התעסוקה בישראל – תישלל הזכות משוהה בלתי חוקי לבקש אשרת עבודה, הוא יורחק מהארץ ותיקבע תקופת צינון שלפני סיומה הוא לא יוכל לבקש אישור עבודה בישראל; הגדרת תחום העיסוק באופן מפורש בהיתר ההעסקה של עובד זר והרחקת מי שלא עובד בתחום שנקבע למשך 90 יום ומעלה; יחידת האכיפה של רשות ההגירה הפועלת נגד המעסיקים תוכל לפנות ישירות לבית-המשפט לקבלת צו כניסה לשטחים פרטיים שבהם עולה חשד כי מועסקים עובדים זרים לא-חוקיים או יש העסקת עובדים בהיתר אך תוך הפרת חוקי העבודה; עובד בסיעוד שתקופת ההיתר שלו הסתיימה יקבל את כספי הפיצויים והפנסיה שלהם הוא זכאי באופן ישיר בעת עזיבתו את הארץ, כמו בשאר תחומי ההעסקה.

יצחק כהן: כך יובטח מחד גיסא כי העובד יקבל את הכספים שלהם הוא זכאי בדין, ומאידך גיסא לא יהיה לו תמריץ להמשיך להישאר בארץ באופן לא חוקי.

יצחק כהן: ג.

יצחק כהן: צמצום התמריץ להבאת עובדים זרים חדשים שלא לצורך וכן לגביית דמי תיווך לא חוקיים – הקמת מאגר השמה לעובדים זרים בסיעוד שהגיעו כעובדים חוקיים אך אינם פועלים על-פי ההיתר; הארכת תקופת המאסר המינימלית למי שגבה דמי תיווך שלא כחוק מעובד זר, חוקי או לא חוקי, משישה חודשים לשלוש שנים; לשכות פרטיות המביאות עובדים זרים בתחום הסיעוד לארץ יחויבו להשלים לעובד הזר שכר עבודה של שנה, גם אם אותו עובד לא עבד בכל התקופה; הרחבת ההסברה לגבי הכללים שלפיהם מותר להעסיק עובדים זרים וכן הסנקציות שיושתו על מפירי החוק.

יצחק כהן: ד.

יצחק כהן: סנקציות בתחום המיסוי – במסגרת עריכת השומות לשנת המס 2010 ואילך לא יוכרו למעסיק הוצאות השכר הנוגעות להעסקת עובד זר שאינו חוקי; במסגרת תוכנית העבודה של רשות המסים לשנת המסים 2010 ואילך ייערכו ביקורות ניהול ספרים לצורכי מס אצל נישומים המעסיקים עובדים זרים בניגוד לחוק כדי לוודא שהעסקת עובדים זרים שלא כדין לא לוותה גם בעבירות מס שונות.

יצחק כהן: יודגש כי בהחלטה לא מופיעה מדיניות מוצעת אשר למעמדם של ילדי העובדים הזרים השוהים בארץ באופן בלתי חוקי במדינה, שכן, כפי שהנחה ראש הממשלה, שר הפנים יביא בפני הממשלה הצעה בנושא בעוד כמה חודשים.

יצחק כהן: לנושא הפחתת המע"מ, כבוד השר שטרית – ממשלת ישראל אימצה לפני חצי שנה מתווה מסים ארוך-טווח המפחית את מס ההכנסה ומס החברות במטרה לעודד תעסוקה וצמיחה.

יצחק כהן: העלאת המע"מ בחודש יולי 2009 היתה זמנית, כדי להתמודד עם בעיות המשבר.

יצחק כהן: כולנו חשבנו שנהיה במשבר עמוק יותר, הצמיחה החזויה היתה נמוכה, היתה אמורה להיות צמיחה שלילית של 1%–1.5%.

יצחק כהן: בפועל, ברוך השם, נסיים את השנה עם צמיחה חיובית, אומנם מאוד קטנה, ועדיין יש אי-ודאות.

יצחק כהן: תנאי האי-ודאות לא נמוכים אבל שונים ממה שהיה חצי שנה.

יצחק כהן: ברגע שנראה שההשלכות המקרו-כלכליות – של המשבר הגלובלי – על כלכלת ישראל מתונות, וגביית המסים השנה תסתכם בכ-4 מיליארדי ש"ח יותר מהיעד, וכי הצמיחה בשנה הבאה צפויה, בעזרת השם, להיות גם היא גבוהה יותר – הצעד הזה בחלקו הופחת.

יצחק כהן: מדובר בצעד מדוד, שמצד אחד מאפשר באמת המשך של שיפור הצמיחה, ומצד שני, מגיע לכוח הקנייה של השכבות החלשות שרוב ההכנסה שלהן הולכת לצריכה ולצמצום פערים.

יצחק כהן: כרגע הפחתנו רק ב-0.5%, מתוך ראייה שנחזור ונבטל את ההעלאה לחלוטין לקראת סוף השנה.

מאיר שטרית: אתה מאמין בזה?

יצחק כהן: כן.

מאיר שטרית: אתה מאמין שצריך להפחית מס הכנסה?

יצחק כהן: גם את ה-0.5% הנוסף.

יצחק כהן: בסוף השנה, בעזרת השם, נוריד אותו; אולי אפילו לפני זה.

יצחק כהן: על כל פנים, השר שטרית, ההחלטה להפחית את המע"מ נבעה משלוש סיבות: 1.

יצחק כהן: ההפחתה תיתן סיוע נוסף לצמיחה שרואים במשק; 2.

יצחק כהן: חשוב מכך, יחד עם הגידול הצפוי בשנת 2010 של קצבאות הקשישים וקצבאות הילדים, ההפחתה תגביר את כוח הקנייה של השכבות החלשות ותצמצם פערים חברתיים; 3.

יצחק כהן: ההפחתה תתרום לריסון הלחצים האינפלציוניים.

יצחק כהן: ובכן, חל שיפור במרבית האינדיקטורים במשק; בתחום הפעילות הריאלית נרשם שיפור במדד פדיון ענפי המסחר והשירותים ובמדד המכירות ברשתות השיווק.

יצחק כהן: בשוק העבודה נמשך השיפור שהתאפיין בהמשך הירידה בסך התביעות לדמי אבטלה וכן בירידה במספר דורשי העבודה.

יצחק כהן: במקביל עלתה גביית המסים וחל שיפור נוסף בשוק ההון, שהתבטא בעליות שערים בשוק המניות והאג"ח.

יצחק כהן: בחודשים נובמבר-דצמבר של שנת 2009 נעצרה המגמה של גירעון הולך וגדל בתקופה של 12 החודשים האחרונים.

יצחק כהן: השינוי החיובי במגמה יימשך ככל הנראה גם בתחילת 2010.

יצחק כהן: פעילות ריאלית – הנתונים האחרונים שפורסמו על אודות הפעילות הריאלית מצביעים על המשך ההתאוששות במשק.

יצחק כהן: נרשמה עלייה מתונה במדד פדיון ענפי המסחר והשירותים במהלך חודש אוקטובר, וכמו כן חלה עלייה במדד המכירות ברשתות השיווק.

יצחק כהן: ההכנסות ממסים עלו באופן חד.

יצחק כהן: עלייה נרשמה הן בגביית המסים הישירים והן בגביית המסים העקיפים.

יצחק כהן: הנתונים מצטרפים למגמת השיפור מגביית המסים המסתמנת מאז הרבעון השני של השנה.

יצחק כהן: שיפור נרשם בשוק העבודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, לשמחתנו נרשמה ירידה במספר התביעות הכולל ובמספר התביעות החדשות לדמי אבטלה.

יצחק כהן: כמו כן נרשמה בחודש אוקטובר ירידה חדה במספר דורשי העבודה בשירות התעסוקה.

יצחק כהן: מעבר לכך, ברבעון השלישי של השנה חלה ירידה בשיעור האבטלה, לאחר שלושה רבעונים שבהם נרשמה הרעה.

יצחק כהן: נוסף על כך, אומדנים ראשונים מסקר המעסיקים של משרד התמ"ת לרבעון הרביעי מצביעים על עלייה בביקוש לעובדים – כן, אדוני שר החקלאות – עלייה במספר איושי המשרות וירידה במספר העובדים שנפלטו.

יצחק כהן: אתה בטח שמח כמוני.

שלום שמחון: אתה רוצה שאני אענה לך?

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: הסדרת פנסיה לעצמאים – בימים אלה הממשלה מקדמת הסדר פנסיה לעצמאים.

יצחק כהן: זהו צעד הכרחי ומתבקש בהמשך לרפורמה המקבילה שהוחלה לאחרונה על ציבור השכירים.

יצחק כהן: שיעור החוסכים לפנסיה בקרב אוכלוסייה זו עומד על 50% בלבד, מה שעלול להוביל רבים מהעצמאים למצב של עוני בזיקנתם.

יצחק כהן: יש חשיבות רבה לצירוף אוכלוסיית העצמאים לחיסכון הפנסיוני ולהבטחת עתידם.

יצחק כהן: חובת ההפקדה לפנסיה תאפשר קיום בכבוד ושמירה על רמת החיים של החוסכים גם לאחר הפרישה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, יהי רצון שהמצב רק ילך וישתפר.

יצחק כהן: אני מציע להסתפק בתשובה, אלא אם כן חברי יבקשו אחרת.

מאיר שטרית: אנחנו רוצים דיון במליאה.

יצחק כהן: אם אתם רוצים דיון במליאה, אנחנו לא נתנגד.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

עפו אגבאריה: אפשר לשאול – אתה ענית על שתי ההצעות?

יצחק כהן: כן, כיבדתי אותך ועניתי לך ראשון.

עפו אגבאריה: נכון, אבל מה שענית, ענית בשני משפטים על דבר כזה חשוב ולא הבאת שום פתרונות, אם אתה מוכן לקבל או לא מוכן לקבל, אם משרד הפנים ידון בזה או לא ידון, יקפיא או לא יקפיא.

עפו אגבאריה: על הצד השני דיברת חצי שעה.

יצחק כהן: אתם שאלתם שאלה אחת, השר שטרית שאל 12 שאלות.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת אגבאריה.

ראובן ריבלין: שאלתך חשובה, אדוני השר אין לו מה להוסיף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים אמר את אשר אמר, בסופו של דבר הציבור ישפוט.

ראובן ריבלין: בהחלט, הערתך היא חשובה, כנראה אין לו תשובות על השאלות.

יצחק כהן: לא, אדוני, עניתי; אני מוכן לענות שוב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת שטרית, אתה לא מסכים להסתפק בהודעת השר, אתה ביקשת דיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אתה מבקש להעלות את ההצעה על סדר-היום.

ראובן ריבלין: האם יש למישהו הצעה אחרת – דיון בוועדה?

ראובן ריבלין: אין.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: מי שבעד הוא בעד דיון במליאה; מי שנגד הוא בעד הסרת העניין מסדר-היום.

ראובן ריבלין: שתי הצבעות נפרדות.

ראובן ריבלין: הצבעה ראשונה – הצעת חבר הכנסת שטרית: מי בעד – הוא בעד מליאה; מי נגד – הוא בעד הסרת העניין מסדר-היום.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: השר לא התנגד להעלאת הנושא על סדר-היום.

יצחק כהן: מה עכשיו הצבענו?

ראובן ריבלין: עכשיו על הצעת קדימה; הצבענו על הנושא הכלכלי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא: מדיניות כלכלית כושלת המגדילה את הפערים החברתיים, של חבר הכנסת מאיר שטרית, תעלה על סדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים לחבר הכנסת מסעוד גנאים, המבקש הצעה לסדר-היום בנושא מדיניות הריסת הבתים במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: מי שבעד – הוא בעד העברה לסדר-היום, מי שנגד – הוא בעד הסרה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 10 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: עשרה בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעתו של חבר הכנסת מסעוד גנאים בעניין מדיניות הריסת הבתים הדורסנית במגזר הערבי תעלה על סדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: [מס' כ/252; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 5987; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין לסעיף הבא את יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט, דוד רותם, להציג לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הפסקת הליכים ומחיקת רישומים בעניין תוכנית ההתנתקות, התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: יש לעניין זה מספר לא מועט של מסתייגים.

ראובן ריבלין: הקואליציה והמסתייגים הגיעו להסכמה אשר כוללת כך: לאחר הצגת החוק על-ידי יושב-ראש הוועדה, לסיעת חד"ש יינתנו 30 דקות, למרצ יינתנו 15 דקות, לרע"ם-תע"ל יינתנו 20 דקות, לבל"ד יינתנו 15 דקות, לאיחוד הלאומי עשר דקות.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא בטוח שכולם ירצו לממש את כל הדקות העומדות לרשותם, ולכן אני קובע שבאותו הסכם נאמר שההצבעה על חוק זה לא תהיה לפני שעה וחצי מתחילת קיום הדיון.

ראובן ריבלין: הואיל והדיון מתחיל בשעה 17:00, ההצבעה לא תהיה לפני 18:30.

ראובן ריבלין: אני מקווה שעד אז נסיים וגם נגיע להצבעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה.

דוד רותם: למה היתה כזאת נדיבות בזמנים, אדוני?

דוד רותם: מדובר בשלוש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אולי אדוני לא יודע, אבל אלה מספרי ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: יש חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה – קבוצת חד"ש; ג'מאל זחאלקה, סעיד נפאע, חנין זועבי – קבוצת בל"ד; אברהם צרצור – – –

דוד רותם: ארבע דקות כל הסתייגות.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול לדבר על כל הסתייגות חמש דקות.

ראובן ריבלין: צא ולמד.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול לדבר על כל הסתייגות חמש דקות, אז כך שגם הערתך החשובה לא היתה הערה צודקת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הפסקת הליכים ומחיקת רישומים בעניין תוכנית ההתנתקות, התש"ע–2010.

דוד רותם: הצעת החוק מקורה בהצעת חוק פרטית שכבר הוגשה לכנסת השבע-עשרה ואשר נדונה בוועדת החוץ והביטחון במשך יותר משנה.

דוד רותם: הכנסת החליטה להעביר את הצעת החוק לדיון לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית מוועדת החוץ והביטחון לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ואני שמח שוועדת החוקה הקדישה לכך דיונים זריזים.

דוד רותם: אני שמח וגאה שהיום אני יכול להביא את ההצעה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, בעצם באותו ניסוח שעבר את הקריאה הראשונה, עם תיקונים קלים ביותר.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההתנתקות היתה אירוע ייחודי, חד-פעמי, בתולדותיה של מדינת ישראל.

דוד רותם: היה בכך כדי להביא למצב שהעם בישראל כמעט ונקרע.

דוד רותם: יש כאלה, ואני בתוכם, שלבנו שותת דם עד היום על האירוע הנוראי הזה, שבסופו של יום הביא לכך שאזור הדרום היה תחת התקפות טילים במשך תקופה ארוכה, עד שצה"ל נאלץ לצאת למבצע צבאי כדי להפסיק את זה.

דוד רותם: ומכיוון שמדובר באירוע ייחודי, יש צורך והצדקה באקט ייחודי של הכנסת שייתן מענה למי שנפגע כתוצאה מהחלטות השלטון, בין היתר באכיפת החוק.

דוד רותם: ההתנתקות נעשתה על-ידי חקיקה של הכנסת, אשר יצרה נורמות משפטיות מיוחדות לאירוע כזה, וכך גם היתה אכיפת החוק באופן מוגבר נגד המוחים באופן דמוקרטי נגד ההתנתקות.

דוד רותם: היום אנחנו מציעים כי המחוקק שקבע הסדרים ייחודיים גם בנושא אכיפת החוק וגם בעצם האירוע, יבוא ויאמר: אני מנסה ורוצה לאחות את הקרע שנוצר על-ידי חקיקה מיוחדת.

דוד רותם: הצעת החוק מקלה עם כל האנשים אשר עברו עבירות שאינן עבירות של פגיעה בנפש או אלימות קשה על רקע ההתנגדות לפינוי היישובים מחבל-עזה ומהשומרון.

דוד רותם: הצעת החוק נותנת למעשה מענה לארבע קבוצות של אנשים אשר ננקטו כלפיהם הליכים פליליים על רקע הבעת מחאה תוך התנגדות לתוכנית ההתנתקות.

דוד רותם: לגבי מי שהורשע בעבירה על רקע התנגדות לתוכנית ההתנתקות או שנקבע כי עבר עבירה כזו אף ללא הרשעה, מוצע כי לא יבוצע גזר-הדין או ההחלטה, ואם החל הביצוע הוא יופסק באמצע, אלא אם כן הוטל על הנאשם מאסר בפועל.

דוד רותם: בבירור שנעשה במהלך הדיונים בוועדת החוקה נתברר כי אין אנשים המרצים עונש מאסר כלשהו בתיק על רקע ההתנתקות, וריצוי מאסרים בתיקים הבודדים שבהם הושתו הסתיים זה מכבר.

דוד רותם: למי שנפתח נגדו תיק, מוצע לקבוע כי פרט רישום על רקע התנגדות לתוכנית ההתנתקות יימחק מהמרשם הפלילי לבקשת האדם, כל עוד לא הוטל על האדם עונש מאסר בפועל וכל עוד אין פרט רישום נוסף הנוגע אליו שתקופת המחיקה וההתיישנות בעניין אותו פרט רישום טרם עברו.

דוד רותם: סעיף זה יאפשר לרוב המכריע של מי שיש לו רישום פלילי ולא עבר עבירות נוספות להשתלב בחברה ללא כתם כלשהו של עבר פלילי.

דוד רותם: רבותי חברי הכנסת, צריך לזכור: המתנגדים לתוכנית ההתנתקות היו אנשים נורמטיביים, אנשים שמדינת ישראל היא ראשית צמיחת גאולתם, אנשים שמדינת ישראל יקרה ללבם, השירות הצבאי חשוב להם והם רוצים להמשיך ולשרת את המדינה.

דוד רותם: סוג שלישי זה למי שתיקו תלוי ועומד.

דוד רותם: מוצע לקבוע כי יראו את האדם כאילו עוכבו לגביו הליכי משפט, אלא אם כן בדעת התביעה לבקש מאסר בפועל, ופרקליט מחוז הודיע על כך לבית-המשפט.

דוד רותם: גם כאן, בבירור שנערך בוועדת החוקה לגבי התיקים התלויים ועומדים מתברר כי אין בכוונת התביעה לבקש עונשי מאסר בפועל.

דוד רותם: בנוסף, מוצע לקבוע כי לא יוגש כתב אישום חדש בעבירה על רקע התנגדות לתוכנית ההתנתקות.

דוד רותם: גם כאן החקיקה משקפת את המדיניות הקיימת כבר ממילא ברשויות האכיפה, שהודיעו שתיקים שלא הוגשו עד היום, כנראה לא יוגשו.

דוד רותם: כפי שאמרתי, ההתנתקות היא אירוע חריג, ולכן מצדיק טיפול חקיקתי מרפא.

דוד רותם: עלינו לשלב בחברה חזרה את מי שעבר עבירות על רקע האירוע החריג הזה, וההסדר המוצע יאפשר לאנשים אשר הביעו מחאה כלפי תוכנית ההתנתקות ואשר בחייהם הרגילים הינם אזרחים שומרי חוק, להשתקם ולחזור לחברה ללא כתם של עבריינות.

דוד רותם: הוועדה עשתה מאמץ רב כדי לקבוע הסדר מאוזן, שלא יפגע בצורה לא מידתית בשלטון החוק ובשוויון בפני החוק.

דוד רותם: לכן אני אבקש מהכנסת לדחות את כל ההסתייגויות.

דוד רותם: קבוצות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל מבקשות להשמיט את המונח "תוכנית ההתנתקות" מהחוק ובמקומו לכתוב "מדיניות ממשלתית".

דוד רותם: אין לקבל הסתייגות זו, אשר מנסה להחיל את ההסדר המוצע על כל מחאה פוליטית במדינת ישראל.

דוד רותם: אם תתקבל ההסתייגות – ההסתייגות הזאת, ולא הצעת החוק, עומדת בניגוד מוחלט לשלטון החוק ולשוויון בפני החוק, וגם אינה ישימה באשר היא יוצרת חסינות מתמשכת לעבריינים, שינמקו את התנגדותם ואת פעולותיהם במדיניות ממשלתית.

דוד רותם: חבר הכנסת בן-ארי מבקש להרחיב את העבירות אשר החוק חל עליהן, בניגוד לעמדת המציעים, שיצרו איזון בין ההסדרים שבחוק לבין הצורך למנוע תופעות אלימות.

דוד רותם: אין להסכים להפרת האיזון הזה.

דוד רותם: עשינו עבודה קשה כדי למצוא איזון מדויק ואיזון אמיתי בין חומרת העבירות לבין הצורך במחילה.

דוד רותם: לאור האמור, אני קורא לכנסת לדחות את ההסתייגויות ולהצביע בעד החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח אשר אישרה הוועדה.

דוד רותם: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: גילוי נאות – הייתי בין היוזמים של חוק זה, ולכן לא אתערב במהלך, אף-על-פי שיש לי כמה דברים לומר.

ראובן ריבלין: ראו, כפי שהוסכם – אני חוזר על זה פעם – המסתייגים השונים מסיעות שונות באו להסכם, והסכם זה יקוים ויכובד.

ראובן ריבלין: בהתאם להסכם זה – – –

חיים אורון: אם אפשר לחזור בבקשה על – – –

ראובן ריבלין: אני אחזור על הסיכום: הסכם זה מעניק את הזכות למסתייגים בהתאם להשתייכותם הסיעתית, וכך יהיה: לסיעת חד"ש – 30 דקות, שאותן ינצלו חברי הכנסת דב חנין – 20 דקות, ועפו אגבאריה – עשר דקות.

ראובן ריבלין: במרצ: חיים אורון – חמש דקות, ניצן הורוביץ – חמש דקות, אילן גילאון – חמש דקות; 15 דקות.

ראובן ריבלין: רע"ם-תע"ל: אברהים צרצור – 15 דקות, טלב אלסאנע – חמש דקות, או – נדמה לי שגם לכם יש 30 דקות – 15 דקות לצרצור ו-15 דקות לאלסאנע.

ראובן ריבלין: בל"ד: זחאלקה – שמונה דקות, חנין זועבי – שבע דקות.

ראובן ריבלין: ש"ס ביקשה חמש דקות, שאותן ינצל חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: האיחוד הלאומי – עשר דקות, שאותן ינצלו – חמש דקות אריה אלדד וחמש דקות מיכאל בן-ארי.

ראובן ריבלין: רבותי, ראשון המסתייגים, חבר הכנסת דב חנין, שלו עומדות 20 דקות, אלא אם כן הוא יבקש לנצל את כל 30 הדקות, על חשבונו של חבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: מהצד האחר, מוסכם שהדיון לא יסתיים גם אם המסתייגים יבקשו לקצר בדבריהם, והוא יימשך לפחות שעה וחצי – מבחינת ההצבעה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, ההצבעה לא תתחיל לפני 18:30 – בנושא זה.

ראובן ריבלין: זה ההסכם, וכך נקיים אותו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

דב חנין: – – הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה, והדיון בה הוא דיון חשוב ועקרוני.

דב חנין: מה בעצם מציעים לנו יוזמי הצעת החוק?

דב חנין: הם מציעים לנו להפסיק הליכים ולמחוק רישומים פליליים לכל מי שעשה עבירה פלילית, למעט עבירות פליליות מסוימות, חמורות במיוחד, ככל שהעבירות האלה התבצעו בהקשר של התנגדותם של מבצעי העבירות לתוכנית ההתנתקות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ישנו ויכוח גדול ועקרוני על עבירות שנעשות כאשר הטעם להן או המניע להן הוא מניע פוליטי.

דב חנין: ישנם כאלה שסבורים שדווקא עבירות כאלה, עבירות שיש בהן ממד פוליטי, ראויות ליחס חריף וחמור יותר.

דב חנין: אני אינני שייך למחנה הזה; אני אינני חושב שעבירות שטעמיהן פוליטיים עקרוניים או מצפוניים ראויות לעונש חריף יותר או חמור יותר מאשר עבירות אחרות.

דב חנין: ואני גם מוכן לומר כאן, מעל במת הכנסת, שאני בהחלט רואה מצבים שבהם עמדה עקרונית, עמדה מצפונית, התנגדות עקרונית, ואפילו אם היא מובילה לאי-ביצוע החוק ולאי-קיום החוק, ראוי שתהיה אלמנט מקל, ואפילו אלמנט פוטר מענישה.

דב חנין: אני בהחלט מאלה שתומכים בזכות העקרונית לסרב מטעמי מצפון.

דב חנין: אני חושב שאי-אפשר לרשות לבוא לאדם ולכפות עליו לעשות מעשה שמנוגד למצפונו.

דב חנין: אני חושב שהסירוב המצפוני הוא דבר בעל משמעות גדולה מאוד לכל חברה.

דב חנין: אני מכיר את הטענה שאומרת שסירוב מצפוני מאיים על היכולת של החברה להתקיים, על היכולת של החברה לקיים מרקם חברתי.

דב חנין: אני דוחה את הטענה הזאת.

דב חנין: אני מכיר הרבה מאוד חברות שהגיעו למקום גרוע בגלל ציות לא סלקטיבי ולא מצפוני; אני לא מכיר חברות שנקלעו למשברים בגלל סירוב מצפוני.

דב חנין: סירוב מצפוני הוא בדיוק הדבר שמהווה תמרור אזהרה, מהווה קריאה של המיעוט בפני הרוב, מהווה אתגר בפני החברה, לפעמים גם אתגר בפני מערכת המשפט של החברה, מהווה קול שאומר לחברה בכללותה, וגם למערכת המשפט שלה: עד כאן ולא מעבר לזה.

דב חנין: אז ברמת העיקרון, עמיתי חברי הכנסת, אני לא מאלה שחושבים שאין מקום להתחשבות במניעים העקרוניים והפוליטיים.

דב חנין: אני חושב שיש מקום להתחשבות כזאת.

דב חנין: אני חושב שיש מקום גם להתחשבות במניעים מצפוניים.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: ובכל זאת, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק שיש בפנינו היום היא הצעת חוק חמורה ומסוכנת במיוחד, והטעמים לכך הם רבים.

דב חנין: הטעם הראשון הוא שהצעת החוק הזאת בעצם נותנת פטור ושחרור מענישה פלילית למעשה עברייני רק כשהוא מגיע מכיוון אחד.

דב חנין: מתנגדי ההתנתקות פטורים מעונש – מתנגדי ההתנתקות שנגזרו עליהם גזרי-דין, יבוטלו גזרי-הדין; אלה שצריכים לרצות עונש, יבוטל העונש; אלה שצריכים לעמוד בפני אישומים, יבוטלו האישומים.

דב חנין: והשאלה הראשונה היא – למה רק מתנגדי תוכנית ההתנתקות?

דב חנין: האם רק תוכנית התנתקות היתה במדינת ישראל שעוררה התנגדות?

דב חנין: האם לא היו תוכניות אחרות שעוררו התנגדות?

דב חנין: יאמר לנו חבר הכנסת רותם: אבל, חבר הכנסת חנין, מה אתה בא ומלין?

דב חנין: הרי בתוכנית ההתנתקות באו ואמרו לאנשים: אנחנו רוצים לגרש אתכם מבתיכם ולהרוס את בתיכם.

דב חנין: אני לא אכנס לוויכוח הזה, אבל אני רוצה לשאול את השאלה – האם רק לאנשים האלה אמרו:

דב חנין: אתם צריכים לצאת מבתיכם ואנחנו הולכים להרוס את בתיכם?

דב חנין: יושבים פה חבר הכנסת אגבאריה, חברת הכנסת זועבי, חבר הכנסת אלסאנע, חבר הכנסת צרצור – הם יכולים לספר לך, חבר הכנסת רותם – כל אחד מהם – לא על דוגמה אחת ולא על שתי דוגמאות של אזרחים ערבים שחיים בבתיהם ואומרים להם: הבית הזה לא מתאים, הוא לא לפי תוכנית, או שהוא כן לפי תוכנית אבל לא לפי התוכנית המתאימה, ולכן צריך להרוס אותו.

דב חנין: והאנשים האלה לפעמים מתנגדים ומנצלים את זכותם הטבעית והאנושית להגיד: אנחנו לא רוצים לפנות את בתינו, אבל עוד לא שמעתי שההתנגדות הזאת משחררת אותם מאימת הדין ומאימת העונש.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מערכת נורמטיבית שמראש מתייחסת אחרת לעבריינות כשהיא באה מהצד האחד של המפה הפוליטית היא מערכת פוליטית מסוכנת, מערכת פוליטית שמובילה את החברה למקומות איומים.

דב חנין: אני ממש לא משווה בין אזרח ערבי שחי בביתו לבין מתנחל שנמצא בגוש-קטיף.

דב חנין: אני לא משווה ביניהם.

דב חנין: אבל מנקודת המוצא שלכם, מציעי הצעת החוק, איך אתם יכולים להצדיק את היחס האחר?

דב חנין: אתם חושבים שהמתנחל הזה, שנמצא בביתו, נמצא שם כדין, והתנגדותו היא התנגדות לגיטימית ומצפונית.

דב חנין: איך אתם יכולים להצדיק את העובדה שאזרח ערבי שרוצה להגן על ביתו איננו זוכה לאותו סוג הגנה, איננו זוכה לאותו סוג פטור, איננו זוכה לאותה צורה של התחשבות?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ההיסטוריה עשירה בדוגמאות שבהן המערכת המשפטית היתה סובלנית כלפי מעשים מסוימים כאשר הם באו מצד ימין, והיתה לחלוטין לא סבלנית כאשר המעשים האלה באו מצד שמאל.

דב חנין: לאן הגיעו החברות האלה כולנו יודעים.

דב חנין: ההיסטוריה של המאה ה-20 עשירה בהידרדרות לפאשיזם שהתנהלות משפטית כזאת אפשרה.

דב חנין: כאשר הסובלנות היא רק לכיוון אחד, התוצאה היא שיש צד מסוים במפה הפוליטית שחושב שהכול מותר לו, שהכול אפשרי, שאין דין ואין דיין, שאין גבול ואין מעצור, ואפשר לעשות כל מה שרוצים, כי בסופו של דבר יהיה מי שיגן, ויהיה מי שיפטור, ויהיה מי שישחרר ויהיה מי שיאפשר, ולכן אין שום סיבה לחשוש מאימת הדין כאשר אתה נמצא בצד הימני של המפה הפוליטית.

דב חנין: הדברים האלה הם חמורים במיוחד, מכיוון שכפי שאנחנו יודעים הפינוי של גוש-קטיף לא יהיה הפינוי האחרון.

דב חנין: חבר הכנסת רותם, אם הממשלה הזאת רוצה ואם היא לא רוצה, יהיו עוד פינויים.

דב חנין: יהיו עוד פינויים של התנחלויות ומן הסתם גם תהיה התנגדות לפינויים האלה.

דוד רותם: לא יהיה, לא יהיה.

דוד רותם: אל תדאג.

דב חנין: מן הסתם תהיה גם התנגדות לפינויים האלה, והמסר שאתם מעבירים היום הוא: תתנגדו, תשפכו שמן רותח ותזרקו אבנים, ותפעלו כפי שאתם חושבים לנכון, ובסופו של דבר יהיו חברי כנסת שייתנו לכם חסינות, וייתנו לכם הגנה וייתנו לכם פטור.

דב חנין: ולכן המסר הוא: מותר להתפרע; מותר להתפרע ובלבד שאתה נמצא בצד הימני של המפה הפוליטית.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, המסר הזה הוא מסר מסוכן, בעייתי ומזיק.

דב חנין: אמרתי, ואומר את זה שוב, אני לחלוטין לא חושב שדינם של מתנחלים שנמצאים בשטח כבוש – אומנם הם נשלחו לשטח הזה מכוחה של החלטת ממשלה, אבל אני ממש לא חושב שמתנחלים שנמצאים בשטח כבוש דומים מאיזו בחינה לאזרחים שנמצאים בתוך המדינה.

דב חנין: אבל התוצאה של החוק שלכם היא בדיוק הפוכה.

דב חנין: הייתי אומר שאם צריך להקל על מישהו, אז צריך להקל על אזרח בתוך המדינה, שחי בביתו, לפעמים אפילו על אדמתו, ורוצה להתגונן מפני הניסיון לגרש אותו מהבית.

דב חנין: ואז, חבר הכנסת רותם, אם היית בא ומציע הצעת חוק שאומרת: פטור לאלה שמגינים על בתיהם, שנבנו בתחומי מדינת ישראל הריבונית, הייתי אומר: נושא ראוי לדיון, בואו נשקול אותו.

דני דנון: אתה נותן לו רעיון.

דב חנין: לא.

דב חנין: אני מנסה לשכנע אותו.

דב חנין: אבל כאשר המנגנון המוצע הוא בדיוק המנגנון ההפוך – אנשים שחיים בתוך מדינתם, חיים בתוך יישובם, חיים בבתיהם, חיים על אדמתם, הם לא יכולים לעשות שום דבר כדי להגן על הבית הזה, עליהם גזירות החוק הפלילי חלות במלוא העוצמה, ועל אחרים הגזירות האלה בכלל לא חלות, הן בכלל לא רלוונטיות.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהחוק הזה גם מהבחינה הזאת הוא מהלך הפוך לכל כיוון עקרוני, מוסרי, ערכי או משפטי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, התוצאה של החוק הזה תהיה תוצאה של העמקת איפה ואיפה שיש בהתנהלות של מערכת המשפט כלפי קבוצות שונות של אזרחים בישראל.

דב חנין: אנחנו השבוע, בשבוע שעבר, לפני שבועיים ולפני שלושה ראינו את ההפגנות שהתנהלו בשכונת שיח'-ג'ראח.

דב חנין: הפגינו שם אנשי מצפון, אנשי זכויות האדם, אנשי זכויות האזרח, אנשי שלום, ישראלים, פלסטינים, גם בין-לאומיים, באו לקיים שם משמרת מחאה, והמשטרה פעם אחר פעם פיזרה את המשמרת הזאת.

דב חנין: בפעם האחרונה היא גם לא נתנה לה רשיון, אני לא יודע למה.

דב חנין: ולאחר שלא נתנה רשיון, והתקיימה שם משמרת מהסוג שלא מחייב מתן רשיון – כי לא נישאו שם נאומים והמשמרת היתה משמרת עומדת – למרות זאת המשטרה פיזרה את המשמרת הזאת, עצרה בשבוע שעבר 17 מפגינים, כולל מנכ"ל האגודה לזכויות האזרח.

דב חנין: וגם השבוע היא עצרה מפגינים.

דב חנין: את המפגינים האלה היא החזיקה במעצר לאורך כל השישי-שבת, הדביקה להם אפילו אישומים, ואני אומר בזהירות, שלפי כל הנתונים שהיו בידי וישנם בידי, אין להם רגליים, על כביכול התקפה של שוטרים, הכול כדי להצדיק את מעצרם בכלא לאורך השישי-שבת.

דב חנין: אלה הן בדיוק הנורמות הנוהגות היום, נורמות של יד קשה, חוסר סובלנות מוחלט להפגנות כאשר הן באות מהצד של זכויות האדם, מהצד של זכויות האזרח, מהצד של המאבק לשלום, מהצד של מאבק על ערכים מתקדמים וראויים לחברה הישראלית.

דב חנין: ולעומת זאת, כאשר מדובר במתנחלים, מתפרעים, זורקי האבנים, מבצעי העבירות, או שאין חקירה או שהחקירה לא מגיעה לכתב אישום, או שאם יש כתב אישום, הוא לא מגיע לבירור, או שאם יש בירור הוא מסתיים בכלום.

דב חנין: זה המצב הנורמטיבי שאתם מייצרים, מצב של שני סוגים של חוקים.

דב חנין: יש כאלה ששווים פחות בפני החוק הישראלי.

דב חנין: ואם אני כבר מדבר על אלה ששווים פחות בפני החוק הישראלי – כמובן, מי שתמיד שווה פחות בעיני החוק הישראלי אלה האזרחים הערבים.

דב חנין: כאשר אזרחים ערבים נפגעים, אין שום יכולת להעמיד לדין את מי שפוגע בהם, אבל כאשר ילד ערבי זורק אבנים, זריקת האבנים הזאת נחשבת לעבירה שמסכנת חיים ומסכנת דרכי תחבורה, ואז הוא מגיע למסלול טיפול מהיר, ולמסלול טיפול נחרץ ולמסלול טיפול תקיף.

דב חנין: איך אתם יכולים לחיות עם נורמות כאלה?

דוד רותם: אתה יודע שאת העבירה של סיכון חיי אדם בנתיב תעבורה לא הכנסנו לחוק הזה.

דוד רותם: ואתה יודע שניתנו הנחיות מיוחדות להגיש כמה שיותר כתבי אישום בנושא הזה.

דוד רותם: אז אל תגיד שאצל הערבים לא ואצל המתנחלים כן.

דב חנין: קודם כול, חבר הכנסת רותם, אני בהחלט ער למה שאתה אמרת.

דב חנין: אבל אני רוצה לענות לך שהעבירות שאתם נותנים עליהן חסינות כאן מאוד רחבות.

דב חנין: הייתי באמת – ואני אומר לך את זה באופן פתוח – הייתי מוכן להידבר על חוק שאומר: בואו ניתן חסינות למי שמסרב לעשות מעשה מטעמים מצפוניים, גם אם הטעמים המצפוניים לא מקובלים עלי, אבל מי שמסרב לפנות מטעמים מצפוניים – כמו, דרך אגב, גם מי שמסרב לשרת בצבא מטעמים מצפוניים – בואו ניתן לו יחס מיוחד.

דב חנין: בואו נכיר במדינת ישראל בזכות של האדם להגיד: יש דברים שאני לא מסוגל לעשות, הם מנוגדים לערכי, מנוגדים למצפוני, לא אעשה אותם.

דב חנין: הייתם מביאים חוק כזה לכנסת שאומר: אנחנו רוצים להתייחס אחרת לעמדה המצפונית, ונעשה את זה באופן אוניברסלי, ונתייחס לעמדה מצפונית, לא משנה מאיזה כיוון של הפוליטיקה היא באה – הייתי מוכן להיכנס להידברות על הנושא הזה, והייתי מוכן שנחשוב ביחד איך אנחנו מגדירים מצפון, איך אנחנו מגדירים סירוב מצפוני ומה השלכותיו של הסירוב המצפוני.

דב חנין: אלה דברים שאפשר וצריך לדבר עליהם.

דב חנין: אבל אי-אפשר לעשות את מה שאתם עושים כאן.

דב חנין: קודם כול, אתם לא מגדירים את העבירות שאתם מחילים עליהן את החוק רק כעבירות של סירוב מצפוני.

דב חנין: זה לא רק זה.

דב חנין: זה מגוון של עבירות שונות ומשונות, שנכללות פה בחוק, חוץ מהעבירות הכי קשות בספר החוקים, כפי שאמרת ובצדק; העבירות הכי קשות בספר החוקים, את אלה בטובכם השארתם בחוץ, אבל את כל העבירות הרגילות, שהן לא עבירות של סירוב מצפוני, לא בן-אדם שאומר: את זה אני לא מסוגל לעשות, כי זה מנוגד למצפוני, אלא עבירות שאנשים עשו מעשים אקטיביים, ועשו מעשים מזיקים, ועשו מעשים מזיקים של התפרעות, בפירוש, לדברים האלה אתם נותנים פטור ולגיטימציה.

דוד רותם: כשסטודנטים חוסמים כבישים, כשנכים חוסמים כבישים, כשאופנוענים חוסמים כביש – הגישו נגד מישהו מהם אי-פעם כתב אישום?

דב חנין: אני אומר לך, חבר הכנסת רותם, כאשר אזרחים ערבים – – –

דוד רותם: – – –

דב חנין: הנורמות חייבות להיות אחידות לכולם.

דב חנין: כאשר אזרחים ערבים חסמו כבישים, וכן, היו חסימות כבישים באוקטובר 2000.

דב חנין: אז מה עשו?

דב חנין: עשו להם חוק חנינה או חוק חסינות?

דב חנין: לא.

דב חנין: מה שעשו, פשוט ירו עליהם, ירו עליהם באש חיה, ונהרגו 13 אזרחים.

דב חנין: אז אני שואל את עצמי באמת:

דב חנין: את המערכת הזאת של איפה ואיפה אפשר להצדיק?

דוד רותם: הם רק הפגינו, הם רק חסמו כבישים?

דב חנין: אתה ראית כמוני את התמונות מההתנתקות של השמן ששפכו מאותו גג?

דוד רותם: שקר וכזב.

דב חנין: לא שפכו שמן – –

דוד רותם: לא שפכו שמן.

דב חנין: – – מה שפכו?

דוד רותם: המשטרה הודיעה שלא נשפך כלום.

דב חנין: לא נשפך?

דב חנין: אני ראיתי.

דב חנין: המשטרה יכולה להודיע עד מחר שלא נשפך כלום.

דב חנין: ואני וגם אתה, אני חושב, חבר הכנסת רותם, ראינו ביחד בטלוויזיה שנשפך גם נשפך.

דב חנין: מה נשפך – אני לא יודע, אני לא הייתי שם.

דב חנין: אני לא הייתי, לא שפכתי ולא נשפך עלי.

דוד רותם: – – –

גדעון עזרא: הייתי השר לביטחון הפנים.

דב חנין: מה שפכו שם, חבר הכנסת עזרא?

גדעון עזרא: אני אומר לך שמה שנעשה אז הוא כאין וכאפס אל מול תופעות אחרות שהיו ביישובים ערביים פה בישראל – – –

דב חנין: אז אני רוצה להגיד לך שאני ראיתי את הדברים – – –

גדעון עזרא: – – –

דב חנין: אני חולק עליך.

דב חנין: התמונות שכולנו ראינו בהפגנות ובמחאה שהיתה נגד ההתנתקות היו תמונות מאוד קשות, חבר הכנסת עזרא.

דב חנין: אני מתפלא איך הזיכרון הסלקטיבי עובד.

דב חנין: חבר הכנסת רותם, כאשר אנשים מנסים לטפס בסולם אל הגג – זה תמונות שאני זוכר – ומישהו מנסה להפיל את הסולם הזה עם האנשים, איך אתה קורא לזה?

דוד רותם: אני מציע לך לנסוע ביום שישי לנעלין ולראות מה עושים – – –

דב חנין: חבר הכנסת רותם, אתה לא צריך להציע לי.

דב חנין: אני הייתי בנעלין והייתי בבילעין, והתמונות שאני ראיתי שם הן תמונות של הפגנה שבבסיס היא הפגנה לא אלימה של ישראלים ופלסטינים יחד.

דב חנין: ההפגנה הזאת נתקלת בתגובה שיטתית מאוד כוחנית של כוחות הביטחון.

דב חנין: יורים גז ויורים כדורי גומי ויורים אפילו אש חיה על מפגינים כשאין שום סיבה לעשות זאת.

דוד רותם: כנראה שיש בעיית ראייה – או אצלי או אצלך.

דב חנין: חבר הכנסת רותם, אני אציע לך הצעה מעשית; כיוון שאתה אומר שיש בעיות ראייה, אני מציע לך הצעה מעשית, חבר הכנסת רותם, אני אשמח אם תקבל אותה: בוא אתי להפגנה בבילעין, נלך יחד עם המפגינים, אני מבטיח לך – לא אני ולא אתה נזרוק שם שום דבר, ותוך זמן קצר אתה תראה איך כוחות הביטחון יורים עליך גז מדמיע; בלי שזרקת כלום.

דוד רותם: לך יש ביטחון ובטיחות שאתה תצא משם.

דב חנין: גם לך יש ביטחון שאתה תצא משם מאוד בטוח.

דב חנין: תאמין לי, משתתפים שם עשרות ומאות ישראלים, בהפגנות האלה.

דב חנין: לאף אחד מהם עוד לא קרה שום דבר, חוץ ממה שצבא-הגנה לישראל עושה לו.

דב חנין: חוץ מהיריות של החיילים, והגז המדמיע של החיילים, אף אחד מהמפגינים שם – עוד לא קרה שנפגע מצדו של פלסטיני.

דב חנין: לכן, חבר הכנסת רותם – –

דוד רותם: – – –

דב חנין: – – אני מקבל את הצעתך, תבוא לראות במו-עיניך מה קורה בבילעין, תבוא לראות במו-עיניך מה קורה בנעלין – –

דני דנון: חבר הכנסת רותם, תודה.

דני דנון: קיבלת את ההזמנה, תחליט אם להיענות לה בהמשך.

דב חנין: – – אני יכול אפילו להגיד לך את השעה והמקום.

דב חנין: זה טקס שבועי.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לסכם ולומר: הצעת החוק הזאת היא מאוד בעייתית – ברמה העקרונית, ברמה המשפטית, ברמה האנושית, ברמת ההשלכות על החברה הישראלית, היא מעמיקה את הסטנדרט הכפול, השונה, הנבדל, בין ימין לבין שמאל, היא מעמיקה את הסטנדרט הכפול, השונה, הנבדל, בין יהודים לבין ערבים.

דב חנין: זו הצעת חוק ששום מדינה לא יכולה להרשות לעצמה שתהיה בספר החוקים.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולכם לאמץ את ההסתייגות שלנו, שהיא הסתייגות מאוד עניינית, ובכל מקום שכתוב "התנגדות לתוכנית ההתנתקות", ייאמר "התנגדות למדיניות הממשלה".

דב חנין: מי שמבצע עבירה מתוך התנגדות למדיניות הממשלה, יתייחסו אליו אחרת, באופן שוויוני – ימין, שמאל, יהודים, ערבים.

דב חנין: אם נורמה אחת, אז נורמה אחת לכולם.

דב חנין: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: הודעת סגנית המזכיר, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת סימני מסחר (מס' 7), התש"ע–2010; הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 13), התש"ע–2010; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 61) (הגבלה על מסירת מידע מהמרשם הפלילי וקיצור תקופת הרישום), התש"ע–2010; הצעת חוק להגנה על עדים (תיקון) (סמכויות מאבטחים), התש"ע–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לשמירה על זכויותיהם לפיצוי של פליטים יהודים יוצאי ארצות ערב, התש"ע–2010, של חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק המכס, הבלו ומס הקנייה (ביטול פטור מיוחד) (תיקון) (פטור למוסד ציבורי), התש"ע–2010, של חברי הכנסת אברהם מיכאלי ואמנון כהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן של הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (תנאים למתן רשיון – זיקה לישראל), התש"ע–2010, של חבר הכנסת דוד רותם וקבוצת חברי הכנסת; פ/2012/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת עפו אגבאריה להביע הסתייגות להצעת החוק.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: לרשותך עשר דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני מצטרף לדבריו של חברי לסיעה חבר הכנסת דב חנין וקורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעה שזה יהיה באמת התנגדות למדיניות הממשלה ולא למתנגדי ההתנתקות, כי בחוק הזה רואים את האפליה כבר בשם של החוק, כאילו רוצים לאותת לעתיד – אם הממשלה באמת אומרת שהיא הולכת לשלום ולשיחות עם הפלסטינים, אז יש עוד מתנחלים, והם מתנחלים בגדה המערבית גם כן, אז הם יודעים לאותת להם ומאותתים להם שהנה, לא יאונה לכם שום דבר, אתם יכולים לעשות את מה שאתם צריכים אם בבוא היום זה יקרה.

עפו אגבאריה: אבל החוק הזה, אני חושב, נוסף גם לחוקים האחרים שלצערי הרב הממשלה הזאת מאוד התבלטה בהם, חוקים שהם יותר מפלים והם יותר גזעניים נגד האוכלוסייה הערבית.

עפו אגבאריה: כי אם אנחנו אומרים, מדוע רוצים לחוקק את החוק הזה רק לגבי המתנחלים – הם התנגדו לעקירה מבית, להבדיל אלף הבדלות מאלה שיושבים בשטחים הכבושים וזה לא היה אדמה שלהם, והם הלכו לשם באיזו מדיניות של הממשלה, ואחר כך הממשלה אמרה להם לחזור, אז הם עשו את כל מה שהם עשו, ובאים לחון אותם ולהגיד – הם לא עשו שום דבר, אנחנו נותנים להם חנינה, וחנינה גורפת.

עפו אגבאריה: אבל כאשר אדם מתנגד לאיזו מדיניות, או מתנגד שיעקרו אותו או יעקרו מהאדמה שלו – לא את הבית שלו, ולא את העצים שלו, כפי שקורה יום-יום – מה שעושים המתנחלים בשטחים הכבושים, אז אלה, לא עושים להם שום דבר, לא חוננים אותם ואפילו לא מתחשבים בתלונות של הבעלים של האדמות האלה, ואפילו לא חוקרים אותם, וכמה פעמים ראינו שמחוסר עדויות ומחוסר ראיות התיקים האלה נסגרים; אם שורפים בית ואם מכים פלסטיני ואם שורפים עצים, אז אין – זה מראה על מדיניות מפלה שהולכת לכיוון מיוחד, שהוא אפליה גזענית על רקע לאומי.

עפו אגבאריה: דבר שני, ראינו איך המשטרה מטפלת בכל מיני התנגדויות למדיניות הממשלה; מה שהיה עם האוכלוסייה החרדית פה בירושלים – וזה באמת היה התנגדות למדיניות ממשלה מסוימת, שרצתה לפתוח חניון או משהו כזה, וראינו את העימותים על הצעד הכי קשה שהיה בין החרדים לבין המשטרה.

עפו אגבאריה: האם זה היה שונה מההתנגדות של הצעירים הערבים שבאו להרוס את הבתים שלהם?

עפו אגבאריה: זה היה אותו דבר, אבל ההבדל היה בהתייחסות של המשטרה, איך היא התייחסה להתפרעויות של החרדים – שאומרים שהן התפרעויות של החרדים – באיזה כפפות משי טיפלו בזה.

עפו אגבאריה: אז כשהם רוצים הם יודעים איך לטפל באנשים בצורה שלא תפגע בהם, אבל כאשר מדובר באוכלוסייה ערבית, שמתנגדת להריסת ביתה, שהולכים לזרוק אותה לרחוב, להשאיר אותה בלי קורת גג – כמה שהמצב עצוב, אז אדם מגן על הבית שלו, ואז – באיזה כוח דורסני המשטרה נכנסת.

עפו אגבאריה: אני לא זוכר שמישהו קם ואמר, איך זה יכול להיות שמשטרה שאמורה להגן על האזרחים שלה באה ליישובים כאלה בתלבושת כזו, בנשק כזה; רק מתחיל איזשהו דיבור על זה שהם רוצים להתנגד להריסת הבית, אז פתאום המשטרה מתחילה גם להרביץ לאנשים, גם לירות כדורי גומי, כדורי פלסטיק וגז מדמיע – מה שלא ראינו שעשו בעימות עם החרדים פה.

עפו אגבאריה: אני אומר לכם, באירועי אוקטובר, כשנהרגו 13 בחורים צעירים, אזרחי מדינת ישראל – ואני לא יודע אם יש בעוד מדינה – וכשמדינה אחרת עושה את זה מדינת ישראל ושרים באים ומבקרים אותה – "המדינה ההיא", כמו אירן או משהו אחר, שטבחה באזרחים שלה.

עפו אגבאריה: זה לא היה טבח של האזרחים שלה?

עפו אגבאריה: על מה?

עפו אגבאריה: זה ששפכו מכלי זבל ברחוב?

עפו אגבאריה: אז אותו דבר עשו פה במאה-שערים בירושלים, אבל לא ראינו שהרגו אותם, לא ראינו שטבחו אותם, לא ראינו שירו – את הסילוף הגדול הזה, שזה כדורי גומי ופלסטיק.

עפו אגבאריה: לצערי הרב, יש לי קולקציה של כדורי גומי וכדורי פלסטיק.

עפו אגבאריה: באירועי אוקטובר צברתי יותר מ-300 או 400 קליעים כאלה שהייתי צריך להוציא אותם מפצעים של בחורים צעירים שהמשטרה ירתה בהם.

עפו אגבאריה: זה לא נכון שזה לא הורג – זה הורג.

עפו אגבאריה: אני יודע על שני הרוגים שנהרגו מכדורי פלסטיק.

עפו אגבאריה: יש לי אפילו את הכדורים.

עפו אגבאריה: כך, כאשר העימות הוא בין האוכלוסייה הערבית למשטרה זה התנגדות למדיניות מסוימת.

עפו אגבאריה: אז אתם באים ורוצים לתת חנינה לאנשים האלה שהתנגדו, ואנשים אחרים, מפני שהם משתייכים לאוכלוסייה הערבית, הטיפול בהם הוא כבאנשים עוינים.

עפו אגבאריה: איך זה משתווה לאמירה שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית?

עפו אגבאריה: אתם אומרים, מדינה יהודית ודמוקרטית, אף-על-פי שזה לא יכול להיות ביחד – אז איפה המלה דמוקרטית בכל העניין הזה?

עפו אגבאריה: האם באמת אתם חושבים שלטבוח בתושבים, באזרחים של המדינה זה אקט דמוקרטי?

עפו אגבאריה: או לבוא ולהגיד שהחוק הזה שאנחנו מציעים, והוא רק ליהודים, זה אקט דמוקרטי?

עפו אגבאריה: אנחנו יודעים שבכל התחומים יש איזו אפליה, ואתם מתנים את זה בשיחות השלום עם הפלסטינים.

עפו אגבאריה: אבל אני לא רואה שהממשלה באמת רוצה להתקדם ובאמת רוצה לחוקק חוקים.

עפו אגבאריה: אפילו להגיד לאזרחים הערבים: אוקיי, אנחנו אומנם בקונפליקט כזה, אבל היות שאתם אזרחי מדינת ישראל, מה שחל על כל האזרחים, חל גם עליכם.

עפו אגבאריה: בדרך כלל ישראל מתהדרת בזה ואומרת: יש לנו דמוקרטיה, היא הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, ואנחנו מדינה מתקדמת.

עפו אגבאריה: אבל כשהעניין נוגע לאזרחים הערבים מתהפכים כל הכללים האלה, והערבים, האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל, הופכים להיות עוינים.

עפו אגבאריה: עצם העובדה שמציעים את החוק בצורה כזו, זה רק מתווסף לחוקים הכי גזעניים, שלא היו עוד בתולדות מדינת ישראל כמו בממשלה הזו, וזה כנראה מעצם הקואליציה שהיא קואליציה ימנית, שלדעתי היא לא רק פוגעת באזרחים הערבים, אלא היא פוגעת גם בעתידו של העם היהודי ובאופי של הדמוקרטיה במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: כי כאשר המדרון החלקלק הזה שמתקדמים בו לכיוון האפרטהייד – ואף אחד לא רוצה לשמוע היום, אבל זה מה שהולכים אליו – שיש כבישים רק לערבים וכבישים רק ליהודים.

עפו אגבאריה: ותנסו להיכנס לכל מיני מקומות שכאשר נשמע שיח ערבי – חושבים מייד שיש פה איזה גורם עוין שצריך לטפל בו.

עפו אגבאריה: אני חושב שזה אומר דורשני לכל האנשים שאכפת להם מהחוק, אכפת להם מהחוקה, אכפת להם מהאופי של המדינה וברצונם לשמור על הצלם הדמוקרטי של המדינה בצורה נכונה.

עפו אגבאריה: אני חושב שאנשי החוק צריכים להתעורר לזה ולא לתת לחוק כזה גזעני לעבור, ואם יש איזה מקום לעשות חנינה, אז הבחורים האלה שהתנגדו להריסת בתיהם הם לא שונים מאחרים.

עפו אגבאריה: צריך לתת להם את האפשרות ולא להשאיר את המשפטים שהיו כאילו הם עברו על החוק, אלא לחון את כולם.

עפו אגבאריה: תודה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אברהים צרצור יביע הסתייגות לחוק.

דני דנון: לרשותך 15 דקות.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, אני דווקא רציתי להפתיע את חברי חברי הכנסת הערבים, אולי גם חלק מהיהודים, ולהגיד כך: תפסיקו את כל ההליכים, תמחקו את כל הרישומים – רק תעופו מהשטחים הכבושים.

אברהים צרצור: אני חושב שמחיר כזה ממשלה דמוקרטית יכולה לשלם כדי שהאזור כולו ייכנס למסלול של עשיית שלום אמת צודק ובר-קיימא במזרח התיכון.

דוד רותם: עם מי?

אברהים צרצור: עם הפלסטינים – –

דוד רותם: עם ה"חמאס"?

אברהים צרצור: – – עם העם הפלסטיני – – –

דוד רותם: עם ה"חמאס"?

אברהים צרצור: עם העם הפלסטיני, שלא יבוא היום שאתה ודומיך תוכלו לנצח אותו ולמחוק אותו מהמפה.

אברהים צרצור: הוא עם שקיים הן בתוך השטחים הכבושים, הן בתוך מדינת ישראל, הן ב-diaspora – יותר מ-6 מיליוני פלסטינים שגירשתם אותם ממולדתם.

אברהים צרצור: זה עם חי ונושם ובועט, ועדיין מחזיק וימשיך להחזיק בזכותו המלאה והלגיטימית – דרך אגב, לפי כל הדעות ולפי החוק הבין-לאומי ולפי ההחלטות הבין-לאומיות – והוא ימשיך לחזור ולהקים את מדינתו העצמאית שבה תהיה לו ריבונות מלאה, מדינת פלסטין ליד מדינת ישראל.

אברהים צרצור: הנה, אני אומר לך במלוא הכנות כאסלאמיסט וכראש התנועה האסלאמית במדינת ישראל: מדינה פלסטינית במובן המלא של המלה הזאת ליד מדינת ישראל.

אברהים צרצור: שיחיו ביחד בשלום; שיהיו ביניהן גם קשרי שלום ושיתוף פעולה; שיהוו אולי דוגמה ומודל של חיים משותפים לא רק באזורנו, אלא אולי בכל רחבי תבל.

אברהים צרצור: לכן, כן, אין כל דרך להשיג את המטרה הנשגבת הזאת מלבד זו שהשטחים הכבושים יהיו מגולחים באופן מוחלט מההתנחלויות – – –

יעקב כץ: מיהודים, מיהודים.

אברהים צרצור: לא, למה?

אברהים צרצור: למה לך באמת לשים דברים בפי?

אברהים צרצור: אני אמרתי "התנחלויות".

אברהים צרצור: המתנחלים נמצאים שם בצורה לא לגיטימית, הם יכולים לחזור למולדתם, למדינת ישראל.

אברהים צרצור: מה יותר טוב מזה?

אברהים צרצור: למה שיישארו שם?

אברהים צרצור: למה שייחשפו לסכנות מוחשיות יומם ולילה?

אברהים צרצור: שיחזרו למולדתם – הרי קיומם שם הוא קיום בלתי לגיטימי לכל הדעות, בניגוד להחלטות הבין-לאומיות.

אברהים צרצור: ויבוא היום, וכפי שההתנחלויות האלה נמחקו מרצועת-עזה, גם יימחקו מהשטחים הכבושים, כולל גם מירושלים המזרחית.

אברהים צרצור: אתה יודע מה, אני מוכן ללכת יותר מזה – אולי לא יימחקו – האנשים משם יחזרו למולדתם, וההתנחלויות יהפכו לחלק מהפיצויים לעם הפלסטיני על שנות הכיבוש הנוראי שאתם כפיתם על העם הזה מאז 67' ועד היום, אולי מ-48' ועד היום.

יעקב כץ: – – – 48' – – –

אברהים צרצור: כן, הרי ה"נכבה" ומיליוני הפלסטינים שנמצאים עכשיו ב-diaspora הם לא כתוצאה ממלחמת ששת הימים, הם כתוצאה ממלחמת 48'.

אברהים צרצור: לכן אני אומר לך, זכותם המלאה לחלום על הקמת מדינה משלהם.

אברהים צרצור: ואני אומר וחוזר ואומר, כדי שלא תיתפסו למלים ותפרשו את מה שאנחנו אומרים: מדינה פלסטינית – במובן המלא – ליד מדינת ישראל.

אברהים צרצור: לא במובן שנתניהו, למשל, ראש הממשלה, אמר לפני כמה ימים: אפילו במסגרת של הסכם שלום נוכחות צבאית ישראלית תישאר בכל מקום במדינה הזאת, כולל בבקעת-הירדן.

אברהים צרצור: שטויות, דברים שפשוט מאוד זורקים לחלל הריק כדי להגיד לכל העולם: אל תחפשו שלום, אנחנו לא מעוניינים בשלום, אנחנו פשוט מאוד סרבני שלום.

אברהים צרצור: מי אלה שהחוק הזה, המונח בפנינו, בא כדי להקל אתם?

אברהים צרצור: אמרתי: מתנחלים.

אברהים צרצור: דרך אגב, לפי הסטטיסטיקה המדויקת, כבוד היושב-ראש, רבותי, חברי וחברות הכנסת, לפי הסטטיסטיקה המדויקת, חלק קטן מאוד – אפילו פחות מ-1% – מאלה שעברו על החוק במסגרת ההתנתקות או בגלל ההתנגדות – ואני אומר את זה עכשיו מתוככי לבי ומעמקי נשמתי – כן, יש מקום להקל עם אנשים שאפילו עברו על החוק, אבל בגלל דברים שנוגעים ללבם.

אברהים צרצור: לא חשוב אם אנחנו מסכימים אתם או לא מסכימים אתם.

אברהים צרצור: זאת עובדה קיימת, זאת עובדה אנושית, עובדה הומנית שאפשר להבין אותה, אבל בין זה לבין למחוק את הרישומים, למחוק את כתבי האישום, לשחרר ולחון את האנשים האלה – אני לא אוכל להתייחס לעובדה הזאת במנותק מהמדיניות של ממשלות ישראל וזרועות אכיפת החוק החל בנשיא המדינה וכלה בשר הזוטר ביותר – אני לא יכול לנתק את המדיניות הזאת מהמדיניות של הקלה לא רק כלפי עבריינים שעברו על החוק בעבירות קלות, אלא כלפי פושעים וטרוריסטים יהודים שביצעו פשעים נגד פלסטינים.

אברהים צרצור: וההיסטוריה מוכיחה את העובדה הזאת ומעידה כאלף עדים על הנושא הזה.

אברהים צרצור: אני לא בא למנות, אבל אני אתן דוגמה פשוטה מאוד – החל בכנופיה הזאת שטבחה בסטודנטים באוניברסיטת חברון וכלה בזה שטבח בנוסעים שלווים באוטובוס של "אגד" שנכנס לתוך שפרעם.

אברהים צרצור: אני מתכוון לטרוריסט נתן זאדה, איך שלטונות ישראל, איך זרועות אכיפת החוק, התייחסו לאלה, ואיך התייחסו לאלה שהגנו על עצמם.

אברהים צרצור: במקום לתת להם תעודות הוקרה – אני מתכוון לבחורים האלה שמנעו טבח, שנטרלו פצצה מתקתקת – לא מתקתקת – שנטרלו אדם שקצר אנשים בדם קר, פתח בירי לכיוון אנשים שלווים בתוך אוטובוס.

אברהים צרצור: תראו מה זרועות אכיפת החוק עושים כלפי אלה שהיו אמורים לקבל תעודות הוקרה ממדינת ישראל, כמו אלה היהודים שנטרלו פצצות מתקתקות או מנעו פלסטינים מלהמשיך בהרג במקומות אחרים.

אברהים צרצור: איך אפשר – איך אפשר לבוא אלינו ולהגיד: אין פה אפליה?

אברהים צרצור: אפליה שהגיעה גם לכותלי בית-המשפט.

אברהים צרצור: במחקרים שונים הוכח מעל לכל ספק ששופטים בבתי-משפט שונים, בערכאות שונות, שופטים עבריינים ערבים ושופטים עבריינים יהודים באותה עבירה אבל – בגזרי-דין שונים.

אברהים צרצור: חוקרים ומחקרים שהוכנו על-ידי פרופסורים ודוקטורים מאוניברסיטאות במדינת ישראל הוכיחו זאת מעל לכל ספק.

אברהים צרצור: איך אנשים יכולים לא להתבייש כשהם באים ומניחים על שולחן הכנסת החלטה מהסוג הזה?

אברהים צרצור: דובר – ובזה אני מסיים, לא צריכים להרבות בדברים, היות שאני באופן אישי – ואני חושב שאני משקף את דעותיהם של אחרים – נמאס לי מהמדיניות הזאת.

אברהים צרצור: אני יודע שמבלי לשנות דיסק ומנטליות של אלה שמקבלים את ההחלטות, של אלה שמניחים חוקים גזעניים כאלה על שולחן הכנסת – הייתי רוצה שהצעת החוק הזאת תכלול גם את כל הערבים שהוגשו נגדם כתבי אישום בכל האירועים האלה שבהם הערבים יצאו ומחו נגד דברים הנוגעים ללבם, בדיוק כמו האנשים האלה שאתם באים לחון אותם עכשיו; שהחוק הזה יכלול גם אותם.

אברהים צרצור: הרי הם מחו מחאה לגיטימית, הם מחו נגד דברים הנוגעים ללבם – אדמות, נכסי הקדש מוסלמי, הריסת בתים, קריסה של שלטון מקומי, תקציבים וכו' וכו' – למה להפלות גם בקטע הזה?

אברהים צרצור: דובר על לאחות את הקרע – הצעת החוק הזאת באה לאחות את הקרע.

אברהים צרצור: אני שואל במלוא הרצינות: לאחות קרע בין מי למי?

אברהים צרצור: בין יהודים ליהודים?

אברהים צרצור: בסדר, אני מקבל את זה, למה לא, זה לגיטימי.

אברהים צרצור: אבל למה לא לאחות את הקרע בין יהודים לערבים החיים בתוך אותה מדינה, שאמורים להיות שווים בפני החוק, שהם שווים לפחות בפני מגילת העצמאות – שהרי אין חוקה בישראל – שאמורים להיות שווים לפחות בפני שני החוקים האלה שהוגדרו כתחילתו של אקטיביזם שיפוטי במדינת ישראל – כבוד האדם וחירותו ואני לא יודע מה החוק השני.

אברהים צרצור: למה?

אברהים צרצור: למה, ריבונו של עולם, לא לדבר על לאחות את הקרע גם בין יהודים וערבים במדינת ישראל?

אברהים צרצור: למה לאחות את הקרע בין יהודים ליהודים זה לגיטימי, אבל לאחות את הקרע בין יהודים לערבים זה לא לגיטימי, זה לא ראוי לשיקול דעתם של מקבלי ההחלטות ומניחי הצעות החוק על שולחן הכנסת?

אברהים צרצור: דבר כזה, לכל הדעות, בלתי נסבל, ולכן יש להעיף את הצעת החוק הזאת, אלא אם אכן תתעשתו ותתחילו להתייחס גם לערבים כשווים בפני החוק ובפני המצפון שלכם.

אברהים צרצור: תודה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת צרצור.

דני דנון: הדובר הבא, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת משקפת את הפרצוף האמיתי של הממשלה ושל המדיניות שלה, את הצביעות וכפילות המוסר.

טלב אלסאנע: אנחנו התרגלנו שכאשר הערבים מפגינים אז – אין דבר כזה שהערבים מפגינים – יש מהומות של הציבור הערבי, ויש הפגנות של הציבור היהודי.

טלב אלסאנע: כאשר יש הפגנות סוערות של הציבור היהודי, זה נקרא "הפגנות סוערות", וכאשר יש הפגנות סוערות של הציבור הערבי, זה "התפרעויות".

טלב אלסאנע: אין דבר כזה שהציבור הערבי מפגין.

טלב אלסאנע: הוא לא יכול להפגין, הוא רק מתפרע.

טלב אלסאנע: זאת התפיסה.

טלב אלסאנע: וכאשר ביום האדמה הציבור הערבי לא יצא למלחמה נגד המדינה, כי יודעים שהמלחמה הסתיימה ב-48', אלא יצאו כדי להגן על הקיום שלהם, על האדמות שלהם, על הדבר הבסיסי שלהם, מה היתה התגובה?

טלב אלסאנע: לירות בהם.

טלב אלסאנע: לא אמרו: זכות ההפגנה, מאבק פוליטי, סוגיה עקרונית, סוגיה אידיאולוגית.

טלב אלסאנע: לא, אין דבר כזה.

טלב אלסאנע: פשוט מאוד, אלה ערבים, ולכן הפתרון הוא לירות בהם.

טלב אלסאנע: זאת הגישה.

טלב אלסאנע: כאשר באירועי אוקטובר יצאו להפגין ולמחות, גם אז התגובה היתה לירות בהם.

טלב אלסאנע: כאשר כאן בירושלים החרדים יוצאים להפגנות, או הימין, אנחנו רואים איך מטפלים בהם בכפפות של משי.

טלב אלסאנע: ראיתי שבגוש-קטיף החיילים מגיעים ללא נשק, וכאשר מישהו מתנגד, שלושה-ארבעה שוטרים מרימים אותו, ואחר כך מעבירים את המשפחות לבתי-מלון, והיום מגישים הצעת חוק כדי לחון אותם ולבטל את הרישום הפלילי.

טלב אלסאנע: אנחנו יודעים למשל שהכנסת – ועדות הכנסת לא מקיימות דיון כאשר הנושא עומד ותלוי בבית-המשפט – יש סוביודיצה, לא מקיימים דיון.

טלב אלסאנע: מה החוק הזה בא ואומר?

טלב אלסאנע: לא רק שלא מקיימים דיון – אלא אומרים: מה זה בכלל בית-המשפט?

טלב אלסאנע: אם העניין עומד ותלוי בבית-המשפט, אנחנו נבטל את זה.

טלב אלסאנע: אם בית-המשפט דן והרשיע, בכלל מוחקים את ההרשעה.

טלב אלסאנע: אם יש גזר-דין, מפסיקים את גזר-הדין.

טלב אלסאנע: מה זה בתי-משפט.

טלב אלסאנע: מה זה?

טלב אלסאנע: זה התייחסות?

טלב אלסאנע: זה התייחסות רצינית למערכת אכיפת החוק, שאומרים אין בתי-משפט, פסק-הדין לא פסק-דין, הרשעה לא הרשעה?

טלב אלסאנע: צריך לתת פרס לפושעים ולעבריינים.

טלב אלסאנע: למה, מה הסיבה?

טלב אלסאנע: כי הם מתנחלים.

טלב אלסאנע: ומי אלה המתנחלים?

טלב אלסאנע: אלה שודדי הקרקעות.

טלב אלסאנע: מי אלה המתנחלים?

טלב אלסאנע: אלה שמתוכם גדלו כל הרוצחים במדינה, אלה ששורפים מסגדים.

טלב אלסאנע: ועוד נותנים להם חסינות, הם מעל לחוק.

טלב אלסאנע: זה חוק מתן חסינות למתנחלים.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, אם שני אזרחים ביצעו אותה עבירה – עבירה זה עבירה זה עבירה – ביצעו אותה עבירה, אחד בתוך המדינה ואחד מתנחל, המתנחל זוכה לחסינות, הוא מוגן, אין הרשעה, ואותו אזרח משלם את המחיר.

טלב אלסאנע: ואומרים, שוויון בפני החוק.

טלב אלסאנע: זו הצעת חוק בלתי חוקתית, זו הצעת חוק שיש בה רמיסה של שלטון החוק.

טלב אלסאנע: אבל למי זה אכפת?

טלב אלסאנע: הרי המתנחלים הם מעל לחוק, ולהם הכול מותר.

טלב אלסאנע: החוק לגבי המתנחלים זה לא חוק, זה בגדר המלצה.

טלב אלסאנע: ומה מעבירים היום, רבותי, כאשר מביאים את הצעת החוק הזו?

טלב אלסאנע: אנחנו מעבירים להם מסר ברור.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, אם אתם תבצעו עבירות על החוק, יש כאן שדולה בתוך הכנסת שתדאג לכם, תעביר מחר חוק של מתן חנינה.

טלב אלסאנע: אתם תעשו עבירות ואנחנו נדאג לבטל ולהעניק לגיטימציה לפשעים שלכם.

טלב אלסאנע: אז מי הפושע?

טלב אלסאנע: זה שביצע את הפשע או זה שמחוקק חוק למתן חנינה לפושעים?

טלב אלסאנע: לדעתי, שניהם פושעים באותה מידה.

טלב אלסאנע: ולמה, מה הסיבה לכך?

טלב אלסאנע: כי הכיבוש גורם לשחיתות, הכיבוש גורם לריקבון ערכי ומוסרי, והחברה הזו הפכה להיות רקובה מבפנים.

טלב אלסאנע: כאשר שולטים בעם אחר 40 שנה ומנשלים אותו מהזכויות הבסיסיות של עצמאות וחירות, ומרשים לעצמנו לצאת ולהפציץ ולהפגיז בתי-ספר ומסגדים, ומגדירים את הדוח של גולדסטון "טרור גולדסטון", יש בעיה עם החברה הישראלית ויש בעיה בכנסת של ישראל.

טלב אלסאנע: ולכן ההתייחסות הזו לעבריינים כאלה – חסידי אומות עולם.

טלב אלסאנע: אלה חסידים, צריך לחלק להם פרסים, צל"שים.

נסים זאב: – – –

טלב אלסאנע: ואם היום זה היה מה שהיה לגבי המתנחלים בגוש-קטיף, מה המסר לגבי המתנחלים בגדה המערבית?

טלב אלסאנע: מה המסר?

טלב אלסאנע: המסר: תתנגדו, לא תרפו, אנחנו נדאג לכם.

טלב אלסאנע: לחזק את העבריינות על החוק.

טלב אלסאנע: החוק, בכלל אין לו משמעות, בתי-משפט – שום דבר, הרשעה זה לא הרשעה.

טלב אלסאנע: ולכן, למה צריך חוק בכלל?

טלב אלסאנע: – לחוקק חוק ולכתוב שהמתנחלים, כל חוקי מדינת ישראל לא חלים על המתנחלים.

טלב אלסאנע: הם מעל לחוק.

טלב אלסאנע: צריך לצאת במסר הזה.

טלב אלסאנע: אבל הרי כולנו יודעים שגם ללא החוק הזה, רבותי, לא נשלה את עצמנו – גם ללא החוק הזה, הרי הוגשו בקשות לעיכוב הליכים וכמעט מרבית התיקים עוכבו על-ידי משרד המשפטים.

טלב אלסאנע: גם ללא קשר לחוק הזה.

טלב אלסאנע: גם ללא קשר לחוק הזה הוגשו בקשות לחנינות, וכל החנינות כמעט התקבלו.

טלב אלסאנע: וגם אלה שהוגשו נגדם כתבי אישום, רובם לא הורשעו.

טלב אלסאנע: גם ללא קשר לחוק.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, המערכת מלכתחילה היתה סלחנית.

טלב אלסאנע: לפני כמה זמן, חבר הכנסת עפו אגבאריה, ראש העיר לשעבר של אום-אל-פחם, במסגרת הפגנה בירושלים – לא מלחמה, הפגנה – עימות עם שוטרים, אמרו שהוא ירק על שוטר, גזרו עליו תשעה חודשי מאסר בפועל.

טלב אלסאנע: מתנחל שיורק על שוטר יוצא ללא הרשעה, סוגרים את התיק.

טלב אלסאנע: ראש עיר לשעבר שיורק על שוטר, ערבי, שולחים אותו לתשעה חודשים.

טלב אלסאנע: מה זה, יריקה של מתנחל זה משהו אחר, ויריקה של ערבי זה משהו אחר?

טלב אלסאנע: מה זה, יריקה של מתנחל זה גשם וצריך לברך על זה, ויריקה של ערבי זה ירייה שצריך לשלוח אותו לבית-סוהר?

טלב אלסאנע: הרי תשעה חודשים בבית-סוהר לא גזרו על חיילים שירו על ילדים פלסטינים; גם כשהרשיעו אותם, לא גזרו עליהם תשעה חודשים.

טלב אלסאנע: ולכן, באים ומשלים את עצמנו כאילו אפשר שיהיה צדק.

טלב אלסאנע: חברי חבר הכנסת צרצור, הרי אתה יודע מה היה בכפר-קאסם – זה לא קשור לחוק.

טלב אלסאנע: גם אז ירו באזרחי מדינת ישראל, שלא איימו ולא סיכנו, וכמה נהרגו?

טלב אלסאנע: 49?

אברהים צרצור: כן.

טלב אלסאנע: וכמה מתוך אלה שירו והרגו הועמדו לדין?

אברהים צרצור: – – –

טלב אלסאנע: אז סימן שהבעיה לא עם המתנחלים.

טלב אלסאנע: הבעיה עם התפיסה של אלה שעומדים מאחורי המדינה בכלל והתייחסותם לערבים.

טלב אלסאנע: מותר לירות בערבי ולקבל קידום.

טלב אלסאנע: אלה שירו באירועי אוקטובר קיבלו קידום בדרגה.

טלב אלסאנע: אנחנו, במהלך מהומות אירועי אוקטובר – זה לא מהומות, היו הפגנות, הפגנות לגיטימיות – נפגשנו עם ראש הממשלה דאז, ברק.

טלב אלסאנע: ואז חברי אומרים: נו, יש בעיה עם אליק רון, צריך לפטר אותו.

טלב אלסאנע: אמרתי להם: רבותי, אם אתם רוצים לפטר אותו, תגידו לו: אנחנו מבקשים שתקדם אותו.

טלב אלסאנע: כי ברגע שאתם אומרים לפטר אותו, הוא לא יפטר אותו.

טלב אלסאנע: הם עושים ההיפך ממה שאתם מבקשים.

טלב אלסאנע: והכפילות הזו והצביעות הזו תמיד משתוללות – ולצערי, גם בכנסת וגם בתוך מערכת המשפט, וגם מי שאחראים לאכיפת החוק.

טלב אלסאנע: לאחרונה, כולכם יודעים את המקרה של הרוצח נתן זאדה – שיצא מהתנחלות, מבין המתנחלים האלה, שרוצים לתת להם חנינה, רוצים לבטל לא רק את ההרשעה, אפילו את הרישום הפלילי.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, אם המשטרה תרצה לבחון מי מסוכן מקרב המתנחלים ומי יש לו רישום – המשטרה לא יכולה לגלות את זה כי מבטלים, מוחקים אפילו את הרישום, על-פי הצעת החוק הנוכחית.

טלב אלסאנע: לגבי אותו רוצח, הוא יצא וקיים סיור בשפרעם.

טלב אלסאנע: אמא שלו התריעה שהבן שלה מסוכן, והיה לו נשק צה"לי, והוא ערק משורות הצבא.

טלב אלסאנע: והצבא לא דאג – וכוחות הביטחון – להבטיח ולמנוע ממנו לבצע את המזימה הרצחנית שלו.

טלב אלסאנע: וכאשר נכנס לשפרעם וירה בתושבים, את מי מעמידים לדין?

טלב אלסאנע: אף אחד מהאחראים לפשע הזה לא מועמד לדין, רק הקורבן מועמד לדין – תושבי שפרעם, שהגנו על עצמם מפני הרוצח.

טלב אלסאנע: אומרים להם: אנחנו רוצים צדק.

טלב אלסאנע: מצד שני, אנחנו רואים – אם מישהו צריך להיות מועמד לדין זה הממשלה, שלא סיפקה הגנה לאזרחיה הערבים, זרועות הביטחון שלא דאגו לסכל את המזימה.

טלב אלסאנע: שלא ישלו אותנו שהם לא יכולים.

טלב אלסאנע: הרי אנחנו יודעים שני דברים: או שהמדינה כל כך כושלת ואין לה את היכולות לאתר ולעלות ולסכל פיגועים כאלה, או שהיא כן יכולה והיא לא רצתה לעשות את זה.

טלב אלסאנע: אבל מתוך ניסיוננו אנחנו יודעים שלא פעם אומרים: אנחנו סיכלנו ניסיון פיגוע שיצא משכם או מחברון, אז יש להם את היכולות.

טלב אלסאנע: הם לא יכולים לשכנע אותנו שהם יכולים לדעת מה שמתרחש בשכם אבל לא יכולים לדעת מה שמתרחש בתפוח.

טלב אלסאנע: אלא שיש כאן עצימת עיניים, יש מחדל, יש רשלנות, ולכן לא תושבי שפרעם – אותם צריך להעמיד לדין, אלא את הממשלה שנתנה את הגיבוי ואפשרה להתנחלויות גם להפוך להיות חממות, גם לגדל רוצחים ואפשרה לנתן זאדה לבצע את המזימה שלו בשפרעם.

טלב אלסאנע: ולכן, אם צריך לעכב הליכים, קודם כול, לאלה שמועמדים לדין בעניין של שפרעם.

טלב אלסאנע: אלה הגנו על עצמם, אלה הגנו על הכפר שלהם, אלה הגנו על תושבי שפרעם, כאשר המשטרה לא קיימה את חובתה על-פי דין, ולא אותם מתנחלים שפעלו נגד מדיניות הממשלה.

טלב אלסאנע: ואני מצטרף לחברי חבר הכנסת אברהים צרצור.

טלב אלסאנע: אין שום בעיה שהמדינה תמחק להם את כל הרישומים הפליליים, אבל שיצאו.

טלב אלסאנע: שלא ימחקו רק את הרישומים; שימחקו את הקיום שלהם בהתנחלויות, בתוך הגדה, במזרח-ירושלים וברצועת-עזה – כמו שעשו ברצועת-עזה – כי אין שום זכות להיות שם.

טלב אלסאנע: מה יש להם לעשות שם?

טלב אלסאנע: למה הם שם?

טלב אלסאנע: מה יש להם לחפש בתוך הנשמה של התושבים?

טלב אלסאנע: מסכלים את חייהם, ממררים חיי עם אחר, מרחיקים כל תקווה וסיכוי לשלום באזור הזה.

טלב אלסאנע: וכל האזרחים כאן משלמים את המחיר; משלמים את המחיר מבחינה מדינית, משלמים את המחיר מבחינה ביטחונית על-ידי הנוכחות שלהם, ומשלמים מחיר מבחינה תקציבית, כאשר כל התקציבים כאן – חברי כנסת זועקים גם לגבי טובת הילדים ובני-נוער, ונוער בסיכון, ושכבות חלשות, ואבטלה, ומפעלים שנסגרים – לאן הולך הכסף?

טלב אלסאנע: למתנחלים ולהתנחלויות.

טלב אלסאנע: אז למה צריך את כל המחיר הזה?

טלב אלסאנע: גם מחיר מדיני, גם מחיר ביטחוני, גם מחיר תקציבי; מה ההיגיון שיש בדבר?

טלב אלסאנע: אין שום היגיון בדבר, יש רק טירוף בדבר הזה.

טלב אלסאנע: הבעיה היא שמסתכלים כאן כאילו אם אנחנו גורמים נזק לצד השני, זה טוב לנו.

טלב אלסאנע: זה מזכיר לי את הבדיחה – שאלו יהודי אחד, איזה משאלה יש לך?

טלב אלסאנע: מותר לו לבקש משאלה אחת, אבל אמרו לו: מה שאנחנו נותנים לך, אנחנו ניתן לשכן הפלסטיני פי-שניים.

טלב אלסאנע: אז מה אותו יהודי חשב?

טלב אלסאנע: חשב, חשב, מה הוא ביקש בסופו של דבר?

טלב אלסאנע: – יש לו זכות לבקש כל העולם, להיות הכי מאושר בעולם, זו ההזדמנות שלו, אבל הוא חשב: אם אני אהיה מאושר, הפלסטיני יהיה מאושר פי-שניים, אז הוא חשב: למה שהוא יהיה מאושר?

טלב אלסאנע: למה שהפלסטיני יהיה מאושר?

טלב אלסאנע: ואז במקום לבקש דבר כל כך חיובי, הוא אמר שיעקרו לו עין אחת, כדי שיעקרו לפלסטיני את שתי העיניים.

טלב אלסאנע: זאת הבעיה; לא חשוב איך אנחנו נסבול, העיקר שהפלסטינים יסבלו יותר.

טלב אלסאנע: זאת התפיסה המעוותת.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לחשוב – מה שטוב לפלסטיני טוב לכאן, ומה שטוב לנו – צריך לחשוב בתפיסה "ואהבת לרעך כמוך".

טלב אלסאנע: מה שקורה, רבותי, במסלול הזה, של הנצחת הכיבוש, מחסלים כל חלקה טובה, גם במערכת בתי-המשפט, גם בחקיקה.

טלב אלסאנע: ואחד הדברים – החוק המכתים את מערכת המשפט – חוק כזה, שחסר היגיון, חסר כל היגיון, להעניק חנינה לקבוצה מסוימת – למה לא לכל אזרחי המדינה?

טלב אלסאנע: אם אנחנו אומרים: הם התנגדו, הביעו דעה באופן לגיטימי, אז אנחנו נבוא ונגיד, נהיה באמת אנשי עיקרון ונגיד: כל מי שמתנגד למדיניות ממשלה באופן עקרוני ואידיאולוגי, אם זה ימין או שמאל, ללא הבדל דת או לאום, כל מי שמתנגד – החוק יחול עליו, על אותו סוג של עבירות.

טלב אלסאנע: אז נהיה גם צודקים עם עצמנו, אנחנו נאמץ נורמה שוויונית.

טלב אלסאנע: אומנם לדעתי הנורמה הזאת לא צודקת, אבל תהיה נורמה שוויונית.

טלב אלסאנע: באים כאן ואומרים – בשם חופש הביטוי.

טלב אלסאנע: האם היה כאן חופש ביטוי?

טלב אלסאנע: חבר הכנסת ג'ומס, אני שמעתי אותך מדבר על איך המשטרה מטפלת באנשי השמאל בעניין של שיח'-ג'ראח.

טלב אלסאנע: אני רוצה לברך על הפעילות של אנשי השמאל.

טלב אלסאנע: אלה קבוצה שבכל זאת נותנת תקווה שיש סיכוי לעתיד טוב יותר, יש אור בקצה המנהרה, יש ישראל אחרת, לא כולם מתנחלים.

טלב אלסאנע: ולדעתי, האינטרס שלנו שאלה, אנשי השמאל שמאמינים – לדעתי, לצערי הרב, הם הפכו להיות מיעוט בתוך החברה הישראלית, וזה מצביע על הסחף והטירוף שיש בחברה הישראלית, כאשר אנשים שדוגלים בשלום, בשוויון, בדו-קיום, הופכים להיות – כמו למשל מרצ, שלושה מנדטים – זה בעיה; זה בעיה בתוך החברה – האמונה שלה בשלום.

טלב אלסאנע: שולחים חברי כנסת כמו מיכאל בן-ארי, ושולחים הביתה את חברת הכנסת זהבה גלאון – יש בעיה; לא כי אני תומך במרצ, אבל זה מראה על כיוונים בתוך החברה הישראלית; לא הולכת לכיוון של שלום, לא הולכת לכיוון דו-קיום.

טלב אלסאנע: צריך לשאול את עצמנו מה קורה כאן.

טלב אלסאנע: לכן יש בעיה אמיתית.

טלב אלסאנע: האינטרס של כולנו הוא שאלה שמאמינים בדו-קיום, בחיים משותפים, אלה צריכים להיות הרוב.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה שינוי בתפיסה.

טלב אלסאנע: כאשר המשטרה הופכת להיות מדכא, הופכת להיות זרוע מבצעת של הימין הקיצוני, מדכאת כל ניסיון של הפגנה, הבעת דעה, מחאה – זה בעיה.

טלב אלסאנע: ביום חמישי, אדוני היושב-ראש, אנחנו, המפלגה הדמוקרטית הערבית, החליטה לקיים כנס של הוועד המרכזי ביום שישי.

טלב אלסאנע: יצאו הזמנות על-ידי מזכ"ל המפלגה, הזמנות בכתב לחברי הוועד המרכזי, כאשר על סדר-היום נושאים מוגדרים.

טלב אלסאנע: ביום חמישי בערב מתקשר נציג מרכז המודיעין במשטרת עירון למזכ"ל המפלגה, מזמין אותו לתחנת המשטרה.

טלב אלסאנע: הוא מגיע, ואז הוא נותן לו צו חתום על-ידי השר לביטחון פנים.

טלב אלסאנע: הצו מבוסס על הסכם הביניים בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית, שאוסרת פעילות של הרשות הפלסטינית אז בירושלים המזרחית, שלא יפתחו סניפים; השר הרחיב את החוק הזה, והסמכות שלו מכוח החוק הזה, גם לגבי האזרחים הערבים בגליל, המשולש והנגב, והוא הוציא צו האוסר לקיים כינוס של המפלגה – בלי לקיים שימוע, בלי לשאול לגבי העובדות; בכלל, מה זה מעניין אותו, העובדות.

טלב אלסאנע: הוא רוצה להפוך את המשטרה למשטרה פוליטית – תרדוף מפלגות על רקע דעות פוליטיות.

טלב אלסאנע: תרדוף מפגינים על רקע דעות פוליטיות.

טלב אלסאנע: אם אלה מפגינים מהימין, נטפל בצורה אחרת.

טלב אלסאנע: ראינו איך הימין חוסמים כניסה של פקחי בנייה, איך מכים בהם, איך קורעים צווים, ומצד שני, איך קורעים במכות את המפגינים מהשמאל.

טלב אלסאנע: זאת בעיה של החברה, זאת בעיה של המדינה.

טלב אלסאנע: זה אומר לאן היא הולכת – זה כרסום פנימי, זה מסוכן לקיומה של המדינה יותר מהפצצה הגרעינית האירנית שמדברים עליה כל הזמן.

טלב אלסאנע: לכן אני אומר, רבותי, החוק הזה הוא – לא כי אנחנו נגד מתנחלים; המתנחלים הם בעיה של המדינה, לא בעיה שלי – אבל החוק הזה מסוכן לדמוקרטיה הישראלית.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דני דנון: ציינת בדבריך שהצעת החוק היא בלתי חוקתית, אז גם כשבבית הזה אישרו את הפינוי – גם אז אמרו דברים דומים, על הצעות שקשורות לפינוי.

טלב אלסאנע: תשאל את שי ניצן מפרקליטות המדינה; הוא הביע את דעתו.

טלב אלסאנע: בכלל, החוק מעניין אותך?

טלב אלסאנע: מעניין אותך הימין.

טלב אלסאנע: כל דבר – – –

דני דנון: מכיוון שאני כרגע מנהל את הישיבה, אני לא אביע את דעתי על החוק.

דני דנון: אבל בוא נאמר זאת כך: אם הייתי יושב במקומי, הייתי מתערב בנאומך מספר רב של פעמים.

דני דנון: אנחנו ממשיכים בדיון.

דני דנון: יביע הסתייגות חבר הכנסת חיים אורון.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: לרשותך חמש דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק מאוד בעייתית.

חיים אורון: מדובר בהצעה שמוחקת סעיפי אישום, הליכים משפטיים, תוך כדי משפט, על-פי מכנה משותף אחד: האשמות שקשורות להחלטה לגיטימית – שאגב, גם היא עברה אישור של בית-המשפט העליון, של הממשלה ושל הכנסת – על ההינתקות.

חיים אורון: אמרתי יותר מפעם אחת, אדוני השר, מה דעתי על החוק ועל סוג כזה של חקיקה.

חיים אורון: כי על-פי המודל הזה כל קבוצה של חברי כנסת יכולה להשיג רוב ולמחוק מחר את כל ההאשמות נגד בעלי הקרחות, או להבדיל, נגד בעלי הבלוריות – מה זה משנה – הלבנות, או אולי הבלוריות השחורות.

חיים אורון: כי אם – ברגע שהשאלה היא רק של רוב ומיעוט, ועושים מה שרוצים, אז באמת אין שום גבולות.

חיים אורון: ואני מבטיח לכם שתישמע ההנמקה האידיאולוגית בעיקר כשהיא תגיע לשאלה של מניעת קרע בעם ואיחוי קרעים.

חיים אורון: אני מודה, הנושא של מניעת קרע בעם ואיחוי קרעים בהחלט מדבר אלי.

חיים אורון: אבל מה המבחן?

חיים אורון: המבחן – האם המהלכים האלה, סביר שיביאו, במקרה שניתקל בהזדמנות דומה, להתנהגות אחרת?

חיים אורון: אז אני יודע שיושב-ראש הישיבה ואולי עוד כמה אנשים מניחים הנחה מוחלטת שלא תהיה הזדמנות דומה כזאת.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי יש להם ברית עם ראש הממשלה שלא מפנים יותר אף יישוב, ואני מנחש שאפילו השר פלד לא יחתום על המשפט הזה, והוא מניח שיישוב אחד לפחות עוד כנראה יפנו – לשיטתו, לא לשיטתי.

חיים אורון: אני לא שואל אותו מה התשובה, אני מניח הנחה כזאת.

חיים אורון: האם סביר שכשזה יתרחש, כל אלה שנאשמו עכשיו, ומי שארגנו אותם, ומי שדחפו אותם, ומי שלא נאשמו עליו ועמדו מאחוריהם, והסתתרו באצטלה של רב, או מנהיג, או מישהו אחר – האם יתנהגו אחרת?

חיים אורון: על-פי מה שאני שומע עכשיו, ממש לא.

חיים אורון: מבטיחים לנו שלמדנו את הלקח ולא נהיה כמו בכפר-מימון.

חיים אורון: אני זוכר מה היה בכפר-מימון, איך שהיתה הרגשה בציבור שאו-טו-טו אולי פורצת מלחמת אזרחים.

חיים אורון: בזכותה של המשטרה, ובזכותו של הצבא זה נמנע, וגם בזכותם של חלק ממנהיגי המתנחלים – נמנע העימות הזה.

חיים אורון: אבל עכשיו אני שומע כל הזמן, אדוני היושב-ראש, ואני שמח שבאת לכאן, אני שומע כל הזמן כי אתה אחד היוזמים של החוק הזה, בוקר וערב אני שומע: לא נחזור על עזה, למדנו את הלקחים.

חיים אורון: באיזה מובן למדנו את הלקחים?

חיים אורון: יהיה הרבה יותר חמור.

חיים אורון: המודל הוא עמונה, וגם זה לא המודל, מה יהיה מעבר לעמונה.

חיים אורון: אגב, שלא תהיה שום אי-הבנה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הרי אני באתי בכוונה כי אתה נמצא פה והוויכוח בינינו הוא לא ברמה האישית אף פעם, אלא על הרמה של תפיסה איך אנחנו צריכים לנהל את מאבקנו כך בארץ הזאת.

ראובן ריבלין: אתה יודע שאחד מהאנשים שעליהם מדברים, הוא אותו איש אשר ללא היסוס עלה על הטרקטור שהרג באנשים בירושלים והתמודד עם המחבל שיכול היה להרוג עוד עשרות אנשים.

ראובן ריבלין: הוא לא חלילה עמד בפני משפט, היה לו רק רישום פלילי.

ראובן ריבלין: באנו והתחננו בפני אנשי התביעה הכללית: הרי אתם לא מתכוונים להגיש כתבי אישום; מדוע הרישומים הפליליים מונעים מאנשים אשר באמת לא סיכנו חיי אדם – יש לפעמים מחאות שהן מחאות קשות ביותר משום שהטראומה שליוותה אותנו היתה טראומה איומה, הדבר היה ללא תקדים בתולדות הציונות וגם בתולדות מדינת ישראל על כל מרכיביה.

ראובן ריבלין: ולכן חשבנו שאולי כדי לגשר ולרפא את פצעי הטראומה – שהיא פגעה בכולם – אולי נלך בשעת רצון.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, הפרקליטות, אף שאמרה בצורה חד-משמעית שאין בכוונתה להעמיד לדין, היא תמצא ותעשה עיכוב הליכים, היא כיתתה את רגליה ולא הלכה בצעד בטוח לקראת דבר שבו אמרנו בצורה מפורשת: מי שפגע באנשים על מנת לפגוע בהם וסיכן את חייהם, לא תחול עליו החנינה.

ראובן ריבלין: אני מבין, ברמה החוקתית, ברמה של התפיסה של מדינת ישראל – לא צריכה שתהיה חנינה כללית.

אברהים צרצור: מה עם הטראומה של שפרעם, זה דומה לדעתך?

ראובן ריבלין: היא טראומה מסוג אחר.

ראובן ריבלין: הטראומה של שפרעם, לא היה מעלה על הדעת, אם למשל החייל היה נתפס ולא נהרג, שלא להעמידו לדין ולמצות את כל חומר הדין.

ראובן ריבלין: אותם אנשים אשר פרעו בו, אני הייתי מייצג אותם במשפט – מתוך כורח והגנה עצמית.

ראובן ריבלין: אני הייתי מייצג אותם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני שמח להערתך, אפילו אמרתי לך ביותר מהזדמנות אחת, שאם היה מדובר במחיקת מרשם פלילי, אני חושב שהייתי שוקל את זה.

חיים אורון: אגב – – –

ראובן ריבלין: רוב המקרים הם כאלה.

חיים אורון: סליחה, אני לא מדבר עכשיו על רוב.

חיים אורון: אתה עורך-דין ואני לא, אתה יודע שהמבחן הוא לא הרוב, המבחן הוא אותו מקרה שזה לא מרשם פלילי, כי אתה ואני מכירים הרבה מאוד מקרים של אנשים שיש להם מרשם פלילי כי בתקופת סוף בית-הספר אולי עשו מעשה שטות כזה או אחר, וזה מלווה אותם לאורך כל חייהם.

חיים אורון: הם גם כן היו גיבורים והם נלחמו, לא עלינו, לפעמים גם קורה שנפצעו וגם נפלו, והמרשם הפלילי נשאר עליהם.

חיים אורון: לא ראיתי שהכנסת התכנסה כאן ומחקה רישומים פליליים בחבילה.

ראובן ריבלין: לא דיברנו על הפרט, דיברנו על הפצע הלאומי שנפער.

חיים אורון: זו בדיוק הנקודה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אולי לא שמעת אותי, הכוונה לטפל בפצע הלאומי, המבחן אחד בעיני, או בעיקר אחד – האם כאשר ניקלע לסיטואציה דומה, נחזור על האירועים הללו.

חיים אורון: אתה שומע ואני שומע – לא מפיך – שמי שמובילים את המהלך הזה אומרים לנו: מה שהיה בהתנתקות – משחק ילדים; עמונה היה בית-ספר, אתם תראו מה יהיה.

חיים אורון: אז איזה לקח נלמד?

חיים אורון: מה בעצם עושים?

חיים אורון: מאיימים על הרוב.

חיים אורון: הרי לא יהיה פינוי אם לא יהיה רוב.

חיים אורון: נכון שעכשיו רוצים לעשות רוב מיוחד – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם הפינוי לא היה ברוב, בוא נודה, זו היתה החלטה שלא באה באמת – – –

חיים אורון: זה פרק חדש במדעי המדינה.

חיים אורון: בכנסת, ארבע-חמש-שש פעמים, במבחנים שונים על חוק ההתנתקות, על הפיצויים לחוק ההתנתקות, על חוק משאל עם, עשרות הצעות אי-אמון, היה בכנסת רוב ברור שתמך בעמדה הזאת.

חיים אורון: האגדה שכאילו זה היה משום שקנו את א' ואת ב', ואותם מוכרים, בשביל לעשות מעשים פליליים, לא בשביל שיח פוליטי כמו שפה מתקיים, אין לזה ידיים ורגליים.

חיים אורון: מה שאמרתי עכשיו אפילו נבחן בבית-המשפט העליון, בית-המשפט אמר גם פה את דברו.

חיים אורון: אבל אני לא צריך את בית-המשפט העליון, מבחינתי, חברת הכנסת אורלי לוי, רוב בכנסת מחייב אותי כשמחליטים להקים התנחלות שאני מתנגד לה, כמו שאת תומכת בה.

חיים אורון: ואם לא תבינו שמבחינת אדם כמוני כל התנחלות מעבר ל"קו הירוק" היא פצע, כמו מבחינת

חיים אורון: כם הורדתה – השיח יהיה שיח עקום.

חיים אורון: כי בעצם אתם כל הזמן מניחים שאני מתנגד באופן פוליטי ואתם תומכים כי זה ארץ-ישראל.

חיים אורון: אני מתנגד כי זה ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: אנחנו תומכים כי הרסו בתים על ראשם של אנשים.

ראובן ריבלין: ביום כיפור, בסדר העבודה אנחנו אומרים, שלא יהפכו בתיהם קבריהם.

דני דנון: כנסת שמוחקת כתבי אישום – – –

חיים אורון: כנראה יש בינינו פער, כי זו בדיוק אותה כנסת שתחליט מחר שכל מי שיש לו שיער שחור פטור מעבירות תנועה; יהיה פה רוב וזה יעבור.

חיים אורון: על-פי שיטתך, אין בעיה.

חיים אורון: או כל מי ששמו מתחיל באל"ף, כמוני, פטור מעבירות מס.

דני דנון: יש בעיה חוקתית.

חיים אורון: לא, יש בעיה של הבנה מה זה משפט, מה זה חוקה ומה זה פרלמנט.

חיים אורון: הבעיה הרבה יותר עמוקה.

חיים אורון: יש בעיה של הכרה במגבלות הכוח.

דני דנון: אחרי שנעביר את החוק היום אתה מוזמן לעתור לבית-המשפט העליון שהחוק הזה לא חוקתי.

ראובן ריבלין: הדוגמה של התספורת של השחורים לא היתה טובה.

ראובן ריבלין: בהחלט הרסו בתים על ראשיהם של אנשים, ועכשיו מבקשים לבוא ולומר, שאלה שמחו – זה אותה כנסת, הוא רק בא ואומר, הדברים האלה משליכים – – –

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אם תעביר פה הצעת חוק שבכל מקום שהורסים ביתו של אדם, זכותו לפעול ואז ימחקו לו את הסעיפים, אני אשקול פעמיים אם להצביע בעד זה.

חיים אורון: זה לא מה שאתה מציע.

ראובן ריבלין: להרוס ביתו של אדם ולגרשו מארצו.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: להרוס את ביתו של אדם ולגרשו מביתו, אם יש לו כיפה על הראש, גם את זה תגיד תיכף.

ראובן ריבלין: לא.

חיים אורון: אז לא, תן לי לסיים את דברי.

עפו אגבאריה: – – –

חיים אורון: רמזתי לזה.

חיים אורון: הרגע רמזתי לזה.

חיים אורון: אמרתי את זה באופן יותר אלגנטי.

ראובן ריבלין: זה לא אותו הדבר, לא בגלל ערבים.

ראובן ריבלין: אם למשל היו באים ואומרים: אום-אל-פחם, החלטת הכנסת להרוס את בתיה ולהעביר את כל האנשים לג'נין – חלילה וחס, זה היה דבר שהוא לא היה מתקבל על דעתו של חיים אורון בשום פנים ואופן, וראה איזה פלא, גם לא על דעתי, בשום פנים ואופן.

ראובן ריבלין: פה היתה החלטה אחרת.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, לבוא ולטעון שהחלטה של כנסת ישראל או ממשלת ישראל, לפנות אנשים מהשטחים – –

ראובן ריבלין: חוקית לחלוטין.

חיים אורון: – – היא בלתי חוקית בעליל – זה מה שעלה מדבריך.

ראובן ריבלין: לא, לא, חלילה.

ראובן ריבלין: אני לא אומר.

ראובן ריבלין: אני בא ואומר שאום-אל-פחם – הוא דבר בלתי חוקי בעליל.

ראובן ריבלין: הנושא המדיני, שבו מדינת ישראל, בשטח שהיא שלחה אליו מתנחלים, במקום שאינו תחת ריבונות ישראלית, הוא שונה בתכלית, הוא עניין של מדיניות, הוא עניין של תפיסה.

חיים אורון: היות שהוא עניין של מדיניות והיות שהוא עניין של שמירת הכללים, אני לא – – –

ראובן ריבלין: מהצד האנושי, חבר הכנסת אורון, של האיש אשר סובל, התוצאה היא אותה תוצאה.

ראובן ריבלין: מהצד של האיש שסובל.

חיים אורון: אני כבר מקבל את התיקון.

חיים אורון: אם תסכים שנשנה את החוק ונאמר שאנחנו מוחקים את הסעיף הפלילי מאדם שביתו נהרס – –

ראובן ריבלין: לא.

חיים אורון: – – וכל הטרמפיסטים – –

קריאה: וגורש.

חיים אורון: וגורש.

חיים אורון: – – – וכל הטרמפיסטים, וכל אלה שעשו סיבובים עליהם ועשו להם נזק נורא – – –

ראובן ריבלין: ובנה את ביתו בצורה חוקית.

חיים אורון: כבר קיבלתי.

חיים אורון: כל אלה שבנו – רוב האנשים שבהם מדובר פה לא היו מתנחלים בגוש-קטיף.

חיים אורון: רוב האנשים הללו היו טרמפיסטים שבאו לנהל מאבק לגיטימי, בכלים לגיטימיים, עד המקום שבו המשטרה – ובית-המשפט פסק שמה שהם עשו הוא בלתי חוקי, ולכן הם נשפטו.

חיים אורון: אם אתה תבוא ותאמר לי שאתה רוצה להוציא מהכלל הזה – מתוך הבנת התחושה האנושית הקשה של אותם פרטים שממש ביתם נפגע, לא אלה שבאו – – –

ראובן ריבלין: שהם בנו את ביתם בדין ועל-פי רשיון.

חיים אורון: שבנו את ביתם.

חיים אורון: בסדר.

חיים אורון: אשר לדין נשאיר לפעם אחרת, כי רובם לא בנו בדין, אבל עזוב את זה עכשיו.

חיים אורון: אתה רואה, אני יותר גמיש ממה שאתה.

חיים אורון: אם הייתם באים ואומרים: תראו, אם מקרב 8,500 התושבים של גוש-קטיף וצפון-השומרון יש עשרה, 20, 30, 40 – אין יותר – שנגדם יש כתבי אישום, מחלו להם, תמחקו להם – היית מוצא בי שותף.

חיים אורון: לא זה מה שפה כתוב.

חיים אורון: כל מי שהיו לו יד ורגל בעימותים אלימים עם המשטרה, בפגיעה בחיילי צה"ל – ובית-המשפט מאוד הקל בעונשם – מה שנאמר פה זה לא פגיעה בחיילי צה"ל או במשטרה, זה אם לא פסקו לו מאסר, זאת אומרת, גם אם הוא ירק בפניו של שוטר, או של חייל, והשופט מתוך רחמים לא שלח אותו לבית-סוהר, מוחקים לו.

חיים אורון: זה מה שאתם מציעים פה עכשיו.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: – – – הרי יש עבירות שהחוק הזה לא יחול עליהן.

חיים אורון: אני יודע, אני יודע.

חיים אורון: חבר הכנסת רותם, בפעם הבאה שזה יקרה, אני מבטיח לך, תתקנו את החוק ותעשו אותו עוד יותר רחב.

חיים אורון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אתה תסלח לי אם חמש הדקות שלך יהיו בערך חמש דקות.

ראובן ריבלין: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושאים:

ירדנה מלר-הורוביץ: פיצוי היישובים המוקפאים ופיצוי נפגעי הקפאת הבנייה; אי-תכנון של משרד האוצר לתקצוב חוקי ותקנות הנגישות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון – בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: באהבה, אדוני, ואתה יכול אפילו להוריד לי בגלל חיים אורון דקות.

אילן גילאון: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: לא, לא; חיים אורון – אני הפרעתי לו.

אילן גילאון: כי אני ארצה להתמקד בכל זאת – –

ראובן ריבלין: אי-אפשר שיבואו עם חוק כזה בלי שיהיה ויכוח.

ראובן ריבלין: הרי זה דבר שלא – – –

אילן גילאון: כן, אדוני.

אילן גילאון: – – קצת בחוק.

אילן גילאון: שומו שמים, לפעמים אני חושב שכבר אין שמים כדי להתווכח ויכוח לשם שמים, ומה שנשאר זה באמת במקרה הזה החוק.

אילן גילאון: אתה יודע, אדוני, אני ממש לא רוצה כאן להתחסד, בעצמי עברתי עבירות, ויש לי ר"פ, כך קוראים לזה – רישום פלילי – בנושא של התקהלות בלתי חוקית וגרימת שאון ברשות הציבור והפרעה לסדר הציבורי.

אילן גילאון: אני חושב שהפשרה שלנו, הדמוקרטית, המוסרית, עם ההבחנה בין חוק לחוק ועם היכולת להפגין והחובה להפגין, ולפעמים גם להפר את הסדר הציבורי – ואני מדבר אתך כאדם שמסתכל ויכול להבין את הפצע שנפער, ויכול להבין בהחלט את כאבם של האנשים, ויש לי אפילו הרבה מאוד אמפתיה.

אילן גילאון: אבל אני חושב שהפישור בין המטען המוסרי שלנו לבין העבירות שאנחנו עוברים הוא ההכרח גם לקבל את הר"פ או את העונש לצד הדבר הזה.

אילן גילאון: כי אחרת, אדוני, מעבירה שיבוא ויקרא לה מי שיקרא – וזה בהחלט סובייקטיבי – "עבירת מצפון", אני חושב שהעשייה הזאת מטעם ועדת החוקה – ואני מתפלא שהאדם שעומד בראש ועדת החוקה, חברי דודו רותם, חבר הכנסת דודו רותם, מעלה סוג כזה של הצעה, כי אני חושב שהוא הופך את החוק הזה למה שהופך את העבירה שיכולה להיות מצפונית לעבירה שיש עמה קלון, בסופו של דבר.

אילן גילאון: ולכן לא הייתי עושה שום איפה ואיפה.

אילן גילאון: אדוני שואל את עצמו כיצד לסגור את הפצע שנפער.

אילן גילאון: יש רעיונות הרבה יותר טובים – אולי הם הרבה יותר קשים – לסגור את הפצע שנפער, למשל להתייחס למפוני גוש-קטיף כמו לבני-אדם, אבל גם כאן אין איפה ואיפה, משום שלאף אחד לא מתייחסים כמו לבני-אדם, אז גם לא לאלה, שהיה צריך אולי להעביר אותם במצב שלהם, מי טעה לבדו ומי טעה ברשות, להעביר אותו על מגש של כסף למקום החדש שלו ולהניח אותו בתוך נעלי-הבית.

אילן גילאון: זו דרך לסגור פצע.

אילן גילאון: לא למחוק ר"פ.

אילן גילאון: מה זאת אומרת?

אילן גילאון: וברוב חוצפה, אפילו אף אחד לצורך הנימוס – – –

ראובן ריבלין: לזכותו של חיים אורון, הוא עשה את כל מה שביכולתו שכך יהיה.

אילן גילאון: בצדק, משום שאנחנו מבחינים בין העבירה הפלילית שנעשית כאן, ועל כך רושמים ר"פ, לא על ההתנגדות ולא על היציאה מהבית ולא על החמלה, חס וחלילה, כי אחרת לא תהיה לנו, חברת הכנסת אורלי, מידה אובייקטיבית אחת לשפוט בין הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאלה שפשוט – – –

אילן גילאון: וברוב חוצפה, אפילו כאן לא אמר אולי שהיה צריך גם למחוק את הר"פ של אותם שוטרים, אותם אנשים – ואני לא בעד, אבל, אדוני, אני לפעמים לא יודע איפה אני נמצא כבר.

אילן גילאון: תאמין לי, כשאני אומר לך "עבירה שיש עמה קלון" – ואתה יודע מה ההבדל בין עבירה כזאת לעבירה שיש עמה קלון?

אילן גילאון: שהר"פ הזה באיזה מקום נסגר אחרי תקופה, והבן-אדם משלם את העונש שלו, אבל הקלון – הוא לעולם לא נעלם.

אילן גילאון: ואני לגמרי יכול לחבר את הצעת החוק הזאת למציאות, שבתוכה אני שומע גנב מורשע על-ידי בית-משפט שמדבר על הוואקום המנהיגותי שיש במדינת ישראל, ומנהיגים כאן, אדוני – שומע, חבר הכנסת טיבי, אתה שומע מה אומרים עליך?

אילן גילאון: שאתה לא משמש דוגמה אישית, חבר הכנסת טיבי.

אילן גילאון: הוא לא משמש דוגמה אישית, אמרו, מנהיגי האומה, אנשים שהורשעו בדין, אדוני, והר"פ שלהם לא נמחק.

אילן גילאון: ואתה יודע מה החמור בנורמות האלה שאנחנו מפתחים, אדוני?

אילן גילאון: שזה אפילו מטבע עובר לסוחר.

אילן גילאון: פתאום הציבור מסתכל עליך שאם לא נחקרת ביאח"ה, אתה לא ראוי בכלל למשול, כי אתה לא תדע להנדס חוקים בסופו של דבר, ולתמרן, ולתרגל, ואז אתה עושה איפה ואיפה.

אילן גילאון: ואדם כמו אריה דרעי – אני שומע את התקשורת היום אומרת: האריה חוזר לג'ונגל.

אילן גילאון: אדוני, אתה ואני זה הג'ונגל, ואריה דרעי זה האריה.

אילן גילאון: אז אתה אומר: זעקי ארץ אהובה.

אילן גילאון: ואנחנו הבאנו את עצמנו במו ידינו למצב הזה, בדרך הזאת, של לקיחת החוק והפיכתו למשהו שמתאים לכל עת, שיש לו הפניה, ויש לו פנים לכאן ולכאן.

אילן גילאון: וניקיון הדעת הוא קודם לימין או לשמאל, כי הוא דרך ארץ, ודרך ארץ קדמה אפילו לתורה.

אילן גילאון: ולכן המעשה הזה, אדוני, הוא מעשה נואל, עד כמה שהוא חמור.

אילן גילאון: ואני אומר לך את הדברים האלה, באמת, בניקיון דעת ובניקיון לב מוחלט ובניקיון כפיים מוחלט, משום שאני היום התייצבתי כמו חברי קודם, חיים אורון, לצד מפוני גוש-קטיף, כי אני יודע שהם אנשים מופלים, אבל אני לא מערבב שמחה בשמחה.

אילן גילאון: וזה החמור כאן.

אילן גילאון: ואני ממך מבקש, חשוב פעם שנייה.

אילן גילאון: הר"פ הזה בסופו של דבר – אם תמחקו אותו, תנציחו את הקלון.

אילן גילאון: אם לא תמחקו אותו, זאת תהיה הפשרה בין המצפון האישי הפרטי של כל אחד לבין סך כל המידה הציבורית שלנו.

ראובן ריבלין: מכיוון שנגעת בלשונם של חכמים – חכמים מבחינים בין ייקוב הדין את ההר לרגעים של לפנים משורת הדין.

ראובן ריבלין: רגעים בחיי אומה, שלפנים משורת הדין.

אילן גילאון: אני מודה לך, אדוני.

אילן גילאון: אנחנו שנינו רוצים חיי אומה וחיי נצח של האומה.

ראובן ריבלין: כן, ודאי.

אילן גילאון: ואהבתנו את ארץ-ישראל – של ג'ומס שדיבר קודם ושלי – היא לא מוטלת בספק בשום מקרה.

אילן גילאון: אבל אנחנו אוהבים אותה עד כדי כך שאנחנו מסוגלים ומוכנים להסתפק רק בחלק ממנה, וזה נקרא אהבה אמיתית.

אילן גילאון: ואם אדוני יודע אהבה אמיתית מזאת – יותר – שיגיד לי.

אילן גילאון: אני מודה לך, אדוני.

אילן גילאון: אני מניח שהאנשים יימלכו בדעתם ויחשבו היטב היטב, משום שזהו צומת מסוכן.

אילן גילאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו אנחנו עוברים לחברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי, אם תהיה פה, והיא תהיה כנראה.

ראובן ריבלין: כמו שאני מכיר אותה, היא תהיה.

ראובן ריבלין: לא תהיה?

ראובן ריבלין: טוב.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אנחנו דנים כאן בהצעת חוק להפסקת הליכים ומחיקת רישומים של אנשים שעברו עבירות בתקופת ההתנתקות.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד שבאופן כללי אני בהחלט חושב שיש מקום להתנגדות עקרונית, ואפילו למעשי מחאה ולגילויי מחאה בנושאים כבדים ובסוגיות רציניות.

ניצן הורוביץ: אבל מה שמוצע כאן בצורה הגורפת שהיא מוצעת כאן ובכיוון הפוליטי שהיא מוצעת כאן לא מקובל עלי.

ניצן הורוביץ: אני חושב שאלימות – והיו גילויי אלימות, ובשל גילויי האלימות נפתחו תיקים פליליים והועמדו אנשים לדין, גילויי אלימות כלפי שוטרים וכלפי חיילים – הסלחנות שקורנת מכל סעיף וסעיף בהצעת החוק הזו לא מקובלת עלי.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה תקדים מסוכן, שמחנה פוליטי שלם מנצל רוב מסוים בכנסת כדי לתת חנינה או איזושהי מחילה בדיעבד – אני לא יודע בדיוק מה ההגדרה העקרונית לדבר כזה, מחיקה רטרואקטיבית, אינני יודע – לעבירות שנעשו מכיוון פוליטי מסוים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה תקדים מסוכן וזה תקדים מזיק.

ניצן הורוביץ: אני רק תוהה לגבי הלובי הגדול שצץ פה בכנסת על החוק הזה, ואני חושב על ציבורים אחרים כקולקטיבים שמביעים התנגדות מכיוונים פוליטיים אחרים, ועל-פי אותו עיקרון גם כן היו צריכים לזכות בחנינה או במחיקה, ולא מקבלים כי אין להם תמיכה פוליטית.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, זה חוק של מין חנינה פוליטית על מעשים של אלימות כלפי שוטרים וחיילי צה"ל, ואני לא חושב שהכנסת צריכה לתת לגיטימציה לדברים כאלה.

ניצן הורוביץ: הצעת החוק הזאת, לכן, היא חמורה והיא מסוכנת, והיא פוטרת למעשה עבריינים מכיוון פוליטי מסוים.

ניצן הורוביץ: אני מבין אולי את הסימפתיה, אני מבין את ההתחשבות, ואני אמרתי בהתחלה שהתנגדות עקרונית והבעת מחאה היא נשמת אפנו, זה חופש הביטוי וחופש המחאה.

ניצן הורוביץ: אבל כשמתבצעות עבירות, כשאנשים מועמדים לדין, כשנפתחים תיקים פליליים – למחוק את זה בצורה גורפת רק משום שאנשים באו מכיוון פוליטי מסוים ויש להם גב פוליטי בכנסת, זה פשוט צפצוף אחד ארוך על מערכת החוק.

ניצן הורוביץ: כשזה יגיע, וכמו שאדוני אוהב פה לציין לעתים קרובות, פעם יש פה ממשלה כזאת ופעם יש ממשלה אחרת, פעם יש רוב כזה ויש רוב אחר, לא ייתכן שהרוב ישתמש בכוח שלו הזמני בכנסת כדי לפטור מהליכים פליליים ולמחוק רישומים פליליים לאנשים שביצעו עבירות על רקע אידיאולוגי מסוים.

ניצן הורוביץ: זה דבר שאני חושב שהוא חייב להיות מחוץ לוויכוח הפוליטי.

ניצן הורוביץ: בן-אדם שעבר עבירה, נידון לעונש, צריך לרצות אותו, ולא ייתכן שיבוא פוליטיקאי ויפטור את כל הקבוצה הזאת.

ניצן הורוביץ: אני רואה בחומרה ביטול גזרי-דין של בתי-משפט, ואני רואה בחומרה ביטול רישום פלילי, ואני שואל מדוע רק מתנגדי ההתנתקות זוכים לכך.

ניצן הורוביץ: מדוע לא – ציינו זאת לפני – אנשים שמפגינים בשל הריסת בתים במגזר אחר, אנשים שמפגינים בשל דעה אחרת, אנשים שנידונים לעונשי מאסר ארוכים בגין עבירות של סרבנות; ואגב, אני מתנגד לסרבנות ואני חושב שאדם שמסרב למלא פקודה צריך לשלם על כך וצריך לתת את המחיר.

ניצן הורוביץ: אני לא אבוא כאן בשם עמדה פוליטית מסוימת ואגיד שצריך לפטור אותו מעונש.

ניצן הורוביץ: אני מחיל את זה כלפי אנשים מהמחנה שלי, ואני מצפה שהכלל הזה והדין הזה יחול על כולם, כי כולם שווים לפני החוק.

ניצן הורוביץ: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שמה שעומד כאן בפנינו זה ערך השוויון בפני החוק.

ניצן הורוביץ: היום מדובר באנשי ימין, שחלק מהנוכחים כאן חשים אליהם סימפתיה.

ניצן הורוביץ: יפה מאוד.

ניצן הורוביץ: סימפתיה לחוד ודין לחוד.

ניצן הורוביץ: אתה נידונת – אני מקווה שלאנשים פה יש אמון בבתי-המשפט שלנו ובמשטרה שלנו.

ניצן הורוביץ: כולנו ראינו את הפעילויות האלימות שבגינן הועמדו האנשים האלה לדין.

ניצן הורוביץ: הם נידונו, נרשמו העבירות, צריכים לשאת בעונש וכו', וזה הכול.

ניצן הורוביץ: הסימפתיה במקומה, אבל הדין הוא במקומו והם לא במקום אחד.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להזכיר שמדובר באנשים ששפכו שמן וצבע וחומצה, ודחפו וקיללו והשתלטו.

ניצן הורוביץ: אני ראיתי את זה במו-עיני.

ראובן ריבלין: כל אלה שסיכנו חיי אדם, חוק זה לא יכסה עליהם.

ניצן הורוביץ: אני בשביל זה לא שופט, ואני לא שופט אנשים.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: הרי אלה חוקים שהכנסת הזאת אישרה.

ניצן הורוביץ: נכון, אדוני?

ניצן הורוביץ: יש חוק, יש בית-משפט, כולם שווים בפני החוק, ימני או שמאלני.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה מסר מסוכן מאוד שהכנסת שולחת, משום שאני חושב על הפינוי הבא, אני חושב על צו ההוצאה לפועל הבא, אני חושב על איזה צו הריסה באיזו עיר או באיזה מגזר, אני חושב בכלל על פעולת גבייה של מסים.

ניצן הורוביץ: אני בכלל חושב על פעולה של ביצוע או של פעולת דין מסוימת ועל אנשים שיסרבו לעשות אותה.

ניצן הורוביץ: מה אנחנו אומרים להם היום – מפני שאתם עם איזה משהו על הראש או אתם באיזו דעה פוליטית מסוימת אז אתם פטורים מעונש?

ניצן הורוביץ: איזה מין דבר זה בכלל?

ניצן הורוביץ: אני לכן מבקש מהכנסת לדחות את העניין.

ניצן הורוביץ: אני במיוחד קורא לחברי הכנסת מהימין לדחות את העניין.

ניצן הורוביץ: אין לזה שום קשר עם השקפה פוליטית.

ניצן הורוביץ: בן-אדם שעבר על החוק צריך לעמוד לדין ולשאת בעונש כמו כל בן-אדם אחר, ולא מעניין אותנו מאיזו סיבה אידיאולוגית הוא עבר על החוק.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: אתה תדבר לבד?

ג'מאל זחאלקה: כן.

ראובן ריבלין: אז אתה תקבל עשר דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: יש האומרים: ייקוב הדין את ההר.

ג'מאל זחאלקה: מציעי ההצעה אומרים: יקבור ההר את הדין.

ג'מאל זחאלקה: אני עשיתי משאל בין כמה חברי כנסת, לא כולם, מהיכן לקוח המושג ייקוב הדין את ההר.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא עזר לי, ואין לי אלא לסמוך על זיכרוני.

ג'מאל זחאלקה: זה נאמר מהזיכרון.

ג'מאל זחאלקה: נדמה לי שבתלמוד כתוב שעמדתו של משה רבנו היתה: ייקוב הדין את ההר.

ג'מאל זחאלקה: זה לא אומר מהיכן לקוח המושג.

ג'מאל זחאלקה: לעומת עמדתו של אהרן, שרדף אחרי אנשים כדי להגיע לפשרות.

ראובן ריבלין: איש שלום, רודף שלום.

ראובן ריבלין: נכון.

ג'מאל זחאלקה: יש דיינים שאומרים: אסור להגיע לפשרות.

ג'מאל זחאלקה: ייקוב הדין את ההר.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק המונחת כאן היא הצעה מוזרה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הרי ידוע, מבחינתי לפחות ידוע, שהמתנחלים הם מעל לחוק.

ג'מאל זחאלקה: הם מעל לחוק הישראלי והם מעל לחוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: וכאן באה ההצעה ואומרת: אנחנו מחוקקים חוק שאתם מעל לחוק.

ג'מאל זחאלקה: זאת המשמעות של החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: אין לזה שום משמעות אחרת.

ג'מאל זחאלקה: המתנחלים עושים מה שהם רוצים, מקבלים במקרים נדירים ביותר עונשים מצחיקים, לרוב לא מקבלים שום עונש; יש קריצת עין על מעשיהם – על עקירת עצים, על תקיפת פלסטינים, על שוד קרקעות, על הרבה דברים, על מעשי ונדליזם.

ג'מאל זחאלקה: שלא לדבר על כך, ומעל לכול, שהחוק הבין-לאומי אומר שההתנחלויות הן לא לגיטימיות, לא חוקיות.

ג'מאל זחאלקה: וכאן באה השאלה המהותית – ואני לא רוצה להתחבא מאחורי דברים טכניים אלא מהות – מדובר באנשים שהשתלטו על קרקע לא שלהם, שבנו בית במקום לא שלהם – –

דני דנון: הם גרו שם.

ג'מאל זחאלקה: – – שהשתלטו על מקורות טבע לא שלהם, עברו על החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה עברה על החוק הבין-לאומי, והם שיתפו פעולה עם הממשלה כדי לעבור על החוק הבין-לאומי.

דני דנון: כל ארץ-ישראל – – –

ג'מאל זחאלקה: בעצם הם גנבו רכוש והם באו להגן על הגנבה שלהם, ועכשיו אתה אומר – – –

יריב לוין: זה לא דיון על הפזורה הבדואית בנגב עכשיו.

ראובן ריבלין: מדוע לך להתווכח?

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, יש הבדל בין זה שאתה בא ואומר:

ג'מאל זחאלקה: אני נותן חנינה לאנשים שהגנו על רכוש שלהם, אנשים שרצו לקחת מהם את הקרקע שלהם, להרוס את הבית שלהם, לאחר שלא אפשרו להם לבנות, כמו שקרה במוסמוס או במקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: מגיעה להם חנינה, בדין מגיעה להם חנינה.

ג'מאל זחאלקה: צריך להתחשב בכך שהממשלה אחראית לכך שהם לא יכלו לבנות.

דני דנון: – – –

ג'מאל זחאלקה: אז אני מבין, זה צדק.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו אתה אומר – לאלה שרוצים להגן על הגנבה שלהם מגיעה חנינה.

ג'מאל זחאלקה: והם עברו על החוק עבירה על עבירה על עבירה על עבירה.

ג'מאל זחאלקה: זה המהות.

ג'מאל זחאלקה: אבל גם מבחינת שלטון החוק, הורסים כאן את עקרון השוויון בפני החוק.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: הם מורמים מעם?

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שיש כאן משהו פוליטי עמוק, כי לאחר רצח יצחק רבין, אני טוען, וממשיך לטעון – החברה הפוליטית בישראל זנחה, או התחילה לזנוח את השאיפה לשלום עם הערבים, והעבירה את זה לרצון לשלום בין יהודים.

ג'מאל זחאלקה: והחוק הזה הוא מתלבש במקום הזה בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: בדיוק במקום הזה, כי אין כוונה לפנות עוד התנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: יש כוונה להמשיך לנהל את הסכסוך.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, זהו חוק פוליטי, ומעבירים מכוונות פוליטיות, משנים חוקים על-פי שיקולים פוליטיים של רוב מסוים בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: וזה דבר – אם יש דבר לא חוקתי, מנוגד לעקרונות החקיקה בכל חברה נורמלית, זה חוק כזה.

ג'מאל זחאלקה: בוחרים קבוצה מסוימת, אנחנו נותנים להם חנינה.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: ככה.

ג'מאל זחאלקה: אני אמרתי – במקרה הזה היה חייב להיות ייקוב הדין את ההר, כי אם יש מדיניות של להגיע לשלום, ולהסדר עם הפלסטינים, יצטרכו לפנות את כל ההתנחלויות בגדה המערבית ורצועת-עזה, וצריך להרתיע את אלה שמתכוונים להתפרע.

ג'מאל זחאלקה: לא לתת להם רשיון להתפרע.

ג'מאל זחאלקה: ולכן החוק הזה הוא פוליטי בכוונתו, והוא גם מעיד כאלף עדים על הכוונות הפוליטיות לעתיד.

ג'מאל זחאלקה: יש לפסול את החוק הזה, להצביע נגדו.

ג'מאל זחאלקה: זהו חוק שפוגע בעקרון השוויון בין האזרחים, זהו חוק ששומע ונענה לזעקת הקוזק שנגזל.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אין כאן באולם יותר אנשים אשר ביקשו להסתייג, שכן מיכאל בן-ארי אינו נוכח, אריה אלדד אינו נוכח.

ראובן ריבלין: נסים זאב היה נוכח, ונדמה לי שקראו לו לתפילת ערבית.

ראובן ריבלין: אז אנחנו נצלצל, ואם נסים זאב יגיע, אנחנו נאפשר לו גם לומר את דבריו, ומייד לאחר מכן נתחיל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: רק לצלצל, כי גם השעה 18:30 עברה.

דוד רותם: מותר לי להשיב?

ראובן ריבלין: ודאי, ודאי.

ראובן ריבלין: נסים זאב – אמרתי, הואיל ויצאת לדבר מצווה, שיח' צרצור אמר לי: אסור לך להעניש אותו.

ראובן ריבלין: כל אדם ההולך לעשות מצוות תפילה – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אבל הוא, כבר קראנו את שמו.

ראובן ריבלין: הוא רוצה גם שנצביע.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה עולה, ואנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אריה, אתה תרצה לומר כמה מלים?

ראובן ריבלין: כי לא היית כאן, ואנחנו, לצערנו הרב, חייבים גם להמשיך בסדר-היום.

אריה אלדד: אמרו לי – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור, אאפשר לך דקות מספר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אם תוכל למצות את הדיון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני ממש אצמצם.

נסים זאב: אבל איך אפשר לשמוע כל כך הרבה שטנה, כל כך הרבה שנאה מבעבעת מהבית הזה.

נסים זאב: אפילו מחמוד עבאס לא מדבר כמוכם, תאמין לי.

נסים זאב: הוא מדבר קצת יותר ביראת כבוד, לפחות כשהוא נמצא בפרלמנט שלו מול השרים שלו.

נסים זאב: אני לא מאמין.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני יושב ושומע למעלה משעה וחצי גידופים כאילו השטן בכבודו ובעצמו נמצא על הבמה הזאת.

נסים זאב: תגידו לי, אין לכם בושה?

נסים זאב: באמת, אין לכם בושה?

נסים זאב: אתם את מי מייצגים?

נסים זאב: את ה"חמאס", את הטרור?

נסים זאב: את מי אתם מייצגים?

נסים זאב: אתם סמל של מדינת ישראל, הגיע הזמן שתבינו את זה.

נסים זאב: אתם לא מייצגים את הטרור – – –

אברהים צרצור: – – –

נסים זאב: אם אתה חושב שאפשר לעשות שלום עם ה"חמאס" ועם הטרור – תראה, אדוני, מה קרה רק עכשיו בעירק.

אברהים צרצור: ל"חמאס" – – –

נסים זאב: שלושה בתי-מלון עכשיו בעירק בשעה האחרונה.

נסים זאב: לא די?

נסים זאב: אולי מאות הרוגים יש שמה.

נסים זאב: אפשר לעשות עם טרוריסטים באמת שלום?

נסים זאב: אתם מאמינים בשלום עם הנבלות האלה?

נסים זאב: עם הרוצחים האלה?

אברהים צרצור: – – –

ראובן ריבלין: אבל למה עכשיו?

ראובן ריבלין: רוצחים מילא.

ראובן ריבלין: אתה – בשביל מה?

ראובן ריבלין: תדבר על החוק ונמשיך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבכלל אנחנו שכחנו מה קדם למלחמת ששת הימים.

נסים זאב: שכחתם את עבד אל-נאצר שאמר: אני נותן מיליון חיילים, מוכן שייהרגו, העיקר להשמיד את מדינת ישראל?

מיכאל בן-ארי: סאדאת אמר את זה.

נסים זאב: עבד אל-נאצר אמר את זה.

קריאות: – – –

נסים זאב: עבד אל-נאצר.

נסים זאב: זו נבלה, זו טרפה.

נסים זאב: אבל עבד אל-נאצר הוא שאמר זאת לפני מלחמת ששת הימים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, צריך לזכור דבר אחד.

נסים זאב: אותם מתיישבים בגוש-קטיף הלכו מטעם מדינת ישראל, עשו שליחות מטעם המדינה כדי להגן גם ברמה הביטחונית.

נסים זאב: כן, הם לא באו רק כדי ליישב את בתיהם שמה.

נסים זאב: ואחרי 40 שנה כמעט אקוט בדור, 40 שנה עם ישראל היו במדבר הזה, הפריחו את השממה.

נסים זאב: בא ראש הממשלה, נושא איזה נאום עם פנטזיות הרבה.

נסים זאב: ורק אני רוצה לקרוא ממש שתי מלים מדבריו.

נסים זאב: אומר ככה: "התשובה האחת והיחידה: כולנו צריכים להכריז כאן היום שהאלימות לא תנצח, שהאלימות לא תורשה לרצוח את התקווה.

נסים זאב: על כולנו להתחייב שלא להסתפק בהפוגה זמנית, לא להרשות לאלימות להרים ראש, אלא נפעל יחדיו", עם מה?

נסים זאב: "לפרק את תשתיות הטרור, לפרוק את נשקו, ולהכריע אותו אחת ולתמיד.

נסים זאב: "

אילן גילאון: זה נאצר?

נסים זאב: לא, זה ראש הממשלה שלנו שהיה.

נסים זאב: "רק שבירת הטרור והאלימות תבנה את השלום" – הוא אמר את זה בוועידת שארם-א-שיח' ב-2005.

נסים זאב: מה קיבלנו אחרי ההתנתקות הזאת?

נסים זאב: עשרות ומאות, אדוני היושב-ראש, של משפחות שעד היום מוצאות את עצמן בדכדוכה של נפש.

נסים זאב: הם עוד לא יצאו מהטראומה הזאת.

נסים זאב: גירשו אותם מבתיהם, מהשדות שלהם, מהחיים שלהם, מהשלווה שלהם.

נסים זאב: מה מבקשים פה בכלל בחוק הזה?

נסים זאב: הרי לא מדובר בעבריינים, אנשים שביצעו עבירות חמורות כלשהן, או של אלימות בכלל.

נסים זאב: מדובר בהפגנות ספונטניות של צעירים שהיו כואבים את הכאב של העם הזה.

נסים זאב: אז לא למחוק רישומים?

נסים זאב: ומשווים את זה כאילו להריסת בתים של אותם שבונים לא חוקי.

נסים זאב: אומרים: בוא נמחק לכולם, זה אותו הדבר.

נסים זאב: ההשתלטות על המדינה בדרום ובצפון, ולקבוע עובדות, ולגזול קרקעות מדינה, זה אותו הדבר כשאותם אנשים הלכו בשליחות של מדינה, של עם ישראל?

נסים זאב: מה הדמיון בכלל?

נסים זאב: מה קיבלנו כתוצאה מההתנתקות הזאת, מאותה הבטחת שווא, מאותה אשליה?

נסים זאב: אלפי רקטות, אלפי טילים של "קסאמים".

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, אפילו בושה להביא את זה בכלל בחקיקה.

נסים זאב: הדבר הזה היה מתבקש מאליו, לא היו צריכים בכלל להגיש כתבי אישום, ולא היו צריכים בכלל לבקש את המחיקה של אותם רישומים כי לא היו פה שום עבירות.

נסים זאב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: תמו ההסתייגות, ותמו הנימוקים להסתייגויות.

ראובן ריבלין: חברי כנסת שיש להם הסתייגות, ומבקשים להצביע עליה, כמו חבר הכנסת אריה אלדד – נאפשר לו זאת, אלא אם כן הוא יסיר אותה, ואז לא נצטרך.

ראובן ריבלין: בכל הזדמנות אחרת אני אוכל לתת לך – חבר הכנסת אלדד, אתה תוכל לדבר אחרי כן, כי היית בין יוזמי החוק.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אני שומע את ההסתייגויות, ובעיקר את הסתייגויות חברי מהמפלגות הערביות, ואני תמה, משום שבוועדה היתה בקשה להחיל את החוק הזה גם על השיח' ראאד סלאח, ואני הצעתי דבר פשוט, ואם אתם רוצים אני מוכן להציע לכם את זה גם בפעם הזאת.

דוד רותם: פה אנחנו מדברים על בחורים צעירים שעברו עבירות ומבקשים למחוק את הרישום הפלילי כי הם רוצים לשרת את המדינה שירות צבאי.

דוד רותם: תביאו מהאנשים שלכם אחד כזה ואני אדאג לו לחנינה.

טלב אלסאנע: מה זה חשוב?

דוד רותם: לכן אני מבקש למחוק את ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אין לו ניסיון כמוך.

ראובן ריבלין: הוא צריך להגן על החוק בעד ונגד ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: הוא לא צריך לתקוף את המסתייגים, גם אם הם עומדים בעימות ובפער אין קץ, פער שלא ניתן לגישור בעמדותיו.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך לגבי התשובות למסתייגים.

ראובן ריבלין: הוויכוח הזה הוא ויכוח לא פשוט.

ראובן ריבלין: יש שעת רצון, ויש שעת לפנים משורת הדין, ויש שעת ייקוב הדין את ההר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אתם עומדים על ההסתייגויות, חבר הכנסת חנא סוייד?

ראובן ריבלין: זחאלקה?

ראובן ריבלין: צרצור?

ראובן ריבלין: מרצ עומדים על ההסתייגויות?

ראובן ריבלין: האיחוד הלאומי?

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

מיכאל בן-ארי: אני מבקש לדבר.

ראובן ריבלין: אם היית באולם היית מדבר.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: כולם נקראו, כי לא הייתם כאן.

ראובן ריבלין: לשם החוק יש הסתייגות של קבוצת חד"ש – חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה, קבוצת בל"ד – חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, סעיד נפאע וחנין זועבי, וקבוצת רע"ם-תע"ל – חברי הכנסת אברהים צרצור, אחמד טיבי, טלב אלסאנע ומסעוד גנאים.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות לשם החוק?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לשם החוק לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שמונה בעד, 46 נגד.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה, כך שאושר שם החוק.

ראובן ריבלין: מי בעד שם החוק כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 47 נגד – 9 נמנעים – 1 שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 47 בעד, תשעה נגד ואחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת הוועדה לשם החוק נתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 1 יש הסתייגות של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 2, נגד – 50, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת בן-ארי לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל גם הן מסתייגות לסעיף 1.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 8, נגד – 49, נמנעים – אין.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש מהכנסת להצביע על סעיף 1 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 9 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 51 בעד, תשעה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 1 אושר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 2 קיימת הסתייגות של קבוצת חד"ש, קבוצת בל"ד וקבוצת רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שמונה בעד, 51 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותן של הקבוצות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן נצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 49 נגד – 9 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 49 בעד, תשעה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: סעיף 2 אושר לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 3 יש הסתייגות של קבוצת חד"ש, קבוצת בל"ד וקבוצת רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 3 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 3 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 51 נגד, שלושה בעד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של אנשי חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על סעיף 3 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 52 נגד – 9 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 52 בעד, תשעה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 3 עבר כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 4 קיימת הסתייגות של קבוצות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 4 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שמונה בעד, 51 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לסעיף 4 לא התקבלה.

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה על סעיף 4 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 50 נגד – 9 נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 50, נגד – 9, נמנעים – אין.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 4 אושר לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 5 יש הסתייגותם של קבוצות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת סיעת בל"ד וקבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 5 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שמונה בעד, 50 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה על סעיף 5 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה – 50 נגד – 9 נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 50, נגד – 9, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: סעיף 5 עבר כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 6 – כל המסתייגים הורידו את הסתייגותם או לא נוכחים באולם.

ראובן ריבלין: נשארה הסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב ומרצ.

ראובן ריבלין: אתה מסיר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב מסיר.

ראובן ריבלין: מרצ מבקשת להצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע בעד או נגד ההסתייגות לסעיף 6, של קבוצת מרצ.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 9 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 6 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 9, נגד – 49, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: לסעיף 6 יש הסתייגות נוספת של סיעת מרצ, ולכן נצביע גם עליה.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות – מי נגד – לסעיף 6? נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 6 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: נגד – 50, בעד – 8, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ההסתייגות השנייה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע, חברי הכנסת, על סעיף 6 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 6, כהצעת הוועדה – 51 נגד – 9 נמנעים – אין סעיף 6, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 51 בעד, תשעה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: כך עברה בקריאה השנייה כל הצעת חוק, שאותה ניתן היה למנוע אם פשוט הפרקליטות היתה עושה את הדבר שהחוק בא לבצע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש הוועדה, האם להצביע בקריאה השלישית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בדחילו ורחימו, נא להצביע, רבותי – בקריאה השלישית: הצעת חוק הפסקת הליכים ומחיקת רישומים בעניין תוכנית ההתנתקות, התשס"ח–2008.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 51 נגד – 9 נמנעים – אין חוק הפסקת הליכים ומחיקת רישומים בעניין תוכנית ההתנתקות, התש"ע–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 51 בעד, תשעה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הפסקת הליכים ומחיקת רישומים בעניין תוכנית ההתנתקות, התש"ע–2010, שאותה יזמו מספר רב של חברי כנסת, מרוב סיעות הבית לרוחב הלוח – אני קובע שהצעת חוק זו עברה בקריאה השלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברי הכנסת.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לממשלת ישראל ולחברי הכנסת שתמכו בחוק הזה בקריאתו השנייה והשלישית.

דוד רותם: אני רוצה להודות ליוזמי החוק, שבראשם היית אתה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: אני רוצה להודות לצוות הוועדה – – –

ראובן ריבלין: עמירה דותן ועתניאל שנלר, אנשים שליוו את החוק יחד אתך.

דוד רותם: היו הרבה מאוד.

דוד רותם: אני רק אומר שאתה היית בראש המציעים.

דוד רותם: זה היה רוברט אילטוב, היו הרבה חברי כנסת.

דוד רותם: אני רוצה להודות לצוות הוועדה על העבודה הטובה שהוא עשה, עבודה מזורזת, עבודה עמוקה.

דוד רותם: ואני רוצה לתקן דבר אחד, אדוני.

דוד רותם: גם היועץ המשפטי לממשלה והפרקליטות סייעו בידנו – –

ראובן ריבלין: לנסח את החוק כפי שהוא.

דוד רותם: – – בסופו של דבר, הם הביאו את החוק לאן שהוא הגיע.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: [מס' מ/465; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 5992; נספחות.

דוד רותם: ]

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה תעמוד על הבמה ותציג את החוק הזה – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 103).

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: יציג אותה יושב-ראש ועדת החוקה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 103).

דוד רותם: הצעת החוק עוסקת בנושא החמרת הענישה על עבירות שוחד.

דוד רותם: כפי שאתם יודעים, הצעת החוק לא באה לשנות את יסודות העבירה או ליצור יסודות חדשים לעבירת השוחד, אלא אך ורק להעלות את רף הענישה בגין העבירה, ובכך לסייע במאבק נגד השחיתות.

דוד רותם: ההסדר המוצע יחמיר את עונש המאסר המרבי לעובד ציבור הלוקח שוחד משבע שנות מאסר, כקבוע בחוק כיום, לעשר שנות מאסר.

דוד רותם: וכן – דבר שיביא למדרג הענישה על עבירות חמורות המתבצעות על רקע כלכלי.

דוד רותם: כמו כן מוצע להחמיר את עונש המאסר של נותן השוחד משלוש שנים וחצי, כקבוע בחוק כיום, לשבע שנות מאסר.

דוד רותם: גם את הקנס שמוטל על הלוקח והנותן גם יחד אנחנו מציעים להגדיל, כך שהעובר עבירת שוחד ישלם קנסות ניכרים, ואנחנו מדברים על עונשים מרביים, כך שבית-המשפט יוכל להטיל קנס של עד פי-חמישה, משמע יותר ממיליון שקלים חדשים, ואם נעברה העבירה על-ידי תאגיד, הקנס יוכל להיות עד פי-עשרה, דהיינו 2 מיליוני שקלים.

דוד רותם: חשוב לציין כי החמרת הענישה והגברת הקנס בעבירות השוחד, יש להן גם השלכות על העונש של נותן השוחד לעובד ציבור זר, אשר דינו כדין נותן השוחד.

דוד רותם: העונש המוצע, ובפרט הקנס המוגבר, יבטיח כי מדינת ישראל תנהג בהתאם לקריטריונים ולנורמות הנהוגות במדינות המפותחות בעולם, אשר נאבקות נגד השחיתות, ובהתאם לנורמה של מדינות ה-OECD, שישראל מצויה בהליכי הצטרפות אליו.

דוד רותם: הערות הארגון בנוגע לעבירת השוחד והעונש הקבוע לה היו מניע ראשוני להצעת החוק.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש לאשרה.

דוד רותם: ואני כבר רוצה, אדוני, להודות לצוות הוועדה: למנכ"לית הוועדה, לאפרת חקאק, המשנה ליועצת המשפטית, ולכל חברי הוועדה שנטלו חלק.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך את האפשרות להגיע למקום מושבך.

ראובן ריבלין: נא לשבת במקום, כל מי שמבקש להצביע.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכוונים להצביע בקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: אין לחוק זה הסתייגויות, ולכן נצביע מקשה אחת על שם החוק ועל כל סעיפיו בקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, אדוני השר.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: – בקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 103).

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 1–2 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: בקריאה השלישית – הצעת חוק העונשין – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 103), התש"ע–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק העונשין (תיקון מס' 103), התש"ע–2010, עבר בקריאה השלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/391; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 5264; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: עכשיו אני מזמין – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 174 – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007, 2008 ו-2009), לקריאה השנייה והשלישית.

ראובן ריבלין: יציג יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 174 – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007, 2008 ו-2009), התש"ע–2010.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעה ממשלתית.

משה גפני: בהצעת חוק זו מוצע לקבוע כי בקביעת ההכנסה החייבת לא יחול תקן חשבונאות מס' 29 שקבע המוסד הישראלי לתקינה וחשבונאות, אף אם הוא חל בדוחות כספיים לגבי שנות המס 2007, 2008 ו-2009.

משה גפני: תקן חשבונאות מס' 29 התקבל על-ידי הוועדה המקצועית של המוסד הישראלי לתקינה וחשבונאות בחודש יולי 2006.

משה גפני: התקן קובע כי חברות הכפופות לחוק ניירות ערך והמדווחות על-פי הוראות החוק יערכו את דוחותיהן הכספיים לגבי שנת הכספיים 2008 ואילך לפי כללי חשבונאות בין-לאומיים, מה שקרוי כללי ה-IFRS.

משה גפני: יישום התקן לגבי שנת 2007 אינו חובה, אולם ישנן חברות שבחרו ליישם את התקן מרצונן.

משה גפני: הואיל וכללי החשבונאות המקובלים חלים גם לצורך דיני המס, מוצע לקבוע כי בשנים האמורות לא יחול התקן בקביעת ההכנסה החייבת.

משה גפני: הצעת החוק המקורית התייחסה לשנים 2007 ו-2008 בלבד, אולם בדיון בוועדה ובהתאם לבקשת רשות המסים הוספה שנת 2009 להוראה האמורה.

משה גפני: הצעה זו נועדה לאפשר לרשות המסים לבחון את יישום כללי החשבונאות הבין-לאומיים בנוגע לקביעת ההכנסה החייבת לאחר שהכללים ייושמו בדוחות המוגשים.

משה גפני: ההסתייגות להצעת החוק המונחת לפניכם היא לדיבור בלבד, אבל אני רואה שהמסתייג אינו נוכח, אז ההסתייגות מבוטלת.

משה גפני: לפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק המוגשת בפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שהמסתייג, חבר הכנסת אורון, לא נמצא, אנחנו עוברים ישירות להצבעה בקריאה שנייה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 174 – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007, 2008 ו-2009), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: נא להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 1 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 20, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: ניתן להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 174 – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007, 2008 ו-2009), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: החוק התקבל ואושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: 18 הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: המליאה אישרה את הצעת החוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 174 – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007, 2008 ו-2009), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הודעה לסגנית המזכיר, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 118), התש"ע–2010, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' כ/292; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 6394; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 117), התש"ע–2010 – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 117), התש"ע–2010, הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת עתניאל שנלר, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת לפניכם באה לתקן את המצב הנוכחי בחוק, שלפיו מבוטח שזכאי לגמלת סיעוד ומאושפז בבית-חולים לתקופה קצרה, ולא במסגרת אשפוז סיעודי, מאבד מיידית את זכאותו לגמלת הסיעוד, ועם שחרורו מבית-החולים צריך להגיש תביעה חדשה לגמלת סיעוד.

חיים כץ: הצעת החוק קובעת, שמבוטח שאושפז בבית-חולים שאינו בית-חולים המיועד לחולים סיעודיים או סיעודיים מורכבים, תשושי נפש או שיקומיים, ימשיך להיות זכאי לגמלת הסיעוד במשך תקופה שלא עולה על 14 יום.

חיים כץ: נוסף על כך, וכדי להקל על המבוטח שאושפז מעל 14 יום וגמלת הסיעוד נשללה ממנו, נקבע בהצעת החוק שמבוטח ששוחרר תוך 90 ימים מבית-החולים, יהיה זכאי לגמלת הסיעוד עם שחרורו בשיעור שהיה זכאי לו ערב אשפוזו בבית-החולים בלי שיידרש להגיש תביעה חדשה או להיבדק מחדש.

חיים כץ: בבסיס הצעת החוק עומד הרצון להקל עד כמה שאפשר על האוכלוסייה שמקבלת גמלת סיעוד, שרובה אנשים בגיל הפרישה המוגבלים בביצוע פעולות היום-יום אשר נעזרים בעזרת הזולת לביצוע פעולות אלה.

חיים כץ: לפני שאפנה לחברי הכנסת שיתמכו בהצעה, אני רוצה להודות לחברי הוועדה, ליועצות המשפטיות, ובטח למציע, שבא חדור קרב ובפרק זמן קצר מאוד העביר את ההצעה.

חיים כץ: אני פונה לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אין הסתייגויות.

כרמל שאמה-הכהן: אם כך, אנחנו עוברים ישר להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 117), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: קריאה שנייה – בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 1 – 24 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 24, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

עתניאל שנלר: מי החליט שזה עבר בקריאה שנייה?

כרמל שאמה-הכהן: אמרנו שזה עבר בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו זה בקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 117), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אני קובע שהמליאה אישרה את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יישר כוח.

עתניאל שנלר: אני מבקש להגיד תודה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לומר תודה מכל הלב לכמה אנשים: שר העבודה והרווחה, שכשזה היה בוועדת השרים הוא הגיש ערעור והצלחנו אחר כך בהסכמה מלאה להגיע לחקיקה ראויה – – –

יצחק הרצוג: שר הרווחה.

עתניאל שנלר: שר הרווחה.

עתניאל שנלר: אני מודה לך מאוד.

עתניאל שנלר: ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, שלימד אותי איך עושים דבר מהר, מקצועי, חד וחלק, יחד עם כל הסגל של הוועדה.

עתניאל שנלר: יישר כוח.

עתניאל שנלר: והכי חשוב: אני רוצה לומר מכאן תודה לגברת אחת, שהיא אשר סיפרה לי את הסיפור – –

קריאה: ציונה.

עתניאל שנלר: נכון.

עתניאל שנלר: – – והיא ביקשה לפתור את הבעיה, ובזכותה תיקנו עוד תיקון קטן לשלמות של החברה הישראלית כולה – "והדרת פני זקן", וסיוע לזולת, וכל ישראל ערבים זה לזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הודעה של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הודעה אחת, שאינה מחייבת הצבעה: ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי ההצעה לסדר-היום בנושא אבטחת בתי-הספר הערביים במדינה, של חבר הכנסת מסעוד גנאים, תידון בוועדה המשותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת החינוך, התרבות והספורט, בראשות ועדת הפנים והגנת הסביבה, שהוקמה לצורך דיון בהצעה לסדר-היום בנושא הפיקוח על מערך ההסעות לילדים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' כ/290; "דברי הכנסת", חוב' ט', עמ' 6042; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45), התש"ע–2010, קריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45), התש"ע–2010, הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת חיים אורון.

חיים כץ: נראה לי שאני עובד אצלכם.

חיים כץ: כל שבוע ככה, באופן קבוע, אני עולה להצעות חוק שלכם.

חיים כץ: כן ירבו, תנו לנו הרבה עבודה.

חיים כץ: תודה רבה לכם על מה שאתם עושים.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם באה להוסיף על ההגנה מפני פיטורים, הניתנת כיום בחוק עבודת נשים, לעובדת ולעובד העוברים טיפולי פוריות או טיפולי הפריה חוץ-גופית.

חיים כץ: מוצע כי העובדים יהיו מוגנים מפני פיטורים גם אם אינם נעדרים באופן מלא או חלקי ממקום העבודה, וזאת בעת שהם עוברים את הטיפולים וכן במשך 150 ימים מעת תחילת הטיפולים.

חיים כץ: מאחר שההגנה המוצעת אינה כרוכה בהיעדרות, העובדים לא יידרשו להודיע מראש על הטיפולים, ואולם יהיה עליהם להודיע למעביד על הטיפולים לא יאוחר משלושה ימי עבודה מיום שקיבלו הודעה מוקדמת לפיטורים או שפוטרו ללא הודעה כאמור, כדי להעמיד את המעביד על חובתו לבקש היתר לפיטורים, וכן יהיה עליהם למסור למעביד אישור רפואי על הטיפולים בתוך 14 יום מהמועד האמור.

חיים כץ: הגנה נוספת המוצעת תחול רק לגבי עובדת או עובד שכבר עובדים אצל המעביד או במקום העבודה במשך שישה חודשים לפחות.

חיים כץ: שר התמ"ת יהיה מוסמך, בהתייעצות עם שר הבריאות ובאישור הוועדה, לקבוע סוגי טיפולי פוריות שההגנה הנוספת לא תחול לגביהם.

חיים כץ: המטרה היא לאפשר להחריג טיפולים שאינם משפיעים כלל על העבודה ואינם מצדיקים את מתן ההגנה הנוספת.

חיים כץ: יצוין כי האיסור בפיטורים המוצע יהיה מלווה בעבירה פלילית, בדומה להגנה הקיימת כבר היום בחוק.

חיים כץ: מוצע להבהיר עוד כי שר התמ"ת לא ייתן היתר לפיטורים של עובדים העוברים טיפולים כאמור, בכל מקרה שהפיטורים הם בקשר לטיפולים.

חיים כץ: לחוק הזה לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: לפני שנעבור להצבעה אני רוצה להודות לצוות הוועדה וליועצים המשפטיים שעבדו רבות והביאו את הצעת החוק עד למקום שאנחנו עומדים להצביע עליה.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה.

חיים כץ: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45).

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 1–3 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצבעה בקריאה שנייה נסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: 26 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אני קובע שהמליאה אישרה את הצעת החוק בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חברים, נא להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45).

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 28 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: 27 בעד – פה אחד – אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: [מס' מ/462; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 5639; נספחות.

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32), התש"ע–2010, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: לפני שאנחנו מתחילים, אני רוצה לקדם בברכה את שר ההגנה הברזילאי ופמלייתו, שמכבדים אותנו ביציע האורחים.

כרמל שאמה-הכהן: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: (מחיאות כפיים)

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32), התש"ע–2010.

אופיר אקוניס: מדובר בהצעת חוק ממשלתית שעניינה העיקרי המשך השידורים בערוץ השלישי, הידוע כערוץ-10, באמצעות בעלת הזיכיון לשידורים בערוץ זה, הלוא היא חברת "ישראל 10", נוכח המועד הצפוי לפקיעת הזיכיון שלה, קצת יותר מ-48 שעות מעכשיו – אדוני שר התקשורת, עכשיו אתה מחייך – ב-27 בינואר 2010, ובהתחשב בחובות שנצברו לה עד כה.

משה כחלון: אני תמיד מחייך.

אופיר אקוניס: נכון, אתה צודק, אתה תמיד מחייך.

אופיר אקוניס: קיבלתי.

אופיר אקוניס: חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, כנוסחו היום, מאפשר למועצת הרשות השנייה להאריך את תוקף הזיכיון של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי בשתי תקופות הארכה של שנתיים נוספות כל אחת.

אופיר אקוניס: ואולם, סמכות זו מותנית, בין היתר, בכך שבעל הזיכיון קיים בתקופת הזיכיון, או בתקופת הארכתו, את הוראות החוק, כללי המועצה ותנאי הזיכיון.

אופיר אקוניס: מאחר שבתקופת הזיכיון שלה הפירה חברת "ישראל 10" מחויבויות בתחומי ההשקעה בתוכן – בסוגה עילית ובקולנוע – צברה חובות ביחס לתשלום דמי זיכיון ותמלוגים וכן הפירה את ההוראה בעניין חובת מקום מושבה של חברת החדשות בירושלים, מועצת הרשות השנייה לא היתה רשאית להאריך את הזיכיון.

אופיר אקוניס: ברור שכשלא ניתן להאריך זיכיון, על הרגולטור, כלומר על מועצת הרשות השנייה, היתה מוטלת חובה לפרסם מכרז לבחירת בעל זיכיון חדש.

אופיר אקוניס: ואולם, למרות לשונו הברורה של החוק, ולמרות שניסיונותיה של המועצה עוד בכנסת הקודמת להאריך את המועד לקבלת ההחלטה בדבר הארכת הזיכיון – כל אלה לא צלחו – נמנעה המועצה מפרסום מכרז, עד שנעשה מאוחר מדי לעשות כן.

אופיר אקוניס: וכך אומרת הממשלה בדברי ההסבר שלה להצעת חוק זו, שפורסמה ברשומות ב-23 בנובמבר 2009: "ההסדר המוצע בהצעת החוק מושתת על מצב עובדתי שלפיו טרם החלו הליכי המכרז לבחירת בעל זיכיון חדש שישדר בערוץ השלישי, ונותר פרק זמן של כחודשיים עד תום תקופת הזיכיון – – –.

אופיר אקוניס: נוכח המצב האמור נראה כי אין אפשרות מעשית להשלים את כל המהלכים הנדרשים להפעלת הערוץ השלישי על-ידי בעל זיכיון חדש שייבחר במכרז, כך שייווצר רצף בין שידוריו לבין שידורי בעל הזיכיון הנוכחי".

אופיר אקוניס: "לכן בעיתוי הנוכחי" – אומרת הממשלה, אדוני שר התקשורת.

אופיר אקוניס: אמרה, עוד מעט זה כבר יהיה מאחורינו – "בשל החשש מפגיעה בפלורליזם ובשוק הדעות הטלוויזיוני, בשל החשש ממונופול בשוק הפרסום, ובשל החשש מפני פגיעה בשוק היצירה הטלוויזיוני ובציבור הצופים, קיים אינטרס ציבורי משמעותי בהארכת הזיכיון.

אופיר אקוניס: " זה המקום להזכיר, חברי הכנסת, כי מי שהכירו בצורך לתקן את החוק היו חברי הכנסת נחמן שי וכרמל שאמה, שעוד קודם להצעה הממשלתית הניחו הצעת חוק פרטית בנושא הזה, ועל כך אני מבקש, אדוני שר התקשורת, להודות לשניהם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי לא נמצא פה, אז תמסרו לו.

אופיר אקוניס: אני מניח, חבר הכנסת שאמה – היושב-ראש כעת – שתמסור לו את אמירתנו.

אופיר אקוניס: המתווה המוצע בהצעת החוק נועד לאפשר למועצת הרשות השנייה להאריך את הזיכיון של חברת "ישראל 10" בשנתיים נוספות, תוך פריסת חובות ומתן הקלות מסוימות, לפי העניין.

אופיר אקוניס: אני רוצה להתייחס בקצרה למספר תיקונים עיקריים בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: ראשית – מקום מושבה של חברת החדשות של "ישראל 10".

אופיר אקוניס: לפי חוק הרשות השנייה, כנוסחו היום, מקום מושבה של חברת החדשות של בעל זיכיון לשידורים הוא פה, בירושלים.

אופיר אקוניס: במהלך כל תקופת הזיכיון, לדאבון הלב, לא עמדה חברת "ישראל 10" במחויבות הזאת, וכידוע לכולנו שידרה את החדשות שלה גם מעיר חשובה בישראל, אבל לא מירושלים, אלא גבעתיים.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא חשבתי על זה, חבר הכנסת אורבך.

אופיר אקוניס: החרוז הוא טוב, אבל החוק קובע.

אופיר אקוניס: בהתאם להצעת החוק, ובטרם הנחנו אותה על שולחן הכנסת לקריאה השנייה והשלישית, הגישה "ישראל 10" למועצת הרשות השנייה תוכנית הכוללת שלבי פעולה וביצוע להבטחת מושבה עד סוף 2011 של חברת החדשות בירושלים.

אופיר אקוניס: גם את זה אישרנו בוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: בעניין הזה, אדוני היושב-ראש, אני חייב לציין את חבר הכנסת פיניאן ואת חבר הכנסת אורלב, שבישיבה הראשונה, אדוני שר התקשורת, כאשר ניגשנו לעסוק בסעיף הראשון של הצעת החוק הזאת, יחד אתי, היינו באותה ישיבה, הודענו שבנוסח המקורי שבעצם מתיר לא לשבת בירושלים, לא נוכל לקיים את הסעיף כפי שהוצע.

אופיר אקוניס: תיקנו את התיקון הזה ואני מברך את כולנו – את הממשלה, את חברי הכנסת פיניאן ואורלב.

אופיר אקוניס: אני לא יכול לברך את עצמי, אבל היינו בתוך ההערה הזאת.

זבולון אורלב: אני אברך אותך.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

ציון פיניאן: המברך יבורך.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ביחס להשקעה בסוגה עילית ובקולנוע – בהתאם להצעת החוק, כדי שמועצת הרשות תוכל להאריך את זיכיונה של חברת "ישראל 10", על החברה להגיש לאישור המועצה תוכנית להשלמת מחויבויות להשקעה בתחום הסוגה העילית ולהשלמת הוצאות לקולנוע.

אופיר אקוניס: בהתאם למוצע, בעל הזיכיון העביר לאישור המועצה תוכנית עד ליום 31 בדצמבר 2011, של מחויבויות העבר שלו בתחום הסוגה העילית, בסכום של 37.1 מיליון שקלים בשנת 2009, בסכום של 27 מיליון שקלים בשנת 2010, ובסכום של 16.1 מיליון בשנת 2011.

אופיר אקוניס: סכומים אלה יתווספו כמובן למחויבויות השוטפות, בסך 39.4 מיליון בשנת 2009, 43.3 מיליון ב-2010 ו-56.7 מיליון בשנת 2011.

אופיר אקוניס: בכל הנוגע למחויבויות העבר בתחום הקולנוע, ובמגמה לנהוג בשוויוניות כלפי כל בעלי הזיכיון בטלוויזיה המסחרית, מוצע להסדיר את מחויבויות ההשקעה לכלל בעלי הזיכיון לשידורי טלוויזיה כך שעבור השנים 2009 ו-2010 שני בעלי הזיכיון לשידורים בערוץ השני מחויבים להשקיע כ-2 מיליון בקולנוע הישראלי כל אחד, ואילו הזכיין בערוץ השלישי מחויב ב-4 מיליון, ואת ההשקעות הם מחויבים להשקיע עד 30 באפריל 2010.

אופיר אקוניס: הסדר דחיית החובות, הן בנוגע לתוכנית להשלמת המחויבויות בתחום הסוגה העילית והן בנוגע לתוכנית להשלמת ההוצאה לקולנוע, כפוף לכך שבעל הזיכיון יפקיד פיקדון כספי או ימציא ערבות בנקאית להבטחת קיום מחויבויות אלו עד ל-2 במרס 2010, שאם לא כן יפקע זיכיונו לאלתר, ללא שיקול דעת של מועצת הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: מאליו ברור שאנו מצפים מהרשות השנייה שבמידת הצורך – ואני מקווה שלא יתעורר הצורך – תיחלט ערבות זו, כדי להבטיח שדבר המחוקק לא ייעשה פלסתר.

אופיר אקוניס: לצד חובות התוכן קיימים ל"ישראל 10" ולזכייני ערוץ-2 חובות דמי זיכיון ותמלוגים בהיקף משמעותי.

אופיר אקוניס: הממשלה הציעה הסדר מקיף בעניין זה, שתכליתו לאפשר, בתנאים הקבועים בהצעה, דחייה של חלק מהחובות, בהיקף של עשרות מיליוני שקלים, עד סוף 2012.

אופיר אקוניס: בהתאם לכך הצעת החוק מכילה הסדר כספי מיוחד, שיחול על חובות דמי הזיכיון והתמלוגים שמועד החזרתם נדחה.

אופיר אקוניס: המועד המאוחר ביותר לתשלום הכלול בהם הוא 31 בדצמבר 2011.

אופיר אקוניס: הצעת החוק קובעת הסדרים נוספים ופרטניים בכל אחת מהסוגיות שהזכרתי, אך בשל הצורך לסיים את הצגת הצעת החוק – והשעון מתקתק, ואנחנו מתקרבים לתאריך הקובע – לא נמשיך בכך, אי-אפשר לפרט.

אופיר אקוניס: זו באמת הצעת חוק מאוד יסודית ומאוד מקיפה.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, במהלך הדיונים המקיפים והממושכים שקיימה ועדת הכלכלה בראשותי בהצעת החוק, הקפדנו מאוד, כפי שאנו נוהגים תמיד, על שמיעת טענותיהם של כל הצדדים הנוגעים בדבר, לרבות נציגי החברות בעלות הרשיון לשידורי טלוויזיה בכבלים ובלוויין, נציגי היוצרים, בעלי זיכיון בעבר וכדומה.

אופיר אקוניס: שמנו לנגד עינינו, אדוני שר התקשורת, את הצורך לנהוג בשוויון בין כל בעלי הזיכיון בעבר ובהווה, והכול במגמה להבטיח המשך שידורם של תכנים איכותיים, ראויים – אני מרשה לעצמי לומר, גם מאוזנים – בשידורי הטלוויזיה המסחריים.

אופיר אקוניס: מגמה זו ליוותה אותנו כששקלנו את מתן ההקלות במחויבויות והסדרי פריסת חובות, כפי שהתחייב, בין היתר, בשל המצב הכלכלי הקשה בשוק שידורי הטלוויזיה וההימנעות מעריכתו של מכרז לשידורים בערוץ השלישי.

אופיר אקוניס: אני מניח שאתם מודעים לכך שהתיקון הנוכחי בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו איננו התיקון הראשון שנעשה בחוק כדי להקל על בעלת הזיכיון לשידורים בערוץ-10.

אופיר אקוניס: למעשה – בדקנו, שר התקשורת, אתה חבר כנסת כבר מהכנסת השש-עשרה, אם אינני טועה – מדובר בתיקון החמישי, בלי להביא בחשבון הקלות והפחתות נוספות שביצעה מועצת הרשות השנייה לאורך השנים לטובת בעלת הזיכיון "ישראל 10".

אופיר אקוניס: בעת הדיונים בהצעת החוק שאלתי את מנכ"ל חברת "ישראל 10" לא פעם, האם יעמדו הפעם בהתחייבויות, והוא הבטיח שידאג לקיום כל המחויבויות שנקבעו בחוק הזה, והוא איננו מתכוון להגיע לכנסת פעם נוספת לצורך דיונים בהקלות נוספות בעניין זה.

אופיר אקוניס: אני מקווה ומאמין שאכן מדובר בפעם האחרונה, ומכאן, אדוני היושב-ראש, יקוימו דרישות החוק במלואן, ושנזכה לראות טלוויזיה איכותית, מגוונת, מאוזנת, לטובת כלל הציבור בישראל.

אופיר אקוניס: אני רוצה – לפני שנגיע – רק להודות, עשינו באמת ימים כלילות – כן, חבר הכנסת אורבך.

אופיר אקוניס: סליחה, יש יושב-ראש לישיבה הזאת.

אורי אורבך: לא להגזים עם הציפיות.

אורי אורבך: עושים את החוק הזה כי צריך.

אורי אורבך: לא תהיה מזה טלוויזיה – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אורבך, באיזו מסגרת אדוני מפריע ליושב-ראש שמציג את החוק?

אורי אורבך: במסגרת – – –

כרמל שאמה-הכהן: הפרעה שלא קבועה בתקנון.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': – – –

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני באמת רוצה, אדוני היושב-ראש, לחזור – –

ציפי חוטובלי: קריאת ביניים – – –

כרמל שאמה-הכהן: זה לא קריאת ביניים, זה כבר היה נאום.

אופיר אקוניס: – – ולהודות באמת לך ולחבר הכנסת שי, שהתנעתם את החוק הזה על-ידי הצעת החוק הפרטית שלכם, ולהודות – לפני שנעבור לקריאה שנייה ולקריאה השלישית, חבר הכנסת אורבך, לשורה של אנשים שעשו – באמת מותר להגיד "ימים כלילות", כי היינו כאן לילות – אני לא יודע אם יודעים את זה, אבל היינו כאן גם לילות – עסקנו – – –

זבולון אורלב: עשית הפוך.

זבולון אורלב: לילות כימים.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: לילות כימים.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, מקבל.

אופיר אקוניס: אתה לומד מראש ועדת החינוך, אדוני היושב-ראש – – –

שלי יחימוביץ': אוי ואבוי אם זה היה ימים כלילות.

אופיר אקוניס: נכון, את צודקת, חברת הכנסת יחימוביץ.

אופיר אקוניס: מה אפשר לבוא ולומר כאשר מתקנים אותך חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת אורלב?

אופיר אקוניס: אני באמת רוצה, לסיום, להודות למנהלת ועדת הכלכלה, הגברת לאה ורון, לכל צוות ועדת הכלכלה: עידית חנוכה, דקלה טקו, מירב כהן, ללשכה המשפטית: עורכת-הדין אתי בנדלר, עורך-הדין ניר ימין ודפנה ברנאי; לעוזרי, היועץ המקצועי רן שטרית, נגה רפפורט ואלעד מרון, לאנשי הרשות השנייה, שבאמת עד הדקה האחרונה אפילו מכבדים אותנו כאן ביציע: המנכ"ל מנשה סמירה, היושבת-ראש נורית דאבוש, היועץ המשפטי דורון אבני, סמנכ"לית הטלוויזיה איילת מצגר.

אופיר אקוניס: גם אצלך, אגב, אדוני השר, במשרדך, אני יודע שהעבודה היתה רבה, גם במשרד המשפטים, לגברת דנה נויפלד, גם היא עסקה רבות בחוק הזה, ואני מקווה שלא שכחתי אף אחד ולא פסחתי.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מבקש להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אגב, אני מבין שיש הסתייגויות.

אופיר אקוניס: אני מבקש לדחות את ההסתייגויות ולהצביע בעד בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: יש לנו הסתייגויות של חבר הכנסת אורלב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אורלב.

קריאה: – – –

כרמל שאמה-הכהן: הסתייגות זו הסתייגות.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

כרמל שאמה-הכהן: הסתייגות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל האלטרנטיבות היו גרועות.

זבולון אורלב: לכאורה, אם ערוץ-10 לא עמד בהתחייבויות שלו – כמעט, אגב, בכל ההתחייבויות – מן הראוי ומן הדין שהרגולטור, כלומר מועצת הרשות השנייה, היתה צריכה להגיע למסקנה כבר לפני כמה שנים – מי שלא עומד בהתחייבויות צריך להיסגר.

זבולון אורלב: אבל האלטרנטיבה – לסגור את ערוץ-10 – גם היא אלטרנטיבה גרועה, כי אף שאני מסכים עם חבר הכנסת אורבך, שאנחנו לא צופים איזושהי מהפכה תקשורתית, מן הראוי בכל זאת שתהיה תחרות בתחום הטלוויזיה.

ציפי חוטובלי: אולי יגיעו משם עוד ח"כים.

ציפי חוטובלי: אתה יודע, אני גם משם.

זבולון אורלב: הבנתי את העניין.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: רגע, לא היה לך חוק שעיתונאים לא יבואו ישר לכנסת?

אורי אורבך: זה מהכנסת הבאה.

כרמל שאמה-הכהן: לא כולל ערוץ-10.

זבולון אורלב: לא כולל ערוץ-10.

זבולון אורלב: גם בזה עשו חוק.

זבולון אורלב: ..

זבולון אורלב: מאה אחוזים.

זבולון אורלב: אבל היו לך בוודאי הופעות שאני זוכר אותן, היו מאוד מרשימות – –

ציפי חוטובלי: תודה, תודה.

זבולון אורלב: – – ומחכימות, והרגשתי שלפחות יש לי ייצוג – – –

שלי יחימוביץ': – – – כל העיתונאים דורשים – – –

זבולון אורלב: לא, לגביה.

זבולון אורלב: הרגשתי שב"מועצת החכמים" יש לי ייצוג, שעמדותי ודעותי נשמעות.

זבולון אורלב: זה בוודאי מן הראוי, ואני בהחלט מודה לך על הדברים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: עמדותיך עמדות הליכוד?

זבולון אורלב: לא, עמדותיה עמדות הציונות הדתית.

זבולון אורלב: אני יודע איפה היא התחנכה, איפה היא למדה, באיזו תנועת נוער היא היתה ובאיזו אולפנה היא למדה.

שלי יחימוביץ': מה עם איש סיעתך, אורי אורבך?

שלי יחימוביץ': הוא לא ביטא את עמדותיך?

זבולון אורלב: לא בערוץ-10.

זבולון אורלב: ב"גלי צה"ל", בכל מיני מקומות נוספים.

זבולון אורלב: הוא עשה את זה כל כך טוב, את רואה, שהוא הגיע גם כן לבית היהודי – למפד"ל.

אורי אורבך: הצלת את המפד"ל – – –

זבולון אורלב: על כל פנים, אני חושב שהחוק הזה הוא לא חוק שמעורר שמחה, והוא לא מייצג איזשהו הישג של החברה הישראלית.

זבולון אורלב: הוא מייצג הכרח שלא יגונה, בתנאים האלה.

זבולון אורלב: אני אומר שאף-על-פי שבהחלט רוב רובם של השידורים בערוץ-10 אינם דרך התרבות שלי ודרך ההתבטאות שלי, אני חושב שלחברה הישראלית בכללותה המשך השידור היה חשוב, ולכן אני ראיתי חשיבות להגיע להסדר, ובלבד שבמהלך הארכת הזיכיון ימולאו כל המחויבויות.

זבולון אורלב: ועל כך אני משבח את יושב-ראש הוועדה, אופיר אקוניס, שבכל זאת – יושב-ראש חדש, חבר כנסת חדש, שמקבל מטלה – גם במושגים של הוותיקים – מטלה גדולה, ענקית, וידע להתמודד כראוי ולהוביל את הדיונים בסבלנות, כשצריך גם בתקיפות, ולהביא אותנו אל התוצאה לפני התאריך הקובע.

זבולון אורלב: לעניין ירושלים, אכן התבטאתי שאם על כפות המאזניים, מצד אחד יהיה ערוץ-10, ועל כף המאזניים מצד שני תהיה ירושלים, אני מעדיף את ירושלים ושערוץ-10 ייסגר.

זבולון אורלב: ולכן לא הייתי מוכן בשום פנים ואופן להתפשר, שבמסגרת הארכת הזיכיון לא תושלם העברת האולפנים במלואם לירושלים – כפי שעשה ערוץ-2, ועל-פי פרשנות בג"ץ – ירושלים ובנותיה.

זבולון אורלב: ואכן, אני רוצה לברך את ערוץ-10.

זבולון אורלב: אני יודע איזו כברת דרך הוא עשה גם בצורך למלא את המחויבויות שלא מילא בכל יתר התנאים של תוכן וגם בהעברת האולפנים לירושלים.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה שמה שהיה בשש, שבע השנים האחרונות, שהיתה אדישות גם של מועצת הרשות השנייה ביחס להעברת האולפנים, וגם שלנו, של חברי הכנסת, שכולם נרדמנו בשמירה, אכן נוכל לברך על המוגמר וירושלים תזכה לעוד מפעל תרבותי חשוב כמו האולפנים של חברת החדשות שיקימו בירושלים.

זבולון אורלב: אני מודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אופיר אקוניס, לא הקשבתי לכל מלה, שברור לחלוטין שבתום התקופה הזאת יחל משטר חדש – משטר של רשיונות.

זבולון אורלב: אכן, אדוני השר, אמרתי שבתום התקופה תחל תקופה.

זבולון אורלב: צריך שיהיה ברור, ואני מקווה שגם אולי היושב-ראש יאמר זאת בדברי הסיכום.

זבולון אורלב: מסגרת שידור, גוף שידור, זכיין שלא יעמוד במחויבויות – 10 ו-2, שלא יעמדו במחויבויות, לא יוכלו לקבל רשיונות בכל תנאי שהוא, לכן הדבר הזה הוא מאוד חשוב.

זבולון אורלב: יושב-ראש ועדת הכלכלה הודיע על כך כמה וכמה פעמים.

זבולון אורלב: אני מקווה שהפעם הכנסת באמת תעמוד על שלה ונעלה את ירושלים על ראש שמחתנו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

כרמל שאמה-הכהן: המסתייגת הבאה, חברת הכנסת יוליה שמאלוב, בבקשה.

נסים זאב: – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: נצטרך ללכת לערד.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, אתה יודע כמה פעמים נשארנו בגללך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת, אחרי שדיבר חבר הכנסת זבולון אורלב, קצת קשה להסתייג, כי אתה כמעט אמרת את זה – הדברים שרציתי לומר – אבל כבר אני צריכה להגיד משהו שמזמן רציתי לומר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני גם רוצה להחמיא לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, שאני חושבת שעשית עבודה יוצאת מן הכלל, כמישהי שלקחה חלק אפשר להגיד אולי באמצע התהליך אבל הייתי נוכחת כמעט בכל הישיבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עשית עבודה מאוד טובה, וקצת חרה לי שאנחנו ניסינו בכל דרך שהיא בעצם לעזור לערוץ שלא עמד במחויבויות שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת לומר שכל ישיבה שישבתי, מצד אחד הרגשתי שאנחנו שחייבים לעשות את זה, מצד שני שאלתי את עצמי בעצם למה אנחנו חייבים לעשות את זה, אבל למסקנה אחת הגעתי – – –

אופיר אקוניס: בעשרות השעות שישבנו שם, נשאלו הרבה מאוד שאלות – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לפנות מכאן לשר התקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כבר פניתי אליך לא פעם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שכשאנחנו נורא נחושים, אנחנו יכולים לעשות הכול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ראה את הדוגמה הזאת שאתה היית מאוד נחוש לעזור כדי להציל, אפשר להגיד, מאות עובדים שעובדים בערוץ-10, וכמובן שהכנסנו את הנושא של ירושלים לשם, וגם את זה הצלחנו לעשות לגבי הגדלה של מספר העובדים, ואייטמים לגבי ירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני מסתייגת ואומרת שאנחנו חייבים לעשות מהפכה בשוק התקשורת, שכוללת את רשות השידור, את הטלוויזיה המסחרית, את הרדיו, את האינטרנט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאנחנו צריכים להוביל לאיזשהו כיוון של מה מדינת ישראל רוצה לקבל מהתמהיל הזה שנקרא – תמהיל מדיה כדי להוריד את אותן דרישות שלנו מערוץ-10 ומערוץ-2, שהן קצת דרישות דרקוניות, ובגלל זה גם אולי איכשהו התביישנו, נגיד כך במירכאות, מהדרישות של הרגולציה, והיינו חייבים איכשהו אולי לעזור להם בסופו של דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום ישבתי בוועדת הכלכלה ודיברנו אפרופו מכרזים של משרד התחבורה, שגם שם ראינו חברות שניגשו למכרז, לא עמדו במכרז, וכאילו מדינת ישראל – לא מדינת ישראל, אגיד משרדי ממשלה, כי מדינת ישראל זה משהו מאוד אמורפי, ובעצם אנחנו לא לוקחים אחריות למשהו ספציפי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני חושבת שמשרדי ממשלה – אנחנו חייבים להעביר איזושהי תחושה שמי שלא עומד במכרז לא נמצא שם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נקודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו כל הזמן מנסים להציל מישהו שניגש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מישהו אחר אולי היה יותר טוב ממנו, לא נתנו לו, ואחרי זה זה שניגש, פתאום בעצם מחליט שהוא לא יכול כל כך לעמוד במכרז או בדרישות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קוראת כאן, מעל הבמה הזאת – אני חושבת שכולנו צריכים לקחת אחריות על הנושא הזה, וצריך להיות איזושהי הלך רוח בחברה הישראלית, שאם יש מכרז וזכית בו – אתה ממשיך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הצלחת לעמוד בו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מבזבזים שעות בכנסת ובוועדות בשביל לראות איך להציל את זה שלא עמד במכרז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אסיים בנימה אופטימית שאנחנו חייבים לעשות מהפכה בשוק התקשורת בישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד השר, מעוניין לדבר?

כרמל שאמה-הכהן: אחרי ההצבעה?

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32), התש"ע–2010.

זבולון אורלב: אדוני, אני מוריד את ההסתייגויות.

כרמל שאמה-הכהן: גם חברת הכנסת ברקוביץ – אני מניח שאת מוותרת על ההצבעה על ההסתייגות שלך, שנימקת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קצת למשוך – – –.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מוותרת.

אופיר אקוניס: אי-אפשר.

אופיר אקוניס: צריך להגיע ל-27.

אופיר אקוניס: אם את תמשיכי, זה פשוט יפקע.

כרמל שאמה-הכהן: את מוותרת.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שההסתייגויות הוסרו, אנחנו עוברים ישירות להצבעה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 29 בעד סעיפים 1–12 – 16 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 1–12 נתקבלו.

קריאה: – – –

קריאה: תרשה לי למחות.

קריאה: זה מה שנקרא: אין בעד מה.

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 16, נגד – 2.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית ואחרונה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה להצביע בקריאה שלישית – הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32), התש"ע–2010.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה מס' 30 בעד החוק – 17 נגד – 2 נמנעים – אין חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32), התש"ע–2010, נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה – 17 בעד, נגד – 2, אפס נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: אני קובע שהמליאה אישרה את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד השר, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: זכות הדיבור שלך.

כרמל שאמה-הכהן: דרך אגב, כבוד השר, אני זוכר את שיחתנו פה מעבר לקיר בימים שהכול עוד היה נראה שחור.

משה כחלון: כן.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, ראשית, תודה רבה.

משה כחלון: גם כשהכול נראה שחור, אתה יודע שאני אופטימי ואנחנו מחליטים על הצבע.

משה כחלון: על כל פנים, אני רוצה להודות לכל מי שעשה במלאכה החשובה הזאת.

משה כחלון: נכון, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, לא יודע אם זה יום חג או יום שמח, אבל זה יום חשוב.

משה כחלון: זה יום חשוב כי אנחנו לא אפשרנו, כנסת ישראל או ממשלת ישראל, משרד התקשורת לא אפשר שנגיע למצב שאסור שנגיע אליו, שגוף תקשורת במדינת ישראל ייסגר.

משה כחלון: גוף חשוב, אחד משני הגופים המרכזיים של broadcast, מסחריים.

משה כחלון: לדעתי, אסור שייסגר, וטוב שכך.

משה כחלון: אני הגעתי לחקיקה ממשלתית פשוט כשלא היתה לנו ברירה.

משה כחלון: ניסינו לעשות הסכם מינהלי, הגענו כמעט לסוף.

משה כחלון: ראינו שחוסר גמישות בחוק לא מאפשר את זה.

משה כחלון: לכן קיבלנו את ההחלטה להביא הצעת חוק ממשלתית, ואני שמח שהיא עברה – עם הרבה ייסורים, עם הרבה חתחתים, אבל בסוף זה קרה.

משה כחלון: שוב, זה קרה בזכות העבודה הקשה של החברים, שכמובן אציין אותם אחר כך.

משה כחלון: מה שחשוב לי לומר – לחזק את הדברים של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

משה כחלון: אנחנו בתחילת הדרך מבחינת השידורים.

משה כחלון: אדוני יושב-ראש הוועדה, יש לך עכשיו עוד מטלה – אם לא תתקיים רפורמה, ואם לא תיווצר הקלה ברגולציה, ואם לא נאפשר משטר של רשיונות ולא זיכיונות, מה שעשינו עכשיו זה פשוט אקמול לחולה במחלה קשה; הרגענו את השוק לתקופה לא ארוכה, לאחר מכן זה יחזור.

משה כחלון: זה יכול לחזור בעוד חצי שנה, זה יכול לחזור בעוד שמונה חודשים, אבל זה יחזור.

משה כחלון: השיטה הזאת נכשלה, ולא בכדי הגענו לאן שהגענו.

משה כחלון: מישהו פה דיבר על זה שאנחנו מתקרבים לתחנה הבאה.

משה כחלון: זה נכון; אם לא ישתנה המשטר הזה, ונמשיך באותו מסלול, המסלול הזה יוביל את השידורים לשום מקום.

משה כחלון: אנחנו יודעים שגם חברת "קשת" במצב לא טוב, והיא בדרך אלינו, ועל "רשת" אני בכלל לא מדבר; אין בכלל מה לדבר.

משה כחלון: אנחנו נראה את התוצאות, הן עצובות מאוד.

משה כחלון: לכן, כל השוק הזה במצב לא טוב, ואנחנו מחויבים לעשות רפורמה, אם אנחנו רוצים שיהיו לנו שידורים מסחריים במדינת ישראל.

משה כחלון: לעצם התודות, באמת היו פה המון-המון אנשים שעבדו, המון אנשים שגרמו לחוק הזה לצאת לפועל, כי היו בו המון קשיים, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, פעם אחת ירושלים, אחר כך התחייבויות ומספרים שונים, האוצר, ועדת הכנסת שסייעה בפטורים, נכנסנו ללוחות זמנים כמעט בלתי אפשריים ונאלצנו לקבל פטור מחובת הנחה ונאלצנו לזרז הליכים.

משה כחלון: חבר הכנסת אקוניס דחה דיונים אחרים, שם אותם בצד לכבוד הדיון של ערוץ-10, וכשחבר הכנסת אקוניס מדבר על לילות כימים, זה באמת לילות כימים.

משה כחלון: אני שמח שזה קרה, אבל שוב – אנחנו רק בתחילת הדרך.

משה כחלון: פטור בלא כלום – אני מרגיש חובה נעימה להודות לחברי הכנסת שעבדו, כי בסך הכול לא הייתם חייבים, והתאמצתם ועבדתם הרבה מאוד שעות, יחד עם ההנהלה שלכם.

משה כחלון: כמובן, אופיר אקוניס, יושב-ראש הוועדה, הנהלת הוועדה – לאה, אתי, עידית, ידידי עורך-דין ימין, כמובן חברי הכנסת כרמל שאמה ונחמן שי – זה לא סוד שגם שרים בממשלה צריכים קטליזטורים, צריכים זרזים, וכרמל שאמה יחד עם חבר הכנסת נחמן שי הגישו הצעת חוק פרטית, וזה נתן את ה-drive לחלק גדול מהגורמים, ואנחנו התקדמנו בזכות זה.

משה כחלון: כרמל, באמת תודה רבה, אמרתי לך את זה גם באופן אישי, אבל אני מוצא לנכון לומר לך את זה פה, מעל הבמה הזאת, יחד עם נחמן, יוליה, שלקחה חלק נכבד והיתה גורם מאוד מרכזי בוועדה; את חבר הכנסת אורלב הזכרתי.

משה כחלון: עובדי משרד התקשורת – המחלקה המשפטית בעיקר, בראשות נגה רובינשטיין, שגם התאמצו בצורה בלתי רגילה להגיע להישג הזה; משרד המשפטים, עורך-דין אבי ליכט, שסייע לנו, עורכת-הדין דנה נויפלד, שלקחה חלק.

משה כחלון: הרשות השנייה, יושבת-ראש המועצה, הגברת נורית דאבוש, שהתעקשה ועבדה באופן נחוש, לאורך כל הדרך האמינה שזאת צריכה להיות התוצאה, והגענו אליה.

משה כחלון: מנשה סמירה המנכ"ל, דורון אבני היועץ המשפטי, איילת מצגר.

משה כחלון: שכחתי עוד מישהו?

משה כחלון: שיצביע.

יצחק וקנין: – – –

משה כחלון: חבר הכנסת וקנין, פה זו חובה להודות לאנשים האלה – ואתה יודע שאני לא דברן גדול – אין לכם מושג כמה שהם עבדו, ועבדו מכל הלב, במסירות, בנאמנות ובמקצועיות, לכן הם ראויים לכל התודה.

משה כחלון: אני מקווה שלא פספסתי אף אחד.

משה כחלון: יריב לוין, הודיתי לך.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר עוד פעם.

משה כחלון: אז אני מבקש להודות לכל מי שלא הודיתי לו.

משה כחלון: שוב, אני פונה לאופיר, כי אתה האיש שהובלת את זה, מה שאפשר לקדם בנושא הרפורמה, כדי שלא אעמוד פה בעוד שנה או שנה וחצי ואודה לכל אלה שלא סגרו את ערוץ-2, או ערוץ-10, או "קשת", או "רשת", או "ישראל 10", איך שאתם רוצים.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה על התמיכה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני השר.

כרמל שאמה-הכהן: אין ספק, כפי שאמרת בדבריך, הצעת החוק הפרטית היתה הקטליזטור, אבל גם לקטליזטור הזה היה קטליזטור, וזה ההתייעצות עמך והדעה שלך.

כרמל שאמה-הכהן: לפני שניגשנו לכך, חבר הכנסת שי ואני, נועצנו בך, ולעמדתך היה משקל רב.

כרמל שאמה-הכהן: הודעה למזכירות הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: הגידול בתשלום הארנונה בחלק גדול מהרשויות המקומיות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/470).

כרמל שאמה-הכהן: ]

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 3) (הרחבת ההגדרה מדינה אחרת), התש"ע–2010 – קריאה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: יציג את החוק השר אריאל אטיאס, בשם שר המשפטים.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת בפניכם עניינה תיקון חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר, העוסקת בהעברת אסירים בין ישראל למדינות אחרות – אזרח ישראל המרצה מאסרו במדינה אחרת, ולפי הוראות החוק מועבר לשאת עונשו בישראל, או אזרח של מדינה אחרת המרצה מאסרו בישראל ומועבר למדינתו לרצות שם את עונשו.

אריאל אטיאס: החוק בנוסחו דהיום מתייחס למדינה בלבד, ולכן אינו מאפשר עריכת הסכמי העברת אסירים עם גופים שאינם מדינה.

אריאל אטיאס: מוצע לתקן את הגדרת מדינה כך שיתאפשר להחיל את הוראות החוק גם על העברת אסירים אל גופים וטריטוריות שאינן מדינה, ומהם.

אריאל אטיאס: בשלב זה מוצע להוסיף את האזור המינהלי המיוחד הונג-קונג ואת טייוואן.

אריאל אטיאס: הוראות דומות נמצאות כבר בחוק ההסגרה, התשי"ד–1954, ובחוק עזרה משפטית בין מדינות, התשנ"ח–1998.

אריאל אטיאס: אבקש מחברי חברי הכנסת לתמוך בהצעה זו.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון שדיבר בשם שר המשפטים.

יצחק וקנין: לדיון נרשמו, נכון לרגע זה, יעקב כץ, שוויתר, מיכאל בן-ארי ואריה אלדד.

יצחק וקנין: אם כן, אלה חברי הכנסת היחידים שנרשמו, ואני סוגר את הרשימה.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישנה מלאכת רמייה שאנחנו לא יכולים להיות עדים לה, כי היא נעשית מתחת לפני השטח, עקב בצד אגודל, ואם מישהו שואל את עצמו את השאלה למה אבו מאזן וסלאם פיאד לא נכנסו למשא-ומתן, והוא לא רואה את מלאכת הרמייה, הוא לא יכול להבין מה נעשה כאן.

מיכאל בן-ארי: חברי חברי הכנסת, לצערנו הרב, מדינת ישראל וממשלת ישראל בונה במשך שנים ובאופן שיטתי ישות זרה, עוינת, מסוכנת, על אדמת ארץ-ישראל, על חבלי מולדת, מה שהם מכנים "רשות פלסטינית", ועכשיו, במסווה של חוק כזה ואחר, ישות שהיא לא מדינה, שהיא עדיין לא מדינה – מכניסים לנו מאחורי הגב, בלי שנחוש, בלי שנרגיש, מדינה עם כל מאפייניה, ומה שנותר זה רק המכה בפטיש.

מיכאל בן-ארי: לאן יש לו לרוץ, לאבו מאזן?

מיכאל בן-ארי: לאן יש לו לרוץ, לסלאם פיאד?

מיכאל בן-ארי: הכול הוא מקבל.

מיכאל בן-ארי: יש לו מנגנוני ביטחון, שזה צבא עצמאי.

מיכאל בן-ארי: הריבון, מדינת ישראל, לא מביא לידי ביטוי את הריבונות שלו בשום אופן כמעט.

מיכאל בן-ארי: העצמאות בשטחי A מלאה, בשטחי B כמעט מלאה, ובשטחי C – השתוללות מוחלטת.

מיכאל בן-ארי: ועכשיו מצטרף החוק הזה, ועוד חוק, נוסף, כדי לנהל אתם יחסים משפטיים, כביכול בין שתי מדינות.

מיכאל בן-ארי: אני קורא לכם, רבותי חברי הכנסת, להיזהר מהרמייה הזאת.

מיכאל בן-ארי: אומנם אין משא-ומתן, אבל בשטח קמים מוסדות שלטון של מדינה.

מיכאל בן-ארי: האנשים שמן הצד השני, לצערי הרב, חכמים הרבה יותר מאנשים רבים שיושבים כאן, שעיניים להם ולא יראו, אוזניים להם ולא ישמעו, ומסרבים להכיר נכוחה, שאין צורך במשא-ומתן; אם בפועל יש השתוללות של בנייה בכל מקום, ואין פוצה פה ומצפצף, בכל האל"ף-בי"ת האנגלי, ב-A, B וב-C, על צירים ראשיים, אם יש כאן מנגנוני ביטחון שמסתובבים ואוכפים ומנהלים כאן מדינה בפני עצמה, מבחינת צבא, עם גנרל, אם יש מוסדות פיננסיים עצמאיים, מה שנשאר זה רק ה"עץ או פלסטין", איזה מטבע, ועוד כמה מהלכים שייתנו את החותמת האחרונה, שאחר כך – מי שואל אתכם בכלל.

מיכאל בן-ארי: לכן, אני מבקש מכם, חברי חברי הכנסת, אנשי ארץ-ישראל, נאמני ארץ-ישראל, אל תשימו את ידיכם בעוד מלאכת רמייה, בעוד תת-סעיף שבונה פה מדינת אויב על שטחי אבות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: גם לך שלוש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים לכאורה בשתי ישויות שאינן מדינות, הונג-קונג וטייוואן, ולכאורה, מה אכפת לנו, אם יהודי שנמק בכלא בטייוואן על סחר בסמים, שיימק בכלא אצלנו במקום בטייוואן.

אריה אלדד: אבל צריך להסתכל על המדרון החלקלק שאנחנו עומדים בו, ותיכף נבדוק את השאלה אם זו פרנויה או לא.

אריה אלדד: האם העובדה שאנחנו מכניסים ישויות שאינן מדינה בדלת האחורית הזאת, מעצימים את מעמדן – מבחינת החוק שלנו.

אריה אלדד: הלוא באמת לטייוואן אין הדבר מעלה ואין הוא מוריד כלל.

אריה אלדד: אבל מבחינתנו, זו דלת אחורית להכנסת ישויות נוספות שאינן מדינות.

אריה אלדד: אבל בתוספת לחוק כתוב במפורש, רק טייוואן והונג-קונג, אז מה אני מערים פחדים על הציבור?

אריה אלדד: אז לא בחוק הבא אלא בחוק שאחריו, אנחנו עוסקים בדיוק באותה מאטריה משפטית – החלת החוק על ישויות שאינן מדינות, ועוד מעט נעסוק בחוק שעוסק במתן שוחד לעובדי ציבור לישויות שאינן מדינות, ושם כבר הרשות הפלסטינית בפנים.

אריה אלדד: וזו הדאגה וזה החשש.

אריה אלדד: גם אם אין סיבה להתנגד למה שכתוב בחוק, יש חשש אמיתי מפני הפתח שהוא פותח.

אריה אלדד: כאשר אנחנו מתחילים להחיל את חוקי המדינה שמתייחסים למדינות אחרות וליחסים של ישראל עם מדינות אחרות ומחילים עליהן חוקים, הצעד הבא, שיחילו עוד ועוד חוקים גם על הרשות הפלסטינית ויעצימו את מעמדה למעמד של מדינה.

אריה אלדד: ולכן אנחנו מתנגדים לחוק הזה.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 3) (הרחבת ההגדרה מדינה אחרת), התש"ע–2010.

יצחק וקנין: קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 3) (הרחבת ההגדרה מדינה אחרת), התש"ע–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, בעד – 11, נגד – 3, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/471).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 7) (דין משמעתי ותיקונים שונים), התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הבינוי והשיכון, השר אריאל אטיאס, בשם שר המשפטים.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המובאת בפניכם מציעה להוסיף הוראות שונות לחוק המתווכים, התשנ"ו–1996.

אריאל אטיאס: עיקרה של הצעת החוק מבקש להוסיף דין משמעתי למתווכי המקרקעין, אשר איננו קיים כיום.

אריאל אטיאס: מדי יום מתקבלות אצל רשמת המתווכים פניות ותלונות כנגד מתווכים אשר מתנהגים באופן לא הולם כלפי צרכנים, אולם במקרים רבים החוק כיום אינו מעניק פתרון כנגדם ואינו יוצר הרתעה מספקת.

אריאל אטיאס: בחוק דהיום קיימות הוראות שונות הקובעות חיובים ואיסורים שונים על העוסקים בתחום אשר לצדם קבועה אחריות פלילית, וזאת על אף שמהותית הם ראויים ומתאימים יותר לגרור אחריות משמעתית.

אריאל אטיאס: הצעת החוק מבקשת לקבוע חיובים ואיסורים אלה כעבירות משמעת ולהוסיף התנהגויות שונות שיהוו גם הן עבירות משמעת.

אריאל אטיאס: כמו כן, מוצע להקים בית-דין משמעתי שבפניו יתנהל הליך משמעתי ויוקנו לו סמכויות להטלת סנקציות שונות, לרבות ביטול הרשיון.

אריאל אטיאס: מוצע גם להוסיף הוראות שונות לחוק אשר נמצאו כחסרות לאורך השנים, מאז חקיקת החוק בשנת 1996.

אריאל אטיאס: כך, למשל, מוצע להסדיר את המנגנון של ביטול או התליה מרצון של רשיון המתווך ולקבוע הוראות שונות לגבי חברות בוועדה המייעצת לרשם המתווכים.

אריאל אטיאס: הוספת דין משמעתי למקצוע מתווך המקרקעין אין מטרתה רק להגן על הצרכנים ולהעניש את מי שסרח, אלא גם להגביר את האמון והיוקרה של המקצוע ולהעלות את אמון הציבור בו.

אריאל אטיאס: הממשלה מבקשת תמיכת הכנסת בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון, השר אריאל אטיאס.

יצחק וקנין: רבותי, נרשם דובר אחד בלבד.

יצחק וקנין: יש עוד מישהו מחברי הכנסת שמעוניין לדבר בחוק הזה?

יצחק וקנין: אם כן, אני סוגר את הרשימה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יריב לוין, הדובר היחידי, לרשותך שלוש דקות.

יריב לוין: אדוני היושב ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אני, בטרם נבחרתי לכנסת, בין יתר עיסוקי המקצועיים גם עסקתי בחיבור בחינות למתן רשיונות בתחום התיווך במקרקעין, וכתוצאה מכך אני מכיר את המאטריה הזאת היכרות קרובה.

יריב לוין: נדמה לי שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה מאוד, שבאה להשלים לקונות ונושאים לא מעטים שהיו חסרים בחוק הקיים ושראוי להסדיר אותם.

יריב לוין: אני חושב שהרישוי בתחום המתווכים במקרקעין הוכיח את עצמו, הוא מנע הרבה מאוד נזקים והרבה מאוד דברים שהיו וקרו לא אחת לאזרחים שמצאו את עצמם חסרי הגנה כאשר הם עומדים לבצע עסקה, שאולי היא העסקה הכי חשובה בחייהם, של רכישת דירה או רכישת מקרקעין בכלל.

יריב לוין: נדמה לי שמאז שהעניין הזה הוסדר – וזה לקח בכלל בוויכוח שישנו, עד כמה נכון להסדיר ולחייב רישוי במקצועות חופשיים שונים – אני חושב שזו דוגמה טובה לכך שהרישוי הוא דבר נכון, דבר טוב ודבר מועיל, שבסופו של דבר מגן הן על הציבור הרחב, ולטעמי גם על אלה שעוסקים במקצוע באופן ישר, הגון ומקצועי.

יריב לוין: יש לי מספר הערות.

יריב לוין: אני רוצה לתת רק דוגמה אחת, כבוד השר, להערות שיש צורך לטעמי לתקן בהצעה.

יריב לוין: במסגרת הליכי המשמעת מוצע בעצם למנות תובע שהוא בעל הסמכות להחליט אם להגיש קובלנה כנגד מתווך אם לאו.

יריב לוין: נדמה לי שמתן סמכות כל כך רחבה בידיו של אדם אחד הוא דבר לא ראוי ולא נכון.

יריב לוין: אני חושב שצריך לייצר איזשהו מנגנון פשוט, אולי של ועדת קבילות, באופן דומה למה שקיים למשל בוועדת האתיקה בלשכת עורכי-הדין, כך שתהיה ועדת קבילות שבפניה תובא תלונה, והיא תקבל החלטה לא בפורום של אדם אחד, אם להגיש קובלנה אם לאו.

יריב לוין: בסך הכול, אני בהחלט מברך על הצעת החוק ומקווה שהליכי החקיקה יושלמו במהרה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 7) (דין משמעתי ותיקונים שונים), התש"ע–2010.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 32 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 7) (דין משמעתי ותיקונים שונים), התש"ע–2010, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר להמשך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת הכלכלה של הכנסת.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/473).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110) (מתן שוחד לעובד ציבור זר), התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הבינוי והשיכון, השר אריאל אטיאס.

אברהם מיכאלי: – – – שר המשפטים?

אריאל אטיאס: אין סיכוי.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביולי 2008 הוסף לחוק העונשין, התשל"ז–1977, סעיף 291א, הקובע עבירה של מתן שוחד לעובד ציבור זר בהקשר של עסקאות.

אריאל אטיאס: העבירה חלה על מתן שוחד לעובד ציבור של מדינה זרה ושל ארגון בין-לאומי שנוסד בידי מדינות.

אריאל אטיאס: מטרת הצעת החוק שאני מביא בפניכם היא לתקן את הוראות החוק הנוגעות לעבירה בשני עניינים.

אריאל אטיאס: האחד, תיקון סעיף 291א לחוק – החלת העבירה גם על מתן שוחד לעובדי ציבור של ישויות מדיניות שאינן מדינה.

אריאל אטיאס: מטרת התיקון המוצע להבהיר, על דרך של הרחבת הגדרת "מדינה" בסעיף 291א, כי העבירה הקבועה בו חלה גם על שוחד עובדי ציבור של ישויות מדיניות שאינן מדינה, לרבות עובדי ציבור של המועצה הפלסטינית.

אריאל אטיאס: החלת העבירה גם על מתן שוחד לעובדי ישויות אלה מתחייבת הן נוכח דרישות ה-OECD וכוונת ישראל לעמוד בדרישות ארגון זה, מתוך שאיפה להיות חברה בו, והן נוכח הטעם שבבסיס קיומו של איסור לשחד פקידי ציבור זרים, התקף גם במקום שמדובר בישות מדינית שאינה בגדר מדינה של ממש, לרבות המועצה הפלסטינית.

אריאל אטיאס: לעניין החלת העבירה על עובדי ציבור של המועצה הפלסטינית יש להביא בחשבון באופן מיוחד, בשל הקרבה הגיאוגרפית והמעורבות העסקית של גופים ישראליים, גם את הנזק שעלול להיגרם באופן ספציפי לישראל ולחברות ישראליות מתופעה של שוחד של עובדי ציבור אלה.

אריאל אטיאס: נזק זה עלול לנבוע, בין היתר, מפגיעה בנורמות התנהגות של אזרחים ישראלים, היכולה להשליך גם על ביצוע עבירות מקומיות; וכן נזק לחברות ובעלי עסקים ישראלים הנאלצים להתמודד בתנאים לא הוגנים.

אריאל אטיאס: התיקון המוצע השני הוא הוספת עבירת מתן שוחד לעובד ציבור זר לרשימת העבירות שעליהן לא תחול דרישת הפליליות הכפולה לעניין תחולת דיני העונשין של ישראל על עבירה שבוצעה בידי אזרח או תושב ישראל.

אריאל אטיאס: הוראות החוק הקובעות את תחולת דיני ישראל על עבירה שעבר אזרח או תושב ישראל ככזה נמצאות בסעיף 15 לחוק העונשין, הקובע כי דיני העונשין של ישראל יחולו על עבירת חוץ שנעשתה בידי אזרח ישראל או תושב ישראל, כפוף לסייגים הקבועים בסעיף 14 לחוק.

אריאל אטיאס: אחד מסייגים אלו הוא כלל הפליליות הכפולה, שלפיו דיני ישראל יחולו רק אם המעשה הוא עבירה גם לפי דיני המדינה שבשטחה נעשתה העבירה.

אריאל אטיאס: בסעיף 15ב מנויות כמה עבירות שכלל הפליליות הכפולה לא חל לגביהן: ריבוי נישואין, עבירות בקשר לזנות ותועבה שנעברו בקטין או בקשר לקטין ועבירות הנוגעות לסחר בבני-אדם.

אריאל אטיאס: כלומר, כאשר אזרח ישראל או תושב ישראל מבצע עבירת חוץ שהיא אחת מעבירות אלה, יחולו עליו דיני העונשין של מדינת ישראל, אף אם הן בוצעו במדינה שבה המעשה אינו מהווה עבירה.

אריאל אטיאס: עבירת מתן שוחד לעובד ציבור זר חוקקה בעיקר מתוך מחויבות בין-לאומית, ומתוך שאיפה להחיל סטנדרטים בין-לאומיים בדבר איסור מתן שוחד לעובד ציבור זר, ללא קשר למצב המשפטי במדינה שבה בוצע המעשה או למדינת עובד הציבור הזר, ולהיקף עבירת השוחד שם.

אריאל אטיאס: לפיכך אין מקום להתחשב בדיני המדינה שבה המעשה בוצע, ויש להחריג את העבירה מכלל הפליליות הכפולה.

אריאל אטיאס: לכן אני מבקש לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון, השר אריאל אטיאס.

יצחק וקנין: רשימת הדוברים: מיכאל בן-ארי, אריה אלדד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, יש עוד חבר כנסת שמעוניין?

יצחק וקנין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול הצפנו, חברי סיעת האיחוד הלאומי, ונסענו עד הכפר רג'ר, שנמצא – מן הסתם למי שלא היה שם אני צריך לומר – מרחק כעשר דקות נסיעה מהעיר קריית-שמונה.

מיכאל בן-ארי: אני עד עכשיו, כששמעתי בתקשורת את סיפורה של רג'ר, הייתי משוכנע שמדובר במשהו שמעבר להרי החושך, לכאלה שהם לבנונים בכל אורחם ורבעם, וכשהגעתי לשם, אני חייב לומר שממש הופתעתי לחלוטין מהנתונים הלא-נכונים שאנחנו מקבלים, אבל נדהמתי מהאטימות של ממשלות ישראל לגבי מה שנעשה ברג'ר.

מיכאל בן-ארי: ואני אגיד דבר אחד שאמרו לי שם האנשים; ראש המועצה והקב"ט והדובר אומרים: לא יכול להיות שדנים בגורלנו, וכל מה שאנחנו שומעים זה רק מהתקשורת, מה שאנחנו שומעים זה מהאינטרנט.

מיכאל בן-ארי: זה הגורל שלנו.

מיכאל בן-ארי: וקצת פרטים.

מיכאל בן-ארי: מישהו החליט במאי 2000 שרג'ר נתבעת על-ידי הלבנונים – והיא מעולם לא היתה שטח לבנוני.

מיכאל בן-ארי: מעולם לא היתה שטח לבנוני.

מיכאל בן-ארי: היא שטח סורי.

מיכאל בן-ארי: נכבשה במלחמת ששת הימים.

יריב לוין: שוחררה.

מיכאל בן-ארי: שוחררה, נכבשה, מבחינתי זה אותו הדבר.

מיכאל בן-ארי: אני, אין לי ייסורי מצפון אם היא נכבשה.

מיכאל בן-ארי: את ירושלים כבשנו בזמן יהושע, כבשנו עוד פעם, ברוך השם.

מיכאל בן-ארי: כבשנו ושחררנו.

מיכאל בן-ארי: אין לי ייסורי מצפון ואני לא זקוק לטרמינולוגיה נינוחה מבחינה זאת.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לצמצם את הדברים מבחינת הזמן.

מיכאל בן-ארי: האנשים קיבלו אזרחות ישראלית – הם משלמים כאן מס הכנסה, הם מקבלים כאן שירותים רפואיים, הביטוח של הרכב שלהם הוא כאן, הבנק שלהם הוא בנק הפועלים, בנק דיסקונט או בנק מזרחי – אני מקווה שלא העלבתי אף בנק אחר.

מיכאל בן-ארי: הם חלק מאזרחי ישראל.

מיכאל בן-ארי: ופתאום, ביום אחד, הם הפכו להיות לא כאן ולא כאן.

מיכאל בן-ארי: גבול על ביתם, הם סוחרי סמים.

מיכאל בן-ארי: אין דבר כזה.

מיכאל בן-ארי: ואם יש סוחרי סמים בעיר פלונית או אלמונית, סוגרים את העיר?

מיכאל בן-ארי: תופסים את סוחרי הסמים, מענישים את סוחרי הסמים.

מיכאל בן-ארי: אבל כאן יש מהלך אווילי, באמצע הכפר – חשבתי שיש איזה משהו מאוד-מאוד מוגדר, שיחלק ביניהם – אין שום דבר מוגדר.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: אני גר כאן, הבת שלי גרה שם, הנכד שלי גר במרחק שני בתים ממני, אבל הוא יהיה שטח לבנוני ואני אהיה בשטח ישראלי.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הסיפור הזה של האדמות הוא לכל הצדדים.

מיכאל בן-ארי: למטולה יש אדמות, מאות דונמים, אולי אפילו יותר, בעמק עיון.

מיכאל בן-ארי: גם נתבע את זה?

מיכאל בן-ארי: האווילות של ממשלת ישראל, שהולכת לכיוון הזה על כל הסדר, בלי להתחשב בתושבים.

מיכאל בן-ארי: אבל זה לא הסיפור.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הסיפור של רג'ר זה הסיפור של ירושלים.

מיכאל בן-ארי: מי שלא מבין את זה לא מבין כלום.

מיכאל בן-ארי: מי שישים גבול ברג'ר ישים גבול בתוך ירושלים.

מיכאל בן-ארי: ולכן, המאבק על רג'ר הוא המאבק על ירושלים, ובוודאי ובוודאי הוא מאבק על רמת-הגולן.

מיכאל בן-ארי: והחוק הזה הוא עוד רמיזה לאותם צעדים, כמו שאמרתי, עקב בצד אגודל.

מיכאל בן-ארי: מאורת הצפעונים הזאת – מישהו צריך לנפץ אותה ולעצור אותה בו בזמן.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, בחוק הזה, כמו בחוק הקודם שדיברתי עליו, החוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר, הפעם אנחנו עולים מדרגה: אם בחוק הקודם אמרנו שמחילים אותו גם על ישויות שאינן מדינות, כמו הונג-קונג וטייוואן, אז את החוק הזה מחילים במפורש על הרשות הפלסטינית.

אריה אלדד: אני בוודאי נגד מתן שוחד; נגד מתן שוחד בבית ומחוץ לבית; למדינות, לארגונים, לגופים, למה שאתם רוצים.

אריה אלדד: אבל כאשר לוקחים חוק שאמור לחול על מדינות, ומחילים את החוק על הרשות הפלסטינית, נותנים לה מעמד של מדינה.

אריה אלדד: עוד צעד במתן מעמד של מדינה.

אריה אלדד: לו היו רוצים להימנע מכך, נכון היה, לו הממשלה היתה באה לא לתקן את החוק הזה, אלא לחוקק חוק מיוחד – להעתיק את כל סעיפי החוק שאוסרים מתן שוחד מחוץ למדינת ישראל, ויקראו: איסור מתן שוחד לפקידי הרשות הפלסטינית – ואז הייתי תומך בחוק.

אריה אלדד: אבל כשהופכים את הרשות באיזה נספח לחוק קיים, ומעצימים את מעמדה של הרשות ונותנים לה מעמד – אומנם של רשות שאינה מדינה, אבל היא נכנסת בין שאר הנערים בעלייה לתורה הזאת, אנחנו חוטאים לדברים שאנחנו מאמינים בהם באמת – שאסור להקים מדינה ערבית בין הירדן והים, שאסור להקים מדינה פלסטינית ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: מי שחושב שבאמת זה אסון למדינת ישראל אם תקום מדינה כזאת, ראוי לו שלא יתמוך בחוק הזה, ויקרא לממשלה לתקן את החוק.

אריה אלדד: לעשות חוק מיוחד לרשות – בסדר.

אריה אלדד: אבל צריך להיזהר שבע פעמים שלא ישתמע מתוך החקיקה הזאת שאנחנו מחוקקים היום שאנחנו נותנים מעמד של מעין מדינה לרשות הפלסטינית.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110) (מתן שוחד לעובד ציבור זר), התש"ע–2010, קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110) (מתן שוחד לעובד ציבור זר), התש"ע–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 10, נגד – 2, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר להמשך להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/300).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 16) (בתי-ספר מקצועיים), התש"ע–2010 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי ממשלה (פטורין) (בתי-ספר להכשרה מקצועית) נועדה לשים קץ לאפליית בתי-הספר המקצועיים בתשלומי ארנונה, ולשים קץ למצב המשונה ביותר שבו בתי-ספר רגילים, כלומר אלה שכפופים למשרד החינוך יהיו פטורים מתשלום הארנונה, ואילו דווקא בתי-הספר המקצועיים, שבהם לומדים התלמידים החלשים, משלמים ארנונה מלאה.

שלי יחימוביץ': אין שום ספק שזה מצב מעוות.

שלי יחימוביץ': הוא נולד בחוק ההסדרים לשנת 2003, שם הוחלט על פטור מארנונה למוסדות חינוך שלומדים בהם ילדים עד גיל 18.

שלי יחימוביץ': אבל בעוד שרוב בתי-הספר בישראל זכאים לפטור, בתי-הספר המקצועיים כהגדרתם בחוק החניכות אינם זכאים לו.

שלי יחימוביץ': מדובר בבתי-הספר שבפיקוח האגף להכשרה מקצועית במשרד התמ"ת, שמיועדים לעתים קרובות לבני-נוער ובנות-נוער שהם באמת מהקשים והזנוחים ביותר בחברה הישראלית.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להדגיש שכיום לא מדובר עוד במצב שבו בתי-הספר המקצועיים, שהיו לפעמים בית-הספר היחיד בעיירת פיתוח פריפריאלית, היו בעצם מכשיר להסללת בני-נוער למסלול מקצועי שייעד אותם מראש לשכר נמוך ולעבודת כפיים.

שלי יחימוביץ': לא מדובר בזה, ואני מתנגדת אידיאולוגית למנהג הזה שהיה נהוג אז, שבו עיירה שלמה הכשירה את הבנות באופן גורף, למשל לעבוד כפועלות טקסטיל.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על סיטואציה שונה לחלוטין, שבה בתי-הספר המקצועיים ממוקמים ביישובים שבהם יש גם בתי-ספר עיוניים, אלא שבני-נוער רבים נשרו מהם ובעצם בית-הספר המקצועי לעתים קרובות הוא התחנה האחרונה שלהם, הסיכוי האחרון להשתלב בחברה, ואולי אף למצוא לעצמם מקצוע שיכלכל אותם בכבוד.

שלי יחימוביץ': בלי בתי-הספר האלה של ההכשרה המקצועית חלק מבני-הנוער האלה היו עלולים למצוא את עצמם משוטטים ברחוב או אפילו מאחורי סורג ובריח.

שלי יחימוביץ': צריך לומר שעקרון השוויון מחייב שפטור מארנונה, אם מוענק למוסדות חינוך – והוא מוענק למוסדות חינוך – יוענק לכולם במידה שווה.

שלי יחימוביץ': אותו מתן פטור מארנונה לבתי-ספר מקצועיים יש בו כדי להקל על הפעילות שלהם, לאפשר להם להפנות משאבים לטובת חינוך התלמידים, וכך תינתן הזדמנות טובה יותר לתלמידים שבמקרים רבים, כאמור, לא השתלבו במסגרות חינוכיות אחרות, להשתלב בחברה ולרכוש מקצוע.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להודות ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב, שהחוק הזה יקר ללבו, והוא עומד בראש ועדה משותפת לוועדת החינוך ולוועדת הכספים שמקדמת את החוק הזה.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך על הטיפול המסור בהצעת החוק, ומבקשת מחברי לתמוך בו בקריאה ראשונה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: אני מבין שגם חבר הכנסת זבולון אורלב ביקש להיות אחד הדוברים; יושב-ראש ועדת החינוך.

יצחק וקנין: אם כן, אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: הדובר היחידי הוא יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית הדברים אני רוצה לומר דברי הערכה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ על חוק ראוי, חוק נכון, וטוב יעשו כל חברי הכנסת אם יתמכו בחוק הזה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא תוצאה של פרי באושים של חוק ההסדרים משנת 2002.

זבולון אורלב: הרי במסגרת חוק ההסדרים מביאים עשרות אם לא מאות סעיפים ותת-סעיפים שאין זמן לדון בהם, ובין היתר ביטלו שם את כל הפטורים שהיו למוסדות חינוך על סוגיהם השונים, והשאירו את הפטור אך ורק לבתי-ספר של משרד החינוך עד גיל 18.

זבולון אורלב: גם י"ג-י"ד שלומדים ברצף – הם לא פטורים.

זבולון אורלב: גם פנימיות, השר משולם, שנמצאות בקמפוס של בית-הספר, כלומר אם מדובר על "בויאר", שבית-הספר והפנימייה הם יחד, הפנימייה חייבת בארנונה ובית-הספר – לא.

זבולון אורלב: הגיעו לאבסורדים, ובין היתר זיהתה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בעקבות פניות גם של רשת "אורט" – צריך לומר מילת שבח לרשת "אורט" על פעולה ראויה וטובה וחשובה שהיא עושה במערכת הזאת, כמו גם ליתר בתי-הספר שפועלים מכוח חוק החניכות – זיהתה נכון, והיא הגישה את הצעת החוק נקודתית על אותם בתי-הספר, והשיגה את ההסכמה של משרד התמ"ת, ומשרד הפנים ומשרד האוצר, ואנחנו דבקים בהסכמות הממשלתיות.

זבולון אורלב: אבל האמת היא, שתוך כדי דיוני ועדת החינוך שקדמו להצעת החוק הזאת עלתה זעקתם השמיימה של מוסדות חינוך אחרים, ובין היתר גם בתי-הספר לתרבות ייחודית – איך קוראים לבתי-הספר האלה?

משולם נהרי: – – –

זבולון אורלב: גם כן חייבים עכשיו במס כנראה.

זבולון אורלב: כן, זה המצב.

זבולון אורלב: יש כאן אבסורדים מאבסורדים שונים.

זבולון אורלב: האמת היא שהואיל והתחייבנו לממשלה להעביר את החוק אך ורק בהסכמה, אז קבענו לקריאה השנייה והשלישית רק אם תהיה הסכמה, ולא לעכב – נוכל להרחיב את החוק הזה שכך יהיה.

זבולון אורלב: אם לא, לא תהיה הסכמה, לא נעכב אפילו ביום אחד.

זבולון אורלב: כך התחייבנו, נעביר את החוק כמו שהוא, מצומצם, ונגיש הצעת חוק שאני מקווה שגם היא תזכה לתמיכה כדי להבטיח שבאמת לא תהיה אפליה בין מוסדות החינוך.

זבולון אורלב: הרי זה דבר מוזר שבית-הספר "מקווה ישראל", לדוגמה, המבנה של בית-הספר יהיה פטור מארנונה, ומבנה הפנימייה יהיה חייב בארנונה, כי אז עולות הרבה שאלות: מה עם חצר בית-הספר?

זבולון אורלב: מה עם המסדרונות?

זבולון אורלב: מה עם חדר האוכל של בית-הספר, לא של הפנימייה?

זבולון אורלב: גם בבתי-ספר אוכלים.

זבולון אורלב: עולות כאן הרבה מאוד שאלות.

זבולון אורלב: ולכן, אני מאוד מקווה שבעזרתו של שר הפנים, שאני יודע שיש לו רגישות לעניין הזה, נוכל להביא להשלמת החקיקה, ואני קורא לחברי הכנסת להצביע בעד החוק הזה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 16) (בתי-ספר מקצועיים), התש"ע–2010 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 34 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 16) (בתי-ספר מקצועיים), התש"ע–2010, לוועדה המשותפת לוועדת החינוך, התרבות והספורט ולוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדה המשותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת כספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/301).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: המשך סדר-היום: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13) (הגברת האכיפה), התש"ע–2010, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את החוק חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13) (הגברת האכיפה) נועדה לאפשר לפקחי משרד התמ"ת לקיים ביקורות פתע לבדיקת יישום של שורה ארוכה מאוד של חוקי שוויון בעבודה.

שלי יחימוביץ': החוק הזה יהפוך את הביקורות – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אתם תדברו טיפה יותר בשקט.

קריאה: – – – את החוק.

יצחק וקנין: כן, כן.

קריאה: אנחנו עוזרים לשלי להעביר את החוק.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': אל תעזרו לי.

קריאה: לא לעזור?

שלי יחימוביץ': תעזרו לי להישאר נאמנה להסכמות עם הממשלה, והוא יעבור.

קריאה: – – – הקואליציה פה.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': אז אנחנו יכולים לסגור כאן הרבה דברים עכשיו בינינו.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, אני כבר בחוק אחר כאמור, והוא החוק שנועד להפוך את ביקורות משרד התמ"ת להרבה יותר אפקטיביות בבואם של פקחי משרד התמ"ת לבצע ביקורת על שורת חוקים שהכותרת שלהם היא חוקי השוויון בעבודה.

שלי יחימוביץ': היום פקחי התמ"ת שמגיעים לביקורת על אכיפת אותם חוקים מאוד חשובים, מצווים להודיע מראש על ביקורת, וזה דבר מופרך מיסודו.

שלי יחימוביץ': פקחי מס הכנסה שבאים לעשות ביקורת מס הכנסה מודיעים מראש על בואם?

שלי יחימוביץ': ברור שלא, משום שהודעה מראש פוגעת באפקטיביות של הבדיקה ויוצרת שיבוש במצג האמת שעליהם לחשוף בבואם לבצע את הביקורת.

שלי יחימוביץ': החוק הזה, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, נחקק לפני יותר מ-20 שנה, וכאמור הוא חייב את הפקחים להודיע מראש על ביקורות שנועדו לבדוק אם החוק מיושם, וכך נוצר מצב אבסורדי שמאוד הקשה על הפקחים לבצע את עבודתם, פגע ביעילות האכיפה, ומטרתה של הצעת החוק היא פשוט לאפשר את יישומו של החוק הקיים ולהגביר את השוויון בין האוכלוסיות השונות במקום העבודה, שעבורן נולד החוק הזה במקורו.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לציין שבמקורה הצעת החוק הזו הוגשה כהצעת חוק הרבה יותר מצומצמת.

שלי יחימוביץ': מטרתה היתה מאוד נקודתית.

שלי יחימוביץ': היא הוגשה כדי לטפל באכיפת חוק ספציפי, החוק למניעת הטרדה מינית, שבמסגרתו חלה על המעסיקים, בין היתר, חובה לתלות במקום נראה לעין תקנון מפורט שבו יש הסבר לעובדים מהי הטרדה מינית, למי יש לפנות אם העובדת או העובד הוטרדו מינית, וכל הכללים הבסיסיים שנועדו ליידע את העובדים בדבר זכויותיהם בעניין הזה.

שלי יחימוביץ': וכך נוצר מצב ממש אבסורדי ומגוחך שבו משרד התמ"ת מודיע מראש על כך שהוא בא לבצע ביקורת על אכיפת החוק, ומקומות עבודה מסוימים פשוט תלו את התקנון, שהוא חלק מיישום החוק, חמש דקות לפני שהגיעו פקחי התמ"ת, וגם הורידו אותו חמש דקות אחרי שהם הלכו.

שלי יחימוביץ': העניין הזה מדגיש את מידת האבסורד שבצורך להודיע הודעה מוקדמת על ביקורת.

שלי יחימוביץ': במהלך הדיונים התברר גם לי – אבל בעיקר אני רוצה לציין לשבח את הדרג המקצועי במשרד התמ"ת – שחובת ההודעה המוקדמת קיימת גם לגבי חוקים נוספים שמטפלים בשוויון בעבודה, וכך בתיאום עם הממשלה החוק הזה הורחב הרבה מעבר למה שהתכוונתי לחוקק במקור.

שלי יחימוביץ': אני, כמובן, מודה על כך לנציגי הממשלה ושמחתי על כך, ואני חושבת שהדבר חיוני ונחוץ, ולפיכך יחול אפוא מעתה השחרור מלתת הודעה על ביקורת על החוקים האלה: חוק שכר לעובדת ולעובד, חוק עבודת נשים, החוק למניעת הטרדה מינית כאמור, שממנו נולד החוק המורחב, איסור העסקת עובד בימי המנוחה השבועית לפי חוק שעות עבודה ומנוחה, איסור פיטורי עובד בשל שירות מילואים או שירות צבאי חלקי לפי חוק חיילים משוחררים, ייצוג הולם בקרב העובדים בשירות המדינה של בני שני המינים, של אנשים עם מוגבלויות, של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, ושל מי שהוא או אחד מהוריו נולדו באתיופיה לפי חוק שירות המדינה (מינויים), ייצוג הולם של נשים בקרב העובדים, ההנהלה, הדירקטוריון והמועצה בגוף ציבורי ובוועדות המכרזים והמינויים של גוף ציבורי לפי חוק שיווי זכויות האשה, איסור אפליה בקבלה לעבודה ואיסור אפליה בשליחה לעבודה על-ידי לשכת שירות תעסוקה לפי חוק שירות התעסוקה, ותלונה שעניינה הפרת חוקי השוויון בעבודה לפי חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל תקין).

שלי יחימוביץ': אני מקווה ואפילו משוכנעת שהחיזוק הזה לאכיפה יעגן ויחזק את קיומם של החוקים החשובים האלה בעולם העבודה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: להצעת חוק זו אין דוברים.

יצחק וקנין: אם כן, אנו עוברים מייד להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13) (הגברת האכיפה), התש"ע–2010, קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 35 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 13) (הגברת האכיפה), התש"ע–2010, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אברהם מיכאלי: – – –

שלי יחימוביץ': – – – שעות עבודה ומנוחה.

אברהם מיכאלי: – – – יישר כוח.

שלי יחימוביץ': אתה מבין שהיום צריך להודיע מראש על – – –

אברהם מיכאלי: – – –

יצחק וקנין: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק זו תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"א בשבט התש"ע, 26 בינואר 2010, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.