ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 75, 2009-11-23 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אין ממשלה עדיין, באולם אני מתכוון.

ראובן ריבלין: היום יום שני, ו' בכסלו התש"ע, 23 בנובמבר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32) (הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש”ע–2009.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 4) (איסור אפליה בשל גיל), התש”ע–2009, של חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ.

איל ינון: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1795/18 וכלה בהצעת חוק פ/1829/18 – הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (דין חברי המועצה ועובדי העירייה), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת גדעון עזרא ורוני בר-און וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הרכב המחלקה לחקירות שוטרים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – חובת קביעת מאפרות לכיבוי סיגריות בכניסה לבתי-עסק), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – התקן בטיחותי על דלת מרחב מוגן דירתי), התש"ע-2009, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת ההיעדרות מהעבודה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הוספת אפשרויות טיפולים פארה-רפואיים לילדים אוטיסטים), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת רחל אדטו, זאב בילסקי ודני דנון; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגבלת פיטורים בשל טיפולי הפריה חוץ-גופית או פוריות), התש”ע–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק סיוע ועידוד ייצור מזון לחולי צליאק, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אורי אורבך ואילן גילאון; הצעת חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי) (תיקון – דמי נסיעה למתנדב בשנת שירות), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת יולי תמיר, עמיר פרץ ושלמה מולה; הצעת חוק העונשין (תיקון – ענישה לעבירה חוזרת), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת יעקב כץ, אורי אורבך ושי חרמש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון – ביקור נבחר ציבור), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים כץ ונחמן שי; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – חובת הצבת מכשיר נשיפה במקום בילוי לבדיקת נוכחות אלכוהול בגוף הקטין), התש”ע–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק איסור הכחשת השואה (תיקון – פושע הכחשת השואה), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מיכאל בן-ארי; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – סיוע בשכר דירה לחיילים בודדים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת זאב בוים וקבוצת חברי הכנסת;

איל ינון: הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – איסור מכירת משקאות משכרים בתחנות תדלוק ובבתי-עסק הנמצאים בתחומן), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – זכאות עובדי בית-חולים לקבלת שירות רפואי במקום עבודתם), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת חיים אורון, דב חנין ושלי יחימוביץ; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון – ביטול היטל בשל צריכת מים עודפת), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – מניעת הפסקה באספקת חשמל לצרכן נזקק), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ושלמה מולה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון – ביטול היטל בשל צריכת מים עודפת), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת דליה איציק ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חנייה במוסד רפואי), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (קרן לחלוקת כספים בעד נכסים של גופים ממשלתיים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – פינוי שוכר), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת ציון פיניאן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – העברת סמכות הפיקוח למפקח על הבנקים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – תקופת התמחות), התש"ע–2009, מאת חברי הכנסת יריב לוין, אברהם מיכאלי, עתניאל שנלר וכרמל שאמה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפטר לחייב מוגבל באמצעים), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת הגדרת הגזענות), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת מסעוד גנאים ויולי תמיר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקמת יישוב עירוני חדש לאוכלוסייה הדרוזית, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת חמד עמאר ופניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – אפליה מתקנת), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, דוד רותם ואלכס מילר; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – תעודות לידה ופטירה),

איל ינון: התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פרסום נגיש של סל הבריאות), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הטלת עיצום כספי), התש”ע–2009, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק נישואין וגירושין, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, חיים אורון ואילן גילאון; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – מסירת מידע על שירותים, זכויות והטבות), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – אישור לקביעה ושינוי של תשלומים בעד הקמת מערכת מים או מערכת ביוב), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת מירי רגב, זאב בילסקי, אורי מקלב ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני המזכיר.

ראובן ריבלין: הודעה לכנסת – הריני להודיעכם, כי הוועדה המשותפת לוועדת המדע והטכנולוגיה וועדת הפנים והגנת הסביבה החליטה היום, על-פי סעיף 124(א) לתקנון הכנסת, לחדש את הדיונים בהצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: על מנת שהוועדה תוכל לחזור ולדון בהצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית, אשר הונחה על שולחן הכנסת, ביקשה הוועדה להפעיל את סעיף 124(א), ואני מודיע על כך.

ראובן ריבלין: להודעה זאת אין צורך באישור הכנסת.

ראובן ריבלין: חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, בימים אלה מלאו 60 שנה לאסון ילדי אוסלו.

ראובן ריבלין: אירוע טרגי של התרסקות מטוס מעל נורבגיה, ועליו 27 ילדים יהודים, שהיו בדרכם, ב-1949, לעלות מתוניסיה לישראל.

ראובן ריבלין: כך קיפחו את חייהם ולא זכו לכך.

ראובן ריבלין: רק ילד אחד שרד, יצחק אלל, בן ה-11, אולם הוא נפטר ממחלה לאחר עלייתו ארצה.

ראובן ריבלין: אתמול, ליד האנדרטה במושב ינוב שבשרון, התייחדנו עם זכרם.

ראובן ריבלין: האסון הזה מבטא באופן המוחשי ביותר את סאת הייסורים שבהם נקנית ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: ראויים הם, הילדים הללו, ואתם אנשי הצוות, שזכרם ייחקק על לוח לבנו האישי והלאומי.

ראובן ריבלין: יהי זכרם ברוך.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: מדיניות הדחיות בקבלת ההחלטות של נתניהו

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: ההצעות היום בראש סדר-היום הן הצעות האי-אמון אשר מבקשות להביע סיעת קדימה וכן סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בממשלה.

ראובן ריבלין: ראשונת המבקשים את האי-אמון היא סיעת קדימה, המבקשת להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניות הדחיות בקבלת ההחלטות של נתניהו, של ראש הממשלה נתניהו.

ראובן ריבלין: ינמק את הצעת הסיעה חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ישיב השר המקשר, שהוא גם השר לאיכות הסביבה.

גלעד ארדן: להגנת הסביבה.

ראובן ריבלין: להגנת הסביבה.

רוני בר-און: מאיכות הסביבה כבר התייאשנו, נשאר לנו רק להגן עליה.

ראובן ריבלין: תגן על הסביבה, ממילא תגן על הקואליציה.

זאב בילסקי: השר הנוכחי מביא הרבה כבוד.

ראובן ריבלין: אין זה מתפקידי לחלוק.

גלעד ארדן: גם אין זה מתפקידם, והם בכל זאת עושים את זה.

ראובן ריבלין: אין זה מתפקידי, אבל אני לא יכול לומר שאני לא מסכים לאמירתו של חבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, האמת היא שמדי שבוע אנחנו מגישים את הצעת האי-אמון שלנו בראש הממשלה ובממשלתו הכושלת.

שלמה מולה: היום אנחנו דווקא לוקחים ממה שראש הממשלה אמר בעצמו לפני ימים ספורים.

שלמה מולה: הוא אמר: לא חייבים להחליט על מה שלא חייבים להחליט.

שלמה מולה: אנחנו חיים במדינה שבה צריכים להחליט כל יום.

שלמה מולה: כנראה שלראש הממשלה טוב לשבת על כס ראש הממשלה, בזה הוא השיג את מטרותיו, והוא לא מקבל שום החלטה, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: ראש הממשלה איננו יודע לקבל החלטות.

שלמה מולה: כל החלטה שהוא קיבל, האמת היא שהוא חזר מהחלטתו, גם מהמעט שהוא קיבל בתקופת כהונתו כראש ממשלה.

שלמה מולה: אני רוצה להזכיר, אדוני היושב-ראש, שראש הממשלה קיבל משק במצב לא רע.

שלמה מולה: מי שהיה שר האוצר יושב כאן.

שלמה מולה: שר האוצר יכול להעיד באיזה מצב הוא קיבל את המשק.

שלמה מולה: כשהוא קיבל את המשק הוא אמר: אני אעביר את תקציב המדינה, תקציב דו-שנתי.

שלמה מולה: אנחנו כולנו חשבנו: ראו זה פלא, תראו, ראש הממשלה הולך לקבל החלטה להעביר הצעה דו-שנתית, והכול יהיה בסדר.

שלמה מולה: תראו מה שקרה לפני נדמה לי חודשיים, אפילו אדוני היושב-ראש התבטא – איך אפשר אחרי שהעברנו הצעה דו-שנתית, הממשלה מביאה החלטה לקצץ מתקציביה עוד פעם.

שלמה מולה: קיבלו החלטה, אבל לא קיבלו החלטה.

שלמה מולה: ברגע שמביאים עוד פעם קיצוצים, זאת אומרת, הממשלה לא חשבה מספיק כדי לראות אם מה שעומד לרשותה נכון או לא.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה אמר לנו שהוא תמך בהטלת מע"מ על פירות וירקות, ואז זעקה ציבורית באה.

שלמה מולה: אנחנו אמרנו לו מההתחלה: אל תעשה את זה – הוא העביר את זה במסגרת חוק ההסדרים – זה לא נכון, זה פוגע בשכבות החלשות.

שלמה מולה: אז הוא אמר לנו: אנחנו כן.

שלמה מולה: הוא התעקש והתעקש.

שלמה מולה: בלילה אחד פתאום הוא התקפל, כמו תמיד.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אותו דבר גם עם מס הבצורת.

שלמה מולה: אמרנו עוד פעם: אל תביאו את המס הזה במסגרת חוק ההסדרים, זה יפגע באוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: הנה לכם, ראש הממשלה עוד פעם התקפל.

שלמה מולה: אין יותר מס בצורת.

שלמה מולה: בצורה פתלתלה כזאת, עוד פעם ועוד פעם.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: אולי זה יפגע בתדמיתו כראש ממשלה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, השיא היה סביב העניין של היועץ המשפטי לממשלה.

שלמה מולה: שר המשפטים מעולם לא הסתיר את דעתו על פיצול סמכות היועץ המשפטי לממשלה, והוא נתן לו ללכת הלאה – תעשה.

שלמה מולה: הוא כבר בנה לו את חברי הכנסת שיתמכו בפיצול סמכות היועץ המשפטי לממשלה.

שלמה מולה: דרך אגב, טוב שהם לא הולכים לבטל את סמכות היועץ המשפטי לממשלה, אני חושב שזה מוסד מאוד-מאוד חשוב שישמור על הדמוקרטיה שלנו בצורה ראויה, ואנחנו יכולים להשתבח אפילו ביועץ המשפטי היוצא על ההחלטות שהוא קיבל.

שלמה מולה: והנה לכם, ראש הממשלה עוד פעם נלחץ, פתאום, ביום אחד, כינס את מי שכינס, בא ואמר: לא נחליט על מה שלא צריך להחליט, גם לא נפצל את סמכות היועץ המשפטי לממשלה.

שלמה מולה: אפשר לדבר גם על החוק הביומטרי, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: בשבוע שעבר אמרו לנו: הנה, או-טו-טו אנחנו באים להחליט, זה היה על סדר-יומה של הכנסת.

שלמה מולה: יושב-ראש הוועדה למדע עשה, התאמץ וסיכם, ואמרנו: יאללה, הנה.

שלמה מולה: קמה צעקה ציבורית, ראש הממשלה עוד פעם כינס את יועציו, בא ונתן הוראה: אין, צריך לבטל את החוק הביומטרי.

שלמה מולה: למה צריך לתת לאנשים לעבוד קשה כדי שבסופו של היום ראש הממשלה לא יקבל את ההחלטה?

שלמה מולה: הוא לחוץ, הוא לא יודע מה לעשות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, לכן הוא עוד פעם חוזר בחדרי חדרים, בא ואומר: לא צריך להחליט מה שלא צריך להחליט.

שלמה מולה: ראש ממשלה שאומר: לא צריך להחליט על מה שלא צריך להחליט.

שלמה מולה: ראש ממשלה בישראל חייב להחליט כל יום, כל דקה וכל שנייה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, דיברנו על הנושאים הכלכליים.

שלמה מולה: בוא נדבר על הנושאים המדיניים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר לך, לפני שעות מספר ישבנו בוועדת חוץ וביטחון.

שלמה מולה: אמר עוזי ארד: תשמעו, המצב שלנו ביחסים שלנו עם ארצות-הברית הוא לא טוב.

שלמה מולה: והוא אמר:

שלמה מולה: אנחנו עובדים קשה כדי שהפלסטינים יבואו למשא-ומתן.

שלמה מולה: ראש הממשלה מתחנן שיבואו למשא-ומתן אתו.

שלמה מולה: למה הם לא באים?

שלמה מולה: כי ראש הממשלה לא מקבל החלטות נכונות כדי שהפלסטינים יבואו.

שלמה מולה: ההחלטות שצריך לקבל הן לטובת מדינת ישראל, לא בהכרח אנחנו עושים טובה לפלסטינים.

שלמה מולה: ואדוני השר, הממשלה הקודמת שלנו, ראש הממשלה דאז אולמרט ושרת החוץ ציפי לבני ניהלו משא-ומתן.

שלמה מולה: אתה יודע מה?

שלמה מולה: יש לי חדשות בשבילך, אדוני השר.

שלמה מולה: גם בנו אפילו בגילה, וגם בנו בעוטף-ירושלים, בגושי התנחלויות.

שלמה מולה: ערבים לא קמו, והפלסטינים לא הלכו משולחן המשא-ומתן.

שלמה מולה: אתם כל הזמן צריכים לשאול למה זה קורה לכם.

שלמה מולה: למה אתם לא מביאים אותם לשבת אתכם ולדבר?

שלמה מולה: אתם מתחננים, מפעילים.

שלמה מולה: האמת היא כזאת, אדוני היושב-ראש, הרי לממשלה הזאת יש לפחות חמישה שרי חוץ.

שלמה מולה: נשיא המדינה שלנו משמש כשר החוץ לענייני מצרים, נוסע לברזיל, מנסה לייצג את מדינת ישראל.

שלמה מולה: זה מצוין, אבל הוא גם מתערב בנושאים פוליטיים, כי שר החוץ, כנראה, לא מגיע – אגב, אמרו לי שבכלל אין לו ויזה להיכנס למצרים, שר החוץ, אביגדור ליברמן.

שלמה מולה: אותו דבר, הוא גם לא מגיע למדינות סקנדינביה.

שלמה מולה: לכן אנחנו שואלים שאלה – בענייני טורקיה, כנראה, שר החוץ לא מתקבל גם אצל הטורקים; יש שר חדש, שקוראים לו פואד בן-אליעזר, ממלא-מקום שר החוץ.

שלמה מולה: אני לא יודע מה סגן שר החוץ עושה.

שלמה מולה: כלומר, יחסי החוץ של מדינת ישראל נמצאים בשפל כמו שלא היה כמותו, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: זה קורה בגלל שראש הממשלה לא מקבל את ההחלטות הנכונות.

שלמה מולה: הוא כל הזמן דוחה.

שלמה מולה: למה הוא דוחה?

שלמה מולה: האמת היא, הוא הבטיח הרים וגבעות לפני הבחירות.

שלמה מולה: הוא אמר לציבור: אני אנהל משא-ומתן בעמדה קשוחה ואני אשיג ואני אשיג ואני אשיג.

שלמה מולה: הגיע לכס ראש הממשלה, כל יום בנה לו חומה בצורה של שרים, 39 שרים וסגני שרים, הוא התעטף בהם, והעיקר שלא יזוז ימינה ושמאלה, שישמרו עליו.

שלמה מולה: אבל המדינה שלנו מפסידה, אדוני היושב-ראש, כל יום.

שלמה מולה: יש החלטות שצריך לקבל.

שלמה מולה: איך הוא יקבל את ההחלטה בעניין של אירן?

שלמה מולה: אמריקה לא חברה שלנו יותר, אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים זאת, ולכן איך הוא יגיע להחלטה בעניין אירן, כשמדיניות החוץ שלנו היא בבעיה?

שלמה מולה: אף אחד לא מקבל את הדיפלומטים שלנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, נדמה לי שחבר הכנסת והשר ליברמן נבחר על-ידי הבוחרים בישראל.

ראובן ריבלין: זה שמישהו לא נותן לנבחר של כנסת ישראל, על-פי הדמוקרטיה שלנו, ויזה, אנחנו מחויבים לומר, אנחנו לא מסכימים עם זאת.

ראובן ריבלין: אתה יכול לבקר את כל מה שאתה רוצה, רק בכל זאת – תאר לך שחבר הכנסת מולה, לא ייתנו לו ויזה לאיזשהו מקום.

ראובן ריבלין: נהפוך עולם ומלואו – – –

שלמה מולה: כנראה, אדוני היושב-ראש, שתפיסת עולמו של אותו שר החוץ, שהיא תפיסת עולם מאוד בעייתית – – –

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה להוציא אותו מחוץ לחוק?

שלמה מולה: בגלל שהוא נבחר איך שהוא נבחר, הוא שר החוץ שלנו.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, המדינה שלנו מבודדת בזירה הבין-לאומית, בגלל מדיניות החוץ הקלוקלת, הלא-מסייעת, של המדינה שלנו.

שלמה מולה: אבל אני חושב שהעניין הוא לא רק שר החוץ כשר החוץ, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: אם אנחנו מדברים על הנושא של אירן, זה נושא רציני.

שלמה מולה: נכון, אנחנו אומרים שזו לא רק בעייתנו, בעיית מדינת ישראל, זה גם שייך למדינות הערביות המתונות וכן למדינות המערב וכו'.

שלמה מולה: אבל, אדוני היושב-ראש, אירן ימים ולילות מאיימת עלינו.

שלמה מולה: ראש הממשלה, שמגיע לשיחה עם אובמה, עם נשיא ארצות-הברית, אומרים לנו: ישב אתו שעה ו-45 דקות, היו יחסים מצוינים, התחבקו ביחד, אפילו ביטלו את התדרוכים העיתונאיים.

שלמה מולה: חשבנו: הנה, יצאה איזו בשורה טובה מאוד למען עם ישראל, מדינת ישראל.

שלמה מולה: הנה לך, אדוני היושב-ראש, הוא מקבל אחרי עשרה ימים ובשידור ישיר בטלוויזיה, אפילו בטלפון – נשיא ארצות-הברית נוזף בממשלת ישראל ובמדינת ישראל על הבנייה שבקונסנזוס בגילה.

שלמה מולה: למה זה קורה לנו?

שלמה מולה: אנחנו צריכים לשאול את ראש הממשלה: האם יחסי החוץ שלך הם מוצלחים – כן או לא?

שלמה מולה: איך יעלה על הדעת, נשיא ארצות-הברית יושב עם ראש הממשלה, ועשרה ימים אחר כך ראש ממשלה בישראל מקבל נזיפה?

שלמה מולה: האם ראש הממשלה שואל את השאלה הזאת?

שלמה מולה: הוא צריך לשאול את עצמו, אולי לא קיבלתי את ההחלטות הנכונות בעניין, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: לכן, אפשר לדבר עוד ועוד בענייני הפנים שצריך לקבל בהם החלטות.

שלמה מולה: ראש הממשלה לא מקבל החלטות בנושאים שהם מוניציפליים, בקיצוצי תקציב של הרשויות המקומיות.

שלמה מולה: רשויות רבות מאוד, בעיקר בפריפריה, קורסות.

שלמה מולה: למה הוא חילק את האתנן חלוקה קואליציונית של קבוצות וקבוצות, ועוד פעם הוא נתן לש"ס, נתן קצת למפלגת העבודה, נתן קצת לישראל ביתנו – כל מי שאיים עליו.

שלמה מולה: בסופו של דבר אותן רשויות מקומיות כמו דימונה, ירוחם, חצור-הגלילית משלמות, ועוד איך משלמות על אי-ההחלטה הנכונה של ראש הממשלה.

שלמה מולה: הוא לא יודע לקבל החלטה, אדוני היושב-ראש, לכן אנחנו חושבים שראש הממשלה לא ראוי לאמון.

שלמה מולה: אני מקווה שאזרחי מדינת ישראל יתפכחו בקרוב.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר המקשר, השר ארדן, על מנת להשיב.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הקשבתי בקשב רב לדבריו של חבר הכנסת מולה, שהקדים ואמר כי מדי שבוע – גם אני עושה את התפקיד הזה מדי שבוע – ונראה לי שחלה איזושהי טעות בשם שבחרתם לאי-אמון.

גלעד ארדן: כי כאשר קוראים לאי-אמון בשם "דחיית קבלת ההחלטות על-ידי ראש הממשלה", מה שתיאר כאן בהרחבה חבר הכנסת מולה זה את כל ההחלטות שראש הממשלה מקבל למעשה יום-יום מאז שהוא נכנס לתפקידו.

גלעד ארדן: אז יכול להיות, חבר הכנסת מולה, שאינך מסכים עם תוכן ההחלטות, וזה יכול להיות, אבל אני לא מצאתי כמעט שום דחייה בקבלת ההחלטות, אלא בדיוק להיפך, ואני אפרט וארענן את זיכרונך וזיכרונה של האופוזיציה כדי להסיר ספק.

גלעד ארדן: קודם כול, תיארת את המצב שבו קיבלנו את המשק, אני לא רוצה להתווכח על זה.

גלעד ארדן: העובדות, אני חושב, פרוסות בפני אזרחי המדינה, אבל בהחלט ראש הממשלה רצה ורוצה ליישם רפורמות מאוד משמעותיות במבנה של המשק הישראלי כדי לפשט הליכים, כדי להסיר חסמים, כדי לייעל את הטיפול שהאזרח מקבל ממנגנוני השלטון.

גלעד ארדן: ולכן תוך זמן מאוד קצר, אולי בזמן שיא אפילו במונחים ישראליים, ראש הממשלה הוביל תיקון חקיקה מאוד חשוב שקשור למינהל מקרקעי ישראל, שאמור להפוך לרשות מקרקעין, ואמור להעביר את הרישום בטאבו של הרבה מאוד חוכרים במדינת ישראל, כך שהוא יהיה רשום על שמם, והם לא יצטרכו לעבור את כל ההליכים שהם עוברים היום כאשר הם רוצים לבצע פעולה כלשהי בנכס שהם חוכרים.

גלעד ארדן: נראה לי שזו דוגמה לקבלת החלטות טובה מאוד שמשרתת את טובת האזרח, ואף אחד לא דחה אותה.

גלעד ארדן: אותו דבר לגבי הנושא של המאגר הביומטרי, שמי שהתחיל אותו זה שר הפנים לשעבר, מאיר שטרית, חבר בכיר בסיעת קדימה; דומני שהוא אפילו הולך להוביל שינויים בחוקת קדימה.

גלעד ארדן: כאשר שר הפנים לשעבר שטרית התחיל את התהליך הזה, יכול מאוד להיות שהוא עשה את זה קצת באופן חפוז מדי, לצערי, וכדי לא לעשות את זה באופן שיפגע בפרטיות של האזרחים, אז ראש הממשלה – ויכול להיות שזה קצת מתסכל, שראש הממשלה באמת קשוב להערות ולביקורת ומוכן גם לומר שלא כל החוכמה נתונה אצלנו, כאשר מובילים חקיקה או מובילים תהליכי קבלת החלטות, וגם לא כל החוכמה נתונה אצל השרים.

גלעד ארדן: יכול להיות שאני אקבל החלטה, וראש הממשלה, אחרי שיבחן אותה, יחשוב במכלול השיקולים הכולל של המדינה שהוא משנה אותה.

גלעד ארדן: זה עדיין לא אומר שהוא מתקפל, גם אם יועצי תקשורת מייעצים לומר זאת, וזה עדיין לא אומר שהוא לחוץ.

גלעד ארדן: זה אומר שהוא נושא באחריות הכוללת.

גלעד ארדן: זאת מלה שאולי קשה לפעמים, בסיעות מסוימות, להבין אותה, אבל כשנושאים באחריות כוללת לאזרחי מדינת ישראל, לפעמים צריך לעצור תהליך מסוים באמצע, לבחון אותו מחדש, ואם יש צורך – להכניס בו שיפורים ותיקונים.

רוני בר-און: שעתיים לפני ההצבעה, אחרי שהעניין נדון בוועדת שרים לחקיקה וממשיך בוועדה על דעת הממשלה, זה יפה לעצור?

גלעד ארדן: כידוע לך, כשר האוצר לשעבר – שאלת שאלה מצוינת; אמרת: אחרי שזה עובר ועדת שרים לחקיקה, שעתיים לפני ההצבעה – על המאגר הביומטרי – עוצרים חקיקה?

גלעד ארדן: אתה, כשר האוצר לשעבר, יודע שיש שני אנשים שמאפשרים להם לא להגיע לוועדת שרים לחקיקה; אחד מהם הוא שר האוצר, בגלל עיסוקיו, ואחד הוא ראש הממשלה, שאף אחד לא מצפה ממנו להגיע לוועדת שרים לחקיקה.

רוני בר-און: הרגע לימדת אותנו פרק באחריות כוללת.

רוני בר-און: הרגע הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אדוני השר – חבר הכנסת בר-און, נדמה לי שבירושלים למדנו שאחת משתיים: או שהתוצאה טובה או שהתוצאה רעה, וזה המבחן שבדרך כלל היינו מתייחסים אליו.

ראובן ריבלין: אם העצירה של החוק היתה לטובה, גם שעתיים אחרי ההחלטה היא טובה, ואם היא לא היתה טובה, גם חמישה ימים אחרי ההחלטה היא לא טובה.

רוני בר-און: אני לא מתווכח עם זה שהוא עשה נכון.

רוני בר-און: אני רק מתווכח עם הרעיון, שמציגים את זה בתור איזה תהליך קבלת החלטות שעליו תהיה תפארתכם.

גלעד ארדן: לא, אני ממש לא מציג את זה כך.

גלעד ארדן: אני מנסה להציג גם את הפן השני; מציגים את זה רק כלחיצות, התקפלות, דחייה.

גלעד ארדן: יש גם יתרונות בכך שאדם לא חושב שכל הצדק וכל החוכמה נתונים לו, ולפעמים הוא מוכן, גם אם זה לא נראה הכי טוב באותו רגע, לבחון מחדש, על-ידי שיקול דעת נוסף, ולראות אם אין אפשרות לתקן.

גלעד ארדן: דומני שהתוצאה הסופית, של הצעת חוק המאגר הביומטרי שתובא לכנסת, תהיה מאוזנת יותר וטובה יותר, ותזכה לקונסנזוס רחב יותר.

גלעד ארדן: טוב שראש הממשלה דחה בעניין הזה את קבלת ההחלטות.

גלעד ארדן: אותו הדבר בעניינים שקשורים – כפי שציינת – אולי להיטל הבצורת או לתעריפי המים.

גלעד ארדן: גם בעניין הזה ודאי עוד יהיו דיונים רבים.

גלעד ארדן: לא כל שינוי בהחלטה ששר אחד מוביל – ראש הממשלה הוא ראשון בין שווים, וכפי שאמרתי, הוא נושא באחריות הכוללת.

אורית זוארץ: על זה נאמר:

אורית זוארץ: סוף מעשה במחשבה תחילה.

גלעד ארדן: אני חושב שיושב-ראש הכנסת מחזיר את שעת השאלות והתשובות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, יש בעיה; כל ההערות שלך הן חכמות.

גלעד ארדן: וחשובות.

ראובן ריבלין: וטובות, אבל מה, אחרי שמתירים לך לשאול שאלה אחת, אתה חושב שזה דבר חופשי.

רוני בר-און: לא, רק ענייני.

ראובן ריבלין: ענייני?

ראובן ריבלין: עוד מעט תהיה שר, ואתה תעמוד פה ותדבר לעניין, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: מה שאצלך זה מעט אצלי זה עוד הרבה.

ראובן ריבלין: לכול צריך סבלנות.

רוני בר-און: מה עם משאל העם?

רוני בר-און: 20 דקות.

ראובן ריבלין: אתה זוכר שאני ישבתי שם ואמרתי: זה לא ייקח הרבה זמן?

ראובן ריבלין: היית יושב פה, ואמרתי לך: זה לא ייקח הרבה זמן.

ראובן ריבלין: ואנחנו 12 בלבד שם.

רוני בר-און: יש לך יותר ניסיון מאשר לי.

ראובן ריבלין: לא, לא, יש לך מספיק ניסיון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

רוני בר-און: משאל עם – 20 דקות לפני ההצבעה?

גלעד ארדן: אמרתי שאין שום תקלות בממשלה חדשה שמתחילה לפעול?

גלעד ארדן: ודאי שיש תקלות.

ראובן ריבלין: גם כאן השאלה היא אם ההחלטה היתה נכונה או לא.

רוני בר-און: על זה אין לי תשובות.

אורית זוארץ: טוב שהיתה החלטה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, גם הרפורמה שאנחנו בוחנים – וגם היא לא פשוטה לקידום ולהעברה בחקיקה – רפורמה במנגנוני התכנון והבנייה, בוועדות התכנון והבנייה וגם בהליכי הרישוי, היא רפורמה שמחייבת תהליך קבלת החלטות די אמיץ, אפילו אמיץ מאוד, ברמה הציבורית.

גלעד ארדן: יכול מאוד להיות, חבר הכנסת מולה, שאתה אולי לא מספיק מעודכן בכל הרפורמות וההחלטות שראש הממשלה מוביל יחד עם שרי הממשלה.

גלעד ארדן: אם תתעדכן – והשר ברוורמן בהמשך גם יעדכן אותך – תבין שמתקבלות החלטות רבות מאוד לטובת אזרחי המדינה.

גלעד ארדן: בוא נהיה גם קצת בפרופורציה – אתם מדברים על שבעה חודשים לאחר כינונה של הממשלה, ואתה זעקת כאן בגרון ניחר: איך יכול להיות, שומו שמים והאזיני ארץ, שבתוך שבעה חודשים עוד לא למדנו את כל הפטנטים שהיו לראש הממשלה לשעבר אולמרט ולשרת החוץ לבני, ועוד לא הצלחנו להושיב את הפלסטינים לשולחן המשא-ומתן.

שלמה מולה: הם קיבלו החלטות, זה ההבדל.

גלעד ארדן: כמו שאמר היושב-ראש – ופה נוח לי להיתלות באילנות גבוהים – אני מקווה, חבר הכנסת מולה, שאתה לא רואה בחזון שלך את הישיבה סביב שולחן עמוס בכיבוד כמטרת ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: המטרה היא גם להשיג הסכם שלום בסופו של דבר.

גלעד ארדן: השאלה היא אם אותה הושבה של הפלסטינים לשולחן קידמה בסופו של דבר את ההגעה להסכם שלום.

גלעד ארדן: אני הקשבתי לך קשב רב, כחבר האופוזיציה, וזאת טענה שתמיד טענתם כלפינו – על אלטרנטיבות ומה צריך לעשות.

גלעד ארדן: בואו תגידו אתם מה הנוסחה שראש הממשלה צריך להציג לפלסטינים כדי לשבת וגם לחתום אתם על הסכם שלום.

גלעד ארדן: אנחנו פתוחים, וכפי שאמרתי לך, לא כל החוכמה נמצאת אצלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: את ההתנחלויות ואת הבנייה בירושלים הוא כבר הקפיא.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא נתן דברים שאף ראש ממשלה קודם לא נתן.

גלעד ארדן: לא מצאתי בדבריך שום עצה אחת קונסטרוקטיבית, מה אתם הייתם עושים עכשיו כדי להביא לפתיחת משא-ומתן.

גלעד ארדן: ראש הממשלה, לא רק שהוא איננו דוחה – וגם זה לא נוח – – –

נחמן שי: אבל בחרנו בכם.

נחמן שי: בחרנו בכם.

גלעד ארדן: אתם לא בחרתם בנו.

גלעד ארדן: נחמן, היתה לך התלבטות, אבל לא בחרת בנו.

ראובן ריבלין: אדוני השר, הבחירות חשאיות.

ראובן ריבלין: אל תחשוד בנחמן מה הוא בחר.

רוחמה אברהם-בלילא: העם לא בחר ליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: העם בחר קדימה, אבל הגוש ניצח.

רוחמה אברהם-בלילא: בוא נודה.

יואל חסון: העם לא בחר נתניהו, זה בטוח.

שלמה מולה: האמת היא שאצלנו גם דיברו וגם בנו, ואתם גם לא בונים וגם לא מדברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה רוצה עוד פעם להגיש הצעת אי-אמון?

יואל חסון: כן, הוא רוצה.

ראובן ריבלין: הוא רוצה?

ראובן ריבלין: אני לא מאשר לו.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: הוא רוצה, אני מבין.

יואל חסון: אל תשאל אותו שאלות כאלה.

יואל חסון: הוא ירצה.

גלעד ארדן: לא רק שראש הממשלה איננו דוחה את קבלת ההחלטות – ואני לא אצטט אותו או מישהו אחר – וגם זה לא נוח – אבל אני אצטט את מזכירת המדינה, הגברת הילרי קלינטון, שרק לפני שלושה-ארבעה שבועות עמדה כאן ואמרה בקולה היא, שמעולם, מעולם לא דרשו הפלסטינים מה שהם דורשים היום, ושראש הממשלה נתניהו הציע ומוכן להציע הצעות מרחיקות לכת.

נחמן שי: חסרות תקדים.

גלעד ארדן: אתה לא מתווכח אתי עכשיו.

גלעד ארדן: אתה מתווכח עם הילרי קלינטון.

גלעד ארדן: את זה היא אמרה, ואני רק מצטט אותה.

דליה איציק: אדוני השר, צטט אותה בכול, לא איפה שנוח לך.

גלעד ארדן: אני מצטט איפה שנוח לי, ואתם תצטטו אותה איפה שנוח לכם.

שלמה מולה: מה היא אמרה במרוקו או במצרים?

גלעד ארדן: גברתי יושבת-ראש הכנסת לשעבר, אם תעזרי לי בכתיבת התשובות יכול להיות שאני אשמח.

ראובן ריבלין: אין יושב-ראש הכנסת לשעבר; יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה, למה לשעבר?

ראובן ריבלין: היא היתה יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה.

גלעד ארדן: כי זאת הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: זה לא לשעבר.

ראובן ריבלין: היא יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה.

ראובן ריבלין: היא יכולה להיות גם יושבת-ראש הכנסת התשע-עשרה, אבל היא היתה יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה.

גלעד ארדן: האם כשאדוני פונה לחבר הכנסת לשעבר הוא אומר באיזו כנסת הוא כיהן?

ראובן ריבלין: יש לו יותר קושי.

רוני בר-און: השאלה היא אם ליושב-ראש הזה צריך לפנות בתואר יושב-ראש הכנסת השש-עשרה או יושב-ראש הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: תתפלא, אני חותם: רובי ריבלין, יושב-ראש הכנסת השש-עשרה והשמונה-עשרה, ואני שמח שכיוונתי לדעת גדולים.

רוני בר-און: בממוצע אתה יושב-ראש הכנסת השבע-עשרה.

ראובן ריבלין: אין ממוצעים פה.

גלעד ארדן: אם אפשר, שאדוני יקבע כוס קפה עם חברי האופוזיציה לליבון הנושא.

ראובן ריבלין: אין כל ספק שתמיד רצוי שהקואליציה והאופוזיציה, ובפרט הממשלה וחברי הכנסת מהאופוזיציה, מפעם לפעם יסבו לשולחן, ישתו קפה וגם ילבנו בעיות, כדי שנוכל לחסוך בכל מיני הצעות כאלה ואחרות, אלא אם כן הן תכליתיות.

גלעד ארדן: ראש הממשלה לא רק שאיננו דוחה את קבלת ההחלטות, אלא שהוא מקבל החלטות שלא תמיד אני אוהב אותן, אבל הן בהחלט מוכיחות את הרצון העז, הכן והאמיתי שלו לחדש את המשא-ומתן עם הפלסטינים.

גלעד ארדן: לא נחזור על כל האזכורים, בין אם זה נאום בר-אילן או ההקלות על התנועה הפלסטינית, הסרת המחסומים ועוד פעולות רבות שראש הממשלה עושה כדי לנסות ולחדש את המשא-ומתן.

גלעד ארדן: אבל כפי שאמרתי, התוצאה אינה משא-ומתן.

גלעד ארדן: התוצאה היא לנסות ולקדם תהליך מדיני שיש לו סיכוי, שהוא בר-קיימא ושהוא גם נתמך על-ידי קונסנזוס רחב בחברה הישראלית.

גלעד ארדן: זו הפעולה של ראש הממשלה.

גלעד ארדן: היינו מאוד שמחים אם חברי האופוזיציה ויושבת-ראש האופוזיציה היו לפחות תומכים בדברים שעליהם ניתן לאחד את החברה הישראלית, אבל גם אם לא תעשו את זה ואם תמשיכו לפעול כמו שאתם פועלים עד כה, אנחנו לא נרפה וננסה לחדש את המשא-ומתן עם הפלסטינים בכל דרך, כאשר במקביל ראש הממשלה ממשיך להוביל גם תהליכים, בין אם זה המערכה לבלימתה של תוכנית הגרעין האירנית, בין אם זה – – –

יואל חסון: מה בסוף, אתה בעד שתי מדינות או לא?

יואל חסון: מה בסוף?

גלעד ארדן: – – – בין אם זה כדי לנסות ולהגיע – עמדתי הפרטית איננה רלוונטית, חבר הכנסת חסון – להבנות מפורטות ואפקטיביות עם הממשל האמריקני, בין אם זה להושיט יד ולקרוא למשא-ומתן גם עם סוריה ללא תנאים מוקדמים, ובין אם זה לעשות כל מאמץ כדי להשיב את גלעד שליט לחיק משפחתו.

גלעד ארדן: גם בעניין הזה, כפי שאתם רואים, ראש הממשלה מקבל החלטות יום-יום, שבוע-שבוע, כדי לקדם את התהליכים האלה כפי שהוא מאמין שהם צריכים להתקדם, גם אם אתם לא תמיד מסכימים למסקנות שראש הממשלה מגיע אליהן.

גלעד ארדן: אבל מה לעשות, כפי שציין חבר הכנסת שי, הציבור בחר אותנו כרגע להוביל את ההחלטות הללו.

גלעד ארדן: לפיכך אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר.

ראובן ריבלין: בטרם אני אעלה את חבר הכנסת מסעוד גנאים – בעוד שעה לא ארוכה, רבותי, גבירותי, רבותי השרים, גבירותי וחברי חברי הכנסת, אנחנו נגיע לרגע שהוא רגע הכרעה בכנסת, בנושא שמלווה אותנו שנים רבות.

ראובן ריבלין: וכבר עכשיו ביציע האורחים נמצאות אלמנות צה"ל אשר באות לחזות ברגע בו הכנסת תחליט ותכריע.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים אתכן בברכה.

ראובן ריבלין: אין מחיאות כפיים בכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהכנסת תכריע טוב ויש לי את ההרגשה הטובה שאכן כך הולך לקרות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מסעוד גנאים, בשם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, מבקש להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניות האפליה והקיפוח של הממשלה כלפי הציבור הערבי והשלכותיה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, מה יהיה אם אנחנו ניקלע למצב שבו אתם תזכו בהצעת האי-אמון וחבר הכנסת טיבי לא יהיה פה?

מסעוד גנאים: אולי אני אהיה ראש הממשלה, מה הבעיה.

ראובן ריבלין: לא, אתה צריך להודיע שאם יתקבל האי-אמון מי יהיה ראש הממשלה באופן אוטומטי, כי הצעת אי-אמון היא קונסטרוקטיבית.

ראובן ריבלין: בדרך כלל רצוי מאוד שהמועמד יהיה – – –

רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי ממתין בלשכתו שיבואו להודיע לו.

ראובן ריבלין: בהחלט בסדר אם כך היה הדבר לגבי חברת הכנסת לבני, אבל היא הודיעה לי שהיא תבוא מייד.

עפו אגבאריה: אני אמלא את מקומו.

ראובן ריבלין: היא אמרה לי שהיא תמנה ממלא-מקום עד לאותו רגע.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברי חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: העיקר, אדוני היושב-ראש, שהממשלה תיפול, ואחר כך, אני מקווה, נגיע להסכמה מיהו ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאתה צריך לבדוק את הקונסטיטוציה, את החוקה הלא-כתובה של ישראל.

ראובן ריבלין: לפי החוק היום ברגע שאתה זוכה באי-אמון, אתה זוכה באמון.

מסעוד גנאים: יכול להיות ראש ממשלה ערבי למשל?

ראובן ריבלין: איזו שאלה?

ראובן ריבלין: על מה אתה מדבר?

ראובן ריבלין: כל אזרח ישראל שמלאו לו 21 שנה יכול להיות ראש ממשלה בישראל.

ראובן ריבלין: אם הדבר הזה בגללו ביקשת אי-אמון, אתה יכול כבר עכשיו – – –

מסעוד גנאים: לא, לא בגלל זה.

מסעוד גנאים: אבל ברוך השם, אני יותר מבן 21 שנים.

ראובן ריבלין: אם חבר כנסת ערבי ייבחר, הכנסת תבחר בחבר כנסת ערבי שהוא ישראלי וחבר כנסת זו, כי ראש הממשלה צריך שיהיו לו כמה תנאי סף, אחד מהם שהוא חבר כנסת, והשני שהוא אזרח ישראל.

זאב בילסקי: ושלא יהיה טמבל.

נסים זאב: שלא יהיה ראש ממשלה מועדף כמו אובמה בארצות-הברית.

מסעוד גנאים: אה, מועדף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, זה בידך.

ראובן ריבלין: אם תהיה אחד מה-61 שיבחר בחבר הכנסת גנאים, הוא יהיה ראש ממשלה.

עפו אגבאריה: נסים זאב הוא גם ערבי, לא?

עפו אגבאריה: הוא עירקי?

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: לא כתוב כך בחוק.

ראובן ריבלין: לא כתוב כך בחוק, כי ממילא אם זה היה כך, לא היה נבחר חבר הכנסת עפו אגבאריה לכנסת.

ראובן ריבלין: תנאי סף ראש לראש ממשלה זה להיות חבר כנסת.

עפו אגבאריה: בגלל זה אני שאלתי, בגלל דברים אחרים.

ראובן ריבלין: יש הרבה שאלות, דבר אחד אין עליו שאלה: בדמוקרטיה הישראלית כל חבר כנסת, ללא הבדל דת, צבע, לאום, גזע, יכול להיבחר אם הכנסת תיתן בו אמון.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, תיאורטית הכול אפשרי, אדוני היושב-ראש, רק שהבעיות הן – אתה יודע – כאשר באים לביצוע, לא במישור התיאורטי.

מסעוד גנאים: האמת שניסיתי לעשות כמו הפילוסוף היווני דיוגנס, שהיה הולך באור יום עם פנס או עם נר ביד.

מסעוד גנאים: כאשר שאלו אותו מדוע הוא הולך עם נר לאור היום, הרי אין חושך, הוא אמר: אני מחפש את האדם.

מסעוד גנאים: בתוך מדיניותה של הממשלה, תחילה בתקציב ואחר כך במדיניות המתבצעת בשטח, אני מחפש את הצדק, השוויון, ועדיין לא מצאתי אותו.

מסעוד גנאים: אולי יעזור לי כבוד השר כאשר ישוב.

מסעוד גנאים: הממשלה הנוכחית, בלשונה מודה שיש אפליה וקיפוח, אבל בידיה ובמעשיה היא מנציחה וממשיכה את הקיפוח הזה.

מסעוד גנאים: למרות, אדוני היושב-ראש, שכמה מהשרים לא מודים בזה.

מסעוד גנאים: בשאילתות שהגשנו, למשל בשבוע שעבר, על סניפים של משרד הפנים בערים ובכפרים הערביים – אין אף סניף, ולמרות זאת השר עמד פה על הדוכן ואמר שמשרד הפנים נוהג בצדק ובשוויון והכול טוב ויפה.

מסעוד גנאים: אפילו לא מודים בזה.

מסעוד גנאים: גם לגבי הסניפים של הביטוח הלאומי – לא מתקבל על הדעת שלאוכלוסייה הערבית, שיותר סובלת מעוני והיא שיותר זקוקה לשירותי הביטוח הלאומי, לא יהיו סניפים של הביטוח הלאומי בערים ערביות מרכזיות במדינה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הממשלה הנוכחית הוסיפה משהו על האפליה והקיפוח, וזה הניסיון לעשות דה-לגיטימציה למיעוט הערבי, דרך החוקים השונים – אם זה חוק ה"נכבה", אם זה הניסיון לחוק נאמנות-אזרחות, והחוקים האחרים שמצמצמים את המרחב הדמוקרטי בשם יהדות המדינה.

מסעוד גנאים: אני חושב שערכי הצדק, הדמוקרטיה והשוויון של המדינה ושל הממשלה נבחנים על-פי ביצועם ויחסם למיעוט הערבי בתוך המדינה.

מסעוד גנאים: וכאשר מדברים על השלום צריך לדאוג לשלום עם האוכלוסייה הערבית, כי לצערי הרב מדיניות הממשלה אינה תורמת לשלום הזה, אלא להיפך – הקרע מעמיק והאי-אמון גובר, וכל זה יביא אותנו לפתחו של עימות שכולנו מתפללים שלא יקרה.

מסעוד גנאים: הממשלה יכולה למנוע את הפיצוץ הזה באמצעות מדיניות ויחס מכובד וצודק לאוכלוסייה הערבית.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, איך אפשר לדבר על אמון בין הממשלה לבין האוכלוסייה הערבית ועל יחסים נורמליים, כאשר מתייחסים אליה כאל איום ביטחוני או כאל אויבים, וכאשר מנסים לעשות טרנספר לנרטיב הלאומי שלהם דרך ספרי הלימוד, חוק ה"נכבה" וכו'.

מסעוד גנאים: איך אפשר להרגיש בטוח ונורמלי בזמן שהשיח על הטרנספר נהפך לחלק לגיטימי מהשיח הפוליטי במדינה?

מסעוד גנאים: וכאשר עושים דה-לגיטימציה לנרטיב של עם מסוים, זו הקדמה או לגיטימיות לטרנספר פיזי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפי התקציב של הממשלה הנוכחית, האוכלוסייה הערבית במדינה לא שווה, ומשקלה פחות בהרבה ממשקלו של הרוב היהודי, כאשר מתקציב הפיתוח רק 5% למגזר הערבי ורק 2% מתקציב משרד התחבורה, ועד עכשיו אני יודע שאפס אחוז מתקציב החקלאות – אני אשמח לשמוע אם זה עלה קצת – ולמרות המצב הגרוע של רוב הכפרים הערביים והערים הערביות, רוב האוכלוסייה הערבית, יותר ממחצית מהאוכלוסייה הערבית, היא מחוץ לאזורי העדיפות הלאומית, למרות שיותר ממחצית מהאוכלוסייה הערבית חיים מתחת לקו העוני.

מסעוד גנאים: כאשר מדברים על אחוזי האבטלה הגבוהים בקרב האוכלוסייה הערבית – נשים וגברים – וכאשר מדברים על בעיות אלה, לצערי הרב, שר האוצר יובל שטייניץ למשל מעדיף להאשים את הקורבן, ועוד פעם – זו לא הממשלה, זו לא המדיניות, זה אתם הערבים, התרבות שלכם, אורח החיים שלכם, המסורת; אלה האשמים.

מסעוד גנאים: זו בריחה מהאחריות.

מסעוד גנאים: למה לא להיות אמיצים ולהגיד שמדיניות הקיפוח וההזנחה היא הסיבה העיקרית?

מסעוד גנאים: למה לא להיות אחראיים ולעשות תוכנית חירום וועדות בין-משרדיות כדי לטפל בבעיות אלה, במקום לשחק את תפקידה של מלכת צרפת, מרי אנטואנט, שהציעה לעם הצרפתי לאכול עוגות במקום לחם?

ראובן ריבלין: כשאין לחם.

ראובן ריבלין: אם אין לחם.

מסעוד גנאים: כשאין לחם.

מסעוד גנאים: אם אין לחם אז תאכלו עוגות.

מסעוד גנאים: אבל הכוונה, העיקר להיות אמיץ, למרות שהיסטורית – – –

דני דנון: למה לא גובים ארנונה?

מסעוד גנאים: זו גם שאלה, אבל זה לא רק הבעיה.

מסעוד גנאים: זה לא רק הבעיה.

מסעוד גנאים: אפילו אלה שגובים ארנונה, חבר הכנסת דנון, אני הייתי – – –

ראובן ריבלין: הוא אמר: אחת הסיבות העיקריות.

ראובן ריבלין: אחת הסיבות העיקריות, מה שהוא טוען, אבל הוא לא אומר שאין סיבות נוספות.

ראובן ריבלין: השאלה שלך היא שאלה מצוינת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, יש ערים ויש – אני כל שבוע מסייר במועצה מקומית או בעיר, ויש ערים ויש מועצות שאחוז הגבייה הוא 65% ו-60%.

מסעוד גנאים: למרות זה, יש קשיים.

מסעוד גנאים: למרות זה, אין התקציבים הדרושים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, צדק ושוויון וכבוד צריכים להתבטא במעשים, במדיניות בשטח, כדי שהאנשים ירגישו ויחושו את זה.

מסעוד גנאים: התושב הערבי שחי בתנאים של ימי הביניים בכפרים הלא-מוכרים בנגב – בלי מים או חשמל או שירותי בריאות וחינוך – איך אפשר שירגיש שייכות למדינה עם אפליה כזו?

מסעוד גנאים: לאזרחים הערבים שהוציאו צווי הריסה או הרסו את בתיהם, איך אפשר שלא ירגישו אי-אמון במדינה, בממשלה, ובהרגשה שהממשלה והמדינה נגדם?

מסעוד גנאים: מדיניות הריסת הבתים צריכה להיפסק, ובתקופת הממשלה הזו היא אפילו עלתה והתגברה, ובמקום לאשר את הרחבת שטחי השיפוט ולאשר את תוכניות המיתאר המפורטות, הורסים בתים.

מסעוד גנאים: אפשר לפתור בעיה זו אם נותנים ליישובים הערביים להרחיב את שטחי השיפוט ואם מאשרים את התוכניות המפורטות, המוקפאות בוועדות התכנון השונות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כולנו יודעים על המשבר, שגם הולך ומחריף, בשלטון המקומי בישראל.

מסעוד גנאים: המשבר הזה הוא כפליים במגזר הערבי – בגלל המצב הסוציו-אקונומי הגרוע והחמור.

מסעוד גנאים: לכן, על הממשלה לאמץ מדיניות חדשה כדי לסגור את הפערים ולזכות באמונם של התושבים הערבים במדינה.

מסעוד גנאים: אני חושב שעל המדינה לעשות שינוי דרמטי ולהכיר בקיום המיעוט הערבי פלסטיני, שיש לו ייחוד לאומי ותרבותי.

מסעוד גנאים: הכרה זו היא המפתח להתגברות על הקיפוח והאפליה, כי הם קיימים בגלל אי-הכרה זו – אי-הכרה בכך שאנחנו שונים, וזכותנו גם להיות שווים למרות שאנחנו שונים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לאחרונה התפרסם דוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, בכנסת, על הקשר בין ההישגים הלימודיים לבין המצב הכלכלי-חברתי, או בין העוני לבין ההישגים.

מסעוד גנאים: והתברר מהדוח שמערכת החינוך מנציחה את העוני, או כפי שנאמר: "מערכת החינוך היא מלכודת לעוני".

מסעוד גנאים: "אופן הקצאת המשאבים במערכת החינוך מנציח את העוני בין התלמידים" – נכתב בדוח – "נדרשת מדיניות חברתית כלכלית מקיפה שתשלב בין שיפור הרמה הלימודית וקידום השוויון בתוך מערכת החינוך לבין צעדים נרחבים לצמצום ממדי העוני בסביבתם הרחבה של התלמידים.

מסעוד גנאים: " אדוני היושב-ראש, אני חושב שהמדינה או הממשלה צריכה להיות מדינת רווחה צודקת ומכבדת את כל אזרחיה ואת המיעוט הערבי, ותיתן לו לחיות בכבוד, או שהמשך הקיפוח והאפליה יביא לקרע יותר עמוק וחמור.

מסעוד גנאים: בגלל דברים אלה אני מביע אי-אמון בממשלה.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת גנאים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, ביציע האורחים נמצאים תלמידי בית-הספר "און" מתל-אביב והם אורחי היחידה לדמוקרטיה בכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים, ילדים נהדרים ויפים.

ראובן ריבלין: כבוד השר, מי השר המשיב?

ראובן ריבלין: השר אבישי ברוורמן ישיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת מסעוד גנאים, בשם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

אבישי ברוורמן: כבוד אדוני יושב-ראש הכנסת – מסעוד, אני עונה לך – חבר הכנסת גנאים, חברי הכנסת, האורחות אלמנות צה"ל, אורחים, אני עונה לחבר הכנסת גנאים, שדיבר בצורה כל כך מכובדת ומושכלת – כציוני, כאדם, כדמוקרט, כאדם שנשבע אמונים לכנסת ישראל לשרת את הכנסת, ואחר כך כחבר ממשלה, בנאמנות, מתוך אמונה שהיא משרתת את הערכים שעליהם הוקמה.

אבישי ברוורמן: היום זה יום בן-גוריון – 36 שנה למותו של דוד בן-גוריון.

אבישי ברוורמן: דוד בן-גוריון – שהקים את המדינה – לקח את המטרה מהנביאים ישעיהו ועמוס.

ראובן ריבלין: הכריז על המדינה.

אבישי ברוורמן: שהכריז על המדינה.

ראובן ריבלין: הוא היה בין מקימי המדינה – – –

אבישי ברוורמן: אוקיי, רובי, אל תתווכח אתי על כל דבר.

אבישי ברוורמן: טעיתי, תודה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

אבישי ברוורמן: בהקמת המדינה, את הקונספט הוא שאל מנביאי ישראל ישעיהו ועמוס, שהמטרה היא להיות אור לגויים.

אבישי ברוורמן: מה זה להיות אור לגויים?

אבישי ברוורמן: להיות מובלים על-ידי מצוינות, להיאבק על צדק, שוויון לכל האזרחים, ורק בצורה הזאת הקיום יובטח על פני זמן.

אבישי ברוורמן: היום, על קברו של בן-גוריון, הנשיא וראש הממשלה חזרו ואמרו שזה היה המנהיג הגדול, ובדרכו יש ללכת.

אבישי ברוורמן: אני ציוני, אני מאמין במדינה יהודית דמוקרטית, אבל מדינה שתהיה גם חזקה, גם צודקת וגם דמוקרטית.

אבישי ברוורמן: חזקה – ברור שאנחנו בנויים על צבא, כי אנחנו חייבים את הצבא, ויושבות פה אלמנות צה"ל ששילמו מחיר כל כך כבד, ורבים מאתנו, חברינו – אבל הכוח האמיתי זה כוח הצדק.

אבישי ברוורמן: ובאותה מגילת העצמאות – שניסחו אותה בן-גוריון והחברים האחרים – שוויון לכל אזרחיה.

אבישי ברוורמן: אם אני אעשה סקירה היסטורית קצרה של שלוש דקות – מה שאמר חבר הכנסת גנאים, לצערי הדברים נכונים.

אבישי ברוורמן: ממשלות ישראל, לדורותיהן, להוציא ראש ממשלה אחד – למרות, כמו שציין בתחילה מלומדי יושב-ראש הכנסת: בישראל, אזרחי ישראל הערבים מצביעים כיהודים; רמת החיים של אזרחי ישראל הערבים גבוהה מן הארצות השכנות – כמובן, אני לא כולל את אבו-דאבי – אבל לא הקצו ממשלות ישראל בתשתיות, בחינוך, בהשכלה, בדיור, והפלו בתעסוקה נגד אזרחי ישראל הערבים, להוציא ראש ממשלה אחד, יצחק רבין, אשר הסתכל בגובה העיניים אל אזרחי ישראל הערבים, נתן להם את הכבוד שמגיע להם כאזרחים שווי זכויות, והעביר משאבים.

אבישי ברוורמן: התוצאה היתה מדהימה: אזרחי ישראל הערבים חיבקו את יצחק רבין.

אבישי ברוורמן: ואומר לכם עוד מלה על בן-גוריון ורבין, ואתייחס לממשלה הזאת – מדוע אני הצטרפתי אליה, מה הציפיות ממנה ומה המבחנים שלה.

אבישי ברוורמן: אני זוכר דבר אחד מדוד בן-גוריון.

אבישי ברוורמן: אני סיימתי ב-1967 את קורס המ"כים שלי בשבטה ושלחו אותנו לחיל מצב, שבועיים בעזה.

אבישי ברוורמן: ובן-גוריון התבטא אז ברדיו ואמר: להחזיר מייד את הגדה המערבית ואת עזה.

אבישי ברוורמן: דוד בן-גוריון הבין דבר ברור, שמצד אחד שתי מדינות לשני עמים זה תנאי הכרחי לקיומנו כיהודים, לא רק שזה נכון, ויצאה היסטוריה, שהיום ממשלת נתניהו – – –

מיכאל בן-ארי: – – – דיבר על שתי מדינות?

מיכאל בן-ארי: מי דיבר אז על שתי מדינות?

אבישי ברוורמן: ממשלת נתניהו – – –

מיכאל בן-ארי: למה אתה מדבר דברים לא נכונים?

אבישי ברוורמן: ממשלת נתניהו – – –

מיכאל בן-ארי: – – – איך זה יכול להיות?

מיכאל בן-ארי: מי דיבר אז על שתי מדינות?

מיכאל בן-ארי: אתה מנחית על בן-גוריון גם שתי מדינות?

יואל חסון: חכה, הוא הולך להגיד דברים טובים על ממשלת נתניהו.

יואל חסון: – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

אתה רוצה שנפסיק את הישיבה, רק אתה תדבר?

אני אבקש מהשר לרדת, אתה תעלה, תדבר.

אבישי ברוורמן: ממשלת נתניהו – דוד בן-גוריון תמיד הסכים לשתי מדינות לשני עמים.

אבישי ברוורמן: כבר בתוכנית בולטימור, הסכים.

אבישי ברוורמן: בכל אופן, המבחן של ממשלת נתניהו הוא – ללכת בדרכם של בן-גוריון ויצחק רבין.

אבישי ברוורמן: שני הדברים המרכזיים, שתי מדינות לשני עמים, שוויון ושותפות לאזרחי ישראל הערבים – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

יואל חסון: אתה מבין מה שאתה אומר?

אבישי ברוורמן: שוויון ושותפות לאזרחי ישראל הערבים.

יואל חסון: בנימין נתניהו יכול ללכת – – – יושב-ראש הכנסת יסכים לזה?

יואל חסון: חברת הכנסת חוטובלי תסכים לזה?

חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: – – –

חבר הכנסת חסון, לא ביקשו להביע בי אי-אמון.

ביקשו להביע אי-אמון בממשלה.

הוא עונה בשם הממשלה, לא בשמי.

הוא לא עונה בשמי.

יואל חסון: – – –

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חסון – – –

חבר הכנסת חסון, אולי אתה לא מבין – – –

יואל חסון: – – –

אבל, חבר הכנסת חסון, אולי אתה לא מבין – כרגע השר משיב.

כרגע השר משיב.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חסון, אני מכיר אותך וגם מחבב אותך – – –

אף פעם לא ראיתי אותך כועס כל כך שלא רוצים לחלק את ארץ-ישראל.

מה קרה?

אבישי ברוורמן: אני שמעתי אותך אומר דבר והיפוכו כשאתה יושב בכיסא הזה, ובכיסא הזה.

יואל חסון: – – –

לא צריך.

אפשר לתמוך, אבל לא להתלהב כל כך.

אבישי ברוורמן: תן לי לפחות, בגלל שאני יודע שאתה מכבד אותי, תן לי לסיים את דברי.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני לא צועק בכנסת, אני גם לא מדבר כל כך הרבה, תן לי לסיים.

כן, כן.

אדוני השר, אני אגן עליך מכל משמר.

רק – הוא אמר: למעט ירושלים.

אבישי ברוורמן: למעט ירושלים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, קיבלתי.

אבישי ברוורמן: עכשיו, המבחן של ממשלת נתניהו – וזה הפרדוקס ההיסטורי – אם תלך בדרכם של בן-גוריון ויצחק רבין.

אבישי ברוורמן: כי בסופו של דבר זהו המבחן הגדול, ופה אני רוצה לומר על הדברים הספציפיים: לא רק שזה צודק לתת לאזרחי ישראל הערבים את השוויון שמגיע להם, לא רק שזו מגילת העצמאות, זה גם חכם.

אבישי ברוורמן: זה טוב ליהודים.

אבישי ברוורמן: עכשיו, ישנה בורות מוחלטת של אזרחי ישראל היהודים לגבי אזרחי ישראל הערבים.

אבישי ברוורמן: 16 שנה, כנשיא אוניברסיטת בן-גוריון, כיתתי את רגלי בנגב, אני מכיר כל מקום, פתחתי את האוניברסיטה לאוכלוסייה הבדואית – שהצליחה, בהמוניה, כולל פרופסורים בדואים – ולמדתי דברים שקודם לא ידעתי, כשהסתובבתי.

אבישי ברוורמן: אני יושב עם חברים מאוד טובים שלי.

אבישי ברוורמן: הם חושבים שערביי ישראל הם או סיכון ביטחוני או קיצונים מוסלמים.

אבישי ברוורמן: בכל הסקרים – 98% מאזרחי ישראל הערבים רוצים להיות אזרחים נאמנים וחלק ממדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אנחנו, כל ממשלות ישראל – קדימה, העבודה, הליכוד – להוציא את יצחק רבין, לא עשינו מה שצריך.

אבישי ברוורמן: וזה בעצם המנדט שלנו, אם אתה ממסדר ז'בוטינסקי, או ממסדר ברל כצנלסון בבן-גוריון.

אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם, בנושא הזה, אכן אמר חבר הכנסת גנאים: היו הצעות של שרים בממשלה שלא היו דמוקרטיות, ואנחנו דחינו אותן.

אבישי ברוורמן: אנוכי, השר בגין, השר סילבן שלום ואחרים, דן מרידור – לא נתנו להן לעבור.

אבישי ברוורמן: הן היו בממשלה, אבל ממשלה בישראל זה לא דבר הומוגני.

אבישי ברוורמן: אני בעד משטר נשיאותי, שיהיה פה באמת משטר יותר למען חיתוך ביורוקרטי.

אבישי ברוורמן: עדיין זה לא קיים.

אבישי ברוורמן: לכן המאבקים הם בתוך הממשלה, והמבחן שלה יהיה מה היא תעשה ב-2010.

אבישי ברוורמן: לגבי 2010.

אבישי ברוורמן: לפני שלושה שבועות יצאתי עם השרים בן-אליעזר ויצחק הרצוג לפריס, לביקור בארגון של המדינות המפותחות – מה שנקרא בלעז ה-OECD, מפני שישראל היא על הסף להתקבל כחברה בין 30 המדינות המפותחות.

אבישי ברוורמן: בישראל התוצר הלאומי לנפש – יכול להיות הרבה יותר גבוה, אבל הוא 26–27 – הוא מכובד.

אבישי ברוורמן: אין מדינה בעולם שיש לה כל כך הרבה יזמות, היי-טק, סטארט-אפים, יותר מכל אירופה כולה.

אבישי ברוורמן: אבל מאי?

אבישי ברוורמן: הביקורת על מדינת ישראל, שהמדינה היא אי-שוויונית ביותר, הענייה ביותר במערב – זה מתוקן קצת על-ידי מסים וסובסידיות – והענייה ביותר – יחסית, כמובן – בתוך ה-OECD.

אבישי ברוורמן: ושם גם אמרתי את דברי, עם השרים האחרים, בצורה הברורה ביותר: שהממשלה הזאת – וזו הסיבה שאני נכנסתי אליה – תעבוד לתיקון הדרך הזאת.

אבישי ברוורמן: מכיוון – אני לא צריך את ה-OECD בשביל לדעת שהדברים האלה נכונים.

אבישי ברוורמן: ה-OECD לא חשוב.

אבישי ברוורמן: חשוב מה נעשה, אבל ה-OECD יתחיל לבקר כל שנה מה אנחנו עשינו.

אבישי ברוורמן: לגבי העוני והאי-שוויון, היתה התייחסות לשתי אוכלוסיות.

אבישי ברוורמן: ופה אני אתייחס למה שהממשלה צריכה לעשות ומה יהיה המבחן שלה ב-2010, שנבחן בו את כולנו, מכל המפלגות: הערבים והחרדים.

אבישי ברוורמן: לגבי החרדים כבר אמרנו – והמנהיגות החרדית יודעת – שהגברים החרדים חייבים ללכת להתחיל לעבוד, כי אין כל כך הרבה תלמידי חכמים – תמיד זו רק קבוצה קטנה – וזה קורה, וזה יקרה, וצריך לדאוג לזה.

אבישי ברוורמן: לגבי האוכלוסייה הערבית, זה שונה לגמרי מהאוכלוסייה החרדית.

אבישי ברוורמן: האוכלוסייה הערבית רוצה לעבוד, ופה יש את החסמים.

אבישי ברוורמן: ואתחיל מנקודה אחת, מהנשים, גם מכיוון שיש פה כל כך הרבה נשים.

אבישי ברוורמן: כשמבקרים את ישראל מדוע לא מיצתה את התוצר הלאומי שלה, אומרים שאחוז ההשתתפות בכוח העבודה אצלה הוא נמוך מהאחוז ברוב המדינות המפותחות ב-OECD, וזה שתי אוכלוסיות: גברים חרדים ונשים ערביות.

אבישי ברוורמן: גברים חרדים אמרתי.

אבישי ברוורמן: נשים ערביות – רק 20% משתתפות בכוח העבודה, לעומת נשים יהודיות – שזה 60% וכמה.

אבישי ברוורמן: וכאן טעה וגם הטעה שר האוצר, שכדאי שיקרא מאמר של גברת זועבי ב"הארץ" לפני ימים מספר, מפני שבמדינות ערב האחרות אחוז ההשתתפות של הנשים הערביות יותר גבוה מאשר בישראל.

אבישי ברוורמן: וזה לא עניין תרבותי, על-ידי הסעות – – –

אל תנהלו, אל תנהלו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אורון, אני מתבטא בנושא שחשוב גם לך, אז אנא, שב.

לא, הוא לא הפריע, דווקא.

חבר הכנסת כץ שוחח עם חבר הכנסת כהן.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: לכן: הסעות, מעונות יום, פלוס הקמת אזורים מסחריים – נותן לך פוטנציאל אדיר.

אבישי ברוורמן: אני אגיד לכם עוד לגבי פוטנציאל הצמיחה: לישראל יש שני פוטנציאלי צמיחה.

אבישי ברוורמן: אחד, חיתוך הביורוקרטיה ושינוי שיטת הממשלה, שזה יכול להביא ל-3%–4% צמיחה.

אבישי ברוורמן: הדבר השני: כבר לא תהיה עלייה רוסית יותר, גם לא תהיה עלייה אמריקנית.

אבישי ברוורמן: האוכלוסייה הערבית – – –

קריאות: למה?

קריאות: למה?

קריאות: למה?

אבישי ברוורמן: תהיה?

אבישי ברוורמן: עוד מיליון?

אבישי ברוורמן: – תהיה עלייה רוסית.

אבישי ברוורמן: עוד מיליון.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

מרינה סולודקין: – – –

שלמה מולה: – – –

חיים אורון: – – –

אבישי ברוורמן: תהיה עלייה.

אבישי ברוורמן: תהיה.

אבישי ברוורמן: הלוואי.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שיבואו כמה – עולים.

אבישי ברוורמן: הלוואי.

אבישי ברוורמן: אבל אם לא תהיה עלייה – – –

קריאות: – – –

שלמה מולה: – – –

אבישי ברוורמן: הלוואי.

אבישי ברוורמן: אני בעד עלייה, פתחתי את האוניברסיטה יותר מכל אחד אחר בישראל לעולים.

שלמה מולה: אם הממשלה תקבל החלטה נכונה, לגבי עולים – – –

חבר הכנסת מולה.

אבישי ברוורמן: אבל אם לא תהיה עלייה – חבר הכנסת מולה, תן לי לשוחח כבר.

אבישי ברוורמן: אתה דיברת.

אבישי ברוורמן: אתה ידוע בדיבוריך.

אבישי ברוורמן: הלאה.

עכשיו הוא משיב לחבר הכנסת – – –

אבישי ברוורמן: אם לא תהיה עלייה – הלוואי שתהיה עלייה – הפוטנציאל הוא באוכלוסייה החרדית והערבית, של ביקוש אדיר ויציאה לעבודה.

אבישי ברוורמן: ולגבי הגברים הערבים: נכון שאחוז ההשתתפות בכוח העבודה דומה ליהודים, אבל לצערי פרופיל ההכנסות והתעסוקה שונה לחלוטין, בין השאר משום שיש אפליה.

אבישי ברוורמן: רבותי, פתחו לאוכלוסייה הערבית את המקצועות הפארה-מדיים, הפארה-רפואיים.

אבישי ברוורמן: כולם מצליחים.

אבישי ברוורמן: בהנדסה יש המון בוגרים – של אוניברסיטת בן-גוריון, של הטכניון – מהנדסי תוכנה, ויש עודף ביקוש לדברים האלה.

אבישי ברוורמן: הם – מובטלים.

אבישי ברוורמן: למה הם מובטלים?

אבישי ברוורמן: מפני שהחברות לא מעסיקות ערבים.

אבישי ברוורמן: ולכן, רבותי, אני בא עכשיו לגבי מה הממשלה הזאת צריכה לעשות ומה המבחן, גם שלי, במפלגת העבודה, והמבחן גם שלך.

אבישי ברוורמן: לא באופוזיציה-קואליציה, שכל אחד אומר מה שהוא אומר.

אבישי ברוורמן: מה המבחן האמיתי למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אני התחייבתי, וראש הממשלה הסכים אתי: אנחנו מציגים בדצמבר, תחילת ינואר, תוכנית ממשלתית על שינוי כיוון לגבי האוכלוסייה הערבית, ותהיה התמקדות בדברים האלה: בתעסוקה, בדיור, בנושא ההשכלה בין השאר, ואני רוצה לומר כמה מלים, אבל אני גם יודע שתוכניות זה לא המבחן.

אבישי ברוורמן: יושבות פה נשים מלומדות שרובן אינן יודעות, וגברים מלומדים, שגם הכשל של ממשלת ישראל – כל ממשלות ישראל – ש-70% מהחלטות ממשלה, אחרי שמחליטים אותן, אינן מתבצעות בכלל, ו-30% – רק חלק קטן.

אבישי ברוורמן: ולכן המבחן הוא בסופו של דבר לא בנאומים – –

מגלי והבה: חבר הכנסת גפני.

אבישי ברוורמן: – – לא בתקשורת – –

מגלי והבה: נא לשבת שם.

אבישי ברוורמן: – – כי התקשורת במובן מסוים יכולה לבחור מושחתים שהם נקיים ונקיים שהם מושחתים – הכול עובר.

אבישי ברוורמן: המבחן יהיה במעשים, ופה, חברי הכנסת, ידידי, יואל חסון, מולה, תבחנו גם אותנו, גם אתכם, את ממשלת ישראל, כי ממשלת ישראל מייצגת את אזרחי ישראל.

אבישי ברוורמן: וכאן אני מגיע לכמה נקודות.

אבישי ברוורמן: תעסוקה – בארץ היתה טעות לגבי פארקים תעשייתיים.

אבישי ברוורמן: היה פארק שמוקם ביוקנעם, יש הרבה פארקים יהודיים, ש-5 קילומטרים מהם יש כפרים ויישובים ערביים.

אבישי ברוורמן: לא צריך להקים פארקים חדשים, צריך לפתוח את הפארקים, וזאת המדיניות שעכשיו אנחנו, השר בן-אליעזר ואני, ניאבק עליה בממשלה, וראש הממשלה, עם כל השרים יחד – זה המבחן: לפתוח את הפארקים.

מגלי והבה: אדוני מתכוון בתקציב של 2010?

אבישי ברוורמן: אתה היושב-ראש, או שאתה – – –

מגלי והבה: גם ליושב-ראש מותר להתערב ולהגיד לך – כחבר ועדת הכספים וכיושב-ראש הכנסת זכותי לשאול אם אנחנו מדברים על תוכניות עם תקציבים או על תוכניות.

אבישי ברוורמן: תן לי לדבר.

אבישי ברוורמן: שמעתי את השאלה ואני אענה לך בצורה מסודרת.

אבישי ברוורמן: לכן אני אומר, מבחן אחד זה פתיחת הפארקים.

אבישי ברוורמן: דבר שני – – –

אורית זוארץ: זה אומר גם חלוקת הארנונה בין היישובים?

אבישי ברוורמן: אני אתייחס לארנונה.

אבישי ברוורמן: דבר שני, מוקם סוף כל סוף פארק בנצרת.

אבישי ברוורמן: ידידי סטף ורטהיימר, אחד האנשים המיוחדים בישראל, הקים יחד עם שאוקי ח'טיב, שהוא המנכ"ל, פארק בנצרת.

אבישי ברוורמן: דבר שלישי, אני יושב עכשיו עם אנשי עסקים ערבים – אנשים כמו עימאד תלחמי – כמו שציינתי, החברות הבין-לאומיות מתחילות להוציא את מרכזי המחקר והפיתוח מישראל, כי יש חוסר במהנדסים והמחירים גבוהים.

אבישי ברוורמן: אנחנו נציג תוכניות לביצוע, והמבחן הוא כאן – יש מהנדסי תוכנה ערבים ודרוזים, ויש תוכניתנים, ויש גם יהודים, ואת הדברים האלה אפשר להקים עכשיו בגליל, ואנחנו נגיש את התוכניות, והמבחן הוא בביצוע.

אבישי ברוורמן: אני בניתי – 30 שנה הייתי בתעשייה; הדברת לא חשובה.

אבישי ברוורמן: חשוב מבחן העשייה.

אבישי ברוורמן: דבר נוסף, לעניין הנשים; היוזמות הגדולות תהיינה עם הנשים הערביות, שם הפוטנציאל הגדול ביותר, וכמו שאמרתי, הטעות כאילו יש כאן בעיה תרבותית – אין שום בעיה תרבותית.

אבישי ברוורמן: יש כל כך הרבה נשים משכילות.

אבישי ברוורמן: אני בא עכשיו מבאר-שבע, מהנגב.

אבישי ברוורמן: כשפתחתי את האוניברסיטה לא למדה שם סטודנטית אחת.

אבישי ברוורמן: היום יש 250 סטודנטיות ערביות.

מגלי והבה: חבר כנסת אמסלם.

אבישי ברוורמן: הן כולן יוזמות, הן רוצות להיות חלק.

אבישי ברוורמן: ולכן, רבותי, המבחן הוא עלינו.

אבישי ברוורמן: לגבי הדיור והארנונה, האפליה בדיור – ואני יושב ליד סגן יושב-ראש הכנסת, ידידי היקר, אומרים: מפלים נגד הערבים כי הם לא משרתים בצבא.

אבישי ברוורמן: שאל חבר הכנסת מגלי, הדרוזים משרתים בצבא?

אבישי ברוורמן: הבדואים, חלקם משרתים בצבא?

אבישי ברוורמן: תחזרו הביתה ותראו מה שקורה שם.

אבישי ברוורמן: ולכן יש דבר אחד שצריך להיות לגבי הדיור.

אבישי ברוורמן: שואלים אותי למה הורסים בית בתל-אביב ולא הורסים בית במקום אחר.

אבישי ברוורמן: אני אענה לכם מכיוון שאני את החומר שלי – גם בעבר וגם היום – לומד.

אבישי ברוורמן: יש ראש עיר, למשל, בכפר-קאסם, ויש שם היסטוריה כאובה למדינת ישראל, שמו נאדר צרצור, הוא הורס בתים, אבל הוא הפסיק להרוס בתים לא חוקיים, כי הוא סגור בשטח מאוד קטן, כי מדינת ישראל לא נתנה לאזרחי ישראל הערבים את המעט להתפתח.

אבישי ברוורמן: לכן, המבחן של הממשלה הזאת הוא לגמור את תוכניות המיתאר, ובהצעה – ופה אמרת דבר יפה מאוד על הכסף; אני יושב עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואני מקווה לכל שיתוף הפעולה עם משרד השיכון – אחרי תוכניות המיתאר שנגמרות יש בעיה לגבי התכנון הפרטני.

אבישי ברוורמן: אחרי תכנון מיתאר, תכנון פרטני.

אבישי ברוורמן: ברשויות הערביות אין כסף לזה, ואין אפשרות.

אבישי ברוורמן: ממשלת ישראל – אני מתחייב בשמה, ואם היא לא תעשה את זה, היא תפשע.

אבישי ברוורמן: יש לנו בהתחייבות וראש הממשלה נתן לי את המלה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעביר כסף – ממשלת ישראל – לרשויות שבהן תהיה הסכמה לגבי הפרצלציה, לגבי החלוקה, ויהיה כסף לתכנון פרטי, כדי שמצוקת הדיור – אפשר יהיה לפתור אותה.

אבישי ברוורמן: כי לא ייתכן שבמקום אחד נגיד שאם יש ריבוי טבעי מייד עושים ובמקום שני סוגרים אותו.

אבישי ברוורמן: אזרחי ישראל הערבים צריכים להתפתח יחד עם אזרחי ישראל היהודים.

אבישי ברוורמן: נקודה שלישית היא לגבי ההשכלה הגבוהה.

אבישי ברוורמן: השקעתי 16 שנה – הטובות בחיי – בטרנספורמציה באוניברסיטת בן-גוריון.

אבישי ברוורמן: אני אומר לכם שאזרחי ישראל הערבים, לצערי, לא מקבלים את מה שמגיע להם.

אבישי ברוורמן: קודם כול, גם מבחינת האקדמיה – האקדמיה חייבת לפתוח יותר את השערים שלה לאקדמאים ערבים.

אבישי ברוורמן: הסטודנטים – יש מחסום, 7,000-6,000 סטודנטים יוצאים לירדן.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה שיצאו לירדן, אני רוצה שילמדו פה.

אבישי ברוורמן: יש מחסום.

אבישי ברוורמן: אתם יודעים טוב מאוד שמבחן ה-IQ – המבחנים הפסיכומטריים הם כולם מותני תרבות ספציפית.

אבישי ברוורמן: אספר לכם סיפור.

אבישי ברוורמן: קוריאה.

אבישי ברוורמן: עבדתי פעם בקוריאה בבנק העולמי.

אבישי ברוורמן: הקוריאנים היו הכי גרועים במבחני ה-GRE בקבלה לאוניברסיטאות, ואז הם כולם התחילו להתאמן איך ללמוד את זה.

אבישי ברוורמן: לבתי-הספר הגבוהים בארצות-הברית – לסטנפורד, הרווארד ושיקגו, הקוריאנים הפכו להיות מקום ראשון ב-GRE, והם לא היו תלמידים כל כך טובים; הם למדו את השיטה.

אבישי ברוורמן: רבותי, חלק מהמשימות – עלינו עכשיו לתת את הגיבוי.

אבישי ברוורמן: אלה משאבים לא גדולים, יש אוכלוסיות אחרות שהתרבות שלהן שונה מבחינת ההטיה במבחנים האלה, ואת זה נעשה, והדברים ישתנו.

אבישי ברוורמן: שאלו אותי אם אני בעד אוניברסיטה ערבית.

אבישי ברוורמן: באוניברסיטת חיפה יש 70% יהודים ו-30% ערבים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שבמדינת ישראל, המדינה של דוד בן-גוריון, של מנחם בגין, של יצחק רבין, תהיה אוניברסיטה ערבית, שיהיו בה 70% ערבים ו-30% יהודים – אני לא יודע אם היא תהיה בנצרת או בסח'נין – שהכול בה בנוי על מצוינות, על שוויון ועל שותפות.

אבישי ברוורמן: במה אנחנו נבחן את עצמנו בממשלה הזאת?

אבישי ברוורמן: אמר יפה סגן יושב-ראש הכנסת: תקציב.

אבישי ברוורמן: אם אני הייתי שר האוצר, והייתי בונה את תקציב 2010, הייתי בונה אותו אחרת.

אבישי ברוורמן: אבל אני לא.

אבישי ברוורמן: בתוך שנת 2010 צריך לעשות את השינויים, בהתחלה, כי בארץ הזאת יושבים אנשים – וגם להתמקד במספר מקומות כדי שיהיה cluster של מצוינות – שאנשים מתחברים, כי אנשים הולכים – ופה הביקורת – למקום שיש בו ראשי רשויות טובים, למקום שיש בו סוכני שינוי טובים, וכשרואים הצלחה זה נותן תקווה לצעירים.

אבישי ברוורמן: הצעירים הדרוזים והצעירים הבדואים והצעירים הערבים שחוזרים הביתה – אם הדרוזים, למשל, מגיעים בצבא לכול, אבל בתעסוקה הם לא נכנסים, הם כועסים, וכך הערבים, וכך הבדואים.

אבישי ברוורמן: ולכן זה לא רק צודק, זה לא רק מוסרי, זה גם חכם – זה טוב ליהודים.

אבישי ברוורמן: הגיע הזמן שיהיה קמפיין – יצאתי לערים בארצות-הברית; המנהיגות היהודית בארצות-הברית הבינה את זה, והגיע הזמן שכך יהיה גם בתקשורת.

אבישי ברוורמן: בתקשורת מציגים את הערבים בצורה מאוד שלילית.

אבישי ברוורמן: זה לא סוד ששני חברי כנסת ערבים נבחרו כמושחתים.

אבישי ברוורמן: מדוע?

אבישי ברוורמן: כי הם מדברים ככה וככה, אז אמרו שהם מושחתים.

אבישי ברוורמן: מה הקשר שלהם לשחיתות?

אבישי ברוורמן: התקשורת הערבית צריכה לעשות אולי – ואני לא מומחה לתקשורת; היתה תקופה שהתקשורת האמריקנית התייחסה לשחורים בארצות-הברית בצורה איומה, והיו תוכניות כמו למשל המופע של ביל קוסבי.

אבישי ברוורמן: התחילו להציג.

אבישי ברוורמן: אצל הערבים יש מהנדסים ופרופסורים ועובדים נאמנים, ויש להם גם פושעים; לא כל כך הרבה כמו אצל היהודים, אבל יש להם גם פושעים.

אבישי ברוורמן: לכן, רבותי, הממשלה הזאת, ממשלת נתניהו, צריכה new deal בדרך של בן-גוריון ובדרך של רבין.

אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם רק דבר אחד: מבחינתי, כשהוצע לי התפקיד הזה, עם כל המוגבלויות שלו – אני רואה בו שליחות.

אבישי ברוורמן: כמו שהגעתי לאוניברסיטת בן-גוריון ואף אחד לא האמין שיקרה משהו.

אבישי ברוורמן: אני רואה בזה שליחות.

אבישי ברוורמן: בבית הזה יש הרבה מאוד אנשים שהם לא ציניים.

אבישי ברוורמן: בתיאטרון הפוליטי יש ציניקה.

אבישי ברוורמן: זה אומר מפה לפה – אם נתאחד ונתחיל לבצע.

אבישי ברוורמן: מלה אחת, ברשותכם, על אחי הבדואים.

אבישי ברוורמן: הבדואים הם במצב סוציו-אקונומי אחד – במצב הגרוע ביותר.

אבישי ברוורמן: הם מזמן רצו שיחבקו אותם, אבל ממשלות ישראל לדורותיהן הזניחו אותם, לא שמו לב אליהם.

אבישי ברוורמן: אתם רואים, לכן הם מתיישבים בכל מקום, אין חוק וסדר, אבל מה הם יכולים לעשות שאין להם תעסוקה בכלל.

אבישי ברוורמן: נבחרו ראשי רשויות.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, עשו שתי תוכניות הבראה לפי הספר, אנשים בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון, ברהט, ידידי השר, ובכסייפה.

אבישי ברוורמן: התוכניות האלה יושבות במשרד הפנים כבר חמישה חודשים.

אבישי ברוורמן: הם רצו לשבות.

אבישי ברוורמן: מפאת כבודי – פניתי אליהם וביקשתי שיחכו קצת, אני אנסה לגשר.

אבישי ברוורמן: פניתי לשר הפנים.

אבישי ברוורמן: שר הפנים אומר לי: ששר האוצר ייתן לי סידור לכל הרשויות.

אבישי ברוורמן: אני הולך לשר האוצר, הוא אומר: אני מוכן לעזור קצת לבדואים, אבל ששר הפנים יעביר לי את התוכניות.

אבישי ברוורמן: רבותי, אמרתי, אני לא חושב שככה מתנהלת מדינה מתוקנת.

אבישי ברוורמן: יום יבוא – וזה לא שייך לא לקדימה ולא לעבודה; הממשלה הקודמת התנהלה אותו הדבר, והממשלה הבאה תתנהל אותו הדבר – אם לא נשנה פה את השיטה.

אבישי ברוורמן: מה אני יכול להגיד לפאיז, ראש עיריית רהט, שהייתי אתו יחד בבאר-שבע, שהוא עשה את התוכנית והוא עובד והוא רוצה להתקדם?

אבישי ברוורמן: הוא לא מבין את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: הוא למד מהיהודים איך לעבוד, ועכשיו מה אומרים לו? תלך לפה, תלך לשם.

אבישי ברוורמן: אני הייתי רגיל למשטר שיש בעל בית.

אבישי ברוורמן: ולכן, רבותי, במאבק הזה אני נאבק בתוך הממשלה, כמו שיש אנשים אחרים שנאבקים בכנסת.

אבישי ברוורמן: המבחן הוא רק במעשים, כי התקשורת, במובן מסוים – שהיא כל כך חשובה – גרמה לדבר אחד מאוד מסוכן, ובזה אני רוצה לסיים; הדיקן, הגורו של היועצים האסטרטגיים בעולם, שמו קרל רוב.

אבישי ברוורמן: קרל רוב שבחר את בוש ואת כולם, לימד את ראובן אדלר, ואת איל ארד, ואת טל זילברשטיין, ואת כל מובילי דעת הקהל הישראלית, איך מנצחים בבחירות.

אבישי ברוורמן: דבר אחד שהוא לימד אותם זה מה זה כריזמה.

אבישי ברוורמן: אתם יודעים מה זה כריזמה?

אבישי ברוורמן: כריזמה, מבחינה אמפירית, זה חשיפה.

אבישי ברוורמן: ואז פתאום התברר שהדבר הכי חשוב זה רק להיחשף, לדבר, לעשות – לא כמו שחינכו אותי כשגדלתי, שאנשים שמעשיהם גדולים ממילותיהם הם אנשים.

אבישי ברוורמן: הדבר הזה מסכן כל כך הרבה דברים – ופה אני אסיים – כי האמונה שלי היא שאנחנו נצליח, יהודים וערבים יחד, כשנעבוד יחד, וזה לא יהיה עסק של ימין ושמאל.

אבישי ברוורמן: אמרתי: בני בגין, שאני והוא חלוקים לחלוטין על חלוקת הארץ, הוא אתי בכל מקום שאני הולך, כי הוא ליברל ודמוקרט; כמו סילבן, כמו אנשים אחרים.

אורית זוארץ: אבל איך אפשר בממשלה ששר האוצר אומר – זה לא בסדר העדיפות שלי?

אבישי ברוורמן: אני רוצה לסיים בנקודה אחת אחרונה.

אבישי ברוורמן: אני יודע שבן-גוריון לא היה נבחר היום, גם לא במפלגת העבודה בבאר-שבע, כי הוא לא דיבר ברור, הוא לא היה כריזמטי כל כך.

אבישי ברוורמן: אבל היה שר בממשלת גולדה, שהוותיקים זוכרים, שנחשב לשר הטוב ביותר בממשלה, שמו היה חיים גבתי.

אבישי ברוורמן: חיים גבתי היה שר החקלאות, ולא היה מדבר בכלל.

דוד רותם: באיזו ממשלה זה היה?

אבישי ברוורמן: בממשלת גולדה.

דוד רותם: בממשלה ה-12?

מגלי והבה: עכשיו אדוני עושה בחינות?

אבישי ברוורמן: אתה מתחכם אתי, דודו רותם?

אבישי ברוורמן: אני לא זוכר איזו ממשלה זאת, מאיפה אני זוכר.

מגלי והבה: אם הוא היה זוכר הוא היה אומר לך.

אבישי ברוורמן: אותו חיים גבתי אמר בישיבת הממשלה כמה משפטים.

אבישי ברוורמן: אמרה לו גולדה: גבתי, אמרת דברי חוכמה.

אבישי ברוורמן: ענה: דברי חוכמה, אבל למעלת שתיקה לא הגיעו.

אבישי ברוורמן: העשייה קובעת, והתקשורת צריכה לבחור את האנשים בסופו של דבר על-פי התוצאות שיהיו.

אבישי ברוורמן: לצערי אנחנו חייבים להשתמש בתקשורת, מפני שכריזמה exposure is, אחרת אנשים שרוצים להגיע למנהיגות לא יגיעו.

אבישי ברוורמן: אבל המבחן האמיתי הוא בעשייה – אם המדינה הזאת תתקיים, ועשייה זה יחד עם הערבים – זה יהודים וערבים, כמו שבן-גוריון התחיל, כמו שהמשיך במובן מסוים בגין, כמו שעשה בדרך גדולה רבין, וכמו שהממשלה הזאת, אם תלך בדרך הזאת, יש לה זכות קיום.

אבישי ברוורמן: אם לא, תביאו מנהיגות אחרת והיא תעשה את זה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו רוצים להאמין שאדוני באמת יוכיח מעשים ולא רק תוכניות ודיבורים, ואנחנו אתך.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: אני מזמין את ראשון המתדיינים על האי-אמון, חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו – חבר הכנסת דודו רותם, ושישב קרוב ולא יפריע.

מגלי והבה: בבקשה.

יואל חסון: השר ברוורמן, לשמור לך את הניירות?

יואל חסון: אני לא הצצתי, ואני ודאי לא אקרא את זה פעם נוספת.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שהתחלנו, באווירה מבודחת, נמשיך באווירה הזאת, ונגיד שהממשלה הזאת גורמת לנו לגחך, ולפעמים, אתם יודעים, ההבדל בין גיחוך לעצב, בין צחוק לבכי, הוא הבדל דק וקטן.

יואל חסון: שמעתי פה את השר ברוורמן מדבר על בנימין נתניהו, ממשיכם של בן-גוריון ורבין.

אבישי ברוורמן: אמרתי שהמבחן הוא הדרך.

יואל חסון: אתה אמרת: כמו בן-גוריון ורבין.

אבישי ברוורמן: יואל, תקשיב לי; אתה היית סטודנט ואני הייתי פרופסור.

יואל חסון: אני כבר לא סטודנט.

אבישי ברוורמן: מה שאני אמרתי – אמרתי שהמבחן של בנימין נתניהו, אם יצליח, זה ללכת בדרכו של יצחק רבין.

יואל חסון: אז בסדר, אני אלך עם מה שאמרת.

יואל חסון: אתה קובע, אבישי ברוורמן, שמבחנו של נתניהו זה אם הוא יצליח ללכת בדרכו של רבין.

אבישי ברוורמן: נכון.

יואל חסון: ואני אומר לך ש קיבל פריחה עכשיו, כשהוא שמע את זה, והוא מאוד מוטרד, שלא לדבר על חברת הכנסת חוטובלי.

יואל חסון: עכשיו, זה בסדר.

שלמה מולה: אל תדאג, הוא לא יהיה כזה.

יואל חסון: אני אגיד לך מה קורה עם נתניהו.

נסים זאב: מה יש לך עם חוטובלי?

יואל חסון: חבר הכנסת זאב, רק נכנסת ואתה עושה לי בעיות?

יואל חסון: אני אגיד לך מה קורה כאן.

יואל חסון: הרי נתניהו כל היום רץ בין כצנלסון לז'בוטינסקי, ולא ברחובות.

יואל חסון: כצנלסון לז'בוטינסקי, ז'בוטינסקי לכצנלסון, והוא מסתכל בשולחן הממשלה ואומר: מאין יבוא לי האיום הבא?

יואל חסון: מה אני צריך להגיד היום כדי שלא כצנלסון או נציגיו ולא נציגיו של ז'בוטינסקי יקומו עלי.

יואל חסון: הרי יש כאן תוכנית עבודה ברורה של ראש הממשלה הזה, והיא הישרדות.

יואל חסון: איך הוא בכלל מסוגל לייצר ממשלה שברוורמן ובגין מסכימים בה?

יואל חסון: חוץ מדבר אחד שהם הסכימו עליו – וזה להיות שרים.

יואל חסון: על זה הסכמתם.

אבישי ברוורמן: רק בדבר אחד אני ובני בגין לא מסכימים: על חלוקת הארץ.

נסים זאב: גם על זה הם לא הסכימו.

נסים זאב: כפו אותם.

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב נסים.

יואל חסון: תצטרך להוסיף לי זמן.

מגלי והבה: אני אוסיף לך זמן.

מגלי והבה: אתה לא בדיבור עכשיו.

מגלי והבה: השר העיר, כי התייחסו לדבריו, אז בוא נמשיך.

מגלי והבה: נדמה לי שאתה רשום פה בזכות דיבור.

יואל חסון: ברשות היושב-ראש וברשות האורחות הנכבדות שנמצאות כאן, וברשות חברי הכנסת, אני אגלה לך, השר ברוורמן, שיש מכנה משותף נוסף לך ולשר בגין; שניכם הסכמתם להיות שרים בממשלה גדולה מדי, שאין בה מכנה משותף אמיתי, וחוסר המכנה המשותף הזה הולך ומתרחב ומתגלה מיום ליום.

יואל חסון: אבל צריך להגיד בצורה אמיתית: יש לנו ראש ממשלה שהוא להטוטן.

יואל חסון: הוא להטוטן אמיתי, שמצליח בשמונת החודשים האחרונים – באמת, אמרתי לך – לנוע בין כצנלסון לז'בוטינסקי.

יואל חסון: הוא מצליח, ויכול להיות שזה יחזיק עוד כמה חודשים, אבל כולנו יודעים – כשאנחנו מסתכלים על להטוטנים, ואנחנו רואים אותם הולכים על החבל הדק, אם אנחנו מסתכלים עליהם, ודאי אם זה בטלוויזיה, ויש לנו אפשרות לעשות יותר זום, אנחנו מסתכלים על העיניים שלהם, על העיניים של אותם להטוטנים, אנחנו רואים פחד.

יואל חסון: אנחנו רואים פחד אמיתי, כי כל להטוטן פוחד מהגרוע מכול – הוא פוחד ליפול.

יואל חסון: ונתניהו הוא פשוט – וצריך לומר את זה, חברי לקואליציה וגם חברי הטובים באופוזיציה: נתניהו מבועת.

יואל חסון: הוא מבועת, הוא מת מפחד, הוא פוחד, הוא סופר את הימים שלו כראש הממשלה, כי קודם כול יש לו מטרה אחת: אני חייב להיות ראש הממשלה לפחות יום אחד יותר ממה שאהוד ברק היה.

יואל חסון: זה כנראה יהיה לו, אני ככה נותן לו את זה.

יואל חסון: כי – יש גבול.

יואל חסון: אבל הוא מפחד.

יואל חסון: ראש הממשלה הזה מפחד, הוא מפחד לקבל החלטות, הוא מפחד לנוע בכיסאו, הוא מסתכל בחשש ימינה ושמאלה, שלא ירגיז איזה שר או שותף שעלול בשנייה אחת להפיל את ממשלתו.

יואל חסון: ועל הפחד הזה אנחנו משלמים, כי המדינה הזאת תקועה.

יואל חסון: אני מצטער לומר לך, חבר הכנסת ברוורמן, שאני מאמין בכנות דבריך, אבל אתה תהיה עוד שר שיתאכזב, עוד שר שיגלה שהממשלה הזאת היא ממשלה שלא מסוגלת לעשות, כי מי שעומד בראשה הוא פחדן.

יואל חסון: וכשיש לך ראש ממשלה פחדן, כולנו רועדים מסביב.

יואל חסון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: עד שיגיע, אני רוצה לברך את קהל אלמנות צה"ל, ואני מאחל לנו ולכן הצלחה בהמשך היום שמחכה לנו.

מגלי והבה: ברוכים הבאים.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כן, זה נכון, יואל חסון – ראש הממשלה נתניהו מבועת.

דוד רותם: אבל אתה יודע ששליח הציבור, ביום הכיפורים, כשהוא מתחיל את התפילה שלו, והוא יודע מה יש לו על הכתפיים, אומר: הנני העני ממעש, נרעש ונפחד.

דוד רותם: לפחד זה דבר טוב, להיות מבועת זה דבר טוב, משום שהאחריות על כתפיו של ראש הממשלה היא אדירה.

דוד רותם: בניגוד למה שעשו ראשי הממשלה של קדימה – אתה מבין, הם היו בלי פחד.

דוד רותם: אז מה אם מצביעי הליכוד נגד הגירוש?

דוד רותם: הם יעשו גירוש, מה יקרה?

דוד רותם: אז שדרות תחטוף "קסאמים" במשך כל כך הרבה זמן?

דוד רותם: נו, אנחנו נסתדר גם עם זה.

דוד רותם: אחר כך בא אהוד אולמרט, ומה הוא נתן לאבו מאזן?

דוד רותם: מפה.

דוד רותם: כולל ירושלים, כולל הכול.

דוד רותם: ראש הממשלה הזה צריך – – –

יואל חסון: אני רוצה להזכיר לך שאתה תמכת בממשלה הזאת.

דוד רותם: לא, לא, כשהוא נתן את המפה, אדוני, אני כבר הצבעתי נגד הממשלה.

דוד רותם: אני תמכתי בממשלה כל עוד היא עבדה בתנאים שלנו.

דוד רותם: ברגע שהוא נסע לארצות-הברית בשביל לקבל פוטואופ וכדי לשתות קפה, אנחנו אמרנו: עד כאן, ובאותו יום פרשנו מהקואליציה.

יואל חסון: שתי מדינות היום זה התוכנית שלך?

דוד רותם: אל תפריעו לי.

דוד רותם: שנייה.

יואל חסון: תגיד את זה.

יואל חסון: שתי מדינות זה התוכנית שלך היום?

יואל חסון: כן או לא?

דוד רותם: שתי מדינות?

יואל חסון: כן.

דוד רותם: התוכנית שלי מאז ומעולם היתה חילופי שטחים ואוכלוסייה.

יואל חסון: – – – אתה מצביע אמון בממשלה שאתה לא מאמין בה.

דוד רותם: חילופי שטחים ואוכלוסייה.

שלמה מולה: בתוכנית – – – יש חלוקת ירושלים.

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת שלמה מולה, שניכם הייתם כאן על הבמה.

שלמה מולה: לא, אני רק מזכיר לו שבתוכנית של ישראל ביתנו יש חלוקת ירושלים.

מגלי והבה: אתה מתחרה אתי עכשיו מי מדבר יותר מהר?

מגלי והבה: חבר הכנסת שלמה מולה, היית פה על הבמה.

מגלי והבה: מטופל ומכובד.

מגלי והבה: דודו רותם, אל תדאג.

מגלי והבה: תנו לחבר הכנסת להביע מה שהוא חושב.

מגלי והבה: הוא בזכות דיבור.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: אני אתן – את הזמן שהפסדת תקבל ממני.

דוד רותם: דיברתם על משא-ומתן מדיני.

דוד רותם: אתה יודע, זה דבר נורא חשוב.

שלמה מולה: דיברנו גם על זה ששר החוץ אין לו – – –

מגלי והבה: אתה נותן לו מתנות, חבר הכנסת מולה; כי אני מוסיף לו זמן.

יואל חסון: אני בעד שתוסיף לו זמן.

יואל חסון: זה נחמד.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד רותם: רק תגיד לי דבר אחד: במשא-ומתן מדיני, למה אתה מתכוון?

דוד רותם: תוכנית מופז לדבר עם ה"חמאס"?

דוד רותם: או תוכנית ציפי לבני שאסור לדבר עם ה"חמאס"?

עפו אגבאריה: או תוכנית ביבי, שלא לדבר עם אף אחד.

דוד רותם: או שאולי תגיד לי דבר אחר.

עפו אגבאריה: תוכנית ביבי, לא לדבר עם אף אחד.

דוד רותם: תוכנית ביבי – לדבר עם מי שצריך.

דוד רותם: עכשיו תגיד לי דבר נוסף – אני אגיע גם לליברמן, אתה לא צריך להדריך אותו.

יואל חסון: לא הוא אומר לי, מה ליברמן – – –

דוד רותם: אני אשאל אותך יותר מזה: לבנות בגילה בשיטת דליה איציק?

דוד רותם: או שיטת מאיר שטרית – לא בונים עכשיו בגילה?

יואל חסון: – – –

רוברט טיבייב: – – –

דוד רותם: תגידו, יש לכם גישה אחראית כלשהי למדינת ישראל, או שכל מה שיש לכם זה רצון – שיישאר בגדר רצון הרבה זמן, הרבה זמן – להיות בשלטון?

מגלי והבה: נתתי לך, אדוני, דקה תוספת.

דוד רותם: תודה רבה, אדוני.

דוד רותם: מגיע לי יותר.

דוד רותם: אבל אני אשאל אתכם יותר מזה.

דוד רותם: החוק הביומטרי – יש לכם טענה על כך שאנחנו התנגדנו לחוק הביומטרי?

דוד רותם: אני מוכרח לומר לכם שעשינו טעות, היינו צריכים לתת למאיר שטרית, בקולות שלכם, להעביר את החוק הביומטרי, כדי שתושבי מדינת ישראל יראו מה אתם חושבים עליהם.

דוד רותם: לא היה קורה שום דבר, אלא אתם הייתם תומכים בחוק – – –

מגלי והבה: למען ההגינות, חבר הכנסת רותם, לא כל מי שבקדימה היה בעד החוק.

דוד רותם: בקדימה היו מצביעים בעד החוק.

מגלי והבה: לא כולם.

מגלי והבה: לא כולם.

דוד רותם: מאיר שטרית לא היה מביא חוק שאתם לא תומכים בו.

יואל חסון: היה לנו חופש הצבעה.

דוד רותם: עכשיו דבר נוסף; חבר הכנסת מולה, מכיוון שאתה תמיד צריך להזכיר את ליברמן, אני אענה לך.

דוד רותם: בניגוד מוחלט לציפי לבני, לדליה איציק ולשאול מופז, ולכל המנהיגים שלכם, שכל מה שעניין אותם זה לנסוע בעולם ולהצטלם, ולקבל כל מיני פרסים וכבוד, ליברמן דואג למדינת ישראל.

דוד רותם: ולכן, מכיוון שליברמן אומר דברים שלא מוצאים חן בעיני נשיא מצרים, הוא לא ייתן לליברמן לבוא למצרים.

דוד רותם: מה קרה?

דוד רותם: התענוג הגדול הזה לנסוע למצרים, קחו אותו אליכם.

מגלי והבה: תודה, תודה.

עפו אגבאריה: לא מכירים אותו בעולם.

עפו אגבאריה: נוסעים פרס וברק, רק לא הוא.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת רותם.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, אם יהיה כאן.

מגלי והבה: הוא ירד מהבמה, אז תירגעו.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני רוצה להזכיר לך שהבטחת לי זמן שתיקה, אז אני מקווה שאני לא מוגבל בזמן.

מגלי והבה: לא מוגבל בזמן זה אתה יודע איפה.

מגלי והבה: יש לך זמן כמו לכל חבר כנסת.

קריאה: אתה מזמין פרובוקציה.

נסים זאב: אני אתחיל בפסוק מפרשת השבוע, שיהיה קצת מעניין.

נסים זאב: כשיעקב אבינו היה ישן, הקדוש-ברוך-הוא נגלה אליו, "והנה אדוני נצב עליו ויאמר אני אדוני אלהי אברהם אביך ואלהי יצחק.

נסים זאב: הארץ אשר אתה שכב עליה לך אתננה ולזרעך.

נסים זאב: ולאחר מכן: "ופרצת ימה וקדמה וצפנה ונגבה".

נסים זאב: ולאחר מכן הקדוש-ברוך-הוא הבטיח לו: "והנה אנכי עמך ושמרתיך בכל אשר תלך – – – כי לא אעזבך עד אשר אם עשיתי את אשר דברתי לך".

נסים זאב: ארץ-ישראל היא – לא רק בגלל ציונות הגענו לארץ-ישראל.

נסים זאב: המקום שלנו – אבותי ואבות אבותי הגיעו מתוך אמונה, והאמונה הזאת שורשה, מקורה, בתורת ישראל.

זאב בילסקי: הברית בין הבתרים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם משהו; שמעתי שביום שישי שעבר – יואל חסון, חשוב שתדע – שלחתם כמה זקנות לשוק מחנה-יהודה, כנראה היחצניות של קדימה.

זאב בילסקי: אני הייתי שם, מה, אני זקנות?

נסים זאב: אתה היית שם.

נסים זאב: גם אתה.

נסים זאב: אז באמת הביקורת הרבה יותר קשה.

שלמה מולה: מה שאתם לא עושים.

שלמה מולה: אנחנו מגינים על אוכלוסיות – – –

נסים זאב: תשמעו לאיזו דרגה הגיעה קדימה.

קריאה: זה מה שאתה אומר על דליה איציק?

נסים זאב: תראו לאיזו דרגה.

מגלי והבה: הם היו יחד סגני ראש העיר.

נסים זאב: עם הזקנים ואנשי השוק, תשמעו, תראו – ראש הממשלה התקפל.

נסים זאב: תראו איך הוא מתקפל.

נסים זאב: תראה איזה ראש ממשלה יש לנו.

נסים זאב: אתמול החליט על היטלי המים, היום הוא ביטל את היטלי המים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם – – –

קריאה: מה, לא נכון?

נסים זאב: נכון מאוד, אבל זה מתוך עמוד שדרה, מתוך חוסן.

נסים זאב: החלטה.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – אני לא מבין.

מגלי והבה: חברי הכנסת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם מה ראש הממשלה שרון אמר בזמנו.

שלמה מולה: – – – את פרשת השבוע כדי להגיד לנו את זה.

נסים זאב: קודם כול, אני פותח בפרשת השבוע כדי שתדעו שאנחנו נמצאים פה היום בגלל אמונתנו, ולא בגלל הבחירות הדמוקרטיות – שאתה חושב.

נסים זאב: ושרון אמר, אני רוצה להזכיר לך: כולנו מקווים ומתפללים – לפני ההתנתקות הוא אמר את זה, כמובן – שהיום הזה ייזכר כיום שבו החל התהליך לנוע קדימה – קדימה עדיין, קדימה לא באה לעולם, אבל הוא אמר "לנוע קדימה", כנראה התכוון למפלגת קדימה – אל השלמתו לקראת המטרה של חיים בשקט, בכבוד ובשלום, של כל העמים במזרח התיכון.

נסים זאב: ואמר דבר נוסף:

נסים זאב: שנת 2005 החלה כשנת ההזדמנות הגדולה לכל עמי האזור, ועל כולנו לגרום לכך שההזדמנות הזאת לא תוחמץ.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהיינו באמת באשליה; היינו באופוריה.

מגלי והבה: אדוני, צריך לסיים.

נסים זאב: אבל מה קיבלנו?

נסים זאב: קיבלנו 8,000 "קטיושות".

מגלי והבה: זה משפט הסיום?

נסים זאב: אדוני, הבטחת לי שלא תגביל אותי בזמן, ואני באמת שתקתי בזמן שכל החברים דיברו לפני.

קריאה: – – –

נסים זאב: כשאתם מדברים על מדינה תקועה, אתם מדברים על ראש ממשלה פחדן, אני רוצה לומר לכם: לאן אתם רוצים לדהור?

נסים זאב: מה, חוכמה להתנתק מהנכסים הלאומיים של עם ישראל?

שלמה מולה: – – –

נסים זאב: אתה, שלמה מולה, למה פתחתי בפסוק?

נסים זאב: לומר לך שלנו אין זכות על ארץ-ישראל; אנחנו לא הבעלים של ארץ-ישראל.

נסים זאב: בורא עולם הוא הבעלים, והוא נתן לנו, ולנו אין רשות לוותר, מה גם – אני רוצה לדעת על איזו מדינה פלסטינית מדובר; באמת, איך נחבר את עזה ליהודה ושומרון?

נסים זאב: איזה רכבת שדים תעבור מעזה ליהודה ושומרון ולקלקיליה?

שלמה מולה: – – –

נסים זאב: על איזו רשות פלסטינית?

נסים זאב: בראשותו של מי?

נסים זאב: של הנייה בעזה או שבאמת של עבאס – –

שלמה מולה: כמה שאתם סחטתם – – –

נסים זאב: – – ביהודה ושומרון?

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב, סיימת את המכסה שלך.

נסים זאב: אני מסיים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כולנו בעד השלום.

נסים זאב: אבל צריך לדעת עם מי עושים שלום, ומה המחיר של השלום.

מגלי והבה: תודה לך.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת הנכבדים, אני רואה שעל סדר-היום זה הצעות סיעות קדימה ורע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושאים – א.

מנחם אליעזר מוזס: מדיניות הדחיות בקבלת החלטות של נתניהו.

מנחם אליעזר מוזס: אומנם כן, אני רוצה לומר שלמרות שאני חלק מהקואליציה אני באמת מבקש מראש הממשלה – כבר הגיע הזמן שיקבל החלטות.

מנחם אליעזר מוזס: ההחלטה הראשונה צריכה להיות בנושא גיוס הבנות, שאנחנו מתנגדים לו באופן עקרוני, וזה מופיע בהסכם הקואליציוני, שלא ישנו את הסטטוס-קוו בלי הסכמת השותפים – –

קריאה: אתה מצביע אי-אמון?

מנחם אליעזר מוזס: – – ואני שותף, ואני מבקש שיכבדו את השותפות הזאת.

 משה (מוץ) מטלון: אין שינוי בסטטוס-קוו – – –

עפו אגבאריה: תצביע נגד.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכל המאזינים: היה רב נכבד, גדול מאוד בישראל, ושמו הרב יצחק הלוי הרצוג, וחברו הרב עוזיאל – שני רבנים ראשיים "נאורים", מהסוג שכל הציבור מכבד, וגם אני מכבד אותם.

מנחם אליעזר מוזס: הם הוציאו פסק-דין בזמנו נגד גיוס הבנות בצורה חד-משמעית.

מנחם אליעזר מוזס: לא רק דתיות – נגד גיוס בנות.

מנחם אליעזר מוזס: סיפר הרב שמואל אהרן שזורי, מזכיר הרבנות הראשית, שבן-גוריון הרים טלפון לרב הרצוג ואמר, מה זה רבנים?

מנחם אליעזר מוזס: אתם רבנים מטעם, איזה מין דבר זה?

מנחם אליעזר מוזס: רב ראשי שיצביע נגד החלטות ממשלה?

מנחם אליעזר מוזס: שאל אותו הרב הרצוג: אדוני ראש הממשלה, אתה מכיר את הנוסח של הברכה "ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם אשר יצר את האדם"?

מנחם אליעזר מוזס: אז הוא אמר, כן, אני זוכר שסבא שלי היה אומר את זה כמה פעמים ביום.

מנחם אליעזר מוזס: הוא אמר, אז היצרן הזה, זה הוראות היצרן.

מנחם אליעזר מוזס: מה אני אעשה?

מנחם אליעזר מוזס: הוראות היצרן היא "כל כבודה בת מלך פנימה", ואין לבת ישראל להיות משועבדת או לקבל הוראות, אלא רק מההורים, ותו לא.

מנחם אליעזר מוזס: זו אמונתנו, וזה היה בישראל במשך כל הדורות וכל הזמנים.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, לגופו של עניין, אני אומר לכם, אני לא מבין למה צריכים להביא את כל הסנקציות נגד הבנות עכשיו כשמתכוונים להצהרות כזב, כזו הצעה, של ישראל חסון – ואני מבין את ההצעה מנקודת ראותו – או הצעת הממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: יש חוק דיני עונשין על הצהרת כזב.

מנחם אליעזר מוזס: המצהיר הצהרת כזב דינו שלוש שנות מאסר.

מנחם אליעזר מוזס: זה נוגע לכל תחומי החיים – במסחר – – –

חיים אורון: חבר הכנסת מוזס – – –

מנחם אליעזר מוזס: מה אחרת כאן ההצהרה לצבא?

חיים אורון: – – –

 משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת – – – היא אמת.

 משה (מוץ) מטלון: לא משנה – – – וגם בנות יישאו בנטל כמו שכולם צריכים לשאת.

מנחם אליעזר מוזס: אז אני בעד – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת מטלון.

מנחם אליעזר מוזס: יש לנו השקפות עולם שונות.

מגלי והבה: עכשיו לא שעת שאלות לרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אני מכבד את השקפות העולם שלך, תכבד את השקפת העולם שלי – – –

חיים אורון: אתה לא מכבד את שלי.

מנחם אליעזר מוזס: אני מכבד.

מנחם אליעזר מוזס: חיים, אני ממש מכבד – – –

 משה (מוץ) מטלון: אתה לא מכבד את שלי.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע מה, אני מבין את השקפת העולם שלך.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבין את זה, ואתה מבין את שלי.

מנחם אליעזר מוזס: אז אנחנו בסדר.

מגלי והבה: חבר הכנסת מוזס – – –

מנחם אליעזר מוזס: עברנו את הזמן?

מגלי והבה: זה – א.

מגלי והבה: ב.

מגלי והבה: אני אתן לך משפט לסכם, ואל תנהל דו-שיח עם חברי הכנסת, אחרת לא תסיים.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר לך, הם מאוד ללבי, אני אוהב לדבר אתם.

מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר במזנון, ואני מדבר גם כאן.

מגלי והבה: אז תפגוש אותם.

מנחם אליעזר מוזס: יש דיני עונשין, אני לא יודע בשביל מה צריך את כל ההצעות עם הסנקציות נגד הבנות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אולי יקימו עכשיו בלילות שבת על יד הדיסקוטקים מלשינונים, להלשין מי הלך לדיסקוטק, מי לא, מי כן.

מנחם אליעזר מוזס: אני מציע להוריד את שתי ההצעות.

מנחם אליעזר מוזס: הבית הזה יכול להתאחד בשלום ולחיות הלאה עם החוק שהתקבל לפני כמה שנים, ויהיה שלום על ישראל וגם בכנסת ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מנחם מוזס.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו יהיה חבר הכנסת אורי אריאל.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה – –

מגלי והבה: חבר הכנסת מוזס, שמענו אותך, עכשיו תשב.

מגלי והבה: וגם חבר הכנסת בן-ארי.

מגלי והבה: אדוני שר התקשורת, אם הוא צריך אותך יש מקום למפגשים, לא פה.

מיכאל בן-ארי: צודק, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: השר צריך להקשיב.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

אברהים צרצור: – – המודלים של האפליה, הגזענות, שממשלות ישראל אימצו מאז קום המדינה ועד היום הם מעניינים מאוד.

אברהים צרצור: אבל חלק מהמודלים האלה הם סמויים, ויש אחרים שאפשר לקרוא להם מודלים ברורים מאוד.

אברהים צרצור: ויש המודל המפורסם ביותר שהוא מודל האפליה הממסדית שממשלות ישראל – המשרדים השונים מיישמים הלכה למעשה את המדיניות הזאת של האפליה והגזענות.

אברהים צרצור: היות שנושא הדיון הוא מדיניות ממשלת ישראל הנוכחית כלפי האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, אני רוצה להתמקד רק בשתי דוגמות.

אברהים צרצור: הדוגמה הראשונה היא שלפני כמה שבועות שר הפנים פנה לוועדת הפנים והגנת הסביבה בכנסת ישראל וביקש לקצר את כהונתה של הוועדה הממונה בעיר ערד.

אברהים צרצור: כפי שאנחנו יודעים, בשנת 2007 קיבל שר הפנים דאז החלטה לפרק את מועצת העיר בגלל שהמועצה הזאת לא הצליחה לאשר את התקציב.

אברהים צרצור: שנתיים לאחר מכן, בצורה פתאומית, פונה שר הפנים לוועדת הפנים ומודיע לוועדה הזאת שהוא החליט בצורה חד-משמעית, לפי החוק, לקצר את כהונתה של הוועדה הממונה ולערוך בחירות בהקדם האפשרי.

אברהים צרצור: שלושה, ארבעה ימים לאחר מכן – תשמעו מה שקרה – אותו שר פנים פונה לוועדת הפנים ומבקש את אישורה להצעת חוק שמפקידה בידיו את הסמכות המלאה, ללא כל סייג, להאריך את תקופתה של הוועדה הממונה במועצה האזורית אבו-בסמה.

אברהים צרצור: לצערי הרב, הצעת החוק הזאת עברה בוועדת הפנים, הונחה על שולחנה של הכנסת הזאת, ובשבוע שעבר היא אושרה בקריאה השנייה והשלישית – הצעת חוק שמפקידה בידי שר הפנים את הסמכות המלאה, ללא כל סייג, ללא כל תנאי, להאריך את תוקפה של הוועדה הממונה באבו-בסמה בלי שהוא התחייב אפילו להניח על שולחן ועדת הפנים דוחות שיכולים להצביע על מה שמשרד הפנים עשה כל הזמן כדי להכשיר את המועצה הזאת לבחירות בהקדם האפשרי.

אברהים צרצור: דוגמה שזועקת לשמים: מצד אחד שר הפנים מבקש לקצר את כהונתה של הוועדה בערד, ומצד שני מבקש סמכות מלאה, ללא כל סייג, להאריך את תוקפה של הוועדה הממונה באבו-בסמה.

אברהים צרצור: זאת דוגמה אחת.

אברהים צרצור: דוגמה שנייה: הכנסת השבע-עשרה אישרה ברוב מעניין מאוד שני חוקים שבאו כדי לפרק שתי עיריות תחת הכותרת "איחוד עיריות" – האחת היא כרמל והשנייה היא שגור.

אברהים צרצור: הכנסת הזאת אישרה ברוב מעניין את פירוק העיריות האלה, ולפני כמה חודשים נערכו בחירות בכל הכפרים שהיו חלק משתי העיריות האלה.

אברהים צרצור: עכשיו אנחנו עומדים בפני מצב דומה.

אברהים צרצור: יש הצעת חוק שנפלה בקדנציה שעברה, והיום מונחת על שולחן הכנסת, ופתאום ממשלת ישראל מקבלת החלטה לא לתמוך בהצעת החוק הזאת.

מגלי והבה: תודה.

אברהים צרצור: משפט מסכם.

אברהים צרצור: ריבונו של עולם, איך אפשר שמפלגות שתמכו בפירוק העיריות בקדנציה שעברה, היום עומדות איתנות וחזקות, עם ראש מורם, למעלה, נגד הצעה שבאה לעשות צדק ושוויון, כפי שקרה בקדנציה שעברה?

אברהים צרצור: אני חושב שסוג של אפליה, של גזענות כזאת, אי-אפשר לקבל, והדעת אינה סובלת.

אברהים צרצור: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת צרצור.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני מבקש לומר שלום וברוכות הבאות לאלמנות צה"ל שנמצאות אתנו, ויהיו אתנו, בעזרת השם, כשנחוקק את החוק הראשון אחרי האי-אמון ונאשר אותו, שלא תיפגענה זכויותיהן ונעשה אתן צדק.

אורי אריאל: חזרה לאי-אמון.

אורי אריאל: סיבות רבות, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, להביע אי-אמון בבנימין נתניהו.

אורי אריאל: אתה יודע בוודאי, אדוני השר, שראש הממשלה הנחה שלא לבנות בירושלים, במזרח-ירושלים, לשם דיוק, בגדר מה שאומרים כל חתן וכל כלה, "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני".

אורי אריאל: נתניהו לא שכח; הוא הנחה שלא לבנות.

אורי אריאל: אתה בלי ספק יודע, כמו שאר חברי הבית, כמו שסגן שר הביטחון יודע, וחברת הכנסת יחימוביץ יודעת, ששר הביטחון הנחה שלא לבנות כיתות לימוד, גני-ילדים ומעונות לילדים ביש"ע.

אורי אריאל: זה סוג חדש של התעללות, סוג חדש של התעמרות, אבל אתם שקטים, הכול בסדר, ברוך השם.

אורי אריאל: לא לא לבנות בתים – וגם על זה דעתי ידועה – עכשיו כבר לא בונים גני-ילדים, סגן שר הביטחון, וזה אצל שר הביטחון אהוד ברק.

אורי אריאל: אתם יודעים ודאי שלא בונים מבני ציבור, לא מבני דת, כי לשר הביטחון יש סדר-יום פוליטי משלו, והוא צריך לרצות את חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

אורי אריאל: ולכן, אולי בזכותך, לא ייבנו גני-הילדים, גם לא בתי-הכנסת, כי האזרחים הללו טובים רק בשביל להיהרג במלחמות.

אורי אריאל: הם לא טובים בשביל לקבל שירותים.

אורי אריאל: אבל אולי – אולי אתה חושב אחרת, ואולי תפעל אצל שר הביטחון שהדבר לא יקרה.

אורי אריאל: אולי.

אורי אריאל: אני תולה בך תקוות.

אורי אריאל: אבל על כולנה מאפיל היום מה שמופיע בחדשות, בכל כלי התקשורת, מה שקרוי בטעות "עסקת גלעד שליט", אבל בעיקרה זו שערורייה של שחרור מחבלים רוצחים במאות – ואין שום קו אדום, וראש הממשלה פועל בניגוד מוחלט לוועדת-שמגר, שברק מינה, ואיננה מפרסמת את מסקנותיה, והוא מנצל זאת לרעה – כאשר ידוע לו שרבים מהם, עשרות אחוזים מהם, חוזרים לטרור.

אורי אריאל: 180 אזרחים במדינת ישראל נרצחו בידי מחבלים שהיו בכלא הישראלי ושוחררו בעסקות שונות.

אורי אריאל: אני מסיים תיכף, בתוך חמש-שש דקות.

אורי אריאל: לא טוב?

מגלי והבה: מצוין, אבל – – –

אורי אריאל: טוב, אני אקצר.

מגלי והבה: משפט סיום.

אורי אריאל: האלטרנטיבה, כאשר שואלים – אז מה יהיה, אין אלטרנטיבה?

אורי אריאל: יש אלטרנטיבה.

אורי אריאל: בזה אני אסיים, לבקשת היושב-ראש.

אורי אריאל: האלטרנטיבה, מכובדי סגן שר הביטחון, היא להניף את המנופים, להפסיק את העברות הכספים מישראל ל"חמאס", להפסיק את המים, להוציא דברים אנושיים, שעה ביום, להפסיק את זרם החשמל, להפסיק את העברת התוצרת החקלאית, וכן הלאה.

אורי אריאל: אבל אתם – הייתי אומר כמעט: כדרככם – בורחים; בורחים בג'יבריל, בורחים בלבנון, בורחים בעזה ובורחים גם הפעם, ומביאים סכנה על אזרחי מדינת ישראל.

אורי אריאל: יש לכם זמן להתעשת, שרי ישראל, ממשלת ישראל, ולא לאשר את עסקת הדמים הזאת.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקשבתי לדבריו של השר ברוורמן, שענה על הצעת האי-אמון שלנו, והוא אמר הרבה דברים בלהט ובפתוס שיכולים לעורר תקוות שמא משהו קורה בממשלה הזאת בכיוון של שוויון ובכיוון של תיקון עיוותים שנמשכים זה עשרות בשנים נגד האוכלוסייה הערבית, אבל צדו את אוזני כמה מלים – הוא אמר שראש הממשלה נתן את מילתו, נתן את מילתו לקדם וכן הלאה וכן הלאה.

מוחמד ברכה: עדיף לו לא היה אומר את זה, השר ברוורמן, כי מילתו של ראש הממשלה היא לא מלה.

מוחמד ברכה: יש לו שתי מלים, לדעתי, שהוא מחויב להן – לתחזק את הממשלה הימנית הקיצונית ואת האידיאולוגיה הקיצונית שהוא דוגל בה, והדבר השני הוא לשעבד את המשק ואת הכלכלה להון הגדול, תוך רמיסת הזכויות החברתיות של הציבור המוחלש במדינת ישראל, אם זה ערבים ואם זה יהודים.

מוחמד ברכה: אלה שני העקרונות שלהם הייתי מאמין שראש הממשלה נתן את מילתו, ובעניינים האלה מילתו היא מלה.

מוחמד ברכה: בכל השאר המלה היא לא מלה, להיפך; יש מלה והיפוכה.

מוחמד ברכה: וזה בא לידי ביטוי בכל התחומים החברתיים, החל בהקפאת מס הבצורת ומול זה העלאת מחירי המים ב-40%, וכלה בסל הבריאות, וכמובן העניין של שוויון האוכלוסייה הערבית, שסובלת מאפליה מתמשכת.

מוחמד ברכה: אני לא תולה תקוות רבות בממשלה שתגשר על הפערים, אבל את המינימום המתבקש מהיותה ממשלה של כלל האזרחים היא צריכה לעשות.

מוחמד ברכה: רשויות מקומיות עומדות לפני קריסה, או בעצם מידרדרות – באמצע המדרון – עד לתהום העמוקה, ושר הפנים הוא שר לכל דבר חוץ משר הפנים.

מוחמד ברכה: השירותים החברתיים עדיין מדשדשים באותו בור.

מוחמד ברכה: רק בשבוע שעבר היה לנו דיון עם שר הרווחה, אנחנו עדיין מדברים על הבטחת משרדים למיעוטים, לקבלת קהל של הביטוח הלאומי, בשני מקומות מרכזיים בקרב האוכלוסייה הערבית, גם בשפרעם וגם בנצרת.

מוחמד ברכה: אנחנו עדיין שם.

מוחמד ברכה: ולכן לשר ברוורמן, שבישר לנו שראש הממשלה נתן את מילתו, אני אומר: מילתו היא לא מלה, היא ההיפך הגמור ממה שמובטח, והמדיניות של הממשלה היא מכשיר להעמקת האפליה, ההדרה והמתקפה האנטי-דמוקרטית והאנטי-חברתית על הציבור הערבי ועל השכבות החלשות בכלל במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: לפני שתתחיל, יש לי בקשה מחברי הכנסת ומאלה העוזרים בצדדים: אלה שמדברים – המקום הוא לא כאן.

מגלי והבה: אנחנו שומעים אתכם עד כאן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עולים כאן לדוכן מדי יום שני במשהו שנראה כמו איזה חזרה – תוכנית חוזרת; שבוע אחד אנחנו עוסקים בנושאים חברתיים, שבוע אחד אנחנו עוסקים בנושאים המדיניים, שבוע אחד עוסקים בנושא המגזר הערבי.

חיים אורון: אני רוצה בראשית דברי לומר – אני רואה קשר מאוד-מאוד הדוק בין הדיון בנושאים המדיניים ובמעמדו של המגזר הערבי במדינת ישראל.

חיים אורון: יש מי שהקשר הזה משמש מבחינתו תירוץ: עד שלא ייגמר הסכסוך אין אפשרות להגיע לשוויון עם המיעוט הערבי.

חיים אורון: אני לא מקבל את הטענה הזאת, גם אם אני יודע, אדוני היושב-ראש, שבטענה הזאת יש מידה לא קטנה של אמת.

חיים אורון: אבל ההוכחה הכי גדולה עד כמה אין בה אמת היא אתה ובני עדתך; אין סכסוך עם הציבור הדרוזי.

חיים אורון: לא רק שאין סכסוך, הציבור הדרוזי הוא אחד הציבורים היותר-מחוברים, היותר-שותפים, היותר-נושאים בנטל.

חיים אורון: בואו נסייר ביישובים הבדואיים, בואו נבחן, ידידי השרים, את מעמדן של רשויות הבדואים.

חיים אורון: בוא נבקש מהשר שמכיר טוב את הצפון לבוא ולראות אתנו, אם באמת יש הבדל מהותי, או שהקיפוח הזה, של המגזר, חוצה את כל החלקים בתוכו, משום שהוא בעצם מבטא משהו הרבה יותר עמוק.

נסים זאב: יש להם גן-עדן.

נסים זאב: כל הזמן מדברים על קיפוח – – –

מגלי והבה: אולי תפסיק להפריע?

נסים זאב: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: בצורה החיובית – – –

מגלי והבה: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מגלי והבה: אתה בא מבחוץ, אתה לא יודע על מה מדברים, ומתחיל להתערב בשיחה.

מגלי והבה: לא מתאים לך.

חיים אורון: מתאים לו מאוד.

מגלי והבה: נתתי לו ציון.

מגלי והבה: אתה צודק.

חיים אורון: אתה נתת ציון, גם אני נתתי ציון.

חיים אורון: אני אתן דוגמה מתחום שאני מכיר מקרוב.

חיים אורון: ממשלת ישראל הקודמת הקימה ועדה להתמודד עם אחת השאלות היותר-קשות במגזר – בעיית הבדואים בנגב.

חיים אורון: ועדת-גולדברג.

חיים אורון: בראשותה עמד שופט.

חיים אורון: החברים בה היו אנשים מאוד מרכזיים ומאוד משמעותיים.

חיים אורון: הוועדה הזאת גישה שורה של הצעות, שלא צריך לקבל את כולן בבחינת ראה וקדש, אבל היה בהן בכמה תחומים שינוי מהותי לעומת המדיניות הקיימת.

חיים אורון: זה שנה פועלת ועדת יישום, שממה שאני קולט, היא שוחקת את ההמלצות, כי ההמלצות נראו יותר מדי מרחיקות לכת.

חיים אורון: מה יקרה אז?

חיים אורון: אדוני השר לשעבר, גדעון עזרא, גם אתה מכיר את הנושא הזה.

חיים אורון: הבעיות ילכו ויעצימו עד כדי חוסר פתרון במקרים רבים מאוד.

חיים אורון: ההוצאות יהיו פי כמה וכמה יותר גדולות, ובעיקר מה שמונח על סדר-היום – תחושת האי-שוויון והקיפוח, כמדיניות, הולכת ומתעצמת.

חיים אורון: למי יש אינטרס בזה?

חיים אורון: את מי זה משרת?

חיים אורון: כן, אותה הרגשה שכאילו זה שם, בנגב.

חיים אורון: אגב, הנגב התקרב; כביש 6 – תאמינו לי, אני חי שם כל חיי – הנגב התקרב מאוד.

חיים אורון: הוא לא שם, הוא פה, וזאת רק דוגמה אחת, ויכולתי להוסיף דוגמאות נוספות.

חיים אורון: לכן, מה לעשות, אדוני היושב-ראש, אני יכול מאוד להתרשם גם ממידת הרצון וגם ממידת ההתרגשות וההתלהבות של השר אבישי ברוורמן, אבל לצערי הרב, אני זוכר את תוכנית 4 המיליארדים – אתה זוכר?

מגלי והבה: ודאי.

חיים אורון: מה יצא ממנה – ואת ההצהרות, ומה יצא מהן, וכשבאים לחג או לחפלה במגזר אומרים – וכשבאים ליישובים שלכם מדברים על קשר דמים.

חיים אורון: עזבו אותנו מקשר דמים, עזבו אותנו מחפלות במגזר.

חיים אורון: בואו נעשה את הדבר הבסיסי שמתחייב מאתנו.

חיים אורון: פעם ראשונה אחרי 2,000 שנה אנחנו רוב, ואנחנו נכשלים בהתמודדות עם השאלה איך אנחנו מתנהגים עם המיעוט כאשר אנחנו רוב.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביקרנו עכשיו, סיעת הבית היהודי, בקבר רחל שבדרך אפרתה, וביישוב אפרת עצמו, ונזכרתי בדברים שאמר נשיא המדינה, שמעון פרס, רק בסוף השבוע – שהכור בדימונה, המבנה שלו מזכיר את קבר רחל.

אורי אורבך: אני חושב שהנשיא פרס ביקר בדימונה, אבל מזמן הוא לא ביקר בקבר רחל, משום שמה שמסביב לקבר רחל זה אולי מה שיש בתוך הכור בדימונה עמוק; זה נראה כמו בונקר שלם, וקבר רחל, במבנה המוכר, והאהוב והיפה, מוסתר בחומות ובחומות על חומות, עד שאתה לא יודע אם אתה ממש בעומקו של בסיס צבאי סודי ביותר או שאתה במקום שבו היהודים התפללו כל כך הרבה שנים.

אורי אורבך: הצעת האי-אמון של סיעת קדימה מדברת על מדיניות הדחיות בקבלת החלטות של בנימין נתניהו.

אורי אורבך: בנימין זה גם – זה בנה של רחל אמנו, עליה השלום, ואני לא רואה מדיניות של דחיות.

אורי אורבך: למשל העניין של הקפאת הבנייה ביישובים, ששמענו על זה עכשיו באפרת, בגבעת-הדגן, אני לא רואה שום דחייה בקבלת ההחלטה.

אורי אורבך: מישהו החליט במשרד הביטחון – אולי ראש הממשלה – שלא לבנות.

אורי אורבך: אני לא רואה מדיניות של דחיות בבנייה בירושלים.

אורי אורבך: אני רואה שלא בונים בירושלים.

אורי אורבך: בירושלים המאוחדת לא בונים.

אורי אורבך: לא מכרזים, לא בנייה.

אורי אורבך: מדברים פה בכנסת – פה, על הדוכן הזה – על שתי מדינות לשני עמים, כאילו מדובר באיזה טיול של אחר-הצהריים, וכולם מהנהנים, או לא מהנהנים, אבל מעייפות, והשתיקה מתפרשת כהודאה.

אורי אורבך: אז הנה הודעה: אנחנו לא מסכימים לרעיון שתי המדינות לשני העמים.

אורי אורבך: אנחנו לא מסכימים להקפאת הבנייה בירושלים.

אורי אורבך: אנחנו לא מסכימים לשום הקפאת בנייה, ודאי לא בגושי ההתיישבות, ובמדיניות של הקפאה בירושלים ובגושי ההתיישבות – במדיניות שכזאת אין לנו אמון, אבל בנתניהו עצמו, כראש הממשלה, ובממשלת הליכוד, יש לנו אמון, ואנחנו מרגישים שמותחים את החבל הזה, של האמון שלנו, שהוא אמון ושותפות בממשלה הזאת, בראשות נתניהו, מותחים אותו עד שהוא חלילה עלול להיקרע, כי המדיניות הזאת של הליכוד אינה המדיניות שעליה הוא נבחר – – –

יעקב כץ: – – – נכון, גם הם יעזבו?

אורי אורבך: שלושת הכ"פים – כץ, כחלון ועוד כץ.

מגלי והבה: חבר הכנסת כץ, אתה צריך לעזור לו, נדמה לי.

יעקב כץ: אני רוצה לעזור לו, שגם הם יודיעו שהם עוזבים.

אורי אורבך: הם יפרשו?

אורי אורבך: זה מה שנקרא כ"ף הדמיון; הם לא יפרשו כל כך מהר.

אורי אורבך: גם הם מרגישים שותפים, והם שותפים.

יעקב כץ: אבל מה בדבר עקרונות?

אורי אורבך: אבל אני קורא לחברי בליכוד, לשותפינו:

אורי אורבך: אנחנו שותפיכם בממשלה; תגידו לנתניהו שהאמון שלנו בנתניהו שריר וקיים, אבל די למדיניות ההקפאות בירושלים, בגושי ההתיישבות ובארץ-ישראל כולה.

אורי אורבך: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חברת הכנסת ציפי חוטובלי, וצריך לוודא שהיא כאן.

מגלי והבה: היא כאן.

מגלי והבה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, את מדיניות האפליה נגד הציבור הערבי לא המציאה הממשלה הנוכחית.

ג'מאל זחאלקה: היא מכהנת מספר מועט של חודשים ובאמת ובתמים אי-אפשר להאשים אותה במצב הקיים.

ג'מאל זחאלקה: אפשר להאשים אותה מקסימום בכך שהיא לא התחילה בשום תוכנית רצינית כדי לשנות את המצב.

ג'מאל זחאלקה: המהנדסת והמתווה של מדיניות האפליה היתה מפלגת העבודה בגלגוליה הקודמים, מפא"י ויורשי מפא"י.

ג'מאל זחאלקה: הם יצרו מצב שקשה מאוד לתקן אותו, אני לא אומר שזה קל, והפכו את האפליה ל-built in.

ג'מאל זחאלקה: הפרדוקס הוא שאנחנו ציפינו שדווקא הליכוד יתקן את המצב.

ג'מאל זחאלקה: למה ציפינו שדווקא הליכוד יתקן את המצב בכל הקשור לזכויות אזרחיות, לעניינים כלכליים, לחינוך ולתקצוב?

ג'מאל זחאלקה: כי האידיאולוגיה של הליכוד, אם אני אקח אותה ברצינות, היתה שהם בעד שוויון אזרחי.

ג'מאל זחאלקה: יש ויכוח מר וקשה בכל הקשור לעניינים הלאומיים, אבל לפחות בפן האזרחי הם אמרו: אנחנו לא מפא"י.

ג'מאל זחאלקה: ככה הצהירו ראשי המפלגה, יורשיו של ז'בוטינסקי, ככה דיברו, אבל בעניין הזה, כבוד היושב-ראש, הם נעשו מפא"יניקים.

ג'מאל זחאלקה: הליכודניקים, בכל הקשור למדיניות כלפי הציבור הערבי, הם מפא"יניקים גמורים.

ג'מאל זחאלקה: הם לקחו את הירושה ולא עשו שום דבר כדי לתקן את המצב.

ג'מאל זחאלקה: יכולים חברי כנסת מהליכוד לדבר הרבה על זה שהם שונים ממפלגת העבודה וממפא"י ההיסטורית בהרבה דברים, אבל בעניין האפליה נגד הציבור הערבי הם מפא"יניקים גמורים, ואני מדבר על מפא"יניקים במובן הרע של המלה.

ג'מאל זחאלקה: לא שמעתי, לא ראיתי ולא קראתי על שום תוכנית או שום צעד שעשו ממשלת הליכוד הנוכחית וקודמותיה בשונה ממדיניות מפא"י הקלאסית, למרות שאפילו בשנות ה-50 הם התנגדו למדיניות מפא"י והיו נגד הממשל הצבאי.

ג'מאל זחאלקה: הם אמרו: בכל הקשור לעניינים אזרחיים, אנחנו לא מפא"יניקים.

ג'מאל זחאלקה: המצב הנוכחי שבו חי הציבור הערבי – אני חייב להגיד דברים בשמם – הוא מצב של אפרטהייד כלכלי.

ג'מאל זחאלקה: אין תחום בתחומי החיים – חקלאות, תעשייה, חינוך – יש מצב של אפרטהייד כלכלי-חברתי.

ג'מאל זחאלקה: אומרים שיש שתי מדינות, אבל אני חושב שהמצב הוא של אפרטהייד כלכלי, ואת זה חייבת הממשלה הנוכחית לתקן, כי היא אומרת שהיא רוצה שוויון.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה אומר משהו, עמוד מאחורי דבריך ואל תהיה מפא"יניק.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: נא לצלצל.

נחמן שי: צלצלו, לכן באנו.

מגלי והבה: צלצלו?

מגלי והבה: אוקיי, אני לא בקואליציה.

מגלי והבה: יושב-ראש צריך לוודא שכולם יהיו פה.

מגלי והבה: יש לי הזדמנות שכולם יהיו פה.

דני דנון: אתה חייב להיות אובייקטיבי, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: כל הזמן.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: נא לשבת.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי באופוזיציה, חברי קדימה, אני בהחלט משתתפת בצערכם.

ציפי חוטובלי: קשה להיות באופוזיציה, אבל לזכותכם ייאמר שזה מוציא מכם פרץ יצירתיות בלתי נדלה של שלל תוכניות, שאין לי מלה אחרת לתאר אותן, חוץ מהזויות.

מגלי והבה: חברת הכנסת חוטובלי, רק רגע.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

מגלי והבה: סגן השר ליצמן.

מגלי והבה: אלה שעומדים, אנחנו לא נמשיך עד שישבו.

מגלי והבה: נא לשבת.

מגלי והבה: נא לשבת.

מגלי והבה: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, קשה מאוד להיות באופוזיציה.

מגלי והבה: אני רוצה שהחברים שלך מהקואליציה ישבו ויאזינו לך.

ציפי חוטובלי: זה מותיר יותר מדי זמן והזמן הזה כנראה מייצר סוג של הזיות, שמייצרות כל מיני תוכניות וירטואליות לשלום.

ציפי חוטובלי: ראה תוכנית מופז.

ציפי חוטובלי: אולי צריך לדבר עם ה"חמאס"?

ציפי חוטובלי: קמים בבוקר בקדימה ושואלים את עצמם חלק מהחברים, ואז משיבה היושבת-ראש שהכול נפלא, כאילו המורשת שהשאירו לנו כל כך נפלאה.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לחברי קדימה: כנראה שגם הזיכרון נמחק כשיושבים באופוזיציה, כי אם היה לכם קצת זיכרון, אפילו קצר, הייתם זוכרים שהיושבת-ראש שלכם, ציפי לבני, נפגשה כל שני וחמישי עם אבו עלא וראש הממשלה לשעבר, אהוד אולמרט, נפגש כל שני וחמישי עם אבו מאזן.

ציפי חוטובלי: ואיזה שלום נפלא יצא לנו מזה?

ציפי חוטובלי: אני אגיד לכם מה יצא לנו מזה.

ציפי חוטובלי: יצא לנו מזה דוח גולדסטון.

ציפי חוטובלי: במקום לעסוק בהסברה בין-לאומית הפקרתם את החשיבה ואת העמידה על העקרונות הישראליים.

ציפי חוטובלי: אני ממליצה לכולכם לשאול את חבר הכנסת נחמן שי על הזיכרונות שלנו מהביקור בלונדון.

ציפי חוטובלי: משלחת חגיגית של הכנסת יצאה לפני שבועיים ללונדון, וראינו את נזקי ההסברה האדירים של מפלגת קדימה.

ציפי חוטובלי: אפילו הדבר הלגיטימי ביותר, כמו מבצע "עופרת יצוקה", שבא להגן על יישובים בגבולות "הקו הירוק", הפכתם אותו ללא לגיטימי.

מגלי והבה: רק רגע, חברת הכנסת חוטובלי.

מגלי והבה: חברי הכנסת, השרים, אנחנו לא נמשיך.

מגלי והבה: שר החוץ ושר התחבורה, נא לשבת.

מגלי והבה: חבר הכנסת אקוניס, אני לא רוצה לעשות סכסוך בינך לבין הקולגה שלך.

מגלי והבה: אתה לא יכול להפריע לה כל הזמן.

מגלי והבה: נא לשבת במקום שלך.

אופיר אקוניס: אני עם יושבת-ראש הסיעה שלי.

מגלי והבה: אתה מפריע.

אופיר אקוניס: אני מפריע?

רוני בר-און: הוא רגיל לעמוד שם.

מגלי והבה: הוא רגיל לעמוד שם.

מגלי והבה: נא לשבת במקום שלך.

מגלי והבה: השרים, אני מעיר גם לכם.

מגלי והבה: שר האוצר, נא לשבת.

מגלי והבה: השר ברוורמן, כאילו אתם לא נפגשים, רק פה?

מגלי והבה: שבו בבקשה.

מגלי והבה: שבו.

מגלי והבה: בבקשה, גברתי.

ציפי חוטובלי: כשמדינת ישראל עומדת מול העולם וממשיכה לשחק בנדמה לי שהמציאה האופוזיציה, כאילו שאם נאמר שתי מדינות לשני עמים פתאום יפרוץ השלום במזרח התיכון, כאילו שכחנו שאבו מאזן סירב פעם אחר פעם לקבל את הרעיון של חלוקת הארץ, כאילו אולמרט לא הציע 93% מהשטח וקיבל סירוב חד-משמעי, כאילו לא עמדנו בפני התרחיש הזה פעם אחר פעם, ופעם אחר פעם הפלסטינים דחו את ההצעות.

ראובן ריבלין: אדוני שר הפנים, סגן ראש הממשלה, כל עם ישראל רואה אותך.

ציפי חוטובלי: כי הוויכוח בינינו לבין הפלסטינים הוא לא על 67', הוא על 48'.

יואל חסון: ביבי שלך הסכים לזה.

ציפי חוטובלי: הגיע הזמן שנגיד את זה בקול רם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אתה מאוד פעיל היום.

ציפי חוטובלי: בר-השיח הפלסטיני אינו קיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, עוד מעט תבוא השעה הגדולה שלך, למה לא נסיים את העניינים?

ציפי חוטובלי: כל מי שמנסה להמשיך ולתחזק את משחק האשליות, משחק הנדמה לי שלנו ושל הרשות הפלסטינית, שלא משנה מי עומד בראשה, הם תמיד יסרבו לכל הצעה ישראלית – – –

מיכאל בן-ארי: למה נתניהו במשחק הזה?

מיכאל בן-ארי: למה?

ציפי חוטובלי: כל מי שמתחזק את התפיסה הזאת שוחק את העקרונות שלנו.

מיכאל בן-ארי: תגידי את זה לראש הממשלה שלך.

ציפי חוטובלי: והתוצאה היא שמדברים אתנו על ירושלים – מי שמע כאבסורד הזה שמדברים אתנו על בנייה בגילה?

ציפי חוטובלי: זאת התוצאה – –

יואל חסון: – – – בונים בגילה.

ציפי חוטובלי: – – של העובדה שראש הממשלה שלך הציע לחלק את ירושלים.

ציפי חוטובלי: שחקתם את עקרון היסוד הבסיסי ביותר.

ציפי חוטובלי: אפילו ירושלים אצלכם היתה למכירה.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: אתם מפריעים לה, ואני לא אפסיק אותה.

ראובן ריבלין: כל זמן שתפריעו לה, לא אפסיק אותה.

ציפי חוטובלי: ולכן קיבלנו מציאות שבה אפילו בגילה מדברים אתנו על הפסקת בנייה.

ציפי חוטובלי: חברים, בהזדמנות הזאת יש לי דבר אחד חשוב לומר היום: יושבות אתנו כאן אלמנות צה"ל.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לברך את כנסת ישראל, את חברי לסיעה חבר הכנסת חיים כץ, את חבר הכנסת אורי אריאל, את שר הביטחון אהוד ברק, את כל מי שעסק במלאכה החשובה הזאת, הצעת החוק שתאפשר לאלמנות צה"ל להינשא בשנית, להקים משפחה חדשה ולא לאבד את התגמולים.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לברך את כל מי שעסק בבית הזה בקידום הצעת החוק הזאת, ולברך את אלמנות צה"ל, שתזכו להקים משפחות בישראל ולקבל את כל מה שמגיע לכן מהמדינה, כי נתתן לה את היקר לכן מכול.

ציפי חוטובלי: הבית הזה אתכן ביום החשוב הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת חוטובלי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני שר החינוך, אדוני סגן ראש הממשלה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: כרגע אנחנו מצביעים על הצעת האי-אמון של סיעת קדימה – הצעתה להביע אי-אמון בממשלה בנושא מדיניות הדחיות בקבלת החלטות של נתניהו.

ראובן ריבלין: זאת הכותרת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 58 נמנעים – 2 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 29 בעד, 58 נגד, שני נמנעים, הצעת האי-האמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניות האפליה והקיפוח של הממשלה כלפי הציבור הערבי והשלכותיה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 24 נגד – 59 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 בעד, 59 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' כ/261; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 4107; הכנסת ה-17, מושב רביעי, חוב' ב', עמ' 20199.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי – אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, על סדר-היום עולה עכשיו חוק שאם וכאשר יתקבל ברוב יתקן עוול שהלאום עשה כלפי נשים יקרות, אלמנות צה"ל, אשר מלבד האסון שפקד אותן ואת בני משפחתן, נגזרה גזירה שאם יתחתנו בשנית תימנע מהן קצבת אלמנה.

ראובן ריבלין: רבות נמנעו מלהתחתן שנית, גם כאשר מתוך אבלן יכולות היו למצוא נחמה מלאה.

ראובן ריבלין: תבוא על הברכה, אדוני ראש הממשלה, ממשלת ישראל, שהחליטה להסכים ליוזמת החוק, אדוני שר הביטחון, אדוני סגן שר הביטחון, אשר עמל ופעל רבות לעניין זה, וחברי יוזמי החוק – אורי אריאל, יואל חסון ואיתן כבל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה להציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

הרווחה והבריאות): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלמנות צה"ל שיושבות ביציע, לפחות לכבודכן באתי בחולצה לבנה.

הרווחה והבריאות): לכנסת הגעתי רק בהשבעה שלי בחולצה לבנה.

הרווחה והבריאות): כאשר ביקשתי מראש הממשלה בנימין נתניהו תמיכה לתפקיד יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, היתה לי הרגשה שדרך הוועדה תהיה לי היכולת לעזור לציבורים שונים במדינת ישראל.

הרווחה והבריאות): ואכן, כאשר ראיתי את כל הנושאים המונחים על שולחן הוועדה, הבנתי כי נפלה בחלקי הזכות לתקן את העוול ההיסטורי שנגרם לאלמנות צה"ל.

הרווחה והבריאות): בשביל נושאים כאלה בדיוק רציתי להיות יושב-ראש הוועדה.

הרווחה והבריאות): מאז הכנסת הארבע-עשרה – ויכול להיות שלפני – שבה הניח חבר הכנסת מאיר שטרית הצעת חוק בנושא, בכנסת השש-עשרה הניח חבר הכנסת אורי אריאל הצעת חוק, ובאותה כנסת הניחו גם חברי הכנסת נעמי בלומנטל ועמרם מצנע, ובכנסת השבע-עשרה הונחו שש הצעות חוק בנושא, שלוש מהן מוזגו, והיתר, של חברי הכנסת אורית נוקד, אברהם רביץ, זיכרונו לברכה, וחבר הכנסת זבולון אורלב, שיזכה לחיים ארוכים, ועוד רבים אחרים הניחו עוד הצעות חוק רבות, שאילתות, שלא הבשילו כדי סיום חקיקה.

הרווחה והבריאות): כמו כן, במליאה היו אין-ספור דיונים.

הרווחה והבריאות): ואכן, כאן המקום להודות לחברי הכנסת אורי אריאל, יואל חסון ואיתן כבל, שהניחו את הצעת החוק בכנסת השבע-עשרה, ונתנו לי, כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ולצוות הוועדה, את האפשרות לסיים אחת ולתמיד את הפרשה הכואבת הזאת.

הרווחה והבריאות): ב-13 ביולי 2009 דנה הוועדה בראשותי על החלת דין רציפות על החוק.

הרווחה והבריאות): ב-28 ביולי 2009 אישרה המליאה את החלת דין הרציפות והעבירה את הצעת החוק לוועדה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

הרווחה והבריאות): ב-12 באוקטובר 2009 החל כנס החורף של הכנסת, וב-3 בנובמבר, בתוך שלושה שבועות, הסתיים רצף דיונים סוערים, רגשיים ובלתי מתפשרים, שבסיומם אישרה הוועדה שבראשותי את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

הרווחה והבריאות): אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30), התש"ע–2009, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

הרווחה והבריאות): חוק משפחות חיילים שנספו במערכה, התש"י–1950, קובע כי אלמנה שנישאת מאבדת את זכאותה לתגמולים לפי החוק.

הרווחה והבריאות): הוראה זו מביאה לידי כך שאלמנות רבות נמנעות מלהינשא מחדש ולשקם את חייהן.

הרווחה והבריאות): ההוראה גם יוצרת אפליה בין אלה שבחרו בחיים עם בן-זוג ללא נישואים לאלה שמנועות, מטעמים דתיים, מלעשות כן.

הרווחה והבריאות): כידוע, קיימות גם אלמנות שבוחרות להינשא כדת ולא כדין, כדי שלא לאבד את זכאותן לתגמולים.

הרווחה והבריאות): בהצעת חוק זו מוצע לתקן את העוול שהחוק יוצר היום כלפי אלמנות שאיבדו את היקר להן מכול בהגנה על המדינה, ולקבוע כי אלמנה שנישאת מחדש תהיה זכאית לאותם תגמולים והטבות שקיבלה טרם נישואיה.

הרווחה והבריאות): הוראות אלה יחולו על יתר כוחות הביטחון, כגון המוסד, השב"כ, המשטרה ושירות בתי-הסוהר, וכן על נפגעי פעולות איבה.

הרווחה והבריאות): החוק המוצע יחול גם על אלמנות שנישאו לפני יום תחילתו של החוק, ואולם הן יהיו זכאיות לתגמולים מיום התחילה ואילך.

הרווחה והבריאות): חברי הכנסת, ניצבת לפנינו האפשרות לעשות צדק היסטורי עם אלמנותיהם של חללי מלחמות ישראל.

הרווחה והבריאות): מדינת ישראל שלחה את יקיריהן לשדה הקרב, והם חירפו את נפשם בהגנה על המולדת.

הרווחה והבריאות): חלה חובה מוסרית מהדרגה הראשונה על כל אחד ואחת מחברי וחברות הכנסת לתמוך בהצעת חוק זו, ולאפשר לאלמנות צה"ל להינשא מבלי לאבד את זכאותן לקצבאות, ובכך לשקם את חייהן וחיי ילדיהן.

הרווחה והבריאות): אני רוצה לברך פעם נוספת את חברי הכנסת אורי אריאל, יואל חסון ואיתן כבל, שיזמו את הצעת החוק הזאת.

הרווחה והבריאות): אני רוצה גם לברך את חברי הוועדה על כך שעמדו לצדי – חברי קואליציה וחברי אופוזיציה כאחד – ונרתמו לקידום מטרה נעלה שחוק זה בא לקדם.

הרווחה והבריאות): תושבי המדינה וכולנו חבים חוב שאין לו שיעור לחיילים שחירפו נפשם וגם לשאיריהם – אלמנות צה"ל שאיבדו את היקר מכול.

הרווחה והבריאות): אני קורא לחברי הבית לתמוך בהצעת חוק זו, שמוגשת ללא הסתייגויות, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

הרווחה והבריאות): לפי סעיף 138א(ב) לתקנון הכנסת, הסכמתה של הממשלה לעלות התקציבית, כאמור בסעיף 3ג(ד)(3) לחוק-יסוד: משק המדינה, שתינתן בכתב או בהודעה לכנסת, תהפוך את ההצעה להצעת חוק רגילה ולא להצעת חוק תקציבית, כך שהייתי שמח אם שר הביטחון אהוד ברק יודיע לכנסת על תמיכת הממשלה באישור הצעת חוק זו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, שר הביטחון ישיב לבקשתו של יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, וגם יישא דברים, שכן אני מאפשר לו לעלות על הבמה, בהיותו נציג הממשלה בנושא חוק זה.

רוני בר-און: כל השרים רוצים לדבר.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

ראובן ריבלין: הואיל וחבר הכנסת רוני בר-און, יש לו הערה – וכנראה שהיא מושכלת – אני חיפשתי תירוץ לתת לשר הביטחון לדבר, כי אני חושב שזה חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, הממשלה בראשית הדרך לא הסכימה והיא צריכה כרגע להשיב – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – שאתה אומר את זה.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: – – או בכתב או בעל-פה מעל דוכן הכנסת – ולכן אני לא מגביל את השר.

ראובן ריבלין: מעולם לא הגבלתי אף שר ברשות הדיבור שלו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהיו שרים שעמדו פה על הבמה שעות רבות.

ראובן ריבלין: כבוד שר הביטחון, בבקשה.

אהוד ברק: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלמנות צה"ל היקרות שביציע ובכל רחבי המדינה, הכנסת מתבקשת היום לאשר את תיקון המצב המשפטי הקבוע בחוק משפחות חיילים שנספו במערכה, ולפיו אלמנות צה"ל – גם אם נישאו בשנית – ימשיכו לקבל תגמולים ממשרד הביטחון.

אהוד ברק: ביקשתי לעלות לדוכן כדי לייצג בעצמי את עמדת הממשלה ומערכת הביטחון ולומר שאנחנו תומכים בתיקון לחוק.

אהוד ברק: עשרות שנים אני מלווה את אלמנות הטובים שבחברי ופקודי בדרכן הארוכה והמייסרת, ושמח אתן אם וכאשר הן מצליחות לכונן חיים שלמים יותר בתוך הכאב, עם בן זוג.

אהוד ברק: מערכת הביטחון ומדינת ישראל כולה חבות חוב מוסרי שאין לו שיעור לאלמנות וליתומים.

אהוד ברק: את התגמול שאנו מעניקים לאלמנות וליתומים היקרים יש לראות – וכך אנחנו רואים אותו – לא רק ככלי סיוע אלא בעיקר כביטוי הוקרה ערכית למי ששילמו ביקר מכול, למי שעולמם נופץ לרסיסים וחרב עליהם – לאלמנות, שנותרו לבד עם מעמסה נוראה על כתפיהן, וליתומים, שנאלצים לגדול בלי אב.

אהוד ברק: תיקון החוק היום בא לסייע, ולו במעט, לאלמנות אשר הקימו משפחה לאחר נפילת יקירן, אולם השכול ימשיך וילווה אותן ואת משפחתן לעולם.

אהוד ברק: החוק הנוכחי יתקן עיוות רב-שנים שיצר שכבה של ידועות בציבור – רובן לא מרצון – שקיבלו את התגמול, ולעומתן כאלה שהחברה שבה הן חיות הקשתה עליהן להיכנס לסטטוס הזה ולהקים משפחה, או כאלה שבחרו להינשא ולא יכלו יותר לקבל את התגמול.

אהוד ברק: נוצרה, לפיכך, אפליה שאותה אנחנו מתקנים היום.

שלמה מולה: למה התנגדת עד הרגע האחרון?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, ניתן כבוד גם לאורחים שיש בכנסת.

אהוד ברק: חשוב לנו שהאלמנות יחושו שאנחנו במערכת הביטחון, כאן בכנסת ובמדינה כולה, אתן לאורך כל הדרך, ושאנו מבינים שגם כאשר בנו מחדש קן משפחתי, הפצע שפער השכול בלבותיהן לא יירפא לעולם.

אהוד ברק: מערכת הביטחון פועלת במישורים רבים – –

ראובן ריבלין: שר הבריאות.

ראובן ריבלין: שר הבריאות ליצמן.

אהוד ברק: – – לסייע למשפחות שכולות במתן תגמולים, כתף תומכת וסיוע במישורים רבים נוספים.

אהוד ברק: אנו פועלים כך משום החוב המוסרי האדיר שלנו ושל עם ישראל כולו למשפחת השכול.

אהוד ברק: נמשיך לחבק את אלמנות ויתומי צה"ל ולסייע להם, ככל שניתן.

אהוד ברק: אני רוצה לברך היום את חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש הוועדה, שעמל רבות; את חברי הוועדה, את חברי הכנסת שיזמו את החוק ואת סגן השר מתן וילנאי, שעמל עליו רבות.

אהוד ברק: לא הסתרתי את דעתי שבנושא מעין זה, הנוגע ליסודות הערכיים והעמוקים של חיינו כאן כעם וכמדינה, נכון שהחוק, או תיקונו יהיה ממשלתי ולא פרטי.

אהוד ברק: אולם משלא נסתייע הדבר, חרף בקשתנו, הננו תומכים כאמור בתיקון המובא היום להצבעה, והממשלה מאשרת בכך גם את העלות התקציבית של החוק.

אהוד ברק: בשם ממשלת ישראל הנני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק שבנדון.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר הביטחון, אשר הודיע מעל במת הכנסת שהממשלה תומכת בחוק ובעלות התקציבית שלו – דברים שנאמרו לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש בינינו בן לאלמנת צה"ל, חבר הכנסת דני דנון, אשר שאל אותי אם הוא יכול להשתתף בהצבעה, מבחינת ניגוד אינטרסים נחזה.

ראובן ריבלין: ובכן, אני אומר לך שהואיל ומדובר בכל אלמנות צה"ל ולא בחוק המיוחס לאמא שלך בלבד, אתה יכול גם יכול להשתתף, לתפארת מדינת ישראל.

דני דנון: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה גם לבוא ולומר שמלבד היוזמים בחוק זה בכנסת זו – חבר הכנסת אורי אריאל, חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת איתן כבל – – –

אליהו ישי: – – –

אבישי ברוורמן: – – –

ראובן ריבלין: לאט לאט.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הזו – בעבר, מספר חברים אשר הם חברי כנסת גם היום וחברי כנסת לשעבר, אשר עשו כל מאמץ לקידום חוק זה, וביניהם השר אהרונוביץ, השר מרגי, סגנית השר אורית נוקד, וחבר הכנסת לשעבר גלנטי – יבואו על הברכה ויראו בסיום.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שהציניות היא מנת חלקנו ברגע זה, אבל כל אחד לפי סגנונו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה, וגם אם לא צריך 50 חברי כנסת, יפה יהיה אם העם בישראל וחברי הכנסת יביעו את עמדתם ברגע זה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–8 – 85 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 85 בעד, אין מתנגדים – לא, לא, לא, אין מוחאים כפיים פה – אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להצביע בקריאה שלישית?

הרווחה והבריאות): כן.

הרווחה והבריאות): להצביע – – –

ראובן ריבלין: כן, אדוני, תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30).

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 84 נגד – אין נמנעים – אין חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 84 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30), התש"ע–2009, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו את חבר הכנסת יואל חסון, לשאת דברים.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אפשר כעת לברך "שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה".

אורי אריאל: לא לא, סליחה – ברשות היושב-ראש – לא מוחאים פה כפיים.

אורי אריאל: אני קיבלתי בשנה האחרונה, כשעסקנו בחוק, כמה טלפונים מכמה מאלמנות צה"ל, ששאלו אותי אם להתחתן או להמתין עד שיהיה חוק.

אורי אריאל: כשעניתי בכיתי ונשבעתי שהחוק הזה, בעזרת השם, יעבור.

אורי אריאל: ותודה לחברי הבית על ההצבעה המסיבית, ללא מתנגדים, שמתקנת את העוול הנורא הזה והביאה סוף לאומללות של האלמנות, ולא פחות מזה של היתומים, ורבים הם, לצערנו, והלוואי שלא יהיו יותר.

אורי אריאל: אני מבקש לסיים בתודות לשותפי לחוק, חברי הכנסת יואל חסון, איתן כבל, אורית נוקד והשר היום – יעקב מרגי, ויצחק אהרונוביץ, השר לביטחון פנים, ואחרים.

אורי אריאל: תודה מיוחדת לחבר הכנסת חיים כץ, שדחף את החוק כמו שרק שהוא יודע, ותודה אחת לפני האחרונה לסגן השר מתן וילנאי.

אורי אריאל: תודה רבה, שלמרות כל האילוצים במשרדך – בלי לפרט, כמו צנחן, עמדת, הבאת את הסחורה – מה שאתה היית אחראי – ויחד העברנו את החוק החשוב הזה.

מתן וילנאי: תודה רבה.

אורי אריאל: אחרונות חביבות, אלמנות צה"ל, ויתומי צה"ל – תודה לכם.

אורי אריאל: תודה לארגון אלמנות ויתומי צה"ל ולעומדת בראשו, נאוה שוהם.

אורי אריאל: אני אוהב אתכן.

אורי אריאל: תודה.

תודה רבה לכן.

חבר הכנסת יואל חסון, כיוזם; חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דיברו רבות על הצעת החוק הזאת ועל החשיבות שלה, וכמה היא עושה ותעשה את השינוי לנשים שיושבות כאן ולנשים שיושבות בבית.

יואל חסון: אני רוצה לומר שמבחינתי הצעת החוק הזאת, אומנם היא בהחלט לא הצעת החוק הראשונה שהעברתי בכנסת הקודמת או בכנסת הזאת, אבל אני חייב להגיד שאם יש סיבה שבזכותה אני אומר: היה שווה להיות חבר הכנסת, זו הצעת חוק שאני גאה שהייתי שותף לה ונתתי לה יד.

יואל חסון: אני רוצה להודות גם לחברי בסיעת קדימה, שתמכו ונתנו לי עזרה לאורך כל הזמן, גם לחברים בקואליציה – מהר מאוד הבינו כולם שזוהי לא הצעת חוק שאפשר לבחון אותה במסננת הקבועה שאנחנו חיים בה – וזה בסדר – של אופוזיציה וקואליציה, אלא זה דבר שכולנו שותפים לו, וגם – כל אחד מאתנו, שפגש את הנשים הדרוזיות, את הנשים הדתיות, את הנשים כולן, שהן כולן, לצערי, אלמנות צה"ל, וראו מה הן עוברות, הבינו שצריך את העוול הזה לתקן.

יואל חסון: אני רוצה באמת להודות לאורי אריאל, איתן כבל, אורית נוקד, השר אהרונוביץ, מתן וילנאי, כמובן, וגם לשר הביטחון, ולכל מי שבסופו של דבר אפשר את הבאת החוק הזה.

יואל חסון: בעיני זהו יום גדול, ועשינו היסטוריה, והסרנו עוול שהיה פה שנים ארוכות מדי.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

רבותי – גבירותי הנכבדות, תם הנושא שלכן, אתן מוזמנות לשבת ביציע הכנסת ולראות ככל העולה על רוחכן, אבל אתן לא מחויבות.

[מס' כ/285; "דברי הכנסת", חוב' ו', עמ' 5399; נספחות.

]

רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) (הרכב ועדת המינויים), התש"ע–2009, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוקה, אשר נמצא כבר על הבמה כדי להציגו.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה אני מתכבד להגיש לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) (הרכב ועדת המינויים), התש"ע–2009.

דוד רותם: הצעת החוק הזאת עוסקת באפשרות למנות סגן שר שימלא את מקומו של שר בוועדות המינויים לאחד מבתי-הדין הדתיים, כאשר אין שר בן אותה עדה.

דוד רותם: הכוונה בחוק הזה היא להביא לכך שהעדות הדתיות יהיו מיוצגות – – –

קריאה: – – –

דוד רותם: שהוא בן אותה עדה.

קריאה: אה, בן אותה עדה.

דוד רותם: כן.

דוד רותם: בוא נאמר:

דוד רותם: אני קיוויתי שיגיע גם מצב שבוועדה למינוי דיינים לא יהיה אפשר למנות – ימנו סגן שר דתי, אבל אין דתיים.

דוד רותם: ולכן, רצוי שהחיזוק של העדות הדתיות יהיה או על-ידי שר או על-ידי סגן שר, ואם אין שר בן העדה, שזה יהיה על-ידי סגן שר.

דוד רותם: אין לחוק זה הסתייגויות, אני מבקש לאשרו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

תודה רבה.

רבותי, אין הסתייגויות.

ובכן, אני מבקש מכולם לשבת כדי להצביע בקריאה שנייה על הצעת חוק – – –

קריאה: אפשר להצביע.

אני מצביע, אין שום חוכמות.

הצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) (הרכב ועדת המינויים), התש"ע–2009 – נא להצביע.

מי בעד בקריאה שנייה?

מי נגד?

מי נמנע?

נא להצביע.

הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 33 נגד – 15 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

33 בעד, 15 נגד, ואין נמנעים.

אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

אדוני יושב-ראש ועדת חוקה?

ובכן, אנחנו עוברים לקריאה שלישית בהצעת חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) (הרכב ועדת המינויים), התש"ע–2009.

נא להצביע.

מי בעד?

מי נגד?

מי נמנע?

הצבעה מס' 6 בעד החוק – 35 נגד – 13 נמנעים – אין חוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) (הרכב ועדת המינויים), התש"ע–2009, נתקבל.

35 בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

אני קובע שחוק בתי-הדין הדתיים (תיקוני חקיקה) (הרכב ועדת המינויים), התש"ע–2009, התקבל בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים.

[מס' כ/280; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 4721; נספחות.

]

אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, להציג את תיקון מס' 34 לחוק לשכת עורכי-הדין.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 34) (סעד משפטי למעוטי אמצעים), התש"ע–2009, נועדה לשנות את חובת הייצוג חינם על-ידי לשכת עורכי-הדין, מסמכות שבזכות לסמכות שבחובה.

דוד רותם: אומנם בחוק לשכת עורכי-הדין היתה סמכות לייצג מקרים סוציאליים גם בעבר, אך נראה שכאשר היה מדובר בסמכות שבזכות לשכת עורכי-הדין לא מימשה אותה די הצורך, ולכן הציע חבר הכנסת יריב לוין שאנחנו נעביר את זה לסמכות שבחובה.

דוד רותם: מובן שאין בתיקון הזה כדי להצביע על מעמד מיוחד של לשכת עורכי-הדין, ומי שינסה לטעון שכאילו יש בזה חיזוק למעמדה של לשכת עורכי-הדין – התשובה היא שלילית.

דוד רותם: אין בזה חיזוק; לשכת עורכי-הדין תישאר מה שהיתה – כן, חבר הכנסת יריב לוין, גם אני קראתי "כלכליסט".

דוד רותם: אני רוצה להודות לצוות הוועדה, לעורכת-הדין סיגל קוגוט, לעורך-הדין אלעזר שטרן ולאפרת חקאק, למנהלת הוועדה דורית ואג.

דוד רותם: אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד רותם: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, מי שרוצה להצביע – נא לשבת.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 34) (סעד משפטי למעוטי אמצעים), התש"ע–2009, בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–4 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 29, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, אתה מסכים.

דוד רותם: כן.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 29 נגד – אין נמנעים – אין חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 34), התש"ע–2009, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 29, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 34), התש"ע–2009, התקבלה.

מגלי והבה: ברכות.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר כנסת לוין, היוזם, שוודאי מגיע לו.

מגלי והבה: בהחלט.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת, אני רוצה לומר תודה לכל חברות וחברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק הזאת, הן בשלבי החקיקה במליאה והן בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שבעבורי זו סגירת מעגל, של אישור מהלך שהחל בפרויקט גדול מאוד שהייתי שותף להקמתו בתקופת כהונתי כסגן ראש לשכת עורכי-הדין, ובנושא שהוא נושא חברתי ממדרגה ראשונה, בדרך שהורני חמי, חבר הכנסת לשעבר יעקב שמאי, ואני שמח ששני הדברים התמזגו יחד להצעת החוק הזאת.

יריב לוין: אני רוצה להודות לראש לשכת עורכי-הדין, עורך-הדין יורי גיא-רון, שהיה שותף יחד עם הלשכה ליוזמה הזאת, לגברת יעל גויסקי-אבס שסייעה בטיפול בהצעת החוק, ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם, שסייע בידי ובכל זאת עזר להביא את החוק לידי גמר, ולצוות הוועדה בראשות מנהלת הוועדה הגברת דורית ואג והיועצת המשפטית סיגל קוגוט.

יריב לוין: לחברי יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת זאב אלקין, שסייע גם הוא, לצוות העוזרים שלי, לילך רועי ומיכל, ובראש ובראשונה לכל מתנדבי הפרויקט, פרויקט שכר מצווה, שאני משוכנע שיוכלו להמשיך לסייע לאלפי משפחות מדי שנה, גם בזכות החוק הזה.

יריב לוין: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת לוין.

מגלי והבה: הכרזה למזכירות הכנסת.

ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון מס' 13), התש"ע–2009, שהחזירה וועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: גני-ילדים בכפרים הלא-מוכרים בנגב, הצעת חבר הכנסת סעיד נפאע.

תודה.

מגלי והבה: תודה למזכירות הכנסת.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/461).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אני מזמין את השר להגנת הסביבה, השר ארדן, להציג את הצעת חוק למניעת מפגעי אסבסט, התש"ע–2009, הצעת חוק לקריאה ראשונה.

מגלי והבה: השר גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, היום הזה בהחלט, בהמשך לחוק שעסק באלמנות צה"ל, הוא יום מרגש, ולא פחות ממנו – אולי פחות מבינים את זה – גם החוק שאני מתכבד להביא לפני הכנסת.

מגלי והבה: חברת הכנסת רגב, מדבר שר מכובד, גם מהקואליציה, וגם ראוי שתאזינו לו.

מגלי והבה: תודה לכם.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, הצעת החוק הזאת, גם לה יש חשיבות אדירה, והמשרד להגנת הסביבה עובד עליה חודשים ארוכים, אם לא שנים, ואני שמח וגאה שיש לי הזכות להציג אותה לפני הכנסת לקריאה ראשונה – הצעת חוק למניעת מפגעי אסבסט, התש"ע–2009.

גלעד ארדן: כידוע, אזבסט הוא חומר מסרטן, ומטרת החוק המוצע היא למנוע – לטפל במפגעים סביבתיים הנגרמים על-ידי אזבסט ולצמצם את החשיפה של הציבור לחומר זה.

גלעד ארדן: כדי להשיג מטרה זו, כלולים בחוק הסדרים מפורטים בדבר איסור שימוש חדש באזבסט, הפסקת השימוש הקיים באזבסט פריך, הסדרת רישוי העוסקים באזבסט לסוגיהם השונים, הוראות בדבר האישורים הנדרשים לביצוע עבודת אזבסט, וכמובן מתן סמכויות לטיפול במפגעי אזבסט ולאכיפת הוראות החוק המוצע.

גלעד ארדן: ברצוני לציין כי חוק זה אינו מטפל בהיבטים רפואיים, בריאותיים או תעסוקתיים של האזבסט, אלא בהיבטים סביבתיים שלו.

גלעד ארדן: מבחינה סביבתית אזבסט נחשב למזהם אוויר ולחומר מסוכן.

גלעד ארדן: המשרד להגנת הסביבה פועל רבות בנושא, אך עד כה ההיבטים הסביבתיים של הטיפול באזבסט לא הוסדרו בחקיקה במידה מספקת וברמה הנורמטיבית הראויה.

גלעד ארדן: אזבסט הוא אחד החומרים המוכרים לכל אחד בציבור.

גלעד ארדן: זה חומר שהיה בשימוש בישראל עשרות שנים, וכל אחד בציבור חשוף לו.

גלעד ארדן: רובנו מכירים את האזבסט כחומר בנייה – הלוחות הגליים העשויים אזבסט נמצאים בכל מקום בארץ, בגני-ילדים, בבתי-ספר, במפעלים ובצבא.

גלעד ארדן: לוחות אלה נהרסים ונשרפים בתדירות כמעט יומיומית ברחבי הארץ, והציבור נחשף למפגעים אלה.

גלעד ארדן: חוק זה ייתן למשרד להגנת הסביבה כלים נוספים וחשובים להתמודדות עם הבעיה, הן בהוראות שימנעו יצירת מפגעים מלכתחילה, הן בסמכויות לטיפול במפגעים לאחר שנגרמו.

גלעד ארדן: לצורך מניעת החשיפה לאזבסט יש בחוק הוראות להפסקת השימוש.

גלעד ארדן: המגמה של איסור השימוש באזבסט קיימת בעולם זה יותר מעשר שנים, ומאפיינת כיום בין השאר את הקהילייה האירופית, את אוסטרליה ואת יפן.

גלעד ארדן: בהצעה נכללות הוראות מתקדמות מסוגן בעולם, שלא רק אוסרות שימוש חדש באזבסט, אלא גם מחייבות הפסקת השימוש הקיים באזבסט פריך.

גלעד ארדן: אזבסט פריך שימש לבידוד תרמי במפעלי תעשייה, לבידוד אקוסטי במבני ציבור ובצה"ל.

גלעד ארדן: הפסקת השימוש באזבסט פריך תיעשה כמובן בהדרגה, מתוך התחשבות בסוגי השימוש השונים, סיכוניהם היחסיים, היקפי השימוש הקיימים, תקופת ההתארגנות הנחוצה, העלויות הכרוכות ועוד.

גלעד ארדן: כמו כן יחייב החוק לבצע עבודות תחזוקה במקומות ציבוריים שיש בהם אזבסט צמנט.

גלעד ארדן: נוסף על כך, החוק המוצע נועד להסדיר את רישוי העוסקים בעבודות אזבסט לסוגיהם השונים, כדי להבטיח כי העוסקים בתחום יהיו בעלי הכשרה מתאימה ויהיו כפופים למנגנוני פיקוח מתאימים.

גלעד ארדן: המשרד להגנת הסביבה מאשר כיום כ-1,000 עבודות להסרת אזבסט בשנה, ומגמה זו תלך ותתגבר בשנים הבאות.

גלעד ארדן: עוד נקבעו בהצעת החוק הוראות מקצועיות לשינוע אזבסט ולביצוע עבודות אזבסט, ובכללן יידוע הציבור, שילוט אזהרה, איסוף פסולת וביצוע בדיקות אוויר, כדי להבטיח את שלום הציבור ואת הגנת הסביבה.

גלעד ארדן: בהצעת החוק נכללות הוראות מפורטות בדבר פיקוח ואכיפה; לגבי סמכויות הפיקוח של המשרד, ההוראות המוצעות היום יתוקנו ויעודכנו עם התקדמותה של הצעת חוק להסדרת סמכויות האכיפה של מפקחי המשרד להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: סכומי הקנסות והעיצומים הכספיים שיוטלו לפי החוק ישולמו לקרן לשמירת הניקיון, וכך יינתן ביטוי נוסף לעקרון המזהם משלם, שאומץ על-ידי הכנסת כבר בכמה חוקים.

גלעד ארדן: החוק המוצע יסייע גם לקדם פרויקט לניקוי קרקעות מאזבסט באזור הגליל המערבי.

גלעד ארדן: בגליל המערבי יש לצערנו מצבורי אזבסט שנוצרו בשנות ה-70, עקב פעילותו של מפעל "איתנית".

גלעד ארדן: מוצע להקים חשבון נפרד בקרן לשמירת הניקיון, אשר ישמש למימון הפרויקט שיזם המשרד לאיתור ולניקוי מצבורי האזבסט באותו אזור.

גלעד ארדן: כדי לקבוע מנגנון כספי מתאים להעברת הכספים, אשר ישקף את העיקרון המזהם משלם, מוצע לקבוע בחוק כי לחשבון הנפרד יועברו תשלומים הן מתקציב המדינה הן מהרשויות המקומיות הרלוונטיות ומהחברות אשר ייצרו אזבסט בישראל בעבר.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק היא צעד חשוב בקידום סביבה בריאה ואיכותית בישראל; בהסדרת נושא חשוב ביותר, שהשפעתו על איכות הסביבה ובריאות הציבור מרכזית וחיונית.

גלעד ארדן: אני רוצה בהזדמנות זו להודות לשר הקודם להגנת הסביבה, חבר הכנסת גדעון עזרא, שהצעת החוק הזאת, תחילתה וקידומה היו בתקופתו כשר להגנת הסביבה, וכמובן למחלקה המשפטית של המשרד להגנת הסביבה ולכל מי שעסק במלאכה.

גלעד ארדן: לפיכך, אני מציע לכנסת ומבקש להצביע בעד הצעת החוק החשובה הזאת ולהעבירה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גלעד ארדן: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר ארדן.

מגלי והבה: נרשמו כמה דוברים.

מגלי והבה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת יעקב כץ, לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל – גם הוא לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת יריב לוין אכן נמצא.

מגלי והבה: אחריו, לפי הסדר, חבר הכנסת גדעון עזרא.

מגלי והבה: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לברך את השר להגנת הסביבה על הצעת החוק החשובה הזו, שאני חושב עושה סדר בעניין שיש לו חשיבות גם בריאותית וגם אולי הרבה מעבר לכך.

יריב לוין: אבל אני רוצה להציע, אדוני השר, הצעה אחת שלטעמי חסרה בחוק הזה, ואני חושב שראוי ונכון לשלב אותה בו.

יריב לוין: החוק קובע מה מותר ומה אסור, ומכיל גם כל מיני הוראות ובמקרה הצורך גם קנסות.

יריב לוין: נדמה לי שחסר בו גזר מסוים, איזושהי הטבה או הקלה שאפשר לתת ויש מקום לתת אותה.

יריב לוין: אני חושב שיש מקום לנסות לעודד אנשים להרוס מבנים או גגות אזבסט קיימים ולהקים תחתיהם גגות; בעיקר הדבר נכון לגבי גגות שהם מסוגים אחרים, והדבר הזה יכול להיעשות על-ידי כך שיהיה תיקון עקיף בפקודת מס הכנסה, שיכיר בהוצאות האלה כהוצאות מותרות לניכוי במלואן באותה שנת מס, ולא כפחת.

יריב לוין: אם הדבר הזה ייעשה, אני מניח שזה יהיה תמריץ ועידוד משמעותיים מאוד לאנשים לבצע מיוזמתם את הריסת גגות האזבסט במקומות שבהם הם נמצאים, והדבר הזה גם יקל על אותם אנשים שעושים את זה לשאת בנטל ובמעמסה הכלכלית שנובעים מהעניין הזה.

יריב לוין: אני הייתי מציע, ככל שניתן, שהדבר הזה ישולב בהליך החקיקה בתוך החוק המוצע.

יריב לוין: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת לוין.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון עזרא, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, השר גלעד ארדן, חברי חברי הכנסת, אני בהחלט תומך בהצעת החוק, ומבקש להעיר כמה הערות.

גדעון עזרא: ההערה הראשונה, נדמה לי שהציבור בישראל לא מבדיל בין אזבסט צמנט לאזבסט פריך.

גדעון עזרא: הבעיה העיקרית היא האזבסט הפריך, ומן הראוי, השר ארדן, שתהיה הסברה מה הסכנה באזבסט פריך ואיך הוא נראה, ושם להתריע.

גדעון עזרא: משום שלחלות בסרטן כתוצאה מאזבסט פריך – זה בלתי רגיל.

גדעון עזרא: הדבר השני – נדמה לי שהיכולת של המשרד להתמודד עם הבעיה, בגלל חוסר יכולת פיקוח של החוקים ההולכים ומתרבים של המשרד להגנת הסביבה, היא כמעט בלתי אפשרית, ולדעתי יש מקום, ואמרנו את זה כל הזמן, לתגבר את האכיפה של המשרד להגנת הסביבה.

גדעון עזרא: הדבר השלישי, השר, זה הטמנת האזבסט.

גדעון עזרא: כידוע, הנושא של הטמנת האזבסט הוא פרובלמטי, לא רק כאשר אתה מוריד אותו, גם כשאתה מסלק אותו, ולכן כדאי שיהיו יותר ויותר מקומות שבהם ניתן להטמין את האזבסט לעומת המצב הקיים כיום.

גדעון עזרא: אני בהחלט תומך בהצעת החוק.

גדעון עזרא: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא, שהיה השר להגנת הסביבה והיה שותף להכנת הצעת החוק.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אחריו – נמצא כאן – חבר הכנסת דב חנין.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק בא למנוע עד כמה שניתן את המפגע הנורא ולצמצם את החשיפה של הציבור הרחב לאזבסט, שידוע כחומר מסרטן.

נסים זאב: פתאום זה נהיה ידוע.

נסים זאב: אני אומר לכם, לפני כמה שנים לאף אחד לא היה ידוע מה חומרת העניין.

נסים זאב: כמה פעמים דיברו שבצה"ל יש גגות אזבסט, ולצערי הרב לא נעשה טיפול כזה ואחר, ודיברו בכנסת כמה פעמים שצריכים לשנות ולעשות את המיטב כדי למנוע אפשרות שחיילים ייפגעו מהעניין הזה, וזה לא נעשה, כי אנחנו רגילים בשגרת חיים, בפרט כשמדובר באזבסט צמנט, שהוא השכיח ביותר, כי הוא קשיח, וכולנו יודעים וזוכרים.

נסים זאב: עד היום, כל מי שהיה צריך גג, זה באופן אוטומטי ומובן מאליו שהגגון צריך להיות מאזבסט.

נסים זאב: כפי שאמר חבר הכנסת גדעון עזרא, האזבסט הבעייתי הוא הפריך, שהוא מותז על קירות במבנים שונים, באולמות, במקומות ציבוריים, ושם הבעייתיות היא הרבה יותר רצינית.

נסים זאב: אנשים לא מודעים שהם נחשפים בעצם לקרינה של מחלת הסרטן.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, הייתי מזועזע מהסיפור של אסולין, נדמה לי, שהיה השבוע בעיתון "ידיעות אחרונות", שעבד במפעל הפלדה בעכו ולא היה מודע לסכנה ולחומרים שהוא נשם במשך שנים, ונפטר לפני זמן לא רב.

נסים זאב: אשתו אומרת: איבדתי את בעלי בגיל 54, הוא לא היה מודע.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אם אנשים מודעים באמת לבעיה ולסכנה – כמה אנשים משלמים רק כדי להיות טיפה או קצת יותר בריאים?

נסים זאב: מה לא עושים אנשים?

נסים זאב: אז להיכנס לתוך הסיכון הזה, התמידי, של 24 שעות, כשאדם לא יודע את רמת הסיכון?

נסים זאב: עצם הדבר שאדם עובד בתום לב במפעל תמים, שמביא את פת לחמו ואת פרנסתו ולא מודע לסיכונים ולסכנות, אני חושב שזה דבר שהוא חמור בפני עצמו.

נסים זאב: לכן הצעת החוק הזו, יש בה הרבה כדי לצמצם את הנזקים.

נסים זאב: בכלל, עצם העלאת המודעות היא חשובה לציבור.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר להגנת הסביבה, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק הזו, ובאמצעותך לברך גם את צוות המשרד.

דב חנין: זו הצעת חוק רצינית, מקיפה, שבאה להתמודד עם אחת הבעיות הקשות שיש לנו בכמה מאזורי הארץ, וקודם כול בגליל המערבי, בעיה שפוגעת בבריאות ובחיים של בני-האדם.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לברכות לשר הקודם להגנת הסביבה, חבר הכנסת גדעון עזרא, שבאמת פעל בנושא האזבסט ועשה כדי להתמודד עם הבעיה הזאת.

דב חנין: הצעת החוק הזו, עמיתי חברי הכנסת, היא פרי של עבודה מאוד יפה.

מגלי והבה: בירכת את השר לשעבר, והנה זו ההזדמנות שישמע.

דב חנין: בירכתי את השר לשעבר כשהוא לא היה, אז אני חוזר ואומר כשהוא מצטרף.

דב חנין: אבל הוא בוודאי יקרא את הדברים שאמרתי לכתובתו בפרוטוקול.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זו הצעה מאוד מקיפה ורצינית, נעשתה בה עבודה חשובה.

דב חנין: אני מברך על הכללת המנגנונים המודרניים של עיצומים כספיים, שאנחנו אימצנו אותם בחוק המזהם משלם, גם בחוק הזה.

דב חנין: זו דרך נכונה של המשרד להגנת הסביבה לחזק את כלי האכיפה וצורות ההתמודדות שלו עם מפגעים סביבתיים מסוגים שונים.

דב חנין: בהקשר הזה, יש לי כמה הערות, ואני אעלה אותן במסגרת דיוני הוועדה – מבחינת צורת העיצומים הכספיים, גם גובה העיצומים הכספיים וגם כמה מהנושאים שנוגעים למנגנונים הקונקרטיים.

דב חנין: עוד נושא שאני אעלה, מן הסתם, בדיונים לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית זה ההוראות לגבי צה"ל.

דב חנין: אדוני השר להגנת הסביבה, אני חושב שלוחות הזמנים שמשרד הביטחון כנראה הצליח להוציא מכם במסגרת ההתדיינות בממשלה – –

גלעד ארדן: לא מאתנו, מוועדת השרים.

דב חנין: – – מוועדת השרים, הם ארוכים מדי.

דב חנין: גם בצה"ל אנחנו צריכים להגן על האזרחים, אזרחים עובדי הצבא והחיילים מפני מפגעי האזבסט.

דב חנין: אין שום סיבה, אדוני היושב-ראש, שלוחות הזמנים שם להתמודד עם מפגעי אזבסט יהיו כל כך ליברליים וכל כך ארוכים.

דב חנין: אלה הם נושאים שמן הסתם אנחנו נברר אותם בעת הדיון שיהיה בוועדה.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה לאחל לך ולמשרד שיהיו עוד חוקים רבים שאתם תיזמו בנושאים של הגנת החיים והבריאות של אזרחי ישראל.

דב חנין: אני מציע לכל הכנסת לתמוך בחוק הזה, ואני מקווה שנצליח להשלים אותו במהירות, ולהביא אותו להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: אני רוצה לסיים בהבעת הערכה לאותם פעילי סביבה שבמשך שנים רבות לחמו בעניין הזה של מפגעי אזבסט.

דב חנין: קודם כול, הגברת אורית רייך.

דב חנין: אשה אמיצה, רצינית, שפעלה במשך שנים רבות בנהרייה בראשות העמותה להגנת החיים והבריאות בנהרייה כדי לעורר מודעות, כדי להתמודד ולהילחם נגד המפגעים האלה, וכדי להגיע להסדרה ולפתרון שאכן יבטיח הגנה על החיים והבריאות של התושבים באזור.

דב חנין: גברת רייך היא דוגמה של פעילים סביבתיים שבאמת מקדישים את זמנם ואת מרצם ואת כשרונם כדי להגן על הציבור.

דב חנין: והנה, אנחנו רואים שעמלם נושא פרי.

דב חנין: הדברים מגיעים לחקיקה כוללת ורצינית, וזה מסר מאוד חיובי לכל פעילי הסביבה בארץ שאכן המאבק בסופו של דבר משתלם.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דוד אזולאי יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

יצחק וקנין: אחריו יעלה חבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מגלי והבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה בראש ובראשונה לברך את יוזם החוק בממשלת ישראל, השר גלעד ארדן, שבאמת אני מיום ליום מופתע מהתלהבותו בכל הנושא של איכות הסביבה והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: ואני חושב, הוא נכנס מהר מאוד לעניינים, ועל כך בוודאי מגיע לו יישר כוח.

דוד אזולאי: אני רוצה לברך גם את השר לשעבר, חבר הכנסת גדעון עזרא, שגם לו היה חלק בעניין הזה.

דוד אזולאי: ברשותכם, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, היום התקיים דיון בוועדת הפנים בנושא של בניית בתי-הסוהר, ובין היתר מרכז המידע של הכנסת הוציא לנו נתונים.

דוד אזולאי: התפלאתי לראות שחלק מהמבנים בבתי-הסוהר במדינת ישראל, חלק גדול, עדיין בנויים אזבסט.

דוד אזולאי: הדבר הזה מסכן את האסירים.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שהחוק הזה יחול גם על אותם מבנים כדי למנוע סיכון מיותר של אותם אנשים שנשלל מהם החופש, אבל לא חייבים לשלול מהם את החיים.

דוד אזולאי: אני מקווה מאוד שהחוק הזה, שבא למנוע מפגעים סביבתיים, ובא לאסור שימוש באזבסט ולהפסיק את השימוש הקיים באזבסט, אני מאוד מקווה שגם זה יחול על אותם מבנים שעדיין קיים בהם אזבסט שמהווה סיכון לאותו ציבור השוכן בהם.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני השר.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אופיר פינס, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, מגלי והבה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לברכות למשרד להגנת הסביבה ולשר להגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק, אני מוכרח לומר, אפילו מפתיעה בהיקף שלה – לנושא מאוד כאוב.

אופיר פינס-פז: האזבסט, או הייתי אומר סיבי האזבסט הם אחד הגורמים המסרטנים הקטלניים והאלימים ביותר שאנחנו נאלצים להתמודד אתם.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל העיר נהרייה למשל – כל אזור הגליל המערבי שמוצף באזבסט, יש שם תחלואה מאוד קשה באופן יחסי של סרטן; בנהרייה ובאזור הגליל המערבי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהצעת החוק הזאת נותנת באמת מענה להרבה מאוד מהיכולות העתידיות לטיפול באזבסט, לפינוי של האזבסט, לניקוי האזורים.

אופיר פינס-פז: יש אזורים אדירים בישראל שהם מלאים באזבסט וצריך לפנות אותו.

אופיר פינס-פז: השיטה באמת, של הקרן לשמירת הניקיון, לפי דעתי יכולה להוכיח את עצמה אם יהיה תקציב נפרד וייעודי לתחום הזה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לאחל לשר להגנת הסביבה שהצעת החוק הזאת באמת תעבור במהרה, ושמשרד יהיה באמת מסוגל להרים את הכפפה הזו, ולהוביל את התהליך הזה במהירות אפשרית.

אופיר פינס-פז: לצערי, הרבה מאוד זמן בוזבז על רקע העובדה שמשרד האוצר באמת לא תקצב בצורה נכונה את המשרד להגנת הסביבה, גם בתקופה של השר לשעבר גדעון עזרא.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהצעת החוק הזאת, שבאה בשם הממשלה, תייצר את המכשיר האפקטיבי ביותר כדי שהמשרד יוכל במהירות הגדולה ביותר לטפל בניקוי האזורים הנגועים באזבסט היום, לנקות אותם ולסייע בכך לשמירה על בריאות הציבור, כפי שאמרתי, בנושא המסוכן ביותר של תחלואה בסרטן, כשהיום, על-פי כל המחקרים הידועים, זו המחלה הממארת המסוכנת מספר אחת במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת – אחרון הדוברים – מגלי והבה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף למברכים על הצעת החוק החשובה הזאת – גם לשר הקודם השר גדעון עזרא וגם לשר ארדן.

מגלי והבה: רבים מחברי הכנסת שדיברו, אם שמת לב, אדוני השר להגנת הסביבה, הם אנשים שנחשפו לסכנות בוועדת הפנים והגנת הסביבה, ורובם מובילים בנושא הגנת הסביבה.

מגלי והבה: כמי שגר בצפון, וחברי – גם חבר הכנסת אזולאי ואחרים – שדיברו על הסכנה שהיתה במפעל בנהרייה, שרבים מעובדיו שהיו תושבי עכו ותושבי הגליל המערבי, היום הם אלה שעדיין סובלים מתוצאות עבודתם במפעל הזה.

מגלי והבה: כי אכן המפעל נסגר.

מגלי והבה: אבל אותם אנשים עדיין סובלים ממחלות, וחלקם אפילו נפלו למשכב בגיל צעיר כתוצאה מהעבודה במפעל.

מגלי והבה: היום כולנו מודעים לסכנות הקיימות כתוצאה מהעבודה באזבסט, במיוחד בסוג הפריך שדיברו עליו.

מגלי והבה: וחשוב, אדוני השר ארדן, לתקוף את הנושא ולא לוותר במחנות צה"ל.

מגלי והבה: חיי אדם הם חשובים, אבל ישנם המון מחנות שאומרים או טוענים שלא קיים בהם שימוש באותם מקומות שיש גגות של אזבסט.

מגלי והבה: או אפילו כיתות לימוד.

מגלי והבה: כל הזמן אנחנו מדברים על שכלולים ושינויים.

מגלי והבה: אבל מי שיודע את האמת, עדיין לא מעט מקומות ובסיסים, בלי שהם מתכוונים – אתה יודע, חיילים מבצעים פקודת בסך הכול – בלי לזלזל בחיי האדם, אבל אנחנו צריכים.

מגלי והבה: ואתה, אנחנו ניתן לך כאן ככנסת וכמי שאכפת לו מנושא הגנת הסביבה, את כל הגיבוי.

מגלי והבה: ולכן לא צריך לוותר וצריך לפעול שבמקומות האלה שעדיין אפילו – ודיברת כאן על הפיצויים וצורת הטיפול – שלא נתמהמה עם החוק.

מגלי והבה: אני זוכר את המאבקים של השר גדעון עזרא בנושא הזה כחבר בוועדת הפנים וחבר בשדולה להגנת הסביבה בכנסת הקודמת.

מגלי והבה: אבל אני חושב שאנחנו צריכים, כולנו, להתאחד נגד התופעות האלה, נגד סיכון חיי אדם, כשניתן לבצע את הדברים בצורה אחרת.

מגלי והבה: לכן, אני אסיים את דברי בברכה לכל מי שעסקו במלאכה.

מגלי והבה: אנחנו מקווים שהחוק הזה לא רק יאושר במהירות, גם יבוצע הלכה למעשה כמו שמתחייב.

מגלי והבה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת מפגעי אסבסט, התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: מי נמנע?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת מפגעי אסבסט, התש"ע–2009, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/459).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר משה כחלון, בשם השר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: אני מודיע שאני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: רשומים ארבעה דוברים.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת החוק בשם ידידי, השר לביטחון הפנים, השר איציק אהרונוביץ.

 משה (מוץ) מטלון: הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009.

 משה (מוץ) מטלון: עניינה של הצעת החוק שלפני

 משה (מוץ) מטלון: כם הוא בהפיכת הוראת השעה הקבועה בסעיף 102ז לחוק, שעניינה הקצאת שוטרים בתשלום לגופים ציבוריים לשם סיוע בהפעלת סמכויות האכיפה והגבייה שלהם, להוראת קבע.

 משה (מוץ) מטלון: סעיף 102ז האמור הוסף לחוק במסגרת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, שתחילתו ביום כ"ט בטבת התשס"ח, 7 בינואר 2008.

 משה (מוץ) מטלון: מאחר שתוקפה של הוראת השעה הוא לשנתיים מיום תחילתה, הרי שהיא עומדת להסתיים ביום כ"א בטבת התש"ע, 7 בינואר 2010.

 משה (מוץ) מטלון: במסגרת הדיונים שבהם הוצע לחוקק את הוראת השעה ביקש יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת כי במהלך תוקפה של הוראת השעה תיעשה עבודת מטה למציאת החלופות האפשריות להעסקת שוטרים בתשלום.

 משה (מוץ) מטלון: משטרת ישראל ביצעה עבודת מטה כאמור, בשיתוף המשרד לביטחון הפנים, שמטרתה בחינת דרכי פעולה אפשריות להמשך מתן סיוע לגופים ציבוריים על-ידי משטרת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: לאחר בחינת כמה חלופות אפשריות נמצא כי החלופה המועדפת והמעשית הינה המשך הסיוע לגופים ציבוריים בהעסקת שוטרים בתשלום במתכונת הקיימת כיום, שכן באופן זה משטרת ישראל נענית לדרישת הגופים הציבוריים בלי לפגוע בתפקידי הליבה שלה ובסדרי העדיפות המשטרתיים, ובלי להפריט את סמכויותיה ולהעביר אותן לגופים פרטיים.

 משה (מוץ) מטלון: לאור האמור, הצעת החוק נועדה לקבוע כי הוראת השעה הקבועה בסעיף 102ז לחוק תהפוך להוראת קבע.

 משה (מוץ) מטלון: אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן ועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר התקשורת משה כחלון, שמציג את הצעת החוק בשם השר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לדיון בהצעה.

יצחק וקנין: הדובר הראשון, חבר הכנסת יעקב כץ – איננו; חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מכיר את הנושא, ואני מוכרח לומר שאני תומך בהצעת החוק, וגם אני בעד חוק קבוע.

גדעון עזרא: אני רוצה רק להעיר הערה אחת.

גדעון עזרא: מתנהלים דיונים כל הזמן על משטרה עירונית, כן או לא.

גדעון עזרא: לפי דעתי – ואני מוכרח להגיד את הדברים – בחלק מהמקרים משטרה עירונית – פקחים עירוניים – יכולים לעשות את העבודה של השוטרים.

גדעון עזרא: אני אתן דוגמה קטנה: אתה עובר בלילה בכבישים, ואתה רואה שם שהכביש בתיקון, וניידות משטרה נמצאות במקום שמפקח על התנועה.

גדעון עזרא: אין שום סיבה בעולם שזה לא ייעשה על-ידי פקחים כאלה ואחרים; וכך גם במקומות אחרים.

גדעון עזרא: צריך להגיד שהנושא הזה הוא – בצדו גם כלי לשוטרים להרוויח קצת יותר, ואני בהחלט בעד זה, אבל כאשר המשטרה עמוסה בהרבה מאוד משימות, רצוי מאוד להפריד ולאפשר לפקחים לבצע חלק מהעבודות, כאלה שלא דורשות לא זיהוי ולא מעצר.

גדעון עזרא: אני חושב שכדאי להביא את הדברים האלה בחשבון.

גדעון עזרא: צריך להביא את זה לידיעת ועדת הפנים בעת הדיונים בעניין.

גדעון עזרא: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – הצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, השר כחלון, אנחנו יודעים שכמעט בכל שנה החוק שמאפשר לחיילים להיות שוטרים או לשמש בתפקיד של שוטרים – בכל פעם שהחוק הזה עולה אתה שומע פה איזו מהומה, איך יכול להיות, לוקחים חיילים, הופכים אותם לשוטרים.

נסים זאב: עכשיו אתה רואה למה בעצם יש מחסור בשוטרים.

נסים זאב: אם אני צריך להרוס מבנה לא חוקי בעזרייה, או באבו-דיס, או בא-טור, ולהביא לשם 200 שוטרים, ועיריית ירושלים לא מסוגלת לבצע את ההריסה של אותו מבנה בלי להביא עשרות שוטרים, מה אתה רוצה בעצם?

נסים זאב: במה משטרת ישראל תתעסק?

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על איזה כביש שצריך לתקן באמצע הלילה, אני לא מדבר על מופע ציבורי או על איזו תהלוכה ציבורית שצריך להביא ניידות לפני ואחרי אותה הפגנה או תהלוכה.

נסים זאב: אז אנחנו בעצם לוקחים כוח מקצועי ומשתמשים בו ככוח לא מקצועי.

נסים זאב: אגב, גם בצה"ל התרעומת והתלונה הזאת, שלוקחים חיילים מקצועיים והופכים אותם, בעבודות כאלה ואחרות, ואומרים – אנחנו לא צריכים לשמור פה על אזור יהודה ושומרון ולעשות פטרולים – התפקיד שלנו להיות חיילים.

נסים זאב: גם פה, השוטרים, תפקידם לעשות עבודה מקצועית.

נסים זאב: לכן, כאשר מדברים על מתנדבים, ומדברים על המשמר האזרחי, ומדברים על פקחים, כפי שאמר חבר הכנסת גדעון עזרא, צריך לראות בסדר העדיפות שלנו, במקום שלא צריך את הכוח הלא-מקצועי, לשים אותו בכבישים, לשים אותו בתהלוכות, לשים אותו בעבודות כאלה ואחרות.

נסים זאב: אבל אנשים שכל כך חיוניים לביטחון המדינה – אנחנו לא יכולים לזלזל.

נסים זאב: היום התפקיד של שוטר הוא בראש ובראשונה הביטחון של העיר; אלא אם כן תקום משטרה עירונית, ואז יהיה אולי מגוון קצת שונה, ונדע בדיוק במה המשטרה – הרשמית, הממשלתית, הארצית – עוסקת, ובמה המשטרה העירונית מתעסקת.

נסים זאב: זאת בדיוק החלוקה של העבודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: מי נמנע?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש"ע–2009, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להמשך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/462).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32) (הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר התקשורת משה כחלון.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר על הצעת חוק שנועדה להסדיר את הארכת הזיכיון בשנתיים נוספות – – –

יצחק וקנין: אדוני, עצור רק רגע.

יצחק וקנין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: יש דובר אחד בלבד – חבר הכנסת נסים זאב.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר בהצעת חוק שתסדיר את הארכת הזיכיון לשנתיים נוספות.

 משה (מוץ) מטלון: בעוד כחודשיים וחצי אמור להסתיים מועד הזיכיון של הערוץ השלישי או ערוץ-10, ונכון להיום עדיין לא יצא מכרז.

 משה (מוץ) מטלון: קיבלנו החלטה שנאריך לו את הזיכיון, כמובן בכפוף להסדרים, למחויבות תוכן, למחויבות תמלוגים ופריסות עם הסדרי חובות, על רקע זה שאם היינו יוצאים למכרז היום לא היה מצב שהיינו יכולים למצוא קבוצה שתשתתף במכרז הזה, והמשמעות היא שב-28 בינואר תהיה החשכת מסך, והתפקיד שלנו, גם בחוק, זה לדאוג לקיום השידורים.

 משה (מוץ) מטלון: והחשכת מסך והותרת מדינת ישראל עם ערוץ מסחרי אחד בלבד, שזה יהיה למעשה ערוץ-2, זו פגיעה בפלורליזם, פגיעה בשוק הפרסום – תארו לעצמכם שנשאר רק ערוץ אחד ששולט על שוק פרסום של מאות מיליוני שקלים – פגיעה ביצירה הישראלית – כעת היוצרים מפיקים עבור שני ערוצים, ייווצר מצב שיישאר רק ערוץ אחד – ופגיעה כמובן בציבור ובחופש המידע, בזרימת המידע.

 משה (מוץ) מטלון: אי לכך קיבלנו את ההחלטה להאריך את מועד הזיכיון בשנתיים נוספות, ואני מבקש את התמיכה שלכם בהצעת החוק.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ראשון ואחרון הדוברים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מדבר על ערוץ-10.

נסים זאב: תאמין לי, אין לי שום ניגוד אינטרסים, כי אותי אף פעם לא מראים בערוץ הזה.

נסים זאב: זה טוב, אז ככה אני יכול לדבר חופשי.

נסים זאב: אנחנו תמיד מדברים על הארכה ועל כמה שחשוב וכאילו יש פריסת חובות ויש איזה הצעות.

נסים זאב: אדוני השר, צריך לומר את האמת, אם הממשלה לא תירתם באמת למחיקת החובות של ערוץ-10 – כולנו יודעים שלעניין הזה אין שום תוכן מאחוריו, אם הממשלה לא תעשה ותתגייס למען ערוץ-10.

נסים זאב: אני מרשה לעצמי לומר את האמת מעל הבמה.

נסים זאב: שמעתי את הישיבה שקיימו בוועדת הכלכלה, ואני רוצה להזכיר לכולם, כאשר בא משה סבא ורצה לקנות את ערוץ-10, התנגדו לו רק מסיבה אחת, כי פחדו שחלילה וחס יהיו חרדים עליך ישראל, וערוץ-10 ייהפך להיות ערוץ דתי רחמנא ליצלן, ולכן אנחנו לא יכולים לשנות.

נסים זאב: התחרות צריכה להיות באותו סגנון של ערוץ-2 – יש "האח הגדול", יש כוכבים בלילה, יש כוכבים ביום – כל התכנים שם, כל הסגנון הקלוקל, הבוטה, הזנותי שיש בערוצים האלה צריך לשנות.

נסים זאב: צריך להכניס תוכן לנוער שלנו, שיש בו קצת מורשת, קצת חינוך, קצת אהבת הארץ, קצת אהבת התורה, ולשם כך אנחנו צריכים ערוצים ממלכתיים.

נסים זאב: ואני מקווה שאחרי ששר התקשורת עושה מאמץ כל כך גדול כדי שערוץ-10 יישאר בחיים, לפחות יש לך זכות לבוא ולבקש מהם קצת יותר לעדן, ולא צריך להתחרות דווקא עם ערוץ-2.

נסים זאב: תאמין לי, אם הם לא יהיו תחרותיים בדיוק וכל אחד ייתן את התוכנית הצהובה יותר או האדומה יותר – לציבור מותר לראות גם דבר אחר שהוא קצת יותר עם תוכן חינוכי ותרבותי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32) (הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש"ע–2009 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32) (הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש"ע–2009, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 11, אין מתנגדים, ואין נמנעים.

יצחק וקנין: רבותי, אם כן, הצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להמשך הכנתה לקריאה השנייה והקריאה השלישית.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: שאילתות לשר התקשורת.

יצחק וקנין: שאילתא ראשונה.

יצחק וקנין: אדוני השר יעלה על הדוכן, ואז יוכל להשיב לכל המציעים.

יצחק וקנין: השואלת הראשונה, שאילתא מס' 249 – אנטנות סלולר סמויות.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ליה שמטוב שאלה את שר התקשורת ביום ט"ז בתמוז התשס"ט, 8 ביולי 2009.

יצחק וקנין: אדוני השר יוכל להשיב.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שאלה את שר התקשורת ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): ב"ידיעות אחרונות" מ-29 ביוני 2009 פורסם כי משרד התקשורת ממשיך לאפשר לחברות הסלולר להסתיר מהציבור מידע על מיקום האנטנות.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם נכון הדבר?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: אם כן – כמה אנטנות מוצבות ללא היתרי בנייה תוך ניצול הפרצה בחוק הבזק?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: מדוע ממשיך הציבור להיחשף לנזקי הקרינה ונמנעת ממנו הידיעה היכן מוצבות האנטנות?

יצחק וקנין: 4.

יצחק וקנין: מה ייעשה בסוגיה זו?

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני משיב לשאילתא של חברת הכנסת ליה שמטוב.

 משה (מוץ) מטלון: השאלה היתה: ב-29 ביוני 2009 פורסם כי משרד התקשורת ממשיך לאפשר לחברות הסלולר להסתיר מהציבור מידע על מיקום האנטנות.

 משה (מוץ) מטלון: זאת השאלה, נכון חברת הכנסת שמטוב?

יצחק וקנין: נכון.

ליה שמטוב: נכון.

 משה (מוץ) מטלון: השאלה, האם נכון הדבר.

 משה (מוץ) מטלון: 1.

 משה (מוץ) מטלון: הטענה בדבר היות מיקום אנטנות של חברות סלולר מוסתר מהציבור אינה נכונה.

 משה (מוץ) מטלון: נהפוך הוא, המידע אודות מיקום מתקני השידור והאנטנות של חברות הסלולר הוא גלוי לעין כול ואינו מוסתר מהציבור.

 משה (מוץ) מטלון: המשרד להגנת הסביבה אחראי לפרסם באתר משרדו על גבי מפה וברשימה מסודרת את מיקומן של האנטנות.

 משה (מוץ) מטלון: האמת שגם אני יודע את זה.

 משה (מוץ) מטלון: באתר של המשרד להגנת הסביבה יודעים היכן נמצאת כל אנטנה, ולא מסתירים שום דבר.

 משה (מוץ) מטלון: 2.

 משה (מוץ) מטלון: השאלה השנייה שלך, חברת הכנסת שמטוב, היא כמה אנטנות מוצבות ללא היתרי בנייה תוך ניצול הפרצה בחוק הבזק.

 משה (מוץ) מטלון: אני בדרך כלל לא נוהג להתחמק, לכן הבאתי לך נתונים מהמשרד להגנת הסביבה, כדי שאני לא אעמוד פה ואומר שזה לא בתחום משרדי, אבל כפי שאת יודעת כל נושא הליכי התכנון והבנייה – הגעת מהמוניציפלי – זה משרד הפנים, זה לא המשרד שלי.

 משה (מוץ) מטלון: אבל בכל זאת, לפי נתוני המשרד להגנת הסביבה, נכון ל-1 בינואר 2009, ניתנו היתרי הפעלה בישראל ל-7,263 מתקני שידור, כאשר 1,279 מהם הינם סוג של מתקן גישה אלחוטי, שמהווים כ-18% מכלל מתקני השידור שפעלו במועד זה.

 משה (מוץ) מטלון: השאר, כ-6,000 מתקני שידור, הם מתקנים בהיתר בנייה.

 משה (מוץ) מטלון: אכן, סוג מסוים של מתקני שידור, הנקרא "מתקן גישה אלחוטית", מוקם ללא צורך בקבלת היתר בנייה ונעשה לפי הדין, והנני מפרט.

 משה (מוץ) מטלון: היות שאני לא רוצה להיות פורמליסטי יותר מדי, אני אענה לך, כי אני מכיר את הנושא.

 משה (מוץ) מטלון: יש אנטנות שמותקנות כמובן עם הליכי תכנון – עירייה, מוניציפלי וכל מה שדרוש – ויש כאלה שקוראים להן "מג"א" – מתקני גישה משהו – והמג"אות האלה הן אנטנות קטנות שניתנות ללא הליך תכנוני.

 משה (מוץ) מטלון: כמובן יודעים, מדווחים עליהן.

 משה (מוץ) מטלון: המתקנים האלה מדווחים, אבל הם לא מצריכים היתרים.

 משה (מוץ) מטלון: כרגע אנחנו ממש בשיא העבודה, יש עבודת מטה שלנו עם המשרד להגנת הסביבה באיזה צורה להסדיר את זה.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא יודע להגיד לך מה יהיה בסוף.

 משה (מוץ) מטלון: על כל פנים, האנטנות שאנחנו יודעים עליהן כמובן – יודעים עליהן המשרד להגנת הסביבה או משרד הפנים – לא דרושים להן היתרים על רקע זה שהן מג"אות, שהן פטורות מהיתרים.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר כמובן על אנטנות קטנות של 1.80 מטר, אם אינני טועה.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא תרנים, זה לא אנטנות ענקיות.

 משה (מוץ) מטלון: זאת למעשה התשובה לגבי אנטנות ללא היתרים.

 משה (מוץ) מטלון: יכול להיות שיש – אני לא מתווכח על זה אם את יודעת – אנחנו לא יודעים, ודאי גם לא מסתירים.

 משה (מוץ) מטלון: אין לנו שום עניין להסתיר, ואני מניח שגם לשום משרד ממשלתי אין עניין להסתיר.

 משה (מוץ) מטלון: יש לך שאלה נוספת: מדוע ממשיך הציבור להיחשף לנזקי הקרינה ונמנעת ממנו הידיעה היכן האנטנות מוצבות?

 משה (מוץ) מטלון: חוזרים לתשובה הראשונה: אנחנו הרי יודעים איפה האנטנות – שוב – שנעשות ברישוי.

 משה (מוץ) מטלון: אם יש לך עוד שאלה, בשמחה.

יצחק וקנין: בבקשה.

ליה שמטוב: תודה רבה לשר על התשובה.

ליה שמטוב: השאלה הנוספת: אם, נניח, הכול בסדר, והכול לפי ההיתר, והעירייה אישרה, ומשרד הפנים אישר, והכול כמו שצריך, אבל בכל זאת – איפה האנטנה?

ליה שמטוב: בכל זאת, התושבים או הדיירים לא נפגעו מזה, והם מבקשים להוריד – מה אתם עושים?

 משה (מוץ) מטלון: אם הם, הדיירים, מבקשים להוריד?

 משה (מוץ) מטלון: יש כמה אפשרויות.

 משה (מוץ) מטלון: יש אפשרות אחת: אם זה באמת בהיתר – תבקשי מהעירייה, ממי שנתן את ההיתר, למשוך את ההיתר או לבטל את ההיתר.

 משה (מוץ) מטלון: אם זה מג"א – מתקן גישה אלחוטי, שדיברנו על כך שהוא פטור – אני חושב שיהיה קושי גדול, כי אתה לא יכול לבקש להוריד משהו אם אתה לא מוכיח שהוא גורם לך נזק, או שהוא מפריע לך.

 משה (מוץ) מטלון: אם הוא מפריע לך, אין לך בעיה ואתה מסיר אותו.

 משה (מוץ) מטלון: אבל אם לא, אני לא יודע למי צריך לפנות, כי כל זה נשאר בתחום המוניציפלי.

 משה (מוץ) מטלון: ודאי לא למשרדים הממשלתיים.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשאילתא הבאה, שאילתא מס' 286: סניף הדואר בטייבה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

יצחק וקנין: אם כן, התשובה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שאל את שר התקשורת ביום א' באב התשס"ט (22 ביולי 2009): סניף הדואר בטייבה משרת אוכלוסייה המונה 40,000 תושבים.

יצחק וקנין: שטחו של הסניף קטן, מצבו הפיזי עלוב ביותר, ובאי הסניף ממתינים זמן רב לקבלת השירות.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם נכון הדבר?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: אם כן – מה ייעשה לשינוי המצב, ובתוך כמה זמן?

יצחק וקנין: תשובת שר התקשורת משה כחלון:

יצחק וקנין: ‏‏‏‏‏‏‏‏‏‏‏‏‏‏ (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק וקנין: מבדיקה שערכנו עם חברת "דואר ישראל" עולה כי החברה פועלת, לרבות עם נציגי עיריית טייבה, במטרה לאתר פתרונות אשר יענו טוב יותר על צורכי התושבים ועל הקשיים בקבלת שירותי דואר.

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: חברת "דואר ישראל" פרסמה בתחילת שנת 2009 מכרז לרכישת קרקע בעיר, לצורך הקמת סניף דואר חדש, אולם לא התקבלו הצעות למכרז.

יצחק וקנין: חברת הדואר פרסמה בחודש אוקטובר מכרז נוסף, לרכישת מבנה מבעלים פרטיים, אך גם מכרז זה לא הניב הצעות.

יצחק וקנין: חברת הדואר מטפלת כעת, עם עיריית טייבה, בבחינת שילוב סניף הדואר במבנה ציבורי שהעירייה מתכוונת לבנות, או בהקצאת שטח אחר שבידי העירייה לצורך הקמת סניף הדואר, בחינה אשר עדיין נמשכת.

יצחק וקנין: הנחיתי את סמנכ"ל בכיר – דואר במשרדי, מר יגאל לוי, להמשיך לעקוב אחר הנושא.

יצחק וקנין: אדוני שר התקשורת, שאילתא שלי, שאילתא מס' 347:

יצחק וקנין: סניף הדואר בתל-ציון, ששאלתי ביום י' בחשוון תש"ע, 28 באוקטובר 2009.

יצחק וקנין: אומנם זאת לא שאילתא בעל-פה, אבל מאחר שאני יושב פה, אני מנצל – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר התקשורת ביום י' בחשוון התש"ע (28 באוקטובר 2009): ביישוב תל-ציון מתגוררות מאות משפחות, אולם אין ביישוב סניף דואר.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: כמה סניפים הדואר מפעיל ברחבי הארץ?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: היכן?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: מדוע אין סניף ביישוב תל-ציון? 4.

יצחק וקנין: מה ייעשה לפתיחת סניף ביישוב?

אברהם מיכאלי: – – –

יצחק וקנין: זו שיחה ביני לבין השר.

אברהם מיכאלי: – – –

 משה (מוץ) מטלון: אתה יכול להיות המנחה.

 משה (מוץ) מטלון: 1.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, לשאלה שלך כמה סניפים מפעיל דואר ישראל, התשובה היא 650–700 יחידות דואר נייחות, ועוד 50 קווי דואר נע, הפוקדים כ-1,200 יישובים ואתרים בארץ.

 משה (מוץ) מטלון: כלומר הדואר הנע נותן מענה ל-1,200 יישובים.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר כמובן ביישובים קטנים, ביישובי ספר מרוחקים.

 משה (מוץ) מטלון: 2.

 משה (מוץ) מטלון: הפריסה היא, כמובן, בכל רחבי הארץ.

 משה (מוץ) מטלון: 3.

 משה (מוץ) מטלון: תל-ציון הוא יישוב מאוד חשוב, דרך אגב, אבל הוא אחד מ-1,200 יישובים שלפחות בשלב הזה לא מצדיקים הקמת סניף קבוע.

 משה (מוץ) מטלון: היישוב מקבל שירותים טובים – ואם הם לא טובים, אנחנו נדאג שהם יהיו טובים – משירותי דואר נע, כמו עוד 1,199 יישובים.

 משה (מוץ) מטלון: 4.

 משה (מוץ) מטלון: מה מתכוונים לעשות כדי לפתוח סניף דואר ביישוב?

 משה (מוץ) מטלון: בשלב זה בכוונת חברת הדואר להמשיך לספק את שירותי האשנב שלה ליישוב תל-ציון באמצעות קו דואר נע, כנהוג ביישובים רבים אחרים, שכן חברת הדואר מממנת את הוצאותיה מתוך הכנסותיה, ופתיחת יחידות דואר חדשות במקומות שאין בהם הצדקה לכך מבחינת היקף השירות תפגע ביכולתה של החברה להמשיך לספק את שירותי האשנב.

 משה (מוץ) מטלון: כלומר, אם אני רוצה לתמצת את מה שכתבו לי – – –

יצחק וקנין: בזמן הקרוב לא ייפתח.

 משה (מוץ) מטלון: לא רק שלא ייפתח, זה לא רווחי, אין הצדקה כלכלית, וזה יכול להסב נזק כלכלי לחברת הדואר.

 משה (מוץ) מטלון: אלה התשובות.

יצחק וקנין: תודה לשר התקשורת.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשאילתא האחרונה, שאילתא מס' 350:

יצחק וקנין: יכולת חברת "הוט" לעמוד בהתחייבויותיה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים אמסלם – אינו נוכח.

יצחק וקנין: לכן התשובה תועבר לפרוטוקול.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שאל את שר התקשורת ביום י' בחשוון התש"ע (28 באוקטובר 2009): ירושלמי שרכש קו טלפון מחברת "הוט" מסר לי כי הקו מנותק לפרקים, וכך קורה גם בבתי לקוחות נוספים של "הוט".

יצחק וקנין: התעורר אצלם חשד שהחברה נותנת קווים מעבר לאפשרותה, ולכן היא מנתקת חלק מהלקוחות לכמה שעות ביום.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: לכמה לקוחות יש קווי טלפון של "הוט" באזור ירושלים?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: מה היא החלוקה לפי שכונות העיר?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: האם החברה מסוגלת לעמוד בהתחייבויותיה למתחברים?

 משה (מוץ) מטלון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול), מחברת "הוט טלקום" נמסרו הדברים האלה: 1.

 משה (מוץ) מטלון: באזור ירושלים רבתי יש עשרות אלפי לקוחות טלפוניה.

 משה (מוץ) מטלון: בחברה לא מוכרת בעיית תשתית, משאבים או שירות באזור ירושלים, ואף לא נרשמו תלונות חריגות ביחס לטיב או איכות השירות.

 משה (מוץ) מטלון: על-פי דברי החברה, גם לאחר בדיקה יזומה באזור לא נמצאו ממצאים המעידים על בעיות של משאבים ברשת.

 משה (מוץ) מטלון: מהחברה נמסר כי כל פנייה מצד לקוח המועברת לחברה נבדקת לגופה וניתן מענה מתאים במידת הצורך.

 משה (מוץ) מטלון: 2.

 משה (מוץ) מטלון: חברת "הוט" טענה כי אין בכוונתה למסור מידע בדבר חלוקת העיר ירושלים על-פי רבדים ושהסוגיה היא סוד מסחרי.

 משה (מוץ) מטלון: 3.

 משה (מוץ) מטלון: מבדיקת מספר התלונות שהתקבלו בתחום הפיקוח על השירות לצרכן באגף הפיקוח והאכיפה במשרד התקשורת עולה שבשלושת החודשים אוגוסט-אוקטובר 2009 התקבלו בסך הכול שבע תלונות על חברת "הוט טלקום" בנושא אחזקה של טלפוניה, וזה מספר קטן לאין שיעור ממספר התלונות שהתקבלו באותה תקופה בנושא זה על חברות טלפוניה קווית אחרות.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מודים לשר התקשורת.

יצחק וקנין: תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ז' בכסלו התש"ע, 24 בנובמבר 2009, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.