ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 130, 2010-05-10 00:00

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת, כבוד השר, היום יום שני, כ"ו באייר התש"ע, 10 בחודש מאי 2010, למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: בפנינו הצעות אי-אמון בהתאם למצווה עלינו על-פי חוק.

ראובן ריבלין: על הצעת האי-אמון הראשונה ישיב חבר הכנסת גדעון סער ויציג אותה חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: הם אולי לא יודעים שבשעה 16:00 נפתחת הישיבה.

רונית תירוש: אני מציגה.

ראובן ריבלין: כך כתוב: יציע את ההצעה חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: גברתי מציעה?

ראובן ריבלין: רונית תירוש.

ראובן ריבלין: למה לא כתוב?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש, תיכף אני אזמין אותך.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 4) (סימון סוכרים במזון), התש"ע–2010, של חברי הכנסת יעקב כץ ואורי אורבך; הצעת חוק בתי-הדין הדתיים הדרוזיים (תיקון מס' 18) (כשירות קאדי מד'הב), התש"ע–2010, של חבר הכנסת חמד עמאר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 12) (הארכת כהונה), התש"ע–2010, של חבר הכנסת זבולון אורלב.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2377/18 וכלה בהצעת חוק פ/2391/18 – הצעת חוק האזרחות (תיקון – ביטול אזרחות בגין מעשה טרור או ריגול), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ורוברט אילטוב; הצעת חוק ההסגרה (תיקון – סייג להסגרת חייל משוחרר), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שלמה מולה, אברהם מיכאלי ו; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (המצאת הודעת תשלום קנס בשל עבירת חנייה לחייב), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת אופיר אקוניס; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון משקאות אלכוהוליים), התש”ע–2010, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון – קביעת תקרה להחזרים במקרה של העברת ידע מחוץ לישראל), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב וזאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – הוראות לגבי אשה נכה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, עמיר פרץ, משה מטלון, איתן כבל, , אריה אלדד, יריב לוין, משה גפני, ציון פיניאן ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – קביעת מועד למתן הכרה בנכות וקביעת דרגת הנכות), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, עמיר פרץ, משה מטלון, איתן כבל, , אריה אלדד, יריב לוין, משה גפני, ציון פיניאן ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מוסדות חינוך נוספים), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת , אברהם מיכאלי ושלי יחימוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מוסד חינוך תרבותי ייחודי), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הקטנת פערי השכר במשק, התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים כץ ומרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (בתי-עלמין שאינם למטרות רווח), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – איסור אפליה מטעמים של ארץ מוצא), התש”ע–2010, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק הגנת הצרכן (חובת גילוי לצרכן על מכר של חמץ בימי חג הפסח),

ירדנה מלר-הורוביץ: התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב ואריה ביבי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שלילת הזכאות לדמי הביטוח הלאומי עקב השתתפות בפעילות חבלנית נגד מדינת ישראל, תושביה ואזרחיה), התש”ע–2010, מאת חברי הכנסת ורוברט אילטוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: ממשלת נתניהו שוברת שיאים של הנצחת פערים בין החינוך הממלכתי לחינוך החרדי ושומרת על שתיקה מול הקיטוב, הבידול והאלימות הגואה בחברה בשל רצונה היחיד לשרוד בכל מחיר;

ראובן ריבלין: אדוני השר התורן, השר מרגי כמובן, כחבר פרלמנט ותיק ויודע, היה פה בשעה המיועדת, אבל אדוני צריך להבין – הוא לא מתכוון לענות על הצעת האי-אמון.

יעקב מרגי: בכלל לא.

ראובן ריבלין: גברתי, נא להודיע לשר החינוך המתכוון להשיב, שהוא צריך להיות נוכח פה, כי איך הוא ישיב בלי שהוא שומע את נימוקיה של חברת הכנסת רונית תירוש?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, את יכולה לעלות על הבמה, אני לא אפעיל את השעון עד אשר השר לא יגיע – –

רוני בר-און: עוד פעם – – –

ראובן ריבלין: – – אבל את יכולה גם להודיע לי שאת מבקשת הפסקה.

ראובן ריבלין: אני אכריז על הפסקה.

רונית תירוש: אוקיי.

רונית תירוש: חשוב לי שהשר ישמע.

ראובן ריבלין: השר ודאי ישמע אותך, אלא אם כן את רוצה לדבר לפני כן.

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: נמתין לשר, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני שאלתי את חברת הכנסת רונית תירוש.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: סליחה, חברת הכנסת תירוש, סליחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, בבקשה, מה רצית לומר?

ראובן ריבלין: שאלתי את חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: אם אדוני עונה בשבילה, אין בעיה.

רונית תירוש: אני עניתי שחשוב לי שהשר ישמע אותי ולכן אני מציעה – – –

ראובן ריבלין: אני מכריז על הפסקה לעשר דקות.

ראובן ריבלין: (הישיבה נפסקה בשעה 16:05 ונתחדשה בשעה 16:06.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: אני מחדש את הישיבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש תעלה ותבוא ותנמק את הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בשל: ממשלת נתניהו שוברת שיאים של הנצחת פערים בין החינוך הממלכתי לחינוך החרדי ושומרת על שתיקה מול הקיטוב, הבידול והאלימות הגואה בחברה בשל רצונה היחיד לשרוד בכל מחיר.

ראובן ריבלין: גברתי, לרשותך עשר דקות מלאות.

ראובן ריבלין: שר החינוך יושב ומאזין לדברייך.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

רונית תירוש: אכן, היה חשוב לי ששר החינוך ישמע את דברי, לא שאני אחדש לו הרבה – הוא בוודאי בקי בנתונים – אבל היה חשוב לא פחות ששר הדתות יישאר כאן באולם, משום שיש הרבה מאוד בעיות שאני חושבת שהוא יכול לטפל בהן במסגרת משרדו שלו.

רונית תירוש: אני רוצה לפתוח בכך שדברי ייאמרו כמובן בהכללה, אבל הכללה שמתבססת על קבוצת הרוב.

רונית תירוש: אין ספק שגם כשאני אגיד שסקטור מסוים, למשל החרדים, אינם מתגייסים לצה"ל, אז זה לא אומר שלא נמצא קבוצות שכן מתגייסות ומשרתות נאמנה את המדינה וקבוצות ששומרות על גבולותיה.

רונית תירוש: באותה מידה, כשאני אומרת שהחרדים נמנעים מללמוד לימודי ליבה, גם כאן אפשר לסייג ולומר שיש קבוצות קטנות שאכן לומדות ליבה, בעיקר כשמדובר בבנות, או לחלופין בבנים בגיל הרך יותר, בבתי-הספר היסודיים בכיתות הנמוכות, אבל מאחר שקבוצת הרוב נוהגת אחרת, אז תרשו לי לדבר בהכללה, משום שהדברים הם נתונים שלא נועדו לקנטר או לפגוע במגזר החרדי, שבו אני אמקד את דברי.

רונית תירוש: נהפוך הוא, יש לי הרבה מאוד הערכה לתרבות, ללימודים, לרמת הלימודים, אלא מאי?

רונית תירוש: הם אינם תואמים לחלוטין את הצרכים של מדינת ישראל כמדינה מפותחת, ואנחנו עלולים להימצא בקרוב מאוד, בתוך 20 שנה ואולי אפילו לפני כן, בפני שוקת שבורה, וגם המגזר הזה שכרגע נשען על קופת המדינה – שמתמלאת בזכות מסים שמשלמים ברובם הזרם המרכזי, ותיכף אני אגדיר את הזרמים – בבוא היום, בעוד 20 שנה ואולי קודם לכן, הם יימצאו במצב שלא יהיה מי שיסייע להם ויתקצב אותם, כפי שהם נהנים היום.

רונית תירוש: בעוד 20 שנה לא יהיה מי שיגן עליהם בגבולותיה של מדינת ישראל משום שהם יהפכו לקבוצת הרוב שאינה נושאת בנטל הביטחוני, והזרם המרכזי הופך להיות כאן מיעוט.

רונית תירוש: אני אביא את הדברים.

רונית תירוש: אני חייבת לומר שבמשך שבוע ימים אני משתדלת לשקוד על הנתונים, גם באמצעות – ובהזדמנות זאת אני אומרת תודה לשר החינוך על שאפשר העברת נתונים; כמו גם קריאה בחומרים של מחקרים של מכונים כמו "מרכז אדוה", המרכז למידע שלנו בכנסת, ושל אנשים טובים נוספים.

משה גפני: חברת הכנסת תירוש, לפי התקנון, את עכשיו צריכה לשכנע אותי שמה שהיה בממשלה הקודמת היה באמת לרעת החרדים.

רונית תירוש: – – –

משה גפני: ועכשיו – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת – – –

משה גפני: – – – שאני אצביע אי-אמון.

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: אני לא שכחתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אתה – – –

משה גפני: אם תוכלי להסביר לי מה היה בממשלת קדימה.

רונית תירוש: חבר הכנסת גפני, אתה תתקשה להצביע – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – – חוק נהרי, חוק טל, מה היה – – – ומה עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

דליה איציק: אבל, הרב גפני, בגלל זה החליפו את הממשלה הזאת – כי היא יותר טובה.

משה גפני: לא בגלל זה.

משה גפני: ממש לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, כרגע היא ברשות הדיבור – –

משה גפני: כן, היא רוצה לשכנע אותי – – –

רונית תירוש: אז תקשיב.

ראובן ריבלין: – – והיא מוגבלת בזמן לעשר דקות.

ראובן ריבלין: וכשאדוני שואל שאלה שאורכה שמונה דקות, זה כבר הופך את הצעתה ל-18 דקות.

משה גפני: אבל זה אי-אמון – – – להצביע נגד הממשלה.

ראובן ריבלין: אתה, אני בטוח שתשכיל בסוף לדעת מה אתה רוצה.

ראובן ריבלין: אני בטוח.

ראובן ריבלין: אם לא, אני אאשר לך לשאול אותה.

רונית תירוש: הרב גפני, אתה כנראה לא תצביע אי-אמון משום שהממשלה הזאת מיטיבה אתך מאוד.

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך, אל תפני לחברי הכנסת כי הם יענו לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, תמו לשלב זה היכולות שלך לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אני, במסגרת ההקדמה, שבה הדגשתי שאני מדברת בהכללה – –

אני מוסיף לך דקה.

בבקשה.

רונית תירוש: תודה, אדוני.

רונית תירוש: – – אני גם רוצה לומר, שגם אם יצעקו מספסלי חברי הכנסת שממשלת קדימה גם היא עשתה כך או אחרת, הכול נכון, אבל אנחנו הגענו לשוקת שבורה, ואני ארים להנחתה לראש הממשלה הנוכחי נתונים, שהוא לא יוכל לומר: לא ידעתי, לא ראיתי, לא שמעתי.

רונית תירוש: אני לא זוכרת דיון כל כך נוקב בממשלה הקודמת.

רונית תירוש: אז אם – – –

דליה איציק: אולי האמריקנים יתקנו אותו.

רונית תירוש: הם יעבדו על הנושא שלהם, ולנו יש עוד הרבה צרות מבפנים שהוא צריך לטפל בהן.

חברת הכנסת תירוש, אני אוסיף לך כל דבר שייגזל – לא על-ידי סיעתך.

רונית תירוש: תודה.

בבקשה.

רונית תירוש: ולכן אני רוצה לייחד את דברי לבעייתיות שנוצרת בעקבות הגידול הטבעי – הגידול הטבעי במגזר החרדי, שמפר את האיזונים שאפשרו עד עכשיו דו-קיום בשלום ובשלווה.

רונית תירוש: על מה אני מדברת?

רונית תירוש: המגזר החרדי הולך, יותר ויותר, ומסתגר בד' אמותיו.

רונית תירוש: ואני אמנה תחומים שונים: בחינוך ביקשו – עוד עם קום המדינה – וקיבלו, אפשרות להיות זרם מוכר או לחלופין זרם פטור; יש שלושה זרמים עיקריים בחינוך – החינוך הרשמי, המוכר שאינו רשמי, והפטור.

רונית תירוש: שני הזרמים האחרונים, מוכר ופטור, מקבלים תקצוב שונה, משום שהם אומרים: אנחנו לא רוצים את הפיקוח המלא של המדינה, אנחנו לא רוצים שיכתיבו לנו.

רונית תירוש: יש לנו גם התרבות שלנו, המורשת שלנו, ובזכות זה אנחנו מוכנים לוותר על חלק מהמשאבים שמקבל הזרם המרכזי.

רונית תירוש: ואז, בשנת 1985, דאגו סיעות הבית החרדיות להביא תיקון לחוק – 3א – שאומר שאומנם הם לא מלמדים את כל מה שהזרם המרכזי אמור ללמוד, אבל הם יתוקצבו ב-100% של התקציב, כמו הזרם המרכזי.

משה גפני: יש חוק מ-1991, שהוא חוק יסודות התקציב – הוא לא מ-1985, והוא לא מדבר בכלל על – – – אין חוק כזה.

רונית תירוש: – – –

חבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: אני לא יודע, קריאת ביניים – – –

חבר הכנסת גפני, קריאות הביניים שלך – אתה לא שם לב, בגלל ההתלהבות האוחזת בך, קריאות הביניים שלך מתמשכות אפילו מעבר לנאום שלה.

משה גפני: לא, רק לתקן אותה.

אם אדוני רוצה להגיש אי-אמון לאי-אמון – לא בתקנות.

רונית תירוש: הרב גפני, במסגרת חוק ההסדרים – חוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985, סעיף 3א, מדבר – –

משה גפני: זה לא – – –

לא, לא, חבר הכנסת גפני, אל – – –

רונית תירוש: – – על תקצוב שתי הרשתות – גם "מעיין החינוך התורני", קרי ש"ס, וגם החינוך העצמאי, קרי אגודת ישראל, ב-100%, אף-על-פי שהם אינם מחויבים ללמד את כל הליבה, אלא רק 75% מתוכה.

רונית תירוש: אתה יודע מה?

רונית תירוש: אני הייתי מסתפקת ב-75% מלימודי הליבה לאורך כל כיתות הלימוד, מא' עד י"ב, אבל מה קורה?

רונית תירוש: ככל שעולים בגיל, אחוז ההשתתפות בשיעורים שכאלו הולך ופוחת, עד כדי אפס.

רונית תירוש: הישיבות הקטנות, קרי מכיתה ט' עד י"ב – שזה גיל קריטי, כי הרי הם מכינים את עצמם לחיים, שהרי הם לא מתגייסים ברובם – הם נטולי כל כלי שמאפשר להם להשתלב בחברה ובמשק הכלכלי שלנו.

רונית תירוש: עכשיו, נוסיף לזה – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא – – – הישיבות הקטנות – – –

רונית תירוש: ופה אני רוצה להפנות את דברי אל שר החינוך.

חבר הכנסת גפני, אני עוד רגע קורא לך – – –

רונית תירוש: אני רוצה לפנות אל שר החינוך ולומר: שום דבר לא השתנה.

רונית תירוש: מעבר למה שמשיגים במסגרת חוקים כאלה ואחרים – ותיכף אני אזכיר גם את החוק שיזמה יולי תמיר, שרת החינוך לשעבר, בשנת 2009, חוק בתי-ספר ייחודיים-תרבותיים, שבו היא פטרה לחלוטין את כל הישיבות הגדולות.

רונית תירוש: כלומר, תלמידים בכיתה ט' עד י"ב פטורים לחלוטין מלימודי ליבה.

רונית תירוש: זאת אומרת, אולי היא בעצם אמרה: אני אקרא לילד בשמו; ממילא הם לא לומדים, אז אנחנו גם נשים את זה בחוק, שזה יהיה בהיתר.

רונית תירוש: אפס לימודי ליבה, אבל 100% תקצוב, שזאת – –

משה גפני: על-פי החוק – 60%.

רונית תירוש: – – שערורייה בפני עצמה.

משה גפני: 60% תקצוב.

רונית תירוש: סליחה.

רונית תירוש: 60%.

רונית תירוש: 60%.

רונית תירוש: צודק.

משה גפני: – – –

רונית תירוש: אתה לא חייב לתקן אותי.

רונית תירוש: הנתונים ידועים ואני אתקן את עצמי אם אני צריכה.

רונית תירוש: אפס לימודי ליבה, לעומת 60% תקצוב.

רונית תירוש: למה החשיבה הפרוידיאנית שלי דיברה על 100%?

רונית תירוש: – ופה אני צריכה את שר החינוך – משום שלשיטתכם, מעבר לחוקים, אתם מצליחים בהסכמים קואליציוניים, שאנחנו עוד לא הצלחנו לגלות אותם – ואני קוראת לחברי באופוזיציה לגלות את ההסכמים הקואליציוניים – איך אתם – – –

קואליציה.

רונית תירוש: לא, לא, באופוזיציה – לגלות איך נעשים הסכמים שבגינם מביאים תקציבים קואליציוניים כאלה ואחרים שאט אט משלימים ל-100%.

רונית תירוש: אני לא חושבת שהגעתם כבר ל-100%, הנתונים אינם בידי, אבל זה בדיוק מה שקורה.

רונית תירוש: אז השגתם בחוק 60% תקציב, אבל האמינו לי שאתם עומדים היום לפחות על 80% תקציב, בזכות כספים קואליציוניים שאתם מביאים בהסכמים שאנחנו לא ערים להם – – –

משה גפני: גם אנחנו לא יודעים.

רונית תירוש: עכשיו, זו שיטה שאני הכרתי גם כמנכ"לית משרד החינוך.

רונית תירוש: אבל אני אומרת שוב: מהרגע שנתתם מילתכם לחקיקה, תעמדו מאחורי החקיקה ותגבילו את עצמכם – שם, ולא יותר.

רונית תירוש: ואי-אפשר להמשיך ולעבוד על כל הציבור הזה בעיניים.

רונית תירוש: ואני לא הייתי אומרת את זה – בכאב – אילולא חשבתי שאנחנו נכנסים למשבר שאין ממנו יציאה.

רונית תירוש: הרב גפני, אני כל כולי, באמת ובתמים – וילדי עדים שיש לי הרבה מאוד כבוד למסורת, ליהדות, לדת; שאגב, אתם מעלימים אותה מאתנו.

רונית תירוש: אני לא נגד, אני בעד לימודי ליבה הדדיים.

רונית תירוש: אני בעד.

רונית תירוש: ואני פונה שוב לשר החינוך, שכל הזרם המרכזי הרשמי, במסגרת לימודי הליבה, ילמד יהדות, לימודי דת, לימודי קודש, בדעה אחת ובסיכום אתכם.

רונית תירוש: אין לי שום בעיה שאתם אפילו תעזרו לנו להכתיב או לתרגם מה הם לימודי הליבה בנושא לימודי קודש.

רונית תירוש: אבל באותה מידה אני רוצה שתלמדו גם לימודי אזרחות, ולא בשבילי; בשבילכם.

רונית תירוש: בשביל שתדעו אתם מה מגיע לכם בביטוח לאומי, שתדעו איזה מוסדות המדינה הדמוקרטית הזאת מקיימת כדי לסייע לכם.

רונית תירוש: שתדעו מהן שלוש הרשויות במדינת ישראל, מתי וכיצד אפשר לפנות בתלונה כזאת ואחרת, ולהשיג את הזכויות שמגיעות לכם על-פי דין, שהרי אם אתם לא לומדים, מי יאמר לכם?

רונית תירוש: אז אנחנו לא רוצים לסמוך על מאכערים שיבואו ויעזרו לנו מכאן ומשם.

רונית תירוש: אני רוצה שכל בוגר ידע מה מגיע לו, ולו משום הדבר הזה, אנא, למדו לימודי אזרחות.

רונית תירוש: אתם יודעים על מה אפילו הייתי מוותרת לכם בלימודי הליבה?

רונית תירוש: על מתמטיקה.

רונית תירוש: אני חושבת שבפלפולי הגמרא ובחשיבה האנליטית יש לכם איזה מצע שישמש אתכם וישרת אתכם.

רונית תירוש: אבל אני לא אוותר על לימודי האנגלית; אי-אפשר היום להסתדר בלי זה.

רונית תירוש: אני לא אוותר על לימודי המחשב – כי אי-אפשר היום להסתדר.

רונית תירוש: ואני רוצה לומר לכם: הרבה מחובשי הכיפה, וגם החרדים, אני יודעת שהם עוסקים במחשב.

רונית תירוש: הם מוצאים כל מידע שהם רוצים דרך המחשב.

רונית תירוש: אז למה לא התלמידים?

רונית תירוש: למה לא הילדים?

רונית תירוש: למה לנו למנוע את זה מהם?

רונית תירוש: אז בואו נקרא לילד בשמו: אתם הולכים בצעד נכון של חקיקה.

רונית תירוש: לא נוח לכם עם ההסכמים הקואליציוניים והכספים הקואליציוניים.

רונית תירוש: אני מבינה את זה.

רונית תירוש: ועוד יותר לא נוח למשרד החינוך להלבין את הכסף הזה – זה כסף שחור.

רונית תירוש: אז אני מציעה לכם: אם הלכתם לחקיקה, בואו נעשה ונברך על המוגמר.

רונית תירוש: בואו נשלב ידיים, כחברה אחת – לא סקטוריאלית, לא זרמים – נתאחד – יחד – ונראה מה יש להוסיף, מבחינת ערכים וידע, למגזר החילוני, ומה יש להוסיף למגזר החרדי.

רונית תירוש: גם אלה יכולים ללמוד מאלה וגם אלה יכולים ללמוד מאלה, מתוך הערכה ומתוך כבוד.

רונית תירוש: אז נגעתי בחינוך.

רונית תירוש: ואני רק רוצה לומר, מבחינת מספרים – וחבל שהרב גפני יצא – –

הוא לא יצא.

הוא פה.

רונית תירוש: – – שהמספרים הם מפחידים.

הוא לא יצא, הוא לא התפטר.

הנה הוא.

רונית תירוש: הוא לא התפטר, אז מצוין.

משה גפני: יש לי רק בקשה.

משה גפני: אם – – –

לא, לא, הרב גפני – – –

רונית תירוש: הזרם הרשמי – – –

משה גפני: יכול להיות שקיבלנו כסף בלי שאני יודע?

רונית תירוש: אני רוצה לדבר על הגידול, מה הוא עושה לנו.

רונית תירוש: בשנת 2000 הזרם הרשמי היה 61% מכלל אוכלוסיית התלמידים.

רונית תירוש: בשנת 2009 הוא קטן כדי 52%, בעוד שהזרם החרדי, שהיה בשנת 2000 39%, גדל ל-48%.

רונית תירוש: אתם מבינים שהבאלאנס הזה, האיזון הזה מופר ואי-אפשר יהיה להתמודד?

יעקב מרגי: יש מילת קסם – הפסקתם ללדת, ואתם מתלוננים – – –

רונית תירוש: תעסוקה: בשנת 1980, לפני 30 שנה, אחוז החרדים שלא הועסקו במשק היה 21%.

רונית תירוש: היום, 30 שנה אחרי, ב-2010, 65% לא מועסקים.

רונית תירוש: שימו לב כמה פטור אתם מקבלים מתעסוקה.

רונית תירוש: בשנת 2040, עוד 30 שנה, על-פי הצפי, בהמשך למגמה זו, 86% מהחרדים לא יהיו חלק מהמשק.

רונית תירוש: רבותי, איך אנחנו נתמודד?

משה גפני: אין בעיה.

רונית תירוש: בעזרת השם.

רונית תירוש: הפיקוח, אדוני שר החינוך, ופה אני רוצה לעזור לך – הפיקוח על החינוך הרשמי, כאשר, כפי שציינתי את האחוזים, מגיע לכדי 168 מפקחים בחינוך היסודי והעל-יסודי.

רונית תירוש: מה קורה לנו בגני-הילדים?

רונית תירוש: – 78.

רונית תירוש: כמה מפקחים יש לנו בזרם המוכר?

רונית תירוש: 14 מפקחים בלבד.

משה גפני: כמה היה בזמן – – –

רונית תירוש: לא היה, ולכן אני אמרתי שאני רוצה לעזור לשר.

רונית תירוש: כמה יש לנו בזרם הפטור?

רונית תירוש: – מפקח אחד בלבד.

רונית תירוש: אגב, כל המפקחים הם מפקחים מטעם, כי הם רשאים להיכנס, הם מאותה תרבות, מאותה עדה, ואלה הנתונים שהם מוסרים כשהם מוסרים.

קריאות: – – –

רונית תירוש: עכשיו, אומרים לי – – –

קריאות: – – –

רונית תירוש: – – – לידי ראש הממשלה, הוא לא יוכל לומר שהוא לא ראה אותם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היא לא שכנעה אותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, צר לי, מה אני יכול לעשות?

רונית תירוש: רבותי, לקראת סיום אני אומר דבר כזה: אני מרגישה שאנחנו הופכים להיות מדינת חומייני, ואם זה נשמע לכם חמור מדי, אז אנחנו הולכים להיות מדינת אפרטהייד.

רונית תירוש: האפרטהייד מתבטא בבית-שמש כמשל, כשסוגרים יותר ויותר שכונות רק לחרדים, יותר ויותר סופרמרקטים רק לחרדים, יותר ויותר אוטובוסים רק לחרדים.

רונית תירוש: אתם מלאימים את החגים שלנו – – –

קריאות: – – –

רונית תירוש: אילו רציתי לנסוע עם משפחתי באוטובוס בל"ג בעומר היו מפרידים ביני לבין בעלי או ילדי, הבנים, דבר שלא היה.

רונית תירוש: אם אתם שואלים מה היה בתקופת אולמרט – זה לא היה, אני רק מראה איך אתם משתפרים.

רונית תירוש: לא, לא היה.

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

רונית תירוש: ב"בית יעקב" עוד בזמני הפרידו בין אשכנזיות למזרחיות.

רונית תירוש: עכשיו ראינו את הסאגה המבישה הזו בבית-ספר בעמנואל.

רונית תירוש: אני לא ראיתי, אגב, את שר הדתות מתערב, וצר לי, יש לי הרבה הערכה אליך, אדוני השר; וגם לא את שר הפנים, אלי ישי, שחשבתי שהוא יהיה הראשון לזעוק, ולא שמעתי אפילו מלה אחת שלו.

רונית תירוש: ואני ממש לא מצליחה להבין איך אתם שותקים, למעט נסים זאב, שהציע – תישארו אצלנו, בבתי-הספר שלנו.

רונית תירוש: אז הנה, יגדלו עוד בתי-ספר – – –

משה גפני: – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: יש לה עוד עשר שניות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רונית תירוש: אני מדברת על מדינת אפרטהייד.

רונית תירוש: המזכירות, הפקידות, המפקחות של משרד החינוך שהחנו את הרכב שלהן ליד מאה-שערים והלכו ברגל למשרדנו בשבטי-ישראל, לא פעם נזרקו עליהן דברים שונים ומשונים בגלל שהן לא היו לבושות, אני לא אגיד "רעלות", אבל לבוש שמכסה מאוד מאוד כל חלק בגופן.

רונית תירוש: רבותי, אתם פשוט – אני אומרת את זה בצער, והרבה מאוד חרדים מתוך העדה כועסים על הדרך שבה מנהיגיהם מובילים אותם להקצנה.

רונית תירוש: אתם יותר ויותר נוגסים, מזנבים, פולשים ומסתגרים, ורבותי, זה לא יעבוד – אם לא לטובתנו, גם לא לטובתכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: ישיב על הצעת האי-אמון שר החינוך, חבר הכנסת, השר גדעון סער.

משה גפני: אני לא יודע מה עשו במאה-שערים אבל אני יודע מה עשו בבתי-ספר ממלכתיים לבנות בשבוע שעבר.

משה גפני: אני הייתי לצד כל הציבור החילוני.

משה גפני: מה עשו לבנות שמה?

משה גפני: – – – אני אגיד את זה על כל הציבור החילוני?

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: אתה צועק – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני לא יכול לקחת את כל המשא של המלחמה של העדה.

ראובן ריבלין: אבל תעזרו לו כי הוא לא יכול כל הזמן לדבר.

משה גפני: לא, אנחנו הגזענים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אולי אתה לא שם לב.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, הדבר הזה לא יימשך פה, אלא אם כן אתה רוצה שאני אוציא אותך.

ראובן ריבלין: תודיע לי, אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: אתה מתנגד, אני מתנגד – אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: אני מוציא אותך על המקום.

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב.

גדעון סער: לי יש סבלנות, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אתה לא מוגבל בזמן.

רוני בר-און: זאת אומרת, אפשר להפריע.

ראובן ריבלין: טוב היות שר, חבר הכנסת בר-און.

יוחנן פלסנר: – – – פוליטי כזה, בכלל – – –

רוני בר-און: זה לא טוב להיות שר, חשוב להיות שר טוב.

ראובן ריבלין: כך יאמר גדעון סער אחרי שאתה תהיה שר והוא ישב על הספסלים.

גדעון סער: אני אפילו מסכים עם התיקון של חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: הוא אפילו מסכים אתך בעניין הזה.

ראובן ריבלין: ויכול אפילו להעיר לשרים אחרים בזמן שהוא – – –

רוני בר-און: גם בזה אתה מסכים אתי, שאתה – – – בזה?

גדעון סער: בזה – אחרים יגידו, אני קיבלתי את העיקרון.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטער שחלק מבכירי סיעת קדימה, שהיו נוכחים בהגשת ההצעה, ובהם יושבת-ראש האופוזיציה, לא המתינו להקשיב לתשובה.

גדעון סער: אני, למרות זאת – – –

שי חרמש: כל אחד אצלנו – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: אבל אני מצפה מכם לקצת סבלנות, עוד לא התחלתי.

גדעון סער: קצת סבלנות.

יוחנן פלסנר: – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: אני קודם כול משבח אותך, חבר הכנסת בר-און.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: רגע, חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת: מי קורא קריאת ביניים עכשיו?

ראובן ריבלין: מולה?

ראובן ריבלין: אתה?

ראובן ריבלין: לפחות תודיעו לי.

ראובן ריבלין: כי במקהלה?

ראובן ריבלין: אני אגן על השר.

ראובן ריבלין: עוד דקה.

ראובן ריבלין: אבל הוא עוד לא התחיל לדבר.

יוחנן פלסנר: אני מברך את סיעת הליכוד על הנוכחות המסיבית.

קריאות: – – –

רוני בר-און: – – – יצטרף אליך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אי-אפשר, אי-אפשר.

ראובן ריבלין: לא יהיה מצב שבו – – – הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: השר, אני מחייב אותו לבוא הנה כדי להשיב, ועוד לא התחיל לדבר, כבר יש אלף הערות.

ראובן ריבלין: אולי הוא אומר שהוא מסכים להצעת האי-אמון?

רוני בר-און: אנחנו נלך ב-17:30 הביתה.

רוני בר-און: ראית את סדר-היום?

ראובן ריבלין: נלך הביתה כשייגמר סדר-היום.

רוני בר-און: ב-17:30.

ראובן ריבלין: יכולנו ללכת גם לפני כן.

ראובן ריבלין: יכול להיות, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: יכול להיות.

ראובן ריבלין: מה אפשר לעשות?

ראובן ריבלין: כשייגמר סדר-היום אני לא אשאיר אתכם פה בכוח.

רוני בר-און: לא נעים, עם המשכורת הזאת.

ראובן ריבלין: בסדר, אוקיי.

ראובן ריבלין: אתה צודק, תחזיר.

ראובן ריבלין: אין בעיה.

ראובן ריבלין: נקבל באהבה את זה, לפי בקשתך; נעביר את זה למוסדות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: הנושא הוא נושא רציני ולכן אני אתייחס אליו בכל המעגלים: עבר, הווה ועתיד.

גדעון סער: אני לא יכול להתחייב שדברי, על כל חלקיהם, יהיו אהודים על כל חלקי הבית.

גדעון סער: כל אחד יהיה לו חלק שיהיה לו פחות נעים אתו.

גדעון סער: אבל אני אשתדל לומר את האמת.

גדעון סער: שמעתי את חברת הכנסת רונית תירוש.

גדעון סער: למשל, שמעתי אותה כשהיא מתארת תהליכים על רצף של זמן – משנת 2000 עד 2009.

גדעון סער: לרגע חשבתי, מה עשתה חברת הכנסת תירוש בין 2000 ל-2009?

גדעון סער: אני אומר, למיטב ידיעתי, למיטב זיכרוני, בין שנת 2001 לסוף שנת 2005, זאת אומרת, תקופה נכבדת של חמש שנים, היא ניהלה את משרד החינוך, כמנכ"לית המשרד.

רונית תירוש: אתה יודע כמה צווי סגירה הוצאתי לבתי-ספר?

גדעון סער: אני עוד לא נכנס למה עשית ומה לא עשית.

גדעון סער: אני רק מציין עובדות.

גדעון סער: ולמה אין סבלנות כשאני רק מתחיל?

שלמה מולה: אבל השרה שהיתה אז – – – אולי אפשר לשאול את השרה – – –

גדעון סער: אם אתם מתגוללים על השרה, אתם כבר אומרים שהמדיניות לא היתה טובה, ואז, שחברת הכנסת תירוש ביצעה מדיניות לא טובה.

דליה איציק: אנחנו דווקא – – – בזה.

גדעון סער: אז אני מציע בסבלנות ובאורך רוח.

גדעון סער: ואחר כך, אחרי פרק זמן נכבד של חמש שנים בניהול משרד החינוך, היא היתה במשך שלוש שנים, עד השנה שעברה, חברה חשובה בקואליציה, בסיעת הקואליציה הראשית, וחברה חשובה בוועדת החינוך של הכנסת, שם היא מכהנת עד היום.

גדעון סער: ויכולתי גם להגיד מה בוצע ומה לא בוצע בנושא הספציפי בתקופה הרלוונטית.

גדעון סער: אינני רוצה ללכת לעבר המאוד רחוק, אני אלך לעבר הקרוב, דהיינו, התקופה שבה הסיעה שהציעה את הצעת האי-אמון והסבירה עד כמה התהליכים האלה היו תהליכים שליליים היתה סיעת השלטון במדינת ישראל.

גדעון סער: יכולתי להגיד שלא עשיתם כלום.

גדעון סער: יכולתי להגיד שזה בכלל לא עניין אתכם כשהייתם בשלטון.

גדעון סער: אבל האמת היא שעשיתם; בתקופת הממשלה הקודמת, אדוני היושב-ראש, עבר חוק הישיבות הקטנות.

גדעון סער: ציינה את זה חברת הכנסת – – –

רוני בר-און: יבטלו – – –

גדעון סער: סבלנות, סבלנות, הרי זה – זה הכול בתקופה שאתם מתגאים בה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, בכל פעם שמישהו קורא קריאה – לא שומעים אותך אפילו.

גדעון סער: הרי זאת היתה תקופה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, השר עכשיו משיב, אבל – – –

גדעון סער: הרי זאת היתה התקופה הכי טובה שלכם.

גדעון סער: זאת התקופה שאתם מתגעגעים אליה.

רוני בר-און: אנחנו היינו – – –

גדעון סער: אני מזכיר לכם את הימים הטובים שלכם.

רוני בר-און: תבטלו – נתמוך.

רוני בר-און: אתם לא צריכים אותם – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: שמע, שמע השר.

ראובן ריבלין: אם תבטלו, אתם תתמכו.

ראובן ריבלין: שמע, תודה רבה.

גדעון סער: אני מבקש.

גדעון סער: אני מבקש את הגנת היושב-ראש.

גדעון סער: לא יכול להיות שכל משפט – קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: מרגע זה.

ראובן ריבלין: מרגע זה אתה תקבל את ההגנה.

גדעון סער: תיארה חברת הכנסת תירוש את חוק הישיבות הקטנות כפרויקט אישי של שרת החינוך הקודמת.

גדעון סער: אבל בכל זאת, אתם הייתם הסיעה הגדולה בבית, אתם ניהלתם את המדינה, אתם הייתם בשלטון בעת שבפעם הראשונה בתולדות המדינה, בחקיקה ראשית של הכנסת, ניתן פטור מלימודי ליבה – פחות משנתיים מהיום.

רוני בר-און: בושה.

גדעון סער: לא, סליחה, אבל אני כרגע מתאר עובדות; עדיין אני לא מתאר את התייחסותי לעובדות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און רוצה שנביע אי-אמון בממשלה שעשתה את הבושה.

רוני בר-און: אני הבעתי אי-אמון בממשלה.

רוני בר-און: כל הדברים האלה הצבעתי בממשלה – וברחתי מהאולם.

רוני בר-און: תבדוק את זה.

רוני בר-און: ומהאולם ברחתי כשזה – – –

ראובן ריבלין: בממשלה.

ראובן ריבלין: בממשלה.

ראובן ריבלין: זה נכון.

גדעון סער: אני אמרתי דבר בהתייחס אליך?

ראובן ריבלין: אבל, בכל זאת, חבר הכנסת בר-און, זה לא חל לגביך, אבל בדמוקרטיה הישראלית יש אחריות קולקטיבית, של כל השרים.

רוני בר-און: תבטל את זה.

רוני בר-און: אם זה לא טוב – תבטל.

ראובן ריבלין: השר יכול – – – מנחם בגין – – –

גדעון סער: אני לא אומר כרגע אם זה טוב או לא טוב.

גדעון סער: אני מוכיח אתכם על צביעותכם בשלב הזה.

קריאה: זה לא צביעות.

יוחנן פלסנר: איך לך אחריות?

גדעון סער: אתה תקשיב טוב טוב – ואני אגיע גם לאחריות שלי, ואני לא אקל על עצמי אפילו ככה – אבל בחלק שלכם, אתה תקשיב בסבלנות.

רונית תירוש: אני אמרתי את – – –

גדעון סער: ואתם עשיתם את זה רגע לפני פסק-דין של בג"ץ.

גדעון סער: רגע לפני.

גדעון סער: אני גם זוכר את היום שזה הובא לקריאה שנייה-שלישית, שיושבת-ראש הכנסת, היום יושבת-ראש סיעת קדימה, שהגישה את הצעת אי-האמון, אישרה בנוהל מיוחד את הבאת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משה גפני: כל הכבוד לה.

גדעון סער: אני זוכר, פשוט יש לי – – –

דליה איציק: היא היתה טובה מאוד.

משה גפני: כל הכבוד לה.

גדעון סער: אני פשוט זוכר מה שקרה לפני פחות משנתיים.

משה גפני: אבל זה לא היה – – –

יוחנן פלסנר: ואז בשליחות – – –

קריאה: בעד – – –

גדעון סער: ואני זוכר – ואני זוכר – – –

רוני בר-און: הצבעת בעד.

גדעון סער: – – – ואני זוכר – – –

רוני בר-און: הצבעת בעד.

משה גפני: אבל למה אתם מפריעים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

גדעון סער: אתם הגשתם אי-אמון.

גדעון סער: אני מדבר על כל מכלול העשייה בנושאים של האי-אמון בקדנציה שלכם.

גדעון סער: אני לא יודע למה אתם יושבים בחוסר שקט – –

דליה איציק: – – –

שלמה מולה: – – –

גדעון סער: – – למה אתם לא יכולים להקשיב לדברים האלה.

גדעון סער: אם אני אגיד עובדה לא נכונה – תעצרו אותי.

יוחנן פלסנר: לא נוח לך בעמדת האחריות?

רוני בר-און: כבר 15 חודש בשלטון, דברו על עצמכם.

רוני בר-און: אנחנו שכחנו שהיינו בשלטון.

רוני בר-און: אתם עוד לא שכחתם.

גדעון סער: אז אני שואל, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: יש רציפות שלטונית, חבר הכנסת – – –

גדעון סער: אני שואל – – –

רוני בר-און: – – – מילא, אקוניס.

אופיר אקוניס: – – –

גדעון סער: אני שואל: באותה שעה, כשקדימה היתה בשלטון, ומשרד החינוך היה בידי העבודה, וועדת החינוך של הכנסת היתה בידי העבודה, לא היינו באותה שעה בעמדת השפעה.

גדעון סער: כזכור לך, אדוני היושב-ראש, היינו סיעה מאוד קטנה.

גדעון סער: אני שואל: האם אתם תוקפים אותנו עכשיו על חוק שחוקק בתקופת שלטונכם?

גדעון סער: כי זה מוזר.

גדעון סער: זה דבר מוזר.

קריאות: נכון, כי המצב השתנה – – – יש ממשלה – – –

גדעון סער: אחר כך – מה השתנה במשך שנה?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, חבר הכנסת בר-און, הביקורת שלו היא כל כך פרלמנטרית; הוא בא ואומר לכם דבר כל כך ברור – –

רונית תירוש: כן, אבל הנושא רציני – – –

ראובן ריבלין: – – הוא אומר: טול קורה מבין עיניך.

ראובן ריבלין: זה כל מה שאומר השר.

קריאה: – – –

גדעון סער: אני – – –

ראובן ריבלין: עכשיו הוא תיכף יאמר אם הוא תומך עכשיו באותו דבר שכרגע הוא יכול לשנות – – –

יוחנן פלסנר: הוא משחק משחק פוליטי על נושא לאומי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני מזכיר כמה פעמים בשבוע לחבריכם שאני רושם את דבריהם היום בשביל הפעם הבאה.

ראובן ריבלין: אתה מבין?

אופיר אקוניס: לא, אדוני היושב-ראש, אומר חבר הכנסת פלסנר שמשחקים משחק פוליטי.

אופיר אקוניס: עכשיו חודש ימים קדימה משחקת משחק פוליטי ממש מכוער בנושא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת אקוניס – –

קריאות: אתה יודע את זה.

ראובן ריבלין: – – עד הרגע אני הייתי עיוור ממש.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מודה לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, כל חברי הכנסת הנוכחים באולם מודים לך על שפקחת את עינינו.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אני באופן אישי, כי לא שמתי לב לפני כן.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, מרגע זה – – –

יוחנן פלסנר: אני שמח – – – הברומטר המוסרי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אולי אתה לא מבין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, מרגע זה אני מתחיל לקרוא לסדר.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להמשיך פה – חבר הכנסת בר-און, גם אם אנחנו לא נגמור ב-17:30, הרי ב-17:30, אם יש לו התחייבויות – ילך.

ראובן ריבלין: אני צריך להישאר פה עד אשר אנחנו גומרים.

ראובן ריבלין: אבל, בסך הכול, אני לא אאפשר – – –

רוני בר-און: אני אבקש הודעה אישית.

ראובן ריבלין: הודעה אישית – עוד מעט.

ראובן ריבלין: עוד מעט הודעה אישית גם כן.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, עכשיו השר ישיב בלי שיפריעו לו.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: אני רק פתחתי בדברי, שהיו אמורים להימשך עד עכשיו חצי דקה, כי תיארתי רק חוק אחד – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

גדעון סער: – – את חוק הישיבות הקטנות.

גדעון סער: אבל זה לא החוק היחיד בנושא החינוך החרדי שעבר בתקופת הממשלה הקודמת.

גדעון סער: בתקופת הממשלה הקודמת – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא לך בפעם הבאה בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה.

ראובן ריבלין: זה קריאה טרומית.

גדעון סער: בתקופת הממשלה הקודמת עבר החוק המכונה "חוק נהרי", המתייחס לחובת תקצוב של הרשויות המקומיות את מוסדות המוכר שאינו רשמי – – –

רוני בר-און: תמכתם בזה.

גדעון סער: אצלנו היה חופש הצבעה בנושא הזה.

גדעון סער: אבל אני מציע – אני מציע לך – –

קריאות: – – –

גדעון סער: – – אני מציע לך – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, שלושה אנשים מסיעת הליכוד השתתפו בהצבעה הזאת.

גדעון סער: אתם הייתם בשלטון.

גדעון סער: הייתם בשלטון.

גדעון סער: בשלטון הייתם.

יצחק וקנין: – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

גדעון סער: בשלטון.

גדעון סער: בשלטון.

גדעון סער: בתקופה של שלוש שנים.

גדעון סער: כמה זמן אתם קיימים?

גדעון סער: ארבע שנים.

גדעון סער: תראה כמה הספקתם.

גדעון סער: תראו כמה הספקתם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, זאת היתה ממשלה שהיית חבר בה.

רונית תירוש: יש לי הצעה.

גדעון סער: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – אני לא יכול להשלים משפט.

ראובן ריבלין: הוא צודק במאה אחוז.

רונית תירוש: לא, מודה ועוזב ירוחם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון סער: את צבועה.

גדעון סער: את צבועה.

ראובן ריבלין: טוב, אדוני לא – – –

גדעון סער: את צבועה.

רונית תירוש: – – – אתה מומחה בזה.

גדעון סער: את צבועה, ואת לא יכולה להקשיב.

רונית תירוש: אני מאוד יכולה להקשיב.

גדעון סער: לא, אני הקשבתי לדברייך.

גדעון סער: היו לי הרבה מאוד הערות בזמן דברייך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, הוא משיב.

ראובן ריבלין: אדוני, אני – – –

רונית תירוש: אני מכבדת אותך – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, עוד קריאה.

רונית תירוש: לא – – –

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

רונית תירוש: – – –

ראובן ריבלין: את אמרת דברים לא פחות גרועים על הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רונית תירוש: שידבר על – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש.

רונית תירוש: אמרתי "מודה ועוזב ירוחם".

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חברת הכנסת תירוש מהאולם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: עכשיו.

ראובן ריבלין: מייד.

ראובן ריבלין: מייד.

רונית תירוש: מכולם אני – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, פעם רביעית אני לא יכול לקרוא לך.

ראובן ריבלין: הלאה, חברי הכנסת, אדוני השר.

ראובן ריבלין: (חברת הכנסת רונית תירוש יוצאת מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, החוק השני, אם כי כרונולוגית הוא היה הראשון – הוא היה לפני חוק הישיבות הקטנות – היה חוק נהרי, שהתייחס לתקצוב חובה של הרשויות המקומיות של מוסדות המוכר שאינו רשמי; גם זה חוק שעבר בשנת 2007, בתקופת כהונתה ובתמיכתה של הממשלה הקודמת.

גדעון סער: בתקופת הממשלה הקודמת גם הוקם מחדש משרד הדתות, על-פי – – –

קריאה: – – –

גדעון סער: זאת היתה החלטה שלכם, אתם העברתם.

גדעון סער: אנחנו כולנו הצבענו נגד, by the way.

גדעון סער: כל סיעת הליכוד הצביעה נגד.

גדעון סער: אנחנו בכנסת השש-עשרה, כמו שאתה זוכר – –

קריאה: – – –

גדעון סער: – – בהנהגתו של אריאל שרון, קיבלנו – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, זה לא דיאלוג בינך לבין השר.

גדעון סער: – – קיבלנו החלטה לבטל את משרד הדתות, והוא בוטל.

גדעון סער: הממשלה הקודמת החזירה את משרד הדתות.

גדעון סער: אני אומר את הדברים – רק מה הספקתם במשך שלוש שנים, ואתם באים ומטיפים מוסר – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, הוא לא יכול להשיב.

גדעון סער: – – בצורה שכל כך – עם אש בעיניים.

יוחנן פלסנר: מה אתה עשית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

גדעון סער: אני אגיע לזה.

רוני בר-און: אפשר רק משפט?

ראובן ריבלין: לא, אי-אפשר שום דבר.

ראובן ריבלין: תן לו לדבר.

ראובן ריבלין: תן לו להביא רעיון אחד.

גדעון סער: אני משוכנע שחברי סיעת קדימה גאים במעשיהם בתקופה שהם היו בשלטון.

רוני בר-און: יש לו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, עכשיו השר משיב על הצעת אי-אמון שלכם, שבאמת ביקרה את הממשלה בחריפות ובצדק.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא בא ואומר מהן תולדות ההחלטות – – –

גדעון סער: והרלוונטיות לנושא – הרלוונטיות לנושא שעליו הוגש האי-אמון.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אם הוא מסכים.

גדעון סער: אם אני אסיים את דברי.

גדעון סער: אתם בינתיים לא מאפשרים לי להתקדם בכלל, ויש לי עוד הרבה מה לומר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: למה עם אצבע?

ראובן ריבלין: הוא ירים אצבע.

ראובן ריבלין: ראיתי אותך.

ראובן ריבלין: אני אשאל אותו אחרי שהוא יסיים.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: ברגע שהוא יסיים, אני אשאל אותו אם הוא מוכן – – –

גדעון סער: אחרי שהוקם מחדש משרד הדתות, רק קדנציה אחרי שביטלנו אותו, ואנחנו התנגדנו, כאמור – אני אומר את זה לפרוטוקול, אני רוצה להזכיר, מאחר שחבר הכנסת פלסנר פעיל מאוד בנושא של חוק טל, שגם חוק טל, בזמן ממשלת קדימה תוקפו הוארך לתקופה של חמש שנים נוספות.

גדעון סער: אינני זוכר אם כבר נכנסת לכנסת או לא, אבל זה היה בתקופה של הממשלה הקודמת.

גדעון סער: כל הדברים האלה, בכל הנושאים שהם האג'נדה החדשה שלכם, כך פעלתם.

גדעון סער: עכשיו אני שואל, האם נעשה מהלך כלשהו – כלשהו, כלשהו – בכיוונים שעליהם אתם מדברים היום?

גדעון סער: שום דבר.

גדעון סער: האם היה תכתיב אחד שלא נכנעתם לו? לא היה.

גדעון סער: לא היה.

יוחנן פלסנר: הגדרת התקציבים זה לא שינוי?

גדעון סער: ואני שואל, איך אפשר להסביר כזה – – –

מרינה סולודקין: – – – הממשלה הקודמת.

מרינה סולודקין: איפה הוא, זו השאלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גדעון סער: אני יודע מה זו אחריות משותפת של ממשלה, וגם יושבת-ראש האופוזיציה היתה חברה בכירה, ממלאת-מקום ראש הממשלה, והיתה לה אחריות.

גדעון סער: ואני אומר, איך אפשר להסביר שינוי חד, דרמטי כל כך, שאירע בתקופה כל כך קצרה?

גדעון סער: כי בכל זאת, נניח יושבת-ראש האופוזיציה – וקראתי את הריאיון אתה ביום שישי – היא היתה חברה בממשלה, בממשלות, לא בממשלה אחת, במשך קרוב לעשור.

גדעון סער: משנת 2001 – ואני זוכר את זה, כי הייתי מזכיר ממשלה, כזכור לך – עד 2009, היא היתה חברה בכל הממשלות.

גדעון סער: האם יכול להיות היום, כאשר היא אומרת בעיתון ביום שישי שקדימה נגמלה מזה – האם היא מתכוונת שהיא נגמלה מהשלטון, ועל כן בא אותו מפנה בעמדותיה, מפנה של 180 מעלות?

גדעון סער: אני, עם רקורד כזה, בכל הכבוד, לא מוכן לשמוע הטפות מוסר מפי אנשי סיעת קדימה.

רוני בר-און: לא מוכן לשמוע, אז תרד.

גדעון סער: אני מציע, שעם פער כל כך גדול בין הרקורד הזה לבין הרטוריקה שלכם היום, תצטיידו בקצת צניעות, תצטיידו בקצת ענווה.

יוחנן פלסנר: ולכן אתה יושב במערכת שמורידה תקציבים ולא עושה דבר.

גדעון סער: אם שיניתם את דעתכם מן הקצה אל הקצה רק בגלל שהתיישבתם על הספסלים האלה, האם אתם מאמינים – – –

רוני בר-און: מפני ששינינו את דעתנו התיישבנו בספסלים האלה.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: אתה יודע את זה טוב מכולם.

רוני בר-און: אנחנו יושבים פה כי שינינו את דעתנו.

ראובן ריבלין: טוב.

יוחנן פלסנר: מעניין למה הם כל כך מרוצים ממך שם, בשקט מוחלט.

ראובן ריבלין: טוב.

גדעון סער: האם אתם מאמינים שהציבור לא מבין כלום, לא זוכר כלום, לא יודע מה קרה פה בשנים האחרונות?

גדעון סער: אבל זה לא רק שינוי עמדה מהקצה לקצה, זה גם ההתלהבות המוזרה הזאת.

גדעון סער: אתה יודע, זה כמו אדם מומר.

גדעון סער: אתה פתאום רואה אותו בהתלהבות הזאת.

גדעון סער: רבותי, יש בעיה, ואני עמדתי על הדוכן הזה ביום רביעי, אחרי דבריו של ראש העיר תל-אביב, ואני אמרתי – – –

משה גפני: עלית לאי-אמון – – –

גדעון סער: לא, לא.

גדעון סער: סליחה, אני רוצה להגיד את דעתי.

גדעון סער: אני אמרתי: יש בעיה אמיתית של מיומנויות שנוגעות לשוק העבודה, לחברה ולכלכלה.

משה גפני: לא לומדים יהדות בבתי-הספר הממלכתיים.

משה גפני: ילדים בבתי-הספר הממלכתיים לא יודעים שהם יהודים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

גדעון סער: חבר הכנסת גפני, אולי תאפשר לי?

גדעון סער: מה, אתם עושים חילופי משמרות?

גדעון סער: הם גמרו להתנפל עלי, עכשיו אתה תתחיל להתנפל עלי?

גדעון סער: קצת סבלנות, מה קרה?

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, יש גבול.

ראובן ריבלין: אי-אפשר.

ראובן ריבלין: הוא עבר עכשיו לעמדתו הנוכחית.

גדעון סער: עמדתי בנושא לימודי היהדות היא ידועה, ובשנה הבאה יהיה תגבור בלימודים של מקצוע שייקרא "מורשת ותרבות ישראל" בבתי-הספר הממלכתיים, וילמדו פרקי אבות בבתי-הספר הממלכתיים, וזה דבר חשוב.

רוני בר-און: – – –

גדעון סער: הדבר הזה הוא נקודה נכונה, אבל אין לה קשר לנושא הדיון.

גדעון סער: ואני אומר, זאת הבעיה, וצריך לתחם את הבעיה ולהבין את הבעיה, כי לא נכון גם מה שנאמר: קבוצות קטנות שלומדות.

גדעון סער: הנתונים שונים לגבי הבנות, שכן לומדות לימודי ליבה, לעומת הבנים שלומדים ברובם בגיל בית-ספר היסודי ולא לומדים בגיל בית-הספר התיכון, ועכשיו זה גם מעוגן באותו חוק שהכנסת הקודמת חוקקה, ובזה מרוכז – – –

יוחנן פלסנר: אפס ליבה בתיכון.

גדעון סער: זה גם לא נכון, דרך אגב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אבל על זה הוא מדבר, על זה הוא מדבר.

משה גפני: אני לא שומע את הצעקות שלך.

משה גפני: תצעק לכיוון שלי, בחייך, שאני אבין מה אתה צועק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

גדעון סער: אם היית כל כך – – –

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

גדעון סער: חבר הכנסת פלסנר.

משה גפני: הוא נותן לנו הרבה פחות ממה שאתם נתתם.

משה גפני: הרבה פחות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני מבין.

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אתה עוזר לשר?

משה גפני: הליכוד תמיד הלך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

רוני בר-און: שיהיה לך אומץ לעמוד מאחורי הדעה שלך, שאני יודע מה היא.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהוא קודם כול דיבר על מה שהוא חשב שעשתה הממשלה הקודמת, שהיו פה כמה שרים שהיום זועקים זעקה על מעשה – ועכשיו הוא אומר, ואתה לא תקבע פה מה יאמר חבר הכנסת השר סער.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: ואוי לי היה אם אני הייתי מעז, כשאתה עומד על הדוכן, לאפשר לאיזה חבר כנסת לעשות את ההפקרות שאתה עושה פה באולם.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת בר-און, מספיק.

גדעון סער: הבעיה היא, בתמצית, שמנסים לערבב את זה לפעמים בסגנון לא ראוי, גם כורכים, אומרים: חרדים וערבים, אז יוצרים איזה הפחדה דמוגרפית.

גדעון סער: הבעיה האמיתית היא בעיה של רכישת מיומנויות שנוגעות לשוק העבודה.

גדעון סער: זאת הבעיה.

יוחנן פלסנר: – – –

גדעון סער: אתה תקשיב בסבלנות.

גדעון סער: אם היית כל כך להוט, יכולת לבוא בקדנציה הקודמת, כשהיית חבר סיעת השלטון, ולעשות דברים.

גדעון סער: אתה תקשיב בסבלנות, תשמע גם מה נעשה.

יוחנן פלסנר: אתם עשיתם אתם עסקאות מאחורי הגב.

אופיר אקוניס: יושבת-ראש האופוזיציה הציעה להם מיליארד שקל כדי להקים ממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: עוד מלה אחת שלך, חבר הכנסת בר-און, אתה מוצא בשלוש קריאות בסדרה.

אופיר אקוניס: – – – שברחה מהאולם, כהרגלה.

אופיר אקוניס: לא מסוגלת.

אופיר אקוניס: איפה היא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: לא רבים משרי הממשלה – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, לא הרבה משרי הממשלה מצליחים כל כך להרגיז את סיעת קדימה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, בבעיה הזאת לא נכון לטפל עם שנאה בעיניים ועם קצף על השפתיים.

גדעון סער: זו בעיה שהתפתחה במשך כל ממשלות וכנסות ישראל לדורותיהן, ללא הבדלים פוליטיים, ואף אחד גם אין לו איזה פתרון קסם שישנה בן-רגע את המציאות.

גדעון סער: עם העניין הזה, אף שמתמודדים פתאום בנושא מתוזמר ומאורגן, צריך לומר כמה דברים: ראשית, אין כוונה לטפל בנושא הזה מתוך נקודת מוצא שלא מתחשבת בשונות תרבותית או שבאה לשנות אורח חיים דתי, אורח חיים ייחודי של ציבור מסוים.

גדעון סער: אני הבנתי מייד כשנכנסתי לתפקיד, שאני לא יכול להיות שר חינוך רק של הציבור הכללי.

גדעון סער: בדיוק אותן בעיות שהצגנו, אגב, את כיווני הפעולה – היום אנחנו התקבלנו ל-OECD – כשהצגתי את הבעיות האלה גם כאן בירושלים וגם בשימוע שהתקיים בפריס, כולל התוכניות שאני אגע בחלק מהן עכשיו, לאנשי ה-OECD, וידעו וראו שאנחנו מתכוונים ברצינות להתמודד עם הבעיה הזאת, כי זאת אחת הבעיות המרכזיות שהם הציגו בדוחות שלהם, דהיינו הנושא של תעסוקה במגזר החרדי ובמגזר הערבי.

גדעון סער: לכן אני רוצה לומר: אנחנו שוקדים היום, אדוני היושב-ראש, על שורה של תוכניות שרלוונטיות לנושא הזה ולציבור החרדי.

גדעון סער: אני יכול לומר שמעולם לא היה עיסוק בהיקף כזה בנושא במשרד החינוך ובמועצה להשכלה גבוהה כפי שמתבצע היום.

גדעון סער: מעולם, תחת אף ממשלה ותחת אף שר חינוך בעבר, ממרצ ועד המפד"ל, כל מפלגה שהיתה, מעולם לא היה עיסוק בנושאים האלה כמו שיש היום במשרד החינוך ובמועצה להשכלה גבוהה.

גדעון סער: נקודה ראשונה שאנחנו עמלים עליה במסגרת תוכנית החומש להשכלה גבוהה שאנחנו בונים היא הרחבה מאוד משמעותית של נגישות ההשכלה גבוהה לציבור חרדי.

גדעון סער: אומנם היתה התפתחות בנושא הזה בשנים האחרונות – אנחנו מדברים על מהלכים הרבה יותר רחבים.

גדעון סער: אנחנו רוצים לשלב אלפי סטודנטים חרדים בלימודים במוסדות קיימים של מכללות חרדיות, בהגדלה משמעותית שאנחנו בודקים באוניברסיטה הפתוחה, בין היתר באמצעות לימודים מרחוק, בלימודים מוטֵי תעסוקה; ואנחנו מתכוונים לתקצב בתוספת תקציבים מימון של הוראה ומלגות לימודים ותמריצים למוסדות הלימוד ליישום התוכנית הזאת.

גדעון סער: אנחנו עובדים על כך בימים אלה.

גדעון סער: אני מניח שעד סוף החודש הבא אנחנו נוכל להציג לציבור את התוכנית.

גדעון סער: 2.

גדעון סער: פתרונות של חינוך מקצועי וטכנולוגי לציבור רחב שנושר מעולם הישיבות.

גדעון סער: הלימודים בישיבות הם לימודים רציניים, גם לא כל אחד מתאים ללימודים ברמת הפשטה כזאת.

גדעון סער: יש רצון בציבור החרדי לפתרונות בנושא הזה.

גדעון סער: יש רשתות שכבר קולטות – רשת "עמל" וכדומה.

גדעון סער: אין פתרונות בהיקפים משמעותיים.

גדעון סער: אנחנו עובדים על מתן מענים בתחום של חינוך מקצועי לנושרים מעולם התורה, שאחר כך ייתנו להם כלים להתפרנס בכבוד ולהשתלב בשוק העבודה.

משה גפני: מה עם – – –

גדעון סער: אני אגיע לכל הנקודות.

דוד רותם: איך לובשים – – –

משה גפני: או, התחלת?

יוחנן פלסנר: הם הולכים לצבא בכלל?

גדעון סער: אני הראשון שיתעסק עם זה בראייה מערכתית.

רוני בר-און: למה – – – כמה עורכי-דין הצטרפו מאז שפתחו את המכללות – – –

גדעון סער: בסדר.

רוני בר-און: הוא מתגאה בזה, ובצדק.

רוני בר-און: זה הכול היה לפני התוכניות המפוארות.

גדעון סער: בסדר.

גדעון סער: אנחנו ניבחן במעשים ונשווה את זה בסוף הקדנציה למעשים שלכם, ואני לא מזלזל בשום דבר חיובי שנעשה.

גדעון סער: לא מזלזל.

רוני בר-און: אתה בורח מלהתמודד עם ההצעה.

גדעון סער: 3.

גדעון סער: נושא שנוגע למה שקרא חבר הכנסת גפני – מבחני סאלד.

גדעון סער: כידוע, בציבור החרדי הבנות לומדות לאורך 12 שנה לימודי ליבה, כשליש עושות בחינות בגרות וכשני-שלישים – בחינות סאלד.

גדעון סער: בחינות סאלד כוללות, כמובן, גם חשבון וגם אנגלית; לא כוללות את כל המבחנים.

גדעון סער: המהלך שאנחנו רוצים לעשות הוא לראות כיצד ניתן לשדרג את בחינות סאלד כדי שתהיינה אקוויוולנטיות לבגרות וכדי שתסרנה חסמים לשוק התעסוקה לבנות שלומדות לימודי ליבה.

גדעון סער: יש היום הרבה בעיות שאני מתמודד אתן בשוטף – חבר הכנסת גפני יודע – כדי להסיר חסמים, וזה גם לא פשוט, להגיע למקצועות מסוימים שאנחנו חושבים שלימודי סאלד מספקים.

גדעון סער: אבל בהחלט יש מקום לשדרג אותם ולהפוך אותם – אנחנו מקיימים דיאלוגים עם גורמים בעולם החרדי כדי לנסות להגיע לתוצאה הזאת.

יוחנן פלסנר: לשדרג או להלבין?

גדעון סער: אתם, רבותי – –

נסים זאב: לתקן עיוות, זאת המלה הנכונה.

גדעון סער: לא יהיה שום דבר שפוגע – – –

יוחנן פלסנר: אני חושב שצריך לשנות – – –

נסים זאב: כן.

נסים זאב: מבחני סאלד הם ברמה הרבה יותר גבוהה מבחינות הבגרות.

יוחנן פלסנר: – – – האלה.

יוחנן פלסנר: צריך להלבין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, יש אנשים שעל-פי אמונתם לא ישלחו את בנותיהם לסיים בחינות בגרות אף שהן יכולות להיות המצטיינות ביותר באותן בחינות, על-פי הידיעות שהן רכשו, רק בגלל אורח חייהן.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: האם אדוני חושב שבמדינה דמוקרטית אנחנו יכולים לכפות עליהם אורח חיים?

ניצן הורוביץ: ממתי אנחנו יודעים – – – מבחני בגרות שזה נוגד אמונה – – –

גדעון סער: אדוני.

ניצן הורוביץ: – – – היסטוריה, מתמטיקה, פילוסופיה – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ – – –

ניצן הורוביץ: – – ממתי להשכלה כללית – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ – – –

ניצן הורוביץ: – – –

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת הורוביץ – – –

ניצן הורוביץ: – – – אין פרופסורים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, חבר הכנסת הורוביץ – – –

ניצן הורוביץ: כמה נציגים – – – מה לומדים במבחני בגרות שזה נוגד – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, אם אני אכפה עליך לשמוע את מצוות הרבנים אתה תשמע לי או תאמר לי שאני כופה עליך?

ראובן ריבלין: הוא לא רוצה לשמוע את מצוות הפרופסורים.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לכפות עליו?

ניצן הורוביץ: לא היו לי שיעורי – – – בבית-ספר?

ניצן הורוביץ: לא היו לי שיעורי – – –

ראובן ריבלין: אני מתפלא עליך, אדם נאור כמוך.

ראובן ריבלין: מה, אתה רוצה לכפות עליהם?

ניצן הורוביץ: אתם פוחדים – – – מה, השכלה גבוהה זה דבר רע?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, לא יעזור.

ראובן ריבלין: אני מכיר גם את הנושאים האלה.

ראובן ריבלין: הבנות שלי לא היו לא מצטיינות בבית-ספר, אבל הן לא היו ראשונות אם הן היו לומדות אתן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר: לא נבצע שום דבר שלא יעמוד בסטנדרטים המקצועיים.

גדעון סער: אנחנו מדברים על שדרוג של מבחנים קיימים שהם לא מאוד רחוקים מהלימודים לבגרות.

גדעון סער: ואם לא נצליח להגיע לזה, לא נצליח להגיע לזה.

גדעון סער: אבל הניסיון מבחינת התוצאה שתהיה בהיבטים שאתם מדברים עליהם, של שוק התעסוקה – מאוד חשוב לבצע את הניסיון הזה.

גדעון סער: ובכלל, כשנוגעים בנושאים האלה צריך להחליט אם רוצים לנהל מלחמת תרבות, ללבות שנאה, לנסות לעשות רווח פוליטי, או שרוצים למצוא פתרונות אמיתיים ורציניים לבעיה רצינית, שאני אומר פעם נוספת – התפתחה בתקופת כהונתן של כל ממשלות ישראל.

גדעון סער: אנחנו מחזקים בתי-ספר שקיימים או שמבקשים לקום במגזר החרדי שמשלבים לימודי קודש עם לימודי ליבה בהיקף המלא והרחב.

גדעון סער: יש מהלכים כאלה.

גדעון סער: אנחנו רוצים להגביר את הפיקוח.

גדעון סער: אני פניתי בחודש נובמבר – אני מקווה שאנחנו מסכמים את זה בתוך זמן קצר – למשרד האוצר כדי לבקש להתמודד בדיוק עם הנתונים שאנחנו מסרנו לחברת הכנסת תירוש, על דרך של הגדלה משמעותית של מספר המפקחים, ואני מאמין שאנחנו נגיע.

גדעון סער: אני מדבר על הכפלה פי כמה וכמה שתאפשר לנו פיקוח אפקטיבי.

גדעון סער: אני מאמין שהעניין הזה יסתייע.

גדעון סער: אני גם רוצה לומר שאנחנו שינינו – אני שיניתי, לא הייתי צריך ללכת בשביל זה לכנסת – את תקנות ההכרה במוכר שאינו רשמי, והיום יש לנו יותר שליטה.

גדעון סער: אינני מדבר על ציבור חרדי פר-אקסלנס, שהולך למוסדות מוכר שאינו רשמי, אני מדבר על גדילה של מוסדות של מוכר שאינו רשמי בתוך ציבור שהוא ציבור דתי-לאומי, שהוא ציבור אחר.

גדעון סער: אני שיניתי את הרגולציה באופן שמאפשר להתמודד עם העניין הזה באופן יותר טוב, אחרי התייעצות עם ועד החינוך.

גדעון סער: אני חייב גם לומר – אנחנו גם עמדנו במבחן.

גדעון סער: חבר הכנסת גפני בשעתו מאוד לא אהב את זה, והיה לי ויכוח אתו, אבל כאשר בתחילת הקדנציה היה ניסיון והידברות כדי להגיע להבנה ולתקן את חוק נהרי ל-100% הרשתות, אני התנגדתי לעניין הזה.

גדעון סער: בוא נגיד, לא קרה עדיין בקדנציה הנוכחית, בניגוד לקודמת, שעברה חקיקה בנושאים האלה בניגוד לעמדתו של שר החינוך.

משה גפני: אני מאוד התגעגעתי אז לשלטון קדימה.

גדעון סער: אני מתאר לעצמי.

משה גפני: בקדימה זה היה עובד.

יוחנן פלסנר: נכון שלא נתנו לך מה שרצית ולא היית בקואליציה.

משה גפני: – – –

גדעון סער: אבל אף אחד לא יכול להצביע על דבר אחד שבו בהיבטים האלה לא עמדתי על האינטרסים הרלוונטיים להצעת האי-אמון שאתם הגשתם, ואתם יודעים יותר טוב מכולם – כי אתם עוקבים אחר הנושא – שאני עומד על הדבר הזה הרבה יותר מאשר בתקופה של הממשלה שלכם.

משה גפני: הם לא שכנעו אותי להצביע אי-אמון, הוא שכנע אותי.

גדעון סער: אני גם רוצה לומר: אני אזדקק גם לעזרה מנציגי הציבור החרדי.

ראובן ריבלין: אין ספק.

גדעון סער: אני אזדקק לעזרה.

גדעון סער: לצערי, חלק מהמהלכים – ולא את כל הדברים אני יכול להגיד פה, כי יש דברים שאם אני אגיד פה אני אהרוס מהלכים שנבנים; אני רוצה להיות זהיר, ואני רוצה להביא תוצאות.

גדעון סער: אבל אני אזדקק לעזרה מנציגים של הציבור החרדי שיודעים שהציבור שלהם גם רוצה את הפתרונות.

גדעון סער: אני אזדקק לעזרת

גדעון סער: כם בנקודה הזאת, כי נקודת המוצא שלי שהעתיד שלנו הוא עתיד משותף כאן, הוא עתיד של ביחד, ועל-ידי התלהטות יצרים לא נצליח להתקדם בעניין הזה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אנחנו נציג את מלוא הדברים – ונגעתי רק, ובתמצית, בחלק מהנקודות שאותן אנחנו עושים – בפני הכנסת בעתיד הקרוב.

גדעון סער: אנחנו נעשה בנושא הזה דברים שלא נעשו בתקופה של ממשלות קודמות, ואני אבקש מחברי האופוזיציה לאפשר לנו לעבוד.

גדעון סער: אני לא מבקש את עזרתכם, כי אני לא נאיבי ואני לא מניח שאתם תעניקו לנו עזרה, אבל שלא תפריעו, כי, בסופו של דבר, אתם יודעים שהראייה שלי בנושא הזה איננה שונה משלכם – אלה שבאמת אכפת להם, כי יש גם כאלה שבכלל לא אכפת להם.

גדעון סער: אלה מביניכם שאכפת להם לא רואים את הדבר באופן שונה ממני, והם יודעים שאין להם לא יכולות ביצוע ולא יכולות פוליטיות יותר טובות משלי.

גדעון סער: תודה.

יוחנן פלסנר: – – – מה הדיל הפוליטי שאתה – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת פלסנר ובר-און, אני מציע לכם לנסות ולבדוק סטטיסטיקה, כמה מאותן בנות חרדיות שהיו לנשים, שפונות לאוניברסיטה הפתוחה על מנת ללמוד – למי הציונים הכי טובים וכמה.

ראובן ריבלין: יכולת הלמידה – – –

רוני בר-און: האם אתה חושב שיש לנו נגד – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אני בטוח.

רוני בר-און: מה?

רוני בר-און: אני לא מכיר את הנושא הזה?

ראובן ריבלין: אתה מכיר את העולם ואתה יודע את הדרך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, להערכתי, אתה לא יכול לבוא לכפות את המחשבה שלך, הליברליות, עליהם, משום שזה אנטי-ליברליות.

ראובן ריבלין: הם חושבים שטוב שבנותיהם לא יקבלו תעודת בגרות על מנת שלא ילכו לאוניברסיטה, מבחינת חיי החברה וחיי האמונה שלהם.

ראובן ריבלין: אבל מובן שהחיים יותר חזקים מכולנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו נקיים את הדיון המשותף לאחר שסיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד יעלו את הצעת האי-אמון שלהם, אשר תוגש על-ידי חבר הכנסת מסעוד גנאים, בעניין האפליה המתמשכת נגד האוכלוסייה הערבית במדינה בתחומי החינוך והתעסוקה.

ראובן ריבלין: ישיב על הצעת האי-אמון השר אבישי ברוורמן, שנמצא אתנו כאן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך עשר דקות מלאות.

מסעוד גנאים: שמנות?

ראובן ריבלין: שמנות.

ראובן ריבלין: אם יפריעו לך, חלילה– – –

מסעוד גנאים: לא רזות.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

מסעוד גנאים: יופי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, האמת היא ששמעתי וקראתי על זה שישראל התקבלה למדינות ה-OECD הבוקר.

מסעוד גנאים: אנחנו יודעים שההערות של מדינות ה-OECD או הביקורת על המשק הישראלי, על ישראל, היו בשני תחומים: הפער בין הערבים ליהודים או אפליית הערבים, ובקשר לתעסוקת הנשים או שכר הנשים.

מסעוד גנאים: אני לא יודע מה השתנה.

מסעוד גנאים: אולי מה שמרגישים בפריס אני לא מרגיש פה, והאמת היא שאני לא מרגיש פה, כבוד השר.

מסעוד גנאים: אני לא מרגיש שהתגברנו על כל הפער הזה.

מסעוד גנאים: אני לא מרגיש שהאפליה – נגיד את האמת: כל הממשלות בישראל, רובן, מדברות על זה שצריך אפליה מתקנת, עד כדי זה שהמושג "אפליה מתקנת" הפך לאפליה בפני עצמה, אפליה חדשה, כי לא רק בדיבורים מתקנים את האפליה אלא במעשים.

מסעוד גנאים: באחד הכינוסים אמרתי לכבוד השר ברוורמן – ואני מעריך אותו מאוד – שתמיד בפיו האמרה "אינשאללה, הכול יקרה".

מסעוד גנאים: אינשאללה.

מסעוד גנאים: כבן-אדם מאמין, גם אני, כל דבר, בלי אלוהים, לא אעשה.

מסעוד גנאים: גם אני מאמין.

מסעוד גנאים: אבל אמרתי לכבוד השר: אני לא יודע למה, אבל כאשר הבנים שלי בבית דורשים ממני משהו ואני אומר להם "אינשאללה", הם מפרשים את זה כשלילי, כלומר שאני לא הולך לעשות את זה.

מסעוד גנאים: אז אני מקווה שה"אינשאללה" של כבוד השר יהיה חיובי ולא שלילי.

נסים זאב: בעברית זה גם – – –

ראובן ריבלין: אם ירצה השם.

ראובן ריבלין: "אינשאללה" זה אם ירצה השם.

מסעוד גנאים: אם ירצה השם.

נסים זאב: הלוואי.

נסים זאב: הלוואי שיהיה.

מסעוד גנאים: שלא יהיה – זו התחמקות.

מסעוד גנאים: אינשאללה.

עפו אגבאריה: "אינשאללה" או "אם ירצה השם" זה: עד סוף העולם.

חיים אמסלם: יש "אם ירצה השם" ויש "בעזרת השם".

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אתן לך את הזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, זו אוטופיה.

עפו אגבאריה: אוטופיה.

מסעוד גנאים: האמת, למה אני מתפלא?

מסעוד גנאים: ה-OECD, ביסוד שלו, אני דפדפתי באנציקלופדיה, ב"ויקיפדיה", הוא ארגון בין-לאומי של המדינות המפותחות המקבלות את עקרונות הדמוקרטיה והשוק החופשי.

מסעוד גנאים: אני חושב שמשטר דמוקרטי לא רק צריך לפעול על-פי הפרשנות הקפיטליסטית הליברלית, אלא גם על-פי פרשנות שמדינה דמוקרטית צריכה להיות מדינת רווחה, שמדינה דמוקרטית צריכה להיות צודקת, עם מדיניות שוויונית לכל המגזרים ולכל המיעוטים שיש בה.

מסעוד גנאים: עד עכשיו אני לא ראיתי את זה.

מסעוד גנאים: להיפך, המסמכים והמחקרים שיש בידינו, ואני מסתמך היום על הנתונים שלהם, אם דוח "מצב המדינה" לשנת 2009, של מרכז טאוב, ואם ועדת החקירה הפרלמנטרית של הכנסת בראשות חבר הכנסת טיבי – כל הנתונים האלה לא מראים שבאמת הפערים האלה נסגרו.

מסעוד גנאים: דמוקרטיה, אסור לפרש אותה שכאילו זה כוח רק כלכלי וכסף וזה חומרי.

מסעוד גנאים: מה עם בני-האדם?

מסעוד גנאים: מה עם המישור האנושי?

מסעוד גנאים: מה עם הצדק?

מסעוד גנאים: לדעתי, זה החשוב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאי-אפשר שילכו ביחד – שישראל תהיה עם המדינות.

מסעוד גנאים: אני לא אומר שמדינות שהן במסגרת הארגון הן קדושות כל כך או שאין בהן כל רבב.

מסעוד גנאים: אבל, לדעתי, מדינה דמוקרטית שמנהיגה מדיניות של הריסת בתים, אם בטייבה ואם באל-עראקיב בנגב, שיש בו כ-45 כפרים, ואולי יותר, שהם לא מוכרים, דבר שלא מוכר בעולם, ועם הנתונים שכולנו יודעים – אני לא יודע איך ישראל מתקבלת ל-OECD.

מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על דצמבר 2009, ואני מצטט את כבוד השר לענייננו – נתונים בוועידה.

מסעוד גנאים: הוא אומר ששילוב זה של אזרחי ישראל הערבים יגדיל משמעותית את התוצר הלאומי הגולמי של מדינת ישראל ויצמצם את האי-שוויון.

מסעוד גנאים: נכון, אבל מה נעשה?

מסעוד גנאים: גם שר התמ"ת וגם שר הרווחה.

מסעוד גנאים: במבחן המעשים אנחנו לא מרגישים שנעשו כל כך הרבה דברים כדי להתגבר על האפליה, כדי להתגבר על הפערים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלפי הנתונים שיש בידי, האפליה עדיין קיימת.

מסעוד גנאים: הפערים קיימים.

מסעוד גנאים: אם אנחנו באים לממצאים שבידינו, בידי כל חבר כנסת, של ועדת החקירה הפרלמנטרית, כפי שהזכרתי, בנושא העובדים הערבים בשירות הציבור – יש רק 6% ערבים.

מסעוד גנאים: המדינה, הממשלה, הציבה לעצמה יעד שב-2010 זה יהיה 10%, ואני לא חושב שהיא תעמוד בזה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שבכנסת רק 1.3% הם ערבים.

מסעוד גנאים: דרך הוועדה הזאת היתה הזדמנות לממשלה להוות דוגמה לשאר הסקטורים, דוגמה לכל התושבים: הנה, אנחנו מתחילים במוסדות ציבור, במשרדי הממשלה, ושם יהיה הצדק.

מסעוד גנאים: שם נתגבר על האי-שוויון ונהווה דוגמה לשוויון.

מסעוד גנאים: אבל עד עכשיו, משרדי הממשלה, מוסדות הציבור, מהווים, לצערי הרב, דוגמה רעה.

מסעוד גנאים: ואם רוצים שוויון, אז בואו ונתחיל מהראש, בואו ונתחיל מהמוסדות שאני הזכרתי.

מסעוד גנאים: אבל, לצערי הרב, זה לא קרה.

מסעוד גנאים: בדוח מרכז טאוב, "מצב המדינה", בקשר לחינוך, למשל, גודל הכיתה והצפיפות – הוא מעלה שזה ממוצע של 31 תלמידים בכיתה במגזר הערבי לעומת 28 בממלכתי ו-24 בממלכתי-דתי.

מסעוד גנאים: בקשר לשעות השבועיות, הערבים מופלים לרעה גם כן, והפערים גדולים במיוחד בחטיבות הביניים.

מסעוד גנאים: ממוצע השעות השבועיות לכיתה הערבית בשליש החלש הוא 45.

מסעוד גנאים: הממוצע באותו שליש בממלכתי מגיע ל-56.4.

מסעוד גנאים: בקשר להשכלה, 12% אקדמאים ערבים בגילים 25–54 לעומת 32% בקרב היהודים.

מסעוד גנאים: בקשר לתעסוקה והאבטלה, בקשר לנשים הערביות – 76%.

מסעוד גנאים: הממוצע במדינות ה-OECD הוא 32%.

מסעוד גנאים: אני לא יודע, כבוד השר, איך התקבלתם ל-OECD?

מסעוד גנאים: זאת שאלה.

מסעוד גנאים: יש שם פרוטקציות או משהו כזה?

מסעוד גנאים: אני לא יודע.

מסעוד גנאים: אבל, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לסיים בנתונים האלה בלי להגיד מה הבעיה באמת.

מסעוד גנאים: הבעיה היא במנטליות, הבעיה היא בתת-מודע, הבעיה היא גם בהאשמת הקורבן, כאילו הערבים, המסורת שלהם, התרבות שלהם הן הסיבה לאפליה, הן הסיבה למצב שלהם.

מסעוד גנאים: אם מדברים על מצב העוני, אנחנו מדברים על יותר מ-50% מהערבים, שהם מתחת לקו העוני.

מסעוד גנאים: אני לא יכול לסיים בלי כל מה שהתרחש ביומיים האחרונים – הפרשה, וצו איסור הפרסום, שכיניתי אותו "אפר וולקני על הדמוקרטיה בישראל", שנוגד את כללי הדמוקרטיה וזכויות האדם.

מסעוד גנאים: אי-אפשר בכל פעם, בשם קודש הקודשים, הביטחון, למנוע מהאנשים את זכותם הבסיסית.

מסעוד גנאים: כל בן-אדם הוא חף מפשע עד שהוכח אחרת.

מסעוד גנאים: פה בישראל זה הפוך: כל ערבי הוא מואשם, עד שיוכח אחרת.

מסעוד גנאים: ובשם הביטחון, ובשם קודש הביטחון, רומסים את זכויות האדם, את זכותו של האדם לפחות שיהיה לו עורך-דין שיגן עליו.

מסעוד גנאים: משום – אדוני היושב-ראש – שהחופש משגשג בחשיפת מידע ובשקיפות, וההיפך הוא הנכון.

מסעוד גנאים: לכן אני חושב שאם רוצים להתגבר באמת על בעיית האפליה, מהשורש, הבעיה היא בחינוך ובמנטליות, וצריך לשנות את הסטיגמה הזאת.

מסעוד גנאים: צריך לשנות את הדעות הקדומות כאילו הערבי הוא איום ביטחוני, הוא גיס חמישי, הוא האשם במצב שלו.

מסעוד גנאים: והלוואי, הלוואי, אני מקווה באמת שהכוונות הטובות של השר ברוורמן, שהן באמת טובות – אבל מה לעשות, המעשים, עד עכשיו לא רואים – האמת, יתגברו על האפליה הזאת.

מסעוד גנאים: אבל מהשטח, או מהנתונים האלה, אפליה ופער עדיין קיימים בין הערבים ובין היהודים.

מסעוד גנאים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת גנאים, רק אני מציע שבאותה נשימה גם – לא כל מי שהוא ציוני הוא לא טוב.

מסעוד גנאים: לא אמרתי את זה.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר הנכבד יעלה ויבוא וישיב על הצעת האי-אמון.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גנאים, חברי הכנסת המכובדים, הופענו גם יחד, חבר הכנסת גנאים, לפני כשבוע, כמדומני, בוועדת החקירה בראשותו של חבר הכנסת ד"ר טיבי, וחלק מהדברים שאמרתי שם, אומר אותם גם עכשיו.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני אפתח דווקא בנושא של ה-OECD, כדי להבהיר קבל כנסת, קבל עם ועולם, אדוני היושב-ראש, מהי המשמעות של ה-OECD ואיזו מראה הוא שם בפנינו.

אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח, כי כמו שציינת גם השתתפתי בדיונים עם ה-OECD, כמו שרי ישראל רבים.

אבישי ברוורמן: ה-OECD, הארגון של המדינות המפותחות – ישראל היום נכנסה פנימה, יש לזה משמעות, שבארגון הזה אנחנו עלינו ליגה; עלינו מהליגה הלאומית לליגת-העל, אם אתם רוצים, כמו במשחקי הכדורגל, אבל מהיום, במקביל, מראה מונחת מול עינינו.

אבישי ברוורמן: לצערי, אדוני היושב-ראש, לעתים כשאומרים דברים שנים בירושלים, כשאומרים דברים שנים – הפסדתי משהו, חבר הכנסת טיבי?

אבישי ברוורמן: – כשאומרים דברים בירושלים, או בתל-אביב, או בסח'נין, או במקומות אחרים, לא שמים לב, פתאום אותם דברים בדיוק אומרים בפריס או בוושינגטון, זה כותרת ראשית.

אבישי ברוורמן: אנחנו נכנסנו ל-OECD, אנחנו מספר שתיים בעולם כולו מבחינת הסטארט-אפים.

אבישי ברוורמן: אין מדינה, להוציא ארצות-הברית, שיש לה יותר סטארט-אפים מישראל.

אבישי ברוורמן: המדינה הקטנה הזאת, יותר מכל אירופה.

אבישי ברוורמן: תוצר לאומי לנפש – סביר – 27,000 דולר לנפש, יכול להיות כבר מזמן יותר, אבל ניכנס; על זה הוא הצביע.

אבישי ברוורמן: אבל אמרו את זה כאן, בירושלים, ואני אומר את זה כבר שנים גם מבאר-שבע ומירושלים: אנחנו בהדרגה הופכים להיות – והיום הפכנו להיות – המדינה הענייה והאי-שוויונית ביותר במערב.

אבישי ברוורמן: ואני אסביר.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, צריך להסביר שזה לא קריטריון אבסולוטי, זה יחסי, כי מדד האי-שוויון תמיד נמדד אחד כלפי השני.

אבישי ברוורמן: וכאשר נכנסנו היום לחברות ב-OECD, אנחנו נהיה המדינה ה-32, נהיה המדינה הענייה ביותר ב-OECD, יותר ענייה מטורקיה, ממקסיקו, מיוון – לא במובן האבסולוטי; ברור שטורקיה ומקסיקו ויוון במובן האבסולוטי – אבל במובן היחסי.

אבישי ברוורמן: והמדינה הזאת, שהוקמה כמדינה שמטרתה היתה להיות אור לגויים, וכשאני חוזר במחיצתך – וזה לא משנה אם אתה ממסדר בן-גוריון או ממסדר ז'בוטינסקי – הרעיון היה מדינה שהיא אור לגויים, שמובלת על-ידי מנהיגות מוסרית, על-ידי מצוינות, וחבר הכנסת מגלי והבה, שהיה סגן שר וגם השתתף בוועדה הזאת, יודע שהמשמעות – חבר הכנסת טיבי, אתה מדבר הרבה מאוד אז קשה לך להקשיב, אתה יודע שאני מקשיב לך כשאתה מדבר – שהמדינה הזאת בתחילתה היתה מהמדינות השוויוניות ביותר בעולם.

אבישי ברוורמן: היתה לה צמיחה אדירה.

אבישי ברוורמן: רק סקנדינביה, רק שבדיה, היו יותר.

אבישי ברוורמן: ולכן המראה הזאת, שה-OECD שם בפנינו, מחייבת את הממשלה הזאת ואחרות לעשות מה שלא עשו רוב הממשלות לפניה, להוציא את ממשלת רבין – להתחיל בצמיחה בת-קיימא, שהצמיחה הזאת לא רק תבנה את מדינת תל-אביב אלא תבנה את כל מדינת ישראל, ותתייחס במיוחד לאותן אוכלוסיות שהודרו – ואני אהיה ספציפי – משוק העבודה ולכן העוני מרוכז בהן.

אבישי ברוורמן: וכשאני מדבר על החרדים ועל הערבים, אני לא יכול שלא לשכוח שחלק מהאנשים שכתבו את הדוח בפריס עבדו אתי בעבר בבנק העולמי, וכולם למדו את כל מה שכתוב פה, והם אומרים "חרדים", והם יודעים כל מספר, כי, רבותי, העולם היום, כמו שאמר חבר הכנסת גנאים, הוא עולם שקוף.

אבישי ברוורמן: הכול שקוף.

אבישי ברוורמן: אתה לא יכול להגיד משהו.

אבישי ברוורמן: ולכן, פה לדעתי יש כתם על מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא צריכים את המראה של ה-OECD, ולכן, כשאמרו שלא ניכנס ל-OECD, אמרתי: ניכנס ל-OECD, אבל ב-OECD נמצאת גם יוון ונמצאות מדינות אחרות.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים לעשות מה שנכון לנו, ואז המראה מבחוץ גם תגיד: אתם בקבוצה המבוגרת, אבל אתם לא למטה, אתם גם בתוצר הלאומי, גם בסטארט-אפים תהיו למעלה, אבל גם באי-שוויון, גם בצדק תהיו בקבוצה של סקנדינביה, כמו שהתחלתם וכמו שציווינו.

אבישי ברוורמן: לכן, לגופו של עניין, לגבי האוכלוסייה החרדית, חבר הכנסת מקלב, חבר הכנסת גפני, ואתם בטח דנים עכשיו בדבר תורה – חבר הכנסת גפני.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גפני, אני פונה אליך, אתה יודע כמה אני מחבב אותך; אני בטוח שאתם לא מדברים בענייני חולין, רק בענייני תורה, ואני אמרתי את זה, כי אני לא מתלהם.

אבישי ברוורמן: אני לא מאמין שבנקודה הזאת צריך להתלהם כדי לבנות פה חמישה קנטונים, שתהיה מדינה חרדית, ומדינה ערבית ומדינת תל-אביב.

אבישי ברוורמן: אני מבין שכל החזון כאן הוא לאחד ולחבר, ולכן אין ספק שיודע את זה גם ידידי חבר הכנסת גפני, כמו שיודעת המנהיגות החרדית – ששיעור השתתפות בכוח עבודה של 25% הוא לא טוב למדינה, הוא לא טוב לכלכלה והוא לא טוב לאוכלוסייה החרדית.

אבישי ברוורמן: ולכן עכשיו בחוכמה, יחד, צריך לצאת כדי לשנות את זה.

אבישי ברוורמן: לגבי האוכלוסייה הערבית והדרוזית – כאן נעשה דבר שונה.

אבישי ברוורמן: כאן מדינת ישראל לא נתנה את ההזדמנות השווה, את ההשקעה השווה, לאזרחי ישראל הערבים והדרוזים, ולא רק שזה לא צודק, ולא רק שזה לא מוסרי, זה לא חכם, מכיוון שפריצת הדרך הכלכלית שתהיה בישראל, רבותי, תהיה באמצעות שלושה משתנים; צמיחה כלכלית בת-קיימא היא פונקציה של הון אנושי, של הון מבני ושל תשתיות.

אבישי ברוורמן: על תשתיות כבר דיברנו.

אבישי ברוורמן: הון אנושי בחינוך ובהשכלה – צריך לעשות פה כמה שינויים, ולא אפרט אותם כרגע.

אבישי ברוורמן: חייבים להשתנות, גם בחינוך וגם בהשכלה, ושר החינוך התחיל במלאכה.

אבישי ברוורמן: אני אומר: היום יש הזדמנות לשנות את המדיניות גם בהשכלה הגבוהה וגם בחינוך.

אבישי ברוורמן: אבל לגבי האוכלוסייה שלא שותפה בכוח העבודה – אני לא מאמין שתהיה עוד עלייה גדולה מברית-המועצות.

אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם בהגינות, אם תהיה עלייה גדולה מארצות-הברית אני לא כל כך אשמח, כי זה אומר שבארצות-הברית תהיה בעיה גדולה.

אבישי ברוורמן: פוטנציאל הצמיחה, רבותי, הוא באוכלוסייה הערבית והדרוזית במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: האוכלוסייה הזאת, אם תיכנס יותר למעגל העבודה, אם נוריד ממנה את החסמים, אם נשקיע בה, ה-payoff הכלכלי הוא אדיר, ולכן מה נעשה, חבר הכנסת גנאים, מה צריך לעשות ואיך ניאבק ביחד מכל הבית הזה בתוך הממשלה, ואני אומר לך עכשיו דבר דבור על אופניו.

אבישי ברוורמן: ואסיים, כמובן, בנושא הספציפי שבו התחלת.

אבישי ברוורמן: היתה ועדת החקירה, שחבר הכנסת טיבי בראשה, לגבי הייצוג ההולם במשרדי הממשלה, ואציין ואתייחס.

אבישי ברוורמן: אבל אתחיל במה שאמרת, ופה – וסלח לי שאני מתקן אותך, כי אתה יודע שאני איש שבודק את העובדות, כי השטן ואלוהים הם גם בפרטים – מה עשתה הממשלה הזאת, דווקא הממשלה הזאת.

אבישי ברוורמן: אנחנו העברנו תוכנית ראשונה, לא מספקת אבל משמעותית, של 800 מיליון שקל, והם מיועדים ל-13 יישובים, אשר מה שמאפיין אותם – כל אחד מהם מתקרב לגודל של 30,000 תושבים, ואין באף אחד מהם ועדה קרואה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים – אדוני יושב-ראש הכנסת, אתה דמוקרט – אנחנו רוצים נבחרי ציבור, ובמקביל בכל אחד מהם אין הסדרי נושים, כלומר אין בעיות פיננסיות.

אבישי ברוורמן: ועכשיו העסק יצא לדרך.

אבישי ברוורמן: העסק הוא בתעסוקה, העסק הוא בדיור, העסק הוא בתחבורה הציבורית, וביטחון אישי לאזרחי ישראל הערבים והדרוזים, שבחלק מהיישובים שלהם אין בכלל שירותי משטרה.

אבישי ברוורמן: המבחן, כמו שכל אחד מכם אומר, ואני אגיד לכם, הוא במעשים.

אבישי ברוורמן: ולכן כבר בשבוע שעבר ועדה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה הזמינה את ראשי הרשויות – אני פתחתי את הנושא הזה – ולתקתק.

אבישי ברוורמן: פה אני אומר עוד פעם – ראשי הרשויות, היזמים, להתקדם.

אבישי ברוורמן: המטרה היא בדיוק שבנושאים אלה תהיה פריצת דרך, ולהתקדם.

אבישי ברוורמן: במקביל – אני אתייחס ספציפית לכמה דברים בנושא הזה; הוטל עלי, ואני לוקח את זה ברצינות – אנחנו נגיש תוכנית אסטרטגית לעשור הבא.

אבישי ברוורמן: אני מודע שתוכניות הן לא מספיקות.

אבישי ברוורמן: היו פה ראשי ממשלות שדיברו על 4 מיליארדים לערבים, היו ראשי ממשלות שדיברו על 20 מיליארד לנגב, אבל אני חושב שהגיע הזמן שנשים תוכנית אסטרטגית לעשור הזה, אדוני יושב-ראש הכנסת, שזה עשור שיביא שוויון ושותפות לאזרחי ישראל הערבים, הדרוזים, הבדואים והצ'רקסים, כדי שתהיה כלכלה משותפת, כדי שתהיה אזרחות משותפת.

אבישי ברוורמן: לא עוד פירוד, בידול.

אבישי ברוורמן: ופה אני לא מדבר על אפליה מתקנת; אני מדבר על תיקון האפליה, ואסביר בדיוק למה אני מתכוון.

אבישי ברוורמן: אתם יודעים שנוסף על התוכנית הזאת הוצאנו קרן; התחיל את זה, חברי קדימה, רענן דינור כמנכ"ל משרד ראש הממשלה, בגיבויו של, כמובן, ראש הממשלה הקודם אולמרט; התחילו ברעיון להקים קרן השקעות, שתהיה ממוקדת לאוכלוסייה הערבית.

אבישי ברוורמן: כשנכנסנו, חלק מהאנשים לא האמינו שיהיה ביקוש, שזה יהיה אפשרי.

אבישי ברוורמן: רבותי, זה יצא לדרך.

אבישי ברוורמן: יש היום קרן של כ-180 מיליון שקלים – 80 מיליון כסף ציבורי, קרוב ל-90 כסף פרטי.

אבישי ברוורמן: החברים חביב חזאן הערבי, חמי פרס יהודי וכו'.

אבישי ברוורמן: המבחן גם פה, אני משתמש בבמה הזאת, ללכת להגיש פרויקטים.

אבישי ברוורמן: כל הפרויקטים – היי-טק, low-tech, Mo-Tech.

אבישי ברוורמן: אתה יודע מה זה Mo-Tech?

אבישי ברוורמן: Mind Oriented Technology.

אבישי ברוורמן: מה שסטף ורטהיימר עשה בעיקר זה Mo-Tech – לוקחים low-tech, משפרים אותו, וזה הופך ל-Mo-Tech – Mind Oriented Technology.

אבישי ברוורמן: תיירות, רק לא דלא ניידי.

אבישי ברוורמן: ולכן גם כאן אני אומר, הקרן הזאת מתכלה – מייד נוציא קרן שנייה.

אבישי ברוורמן: הערות לגבי הנושא שדיבר עליו חבר הכנסת גנאים.

אבישי ברוורמן: קודם כול, לגבי הנשים.

אבישי ברוורמן: הוא אמר דבר מאוד חשוב – במספר הנשים, גם שרים, טעו.

אבישי ברוורמן: והציבור היהודי, לצערי, מתחיל עכשיו – הייתי בפגישה ביום שישי, באו ארגונים שהמטרה שלהם לחבר את כולם יחד כדי שתהיה פה חברה אזרחית, ולתקן את הבורות.

אבישי ברוורמן: רוב אזרחי ישראל היהודים אינם מכירים את אזרחי ישראל הערבים.

אבישי ברוורמן: הם חושבים שהרבה מהם קיצוניים מוסלמים, כולם, גיס חמישי; כמו שאמר השר בגין – מנטליות שונה: לי כזאת, לך כזאת.

אבישי ברוורמן: לא מבינים ש-98%, 99% רוצים להיות אזרחים נאמנים.

אבישי ברוורמן: לא מכירים את המהנדסים והרופאים והפקידים והעובדים המסורים.

אבישי ברוורמן: ואותו דבר לגבי החרדים, גם כאן.

אבישי ברוורמן: כשאני שומע את הבורות מכאן ולשם – בבורות ובפירוד המדינה הזאת לא תתקיים; רק באיחוד, בחוכמה ובתבונה.

אבישי ברוורמן: לכן אני בא פה לנקודה הנוספת.

אבישי ברוורמן: אמר חבר הכנסת גנאים לגבי הנשים.

אבישי ברוורמן: אחוז ההשתלבות בכוח העבודה בישראל של הנשים הערביות הוא פחות מ-20%, השאלה איך אתה סופר.

אבישי ברוורמן: במצרים, באלג'יר, באירן זה 45% – זה לא בעיה תרבותית, אדוני יושב-ראש הכנסת, זה בעיה של הסעות ופרויקטים.

אבישי ברוורמן: כי הביקוש קיים, ובזה ביחד עם השר בן-אליעזר ואנשיו נפרוץ את הדרך ועכשיו.

אבישי ברוורמן: מלה לגבי ההיי-טק, כי התוכנית הזאת יש לה גיבוי של ראש הממשלה והמנכ"ל ושר האוצר ושר התחבורה ושר השיכון.

אבישי ברוורמן: היי-טק.

אבישי ברוורמן: אני פתחתי היום את הבניין, את המכון הגדול לננו-טכנולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון, עם טובי האנשים מהעולם – בניין מפואר ששנים שקדתי כדי שיהיה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה להגיד לכם סוד, ואני חוזר על זה כמו קאטו הזקן.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ליצמן לא ידע מי זה קאטו הזקן, אז הסברנו לו שקאטו הזקן, הסנטור, היה תמיד מכריז שקרתגו חייבת להיחרב, ואנחנו אומרים: ישראל חייבת להיבנות.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מניח שבתוך 10–15 שנה רוב הרוקחים במדינת ישראל יהיו ערבים, והם טובים כמו היהודים, וחלק טובים יותר.

אבישי ברוורמן: בעוד 10–15 שנה 25% מהרופאים יהיו ערבים; הם טובים כמו היהודים והדרוזים, וחלק טובים יותר.

אורי אורבך: לא יותר.

אבישי ברוורמן: אני מדבר בתור אדם, חבר הכנסת אורבך, שחמישה, ואני חוזר – חמישה מדודי נספו בשואה, שלושה מסבי וסבותי.

אבישי ברוורמן: מה קרה בהיי-טק?

אבישי ברוורמן: כשאני הכשרתי באוניברסיטת בן-גוריון מהנדסים, בטכניון, ערבים, דרוזים, בדואים – הם מובטלים.

אחמד טיבי: מה שאתה אומר, זה כאילו להגיד: הגינקולוגים הערבים טובים כמו הגינקולוגים היהודים.

אבישי ברוורמן: רבותי, מי שלא יודע, חבר הכנסת טיבי הוא גינקולוג שכבר שנים לא משתמש באצבעות בצורה נכונה.

אבישי ברוורמן: האיכות היא רק איכות.

אבישי ברוורמן: יש רופא טוב – – –

אחמד טיבי: אם אני טוב, אני טוב.

אחמד טיבי: לא בהשוואה ליהודים.

אחמד טיבי: לא חייבים להשוות אותי ליהודים כדי להיות טוב.

אורי אורבך: אבל היית צריך יהודי כדי שיסביר לך את זה.

אבישי ברוורמן: אני יודע שאני לא אוכל להתחרות עם העיתונאים לשעבר, ולכן אני אמשיך.

אורי אריאל: עובדה היא שהוא אחראי ללידתם של אלפי מתנחלים.

אבישי ברוורמן: אני יודע, אבל זה הוא תמיד אומר לי – אני בניתי את ההתנחלויות.

ראובן ריבלין: כמה מאלה שהוא יילד עצרו אותו אפילו.

רחל אדטו: – – –

אבישי ברוורמן: ד"ר אדטו נכנסת לנושא אף היא.

אורי אורבך: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורבך, אנחנו מתחילים – – –

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו מתפזרים קצת, ואני רוצה לחזור לנושא המרכזי.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מדבר כלכלה פרופר.

אבישי ברוורמן: לפני ארבעה חודשים, שלושה חודשים כינסתי במשרד ראש הממשלה, ואני חוזר, 20 – אני לא אוהב את המושג ראשי משק, אין דבר כזה – 20 ראשי חברות יהודים, 20 ערבים, לשיחה, מה עושים כלפי כוח-האדם הערבי, הדרוזי והצ'רקסי.

אבישי ברוורמן: ואז אחד אחרי השני קמו והודו – עידן עופר, עפרה שטראוס, כל מי שהיה – שבחברות לא שוכרים כמעט ערבים ודרוזים.

אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם, אנחנו הולכים עכשיו לשנות את זה, כי זה לא רק עניין שפה ושם לא עושים את זה.

אבישי ברוורמן: זה פשוט חבר מביא חבר.

אבישי ברוורמן: מה קרה בנושא ההיי-טק?

אבישי ברוורמן: יושב-ראש הכנסת יודע שהיום חברות בין-לאומיות רוצות להוציא את מרכזי המחקר והפיתוח מישראל לבנגלור.

אבישי ברוורמן: אתה יכול היום בשקט להקים בגליל, עם מהנדסים, תוכניתנים – למשל, בגליל, גם בנגב – ערבים ודרוזים.

אבישי ברוורמן: הם יקבלו סובסידיה לפריפריה, הם יקבלו סובסידיה של בני-מיעוטים, הם נאמנים למקום העבודה, ובבנגלור ה-turn over הוא אדיר, והאיכות שלהם גבוהה.

אבישי ברוורמן: לכן היום הדברים האלה הולכים לקרות, אם עם יזמים כמו עימאד תלחמי ואם יש לך איימן סייף ויש לך בלי סוף, רק שיובן פה דבר אחד – לפתוח, להשקיע, והתוצאות יהיו בכל המקומות.

אבישי ברוורמן: מלה לגבי נושא החינוך שהעלית – לגבי החינוך, שר החינוך – ישבתי גם עם פרופסור טרכטנברג, הולכת להיות מדיניות, סוף כל סוף, דווקא של הממשלה הזאת.

אבישי ברוורמן: זה מדהים, נכון?

אבישי ברוורמן: כי הלוא אני, שישבתי ונלחמתי, בתור נשיא אוניברסיטה, בממשלת שרון-נתניהו על הקיצוצים; כשהייתי יושב-ראש ועדת כספים בממשלת אולמרט והתחננתי לשר בר-און להוסיף – העסק עוד לא זז.

אבישי ברוורמן: עכשיו תתחיל מדיניות – אולי לא מספקת, לדעתי – אבל מדיניות משמעותית לחמש השנים הבאות.

אבישי ברוורמן: ובחמש השנים הבאות – אני יושב עכשיו עם צוותים של משרד החינוך וטרכטנברג בגיבוי צוותי שר החינוך, כדי שבפתיחות הזאת היום – אתה אמרת את זה, או לא אמרת, אז אני אגיד – בישראל רק 1% מהסגל האקדמי הם אזרחי ישראל ערבים, דרוזים, בדואים וצ'רקסים.

אחמד טיבי: זה בטוח.

אבישי ברוורמן: 1%.

אבישי ברוורמן: כמו שפתחתי בבן-גוריון, עכשיו אנחנו צריכים לפתוח את זה באמצעות מלגות מעו"ף, כי בהתחלה גם קשה לאנשים לגשת, אבל כשמגיעים, פתאום מתחיל – – – ויבואו אנשים שיחזרו.

אבישי ברוורמן: לגבי סטודנטים – יש "הג'רה", הגירה, שהתחילה, של סטודנטים ערבים לברית-המועצות, ואחרי זה לגרמניה, ואחרי זה לירדן, ועכשיו לג'נין.

אבישי ברוורמן: אלפי סטודנטים.

אבישי ברוורמן: אין צורך שהסטודנטים האלה ילכו לשם.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים אותם פה, הם טובים לכלכלה, והם גם לא ילכו לתרבות זרה, תרתי משמע.

ראובן ריבלין: כבוד השר, פשוט נמצאים אצלנו ביציע עולים מאתיופיה שבאו ארצה רק לפני כמה חודשים – –

אבישי ברוורמן: ברוכים תהיו.

ראובן ריבלין: – – והם כרגע יוצאים.

ראובן ריבלין: הם נמצאים היום במרכז הקליטה באיילת-השחר.

ראובן ריבלין: ברוכים תהיו.

ראובן ריבלין: גם השר מברך אתכם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ולכן, לגבי הנושא של ההשכלה הגבוהה – אנחנו נפעל עכשיו – ואני פה מתייעץ עם חברי הכנסת, עם פרופסורים ערבים ויהודים, איך לפרוץ דרך עכשיו, אם באמצעות מכינות, עזרה בערבית, באנגלית, גיבוי – כי בסופו של דבר, כשאתה בא מתרבות קצת שונה, תמיד אתה מפסיד 120 בכניסה לפסיכומטרי.

אבישי ברוורמן: ורבותי, אני, שפתחתי את אוניברסיטת בן-גוריון לבדואים, והתחלתי עם חמש סטודנטיות בדואיות, והיום יש 250 סטודנטיות ו-250 סטודנטים, ויש פרופסורים – זה כל כך קשה לסטודנטיות בדואיות להגיע, להיכנס למחלקות, להתמודד, וגם לסטודנט.

אבישי ברוורמן: ולכן, הליווי – ומה שאנחנו נעשה עכשיו, בחוכמה של מנהיגות ערבית ובדואית, עם פרופסורים, עם אקדמיה, וסוף כל סוף בות"ת יש פרופסור ערבי, והדברים מתקדמים.

אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים להיאבק יחד לשינוי הזה.

אבישי ברוורמן: ואמרת דבר מאוד יפה, חבר הכנסת גנאים, ואני בטוח שיושב-ראש הכנסת כבר יוביל – והופיע – שבכנסת ישראל העובדים הערבים והדרוזים הם 1.3%.

אבישי ברוורמן: ולכן קח על עצמך לעשות זאת, ואני יודע שתעשה זאת.

אבישי ברוורמן: לגבי משרדי הממשלה – לא רק שנקיים בכל המושבים הבאים, וגם במושב הזה, דיונים על כל המשרדים.

אבישי ברוורמן: אני בא עם בשורה – שהודעתי לכם; אני גם יושב עם הממונה על התקציבים בערב – ברור שבמשרדים, במיוחד משרדים גדולים, לגבי התקנים יש היום מורטוריום.

אבישי ברוורמן: אני מודיע, בשם הממונה על התקציבים ושר האוצר, שעדיין נמצא בסין, שבנושא של תפקידים לאזרחי ישראל ערבים, דרוזים, בדואים וצ'רקסים, במקרה הזה החסם הזה לא תקף, ואני לא מדבר על אפליה מתקנת יותר, רבותי, אני מדבר רק על אנשים טובים בדיוק כמו כל אחד אחר, על תיקון האפליה.

אבישי ברוורמן: וזה דבר ספציפי.

אבישי ברוורמן: ופה אני בא לנושא אחד, אדוני היושב-ראש, שאני לא יודע אם אתה מודע לו – –

נסים זאב: – – – חצי שעה, תתחיל לקצר.

אבישי ברוורמן: – – יש בעיה מסוימת.

אבישי ברוורמן: יש בעיה מסוימת: לא ניגשו למכרזים של הממשלה.

אבישי ברוורמן: לצערי, 99% מהניגשים יהודים, וערבים כמעט שלא ניגשים.

אבישי ברוורמן: והבקשה שלי, באמצעות

אבישי ברוורמן: כם – מכיוון שהמכרזים האלה פתוחים, ואנחנו מעוניינים, להיפך, להכניס את האנשים הטובים ביותר, אנחנו מבקשים שאנשים יבואו למכרזים האלה.

אבישי ברוורמן: ברור לי לחלוטין שאנשים איבדו את האמון בהתחלה, הם חשבו שהדברים תפורים, שהם לא ייכנסו, וזה קשה.

אבישי ברוורמן: הבקשה שלי אליכם, נציגי הציבור ואחרים: בואו, המדינה הזאת פותחת עכשיו את שעריה לאנשים איכותיים, כי בסופו של דבר האיכות קובעת, והאיכות איננה מבדילה, ועל זה ניאבק, שאיכות מתאימה – יהודי, ערבי, צ'רקסי, בדואי.

אבישי ברוורמן: ופה אני רוצה לסיים במשפט האחרון – המאבק על דמותה של מדינת ישראל, כמו שתיאודור הרצל – בנימין זאב הרצל – הגדיר אותה, מדינתו של העם היהודי – ואני אוסיף, כליברל דמוקרט כהרצל – ושל כל אזרחיה, וי"ו החיבור, מחייב היום מאבק משותף, כי אם ראינו את ההתרסקות של יוון בגלל חוסר שקיפות, התנהלות לא מתאימה – היום ישראל יציבה מבחינה פיננסית, אבל הסכנה העתידית לישראל, ה"יוון" שלה, זה האי-שוויון, ההיפרדות.

אבישי ברוורמן: וכאן מקומה של המדיניות החדשה של צמיחה בת-קיימא, שכוללת את האוכלוסיות שהודרו ממעגל העבודה, שלוקחת את הנושא של הצדק, ולא שרק קבוצה קטנה תיקח את משכורות העתק, אותה מדיניות שעליה הושתתה מדינת ישראל, שאין בלתה.

אבישי ברוורמן: מה שאני מבטיח לכם זה דבר אחד: אני אעשה את מלאכתי נאמנה, יש גיבוי של הממשלה; לא תמיד דברים קורים כמו שצריך, גם ממשלת ישראל היא לא במשטר נשיאותי, ולכן יש בה קולות שונים.

אבישי ברוורמן: בואו נעשה דבר אחד: בואו נשתמש גם בכנסת לא להפריד, לחבר, כי רק בדרך החיבור והאחדות נצליח.

אבישי ברוורמן: זה טוב לכלכלה, זה טוב לערבים, זה טוב ליהודים, זה טוב לחרדים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר ברוורמן.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים הוא נציג סיעת קדימה, חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מקלב, אתה צריך להחליף אותי, אבל גם אתה צריך לדבר.

ראובן ריבלין: אתה תדבר לפני האחרון, ואני אחזור לפני זה.

ראובן ריבלין: אם לא אגיע, אם חבר הכנסת מגלי והבה יהיה פה הוא ודאי ישמח להחליף אותך.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני נותן מראש ארבע דקות לכל חבר כנסת, כדי שלא ניסחף אחר כך למצב שבו יעירו לדובר שזמנו תם.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שאין הצעת אי-אמון כל כך צודקת, כל כך עושה צדק, כמו הצעת האי-אמון הזאת.

ראובן ריבלין: של מסעוד גנאים?

שלמה מולה: לא.

שלמה מולה: כרגע אני מתייחס – גם הצעת האי-אמון של הערבים ראוי בהחלט לתמוך בה – אבל בהחלט כרגע אני מתייחס להצעת האי-אמון של סיעת קדימה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, ממשלות ישראל – – –

משה גפני: עוד לא היה בכנסת אי-אמון כל כך עלוב.

שלמה מולה: הרב גפני, עוד לא התחלתי אפילו לדבר, לא שמעת מה אני הולך להגיד.

משה גפני: לא, אתה אומר שזה אי-אמון ראוי – – –

שלמה מולה: מאוד ראוי.

משה גפני: אתה יודע מה ממשלת קדימה נתנה לנו?

משה גפני: בחלומות הכי ורודים אתה לא יכול לחלום איזה – – –

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, יש לו ארבע דקות.

ראובן ריבלין: אתה תדבר חמש דקות במקומו ואחרי זה אני אומר לו לרדת.

ישראל חסון: רק רגע, אם הורידו לכם, ממשלת הליכוד, למה אתם לא פורשים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, הצעת האי-אמון של קדימה עוררה תגובות רבות, עד שנאלצתי אפילו להוציא את המציעה, שהיא, באמת, ביקרה את הממשלה בכל חריפותה, על קיום החלטות שהתקבלו על-ידי ממשלה שקדימה היתה בראשה.

ראובן ריבלין: יש קושי לפעמים, אינטלקטואלי.

ראובן ריבלין: יש קושי.

ראובן ריבלין: יש קושי אינטלקטואלי.

ראובן ריבלין: עכשיו, אומר לך, חבר נכבד בסיעת קדימה, חבר נכבד בקהילת מדינת ישראל, שאין דבר יותר צודק מהצעת אי-האמון שבה ממשלת ישראל עדיין לא ביטלה – או לא מבקשת לבטל – החלטות שנתקבלו על-ידי ממשלה בראשות קדימה.

ראובן ריבלין: יש לפעמים דברים שיש קושי להבין אותם, שהרי בסך הכול, יכול להיות שאם קדימה תחזור, יפילו אותה בגלל הצעת האי-אמון שקדימה מגישה, אז איך – מה יהיה הסוף?

רחל אדטו: לעומת זאת, דברים יכולים להשתנות – – –

ראובן ריבלין: אין ספק שדברים יכולים להשתנות, אבל פעמים אמר המאמר העברי, היהודי: טול קורה מבין עיניך.

ראובן ריבלין: יש בעיה.

משה גפני: אבל אמר יושב-ראש הכנסת באחד הנאומים הקודמים: במקום שבעלי תשובה עומדים – – –

ראובן ריבלין: אבל זה בגלל הריח, חבר הכנסת גפני.

רחל אדטו: – – –

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: עצרתי את השעון, כמובן, ואחזור לארבע דקות מההתחלה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לקרוא קריאות ביניים במשורה, כדי לאפשר את קיום הדיון וסיומו בסופו של דבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און רצה שנגמור ב-17:30, אני לא רוצה לעכב אותו מעבר ל-23:00, 24:00.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט חושב שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה היא הצעת אי-אמון צודקת.

שלמה מולה: הלוואי שיימצא הרוב כדי שהממשלה הרעה הזאת תלך הביתה.

שלמה מולה: היא לא תורמת, לא לתחום החברתי, לא לתחום הכלכלי, ודאי לא לתחום המדיני.

שלמה מולה: אבל, אנחנו עסוקים היום בפניה, בדמותה, של מדינת ישראל מהיום ועוד 40 שנה.

שלמה מולה: הרב גפני יכול בהחלט להיות מאוד שמח.

שלמה מולה: מהיום, בעוד 40 שנה תהיה תחרות בין החרדים מי יהיה ראש ממשלה.

שלמה מולה: אתם לא צריכים לעשות שום דבר.

שלמה מולה: כל מה שאתם צריכים לעשות – להמשיך לסחוט את ממשלות ישראל לקבל עוד כסף ועוד כסף ועוד כסף ועוד כסף.

שלמה מולה: האנשים משלמי המסים ימשיכו לשלם לישיבות.

שלמה מולה: תאמין לי, שום בעיה.

שלמה מולה: בוא לא נשחק משחקים של נדמה לי – – –

משה גפני: זה כנסת פה?

משה גפני: זה כנסת?

שלמה מולה: אני רוצה שלא נשחק בנדמה לי.

שלמה מולה: העובדות מדברות בעד עצמן.

שלמה מולה: לפעמים, אדון הרב גפני, לא נעים לשמוע, אבל תשמעו – –

משה גפני: ממש נעים.

משה גפני: ממש נעים.

שלמה מולה: – – זה טוב לשמוע.

משה גפני: זאת אומרת, אתה יודע שאנחנו – – – כסף בלי – – –

יעקב מרגי: מה עובדה?

שלמה מולה: אני רוצה לומר לך, העובדות – – –

משה גפני: מה עובדות?

שלמה מולה: העובדות מדברות בעד עצמן.

משה גפני: מה עובדות?

שלמה מולה: העובדות הן – 60,000 בני-ישיבות לא הולכים לצבא – –

משה גפני: מה עוד העובדות?

שלמה מולה: – – אלה עובדות.

שלמה מולה: העובדות הן – אותם אנשים יושבים ומשלמי המסים משלמים, ועוד מסים ועוד מסים, והם מקבלים בישיבות כסף חינם.

שלמה מולה: אלה עובדות.

שלמה מולה: תגיד לי, האם בישיבות האלה קמים ביום הזיכרון, האם בישיבות האלה לומדים ביום העצמאות?

שלמה מולה: אנחנו רוצים מדינה – –

משה גפני: – – –

שלמה מולה: – – שהיא שווה לא רק בזכויות, גם בחובות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים בסופו של דבר – – –

משה גפני: תגיד לי, אתם רוצים להפיל את נתניהו, מה אנחנו אשמים?

רחל אדטו: אתם אתו בממשלה.

משה גפני: נפרוש?

משה גפני: מה לעשות, לפרוש מהקואליציה?

שלמה מולה: אני מבין שהיושב-ראש הוא מהסיעה שלך, אפילו אתה קורא בעמידה.

משה גפני: מה פתאום.

משה גפני: הוא אובייקטיבי.

אילן גילאון: – – –

משה גפני: גם הוא לא משלם מסים.

משה גפני: תגיד לי, אתה משלם מסים?

אורי מקלב: גפני, שאני אענה לך באמצע על קריאות ביניים, זה כבר יהיה קצת מוגזם.

אורי מקלב: אבל באמת, חבר הכנסת מולה, אני מבקש ממך להמשיך.

משה גפני: עובדות.

ישראל חסון: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך שזה עוד כלום לקראת – – –

משה גפני: למרות שאנחנו מתגעגעים לממשלת קדימה, מה היא עשתה בשביל החינוך החרדי.

משה גפני: מתגעגעים לקדימה.

נסים זאב: ברוורמן דיבר שעה.

נסים זאב: רוצים לגמור – – –

יעקב מרגי: גפני, הביאו את מקלב לאזן אותך.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני מבין, יש הרבה אנשים בבית הזה – שרים כמו ברוורמן, שהוא אינטלקטואל בעיני, אדם חכם, יכול להביט ולהסתכל ולומר את הדברים ביושר, והוא אומר: בואו לא נעצבן את החרדים.

שלמה מולה: אי-אפשר לא לעצבן אתכם.

שלמה מולה: צריך להגיד לכם ביושר בפנים מה אתם עושים למען קידום החברה הישראלית.

משה גפני: אבל הפסקנו – – –

שלמה מולה: למה אני או חייל אחר צריך ללכת להתגייס לצבא, לשרת שלוש שנים?

שלמה מולה: למה אותו תלמיד ישיבה צריך לשבת בישיבת ויז'ניץ בבני-ברק, ולא רק שהוא לא הולך לשרת בצבא, אני משלם לו מכיסי כסף.

שלמה מולה: למה, מה קרה.

שלמה מולה: לא נגיד גם את זה?

שלמה מולה: לפחות נאמר לכם את זה באמת.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, העוני הוא לא תוצאה שנגזרה מהשמים.

שלמה מולה: העוני באוכלוסייה החרדית זה דבר מחריד, בהחלט, זה קשה, כמו שיש גם באוכלוסיות אחרות.

שלמה מולה: אני חושב שאפשר היה להוציא את האנשים ממעגל העוני אילו היו הולכים לעבוד – והאשה עובדת, הבן עובד, הגבר עובד – ואם היו משתכרים שכר ממוצע גבוה, לא היה עוני.

שלמה מולה: אבל מדינת ישראל מתמודדת עם פערים חברתיים שממשלות ישראל במו-ידיהן יצרו.

שלמה מולה: אם לא ילמדו פיזיקה, לא ילמדו מתמטיקה, לא ילמדו אנגלית – איך נהיה חברה מייצרת?

שלמה מולה: איך נהיה חברה שיש בה מדענים?

שלמה מולה: איך נזכה בפרס בעולם?

שלמה מולה: איך זה יקרה בעוד 40 שנה?

שלמה מולה: כשאנחנו באים ואומרים, רבותי, זה לא יעלה על הדעת שלא יהיו לימודי ליבה, כולם פשוט אומרים: למה, מה פתאום.

שלמה מולה: הרי אנחנו מסתפקים בכך, לא רק שאנחנו לא רוצים ללמוד לימודי ליבה, לא רוצים ללמוד אזרחות, אלא אתם באים ואומרים – – –

יצחק וקנין: אבל מה תגיד על העדה שלך.

יצחק וקנין: מה תגיד עליה.

יצחק וקנין: אנחנו – – – לא עובדים, לא לומדים – – –

שלמה מולה: לא דיברתי אליך, וקנין.

שלמה מולה: אני אומר לך.

שלמה מולה: למה אתה קופץ?

שלמה מולה: הרי אתה שירתת בצבא.

שלמה מולה: אין לי בעיה אתך.

יצחק וקנין: מה תגיד על העדה שלך, שלך – – –

שלמה מולה: אין לי בעיה אתך.

יצחק וקנין: תגיד על העדה שלך, פערים חברתיים – – –

שלמה מולה: מה זה קשור, העדה שלי עובדים – –

יצחק וקנין: אנחנו אשמים – – –

שלמה מולה: – – עובדים קשה, הם לא יושבים בישיבות ולא מבקשים כסף.

שלמה מולה: זאת העובדה, נכון?

יצחק וקנין: – – –

שלמה מולה: לא מוצאים עבודה תמיד, גם בגלל צבע עורם.

שלמה מולה: זו עובדה אבל זה בעיה אחרת.

יצחק וקנין: – – –

שלמה מולה: יש להם רצון ללכת לעבוד.

אורי מקלב: חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: מספר לנו סיפורים.

אורי מקלב: חבר הכנסת מולה, גם אחרי קיזוז קריאות הביניים, כבר הזמן עבר.

יצחק וקנין: מי אשם שבעדה שלו קשה.

יצחק וקנין: אנחנו אשמים על עצמנו.

שלמה מולה: האמת היא, תראה, אתם פשוט במצב נפלא.

שלמה מולה: אתם תמיד לשון המאזניים.

יעקב מרגי: – – –

נסים זאב: – – –

קריאות: – – –

שלמה מולה: – – – אתם ממשיכים לסחוט.

שלמה מולה: ראש ממשלה כמו בנימין נתניהו, הוא נסחט, הוא לחוץ, הוא מפחד לאבד את הכיסא שלו – ישלם לכם עוד ועוד ועוד, ולא ילמדו ולא ילמדו.

שלמה מולה: בסופו של דבר החברה הישראלית תשלם.

שלמה מולה: הרב גפני, אני מציע לך, תתכונן להיות ראש ממשלה, כי בסוף אתם כנראה תהיו ראשי ממשלה.

משה גפני: לא, לא, לא.

שלמה מולה: אבל האמת היא, אני לא רואה איך המדינה שלנו מנוהלת על-ידי החרדים.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה רוטציה עם ליצמן.

שלמה מולה: ביניכם לבינינו, תאמין לי, רק בורא עולם יעזור.

שלמה מולה: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת מולה.

משה גפני: זה רוטציה עם ליצמן.

משה גפני: מה יש לך אתה.

אורי מקלב: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמעתי כאן את חבר הכנסת גנאים שאמר שממוצע התלמידים בכיתה במגזר הערבי הוא 36, ואצל החרדים – 24.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם שאני הייתי בישיבה אצל ראשי הרשויות עוספיא-דאליה.

חמד עמאר: אמרו לי: הממוצע אצל הדרוזים – 40.

חמד עמאר: ואני לא יודע אם הממשלה הזאת אשמה.

חמד עמאר: הרי הממשלה הזאת מכהנת שנה.

חמד עמאר: זה רק מעיד על המצב הקשה שבו המגזר הדרוזי מתקיים, והחינוך במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לכם, יש בית-ספר תיכון בפקיעין, אדוני היושב-ראש, שתוצאת הבגרות שלו היתה הכי טובה בארץ – הממוצע – וכל זה בגלל השקעה של מורה אחד; מורה שהחליט – אני ראיתי את הכתבה בעיתון, אני ביקרתי בבית-הספר אחרי זה – מורה שהחליט שהוא לוקח את המתמטיקה לידיים, השקיע, הוא הוציא ממוצע הכי טוב בארץ.

חמד עמאר: וזה אומר, אם אנחנו משקיעים בחינוך במגזר הדרוזי, אולי אנחנו יכולים להוציא תוצאות טובות.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לאדוני השר – אינשאללה, כל מה שאמרת יתקיים, כמו שאמר לך חבר הכנסת גנאים.

חמד עמאר: אבל המצב קשה, ואני רוצה לגעת בנקודה מאוד מאוד חשובה, והיא החיילים המשוחררים הדרוזים.

חמד עמאר: היום חייל משוחרר דרוזי לא מוצא עבודה.

חמד עמאר: לא מוצא עבודה.

חמד עמאר: הוא לא מצליח למצוא עבודה.

חמד עמאר: אין אזורי תעשייה במגזר הדרוזי, ואם הוא רוצה לצאת לעבוד, אני אומר לך שיש יישובים – ואני העליתי את הנושא הזה בפגישה עם שר התחבורה – אין תחבורה ציבורית ביישובים הדרוזים, וזה משליך על חיילים משוחררים דרוזים שרוצים להשתלב בחיים האזרחיים והם לא מצליחים.

חמד עמאר: והם מתוסכלים, כי בצבא הם יכולים להשתלב בכל מקום, וכשהם מגיעים לאזרחות, רוצים להשתלב, רוצים להיות בחברה, להיות חלק מהחברה, לתרום לחברה, הם לא מצליחים.

חמד עמאר: ואם חייל משוחרר רוצה לנסוע ולצאת מהיישוב, ואין לו גם תחבורה ציבורית, זה משליך על אנשים.

חמד עמאר: רק 19%, אדוני השר, מהנשים הדרוזיות מועסקות.

חמד עמאר: לא מזמן, אני וחברי מגלי היינו בהפגנה של נשים דרוזיות שסוגרים להן את מפעל הטקסטיל.

חמד עמאר: ממשלת ישראל, בנושא של הטקסטיל הכחול-לבן – אני רואה את הפרסומת של משרד התעשייה והמסחר, פרסומת מאוד יפה שמעודדת את התעשייה, את הכחול-לבן.

חמד עמאר: ואני אומר לך, מה שאנחנו עושים היום – אנחנו גומרים עם הטקסטיל.

חמד עמאר: זה יגרום לעוד הרבה הרבה נשים דרוזיות – – –

שלמה מולה: – – – מפלגה שלך – – –

חמד עמאר: חבר בממשלה.

חמד עמאר: הממשלה הזאת קיימת שנה, אדוני.

חמד עמאר: הממשלה הזאת קיימת שנה.

חמד עמאר: בוא נהיה מציאותיים – –

שלמה מולה: לא משנה, אתה מדבר על – – –

חמד עמאר: – – אנחנו סוחבים דברים – אני מדבר אתך על המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: המגזר הדרוזי, במשך 60 שנה – יותר מ-20 שנה לא הושקע במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: לא הממשלה הזאת – –

אורי מקלב: חבר הכנסת מולה.

חמד עמאר: – – לפחות הממשלה הזאת מנסה לעשות משהו, מנסה לקדם משהו, ואנחנו רואים תוצאות.

חמד עמאר: אנחנו רואים תוצאות ואנחנו מנסים להתקדם.

רוברט טיבייב: אנחנו רק נשמח.

חמד עמאר: אנחנו רואים תוצאות, ואני גם אשמח.

חמד עמאר: ואני אומר לך, אנחנו נתקדם.

חמד עמאר: אנחנו נתקדם ואנחנו נשלב.

חמד עמאר: ואני מקווה, אדוני השר, שבכל הנושא התעסוקתי, במיוחד אצל נשים, המצב ילך וייעשה יותר טוב.

חמד עמאר: ואת נושא הטקסטיל יש לקחת לידיים, לתמוך בו ולא להעביר אותו לסין ולא להודו.

חמד עמאר: זה רק יכול להביא הפסד למדינה – להוציא עוד אנשים לאבטלה, וכמובטלים הם מקבלים יותר כסף מאשר מקבלים במפעלים היום, כי בהם מקבלים הרבה פחות משכר המינימום.

חמד עמאר: חשוב לי מאוד כאן גם להזכיר את הנושא של הבחירות, וקיום בחירות בירכא.

חמד עמאר: אני ישבתי עם השר, שר הפנים, לפני כמה חודשים, והוא הבטיח לי שיהיו בחירות בירכא.

חמד עמאר: בירכא יש ועדה קרואה.

חמד עמאר: אני דיברתי אתו, אני חושב, לפני ארבעה חודשים, חמישה חודשים, והוא אמר לי: בשנת 2010 יהיו בחירות בירכא, ועד עכשיו אני לא רואה בחירות, ואני חושב שצריך לקחת את הנושא הזה ולקדם את הבחירות בירכא.

חמד עמאר: ולבסוף אני רוצה להזכיר את החייל מג'די חלבי שנעדר מביתו כבר חמש שנים.

חמד עמאר: ב-26 בחודש המשפחה שלו מקיימת אירוע מיוחד בדאליה, ואני מזמין את חברי הכנסת שיגיעו לשם.

חמד עמאר: אני מקווה שממשלת ישראל תעשה את הכול על מנת שיחזור הביתה.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

אורי מקלב: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התחולל איזה סכסוך קטן בין הסיעה שלי לבין הקואליציה.

דניאל בן-סימון: זאת הסיבה שרק אבישי ברוורמן ואנוכי נמצאים פה.

דניאל בן-סימון: אנחנו רק מדברים, אבל נדמה לי שלא נוכל להצביע עד שהסכסוך הזה ייפתר.

קריאה: על מה הסכסוך?

נסים זאב: – – –

דניאל בן-סימון: הסכסוך הוא בין סיעת העבודה לבין הקואליציה.

דניאל בן-סימון: כרגע זה סכסוך עדיין תחת שליטה, יכול להיות שעם הזמן הוא יאבד שליטה, ואז זה כבר סיפור אחר.

אורי מקלב: זה מה שנקרא: "סכסוך עבודה".

רוני בר-און: מי עובד, אדוני היושב-ראש?

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק חושב שהנושא הזה, אין בו באמת – לא צריכה להיות בו – מחלוקת; כי יש תחושה, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מקלב, הציבור הרחב מאס בקבוצות האלה, שבורחות מהמרכז ומפלגות את הציבור לקבוצות שהופכות את החברה הישראלית לפדרציה של קבוצות.

דניאל בן-סימון: בצרפת יש 60 מיליון תושבים – כולם לומדים שיטה אחת.

דניאל בן-סימון: כולם לומדים את אותם סופרים, אותם משוררים, אותם היסטוריונים, הכול יחד.

דניאל בן-סימון: אנחנו רק 7 מיליון, 7.5 מיליון, וכל מגזר והעולם הפנימי שלו, וכל מגזר והשפה שלו.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר: זה צריך להדאיג.

דניאל בן-סימון: מעבר לעניין שלכם, הפרטי, תחשבו על העניין הלאומי: האם זה טוב למשוך באמת את השטיח הזה מתחת לרגלי המדינה?

דניאל בן-סימון: זה מזכיר קצת את התנהגות של השטעטל, שכל אחד לעצמו.

דניאל בן-סימון: זה לא טוב.

דניאל בן-סימון: זאת מדינה ריבונית, ממלכתית; צריך לחפש את האינטרס של כולם.

דניאל בן-סימון: וזאת הזדמנות בשבילי ככה לתפוס בנושא הזה ולומר מלה אחת לחברים שלי מש"ס.

דניאל בן-סימון: תראו, אני חושב שש"ס קמה כדי לקרוא תיגר על השיטה הזאת, שהדירו אתכם מתפקידים, מחינוך – דווקא היהדות החרדית האשכנזית עשתה מעשה לא טוב.

דניאל בן-סימון: הדירה את ש"ס, את הספרדים, מכל מיני – מהעולם הפנימי שלהם.

דניאל בן-סימון: הרב גפני, הם הקימו תנועה פוליטית בעצם כדי להיאבק בעובדה שאתם דחיתם אותם.

משה גפני: 50% מראשי הישיבות הם ספרדים.

משה גפני: זה לא הסגל האקדמי.

דניאל בן-סימון: אז אני אומר לך, וצר לי על זה שחברי מש"ס – אני אומר לכם: בש"ס, או מה שש"ס אמורה לייצג, אין העניין הזה של לימודי הליבה ולימודי הזה וכל זה – כולנו באנו ממדינות אחרות, וכולנו ינקנו ערכים שהם שונים ממה שאתם מלמדים עכשיו.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר את זה בצער – – –

דוד רותם: זה מפני שלמדתם בבתי-ספר ובישיבות ספרדיות.

דוד רותם: – – –

דניאל בן-סימון: אבל למדנו.

דניאל בן-סימון: למדנו גיאוגרפיה, למדנו מדע, למדנו מתמטיקה, למדנו אנגלית.

דניאל בן-סימון: תשמע, שפת האם שלי היא צרפתית, השפה שאני שולט בה היא אנגלית, אני מדבר עברית.

דניאל בן-סימון: אנחנו אנשי העולם.

דניאל בן-סימון: למרות המורשת היהודית, העמקנו כמה שהעמקנו.

דניאל בן-סימון: לא התנתקנו מהעולם.

דניאל בן-סימון: לא התנתקנו מהעולם, הרב אמסלם, ואתה יודע את זה.

חיים אמסלם: אבל אתה לא – – – באווירה שהיתה פה – – – לימודי קודש, היינו כולנו מסתובבים כבורים ועמי ארצות בלי לדעת שום דבר.

קריאות: – – –

דניאל בן-סימון: מאה אחוז.

דניאל בן-סימון: אז אני אומר לך: קח את הדת, אבל קח גם משהו אחר.

דניאל בן-סימון: קח את הדת, אבל קח דעת עולם גם כן.

קריאות: – – –

דוד רותם: – – –

אורי מקלב: ולכן, הרב אמסלם, אני רוצה לקבוע בצער – – –

אורי מקלב: רבותי.

אורי מקלב: רבותי.

חיים אמסלם: – – –

דניאל בן-סימון: או.

דניאל בן-סימון: השר מרגי פה.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לקבוע בצער – –

אורי מקלב: חבר הכנסת רותם.

אורי מקלב: חבר הכנסת אמסלם.

אורי מקלב: בבקשה.

דניאל בן-סימון: – – שכשלתם בניסיון שלכם להיאבק ביהדות החרדית האשכנזית.

דניאל בן-סימון: תחת להיאבק בה הסתפחתם לתוכה, ונבלעתם כאילו לא הייתם.

דניאל בן-סימון: ואני כספרדי – אני כספרדי מוחה על כך.

דניאל בן-סימון: אתם לא יכולים לקחת אותי ולהפוך אותי למגירה בתוך הארון של הרב גפני.

דניאל בן-סימון: לא לשם כך אני פה.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, אם יש בך כבוד – – –

משה גפני: הם ראו שאין להם סיכוי.

דוד רותם: הם כופפו את הראש.

דוד רותם: הם כופפו את הראש.

דוד רותם: הם לא נבלעו בתוך.

דוד רותם: הם התכופפו.

משה גפני: – – – הסגל האקדמי.

דניאל בן-סימון: ולכן, הרב גפני, הרב וקנין – –

אורי מקלב: רבותי, אחריו חבר הכנסת נסים זאב יענה כבר על הכול.

דניאל בן-סימון: – – במאבק הזה, בין הפתיחות שש"ס היתה אמורה לייצג, להוות גשר – להוות גשר בין הציבור החילוני לציבור הדתי, בלי קנאות – במבחן הזה כשלתם.

דניאל בן-סימון: כשלתם, כי הסתפחתם, ובעצם – – –

יצחק וקנין: – – –

דניאל בן-סימון: אני אומר לך – אני אומר לך בצער – –

יצחק וקנין: – – –

דניאל בן-סימון: – – אני אומר לך: הייתם אמורים להיות גשר.

דניאל בן-סימון: הייתם אמורים לגשר בין שני הציבורים האלה.

אורי מקלב: חבר הכנסת וקנין.

אורי מקלב: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר את זה, אני – הרב מרגי, אתה כבר רב או עוד לא?

יעקב מרגי: לא, לא – – –

דניאל בן-סימון: אתה עוד לא רב.

דניאל בן-סימון: השר מרגי, אני אומר לך בכנות.

דניאל בן-סימון: בכנות: הייתם צריכים לעשות את – בחברה מפולגת כזאת הייתם אמורים להיות הגשר שמקרב אנשים למורשת היהודית, וגם לשלוח את הילדים ללמוד את הדברים הללו – –

יעקב מרגי: עושים את זה.

יעקב מרגי: עושים את זה.

דניאל בן-סימון: – – ובמקום זה הלכתם לעבוד אצל הרב גפני והלכתם לעבוד אצל הרבנים מ – או, השר כחלון, אתה יודע על מה אני מדבר, נכון?

משה כחלון: מהמזנון הגעתי.

דניאל בן-סימון: נכון, לכן, האמנציפציה הזאת, שהספרדים השיגו פה, היא רק פוליטית, בכנסת.

דניאל בן-סימון: בכל מה שקשור לתכנים, בכל מה שקשור לתפיסת העולם, הרב גפני וחבריו ניצחו.

דניאל בן-סימון: ולכן, זה לא אבוד – – –

משה גפני: כמה ספרדים יש בבית-המשפט העליון?

משה גפני: כמה?

דניאל בן-סימון: ולכן, זה לא אבוד – אני אומר לך: יש עוד סיכוי לספרדים לומר את מילתם, לקחת את מאות השנים של המסורת הזאת, המאוזנת, חסרת הקנאות, ולהגיד: רבותי, זאת תעודת הזהות שלנו.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר לך, השר מרגי, ולכל הרבנים הספרדים: תעשו מה שצריך לעשות – –

אורי מקלב: תודה.

דניאל בן-סימון: – – תצאו מהחסות האשכנזית ותקבלו את העצמאות שלכם.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

משה גפני: – – –

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני.

אורי מקלב: תודה, תודה רבה לחבר הכנסת בן-סימון.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, ודאי יהיה לו מה להגיד בעניין.

משה גפני: כמה ספרדים לומדים בליד"ה בירושלים?

אורי מקלב: אולי שם בצד גם תגיד לו מי הקים את ש"ס.

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: – – –

ישראל חסון: – – –

אורי מקלב: רבותי, רבותי.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אורי מקלב: חבר הכנסת חסון.

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני.

נסים זאב: הרב גפני, תפסיק לצעוק פה.

נסים זאב: הרב גפני, זה לא מרכז דגל התורה פה.

נסים זאב: אני מבקש, תפסיק לצעוק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני שמח שאתה נמצא פה – כבוד השרים.

אורי מקלב: הוא רוצה להתייחס – – –

נסים זאב: לא, אני חשבתי שאתם האשכנזים והוא הספרדי.

נסים זאב: טוב.

נסים זאב: כבוד השרים – סליחה, בלי לפגוע בכבודו של אף אחד, חברי חברי הכנסת, כל אחד לפי כבודו ומעלתו, אני רוצה להתייחס לדבריו של כבוד השר ברוורמן.

ישראל חסון: – – –

אורי מקלב: זה לא משנה.

נסים זאב: אני אלמד את זה במשך היום.

נסים זאב: תנו לי הזדמנות.

נסים זאב: כאשר הוא ענה לחבר הכנסת גנאים, ואמר לו, אולי בנימה של התנצלות, שכל ערבי חשוד כגיס חמישי, וחלילה וחס לחשוד בכולם, וברובם המכריע, 99%, הם נאמנים למדינת ישראל – אולי אתה קצת תמים, אתה לא מכיר את העובדות, ואני רוצה להקריא לך – – –

אבישי ברוורמן: – – –

אורי מקלב: אבל יש גם סקרים אחרים, אדוני השר.

אורי מקלב: יש גם סקרים אחרים, שאומרים לך – – –

נסים זאב: אז יכול להיות ש-99% של האזרחים הם נאמני מדינת ישראל, אבל אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר – – –

אורי מקלב: אבל יש גם סקרים אחרים.

אורי מקלב: אחד מהסקרים למשל אומר ש-60% מבעלי העסקים לא מוכנים להעסיק חרדים.

אורי מקלב: זה גם אחד מהסקרים שנמצאים.

אורי מקלב: זה נכון שהם לא מוכנים להעסיק אותם.

אורי מקלב: מעבר.

אורי מקלב: 60%.

אורי מקלב: ו-85% גם לא מוכנים לקדם אותם.

אבישי ברוורמן: הבעיה פה היא בעיה של בורות, גזענות לעתים, כלפי החרדים, כלפי הערבים, ומצד שני צריך לצאת למעגל העבודה.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

אורי מקלב: כן, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גנאים אמר שיש להקים ח'ליפות אסלאמית ולכלול בתוכה את מדינת ישראל.

נסים זאב: הוא העניק את הריאיון בסוף השבוע ל"כול אל-ערב".

נסים זאב: הוא אמר דבר מאוד חמור: לדעתנו, ה"נכבה", אסון הקמתה של מדינת ישראל, נבעה מחולשתו והתמוטטותו של הגוף האסלאמי, ולכן עלינו לחזק את הגוף האסלאמי.

נסים זאב: באשר לגורלה של מדינת ישראל, אמר חבר הכנסת גנאים כי היא תיכלל במדינה האסלאמית הגדולה.

נסים זאב: אנחנו, מדינת ישראל, נהיה חלק מהמדינה האסלאמית.

נסים זאב: אנחנו לא נגד היהודים, אלא נגד התנועה הציונית ורעיונותיה הגזעניים.

נסים זאב: איננו מתנגדים שהיהודים ינהלו את ענייניהם הפנימיים בעצמם.

נסים זאב: ומה יקרה אם תפרוץ מלחמה עם אירן?

נסים זאב: הוא אומר כי הוא עם ציר אירן-"חיזבאללה" וסוריה.

נסים זאב: הוא נגד תוקפנות, אבל הוא בהחלט תומך בצד הצודק, שזה ציר אירן-"חיז

נסים זאב: באללה" וסוריה, שמייצג את קו ההתנגדות ואי-הכניעה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, אם אתה חושב שזה גיס חמישי וזה לא אויב חזיתי מתוך הבית, אתה טועה.

נסים זאב: אם אלה נאמניה של מדינת ישראל שיושבים בכנסת ישראל ופותחים את פיהם בדברי בלע והכפשה אנטי-ציונית נגד מדינת ישראל, ואתם מתעסקים פה בשה"י פה"י על הליבה של החרדים, אנחנו מבזבזים פה את זמננו לריק.

נסים זאב: כשיש אויבים בתוך הבית הזה, מטיפים נגד מדינת ישראל, יוצאים לחוץ-לארץ לעצרות ומקבלים מימון מלא מקופת המדינה, זה מה שצריך להדאיג את הכנסת.

נסים זאב: אז כמה אפשר?

נסים זאב: אני רוצה לסיים בנושא של הליבה, שזה כל כך חשוב ללב.

נסים זאב: כמה אפשר להיות צבועים?

נסים זאב: פתאום כולם דואגים לנו, מערכת משומנת של הסתה נגד החרדים בשם הליבה.

נסים זאב: כולם רוצים לראות אותנו משתלבים בשוק העבודה, ולכן צריך לימודי ליבה.

נסים זאב: ומכיוון שלא לומדים ליבה, אז הם ראויים לכל הגינויים.

נסים זאב: הם סחטנים, הם פרזיטים, הם עלוקות – אני מצטט בדיוק את מה שנאמר על-ידי אנשי ציבור בשבועיים, שלושה האחרונים: הם מתבדלים, ואם תרצו: הם בורים שמספרם הולך וגדל בקצב מבהיל המסכן את חוסנה החברתי והכלכלי של מדינת ישראל.

נסים זאב: אם זה לא דברי בלע, גזענות ורשעות שיוצאים מתוך אותם פיות, ואותם אנשים שמייצגים, ראשי ערים, עיתונאים שמרשים לעצמם לקחת את הבמה ולדבר דברי בלע.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש:

נסים זאב: צריכים כולנו להבין – – –

אורי מקלב: דברי סיום.

אורי מקלב: עוד משפט אחד.

נסים זאב: אני רוצה לסיים במשפט אחד.

נסים זאב: אני רוצה גם לעבור לנושא של הליבה, ובזה אני מסיים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שר החינוך התייחס לנושא של מבחני סאלד.

נסים זאב: לא יכול להיות שלמבחני סאלד לומדים אנגלית והיסטוריה, מתמטיקה ותו"י ודקדוק והבעה בעברית, בצורה מצוינת, שהיא הרבה יותר גבוהה ממבחני הבגרות, ולא מכירים בזה, וזה מבחנים של משרד החינוך.

נסים זאב: אם משרד החינוך לא מכיר במבחנים של עצמו, אז שלא יחלק אותם לבתי-הספר החרדיים.

נסים זאב: אז אם לא רוצים להכיר בזה כבגרות מלאה – אבל לא חלקית?

נסים זאב: לא כלום?

נסים זאב: ולכן אנחנו נחשבים פה בורים?

נסים זאב: אני לא חושב שאני יותר בור או פחות בור מחבר הכנסת שקדם לי ודיבר פה מעל לבמה הזאת.

נסים זאב: אני חושב שמה שיכול לאחד את עם ישראל באמת זה לא האנגלית, זה לא המתמטיקה, זה התנ"ך, זה האמונה שלנו, והאחדות שלנו.

נסים זאב: ואם כולנו נהיה מאוחדים פה אז באמת נוכל – – –

רונית תירוש: זה לא סותר.

שלמה מולה: זה לא סותר.

שלמה מולה: גם וגם.

שלמה מולה: גם תורה וגם עבודה.

נסים זאב: זה לא סותר, אני לא אומר שזה סותר.

נסים זאב: אבל לא האנגלית היא המאחדת.

קריאות: – – –

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני, לסיום.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך את האמת כפי שאני יודע אותה: לא רוצים אותנו בשוק העבודה, לא רוצים אותנו בצבא, לא רוצים אותנו בכלל.

נסים זאב: אז אל תטיפו לנו מוסר.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

אורי מקלב: חבר הכנסת משה גפני.

קריאה: – – – רוצים אתכם בקואליציה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לכם, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אנחנו יושבים, חברי הכנסת החרדים, אנחנו שומעים את המריבה בין הליכוד לקדימה מי יותר הזיק לחרדים, ואנחנו מסתכלים אחד על השני, ואנחנו תוהים בינינו לבין עצמנו, האם הייתם מעזים לעשות את זה על איזשהו מגזר במדינת ישראל – על עולים מאתיופיה?

משה גפני: על עולים מברית-המועצות?

משה גפני: על ערבים?

משה גפני: על מזרחיים?

משה גפני: על אשכנזים?

משה גפני: האם הייתם מעזים לעשות את זה?

משה גפני: יש ויכוח – מי הזיק יותר לחרדים.

משה גפני: מכיוון שאין לי זמן רב, היות שאני מכיר את הנושא מקרוב, אני אענה אחד לאחד, חברת הכנסת רונית תירוש, וגם לחבר הכנסת דניאל בן-סימון.

משה גפני: אני אעשה את זה ממש בקצרה.

משה גפני: קודם כול, לגבי האי-אמון, האם זה צודק או לא צודק.

משה גפני: אני מעיד, הייתי באופוזיציה, אבל היה לי קשר עם ראש הממשלה, עם מנהל לשכתו, עם יושב-ראש הקואליציה, עם שרים בממשלה, ואני אומר לכם, יש מושג בגמרא – "תוהה על הראשונות".

משה גפני: אל תגידו שעשינו לא טוב ואנחנו חוזרים בנו.

משה גפני: עשיתם דברים טובים.

משה גפני: עשיתם את חוק מוסדות תרבותיים ייחודיים, שזה המוסדות היחידים במגזר החרדי שלומדים את הליבה, אבל במקצועות הקודש.

משה גפני: הישיבות הקטנות.

משה גפני: היה, כמה ימים לפני החלטת בג"ץ – ממשלת קדימה העבירה חוק, לראשונה במדינת ישראל, שלא צריך ללמוד ליבה.

משה גפני: עשיתם.

משה גפני: ועשיתם נכון.

משה גפני: אתם, הפעם הראשונה במדינת ישראל שעשיתם חוק, שלפי דעתי הוא לא טוב, הוא צריך לעבור שינויים, חוק שמחייב את השלטון המקומי, מחייב, בחוק, להעביר כסף לחינוך החרדי – חוק נהרי.

משה גפני: אתם עשיתם, לא מזמן, לא לפני שנות דור.

משה גפני: לא בתקופת יגאל אלון.

משה גפני: אתם, הממשלה, החלטתם לעשות תוכנית הבראה לרשת הגנים של אגודת ישראל.

משה גפני: אתם, דבר טוב, מצוין.

משה גפני: הצלתם את הגננות.

משה גפני: אתם המשכתם את חוק טל.

משה גפני: אתם.

משה גפני: לא חשוב, אני מספר את העובדות, אל תגידו – חבל.

משה גפני: בגלל שעשיתם דברים נכונים, אחרת הייתם קורעים את החברה.

משה גפני: אתם.

משה גפני: עכשיו אתם באים להגיש אי-אמון.

משה גפני: אז אני אגיד לכם את האמת, אני לא מעט שנים בחיים הציבוריים, ואני עברתי כמה גלים נגד הציבור החרדי.

משה גפני: הם באו ללא סיבה והלכו ללא סיבה.

משה גפני: ואני, ביני לבין עצמי, היות שלא למדתי באוניברסיטה, אז אני לא יודע בדיוק לעשות מחקרים, אבל בדקתי ביני לבין עצמי מתי זה קרה.

משה גפני: זה קרה כאשר הליכוד בשלטון ואנחנו בקואליציה.

משה גפני: לעולם זה לא יקרה כאשר השמאל נמצא בשלטון.

משה גפני: לעולם.

משה גפני: לא היה כלום בתקשורת כשהעברתם את החוק על הישיבות הקטנות.

משה גפני: כלום.

משה גפני: מלה.

משה גפני: אה.

משה גפני: שחר אילן.

משה גפני: שמענו עליו.

משה גפני: זהו.

משה גפני: מסע מתוזמן התחיל אחרי שניסיתם להפיל את נתניהו בנושא המדיני ולא הצלחתם.

משה גפני: אחרי זה – בנושא הכלכלי.

משה גפני: לא הצלחתם.

משה גפני: ישראל נכנסה היום למדינות ה-OECD.

משה גפני: ואני לא חסיד של נתניהו.

משה גפני: אני אתו בקואליציה.

משה גפני: לא הצלחתם, ואז הגיעו יועצי התקשורת לציפי לבני ואמרו לה: יש פטנט איך אפשר לפרק קואליציה.

משה גפני: איך הפטנט?

משה גפני: כשאי-אפשר לפרק את הקואליציה בגלל שאף מפלגה לא מתכוונת לעזוב אותה, אין לאן ללכת, אחרת חלק מהמפלגות היו עוזבות, אז מכים בבטן הרכה, שזה מצטייר טוב בתקשורת ויש מי שממן את זה, ויש מי שמביא את זה במלוא העוצמה ולא מוריד את זה מסדר-היום – החרדים.

משה גפני: ואז מתחיל – הגזענות, ותיכף אני רוצה להגיד על זה מלה.

משה גפני: ואז מתחיל – הליבה.

משה גפני: הליבה.

שלמה מולה: – – –

משה גפני: הליבה, הליבה – תשמעו את הליבה.

משה גפני: בת חרדית – נניח אני בת חרדית.

משה גפני: אני עובר את כל המסלול מבית-ספר יסודי, לומד את כל המקצועות.

משה גפני: העובדות, אגב, לא יבלבלו אותם.

משה גפני: אני נכנסת לבית-ספר תיכון, לומדת פיזיקה, ביולוגיה, כימיה, הכול ברמה גבוהה.

משה גפני: עכשיו, אני לומדת את כל השנים כמו בית-ספר תיכון, מצטיינת.

משה גפני: הממוצע אצלי יותר גבוה מהממוצע בחינוך הממלכתי.

משה גפני: ואני רוצה להיות יועצת מס.

משה גפני: אומר מנכ"ל משרד החינוך בכתב למועצת יועצי המס, הוא אומר: הבת הזאת יכולה להיות יועצת מס.

משה גפני: היא לומדת מגמת ייעוץ מס בסמינר.

משה גפני: באה היועצת המשפטית של משרד החינוך שמוכרת לך, והיא אומרת: לא; לפי הכללים, היא לא עשתה בגרות.

משה גפני: אנחנו פוגעים בתל"ג, אנחנו עושים פיגוע כלכלי.

משה גפני: הבת החרדית רוצה לצאת לעבודה.

משה גפני: לא להיות מורה, לא להיות גננת, לא לשבת בבית, לצאת לעבוד בייעוץ מס, במקצוע נורמלי.

רונית תירוש: אז למה שלא – – –

משה גפני: מדינה נורמלית.

משה גפני: יכולים לעמוד פה אנשים חשובים, חברי כנסת, מנכ"לית משרד החינוך לשעבר, שרים לשעבר, מספרים לנו, מטיפים לנו מוסר שאנחנו לא רוצים לצאת לעבודה.

משה גפני: אני הבת – – –

רונית תירוש: אז למה שלא – – –

משה גפני: אל תשאלי אותי שאלות.

משה גפני: אני אחיה איך שאני רוצה, מכיוון שאני לא רוצה שיהיה בבתי-הספר שלי מה שיש בבתי-הספר שלך.

משה גפני: אל תטיפי לי מוסר, תני לי להגיד.

רונית תירוש: אבל אם – – –

משה גפני: אני רוצה ללמוד איך שאני רוצה, ואני לומדת את כל המקצועות, את כל המקצועות.

רונית תירוש: אם אתה – – –

משה גפני: תקשיבי לי את.

משה גפני: תעשי לי טובה, אני שמה לא אשכנע.

משה גפני: למה אני לא יכולה להיות יועצת מס?

משה גפני: עכשיו, תראי מה קרה.

משה גפני: אני כבר הלכתי לאוניברסיטה – –

אורי מקלב: לא הסתכלת בשעון, שלמה.

משה גפני: – – אני כבר דוקטור.

משה גפני: אני חרדי שיודע הכול, ואני בא לחברת היי-טק ורוצה להתקבל לעבודה.

אחמד טיבי: גם חרדי וגם דוקטור?

משה גפני: גם חרדי, גם דוקטור, וגם בא לעבודה.

משה גפני: ואז אומרים לי כך – –

קריאה: – – –

משה גפני: – – לפני שמקבלים אותך לעבודה, צריך לקבל את אחמד טיבי.

משה גפני: הערבים נמצאים הרביעים בתור, בכל המחקרים.

משה גפני: עכשיו, אחרי שקיבלו את טיבי, מקבלים את מרינה סולודקין בגלל שעולה מחבר המדינות מתקבל שלישי.

משה גפני: אחרי שהיא מתקבלת מקבלים את מולה בגלל שהאתיופי הוא השני.

משה גפני: האחרון שמתקבל, אם בכלל, לעבודה – אני יש לי את כל התארים, חרדי, 80% מהחרדים שראויים לעבוד, יש להם את התארים, יש להם את כל המקצועות – החברה הישראלית הגזענית לא מקבלת אותי לעבודה, והם עומדים פה ומטיפים לי מוסר.

משה גפני: עכשיו, בא בן-סימון – – –

אורי מקלב: קשה לי להפסיק אותך, אבל – – –

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: בא בן-סימון ואומר לחברי הכנסת מש"ס – זה גם עוד דבר – אל תלכו עם גפני, תלכו אתנו.

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: עכשיו תשמע, חבר הכנסת וקנין, מה יקרה אם תלך אתו.

משה גפני: תרצה להיות שופט בבית-המשפט העליון ולא יקראו לך אדמונד לוי, לא תהיה שופט בבית-המשפט העליון בגלל שאתה לא אשכנזי.

משה גפני: תרצה להתקבל לסגל האקדמי באיזושהי אוניברסיטה בארץ, אם אתה לא ב-7% האליטות של הספרדים, אתה לא בסגל האקדמי.

משה גפני: תרצה להתקבל לעבודה בפרקליטות, אם אתה לא אשכנזי לא תתקבל; רק אם יש לך פרוטקציה מאוד מאוד גדולה.

משה גפני: אבל אם אתה הולך עם גפני, אם אתה הולך עם גפני, ואתה רוצה להיות ראש ישיבה, 50% מראשי הישיבות – והציבור הספרדי, בן-סימון, במדינת ישראל גידל עולם תורה שאתה לא יכול לתאר לעצמך.

משה גפני: גדולי תורה, רבנים, דיינים, ראשי ישיבות, ר"מים, אנשים ברמה בלתי רגילה.

משה גפני: רק אצלנו יש שוויון.

משה גפני: אתם גזענים.

משה גפני: אתם לא תיתנו לספרדי להיות בסגל האקדמי, אתם לא תיתנו לספרדי להיות בפרקליטות, אתם לא תיתנו לספרדי להיות במערכת המשפט.

משה גפני: אנחנו קיבלנו אותם.

אורי מקלב: תודה.

משה גפני: אתם זרקתם אותם.

משה גפני: שלטון מפא"י של ראשית שנות ה-60 העביר אותם בכוח על דתם.

משה גפני: אנחנו קלטנו אותם, אנחנו אתם שווים בשווים.

משה גפני: לא רק זה, כשראינו שמפלים אותם בפוליטיקה החרדית, אני עבדתי לעזור להם להקים את ש"ס – לידיעתך, בן-סימון.

אורי מקלב: תודה רבה.

שלמה מולה: מה אתה אומר על – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אורי מקלב: ולאחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

קריאות: – – –

אורי מקלב: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אורי מקלב: יוצא לך לדבר אחרי חבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גפני – – –

אורי מקלב: אני אומר שיוצא לחבר הכנסת טיבי, יוצא לך בתקופה האחרונה לדבר אחרי חבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: הכבוד כולו שלי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני, אדוני היושב-ראש, עבודתם של צדיקים נעשית בידי אחרים.

אחמד טיבי: הטיח כאן חבר הכנסת גפני שאתם גזענים, ואני נאלץ להסכים אתו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורי אריאל: אם תסתפק בדברים האלה – – –

אחמד טיבי: האמת היא שלא צריך לומר יותר.

אחמד טיבי: האיש פשוט היה משכנע.

אחמד טיבי: הוא פשוט היה משכנע.

אורי אריאל: נראה אותך יורד.

אורי אריאל: נראה אותך יורד.

אחמד טיבי: אמר האשכנזים גזענים, אמר המזרחים גזענים, אמר קדימה גזענים.

אחמד טיבי: אמר יש בעיה עם האתיופים, יש בעיה עם החרדים.

אחמד טיבי: אתה יודע מה?

אחמד טיבי: Welcome to the club.

אחמד טיבי: ברוך הבא.

אורי אריאל: נראה אותך יורד.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רק חולק על סדר המנויים שאתה אמרת.

אחמד טיבי: אמרת אחמד טיבי, אחר כך אמרת מרינה סולודקין, אחר כך מולה, אחרי זה אתה.

אחמד טיבי: הלוואי שזה נכון.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני, עקבת אחרי הדוח של ועדת החקירה הפרלמנטרית, שכינסנו לפני מספר ימים, בנושא קליטת ערבים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: נכחו שם, כיבדו אותנו בנוכחותם, השר ברוורמן ויושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: לא יעלה על הדעת שלאחר יותר משישה עשורים, כששיעור האוכלוסייה הערבית הוא כ-20%, רק 6% בסקטור הציבורי הם ערבים.

אחמד טיבי: יש כאן מדיניות של הדחקה, של הדרה, שהיא built-in.

אחמד טיבי: מישהו מחליט לא לקבל ערבים, גם כשהם טובים.

אחמד טיבי: כתב לי השר ברוורמן – ואמר כאן בתשובתו לאי-אמון לעמיתי מסעוד גנאים – הרוקחים הערבים הם כמעט טובים, או הם טובים כמו היהודים.

אחמד טיבי: אגב, כשאני טוב, אני לא רוצה שישוו אותי ליהודים.

אחמד טיבי: כשאני טוב – אני טוב.

אחמד טיבי: למה צריך להשוות אותי ליהודים?

אחמד טיבי: אה, זה נשמע לך סביר להגיד הח"כים הערבים הם טובים כמו היהודים?

אחמד טיבי: הרי אנחנו לרוב יותר טובים מכם, לרוב יותר טובים.

אחמד טיבי: אפשר לומר שחלק מהח"כים היהודים הם טובים כמו רוב חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: אפשר לומר את זה.

אחמד טיבי: זה יכול להיות עובדה.

אחמד טיבי: ההיפך הוא לא הנכון.

אחמד טיבי: בואו נדבר על הממוצע, סליחה, בצניעות.

אבישי ברוורמן: ד"ר טיבי, אתה אחד ויחיד.

אבישי ברוורמן: אתה – – –

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני השר.

אחמד טיבי: ולכן, העמדנו דברים על דיוקם.

אחמד טיבי: העמדנו דברים על דיוקם לגבי מה שקרוי control group – קבוצת ביקורת.

אחמד טיבי: אבל מה כן אני רוצה בהשוואה?

אחמד טיבי: אני רוצה שהתשתית בטייבה תהיה כמו התשתית בכפר-גלים, אני רוצה שהתשתית בכפר-קרע תהיה כמו התשתית בגבעת-חביבה.

אחמד טיבי: אני רוצה – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם בבית-שאן רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: ובשדרות – עוד יותר.

אחמד טיבי: את יודעת מה?

אחמד טיבי: אני מוכן לעשות את זה בהדרגה.

אורלי לוי אבקסיס: לפי גפני אז הם אחרונים בתור, דרך אגב – – –

אחמד טיבי: – – – של גפני לא מדויק.

אחמד טיבי: אני הסכמתי אתו בתחילת דברי לגבי האפליה.

אחמד טיבי: הוא אמר: המדינה הזאת גזענית.

אחמד טיבי: אמרתי: עבודתם של צדיקים נעשית בידי אחרים.

אחמד טיבי: הרי רבים מהבית הזה, כאשר מדברים על אפליה או אי-שוויון נגד ערבים לא אומרים גזענות.

אחמד טיבי: גזענות אומרים כאשר יש משהו נגד שלמה מולה.

אחמד טיבי: אז יש כותרת ראשית ב"ידיעות אחרונות" בעמוד ראשון: אפליה בבתי-ספר, גזענות בפתח-תקווה.

אחמד טיבי: זה נקרא גזענות בישראל.

אחמד טיבי: אבל כאשר ילד ערבי מקבל שישית מילד יהודי מבחינת תקציב, זה נקרא אילוצי תקציב.

אחמד טיבי: זה לא נקרא גזענות.

אחמד טיבי: ואין על זה כותרת ראשית.

אחמד טיבי: גזענות היא גזענות.

אחמד טיבי: הדרה היא הדרה.

אחמד טיבי: דחיקה לשוליים היא דחיקה לשוליים.

אחמד טיבי: ולכן, אני מתפלא, אדוני השר.

אחמד טיבי: אתה פעלת רבות כדי שישראל תתקבל ל-OECD.

אחמד טיבי: נפגשתי כאן עם המזכ"ל של ה-OECD, שאלתי אותו שאלה.

אחמד טיבי: הוא אמר לי מה שאמר לך, מה שאמר לראש הממשלה – ישראל לא תתקבל בגלל שיעור העוני של שתי אוכלוסיות: ערבים וחרדים, בגלל אי-התעסוקה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת טיבי, הוא לא אמר שהיא לא תתקבל.

אבישי ברוורמן: הוא אמר שהיא צריכה לפתור את הבעיה.

אחמד טיבי: אז הוא אמר שהיא צריכה לפתור את הבעיה.

אחמד טיבי: אני מודה לך על התיקון.

אחמד טיבי: ראה, איזה פלא?

אחמד טיבי: היום היא התקבלה.

אחמד טיבי: שלושה חודשים עברו מאז שהמזכ"ל היה פה – נפתרה הבעיה.

אחמד טיבי: אין יותר ערבים עניים, אין יותר חרדים עניים.

אחמד טיבי: ולכן, היא התקבלה.

אחמד טיבי: יש יותר צביעות בין-לאומית מזו?

אחמד טיבי: עדיין יש עוני רב בקרב החרדים, עדיין יש עוני רב בקרב הערבים, ולא נפתרה הבעיה.

אחמד טיבי: מה כן?

אחמד טיבי: יצאה משלחת.

אחמד טיבי: אתה חבר במשלחת הזאת.

אחמד טיבי: אתה, השר הרצוג – הבטחתם לו לטפל בערבים.

אחמד טיבי: בערבית אומרים: דרבתו ע-סדרכום.

אחמד טיבי: התרגום המילולי הוא: הכיתם על החזה.

אחמד טיבי: יעני, אנחנו נדאג להם.

אורי מקלב: חבר הכנסת טיבי, משפט אחרון.

אחמד טיבי: אתה תוריד אותי אם אני – – –?

אחמד טיבי: אתה לא תוריד אותי.

אורי מקלב: אני לא אוריד אותך, אבל כבר לקחתי בחשבון, נתתי עוד שתיים-שלוש דקות.

אחמד טיבי: הוא רוצה, הנה תראה, תראה.

אחמד טיבי: ראית?

אורי אריאל: אלכס, תחליף את היושב-ראש.

אחמד טיבי: תחליף את היושב-ראש.

אחמד טיבי: חלום חייך התגשם.

אורי מקלב: משפט אחרון.

אחמד טיבי: אני אסיים.

אחמד טיבי: חבל שגפני לא פה, אבל אתה פה.

אחמד טיבי: אני מרגיש מאוד לא בנוח כאשר אני שומע התקפה קולקטיבית על חרדים כי הם חרדים.

אחמד טיבי: אני מרגיש מאוד לא בנוח.

אחמד טיבי: אני חושב שלא רק שזה פוליטיקלי נון-קורקט, זה לא מוסרי, זה לא בסדר, זה נדוש, ואכן, לעתים זה גזעני.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, על דברי הסיום במיוחד.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אני מבקש מראש מהדוברים לעמוד בלוח הזמנים.

אורי מקלב: אנחנו הפלגנו עם סדר-היום, וצודקים אלה שאומרים שהגיעה העת.

אורי מקלב: אנחנו הוספנו מראש לארבע דקות.

אורי מקלב: אני במיוחד מבקש מכולם.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ראשית, אני פונה למפלגת קדימה, שהגישה היום את האי-אמון שנושאו החרדים.

אורי אריאל: הניסיון להשתלח בצורה בוטה, הייתי אומר בלתי אחראית, בציבור שלם, במקרה הזה החרדים, לא יישא פרי.

אורי אריאל: הוא רק מרחיק, יוצר קרע.

אורי אריאל: לא תקדמו בזה ולו דבר אחד, ודאי לא תפילו את הממשלה, כפי שאתם יודעים.

אורי אריאל: יש לי הצעה בשבילכם: תנו להם חיבוק גדול – הרבה יותר יעיל, הרבה יותר נכון, הרבה יותר יהודי, הרבה יותר מתאים לכולנו.

אורי אריאל: אני מבקש לפתוח את דברי, כשם שאעשה, בעזרת השם, בכל נאום אחר שאשא פה בבית, ולהזכיר לראש הממשלה, לשרים כולם, לשר מרגי שאתנו, שבי"ח תשרי תשע"א, 26 בספטמבר למניינם, תחודש הבנייה בכל רחבי ארץ-ישראל.

אורי אריאל: זה יוצא בחול המועד סוכות.

אורי אריאל: יהיה זה יום חג מיוחד.

אורי אריאל: אני משוכנע שכל שר יבחר לו יישוב אחר, כל יושב-ראש או סגנו יבחר לו מקום שבו הוא ישתתף.

אורי אריאל: בעזרת השם, נחגוג – – –

אורי מקלב: ברמת-שלמה לא.

אורי מקלב: ברמת-שלמה אני לא אוכל להשתתף.

אורי אריאל: רמת-שלמה – תיכף נגיע לזה.

אורי אריאל: זה אחד הבלופים, לצערי, של ראש הממשלה.

אורי אריאל: תיכף ניגע בזה.

אורי אריאל: אבל איפה שיבנו, כל אחד יבחר לו בטח מקום.

אורי אריאל: על זה נאמר: ניפגש בשמחות.

אורי אריאל: אבל אני רוצה להגיד על מה הממשלה והעומד בראשה לא ראויים לאמון הבית הזה, ואני חושב שבלבותיכם, חברי הכנסת מהקואליציה, אתם תסכימו.

אורי אריאל: אתם תסכימו שהיא לא ראויה לאמון על כך שראש הממשלה הפסיק את הבנייה בירושלים מאז תחילת השנה האזרחית.

אורי אריאל: רמת-שלמה – אחד מהתעתועים שראש הממשלה, מכובדי סגן היושב-ראש, מנסה לעבור בין כולם.

אורי אריאל: פעם שמעתי מהשופט אליקים רובינשטיין, שהוא אמר למישהו: שמע, דבר אתי דוגרי.

אורי אריאל: אז ראש הממשלה מדבר דוגרי.

אורי אריאל: לאמריקנים הוא מוכר "לא יבנו", כי באמת לא יבנו, כי אין תוכניות, מה לעשות, בלי תוכניות לא בונים.

אורי אריאל: ליהודים הוא אומר: מה זאת אומרת, לא השתנתה המדיניות, לא תשתנה, אנחנו בונים.

אורי אריאל: לא בונים, לא עובדים, אדוני שר הדתות, כולל בקושי מאשרים תוכנית מיתאר שכולה מבני ציבור, שמתוכם כמה בתי-כנסת ומקוואות.

אורי אריאל: עכשיו שמעתי בשורה גדולה, שיושב-ראש הוועדה לתכנון ובנייה חתם על הפרוטוקול.

אורי אריאל: איזה התקדמות.

אורי אריאל: פנינו לעבר ירושלים.

אורי אריאל: כל אחד תחת החופה, גם היושבים פה, לפחות היהודים, אמר, ויאמרו ילדינו ונכדינו ונינינו: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.

זאב בילסקי: תדבק לשוני לחכי.

אורי אריאל: נכון, תדבק לשוני לחכי, ככה אומרים.

אורי אריאל: ואני שואל את יושב-ראש ועדת הכלכלה מה הוא עושה, למשל, כדוגמה, כדי למחות על העוול לירושלים עיר הקודש.

אופיר אקוניס: הרבה מאוד.

אורי אריאל: טוב, אז אני אשמח לשמוע.

אורי אריאל: הרי אתה תדבר – – –

אופיר אקוניס: אני הראשון שכתבתי שאובמה טועה – – –

אורי אריאל: הרי אני מרים לך להנחתה.

אורי אריאל: אדרבה, תבוא.

אורי אריאל: והנה ידידתי חברת הכנסת חוטובלי, וגם היא תסביר איך היא פועלת במרץ כדי שתחל מייד הבנייה בירושלים.

ציפי חוטובלי: – – –

אורי אריאל: שהרי ראש ממשלתנו מבהיר מעל לכל במה – גם זה ביטוי מהמעניינים ביותר: ירושלים זה לא התנחלות.

אורי אריאל: כאילו זה שם גנאי.

אורי אריאל: הרי זה יהושע בן נון.

אורי אריאל: מה קרה לך, מכובדי ראש הממשלה?

אורי אריאל: מה יצאת על יהושע בן נון, מחליפו של משה רבנו?

אורי אריאל: ראש הממשלה העביר החלטה בממשלה – החלטה קטנה, אבל ראוי לציין בכל זאת משהו – לעידוד התעסוקה בירושלים.

אורי אריאל: אבל בוודאי זאת לא החלטה שדומה למה שצריך.

אורי אריאל: ולכן אני, כיושב-ראש שדולת ירושלים, יחד עם ראש העיר וחברי, מביאים חוק שיונח בימים אלה, לקראת יום ירושלים, שמגדיר שירושלים היא אזור פיתוח א' לכל דבר ועניין, מתוקף היותה עיר הבירה.

אורי אריאל: לא צריך להחליט כל פעם.

אורי אריאל: לא צריך להכניס אותה לרשימות.

אורי אריאל: כל דבר שיש בו אזור פיתוח א', ירושלים תהיה ראש וראשונה לרשימה הזאת, ואני מקווה שהממשלה אכן תאמץ את זה.

אורי אריאל: אני חושב שכך ראוי.

אורי אריאל: אפשר להתגבר פה על בעיות התקציב, גם אם החוק ייכנס בהדרגה בגלל בעיות תקציב, אבל החוק הוא אמיתי ונכון.

אורי אריאל: כך, מן הסתם, נוהגת כל מדינה בעיר הבירה שלה.

אורי אריאל: אני צריך לסיים, ואני אומר לכם שראש הממשלה, שהבטיח לטפל בבנייה הפראית בנגב ובגליל, לא מטפל בה.

אורי אריאל: אמר שבינואר תהיינה החלטות, הוא כנראה שכח לציין באיזו שנה, כי השנה הזאת זה כבר לא יהיה בינואר, ולא בטוח שבכלל, ואני חושב שעל רקע זה ראוי לא לתת אמון לראש הממשלה ולממשלה הזאת.

אורי אריאל: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אריאל.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורי מקלב: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אין ספק שמר נתניהו, ראש הממשלה, הצליח לשבור שיא בדבר אחד; לא היה ראש ממשלה שכל כך הרבה חברי כנסת, מכל כך הרבה מפלגות, כולל, אגב, ממפלגות הקואליציה, לחלוטין לא מאמינים לו.

דב חנין: חבר הכנסת אריאל, אתה צודק; מר נתניהו מספר סיפורים שונים לחלוטין לאנשים שונים, לכל אחד סיפור אחר, מנסה לרמות את כולם כל הזמן.

דב חנין: אבל הבעיה עם ראש הממשלה הזה איננה רק אופורטוניזם מזגזג.

דב חנין: הבעיה איננה רק הבלופים.

דב חנין: יש הרבה בלופים, יש הרבה אופורטוניזם, יש הרבה זיגזוג, אבל מאחורי הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, אני אומר לכם בדאגה, יש גרעין של חשיבה פונדמנטליסטית קיצונית, קודם כול בנושאים המדיניים והביטחוניים.

דב חנין: הממשלה הזאת מספרת לכולם – לכל אחד את מה שהוא רוצה לשמוע.

דב חנין: לאמריקנים מספרים על הקפאה, אבל במציאות, עמיתי חברי הכנסת, מי מכם שקרא את התחקיר שהתפרסם ב"מעריב" בסוף השבוע יכול היה לראות איזו תנופת בנייה יש בשטחים – בהתנחלויות, במאחזים, תנופת בנייה חסרת תקדים.

דב חנין: אגב, הבנייה העצומה הזאת נעשית לא רק על-ידי ראש הממשלה, אלא גם על-ידי שר הביטחון שלו, מנהיג מפלגת העבודה, שנבחר כאיש המחנה המתון ומבצע את המעשים הקיצוניים ביותר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת היא ממשלה מסוכנת, כיוון שמדיניות ההתנחלות היא מדיניות המחסלת כל סיכוי להתקדמות להסדר עם הפלסטינים; היא מונעת מראש כל סיכוי להסדר עם סוריה, להתחלת דיאלוג אמיתי לשלום עם העולם הערבי, ובהיעדר התקדמות לשלום, סכנת האסקלציה באזור הזה הולכת ומעמיקה.

דב חנין: הממשלה הזאת משלבת לא רק קיצוניות מדינית נוראה, אלא גם הרפתקנות וחוסר אחריות ברמה מזעזעת.

דב חנין: הממשלה הזאת עלולה לגרור את מדינת ישראל – ואני אומר את זה בצער, אבל באחריות – הממשלה הזאת עלולה לגרור את ישראל למלחמה אזורית נוראה, שתמיט אסון גם על האזרחים והתושבים בארץ הזאת.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, ממשלה כזאת, חסרת אחריות, היא ממשלה שצריך לשים לה קץ ולהביע אי-אמון בה.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, הסכנות של הממשלה לא נוגעות רק במדיניות החוץ ומדיניות הביטחון הלקויה, הקיצונית וחסרת האחריות שלה; הממשלה הזאת אחראית למתקפה חסרת תקדים על המרחב הדמוקרטי.

דב חנין: זה התחיל בחברי הכנסת הערבים, זה המשיך באוכלוסייה הערבית כולה, זה התגלגל משם אל הקרן החדשה לישראל, ואחר כך לאגודה לזכויות האזרח ולכל תנועות השלום וארגוני זכויות האדם בישראל.

דב חנין: זה הגיע אחר כך לעיתון "הארץ", ובכלל לעיתונאים שמעזים להביע דעה אחרת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת מסוכנת לדמוקרטיה.

דב חנין: אם אנחנו לא נדע להתייצב להגנתו של המרחב הדמוקרטי בישראל, לא יישאר מרחב דמוקרטי להגן עלינו.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, זו ממשלה שראויה לאי-אמון גם ברמה המדינית-ביטחונית, גם ברמה הדמוקרטית הפנימית.

דב חנין: ואני מגיע לנקודה האחרונה, ובכך, אדוני היושב-ראש, אסיים.

דב חנין: היחס של הממשלה הזאת לאוכלוסייה הערבית הוא יחס של העמקה והמשך של האפליה הקיימת.

דב חנין: הטענות שלי בעניין הזה לא מופנות כלפי השר ברוורמן.

דב חנין: אנחנו מדברים על אפליה שיטתית ומבנית שנעשית על-ידי כל רשויות הממשלה, כל משרדי הממשלה – החל במשרד האוצר וכלה באחרון המשרדים.

דב חנין: האוכלוסייה הערבית ממשיכה להיות מופלית לרעה בתחום החינוך, בתחום הרווחה, בתחום התעסוקה, בתחום הגישה לתחבורה הציבורית.

דב חנין: איך מצפים שהאזרחים הערבים ירגישו שהמדינה מתייחסת אליהם בכבוד כאשר בכל פרמטר כמותי ואיכותי היחס אליהם הוא יחס מפלה ומקפח?

דב חנין: גם מהבחינה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

דב חנין: כמובן לא הגעתי, אדוני היושב-ראש, לתחום הכלכלי-חברתי, ולתחום הסביבתי, שגם בהם הממשלה משכילה להכות בנו מכות קשות.

דב חנין: אני מניח שזה יעלה בהצעות האי-אמון הבאות.

דב חנין: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: בכל אופן הזמן מחייב אותנו לצמצם למה שאנחנו רוצים לדבר.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לדובר הבא, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

אורי מקלב: אני אומר מראש שאנחנו חייבים להתכנס ללוח הזמנים.

ניצן הורוביץ: אדוני, תודה רבה, שמעתי היום גם את שר האוצר וגם את ראש הממשלה מספרים בגאווה גדולה על יום החג הלאומי של קבלתנו ל-OECD, הארגון הבין-לאומי לשיתוף פעולה ולפיתוח.

ניצן הורוביץ: אני חושב שראש הממשלה ושר האוצר, כדאי שיקראו טוב טוב את הדוח של ה-OECD על ישראל, ויראו שבשורה התחתונה של הדוח הזה ישראל היא בעצם האחרונה – בתחתית רשימת 30 ומשהו חברות ה-OECD – מבחינת הפערים החברתיים: בחינוך, בבריאות ציבורית, בשכר, בשירותים חברתיים.

ניצן הורוביץ: אם זה החג הלאומי של הצטרפותנו ל-OECD, שאנחנו היום במקום האחרון ברשימת החברות בו מבחינת פערים חברתיים – אני חושב שזה מכניס קצת לפרופורציה את כל החגיגה כאן סביב סיפור ה-OECD.

ניצן הורוביץ: גם שר החינוך, שהשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון, התייחס ל-OECD מבחינת מה שזה מחייב לגבי השתתפות בכוח העבודה וכו', והתוכניות שלו לגבי הציבור החרדי.

ניצן הורוביץ: אני הקשבתי בעיון לדברי שר החינוך, והוא פירט את תוכניותיו, שעל פניהן נראות תוכניות מעניינות, ואני מאחל לו הצלחה.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא ששר החינוך דיבר רק על חלק מהתמונה, ולאו דווקא על החלק העיקרי, ומה ששר החינוך לא דיבר עליו היה החינוך הממלכתי.

ניצן הורוביץ: הרי מה קורה עכשיו בארץ מבחינת החינוך הממלכתי?

ניצן הורוביץ: שני תהליכים לשני כיוונים: מצד אחד זליגה של תלמידי החינוך הממלכתי-דתי לזרמים החרדיים, ומצד שני זליגה של תלמידי החינוך הממלכתי החילוני לבתי-ספר אליטיסטיים חצי פרטיים כאלה ואחרים.

ניצן הורוביץ: שני התהליכים האלה מכרסמים בחינוך הממלכתי – הממלכתי הרגיל והממלכתי-הדתי – ובעצם ממוטטים אותו.

ניצן הורוביץ: ושר החינוך כאן, הדבר היחיד שהוא אמר ביחס לחינוך הממלכתי ולתוכניותיו ביחס לחינוך הזה – החינוך שאנחנו רוצים להקנות לילדי ישראל – הוא תגבור לימודי יהדות בחינוך הממלכתי.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לשר החינוך שיש עוד כמה דברים בחינוך הממלכתי, חוץ מלימודי יהדות, שצריך לעשות.

ניצן הורוביץ: למשל, ארוחת צהריים לתלמידי החינוך הממלכתי; למשל כיתות מרווחות, פחות צפופות.

ניצן הורוביץ: אני הייתי בשבועות האחרונים בבתי-ספר שלמדו בהם 40 ילד בכיתה.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע איך אפשר לנהל שיעור בצפיפות כזאת.

ניצן הורוביץ: יום לימודים, יותר ארוך, כפי שדווקא יש בחינוך החרדי, הסעות יותר טובות, יותר קרובות לבית.

ניצן הורוביץ: ארבעת הדברים האלה הם דברים קריטיים: ארוחת צהריים, כיתות מרווחות, הסעות ויום לימודים ארוך.

ניצן הורוביץ: את זה בחינוך הממלכתי – אין, ואני היום לא שמעתי משר החינוך, שאני מאוד מעריך אותו ומכבד אותו, את ההתייחסות לפגמים האלה בחינוך הממלכתי, שגורמים לכך שמצד אחד אנשים עוזבים אותו לטובת החינוך החרדי, ומצד שני אנשים שרוצים חינוך יותר טוב הולכים לבתי-ספר אליטיסטיים ופרטיים.

ניצן הורוביץ: כי מה השורה התחתונה?

ניצן הורוביץ: החינוך הממלכתי שלנו – ולזה בין היתר גם התייחס רון חולדאי, ראש עיריית תל-אביב, שפה יצא הקצף על דבריו.

ניצן הורוביץ: החינוך הממלכתי שלנו, החינוך של המדינה, הוא חינוך דל; הוא חינוך עני, הוא חינוך מוגבל.

ניצן הורוביץ: אני לא מדבר פה על עסקי הליבה של החינוך החרדי, ואני לא שואל כמה ליבה כבר אפשר ללמוד עד כיתה ז' – אני מדבר על החינוך הממלכתי, החינוך של המדינה, שהוא היום חינוך שהולך ומידרדר.

ניצן הורוביץ: אנחנו רואים את זה בהשוואות הבין-לאומיות של הציונים, המדדים השונים; אנחנו רואים את זה בדוחות של ה-OECD לגבי מערכת החינוך הישראלית – על זה צריך לדבר.

ניצן הורוביץ: יכולתי כמובן, ועשיתי את זה כאן פעמים רבות, לדבר על החינוך החרדי, אבל העדפתי לדבר על החינוך שלנו, החינוך הממלכתי.

ניצן הורוביץ: אני מצפה משר החינוך ומממשלת ישראל שיתייחסו לחינוך הממלכתי וייתנו לו את הכבוד הראוי.

ניצן הורוביץ: אני אומר כאן, מעל הבמה הזאת, שחינוך ממלכתי, חינוך של המדינה, צריך לקבל עדיפות על פני זרמי חינוך אחרים.

ניצן הורוביץ: אני בכלל חושב שהטרגדיה שלנו במדינה היא מערכת החינוך הנפרדת – הזרמים הנפרדים בחינוך – שגורמת לנו לאסון.

ניצן הורוביץ: אבל כל עוד יש גרעין של חינוך ממלכתי – ממלכתי רגיל וממלכתי-דתי – הוא צריך לקבל את המשאבים.

ניצן הורוביץ: כשאני רואה היום מה קורה בחינוך הממלכתי, שילדים הולכים ב-12:30–13:00 הביתה, בלי ארוחת צהריים, בלי שיעורי תגבור, בלי שיעורי עזר, לומדים בכיתות צפופות עם מורים שמקבלים שכר עגום – מערכת חינוך כזאת לא יכולה לסחוב.

ניצן הורוביץ: אז כמובן, מי שיש לו יותר הולך לבתי-ספר פרטיים, ומי שרוצה הולך לבתי-ספר חרדיים.

ניצן הורוביץ: ומה נשאר לחינוך הממלכתי?

ניצן הורוביץ: גורנישט מיט גורנישט, זה מה שנשאר.

ניצן הורוביץ: תודה.

אורי מקלב: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

אורי מקלב: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה, ואחריו – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצטרפנו ל-OECD, אבל מפה, מהבימה, נשמע "אוי" חסידי.

אורי אורבך: אני שומע פה חברי כנסת מתלוננים ומתרוננים על החינוך החרדי, שלא מוכשרים למספיק דברים, ויש משהו בטענות, כי אדם בחברה המודרנית האזרחית צריך להיות מוכשר גם לדברים אחרים.

אורי אורבך: אבל יש פה גם מידה רבה של התנשאות כלפי הזרים האלה שעליהם אפשר להפיל הכול.

אורי אורבך: אפילו בהערת אגב מסוימת של השר ברוורמן קודם – והוא דיבר דווקא לגבי הצעת האי-אמון של הסיעות הערביות – הוא אמר: "כן, רוקחים ערבים יכולים להיות לא פחות טובים מרוקחים יהודים", ואוזני צללו לרגע.

אורי אורבך: כלומר, אני, עם הדעות הפוליטיות הנכונות שלי, לא העליתי בדעתי אף פעם שבכלל יש הווה אמינא.

אורי אורבך: יש רוקחים טובים ויש רוקחים רעים – ערבים, יהודים.

אורי אורבך: אבל הרבה פעמים האנשים, קובעי הטעם, האנשים בממשלה, אפילו אנשים עם דעות מאוד ליברליות, חושבים שמה שהם מחנכים אליו בבתי-הספר שהם מלמדים בהם ושילדיהם שלהם לומדים זו הדרך הנכונה והבלעדית, וכל האחרים – הערבים, החרדים – כל אלה שהם לא כמונו: "הם, אם הם מתאמצים, הם יכולים להיות אפילו כמונו", כמו אלה שהם הזרם המרכזי.

אורי אורבך: פה אני פונה לחברינו הליברלים או הליברלים בעיני עצמם, ומבקש מהם להבין שיש סוגים שונים של בני-אדם.

אורי אורבך: העובדה שאתה אומר שהאחרים "כן יכולים להיות.

אורי אורבך: הרוקח הערבי יכול להיות כמו רוקח – – –".

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, יש אפילו רופאים חרדים.

אורי אורבך: הידעת?

אורי אורבך: יש רופאים חרדים שהם לא פחות טובים מרופאים חילונים, ויש חברי כנסת חרדים שהם לא פחות טובים.

קריאה: מי?

דוד רותם: – – –

אורי אורבך: גיליתי אפילו – – –

זאב בילסקי: אין לי דוגמאות כרגע, אבל – – –

קריאה: חבר הכנסת רותם.

אורי מקלב: חבר הכנסת רותם.

אורי אורבך: יש חברי הכנסת טובים, חרדים וערבים, ואפילו יותר טובים מחבר הכנסת דודו רותם.

דוד רותם: לא.

אורי אורבך: לא פה – בעולם.

זאב בילסקי: בעולם.

אורי אורבך: לא פה.

אורי אורבך: פה אין לי דוגמאות.

אורי מקלב: רק אל תבקש הודעה אישית.

קריאה: – – – הודעה אישית.

אורי אורבך: כל האמירה הזאת, שאנשים עומדים פה על הדוכן ובמקומות אחרים ומתפעמים כל כך שיש אנשים ש"הם לא כמונו בדיוק, לא באותו פרופיל ולא מאותה ההשכלה ובכל זאת הם מגיעים להישגים שלנו", מזכירה לי את ההתנשאות שהיתה בזמנו על פרופסור שלמה בן-עמי, שתמיד הביאו אותו במפלגת העבודה ואמרו "תראו, בן-עמי ממרוקו, והוא נהיה פרופסור", כל כך מתפעלים אנחנו – אנחנו, הרוב, הזרם המרכזי – מעצמנו, שאפילו אנשים דלת העם, אפילו אנשים – –

קריאה: – – –

אורי אורבך: – – אפילו אנשים שהם לא ברקע שלנו, תראו לאן הם יכולים להגיע.

אורי אורבך: לכן, אני אומר לאנשים שמתנאים, במידה רבה של צדק, בחינוך שהם מעניקים לעצמם ולילדיהם, להבין שיש עוד דברים, עוד סוגים ועוד צורות חינוך, ואם השאיפה באה בידיים נקיות ובכנות – שאנשים בחינוך הממלכתי ובחינוך הפחות ממלכתי ובחינוך העצמאי החרדי ובחינוך הפרטי החילוני והדתי צריכים לקבל את סל ההשכלה והתרבות וההכשרה לחיים, אבל אי-אפשר יהיה לעשות את זה בכוח, אלא בהידברות ובהבנה, כי יש שינויים דרמטיים בחברה הישראלית, גם לא זו שהיא הזרם המרכזי אלא הזרמים היותר צדדיים.

אורי אורבך: לכן, כדי לעשות שינויים בחברה בתחום החינוך וכדי לצמצם פערים, אני מסכים עם עמיתי חבר הכנסת הורוביץ שצריך לחזק את החינוך הממלכתי קודם כול בגלל שהוא ממלכתי, וקודם כול בגלל שהוא מאפשר חינוך נגיש במחירים סבירים, ואם אנחנו נוגסים בו על-ידי חינוך פרטי, לא משנה אם זה חינוך של עשירים או חינוך של עניים, אנחנו נוגסים במרקם המרכזי של המדינה, במרקם החיים והעתיד.

אורי אורבך: אבל את זה צריך לעשות – ובזה אני מסיים – מתוך הבנה שיש שינויים, ולא נעשה דברים כאלה בכוח אלא בהידברות ולא בהתנשאות.

אורי אורבך: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

אורי מקלב: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, הדוברת האחרונה, בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בסיפור.

ציפי חוטובלי: מספרים על הגאון מווילנה שיום אחד התרחשה בק שלו תקלה, איזשהו אסון, שבעקבותיה הוא כינס את כל גדולי הדור והישיבה שלו ואמר: "אני גוזר עליכם להתחזק בלימוד מדעים".

ציפי חוטובלי: כך אמר הגאון מווילנה, לא פחות ולא יותר; לא חיזוק בלימוד תורה, לא חיזוק בשמירת מצוות, אלא חיזוק בלימוד מדעים.

ציפי חוטובלי: הגאון מווילנה גם הסביר ואמר שכבוד התורה הוא כבודו של האדם השלם, האדם שיש בידיו ידע כולל, וכדי לכבד את התורה לא די רק בשימור התורה ובשימור המצוות, אלא יש צורך להיות חלק מהעולם המתקדם והנאור.

ציפי חוטובלי: אני מספרת את הסיפור הזה כדי לומר לחברי ואחי החרדים, למגנים שלהם מימין ומשמאל, ואני רוצה לומר את זה גם לכל מי שרוממות לימודי הליבה בגרונו: לימודי הליבה אינם יוזמה של אנשי שמאל שמנסים לכפות את הדברים על אנשים ממגזר חרדי.

ציפי חוטובלי: לימודי הליבה הם אינטרס ציוני לאומי של כולנו.

ציפי חוטובלי: אני פונה אל ראש הממשלה ואומרת לו: זו אחריותה של ממשלת הליכוד לכונן לימודי ליבה במערכת החינוך של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אני פונה לשר החינוך, שדיבר כאן יפה וגבוה בשבוע שעבר על חשיבותם של לימודי הליבה: בידך הכוח לעשות, בידך הכוח לשנות.

ציפי חוטובלי: אנחנו, המחוקקים, ניתן את הגיבוי המלא, כדי שהמהפכה הזאת תתרחש בעת כהונתה של הממשלה הזאת.

ציפי חוטובלי: אבל חברה שאין בה לימודי ליבה, הרב גפני, ואין לימודי ליבה לא בציבור הערבי במדינת ישראל ולא בציבור החרדי במדינת ישראל, היא חברה נטולת כלים להשתלבות.

ציפי חוטובלי: בעיני, כבוד התורה הוא גדול יותר כאשר אנשים יכולים לעסוק ולהתפרנס בכל אחד מהמקצועות, ואינם מוגבלים לעסוק במקצועות שאין השכלה בצדם.

ציפי חוטובלי: לכן, זה האתגר הגדול ביותר של החברה הישראלית.

ציפי חוטובלי: הוא זה שיפריד את חומות ההפרדה בינינו בתוכנו.

ציפי חוטובלי: הבית הזה צריך לייצר כאן הסכמה מקיר לקיר בסוגיה זאת.

משה גפני: – – –

ציפי חוטובלי: כן, חבר הכנסת גפני.

ציפי חוטובלי: כאן אני רוצה לומר שגם בתוך, בקרב, הציבור החרדי יש כאלו הזועקים לאותו שוויון שיש לכל בחור בחברה החילונית, בחברה הדתית-לאומית, לבחור לו את תחום העיסוק שלו.

ציפי חוטובלי: הרי גם בחברה שלכם יש אנשים שמבקשים את זה.

ציפי חוטובלי: יש אנשים שאינם כשירים ללימוד תורה, וכולם יודעים ומכירים את זה.

ציפי חוטובלי: תנו להם לרכוש מקצוע, תנו להם לרכוש השכלה, תנו להם להיות חלק ממשפחת הציונים כאן במדינת ישראל, גם אם אתם לא ציונים בהגדרותיכם.

ציפי חוטובלי: אבל שישרתו את המדינה הזאת בנאמנות על-ידי רכישת מקצוע.

ציפי חוטובלי: אותו הדבר גם לגבי הציבור הערבי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, הידעת שחלקים נכבדים מהציבור הערבי במדינת ישראל גדלים על ברכי תנועת ה"חמאס", ומערכת החינוך של מדינת ישראל מממנת אותה?

ציפי חוטובלי: הנתונים האלה הובאו לי על-ידי אנשים בכירים במשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: חברים, כשאלה הנתונים, אנחנו צריכים לדאוג לכך שלא יהיו בקרבנו אנשים שהם נושאי תעודת זהות ישראלית, בעלי אזרחות, המקבלים מימון מהמדינה שלנו, בלי שיש פיקוח על התכנים של מערכת החינוך שהם לומדים בה.

ציפי חוטובלי: זה אינטרס לאומי ממדרגה ראשונה.

ציפי חוטובלי: זה לא אינטרס של אנשי האופוזיציה, עם כל הכבוד ליושבת-ראש האופוזיציה שמנפנפת בנושא לימודי הליבה, כאשר תחת ממשלתה ישבה שרת חינוך, פרופסור יולי תמיר, וביטלה דה-פקטו את החלטת בג"ץ שקבעה חיוב ללימודי ליבה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזו האחריות שלנו ליישם את פסיקת בג"ץ.

ציפי חוטובלי: זאת האחריות שלנו לספק לכל תלמיד במדינה הזאת גם את ערכי הציונות, גם את ערכי האזרחות, גם את ערכי הדמוקרטיה, גם את ערכי התנ"ך וגם את ערכי היהדות, אבל גם מתמטיקה ואנגלית, כדי שהוא יוכל לרכוש מקצוע לכשיגדל.

ציפי חוטובלי: כפי שאמרתי, זה לא עניין לשמאלנים.

ציפי חוטובלי: אדוני ראש הממשלה, אני רק רוצה לומר שפניתי אליך ואמרתי שההצטרפות שלנו ל-OECD צריכה לכלול גם את מהפכת לימודי הליבה.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל צריכה – –

ראובן ריבלין: כבוד השרים, אתם מפריעים.

ראובן ריבלין: כבוד השר כחלון, אתה מפריע מאוד לחבר הכנסת בר-און – –

ציפי חוטובלי: – – לחוקק בתוכה חוק לימודי ליבה, ואני מתחייבת על הבמה הזאת להגיש את הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: – – לא אאפשר זאת.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לכל חברי הבית הזה, ואני מאוד מקווה שעוד תחת הממשלה הזאת נוכל לראות שינוי משמעותי במערכת החינוך של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: נדמה לי ששר החינוך פירט פה וסקר סקירה רחבה ביותר, כמעט 50 דקות, גם השר ברוורמן.

ראובן ריבלין: חשבתי שאדוני רוצה לעלות לסכם, אבל אין צורך.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, נא לשבת במקומותיכם, כי אנחנו עוברים להצבעות על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: ובכן, נא לשבת, שלא יאמר אדם אחר כך: לא היה לי זמן.

ראובן ריבלין: השר ליצמן, עוד רגע אדוני לא יצביע, ואחר כך יהיו שיבושים במערכת החינוך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון הראשונה היא הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה – ממשלת נתניהו שוברת שיאים של הנצחת פערים בין החינוך הממלכתי לחינוך החרדי ושומרת על שתיקה מול הקיטוב, הבידול והאלימות הגואה בחברה, בשל רצונה היחיד לשרוד בכל מחיר.

ראובן ריבלין: זאת הצעת האי-אמון של קדימה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 40 נמנעים – 1 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 29, נגד – 49, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל, שנושאה: האפליה המתמשכת נגד האוכלוסייה הערבית במדינה בתחומי החינוך והתעסוקה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד – 24 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 24, 51 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ואני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת להציג שתי החלטות, שאחת מהן מחייבת הצבעה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אנחנו ממשיכים בסדר-היום, בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים.

ראובן ריבלין: עד כה נרשמו לדיון רק ארבעה חברי כנסת: חיים אורון, יעקב כץ, מיכאל בן-ארי ואורי אריאל.

ראובן ריבלין: מי שרוצה, אני מאפשר לו עוד שתי דקות להירשם.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, שתי הודעות.

): ההודעה הראשונה – ועדת הכנסת קבעה כי ההצעות לסדר-היום בנושא: ביקור חברי כנסת בלוב, הצעות חברי הכנסת זבולון אורלב, מוחמד ברכה, ג'מאל זחאלקה, אורי אריאל, כרמל שאמה, אחמד טיבי ומשה מטלון, תידונה בוועדת הכנסת.

): הודעה שנייה, שמחייבת הצבעה – הכנסת החליטה בישיבתה ביום שני, ח' באדר התש"ע, 22 בפברואר 2010, להעביר לו והגנת הסביבה את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 14) (העסקה שלא כדין – הגברת האכיפה), התש"ע–2010 – מ/481, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ביקש להעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, מן הנימוק שנושא ההצעה נוגע באופן ישיר לתחומי עניינה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש והגנת הסביבה נתן את הסכמתו – –

ראובן ריבלין: זה מצריך הצבעה.

): כן.

ראובן ריבלין: זה מצריך הצבעה.

): – – להעברת הצעת החוק לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): ועדת הכנסת ממליצה לפיכך לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מו והגנת הסביבה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

ראובן ריבלין: המלצה זו מצריכה הצבעה, הצבעת מליאה, כי המליאה העבירה בזמנו לוועדה מסוימת, עכשיו הוועדה ביקשה לשנות זאת – צריך את אישור המליאה.

ראובן ריבלין: נצביע, רבותי.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: מי בעד הודעת ועדת הכנסת?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת הכנסת – 46 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 14) (העסקה שלא כדין – הגברת האכיפה), התש"ע–2010, מו והגנת הסביבה לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 46 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, הודעתך אושרה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/502).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 22), התש"ע–2010, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השר שלום שמחון להציג את החוק בשם הממשלה, במקום שר האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

שלום שמחון: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הממשלה, חברי הכנסת, יותר מ-200,000 גמלאים מקבלים קצבה מקרנות הפנסיה שנכנסו להסדר ב-2003.

שלום שמחון: על-פי הכללים הקיימים כיום, הגמלה שמשולמת לגמלאים אלו מעודכנת על-פי מדד המחירים לצרכן בחלוף שנתיים ממועד העדכון הקודם, או במועד שבו שיעור השינוי במדד עולה על 4.25%, לפי המוקדם ביניהם.

שלום שמחון: בהסכם הקואליציוני בין סיעת הליכוד לבין סיעת העבודה הוסכם כי הממשלה תנקוט את הפעולות הנדרשות לשינוי מנגנון ההצמדה של הקצבאות בקרנות הוותיקות שבהסדר, כך שהמנגנון יהא זהה למנגנון ההצמדה של קצבאות הגמלאים בפנסיה התקציבית, כלומר הקצבאות תוצמדנה מדי שנה לעלייה במדד.

שלום שמחון: בהתאם לכך, הצעת החוק שלפנינו מתקנת את מנגנון ההצמדה החל על קצבאות בקרנות הפנסיה הוותיקות שבהסדר, תוך שמירה על יציבותן של הקרנות האלה.

שלום שמחון: מאחר שממועד העדכון האחרון חלפה יותר משנה, מוצע לעדכן את הקצבאות בתוך שנה מן העדכון האחרון שנעשה.

שלום שמחון: המשמעות היא שהגמלאים יקבלו החזר רטרואקטיבי אשר יגדיל את הקצבה באופן חד-פעמי.

שלום שמחון: לכן, אבקש להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

שלום שמחון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: ראשון המתדיינים בהצעת החוק חבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: אחריו, לפי הרשימה – חבר הכנסת יעקב כץ.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אלה שלא נרשמו ולא רוצים להשתתף, נא לשבת במקומות, או יש מקום נוח ונחמד לדבר בו.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החקלאות – אדוני היושב-ראש, אדוני שר החקלאות, אנחנו – – –

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת.

מגלי והבה: רק רגע, חבר הכנסת אורון.

מגלי והבה: אני לא צריך לקרוא בשמות.

מגלי והבה: נא לשבת.

מגלי והבה: אלה שבצדדים, אני מבקש לא להפריע.

מגלי והבה: כן, העוזרים, תודה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נצביע בעד הצעת התיקון הזאת, אבל, אדוני שר החקלאות, אני מקווה ששמת לב גם לפסקה האחרונה בהצעת החוק.

חיים אורון: והפסקה האחרונה בהצעת החוק אומרת – ואני מקריא מדברי ההסבר, כי מי שקורא רק את החוק עצמו לא יבין מה כתוב פה: מאחר שהשינוי המוצע כאמור בסעיף, וכו' וכו', מהווה שינוי קבוע במערך הזכויות של המבוטחים בקרנות בהסדר, יש אפשרות – ואני לא קורא את כל הטקסט – שמתחייב מכך בעצם צמצום הזכויות ארוך הטווח, כדי לא ליצור גירעון אקטוארי כתוצאה מהתשלום החד-פעמי הזה.

חיים אורון: מה זה אומר בלשון בני-האדם?

חיים אורון: מה שקורה פעם נוספת – הגמלאים עוזרים אחד לשני, זה בסדר גמור, אין פה מקור חיצוני שבא ואומר: היות שאנחנו עדכנו, נוצר גירעון, והיות שהקרן צריכה להיות מאוזנת, אנחנו מביאים x כסף לתוך המערכת ולא פוגעים בצבירה.

חיים אורון: את הפטנט הזה אני מכיר מצוין, אפשר לעשות אותו בהרבה מקרים אחרים.

חיים אורון: תקועה בוועדת הכספים של הכנסת זה כמה חודשים החלטת בג"ץ שאמרה דבר דומה לגבי זכויות של אלמן, שמשווה אותו לאלמנה.

חיים אורון: בא האוצר ואומר: אני מציע לקבל את החלטת בג"ץ, אבל המקור הוא הפחתת זכויות של כל האחרים.

חיים אורון: אני לא אסתיר מפניך, אדוני השר, במקרה ההוא, היות שמדובר בסכום גדול, לתקופה ארוכה, אני חושב שעמדת האוצר נכונה.

חיים אורון: במקרה הזה, היות שזה ייפול על קבוצה מאוד מסוימת של גמלאים, אני חושב שזה טעות.

חיים אורון: לכן העדכון הוא הכרחי, וטוב שתבעתם אותו.

חיים אורון: הסעיף האחרון שאומר:

חיים אורון: אנחנו אבל נעדכן את סך כל החשבון האקטוארי על בסיס הנתונים החדשים, לפי דעתי, הוא מאוד-מאוד בעייתי.

חיים אורון: אני לא יודע לאיזו ועדה זה עובר, אדוני היושב-ראש, כי הוחלט פה שיש ועדה פרטית לענייני פנסיה.

חיים אורון: בסדר.

חיים אורון: זה חלק מההתנהלות של הכנסת.

חיים אורון: אני מקווה שיושב-ראש הוועדה, חיים כץ, שהוא מאוד-מאוד חריף בנושא שהזכרתי קודם, גם פה יהיה חריף באותה מידה, ולפחות הדבר האחרון שמופיע פה בחוק יתוקן.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: חבר הכנסת חיים כץ – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחריו – העוזרים, אולי תבואו כאן לנהל את הדיון?

מגלי והבה: אני מבקש שיהיה שקט שם.

מגלי והבה: מה זה צריך להיות?

מגלי והבה: כאן מצד שמאל.

מגלי והבה: הסדרנים, תוציאו אותם.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, השבוע ביום רביעי יחול יום ירושלים, יום שחרורה של ירושלים אחרי כמעט 1,900 שנה שבהן בעצם העם היהודי גורש מירושלים, לא היתה לו ריבונות עליה, ואני רוצה להקדיש את הדקות הקרובות של הדיון בחוק הפיננסי כדי לעסוק בקדושתו של היום הזה, ולצערי, בהיעלמותו מסדר-היום הציבורי במדינת ישראל, במוסדות החינוך שלה, שתקועים איפשהו אך ורק עם אחד משלבי הגאולה שלנו, ואת השלב השני שלו משום מה משכיחים ושוכחים.

מיכאל בן-ארי: דוד המלך הוא זה שמייסד את ירושלים כבירת העם היהודי, ומכריז עליה: "זאת מנוחתי עדי עד, פה אשב כי אִוִתיה", בשעה שבה הוא נאלץ לברוח מן העיר בעקבות המרד של בנו, מה שמכונה מרד אבשלום.

מיכאל בן-ארי: באים אליו הכוהנים למקום שאליו הוא נמלט, ומביאים את ארון הברית.

מיכאל בן-ארי: אומר דוד המלך לכוהנים שמביאים את זה, הוא מבקש מהם להחזיר את ארון הברית אל המקום; ויאמר המלך לצדוק: "השב את ארון האלוהים העיר, אם אמצא חן בעיני ה' והשיבני והראני אותו ואת נוהו, ואם כה יאמר, לא חפצתי בך, הנני, יעשה לי כאשר טוב בעיניו".

מיכאל בן-ארי: יש לדבר על המסר של דוד המלך בארוכה, אבל בזמני הקצר אומר, דוד המלך לא היה איזה סוג של נרקיסיסט שרואה את עצמו בעניין.

מיכאל בן-ארי: ירושלים היא מרכז ההוויה של עם ישראל, אתי ובלעדי.

מיכאל בן-ארי: אבל לשם נשואות העיניים.

מיכאל בן-ארי: לפני שבוע פגש אותי עיתונאי לאיזו שיחה, ואמר לי: אתה משיחי?

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: זו המחמאה הכי גדולה שאני יכול לקבל, שאומרים עלי שאני משיחי.

מיכאל בן-ארי: ואז הוא אומר לי: אבל אתה לא מחובר למציאות.

מיכאל בן-ארי: ועניתי לו: מי שאיננו מחובר למה שאני מחובר, הוא לא מחובר למציאות; הוא בסופו של דבר נידלדל מעם ישראל, מי שעזב את חלומו של ירושלים נעלם מן העולם.

מיכאל בן-ארי: ואז סיפרתי לו סיפור – לפני 990 שנה, בעיצומם של מסעי הצלב, עומד אבא עם שני ילדים ואומר להם בסוף ליל הסדר: לשנה הבאה בירושלים הבנויה.

מיכאל בן-ארי: אומר לו הבן: על איזה ירושלים אתה מדבר?

מיכאל בן-ארי: יש שם ממלכת ירושלים הצלבנית; מאות אלפים של יהודים נטבחו, נשרפו חיים בתוך בתי-כנסת.

מיכאל בן-ארי: על מה אתה מדבר, אבא?

מיכאל בן-ארי: אמר: אבא, ביי, אני עוזב.

מיכאל בן-ארי: ילד אחר, אמרתי לאותו עיתונאי, ישב שם ואמר לאבא: אתה אומר: בשנה הבאה בירושלים הבנויה?

מיכאל בן-ארי: זה הזוי.

מיכאל בן-ארי: זה נכון.

מגלי והבה: צריך לסיים.

מיכאל בן-ארי: מה קרה ההקפדה?

מיכאל בן-ארי: עוד חצי דקה.

מיכאל בן-ארי: אין פה כל כך הרבה דוברים.

מגלי והבה: עוד חצי דקה.

מגלי והבה: יש לוחות זמנים.

מיכאל בן-ארי: ומכל מקום, אומר הבן השני: אבא, אני אספר לבן שלי גם כן: לשנה הבאה בירושלים הבנויה.

מיכאל בן-ארי: זה הזוי, זה לא מחובר למציאות, זה משיחי.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לעיתונאי: אתה יודע מי זה היה הבן השני?

מיכאל בן-ארי: זה היה סבא של הסבא שלך.

מיכאל בן-ארי: אם הוא לא היה הזוי ומשיחי, אתה לא היית פה.

מיכאל בן-ארי: הקומה הזאת של יום ירושלים על יום העצמאות היא הקומה הרוחנית שלנו, היא הקומה המהותית שלנו.

מיכאל בן-ארי: היא תקבע את הדורות, היא בעצם הגשמה של מה שאומר רבי עקיבא, שהוא רואה את המונה של רומי, שרואה אותם שוחקים, אומר:

מיכאל בן-ארי: אבל בסופו של דבר צוחק מי שצוחק אחרון, רואה את המחצית השנייה, רואה את חיילינו הגיבורים חוזרים ותותחינו מרעימים לה שיר מזמור, ובזה בעצם מתגשם אותו חזון של רבי עקיבא שאומר: אם התקיימה הנבואה על החורבן, תתקיים גם הנבואה על הגאולה.

מיכאל בן-ארי: וגאולת ישראל על אפם ועל חמתם של כל הכביכול מחוברים למציאות והריאל-פוליטיק, כי הריאל-פוליטיק האמיתי זה להיות משיחי, להיות קרוב לירושלים לא רק בלב אלא גם בגוף.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל; לא נמצא.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלדד הוא אחרון הדוברים ונעבור להצבעה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, החוק לפיקוח על שירותים פיננסיים ככללו ראוי, ואני אתמוך בחוק הזה, למרות שמביאה אותו אלינו היום ממשלה שכמעט כל שאר מעשיה ראויים לגינוי או לביקורת.

אריה אלדד: אני מבקש להעיר שתי הערות קצרות על שתיים מהתופעות הקשות ביותר שמגלה הממשלה בימים האחרונים.

אריה אלדד: הממשלה מקפידה הקפד היטב בימים האחרונים לשקר לנו, לנו ולכל אזרחי ישראל, בעניין הבנייה בירושלים.

אריה אלדד: אומרים לנו שלא מקפיאים את הבנייה, והבית הלבן ומחלקת המדינה מצהירים שנתניהו התחייב להקפיא את הבנייה ברמת-שלמה.

אריה אלדד: אנחנו צריכים להחליט למי משני דוברי האמת האלה אנחנו מאמינים.

אריה אלדד: אנחנו לא מאמינים לאף אחד מהם.

אריה אלדד: אנחנו יכולים להאמין רק למציאות.

אריה אלדד: אנחנו מתבוננים במה שקורה בירושלים, ורואים שהממשלה לא בנתה אפילו בית אחד, וכל מי שטוען אחרת, מוזמן לקחת אותי לסיור בירושלים ולהראות לי את התחלות הבנייה של ממשלת ישראל היום בעיר.

אריה אלדד: אין מכרז אחד שהממשלה הוציאה, ושטחים ששווקו על-ידי ממשלות קודמות, הממשלה הזאת מקפידה לתקוע בגלגלי ביורוקרטיה חלודים היטב.

אריה אלדד: זה המציאות.

אריה אלדד: מעבר להצהרות, מעבר למלים הנבובות, בתכל'ס הממשלה הקפיאה את הבנייה בירושלים, נכנעה לתכתיב הערבי בפי האמריקנים.

אריה אלדד: והערה שנייה, בימים האחרונים החליט שר הביטחון להתנהג כפירומן מושבע, והוא החליט להכריז מלחמה על ההתיישבות ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: היעד האחרון שלו, אתמול, כאשר ראש המינהל אזרחי, עושה דברו, הוציא מהפריזר צו הריסה בן 11 שנה לישיבה ביצהר.

אריה אלדד: ברק הודה שהתחילו לבנות את הישיבה כשהוא היה ראש ממשלה, ולמרות זאת, ולמרות שאין שום הסבר, מה קרה 11 שנה ועל מה נרדמה הממשלה וממשלות רבות, ומדוע משרד השיכון הזרים תקציבים לבנות, ומשרד התחבורה הקצה כסף כדי לבנות את כביש הגישה לישיבה, והיא היתה מוכרת ומקובלת על כולם, פתאום נזכרו שצריך להרוס אותה במעשה של ענישה סביבתית, פסול מוסרית וחוקית ומשפטית, משום שמהישיבה הזאת, כך לוחשים גורמי הביטחון, יוצאים אלה שמבצעים פעולות של "תג מחיר".

אריה אלדד: אז מי שעושה "תג מחיר", שיתפסו אותו, שיגישו כתב אישום, שישפטו אותו, שיכניסו אותו לבית-סוהר.

אריה אלדד: אבל אי-אפשר להחליט להרוס ישיבה 11 שנה לאחר שנבנתה, רק כי ממנה, לוחשים לנו, יצאו מבצעי "תג מחיר".

אריה אלדד: אלה פעולות פסולות מעיקרן של הממשלה, שמתנכרת להבטחתה, לבוחריה ברובם.

אריה אלדד: לא לשר הביטחון יש לי טרוניות בעניין הזה – הוא מבטיח לבוחריו, והוא מקיים.

אריה אלדד: אבל כל שאר מרכיבי הממשלה הזאת, לא לשם זה הם נבחרו, ועל כך אני אבוא אתם חשבון.

אריה אלדד: על כל פנים, החוק עצמו ראוי, בחוק נתמוך, ואת הממשלה נבקר.

אריה אלדד: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 22), התש"ע–2010; הצבעה בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 22), התש"ע–2010, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: 20 בעד, נגד – אין, ונמנעים – אין.

מגלי והבה: שר החקלאות ביקש להוסיף את הצבעתו.

מגלי והבה: כיוון שהיה ליד הכיסא וראינו שלפני ההצבעה הרים את היד, אנחנו נקבל את התיקון.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, החוק יועבר להכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מגלי והבה: הודעה למזכיר.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים בעקבות דיון מהיר בנושא:

נאזם בדר: כישלון הרפורמה בהעסקת עובדים זרים בסיעוד, הצעתו של חבר הכנסת חיים אורון.

נאזם בדר: הסכם אשרות עם הרפובליקה של נאורו.

נאזם בדר: תודה.

מגלי והבה: תודה לסגן המזכיר – סגן המזכירה, צריך להגיד.

מגלי והבה: אני מזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: יש שאילתות, והוא ישיב על השאילתות לפי המצב הרשום לפנינו.

מגלי והבה: שאילתא 590, של חבר הכנסת איתן כבל, שאינו נמצא כאן – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת איתן כבל שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ו' בטבת התש"ע (23 בדצמבר 2009): בישראל מומתים באכזריות כ-4 מיליוני אפרוחים זכרים בשנה משום שאינם מתאימים לפיטום.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם משרדך מפקח על שימוש המדגרות במתקנים להמתה מהירה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה היא תדירות הפיקוח במדגרות, והאם הוא נעשה בתיאום עמם?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם ננקטו צעדים נגד מדגרות שלא יישמו את הנחיות השירותים הווטרינריים לגבי אופן המתת האפרוחים?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

שלום שמחון: בארץ פועלות שלוש מדגריות לתרנגולות "קלות" (מטילות) ונראה שהשאילתא מכוונת לעניין המתת אפרוחים במדגריות אלה.

שלום שמחון: עם זאת, חשוב לציין כי בארץ פועלות כ-20 מדגריות שונות (פטמים, הודים), וגם בהן המתת אפרוחים עודפים (פגומים) צריכה להיעשות באופן התואם את החוק.

שלום שמחון: בשנת 2007 הופץ למנהלי כל המדגריות בארץ מכתב המפרט את אופני ההמתה המאושרים – בהמשך למכתבים קודמים שנשלחו אליהם בנושא.

שלום שמחון: מכתב זה (מצ"ב) כלל גם הזמנה ליום עיון שהתקיים ב-1 בפברואר 2007 באולם ההרצאות בשירותים הווטרינריים.

שלום שמחון: ליום עיון זה הגיעו נציגים מכל המדגריות.

שלום שמחון: במהלך 2006–2007 ביקרתי במדגריות הגדולות, בעיקר במדגריות ה"קלות", שבהן מדובר בהמתת מספרים גדולים של אפרוחי מטילות – זכרים.

שלום שמחון: בהמשך התקבלה החלטה כי מפקחי יחידת הפיצו"ח הם שיבצעו את הביקורות, ורשימת המדגריות הועברה למר רואי קליגר.

שלום שמחון: למיטב ידיעתי לא התקיימו ביקורות לעניין המתת אפרוחים במדגריות מאז 2007.

שלום שמחון: ב-14 בספטמבר 2009 העברתי לרואי מייל בנושא (מצורף).

שלום שמחון: לא הגיעה אלי תשובה.

מגלי והבה: שאילתא 638, של חבר הכנסת חיים אמסלם, שלא נמצא כאן – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ז בטבת התש"ע (13 בינואר 2010): פורסם כי נתפסו כ-60 טון בשר שהוברח מהשטחים לאזור הצפון.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – כמה מקרים דומים אירעו בשנת 2009?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם נתפסו המבריחים והאם נענשו?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: האם הבשר היה אמור להגיע לחנויות המוכרות בשר כבשר כשר?

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: האם גם בעלי החנויות נענשים?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

שלום שמחון: הנתונים אשר פורסמו בדבר תפיסת 60 טון בשר באזור הצפון בשנת 2008 הם נתונים נכונים.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: מספר האירועים בשנת 2009 באזור הצפון הוא 215.

שלום שמחון: נוסף על כך נתפסו 700 טון בשר לא כשר אשר יועדו לאוטונומיה ונתפסו בבית-קירור בצפון.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: המבריחים נתפסו.

שלום שמחון: נגד המבריחים נפתחו תיקים משפטיים והם נמצאים בהליכי תביעה.

שלום שמחון: 4.

שלום שמחון: יעד הבשר אשר נתפס היה חנויות ממכר.

שלום שמחון: בחלק מהמקרים, על-פי תוצאות חקירה, אנו מגיעים לנקודות המכירה.

שלום שמחון: לעניין הכשרות, אנו פועלים בתיאום ושיתוף פעולה עם היחידה להונאה בכשרות של הרבנות הראשית.

שלום שמחון: 5.

שלום שמחון: במקרים שבהם יש ראיות לביצוע עבירות, גם בעלי החנויות נענשים.

מגלי והבה: שאילתא 703, של חבר הכנסת ציון פיניאן:

מגלי והבה: עיקור וסירוס חתולי רחוב – אכן, אדוני נמצא כאן.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני השר.

מגלי והבה: חבר הכנסת ציון פיניאן שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום י"ט בשבט התש"ע (3 בפברואר 2010): ועדת החינוך דנה בעיקור וסירוס חתולי רחוב.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: בשנת 2008 הוקצבו 4.5 מיליון ש"ח לצמצום התרבות בעלי-חיים משוטטים.

מגלי והבה: בשנת 2009 הקציב משרד החקלאות 3 מיליון ו-240,000 ש"ח לעיקור ולסירוס חתולי רחוב.

מגלי והבה: לאיזו מטרה שימשו השקלים הנותרים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: ב-22 בדצמבר 2009 הורתה ועדת החינוך למשרד החקלאות לגבש פיילוט לעיקור ולסירוס חתולי רחוב, כהכנה לתוכנית ארצית.

מגלי והבה: מה נעשה מאז?

שלום שמחון: תשובה על שאילתא מס' 703, של חבר הכנסת ציון פיניאן, בנושא: עיקור וסירוס חתולי רחוב.

שלום שמחון: 1.

שלום שמחון: הסכומים האמורים לא הוקצו בשנת 2008.

שלום שמחון: בשנה זו, כמו בשנת 2007, נשאו במימון משרדי החקלאות והגנת הסביבה, שקיימו מבצעים לעידוד עיקור כלבים, מתוך ראייתם את חשיבות הנושא, אך לא במסגרת יישום החוק לצמצום התרבות בעלי-חיים משוטטים.

שלום שמחון: במסגרת חוק ההסדרים, שהובא לאחר כינונה של הממשלה החדשה, ביולי 2009, נדחתה בקשת האוצר לבטל את התקציב המותנה בחוק בסכום של 4.5 מיליון שקלים.

שלום שמחון: לפיכך העביר האוצר 3 מיליון שקל למימון החוק.

שלום שמחון: משרד החקלאות הוסיף על סכום זה 250,000 שקל לטובת עיקור חתולי רחוב, ובסך הכול הוקצו לטובת חתולי הרחוב 3.25 מיליון שקלים.

שלום שמחון: מיליון שקל הוקצו לטובת מבצע לעיקור כלבים ו-600,000 הוקצו למבצע להצלת סוסים וחמורים שעברו התעללות ונאספו למתקנים מוגנים במימון משרד החקלאות.

שלום שמחון: סך הכול תוקצבו הנושאים הללו בעלות של 4.85 מיליון שקלים.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: התוכנית לעיקור חתולי רחוב פורסמה באמצעות קול קורא לרשויות.

שלום שמחון: התוכנית כבר יצאה לדרך והרשויות החלו בעיקור החתולים תוך הסתמכות על התקציב שהקצתה הממשלה.

שלום שמחון: טיוטה של הקול הקורא הופצה לעיון הציבור ב-14 בספטמבר 2009.

שלום שמחון: גורמים ואנשים שונים העירו הערותיהם וועדת התמיכות במשרד החקלאות דנה בכל ההערות האלה.

שלום שמחון: איש מהמגיבים לא התייחס להיקף שבו תתבצע התוכנית, גם לא נציגי הגופים שהופיעו בוועדת החינוך.

שלום שמחון: שלב הפצת הטיוטה הוא השלב שבו משרד ממשלתי יכול ורשאי לשנות את תנאי ההשתתפות במבצע.

שלום שמחון: הקול הקורא לרשויות פורסם עוד בטרם ישיבת ועדת החינוך, ונקבעו התנאים להשתתפות בתוכנית.

שלום שמחון: מדובר בהתחייבות ממשלתית לכל דבר, שכל חריגה ממנה, בשלב זה, תהווה סטייה מנוהל ממשל תקין.

שלום שמחון: בהכנת התוכנית ובגיבושה הושקעה מחשבה רבה, ועל אף הכבוד שאנו רוחשים לוועדת חינוך, לא נוכל לשנות כרגע את המתכונת שנקבעה, בפרט שאנו סבורים שהיא נותנת מענה רחב יותר מזה שהוצע בוועדת החינוך.

שלום שמחון: משרד החקלאות רואה חשיבות רבה במתן מענה למספר גדול ככל האפשר של רשויות.

שלום שמחון: בפרויקט לעיקור חתולי רחוב ישתתפו 30 רשויות.

שלום שמחון: משרד החקלאות מגייס בימים אלו לשורותיו רופא וטרינר נוסף, שיעבוד בצמוד לממונה על צער בעלי-חיים ויפעיל את המבצע האמור.

שלום שמחון: התוכנית גובשה על-ידי צוות מקצועי במשרד ונבנתה במטרה לעודד את הרשויות לעקר יותר חתולים מהכמות הממוצעת שעיקרו בארבע השנים האחרונות.

שלום שמחון: במסגרת התוכנית יתבצע מעקב אחר הפעילות האמורה ויופקו הלקחים לעתיד.

שלום שמחון: אנו רואים בתוכנית זו פיילוט וצעד ראשון בטיפול בבעיה מורכבת זו.

שלום שמחון: במסגרת תקציב 2010 שיוקצה לטובת צמצום התרבות בעלי-חיים משוטטים נקצה מיליון שקל לרכישת ציוד למרפאות ברשויות המקומיות שישמשו לעיקור וסירוס חתולי רחוב.

שלום שמחון: בכוונתנו לבסס תשתית שתאפשר לרשויות לטפל בנושא בטווח הארוך, בבחינת מתן חכות ולא חלוקת דגים – את העניין של הדגים אתה הרי מכיר.

שלום שמחון: במסגרת תקציב 2010, ומתוך ראיית כלל המצוקות של בעלי-החיים הנטושים, בכוונתנו להקצות 1.5 מיליון שקלים לשדרוג מאורות רשות – כלביות עירוניות – וכן לתמוך בעיקור כלבים בעלות 2 מיליון שקלים.

שלום שמחון: בעיית המתת כלבים נטושים שאין להם דורש בוערת לא פחות מבעיית חתולי הרחוב, ומשרד החקלאות פועל במטרה לתת מענה לשורת מצוקות, והכול במסגרת התקציב המוגבל שעומד לרשותנו.

מגלי והבה: שאלה נוספת?

ציון פיניאן: יישר כוח.

מגלי והבה: תודה.

שלום שמחון: תשובה כזאת ארוכה.

מגלי והבה: אכן, תשובה ארוכה ומנומקת.

מגלי והבה: אני מקווה שכל התשובות תהיינה כאלה, וגם שיבצעו אותן.

שלום שמחון: נשתדל.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, אדוני.

מגלי והבה: שאילתא 820 של חבר הכנסת אורי אריאל, שלא נמצא כאן – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ד באדר התש"ע (10 במרס 2010): הגיעו אלינו תלונות על התנהלותה של המינהלה להסדרים במגזר החקלאי שבאחריות משרדכם.

מגלי והבה: נציבות תלונות הציבור ונציבות תלונות הציבור על שופטים ענו כי הנושא אינו בתחום שיפוטן.

מגלי והבה: רצוני לשאול: אל מי אפשר להפנות תלונות על אי-סדרים במינהלה?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) במקרה של אי-סדרים אפשר לפנות: 1.

שלום שמחון: אל מבקר הפנים של החברה; 2.

שלום שמחון: אל שר החקלאות ופיתוח הכפר, הממונה על החברה; 3.

שלום שמחון: אל מבקר המדינה.

מגלי והבה: שאילתא מס' 839, של חבר הכנסת איתן כבל – גם היא לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): ב-25 בפברואר 2010 פורסם בעיתון "הארץ" כי מחלת הכלבת ממשיכה להתפשט בצפון.

מגלי והבה: עוד פורסם כי לראשונה מת מכלבת כלב שחוסן.

מגלי והבה: נתונים אלו מעידים על סיכון הן לבני-האדם והן לבעלי-החיים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי לטפל בבעיה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי להתמודד עם הסכנה הנשקפת לבני-האדם?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם הוקצה תקציב נפרד לטיפול בבעיה?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

שלום שמחון: בשנת 2009 אובחנו בישראל 58 מקרים של בעלי חיים נגועים בכלבת, 32 מהם כלבים.

שלום שמחון: מתחילת שנת 2010 אובחנו 18 מקרי כלבת בבעלי-חיים, 11 מהם כלבים.

שלום שמחון: התפתחות המחלה מאז מחצית שנת 2009 מתאפיינת בשתי מגמות: א.

שלום שמחון: ריבוי מקרי הכלבת בכלבים משוטטים ובכלבי בית לא מחוסנים שנדבקו מכלבים שחדרו מסוריה וירדן; ב.

שלום שמחון: חדירתה של המחלה לאוכלוסיית התנים, וזאת על רקע גידולה המתחדש של אוכלוסיית התנים בכל חלקי הארץ, למרות המאמצים הנעשים על-ידי רשות הטבע והגנים והשירותים הווטרינריים בחיסון האוראלי של חיות הבר.

שלום שמחון: מתנהל משא-ומתן עם השירותים הווטרינריים הירדניים לפעול יחד למיגור מחלת הכלבת בשתי המדינות.

שלום שמחון: באמצעות הגורמים הבין-לאומיים אנו פועלים גם לגבי המדינות השכנות.

שלום שמחון: מדי שנה מתבצעים כ-180,000 חיסונים נגד כלבת.

שלום שמחון: השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות והמחלקות הווטרינריות ברשויות המקומיות פועלים, בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, בנושא הסברת הכלבת בקרב אנשי מקצוע והציבור הרחב באמצעות כנסים, ימי עיון, הרצאות פרונטליות ומודעות במקומונים ובאתרי אינטרנט.

שלום שמחון: מאז חודש ספטמבר 2009 ועד היום, לאחרונה ביום 22 באפריל 2010 – שישה כנסים וימי עיון בנושא המלחמה בכלבת, מהם שלושה ימי עיון בצפון.

שלום שמחון: השירותים הווטרינריים, באמצעות הלשכות הווטרינריות המחוזיות, בשיתוף ובסיוע הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות והרופאים הווטרינרים הפרטיים יצאו למבצעי חיסון מקיפים – בצפת, קצרין, בית שאן, גן-נר, כפר-ברוך, עפולה ועוד – נגד מחלת הכלבת.

שלום שמחון: נושא הטיפול המונע וההתמודדות עם הסכנה הנשקפת לבני-אדם ממגע עם בעלי-חיים נגועים או חשודים, הן במסגרת הסברה והן במסגרת טיפול וחיסון מונע כלבת לפני ואחרי חשיפה, הם בסמכות לשכות הבריאות המחוזיות בשיתוף פעולה עם הלשכות הווטרינריות המחוזיות.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: בתקציב המיועד למלחמה בכלבת נכלל חיסון אוראלי לחיות הבר נגד מחלת הכלבת.

שלום שמחון: כמו כן, מתקיימת פעילות הסברתית, ויש תקציב שמיועד להקטנת אוכלוסיית הכלבים המשוטטים; מתקיימים מבצעי סירוס ועיקור להקטנת אוכלוסיות הכלבים המשוטטים, שהם מאגר להדבקה של מחלת הכלבת.

מגלי והבה: אדוני, אני מודה לך, גם על הצעת החוק וגם על התשובות.

שלום שמחון: סיימתי את תפקידי ההיסטורי.

שלום שמחון: להיום.

מגלי והבה: להיום, נכון.

מגלי והבה: תודה, ויישר כוח.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: אני מזמין את השר לביטחון פנים, יצחק אהרונוביץ, בבקשה.

מגלי והבה: נראה מי מחברי הכנסת שנמצאים כאן לענות להם על השאילתות, ומי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: אדוני השר, שאילתא מס' 577, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי – לא נמצא כאן; לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ו' בטבת התש"ע (23 בדצמבר 2009): פורסם כי חבורת נערים מתל-אביב נהגה להכות תלמידים, לצלם את התקיפה ולשלוח זאת לאתרי אינטרנט.

מגלי והבה: המשטרה מוטרדת מהעובדה שהציבור נעשה אדיש למעשי אלימות.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה החליטה המשטרה בעניין חבורת הנערים? 2.

מגלי והבה: האם רבים המקרים שבהם הציבור מתעלם ממעשי בריונות הנעשים מול עיניו?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כמה מקרים כאלו אירעו ב-2009?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, 1–3.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שואל על פרסום שלפיו חבורת נערים מתל-אביב נהגה להכות תלמידים, לצלם את התקיפה ולשלוח את הסרטון לאתרי אינטרנט.

יצחק אהרונוביץ': לטענת חבר הכנסת, הציבור נעשה אדיש למעשי אלימות.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי ב-12 בנובמבר 2009 אירעה קטטה בתיכון בתל-אביב, ומהמקום פונה תלמיד שסבל מדימום מהאף לאחר ששני תלמידים הפילו אותו לרצפה.

יצחק אהרונוביץ': באותו יום התקבל בתחנת המשטרה מידע כי התקיפה תוכננה מראש מתוך כוונה לצלמה במטרה להעלות את הסרטון המצולם לאתר YouTube באינטרנט.

יצחק אהרונוביץ': צוות של התחנה הגיע לבית-הספר, עצר תלמיד הלומד במקום ותפס את הטלפון הנייד השייך לו.

יצחק אהרונוביץ': בחקירתו הודה התלמיד החשוד בביצוע העבירות המיוחסות לו וקשר לאירוע שני תלמידים נוספים בחשד שסייעו לו במעשיו.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן הודה החשוד בביצוע כמה עבירות דומות בעבר.

יצחק אהרונוביץ': לטענת החשוד, הצילומים נעשו בשל "שעמום בהפסקות" ונועדו "בשביל הצחוקים".

יצחק אהרונוביץ': במהלך החקירה נעצרו ונחקרו שלושה קטינים ילידי השנים 1993 ו-1994.

יצחק אהרונוביץ': עם סיום החקירה הועבר התיק למפלג תביעות עם המלצה להגיש כתב אישום נגד כלל החשודים המעורבים.

יצחק אהרונוביץ': אירועים שבהם הציבור מתעלם ממעשי בריונות יכולים להיחשב עבירה על-פי חוק לא תעמוד על דם רעך, אשר קובע כי "חובה על אדם להושיט עזרה לאדם הנמצא לנגד עיניו, עקב אירוע פתאומי, בסכנה חמורה ומיידית לחייו, כאשר לאל-ידו להושיט את העזרה בלי להסתכן או לסכן את זולתו".

יצחק אהרונוביץ': עוד קובע החוק כי "המודיע לרשויות או המזעיק אדם אחר היכול להושיט את העזרה הנדרשת, יראוהו כמי שהושיט עזרה".

יצחק אהרונוביץ': החוק קובע כי העובר על הוראות החוק דינו קנס, כלומר מדובר בעבירות מסוג חטא.

יצחק אהרונוביץ': בסטטיסטיקה הפלילית של משטרת ישראל נכללים אירועים פליליים מסוג עוון – משלושה חודשים עד שלוש שנות מאסר, או פשע – שלוש שנות מאסר ויותר, ולא נכללים בה אירועים פליליים מסוג חטא – קנס או מאסר עד שלושה חודשים.

יצחק אהרונוביץ': אשר על כן, לא קיימים נתונים משטרתיים על מספר המקרים שבהם נפתחו תיקים פליליים בגין התעלמות הציבור ממעשי בריונות.

מגלי והבה: שאילתא 610 של חברת הכנסת חנין זועבי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חברת הכנסת חנין זועבי שאלה את השר לביטחון פנים ביום י"ג בטבת התש"ע (30 בדצמבר 2009): במשחקי כדורגל מועסקים שוטרים בשכר בכל משחקי הליגות הלאומית והארצית, וכן במשחקי ליגה א'.

מגלי והבה: בגלל דרישות המשטרה קורה שיש יותר שוטרים וסדרנים מאשר צופים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה הם הקריטריונים שלפיהם מועסקים שוטרים בשכר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה הוא טיב המידע הקובע את "רגישות המשחק"?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם יש הסדר בין המשטרה ובין חברות הסדרנים, ומה הוא סוג ההסדר?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, 1.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת חנין זועבי טוענת כי במשחקי כדורגל מועסקים שוטרים בשכר ובגלל דרישות המשטרה קורה שיש יותר שוטרים וסדרנים מאשר צופים.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי ככלל אין חובה להציב שוטרים באירועי ספורט בכלל ובמשחקי כדורגל בפרט.

יצחק אהרונוביץ': יחד עם זאת, כאשר יש צורך בכך, השוטרים יועסקו בשכר, ולא בעבודה שבשגרה, לפי סעיף 102ב לחוק המשטרה, הקובע כי כאשר מוגשת בקשה לקיום אירוע המחייב בקבלת רשיון או אישור מאת המשטרה, משטרת ישראל רשאית להקצות לאירוע שוטרים שיועסקו בתשלום לאחר שתבחן אם יש צורך בכך לשם שמירה על הסדר הציבורי ושלום הציבור באירוע או בפעולה, ולאחר שמצאה שמתקיימים התנאים שנקבעו לכך.

יצחק אהרונוביץ': באשר לאופן קבלת ההחלטות בהצבת שוטרים למשחק כדורגל, משטרת ישראל מקיימת הערכות מצב לכל משחקי הכדורגל, בכל הליגות.

יצחק אהרונוביץ': על-פי הערכת המצב נקבע סדר הכוחות הנדרש של שוטרים וסדרנים, וזאת בהתאם לרמת הרגישות של המשחק.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי משחקים רבים, מליגה לאומית ועד ליגה ג', מתקיימים ללא נוכחות שוטרים כלל.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': השיקול המרכזי שהמפקדים מביאים בחשבון בהיערכות לקראת משחק הוא רמת רגישות המשחק, אשר קובעת בין היתר את מספר השוטרים והסדרנים הדרוש לו.

יצחק אהרונוביץ': הגורמים שמשפיעים על קביעת רמת רגישות המשחק כוללים: מידע מודיעיני גלוי וסמוי, צפי הקהל המתעתד להגיע למשחק, היריבות הקיימת בין האוהדים, מקומן של הקבוצות בליגה, מקום המגרש, מזג האוויר ועוד.

יצחק אהרונוביץ': חשוב לציין כי נציגי הקבוצות משתתפים בהערכות מצב ומשפיעים אף הם על קביעת רמת הרגישות שיש למשחק, על-פי המידע שהם מוסרים, למשל באשר למספר הכרטיסים שנמכרו למשחק, איומים שידועים להם על שחקנים ו/או מאמנים וכיוצ"ב.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': באשר לסדרנים, הרי שמשטרת ישראל אינה קשורה לחברות הסדרנים.

יצחק אהרונוביץ': כל אגודת ספורט מתקשרת בתחילת העונה עם חברת אבטחה אשר מעסיקה סדרנים מוסמכים לאירועי ספורט.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה מוודאת כי בתיק הרישוי קיים הסכם חברה מאושרת, ובמהלך המשחקים רכז הרישוי הרלוונטי מטעם המשטרה בודק כי התייצבו סדרנים במספר הנדרש ובודק את כשירותם המבצעית, עובר למשחק.

מגלי והבה: שאילתא 614, של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, שנמצא כאן – בבקשה.

מגלי והבה: נושא השאילתא – אמרתי את המספר, צודק המזכיר – המשך המדיניות המפלה.

מגלי והבה: אומנם היא לא אומרת הרבה, אבל התשובה היא שלך, אדוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום כ' בטבת התש"ע (6 בינואר 2010): לאחרונה הבטיח כבודו מעל דוכן הכנסת כי לא ייתן את ידו לאפליה בין מפגין למפגין, דין פעילי הימין כדין האופנוענים, ואולם ב-7 בדצמבר 2009 נעצרו פעילי ימין שחסמו את הכניסה לירושלים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע המשטרה ממשיכה לנקוט מדיניות מפלה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע פעילי הימין נכלאו בעוד שהאופנוענים אף לא עוכבו לחקירה?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שאילתא 614.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מיכאל בן-ארי שואל לגבי האפליה, הקיימת לטענתו, בין מפגינים פעילי הימין למפגינים אחרים, דוגמת האופנוענים.

יצחק אהרונוביץ': 1–2.

יצחק אהרונוביץ': בראשית דברי אבקש להבהיר כי המשטרה נוקטת אמצעים העומדים לרשותה על-פי חוק ומשתמשת בהם לפי צורך העניין, ללא הבחנה בין מפגין כזה או אחר.

יצחק אהרונוביץ': בהתייחס לאירוע שבנדון, הרי שבתאריך 7 בדצמבר 2009 פורסם באמצעי התקשורת כי בכוונת פעילי ימין לחסום צירי תנועה ראשיים במחאה על הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון.

יצחק אהרונוביץ': בסביבות השעה 17:00 התקבלה הודעה במשטרה על קבוצה של 50 מפגינים, חלקם בגירים וחלקם קטינים, אשר הגיעו לצומת "סנטר 1" בכניסה לעיר ירושלים והחלו לחסום את הכביש.

יצחק אהרונוביץ': עם בואם למקום הבחינו השוטרים במספר קטינים שירדו מן המדרכה, ישבו ושכבו על הכביש וגרמו לחסימה מוחלטת של כביש הכניסה הראשי לעיר ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': קצין משטרה במקום כרז למפגינים באמצעות קולן והורה להם לפנות את הכביש.

יצחק אהרונוביץ': הקצין התרה בהם כי אם לא יעשו כן, יפונו מן הכביש תוך שימוש בכוח סביר ואף ייעצרו.

יצחק אהרונוביץ': משלא פינו המפגינים את הכביש, נעצרו כשמונה קטינים ונלקחו לחקירה בתחנת לב הבירה.

יצחק אהרונוביץ': חמישה מבין העצורים שוחררו בתחנת המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': שלושה קטינים מבין העצורים נכלאו למשך 24 שעות ולמחרת שוחררו בבית-המשפט בערבות צד ג', בהרחקה למשך 60 ימים מהכניסה לעיר.

יצחק אהרונוביץ': תיק החקירה הועבר להמשך טיפול של יחידת התביעות המחוזית.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך השנייה, הרי שבניגוד לטענתך, מארגני הפגנת האופנוענים הוזמנו לחקירה, וזאת לאחר שחלק מהרוכבים לא עמדו בהתחייבויות המארגנים כי הם ימשיכו לנסוע בצורה מסודרת, ללא הפרעות לתנועה וללא חסימת נתיבי התנועה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת בן-ארי.

מגלי והבה: כמובן, חבר הכנסת ידידי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בשאילתות מסוג זה השאלה הנוספת רק לשואל, אבל אני מניח שתוכל לפנות לשר שהוא גם בן הסיעה שלך, ותמצא את הזמן לשאול אותו מה שרצית.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, אני חוזר על השאלה.

מיכאל בן-ארי: אין בלבי על כך שעצרו, אין בלבי על כך שלא עצרו, אבל מצאנו שכאן זימנו את האנשים לחקירה, וכאן עצרו את האנשים.

מיכאל בן-ארי: החשש הוא – מה שמצטייר זה שהמשטרה משתמשת במעצר ככלי ענישה ולא לפי מה שניתן לה, למעצר או לצורך חקירה, או משהו כזה.

מיכאל בן-ארי: השאלה היתה על האפליה.

דוד רותם: למה אין בלבך על המעצר?

דוד רותם: למה עוצרים שלושה קטינים – – –

מגלי והבה: האומנם?

מיכאל בן-ארי: לא, אני אומר – או שתעצרו את אלה ואת אלה כמדיניות – – –

דוד רותם: למה הם עוצרים שלושה קטינים ל-24 שעות – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהדברים ברורים.

מיכאל בן-ארי: הדברים ברורים.

מגלי והבה: כן, כן.

מגלי והבה: האומנם?

יצחק אהרונוביץ': אני חייב לומר.

יצחק אהרונוביץ': העבירה שביצעו הקטינים, הבגירים, היא עבירה קשה, עבירה של חסימת ציר ראשי, עבירה שמחייבת פינוי הציר ומחייבת מעצר.

יצחק אהרונוביץ': הם נעצרו, הם נחקרו.

יצחק אהרונוביץ': הכלי של המעצר הוא לא בכלים של חקירה של החוקרים.

יצחק אהרונוביץ': עצם המעצר, הוא לא נועד כדי לשבור אותם או כדי להשאיר אותם ללא ביצוע חקירה.

יצחק אהרונוביץ': לא לכך נועד הנושא של המעצר.

יצחק אהרונוביץ': המעצר הוא לצורכי חקירה.

יצחק אהרונוביץ': הם נעצרו על-פי שיקול של אותה או אותו קצין – – –

מיכאל בן-ארי: אצל האופנוענים זה לא כך.

יצחק אהרונוביץ': אבל עוד פעם, אני חייב – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק אהרונוביץ': אתה לוקח דוגמה אחת ומשווה אותה לדוגמה שנייה.

יצחק אהרונוביץ': פה אנחנו מדברים על שני מקרים נפרדים.

יצחק אהרונוביץ': פה היתה חסימה ופה היתה הפרעה בתנועה.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר להשוות.

יצחק אהרונוביץ': שיקול הדעת של אותם קצינים אם פה לעצור ופה לא לעצור – אתה שאלת למה לא פתחו בחקירה לגבי האופנוענים; פתחו בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': למה שם לא נעצרו ל-24 שעות וכאן כן נעצרו – על-פי שיקול דעת.

יצחק אהרונוביץ': לא אני יכול לדעת ולא בסמכותי גם לדעת את שיקול הדעת של הקצין שחתם על אסמכתת המעצר.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בשאילתא מס' 666 – מספר יפה – של חבר הכנסת דוד אזולאי: רמת הפשיעה של המהגרים בתל-אביב.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את השר לביטחון פנים ביום ה' בשבט התש"ע (20 בינואר 2010): פורסם כי לפי הערכת המשטרה בחצי השנה האחרונה נרשמה עלייה של 12%–15% בפשיעה בקרב המהגרים בתל-אביב.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – כמה מהגרים מאפריקה שוהים בתל-אביב?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כמה מהגרים ביצעו עבירות בשנתיים האחרונות?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: האם המעורבים בפלילים גורשו מישראל?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ביקש לדון בפרסום שלפיו נרשמה, לפי הערכת המשטרה, בחצי השנה האחרונה עלייה בפשיעה בקרב המהגרים בתל-אביב.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': מהנתונים הסטטיסטיים שיש בידי המשטרה עולה כי במחצית הראשונה של שנת 2009 נפתחו 205 תיקי חקירה כנגד זרים, לעומת 212 תיקים שנפתחו במחצית השנייה של השנה, כך שאין מדובר בעלייה.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי בשנת 2009 נפתחו 417 תיקים, לעומת שנת 2008, שבה נפתחו 374 תיקים – עלייה של 12%.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשאלתך אודות מספר המהגרים מאפריקה השוהים בתל-אביב, הרי שבידי משטרת ישראל אין מידע ודאי בנושא זה אלא הערכות בלבד על סדר גודל של עשרות אלפים.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשאלתך השלישית אודות מספר המהגרים שביצעו עבירות בשנתיים האחרונות, הרי שבשנת 2008 נפתחו 2,066 תיקי חקירה כנגד נתינים זרים, 374 מתוכם בתחום מחוז תל-אביב, ואילו בשנת 2009 נפתחו 1,272 תיקי חקירה כנגד נתינים זרים, 417 בתחום מחוז תל-אביב.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, בעוד שמדובר בירידה של מעל 48% במספר התיקים שנפתחו בכל הארץ, במחוז תל-אביב היתה עלייה של 11.5%.

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשאלתך האחרונה אודות גירוש המעורבים בפלילים, הרי שהגוף המטפל בגירוש זרים הינו יחידת "עוז" של משרד הפנים ויש להפנות את השאלה למשרד הפנים.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני השר, תודה רבה על תשובתך.

דוד אזולאי: לגבי הסעיף האחרון בשאלתי, האם מעורבים בפלילים גורשו מישראל, אני מבין שזה שייך ליחידת "עוז" במשרד הפנים – אני מקבל את זה, אדוני.

דוד אזולאי: השאלה היא אם יחידת "עוז" אכן יודעת על אותם רישומים פליליים ועבירות של אותם מהגרים; האם יש סנכרון בין המשרד לביטחון פנים לבין משרד הפנים?

דוד אזולאי: אם אין, אני חושב שבעניין הזה צריך למצוא את הדרך על מנת להביא לידיעתם.

דוד אזולאי: לא ייתכן שאנחנו ניתן לאלה – כמהגרים, הם יהיו חוסים במדינת ישראל ואחר כך הם הופכים לעבריינים וימשיכו לקבל פרס לשדוד אותנו ולגנוב אותנו ולאנוס את בנותינו, ואחר כך עוד נמשיך לתת להם לשבת כאן.

יצחק אהרונוביץ': כל נתין וכל מסתנן מופיע היום בנתוני משרד הפנים, הם מדוּוחים, חבר הכנסת אזולאי.

יצחק אהרונוביץ': לגבי המעורבים בפלילים, כל נתון שמשרד הפנים מבקש מהמשטרה, הם מקבלים.

דוד אזולאי: – – – אוטומטית.

דוד אזולאי: לא צריך לבקש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אזולאי, את נושא העברת האינפורמציה אני לא חושב שאנחנו צריכים כרגע לנהל, אם זה אוטומטית או לא אוטומטית.

יצחק אהרונוביץ': יש דברים שאני לא רוצה שמשרד הפנים ידע.

יצחק אהרונוביץ': זכותנו, ולא כל דבר צריך לדעת.

דוד אזולאי: אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': סליחה.

יצחק אהרונוביץ': כל בקשה שמבקשים, הם מקבלים.

יצחק אהרונוביץ': כל נתון שמשרד הפנים מבקש, הם מקבלים.

יצחק אהרונוביץ': יש שיתוף פעולה בין יחידת "עוז" לבין המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': אין דברים נסתרים, אנחנו לא מסתירים דברים, אבל יש דברים – תיקים פליליים על מהות העבירה – לא כל דבר צריך לדעת.

יצחק אהרונוביץ': הם צריכים לדעת שהאדם מעורב בפלילים.

יצחק אהרונוביץ': נקודה.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה ידועים להם.

יצחק אהרונוביץ': אם משרד הפנים, יחידת "עוז", יבואו ויגידו שהם לא מקבלים נתונים, תפנה את השאלה אלי, או שהיתה בקשה כזאת ולא קיבלו, אבל הנתונים נמסרים להם.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאילתא מס' 712 של חבר הכנסת ברכה – לפרוטוקול.

מגלי והבה: סליחה, יש עוד שאילתא לחבר הכנסת דוד אזולאי.

מגלי והבה: אני מתנצל, היא פשוט סומנה כאילו היתה.

מגלי והבה: שאילתא מס' 711 של חבר הכנסת דוד אזולאי: פתיחת 160 תיקים נגד נבחרי ציבור.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ו בשבט התש"ע (10 בפברואר 2010): פורסם כי לדברי מפכ"ל המשטרה יש שני מוקדים של שחיתות ציבורית: ברשויות המקומיות ובמכרזים.

מגלי והבה: בשלוש השנים האחרונות נפתחו כ-160 תיקים נגד נבחרי ציבור ועובדי ציבור בכירים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מה הוא פירוט נושאי התיקים שנפתחו?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כמה מהם נסגרו בינתיים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: כמה תיקים דומים נפתחו בשנים 2005–2007 וכמה מהם נסגרו?

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ביקש לדון בפרסום דברי המפכ"ל כי יש שני מוקדים של שחיתות ציבורית, רשויות מקומיות ומכרזים, וכי בשלוש השנים האחרונות נפתחו כ-160 תיקים נגד נבחרי ציבור ועובדי ציבור בכירים.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך הראשונה, אכן בשנים 2007, 2008, 2009 נפתחו ביחידה הארצית לחקירות הונאה 160 תיקים כנגד עובדי ציבור בכירים ונבחרי ציבור.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך השנייה, התיקים נפתחו בחשדות: מרמה והפרת אמונים, עבירות שוחד, עבירות על חוקי הבחירות, הלבנת הון, גנבה על-ידי עובד ציבור, זיוף ומעשים מגונים.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך השלישית, אין למשטרת ישראל נתונים ממוחשבים שלפיהם ניתן לדעת את מספר התיקים שנסגרו, משום שאין במחשב פילוח לפי "סוג" החשוד.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן יש לציין כי תיקי החקירה מסוג זה עוברים להמשך טיפול בפרקליטות.

יצחק אהרונוביץ': חלק מהתיקים מצוי עדיין בעיון הפרקליטות ובחלק האחר הוגשו כתבי אישום, וגם חלק נסגרו.

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך הרביעית, מהנתונים עולה כי ב-2005 נפתחו במשטרה כנגד עובדי ציבור בכירים ונבחרי ציבור 56 תיקים, ב-2006 נפתחו כנגד עובדי ציבור בכירים ונבחרי ציבור 73 תיקים, וב-2007 נפתחו כנגד עובדי ציבור בכירים ונבחרי ציבור 62 תיקים.

יצחק אהרונוביץ': עד כאן.

מגלי והבה: תודה, שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי.

אריה אלדד: אדוני השר, זה נשמע הרבה.

אריה אלדד: אבל אם נזכור שחצי מזה של אולמרט, זה לא נורא.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני מקבל את התשובה, אני רק שואל: כאשר המפכ"ל יוצא בהכרזה שנפתחו כ-160 תיקים כנגד נבחרי ציבור ועובדי ציבור בכירים, ואני מניח שחלק מהם נסגרו – מדוע המפכ"ל לא יוצא בהכרזה דומה על אותם תיקים שנסגרו, אלא זה נשאר בחלל ריק, והתחושה היא קשה כלפי כל נבחרי הציבור במדינת ישראל?

דוד אזולאי: אני חושב שמן הראוי, כשיוצאים עם הכרזה כזאת, לצאת גם בהכרזה נגדית על תיקים שנסגרו, ואדוני יודע שישנם גם תיקים שנסגרו.

יצחק אהרונוביץ': אני גם אמרתי.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי שחלק בפרקליטות, חלק בעבודה עדיין וחלק נסגרו.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי את זה.

יצחק אהרונוביץ': אתה אומר: כשמציינים את המספר, תציין כמה נסגרו.

דוד אזולאי: נכון.

יצחק אהרונוביץ': אני אקח לתשומת לבי.

מגלי והבה: גם אדוני, כיושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, בדיון הבא שיהיה המפכ"ל – – –

דוד אזולאי: זה חלק מהמסקנות – – – בוועדת הפנים.

מגלי והבה: כן, בהחלט.

מגלי והבה: בהחלט.

מגלי והבה: אני מודה לך.

מגלי והבה: בהחלט.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, אדוני השר.

מגלי והבה: שאילתא מס' 730 של חבר הכנסת יעקב כץ – לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': רק רגע, שנייה.

יצחק אהרונוביץ': 712 קודם?

מגלי והבה: אמרנו שהיא לפרוטוקול, כי חבר הכנסת ברכה לא פה.

יצחק אהרונוביץ': כן.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ו בשבט התש"ע (10 בפברואר 2010): נודע לי כי קבוצות של שוטרי משמר הגבול והיס"מ מקיימות סיורים – לא מבצעיים – יומיומיים בשכונות נצרת ובמיוחד בעיר העתיקה, בשונה מערים אחרות, שכנות לנצרת, שאין בהן פעילות דומה.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם המידע נכון?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה היא מטרת הסיורים אם הם לא מבצעיים?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האם יש תוכנית לאכיפת החוק שמיושמת בנצרת בלבד?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מוחמד ברכה ביקש לדון בסיורים המתבצעים מדי יום בשכונות נצרת וזאת בשונה מערים אחרות בהן אין פעילות דומה.

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים מול משטרת ישראל עולה כי יחידות מג"ב צפון ויחידות היס"מ פועלות בכל תחומי המחוז הצפוני על-פי תוכנית עבודה מסודרת ומאושרת של פיקוד המחוז.

יצחק אהרונוביץ': יחידות אלה מופעלות בשגרה לתגבור תחנות ויחידות במחוז ובאופן משימתי לתקיפת תופעות כגון ירי, אמל"ח, בריונות וכו'.

יצחק אהרונוביץ': נכון למועד זה, פועל יס"מ עמקים כיחידה מתגברת לשוטרי תחנת נצרת, למשימת מניעת אירועי אמל"ח וירי.

יצחק אהרונוביץ': הפעילות מתבצעת על-פי תוכנית עבודה שאושרה על-ידי פיקוד המרחב ומופעלת על-ידי אג"ם עמקים.

יצחק אהרונוביץ': הפעילות המבצעית מתבצעת לא רק בעיר נצרת אלא בכל השטח הטריטוריאלי של תחנת נצרת, קרי בכפרים עילוט, כפר-כנא, ריינה ושאר היישובים שבתחום התחנה.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי מפקד התחנה ופיקוד המרחב מעידים שהם מקבלים הד ציבורי חיובי לפעילות המשטרה על כך שנוכחות השוטרים מגבירה את תחושת הביטחון בקרב התושבים בעיר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כץ שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ו בשבט התש"ע (10 בפברואר 2010): כחלק מהמאבק של המשטרה בתאונות הדרכים הוחלט להתמקד בעבירות תנועה חשובות ולרכז מאמצי אכיפה בעבירות איכות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': כמה דוחות תנועה ניתנו בשנת 2009 בגין כל אחת מעבירות האיכות, וכמה לעבירות אחרות?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מה הוא היעד של משטרת ישראל בתחום זה לשנת 2010?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': אילו עבירות מוגדרות כיום כעבירות איכות בתחום התנועה?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חבר הכנסת שואל על עבירות תנועה שהוגדרו כ"עבירות איכות".

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הנתונים עולה כי בשנת 2009 נרשמו על-ידי משטרת ישראל מיליון ו-253,036 דוחות תנועה.

יצחק אהרונוביץ': יעד אגף התנועה לשנת 2009 התמקד בשלוש קבוצות איכות:

יצחק אהרונוביץ': עבירות הגורמות לתאונות דרכים; עבירות המשפיעות על חומרת התאונה ועבירות בריונות.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, נקבע כי אכיפה אחרת בהתאם לצורך מקומי תהא לא יותר מ-20% מסך האכיפה הכללי.

יצחק אהרונוביץ': סך האכיפה בעבירות האיכות עמד בשנת 2009 על כ-85% מסך האכיפה הכללי, כאשר ב-15% הנותרים נאכפו בעיקר עבירות חנייה ורשיונות.

יצחק אהרונוביץ': במהלך 2009 נקבע כי האגף יתמקד בעלייה של 10% באכיפת חמש מעבירות האיכות, ולהלן התפלגות מספר הדוחות שנרשמו: עבירות רכב דו-גלגלי – 3,311; עבירות הקשורות להולכי רגל – 127,497; חגורות בטיחות וקסדות – 271,822; מהירות מופרזת – אכיפה ידנית – 137,784; שכרות – 10,513.

יצחק אהרונוביץ': סך הדוחות שנרשמו בחמשת העבירות הנבחרות עמד על 550,927 דוחות.

יצחק אהרונוביץ': 2–3.

יצחק אהרונוביץ': באשר ליעדי שנת 2010, הרי שנקבעו יעדים בעבירות איכות כדלקמן: סל אכיפה ארצי – 40% -הכולל עבירות מהירות, חגורות בטיחות, שימוש בטלפון נייד ועבירות של משאיות ורכב דו-גלגלי; סל אכיפה משתנה – 40% – הכולל עבירות בריונות ותעבורה, נסיעה על שול, קיפוח זכות בצומת, חניות נכים, נסיעה בנתיב תחבורה ציבורית, כניסה לצומת לא פנוי, חציית קו הפרדה רצוף ועבירות הרשומות בתוספות הרביעית והשביעית לתקנות התעבורה; סל מקומי – 20% – שייקבע ברמה המקומית על מנת ליתן מענה לתופעות מקומיות.

מגלי והבה: שאילתות 736 ו-743 של חבר הכנסת אריה ביבי ושל חבר הכנסת ישראל חסון, שהן באותה תשובה, בעצם – גם לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריה ביבי שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): משטרת ישראל יוצאת במכרז של 100 מיליון שקלים לאספקת מכשירי קשר וטלפונים.

מגלי והבה: למרות החלטת ממשלה 727 משנת 2009, "מוטורולה ישראל" מתמודדת במכרז כאחת המתמודדות יחד עם חברות שאין להן שום זיקה לישראל.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע קורה מצב כזה? 2.

מגלי והבה: מה ייעשה בעניין?

מגלי והבה: חבר הכנסת ישראל חסון שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): נודע לי כי מפעל "מוטורולה" בערד, אשר מפרנס כ-500 משפחות, עומד בפני סגירה.

מגלי והבה: החברה משתתפת במכרז בין-לאומי בהיקף של למעלה מ-100 מיליון ש"ח עבור המשטרה, אולם לא ניתנת לה כל עדיפות במכרז בהשוואה לחברות אחרות שאין להן זיקה לישראל.

מגלי והבה: רצוני לשאול: מדוע לא ניתנת לחברה עדיפות?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חברי הכנסת וישראל חסון שואלים על מכרז של משטרת ישראל לרכישת מכשירי קשר וטלפונים סלולריים.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי בכוונת המשטרה לפרסם מכרז לרכישת מערכת קשר דיגיטלית חדשה אשר תחליף את מערכת הקשר הנוכחית.

יצחק אהרונוביץ': הזוכה יידרש לספק שירותי אחזקה למכשירי הקשר לתקופה של עד עשר שנים, ולשם כך יוכל להסתייע בקבלן משנה ישראלי או באמצעות נציגות ישראלית שלו.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף תחול על הזוכה במכרז חובה לשיתוף פעולה תעשייתי עם המדינה בהיקפים הקבועים בתקנות והמקובלים על הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי.

יצחק אהרונוביץ': על-פי החלטת האוצר חויבה משטרת ישראל לקיים מכרז פומבי בין-לאומי.

יצחק אהרונוביץ': אחד הכללים החשובים במכרז כזה הוא שוויון הזדמנויות בין כלל הספקים הפוטנציאליים.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל, מתוקף היותה גוף ממשלתי, פועלת בהתאם לחוק חובת המכרזים ותקנותיו.

יצחק אהרונוביץ': על-פי התקנות מחויבת המשטרה במתן העדפת תוצרת הארץ כמפורט בתקנות.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל מקפידה לקיים את הוראות החוק ככתבן וכלשונן ואיננה יכולה לתת העדפה מעבר לקבוע בחוק.

מגלי והבה: חבר הכנסת רוברט טיבייב – לפרוטוקול; 739.

מגלי והבה: חבר הכנסת רוברט טיבייב שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): בעקבות התגברות התופעה של תקיפות מיניות ומעשים מגונים של קטינים, על-ידי קטינים או על-ידי בגירים – רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: באילו כלים נלחמים בתופעה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: באילו אמצעים אפשר להקטין אותה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: איזו ענישה יכולה להרתיע את הפוגעים?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חבר הכנסת רוברט טיבייב שואל על הטיפול המשטרתי בתקיפות מיניות ומעשים מגונים בקטינים על-ידי קטינים אחרים או על-ידי בגירים.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל מטפלת בתופעת עבריינות המין על-פי החוק, הפקודות והנחיות המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': כאשר מוגשת תלונה במשטרה או כאשר יש למשטרה יסוד סביר לחשד כי מתבצעת עבירת מין בקטין, פותחת המשטרה בחקירה, סמויה או גלויה, במטרה לאסוף חומר ראיות ולמצות את הדין עם הפוגע.

יצחק אהרונוביץ': 2–3.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, כאשר מדובר בעבירות מסוג זה המתבצעות על-ידי קטינים בגילים צעירים, צמצום משמעותי של התופעה יתאפשר באמצעות טיפול ושיקום של הקטין הפוגע כמו גם של הקטין הנפגע.

יצחק אהרונוביץ': כאשר מדובר במבצעי עבירה קטינים, ניתן לערוך הבחנה בין אלה שהרקע למעשם נבע מסקרנות מינית או שיפוט לקוי לבין אלה שהרקע למעשם הוא ביצוע העבירה לשם העבירה.

יצחק אהרונוביץ': כפועל יוצא מכך אופן הטיפול נחלק אף הוא לשניים: לענישה ולשיקום.

יצחק אהרונוביץ': כלפי הראשונים הטיפול יהיה בעיקרו בפן ענישתי וכלפי השניים בדגש על פן שיקומי.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, חשוב לא פחות הטיפול בנפגע העבירה הן בהיבט השיקומי והן בהיבט של מניעת הפיכתו לפוגע הבא, וזאת בעקבות מחקרים שהצביעו על כך שנפגעי עבירות מין הם בעלי פוטנציאל גבוה להפוך בעתיד לפוגעים בעצמם.

יצחק אהרונוביץ': במבצעים שביצעו את העבירה לשם העבירה בלבד, יש לטפל ביד קשה על-ידי השתת עונשים חמורים על-ידי בתי-המשפט, ככל שמאפשר החוק, וזאת משום שבהחמרת הענישה מועבר, בין היתר, מסר תקיף של הרחקת העבריין מהחברה והוקעת המעשה, בעוד שענישה מקלה מעבירה מסר הפוך.

יצחק אהרונוביץ': זאת ועוד, עם שחרורו של העבריין מבית-המאסר יכול בית-המשפט להטיל עליו צו פיקוח ולקבוע את תנאיו לאחר הערכת מסוכנותו.

מגלי והבה: שאילתא 740 – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, נמצא כאן – צעקות "אטבח אל-יהוד" במהלך "הפגנה" בלוד.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): ביום שישי, י"ד בשבט התש"ע, התקיימה בלוד "הפגנה" שבמהלכה צעקו המפגינים "אטבח אל-יהוד".

מגלי והבה: בצילומים נראים שוטרים שכלל לא פועלים נוכח צעקות אלה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע לא נעצרו הצועקים? 2.

מגלי והבה: האם המשטרה נתנה אישור להפגנה שכזאת?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: אם כן – אילו צעדים יינקטו נגד מי שאישר ההפגנה?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי שואל על הפגנה שהתקיימה בעיר לוד, שבמהלכה המפגינים צעקו "אטבח אל-יהוד", ובצילומים נראים שוטרים שלא פעלו נוכח צעקות אלו.

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי בתאריך 29 בינואר התקיימה הפגנה ברשיון של הנהגת ערביי ישראל בעיר לוד, במחאה על מדיניות הריסות הבתים והתייחסות מוסדות השלטון אל הציבור הערבי.

יצחק אהרונוביץ': בהפגנה השתתפו חברי כנסת ערבים, ראש הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית השיח' ראאד סלאח, חברי ועדת המעקב הערבית העליונה וחברי הוועדות העממיות.

יצחק אהרונוביץ': ההפגנה בכל שלביה, קרי תפילה, תהלוכה ונאומים, עברה בשקט, ללא אירועים חריגים.

יצחק אהרונוביץ': המארגנים עמדו בכל תנאי הרשיון.

יצחק אהרונוביץ': במהלך ההפגנה העלו המשתתפים בהפגנה את נושא קיפוח המגזר הערבי ואת העובדה כי הציבור הערבי יעמוד איתן מול מדיניות מוסדות השלטון.

יצחק אהרונוביץ': במהלך ההפגנה לא נשמעו דברי הסתה או המרדה כלפי השלטונות, וכן לא נשמעו קריאות לפגיעה ביהודים.

יצחק אהרונוביץ': יובהר כי ההפגנה לוותה בשוטרים ואף נכח בה היועץ לענייני ערבים של מחוז המרכז, אשר שולט בשפה הערבית בצורה טובה מאוד והבין את כל הנאומים והקריאות במהלך ההפגנה.

יצחק אהרונוביץ': לדבריו, לא נשמעו קריאות כמתואר בשאילתא או קריאות הסתה או המרדה אחרות.

מגלי והבה: שאלה נוספת לבן-ארי או מסתפק?

מיכאל בן-ארי: לא.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: מהפרטים שמצויים בידינו התמונה היא שונה, ואני אשמח להעביר לשר את העובדות שמצויות בידינו, כדי או לאמת או לפקוח עיניים של מי שלא ראה.

מיכאל בן-ארי: האם יש מכאן אמירה שבפעמים אחרות שיהיה כזה מקרה, האם ייעצרו אנשים, האם ייעצרו לחקירה, האם ייאכף הדין?

מיכאל בן-ארי: בהקשר לעניין הזה, יש בידינו סרטון שאנחנו נשמח להביא למי שכתב את התשובה שבידיך, כדי שיראה שהתמונה היתה אחרת ואולי היו שוטרים שראו דברים אחרים.

מיכאל בן-ארי: בכל זאת, יש בידינו תמונה אחרת.

מיכאל בן-ארי: בעבר גם כן היתה תלונה שהתלוננתי, ואמרת שאם אני צודק אז זה – אז גם יש הוכחות שאני צודק, והתחייבנו להתנצלויות הדדיות.

מיכאל בן-ארי: אבל אני מוותר על ההתנצלות, יש סרטון.

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ארי, אני לא עורך-דין ולא שופט, אבל אני יושב-ראש כנסת כרגע.

מגלי והבה: גם סרטון אפשר – מניסיונו של השר, ואני לא צריך לענות במקומו – – –

מיכאל בן-ארי: יש סרטון.

מגלי והבה: אפשר גם, אתה יודע, לביים אותו.

מיכאל בן-ארי: בוא, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: באמת.

מיכאל בן-ארי: אתה לא עורך-דין, אתה לא עורך-דין – – –

אריה אלדד: – – –

מגלי והבה: לא, אני לא מגן על אף אחד.

מגלי והבה: אני אמרתי את דעתי.

מגלי והבה: השר יענה לך מה שהוא רוצה.

מגלי והבה: כן.

מיכאל בן-ארי: מה, ערכו סרטון שצעקו "אטבח אל-יהוד"?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת בן-ארי, א.

יצחק אהרונוביץ': אני אשמח לקבל את הסרטון שמצוי בידך; ב.

יצחק אהרונוביץ': חבל שבשאילתא לא כתבת "בידי יש את הסרטון".

יצחק אהרונוביץ': היינו רוצים את זה כחומר הנצחה לטובת העניין – היה לי יותר קל להשיב לזה.

יצחק אהרונוביץ': אבל מה שמצוי אצלנו – – –

מיכאל בן-ארי: אני מקבל את ההערה.

מיכאל בן-ארי: בפעם הבאה.

יצחק אהרונוביץ': לא, אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר: פשוט, היינו מקצרים תהליכים.

יצחק אהרונוביץ': אם הייתי יודע שהסרטון מונח, הייתי לוקח אותו ומשתמש בו.

יצחק אהרונוביץ': אבל זה לא מאוחר.

יצחק אהרונוביץ': תעביר את זה, אני אטפל בזה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאילתא 754, של חבר הכנסת דוד אזולאי: התנאים בבית-המעצר במגרש-הרוסים.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): כמעט בכל שנה מתפרסמים דוחות של ארגוני זכויות אדם על התנאים המחפירים בבית-המעצר במגרש- הרוסים בירושלים, וגם בדוח מבקר המדינה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם המצב השתפר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אילו שיפורים בוצעו מאז 1995 בכל שנה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם מצב העציר והאסיר בישראל ב-2009 טוב יותר מאשר ב-2008? 4.

מגלי והבה: אם כן – במה?

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: כמה כספים הושקעו בשיפור מצבם?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מבקש לדון בתנאי הכליאה בבית-המעצר במגרש-הרוסים.

יצחק אהרונוביץ': 1–5.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים מול שירות בתי-הסוהר עולה, כי העברת מתקן בית-המעצר ירושלים ובתי-מעצר אחרים לאחריות שב"ס לוו בשינויים משמעותיים מבחינת שדרוג התשתיות הפיזיות לשיפור רווחת העצורים והטיפול בהם.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך, בית-המעצר ירושלים הועבר לשב"ס ממשטרת ישראל בשנת 2007.

יצחק אהרונוביץ': הוא כולל שבעה אגפי כליאה לעצורים, לא כולל אגף בידוד והמתנה, כאשר תקן הכליאה של המתקן – 314 מקומות.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2009 בוצע שיפוץ באגפים 1 ו-2 בבית-מעצר ירושלים, שכלל החלפת תשתיות, שדרוג מערכת החשמל והתקנת מערכת מיזוג אוויר.

יצחק אהרונוביץ': מרחב המחיה לעצור: טרם ביצוע השיפוץ, מרחב המחיה הכולל היה 2.9 מ"ר לאסיר.

יצחק אהרונוביץ': בסיום השיפוץ עומד מרחב המחיה על 3 מ"ר לאסיר.

יצחק אהרונוביץ': גם לאחר השיפוץ והריווח עדיין קיימת צפיפות, היות שאילוצים שונים מונעים מאתנו לצמצם את מספר המיטות.

יצחק אהרונוביץ': יצוין שבבית-המעצר יש 250 מקומות כליאה לעצורים, כאשר הצורך האמיתי הוא 500 מקומות כליאה לעצורים הנשפטים בבתי-המשפט בירושלים.

יצחק אהרונוביץ': עלויות הבינוי: בשנת 2008 הושקעו מיליון ו-800,000 ש"ח, מתוכם כ-650,000 ש"ח למערכת מיזוג האוויר והאוורור.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2009 עלויות השיפוץ עמדו על 3.5 מיליון ש"ח.

יצחק אהרונוביץ': רובו של התקציב הופנה לשיפוץ התאים והאגפים.

יצחק אהרונוביץ': 2010 – 370,000 ש"ח הוכנסו לשיפוצים.

יצחק אהרונוביץ': סך הכול האומדן עד כה עמד על 5 מיליון ו-700,000 ש"ח.

יצחק אהרונוביץ': יודגש, כי התוכנית מומנה על-ידי מקורות פנימיים של שב"ס, וללא כל קבלת תקציב מהאוצר לטובת העניין, וזאת כחלק מהדגש הארגוני על שיפור תנאי המחיה של האסירים.

יצחק אהרונוביץ': תוכנית עתידית: קיימת עבודת מטה בשיתוף חברת "ענבל" והמשרד לביטחון פנים להעברת בית-המעצר ומטה מחוז ירושלים של משטרת ישראל לשטח החדש, סמוך למטה הארצי.

יצחק אהרונוביץ': עלות הפרויקט – 450 מיליון ש"ח.

יצחק אהרונוביץ': כולי תקווה שהנושא זה יקודם במהרה.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת פרויקט זה מתוכננים תנאי מחיה משופרים.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר השאילתות.

מיכאל בן-ארי: זה נשמע כמו בית-הבראה, כמעט.

מיכאל בן-ארי: דווקא ישנתי כמה לילות במגרש-הרוסים, אני מכיר משהו אחר.

יצחק אהרונוביץ': מתי ישנת שם?

מיכאל בן-ארי: בבחירות של אוסלו.

יצחק אהרונוביץ': אה, בית-המעצר היה באחריות מחוז ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': היום זה באחריות השב"ס.

יצחק אהרונוביץ': אני ביקרתי שם, הרבה שיפוצים נעשו בשנים האחרונות.

מגלי והבה: אדוני, אם הוא מתגעגע, מבלי לפגוע בזכויות, אפשר לארח אותו עוד כמה ימים.

מיכאל בן-ארי: יש שם אורחים אחרים, אנחנו מסדרים להם – – –

מגלי והבה: חס וחלילה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' באדר התש"ע (17 בפברואר 2010): ביום רביעי בבוקר, 3 בפברואר 2010, התלוו שוטרים אל אנשי חברת הגבייה בעיר טייבה, לביצוע צו עיקול.

מגלי והבה: השוטרים השתמשו באלימות ללא סיבה מוצדקת.

מגלי והבה: הם מנעו מבני המשפחה קבלת טיפול רפואי, ואף עצרו שלושה מהם.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה נעשה כדי לרסן את אלימות השוטרים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע המשטרה משתפת פעולה עם חברת הגבייה נגד התושבים?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שואל על אירוע בו התלוו שוטרים אל אנשי חברת הגבייה בטייבה לביצוע צו עיקול.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי באירוע נשוא השאילתא הגיעו מעקלי חברת "בצורית", חברת גבייה מטעם משרד הפנים, לביצוע עיקול בעיר טייבה, בליווי שוטרים בשכר, שתפקידם היה לאבטח את המעקלים ולמנוע פגיעה בהם ו/או הכשלת העיקול.

יצחק אהרונוביץ': בני המשפחה תקפו את המעקלים והשוטרים תוך שימוש במקל ועל כן נעצרו על-ידי השוטרים.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שבמהלך חקירתם במשטרה טענו בני המשפחה כי הוכו על-ידי השוטרים, הועבר העניין לבחינת המחלקה לחקירות שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': לאחר בחינת החומר הוחלט לסגור את התיק נגד השוטרים.

יצחק אהרונוביץ': נגד החשודים הוגש כתב אישום עם בקשה למעצר עד לתום ההליכים, אולם הם שוחררו על-ידי בית-המשפט למעצר בית.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך השנייה, בין מכלול המשימות הנדרשות ממשטרת ישראל, היא נדרשת לעתים, אם מכוח הדין ואם מכוח צו של בית-המשפט, להגיש סיוע בביצוע צווים של עיקול מיטלטלין.

יצחק אהרונוביץ': על-פי חוק ההוצאה לפועל ולפי נוהלי המשטרה, הסיוע שניתן על-ידי המשטרה מוגבל למניעת הפרעה או התנגדות לביצוע הצו או כל פעולה אחרת המונעת מהמעקלים לבצע את תפקידם כחוק, ולא לשום סיוע אחר, כגון פריצה למבנה, נשיאת מעוקלים וכיוצ"ב.

יצחק אהרונוביץ': הטיפול המשטרתי בעת סיוע ביצוע עיקול הינו באחריות יחידת הסיור והוא מתייחס אך ורק לעיקול מיטלטלין, ולא לביצוע קנסות למשל.

יצחק אהרונוביץ': כאשר מופנית בקשה לסיוע משטרתי בביצוע צו לעיקול מיטלטלין, היא מופנית אל הקצין הממונה, אשר מחובתו לוודא שהסיוע המוגש יתבצע רק לאחר שנבדקו ההיבטים החוקיים והמבצעיים של הצו.

יצחק אהרונוביץ': הסיוע המשטרתי יינתן במועדים ובשעות הקבועות בנוהל, אלא אם כן מפורט אחרת בצו.

מגלי והבה: יש לנו שאילתא של חברת הכנסת חוטובלי, והיא נמצאת כאן.

מגלי והבה: השאילתא היא בנושא: החרבת בית-כנסת בנחליאל.

מגלי והבה: היא רצתה את התשובה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חברת הכנסת ציפי חוטובלי שאלה את השר לביטחון פנים ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): לאחרונה נודע כי כוחות משטרה החריבו בית-כנסת ביישוב נחליאל, תוך ביזוי המקום ופגיעה בתכולתו.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם כוחות כאלה השתתפו בהריסת בית-הכנסת?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע בעת ביצוע צו ההריסה היה צורך לפגוע בתכולתו?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי שמקרים דומים לא יישנו בעתיד?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי ביקשה לדון בהחרבת בית-כנסת ביישוב נחליאל אשר לטענתה נעשה תוך ביזוי המקום ופגיעה בתכולתו.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת שאלה: האם כוחות המשטרה השתתפו בהריסה; מדוע בעת ביצוע צו ההריסה היה צורך לפגוע בתכולתו ומה ייעשה כדי שמקרים דומים לא ישנו בעתיד.

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': מבירור בפרטים עולה כי בתאריך 2 במרס סייעו כוחות ממשטרת מחוז ש"י ליחידת הפיקוח של המינהל האזרחי באיו"ש בשמירה על הסדר, בעת שאלה עסקו בהריסת מבנה בלתי חוקי בסמוך ליישוב נחליאל, אשר בוצעה על-פי צו שהוצא על-ידי המינהל האזרחי באיו"ש.

יצחק אהרונוביץ': השוטרים אשר השתתפו במשימה של שמירה על הסדר, הוציאו טרם ההריסה מן המבנה את ספר התורה, עטפו אותו בפרוכת והעבירוהו לשוטר מג"ב שהעבירו לרב חטמ"ר בנימין.

יצחק אהרונוביץ': ספרי הקודש אשר היו בתוך המבנה הוצאו אף הם בצורה מסודרת ומכובדת וכוסו בברזנט כדי למנוע הירטבותם, ואילו פינוי הרהיטים והריסת המבנה בוצעו בפועל על-ידי קבלן מטעם המינהל האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי המבנה אשר נהרס, נבנה על חורבותיו של מבנה בלתי חוקי אשר נהרס בתאריך 9 בפברואר, וגם בתאריך 26 בינואר נהרס במקום מבנה בלתי חוקי.

יצחק אהרונוביץ': שאלות בדבר הסיבות להוצאת צו ההריסה, מסירתו ואופן ההריסה ניתן להפנות למינהל האזרחי באיו"ש.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחברת הכנסת חוטובלי?

מגלי והבה: בבקשה, למיקרופון.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ועדת החוקה של הכנסת קבעה נהלים והנחיות למשטרה בנוגע לפינויים.

ציפי חוטובלי: רציתי לשאול, האם הוועדה, בראשותו של היום השר מיקי איתן – השאלה אם השר מכיר את הנהלים שקבעה ועדת החוקה והאם המשטרה מונחית על-פי אותם כללים שקבעה הוועדה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת ציפי חוטובלי, השר בא משורות המשטרה, לידיעתך.

יצחק אהרונוביץ': השר, לצערי, עסק כמפקד מחוז ש"י במספר פינויים.

יצחק אהרונוביץ': יושב חבר הכנסת אריאל, שהשתתפנו יחד בכמה, השתתפתי וסביר להניח שאני יודע – – –

אורי אריאל: השתתפנו – זה יכול להשתמע שביחד פינינו.

אורי אריאל: אני הייתי מצד אחד – – –

יצחק אהרונוביץ': ברור, לא חשבתי אחרת.

מגלי והבה: אבל הראשון שחייך זה חבר סיעתך – – –

יצחק אהרונוביץ': לא, היינו באותו אירוע.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אריאל, אתה במחנה הטוב.

יצחק אהרונוביץ': לא, חלילה, אם הובנתי – – –

ציפי חוטובלי: כולנו במחנה הטוב.

יצחק אהרונוביץ': אם הובנתי לא נכון, אני אתקן.

יצחק אהרונוביץ': אני רק אומר שסביר להניח שאני מכיר את הוראות החוק.

מיכאל בן-ארי: חשבתי שאתה – – – לא קל לפנות אותו.

יצחק אהרונוביץ': לא, אותו דווקא היה קל.

יצחק אהרונוביץ': זה בסדר.

יצחק אהרונוביץ': לשאלתך, אם אני מכיר, אני מכיר.

יצחק אהרונוביץ': תפקיד המשטרה במקרים האלה, ולא משנה משטרה, משמר הגבול – הרי ביהודה ובשומרון הכוחות שפועלים שם הם ת"פ כוחות צה"ל, ת"פ אלוף הפיקוד, ואת זה כולכם יודעים.

יצחק אהרונוביץ': הם נותנים את המעטפת, את המעטפת בדרך כלל הפנימית, כדי, איך אומרים?

יצחק אהרונוביץ': שלצבא לא יהיה חיכוך עם האזרחים.

יצחק אהרונוביץ': לכן מעדיפים משטרה – או שוטרות או שוטרים, או כל דבר אחר.

יצחק אהרונוביץ': זה שהוציאו את ספר התורה ואת הספרים – זה בסדר גמור, אני רואה את זה כאקט נכון.

יצחק אהרונוביץ': זה בסדר גמור.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של ההריסה וכל מה שקשור לצווים וכל הדברים האלה, המשטרה לא מתעסקת בזה אלא המינהל האזרחי באמצעות קבלן כזה או אחר, וזה מה שנעשה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע איפה הטענות.

יצחק אהרונוביץ': הטענות, עוד הפעם, אם הן קיימות, צריכות להיות מופנות מול המינהל האזרחי ומול פיקוד מרכז, שהם למעשה הריבון בשטח.

יצחק אהרונוביץ': המשטרה היא גוף שמסייע, היא לא מבצעת את ההריסה.

יצחק אהרונוביץ': עוד הפעם – המשטרה לא מבצעת הריסות.

יצחק אהרונוביץ': היא למעשה נותנת את הגיבוי, את התמיכה, לכוח המבצע.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך על התשובה.

ציפי חוטובלי: אני רק אומרת – אין לי יותר אפשרות, אוקיי.

מגלי והבה: גברתי, תודה רבה לך.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, חברי חברי הכנסת.

מגלי והבה: שאילתא 799 של חבר הכנסת וקנין בנושא: פעילות ניאו-נאצית בחיפה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): ב-12 באוקטובר 2007 פורסם כי ישנה פעילות ניאו-נאצית בשכונות חיפה.

מגלי והבה: דווח על מעצר נערים שציירו צלבי קרס על קירות בית-כנסת.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה הוחלט בעניין הנערים שנעצרו?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם הם ונערים נוספים נעצרו קודם?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: אם כן – מדוע, ומה הוחלט בעניינם?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: כמה מקרים הנראים כאנטי-יהודיים אירעו בחיפה בחמש השנים האחרונות?

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: כמה מהם נחקרו ומה העלו החקירות?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחק וקנין ביקש לדון בפרסום משנת 2007 שלפיו יש פעילות ניאו-נאצית בשכונות בחיפה ובמיוחד על אירוע ספציפי שבו נעצרו נערים שציירו צלבי קרס על קירות בית-כנסת וביקש להתעדכן מה נעשה בעניינם.

יצחק אהרונוביץ': 1–3.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי בחודש אוקטובר 2007 אירעו שני אירועים בעלי סממנים ניאו-נאציים באזור חיפה.

יצחק אהרונוביץ': באחד האירועים הוצתה סוכה, סמוכה לבית-כנסת, הותקפו קשישות ניצולות שואה ונרשמו כתובות ניאו-נאציות על גבי רכבים וספרי תורה.

יצחק אהרונוביץ': באירוע זה נעצר חשוד תושב העיר חיפה שהואשם בהצתה, תקיפה ממניעים גזעניים, חבלה במזיד ברכב, עלבון דת ועוד סעיפי אישום חמורים.

יצחק אהרונוביץ': כנגד החשוד הוגש כתב אישום לבית-המשפט המחוזי בחיפה, על-ידי הפרקליטות, והוא הורשע ונידון לארבע שנות מאסר בפועל.

יצחק אהרונוביץ': במקרה הנוסף, נחשדו שני קטינים – אחד מהם מתחת לגיל האחריות הפלילית – בציורי צלב קרס וגרפיטי על גבי בית-כנסת באזור שכונת שפרינצק בעיר.

יצחק אהרונוביץ': כנגד שני הקטינים נפתח תיק לאחר ששניהם קשרו עצמם לאירועים המיוחסים להם.

יצחק אהרונוביץ': התיק נסגר והם הופנו לטיפול קצין מבחן לנוער.

יצחק אהרונוביץ': 4–5.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשאלתך אודות מספר התיקים שנפתחו במהלך חמש השנים האחרונות בחיפה, אשר חלקם בעלי אופי וגוון אנטישמי וחלקם הינם מעשי שובבות של קטינים, להלן הנתונים: בשנת 2005 אירעו שני אירועים, אחד של כתובות נאצה וצלבי קרס והשני של כתובות נאצה כנגד צה"ל וכן סמלי אנרכיה.

יצחק אהרונוביץ': שני התיקים נסגרו בהיעדר חשודים למעשה.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2006 – אירוע תלישת מזוזות מבית על-ידי קטין.

יצחק אהרונוביץ': התיק נסגר מחוסר ראיות.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2007 אירעו 23 אירועים – 16 מהתיקים נסגרו בהיעדר חשודים.

יצחק אהרונוביץ': עיקר האירועים הם של ציור צלבי קרס על גבי מקומות שונים כגון: ספסל ציבורי, תיבת דואר, קיר בית-קפה, שלט בית-כנסת ועוד.

יצחק אהרונוביץ': בגין חמישה מהאירועים הועמד לדין הנאשם שהוזכר בסעיף 3, אירוע נוסף הוא אירוע הצתת סוכה שבו נעצרו ונחקרו שני קטינים אשר התיק כנגדם נסגר מחוסר ראיות מספיקות, ובאירוע נוסף, של ציור צלב קרס שחור בסמוך לדלת מגורים בבניין, נחקרו שלושה חשודים בגירים והתיק כנגדם נסגר מחוסר ראיות מספיקות.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2008 אירע אירוע אחד.

יצחק אהרונוביץ': לא היו חשודים.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2009 אירעו שמונה אירועים – בשני מקרים נעצרו חשודים אשר החקירה נגדם לא הובילה להגשת כתבי אישום.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: גם השואל מסתפק בתשובת השר.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים.

מגלי והבה: שאילתא 805 של חבר הכנסת ברכה – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): בתאריך 1 בנובמבר 2009 נורו יריות לעבר ביתו של סגן ראש עיריית נצרת, ובתאריך 28 בדצמבר 2009 נזרק רימון לעבר ביתו של ראש עיריית נצרת.

מגלי והבה: עד היום לא נעצרו חשודים ואין כל התקדמות בחקירה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: באיזה שלב נמצאת החקירה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם יש חשודים או עצורים בפרשה?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת מוחמד ברכה ביקש לדון באירוע מיום 1 בנובמבר 2009 שבו נורו יריות לעבר ביתו של סגן ראש עיריית נצרת ובאירוע מיום 28 בדצמבר 2009 שבו נזרק רימון לעבר ביתו של ראש עיריית נצרת, וביקש לדעת באיזה שלב נמצאת החקירה ואם ישנם חשודים או עצורים בפרשה.

יצחק אהרונוביץ': 1–2.

יצחק אהרונוביץ': במענה לשאלתך, במהלך חקירת האירועים התקבלו ידיעות מודיעיניות שונות והן נבדקו.

יצחק אהרונוביץ': חקירת האירועים טרם הסתיימה וטרם נעצרו חשודים במעשה.

מגלי והבה: שאילתא 810 של חבר הכנסת אורי אריאל: הידרדרות ב"סיבוב שערים" בירושלים.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז באדר התש"ע (3 במרס 2010): בחודשים האחרונים, לאחר שהתחלף דרג הפיקוד במרחב העיר העתיקה, החלו הגבלות חדשות ולא סבירות על "סיבוב השערים" המסורתי.

מגלי והבה: בעיקר נאסר על המשתתפים לעצור מול שלושה משערי העיר, דבר אשר מעקר מתוכן את ה"סיבוב" והופך אותו לצעדה הפגנתית בלבד.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה ייעשה בנדון?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי לאשר את הסיור במתכונתו המקורית?

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ביקש לדון בהגבלות החדשות והלא-סבירות לטענתו, על "סיבוב השערים" המסורתי בירושלים.

יצחק אהרונוביץ': 1–2.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי "סבב שערים" בהר-הבית הוא אירוע שבמהלכו מקיימת קבוצה גדולה של משתתפים יהודים סיור חיצוני הסובב את שעריו החיצוניים של הר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': בנקודות מסוימות במסלול עוצרת הקבוצה, מתקיימות תפילות ונישאים דברים על-ידי המשתתפים.

יצחק אהרונוביץ': באירוע משתתפים בממוצע 1,500–2,000 משתתפים.

יצחק אהרונוביץ': הסבב מאובטח על-ידי כוחות משטרה גדולים, יותר מ-210 שוטרים בממוצע.

יצחק אהרונוביץ': "סבב השערים" מתקיים, על-פי רוב, בראש חודש, זה כשמונה שנים.

יצחק אהרונוביץ': הרעיון לקיים "סבב שערים" נולד בתקופה שבה היה הר-הבית סגור למבקרים בעקבות אירועי אוקטובר 2000.

יצחק אהרונוביץ': מטרת "סבב השערים" היתה, למיטב הבנתנו, לשמש תחליף לביקורים בהר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': עם פתיחת הר-הבית למבקרים בשנת 2003 המשיכה הדרישה לקיום סבבי השערים, והם מתקיימים, כאמור לעיל, בראש החודשים העבריים, באבטחה משטרתית.

יצחק אהרונוביץ': הסבב מתקיים בלב הרובע המוסלמי והוא כרוך בחיכוך בין הקבוצה הגדולה של משתתפי הסבב לבין תושבי הרובע המוסלמי.

יצחק אהרונוביץ': לצורך קיום "סבב השערים" בבטחה נוקטת המשטרה אמצעי אבטחה מיוחדים, כגון הטלת מגבלות תנועה ברחובות בעיר העתיקה לזמן מוגבל ואבטחת מסלול הסבב.

יצחק אהרונוביץ': ראשית יובהר כי יש עצירות בשערים, ולמשך זמן רב, בשער הכותנה, שבו מתקיימות תפילה ושירה ולאחר מכן תפילת נשים, בשער הברזל, שבו מתקיימת תפילת גברים, ובשער השבטים, שבו מתקיימים ריקודים ותפילת ערבית.

יצחק אהרונוביץ': בחודשים האחרונים התקבלו תלונות של תושבים מקומיים בעלי עסקים על הפגיעה בחופש העיסוק וחופש התנועה שהם זכות יסוד של כל אזרח במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': עצירות נוספות במסלול ההליכה יוצרות עיכוב ממושך יותר לאוכלוסייה שנעה בסמטאות, משום שהמשטרה מונעת מהם לעבור באופן חופשי, מתוך כוונה למנוע חיכוך בין משתתפי הסבב לתושבי המקום.

יצחק אהרונוביץ': משום כך ועל מנת לקיים איזון מידתי בין הזכות לקיים את התהלוכה מחד לבין הגבלת התנועה לתושבי המקום מאידך, השתנתה קלות המתכונת של הסיור בחודשים האחרונים, במובן זה שצומצם מספר העצירות במהלכו, ללא אפשרות לבצע עצירות נוספות במסלול עם סיום התפילות בשערים ברחוב הגיא וברחוב ויה-דולורוזה, שהם צירי תנועה מרכזיים לתושבים.

יצחק אהרונוביץ': יש לציין כי בעבר היו התנכלויות לא מעטות של משתתפי התהלוכה כנגד האוכלוסייה המקומית, תיירים ואנשי כמורה, וונדליזם בחנויות ובבתי מקומיים.

יצחק אהרונוביץ': בימים אלה, שבהם אנו עדים לעליית מדרגה בהפרות הסדר בעיר העתיקה, כל עצירה עלולה לסכן את קהל המשתתפים.

יצחק אהרונוביץ': הנימוקים שעמדו בבסיס החלטת משטרת מחוז ירושלים על שינוי מתכונת העצירות כאמור, נבעו מרצון לשמור על ביטחון הצועדים מחד ועל שגרת חייהם של התושבים המקומיים מאידך.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בשינוי מינורי והכרחי, וזאת משיקולים מבצעיים של משטרת ישראל, אשר מאפשרת את קיום הסיור ומשקיעה משאבים רבים באבטחתו.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית, ברצוני להודות למשטרה על אבטחתה.

אורי אריאל: היא עושה את תפקידה, ובמקרה הזה מאפשרת לקהל הזה שרוצה את הפעילות הזאת לעשות את זה מעת.

אורי אריאל: ובסך הכול, באמת כפי שציינת, זה עובד שמונה שנים.

אורי אריאל: יחד עם זאת, בעת האחרונה, כפי שאתה ציינת, ותשובתך היתה לפי דעתי מלאה, ככל שעקבתי אחריה, יש שינוי.

אורי אריאל: שינוי כפי שאתה אומר, מטעמים מבצעיים, יכול לקרות פעם אחת, יכול לקרות פעמיים.

אורי אריאל: כשהוא הופך להיות שיטה, פירושו שאנחנו – לא הייתי אומר נכנסים, אבל אנחנו מסתגלים לאיומי הטרוריסטים הקיימים בשטח.

אורי אריאל: תפקיד המשטרה – כמו כוחות נוספים, אולי השב"כ, אחרים, אבל כרגע נעסוק במשטרה – הוא לאפשר את הצעדה הזו כמו אחרות באופן סדיר ומלא כפי שהיה שבע שנים.

אורי אריאל: זה שיש גורמים בתוך העיר שמתסיסים, ועושים פעילות – זה תפקידכם, תטפלו בהם.

אורי אריאל: דבר אחרון שאני רוצה להדגיש.

אורי אריאל: למיטב ידיעתי עד היום לא נפתח תיק אחד נגד אדם אחד שהשתתף באירועים האלה של "סיבוב שערים".

אורי אריאל: מדובר על כ-100,000 איש שעברו את כל הסבבים ביחד – אני מדבר.

אורי אריאל: אמרתי לממ"ז ירושלים ניצב פרנקו שאמר לי שהיו דברים כאלה, שחובתו, לא זכותו, חובתו להעמיד את האנשים הללו לדין, ולהתייחס אליהם בכל החומרה.

אורי אריאל: כל העיר העתיקה, כפי שהשר יודע, מרושתת במצלמות.

אורי אריאל: אין בעיה של הוכחות, אין בעיה של זיהוי.

אורי אריאל: אני אומר לך פה ועכשיו, וגם על "ריקוד דגלים" אמרתי אותו הדבר – מי שלא בסדר, אני מבקש, אני לא נותן חסות לאף אחד, מי שלא בסדר יועמד לדין.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני, במשפט אחד, מאחר שכבר דיברנו, חבר הכנסת אריאל ואני, והוא גם נפגש עם מפקד מחוז ירושלים, וגם נפגש אתי, וגם נפגש עם המפכ"ל – ההיבטים הם באמת, קודם כול, שלום הציבור וזכות ההפגנה, ואנחנו מקיימים אותם.

יצחק אהרונוביץ': הנושא של השערים – דיברנו.

יצחק אהרונוביץ': לדוגמה, שער האריות.

יצחק אהרונוביץ': שער האריות הוא ציר פינוי.

יצחק אהרונוביץ': אחרי שבדקתי את זה, וביקשת ממני, ובדקתי את זה, וגם אתה העלית את הנושא למפכ"ל – פשוט הציר הזה חייב להיות ציר פתוח כציר פינוי אם חלילה וחס יקרה אסון.

יצחק אהרונוביץ': בשנים האחרונות אנחנו כמעט שלא עשינו שום שינויים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי אותם אנשים שמתפרעים ועשו את העבירות – גם את זה אני בדקתי אחרי שדיברנו, והדברים האלה מתועדים.

יצחק אהרונוביץ': אבל שוב, מאחר שהיו כל כך הרבה דברים, וכל כך הרבה אנשים, המשטרה החליטה כרגע לא לנקוט צעדים.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני מקבל בעיקרון שמי שעושה ופוגע צריך לעמוד לדין.

יצחק אהרונוביץ': המסר הוא ברור.

יצחק אהרונוביץ': העברתי את הדברים האלה גם באישור התוכניות לקראת יום רביעי הקרוב.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שהשקט יישמר.

יצחק אהרונוביץ': אבל יש את האילוצים.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שבסך הכול אנחנו מאפשרים לקיים את זה במגבלות הקיימות.

מיכאל בן-ארי: בשער השבטים אין עסקים.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': בשער השבטים יש – אתה יודע בדיוק מה מפריע שמה לעבור.

יצחק אהרונוביץ': יש את כל הנושא של הרובע המוסלמי שם, ואתה יודע שיש שם בעיה של כניסה וחיכוך רב.

יצחק אהרונוביץ': יש שם דברים אחרים, ואנחנו לא צריכים – – –

מיכאל בן-ארי: – – – מה שהיה במשך שנים.

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ארי, היה לך מספיק זמן לשאול.

יצחק אהרונוביץ': לא, בשנים האחרונות לא היה שער השבטים, ולא שער האריות, עם כל הכבוד, אני מכיר את התהלוכות האלה.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: שאילתא 824 של חבר הכנסת רוברט טיבייב – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת רוברט טיבייב שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ד באדר התש"ע (10 במרס 2010): לאור התנאים שמקבלים אסירים, לרבות האפשרות לרכוש השכלה תיכונית וגבוהה על-חשבון המדינה, רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: כמה אסירים השתמשו בעשר השנים האחרונות בהטבה של רכישת השכלה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: כמה רכשו השכלה תיכונית?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה הוא מספר רוכשי התארים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: על אילו תארים מדובר?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת רוברט טיבייב מבקש לדון בזכויות האסירים הביטחוניים בכלא הישראלי.

יצחק אהרונוביץ': 1–4.

יצחק אהרונוביץ': מבירור שנערך מול שירות בתי-הסוהר עולה כי אסיר ביטחוני המבקש ללמוד באוניברסיטה הפתוחה נושא בנטל התשלום עבור לימודיו.

יצחק אהרונוביץ': האסיר מקבל אישור לימודים לאחר בדיקה מדוקדקת של תחומי הלימוד כאשר ישנם חוגים שלא מאושרים על-ידי גורמי הביטחון, כגון כימיה ופיזיקה, העלולים לשמש לטרור.

יצחק אהרונוביץ': מספר האסירים הלומדים כעת באוניברסיטה הפתוחה הישראלית הינו 231, מתוך למעלה מ-7,200 אסירים.

יצחק אהרונוביץ': השנה ארבעה סיימו תואר.

יצחק אהרונוביץ': במהלך השנתיים האחרונות האסירים לא רוכשים השכלה תיכונית, וזאת לאחר ביטול מבחני ה"תַוּוְג'יהי" – מבחני משרד החינוך הפלסטיני.

יצחק אהרונוביץ': קטינים ביטחוניים מקבלים שיעורים בסיסיים בערבית ומתמטיקה, ללא בחינות מעבר.

מגלי והבה: 827 – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי: מדיניות מקלה כלפי תוקפת נבחר ציבור.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): בתאריך כ"ט בשבט הותקפתי על-ידי תוקפת במתחם שמעון-הצדיק בירושלים.

מגלי והבה: התקיפה צולמה.

מגלי והבה: התוקפת עוכבה לחקירה אך שוחררה, ועד ליום זה לא הוגש כתב אישום.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה הוא פשר ההתנהלות המקלה עם מי שתקפה חבר כנסת?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע מי שתקף שופטת הועמד לדין תוך יום – ובצדק – ואילו במקרה זה מגלה המשטרה חוסר אונים?

יצחק אהרונוביץ': היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי ביקש לדון במקרה שבו הוא הותקף אך לא הוגש כתב אישום בהליך מזורז כנגד התוקפת, להבדיל ממקרה שבו הותקפה נשיאת בית-המשפט העליון ואז הועמד התוקף לדין תוך יום.

יצחק אהרונוביץ': 1–2.

יצחק אהרונוביץ': מבירור בפרטים עולה כי לא ניתן לגזור גזירה שווה בין הטיפול באירוע תקיפת נשיאת בית-המשפט העליון לבין האירוע דנן.

יצחק אהרונוביץ': במקרה הראשון מדובר באירוע תקיפה של עובד ציבור בעת מילוי תפקידו, כאשר התקיימו נסיבות מחמירות רבות מעבר לעצם האירוע הקונקרטי, אשר הצביעו על מסוכנות רבתית הנשקפת מצדו של החשוד.

יצחק אהרונוביץ': לאור האמור, עניינו של חשוד זה טופל במסגרת בקשה למעצר עד תום ההליכים המחייבת הגשת כתב אישום מיידי.

יצחק אהרונוביץ': המקרה של תקיפת חבר הכנסת בן-ארי שונה בתכלית, זאת מבלי להקל ראש בחומרת האירוע בו עסקינן; לא מתקיימות נסיבות חיצוניות דומות המצביעות על מסוכנות מצדה של החשודה, ועל כן לא הוגשה בקשה למעצר עד תום ההליכים.

יצחק אהרונוביץ': התוקפת לא ידעה כלל כי מעורב בזה חבר כנסת, ותקיפת חבר הכנסת לא נעשתה בהיותו בתפקיד, אלא בעת ביקור פרטי.

יצחק אהרונוביץ': עוד ראוי לציין כי במהלך חקירתה טענה החשודה כי המעשה שביצעה בא בתגובה להתגרות קודמת ועלבונות שהוטחו בה על-ידי ילדים שהיו במקום.

יצחק אהרונוביץ': בתאריך 19 באפריל הוגש כתב אישום כנגד החשודה בתקיפת חבר הכנסת בן-ארי – כתב אישום לבית-המשפט השלום בירושלים בגין שני אירועי תקיפה, ב-13 בפברואר וב-13 במרס.

יצחק אהרונוביץ': שני כתבי האישום הוגשו לבית-משפט השלום.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת בן-ארי – אם יש, לא חייבים.

מיכאל בן-ארי: ועוד איך יש.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, אני הייתי שמח אם היית רושם לי את הסדר-יום שלי, מתי זה מילוי תפקידי ומתי זה לא מילוי תפקידי.

מיכאל בן-ארי: ביקורי בשכונת שמעון-הצדיק בהחלט לא היה במסגרת של ביקור פרטי, אלא במסגרת תפקידי – זה מה שהיה שם.

מיכאל בן-ארי: עכשיו לגבי הטענות של הגברת שמישהו תקף אותה.

מיכאל בן-ארי: כמובן מישהו תקף אותה.

מיכאל בן-ארי: אבל לשמחתנו המרובה, גם כאן, ויש בידי המשטרה הן את סרטי האבטחה, הן סרט של מישהו שהיה לצדי, שעשה את כל מה שהיה שם.

מיכאל בן-ארי: דבר נוסף שידוע במשטרה – כשאני הגעתי לשם ביום שישי עם המשפחה שלי, עם שבעה ילדים, הגברת הזאת ואחרים עמדו שם והם הבטיחו לי שהם יפגעו בי.

מיכאל בן-ארי: הם הבטיחו לי שהם יפגעו בי, ובאותו רגע הלכתי למשטרה, לניידת, ואמרתי להם: תשמעו, אני מבקש שתשגיחו על מה שנעשה כאן, כי הם הבטיחו לי שיפגעו בי.

מיכאל בן-ארי: האירוע נעשה.

מיכאל בן-ארי: אירוע התקיפה נעשה.

מיכאל בן-ארי: שתי דקות – – –

מגלי והבה: מה השאלה, אדוני?

מיכאל בן-ארי: סליחה, יש פה הערה לעניין.

מיכאל בן-ארי: אני מבקש להשלים את דברי.

מיכאל בן-ארי: שתי דקות לאחר שניידת המשטרה עזבה את המקום, כי היא ראתה שאני אורז ומתכוון לעזוב את המקום עם ילדי – שתי דקות לאחר מכן היא ראתה והסתערה עלי בתקיפה.

מיכאל בן-ארי: אם אני הייתי מעריך, המסוכנות של האשה הזאת היא לאין ערוך יותר מאשר של אותו אחד שזרק נעל בבית-המשפט.

מיכאל בן-ארי: ומלבד זה, אני תמה למה, כפי שהובטח לי שאני אעודכן בפרטי החקירה והתקדמותה, לא קיבלתי שום פרטים, הן לגבי כתב אישום, הן לגבי שום שלב של החקירה, אף שהגשתי תלונה מסודרת במשטרה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, חברי חברי הכנסת.

מגלי והבה: יש עוד שאילתא לחבר הכנסת בן-ארי, 828.

מגלי והבה: היום יש לך, אפשר לציין, כמה שאילתות.

מיכאל בן-ארי: אנחנו בקשרים טובים.

מגלי והבה: מאה אחוז.

מגלי והבה: 828: כניעה לאלימות בהר-הבית.

מגלי והבה: בבקשה, השר.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): ביום שישי, י"ט באדר, יידו מתפרעים אבנים מהר-הבית לעבר רחבת הכותל.

מגלי והבה: משטרת ירושלים נכנסה להר, אך בשלב מסוים גובש הסכם עם הווקף, ולפיו המשטרה תיסוג מההר והווקף מתחייב לשמור על שקט.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע מנהלת המשטרה משא-ומתן עם מתפרעים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע נכנעה המשטרה לאלימות?

יצחק אהרונוביץ': 1–2.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, בראשית אבקש לומר כי הייחודיות והרגישות של הר-הבית על רקע קדושתו וחשיבותו לשלוש הדתות בארץ ובעולם כולו, מחייבות שמירה על איזונים עדינים ועל הסטטוס-קוו בהר.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל נושאת במשימת השמירה על הסדר הציבורי בהר-הבית ובסביבתו, כמו בכל אתר ואתר, מתוך שיקולים ביטחוניים וענייניים.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת תפקידה זה המשטרה מקיימת הידברות רציפה וסדורה עם הווקף בהר-הבית, הן בשגרה והן בעתות משבר.

יצחק אהרונוביץ': הווקף מהווה גורם מתון המתנגד לגילויי אלימות ולהפרות סדר ועובד תוך שיתוף פעולה עם משטרת ישראל בהר-הבית.

יצחק אהרונוביץ': במענה על שאלתך, הרי שמשטרת ישראל אינה מנהלת משא-ומתן עם גורמים עברייניים פורעי חוק ומפירי סדר בהר-הבית, אלא פועלת לסכל ולמנוע את ביצוע העבירות על-ידם ולהעמידם לדין.

יצחק אהרונוביץ': גם במקרה הנוכחי פעלה המשטרה על מנת למגר את גילויי האלימות ולמנוע ולצמצם ככל האפשר את הפגיעה במתפללים בכותל ובהר-הבית ולהשיב במהירות הרבה את שגרת החיים על כנה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: שוב, אנחנו מכירים פרטים אחרים, לפחות מדברים שהתפרסמו בכלי התקשורת, על משא-ומתן, על מתפרעים שהתבצרו בתוך המסגד, ומשא-ומתן עם הווקף המתון שביקש לשחרר אותם מבלי להיעצר, אף-על-פי שמדובר בפורעים.

מיכאל בן-ארי: האם משטרת ישראל תתנהג באותה פתיחות ובאותה הידברות כמו שהיא מדברת עם הווקף, עם רבנים שניסו לעלות היום להר-הבית ועוכבו בשמש במשך שעה וחצי, אף-על-פי שזה סוכם?

מיכאל בן-ארי: אני לא הייתי מסכם את זה מראש, כי יהודים יכולים לעלות כמו כל תייר אחר.

מיכאל בן-ארי: סוכם מראש, הוגשו רשימות, ובכל זאת מפקד המרחב אבי רואיף עיכב אותם במשך שעה וחצי, הכניס עשרה-עשרה בצורה מבזה ומשפילה.

מיכאל בן-ארי: האם הידברות עם הווקף היא רצויה, והידברות עם אנשים אחרים – שם האנשים פחות אמינים?

מיכאל בן-ארי: הייתי שמח לקבל את תשובת השר בעניין.

יצחק אהרונוביץ': תשובתי היא שאנחנו מתייחסים לווקף ולרבנים ולכל אדם באשר הוא אדם, ולא צריך לעשות השוואה בין הרבנים לבין הווקף.

יצחק אהרונוביץ': פה יש דברים כאלה וכאלה בנושאים מסוימים, ופה עם הרבנים – אני לא יודע על האירוע שבו הם עוכבו שעה וחצי; אני אבדוק מה הסיבה.

יצחק אהרונוביץ': אבל בוא נתייחס לגופה של השאילתא.

יצחק אהרונוביץ': אני התייחסתי.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: שאילתא 841, של חבר הכנסת אריה אלדד: התנכלות למתפללים יהודים.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני השר.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): באתר nrg התפרסם כי ערבים מתנכלים למתפללים בשני בתי-כנסת ביפו.

מגלי והבה: בין השאר, הוכנס צינור מים לכיבוי אש דרך החלון בשבת, בשעת התפילה, וצעיר ערבי המתגורר בסמוך התיז מים על המתפללים וספרי התורה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – האם הוגשה תלונה למשטרה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה ייעשה כדי להפסיק את ההתנכלויות?

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': לשאילתא בנושא טענה בדבר התנכלות למתפללים יהודים.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי לא ידועה למשטרת מרחב יפתח תופעה של התנכלות למתפללים יהודים בעיר יפו.

יצחק אהרונוביץ': האירוע מושא השאילתא הינו תוצאה של סכסוך שכנים, הנמשך מזה זמן מה בין צעיר ערבי תושב העיר, המתגורר בצמוד לבית-הכנסת, לבין כמה באי בית-הכנסת והגבאית האחראית לניהולו.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': בחודשים פברואר-מרס שנה זו הוגשו כמה תלונות הדדיות על-ידי התושב האמור לעיל ועל-ידי גבאית בית-הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': אירועים אלה טופלו הן במסגרת האג"מ, שלחו ניידת או ניידות, והן במישור החקירה בכך שפתחו שלושה תיקי חקירה.

יצחק אהרונוביץ': אחד התיקים נגנז מעילה של חוסר עניין לציבור ושניים אחרים נמצאים עדיין בשלבי חקירה.

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': מחומר הראיות הקיים בידי המשטרה עולה כי שני הצדדים לסכסוך פעלו בניגוד לחוק והם הוזהרו במהלך חקירותיהם במשטרה.

יצחק אהרונוביץ': הסכסוך המתמשך בין מתפללי בית-הכנסת לבין השכן שגר בצמוד אליו הועבר לטיפולו של השוטר הקהילתי, שמטפל וער לנושא, אשר ישוחח עם הצדדים וינסה באמת למנוע את המשך הגשת התלונות.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: תודה, אדוני השר.

אריה אלדד: יותר הערה משאלה.

אריה אלדד: אני שמח שציינת שהאירוע טופל על-ידי האג"מ, כי אין כנראה תוצאה אחרת.

אריה אלדד: כאשר שכן ערבי מכניס צינור מים לתוך בית-כנסת, בזמן התפילה בשבת, וממלא את חלל בית-הכנסת מים, אז כנראה מי שצריך לטפל בזה זה האג"מ.

אריה אלדד: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאילתא 845, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ושאילתא 845 של חבר הכנסת עפו אגבאריה – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): ב-9 במרס 2010 פורסם ב"הארץ" כי בחודשים האחרונים מבצעת המשטרה מעצרים של קטינים בני 12– 15 בשכונת סילואן.

מגלי והבה: המעצרים מתבצעים באישון לילה על-ידי כוחות גדולים של מג"ב, ובחקירות הקטינים נעשה שימוש באלימות פיזית תוך הפרה של זכויות האדם.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה הן ההנחיות שיש לאנשי המשטרה בנושא הנדון?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע אין המשטרה מבצעת את המעצרים בשעות היום?

מגלי והבה: חבר הכנסת עפו אגבאריה שאל את שר לביטחון פנים ביום ב' בניסן התש"ע (17 במרס 2010): עדויות רבות שנאספו על-ידי "בצלם" ו"הארץ", מצביעות על שימוש באלימות והפרת זכויות – מדובר בילדים מתחת לגיל האחריות הפלילית.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע משטרת ישראל ומג"ב עוצרים קטינים מתחת לגיל האחריות הפלילית?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע המשטרה משתמשת באלימות נגד קטינים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה היא התועלת ממעצרם של קטינים ושחרורם לאחר כמה ימים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: מה ייעשה למחיקת הרישומים הפליליים נגד הקטינים?

יצחק אהרונוביץ': (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה ועפו אגבאריה ביקשו לדון בפרסום שלפיו משטרת ישראל מבצעת מעצרים של קטינים גילאי 12–15, ואף מתחת לגיל האחריות הפלילית, בשכונת סילואן.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים מול משטרת ישראל עולה כי בחודשים האחרונים קיימת תופעה של יידויי בקבוקי תבערה ואבנים לעבר רכבי מג"ב ומשטרה ולעבר רכבי אבטחת תושבים בסילואן.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בתופעה מסוכנת ביותר שגרמה לפגיעות רבות בכלי הרכב של מאבטחי התושבים ולפציעתה של תושבת ירושלים שחלפה עם רכבה ב"ציר המוזיקה" המוביל לסילואן ואושפזה במצב בינוני בבית-חולים.

יצחק אהרונוביץ': במאמץ מודיעיני אספו רכזי המפלג לתפקידים מיוחדים מידע רב על החשודים ביידויים שבוצעו כאמור, ביניהם קטינים תושבי סילואן.

יצחק אהרונוביץ': הידיעות הובילו למעצרים שמטרתם הבאת חשודים לדין והפסקת התופעה המסוכנת.

יצחק אהרונוביץ': ככלל, לא מבוצעים מעצרים של קטינים מתחת לגיל האחריות הפלילית ולא מופעלים כל אמצעי אלימות כנגד נחקרים.

יצחק אהרונוביץ': באפשרות כל הטוען טענה מעין זו לפנות למח"ש אשר תחליט באשר לפתיחת חקירה בעניין.

יצחק אהרונוביץ': המעצרים מבוצעים בשעות שנקבעות על-פי הערכת מצב עניינית תוך ניתוח כל המשמעויות.

יצחק אהרונוביץ': המעצרים הינם לצורכי חקירה ולא לצורכי ענישה, והחלטות שחרור מתקבלות בתיאום עם הפרקליטות או התביעות בהתאם לחומרת העבירות, טיב הראיות וחלופות המעצר האפשריות, כאשר כל מקרה נבחן לגופו.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: היתה לך עבודה מרובה היום.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, מחר, כ"ז באייר התש"ע, 11 במאי 2010, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.

מגלי והבה: תודה לכם.