ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 19, 2009-05-11 00:00

ראובן ריבלין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, י"ז באייר התשס"ט, 11 בחודש מאי 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הבוקר הגיע לנמל התעופה בלוד, נמל התעופה הבין-לאומי של ישראל, האפיפיור.

ראובן ריבלין: הוא בא לירושלים, בירתה של ארץ הקודש, היא מדינת ישראל, ואנחנו מצפים בתקווה רבה לשמוע את דבריו באוהל יזכור ב"יד ושם" היום אחר-הצהריים.

ראובן ריבלין: בפתיחת הישיבה אני שמח גם לציין כי היום לפני 60 שנה בדיוק, 11 במאי 1949, הכירה קנדה באופן רשמי, דה-יורה, במדינת ישראל וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים.

ראובן ריבלין: היה זה יום הצטרפותה של ישראל לאומות המאוחדות.

ראובן ריבלין: קודם לכן היתה קנדה בין 33 המדינות שהצביעו בחיוב על ההחלטה על הקמתה של מולדת לעם היהודי, החלטה שלנציגי קנדה היה בה תפקידי מרכזי.

ראובן ריבלין: במהלך ששת העשורים מאז, היחסים בין שני המדינות פרחו בדרכים רבות על בסיס של כבוד הדדי, מחויבות ושותפות לערכים דמוקרטיים, אינטרסים משותפים, ידידות והבנה.

ראובן ריבלין: עמיתינו בפרלמנט הקנדי מציינים אף הם יום זה בהצהרה חגיגית, motion, המברכת את הקשר ההדוק בין שתי המדינות, ואנו נושאים להם ברכה ממדינת ישראל ומבירתה ירושלים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/1019/18 וכלה בהצעת חוק פ/1078/18: הצעת חוק רמת-הגולן (תיקון – רוב מיוחס), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק פנסיה לכל עובד, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק נציב תלונות הציבור על שופטים (תיקון – החלה על בתי-הדין לביקורת משמורת), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין ואופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ענישה מוגברת בשל שלוש עבירות אלימות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק העונשין (תיקון – נישואין וגירושין פרטיים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק העונשין (תיקון – פגיעה ברגשי דת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רישום פרוטוקול של הוועדה לבחירת שופטים ושל הוועדה למינוי דיינים (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק לבדיקה וטיפול ראשוני בקטינים נפגעי עבירות מין, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק המפלגות (עדכון פרטי חבר מפלגה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול משרת שר בלי תיק), מאת חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת מספר השרים וסגניהם), מאת חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק לביטול זמני של אזרחות, אשרה ורשיון לישיבת קבע של מחבל ובני משפחתו (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק העונשין (הגנת המשטר הדמוקרטי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בתובענות שעניינן יחסי עובד-מעביד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – עידוד רכישת תוצרת הארץ), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל;

איל ינון: הצעת חוק הגנה מפני נזקי השימוש בטלפון נייד, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת לבישת אפוד זוהר ברכיבה על אופניים בלילה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תשלום על-פי צריכה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון אי-כשירות אימוץ בני-זוג מאותו מין), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה והחזר כספי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – קביעת תנאים שלא ממין העניין), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ושלמה מולה; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – קביעת אחוז החסימה), מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מימון הפסקת היריון), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קבלת קצבת זיקנה וקצבת נכות בעד פרק זמן אחד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השירות האזרחי, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – תנאי זכאות מיוחדים לנכים ולעיוורים), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת פיצויי פרישה בחברות ציבוריות, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – תנאים לקבלת פטור מטעמי הכרה דתית), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת ישראל חסון ומשה מטלון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון – אבטחת סמלי שלטון), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, ישראל חסון ויריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (איסור העסקת שוטרים או עובדי שירות הביטחון הכללי במחלקה לחקירות שוטרים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אמנון כהן;

איל ינון: הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – ענישה כספית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – ימי קיום מצוות חאג' ועומרה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להכשרה וחינוך לתעשייה, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ודוד רותם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הדיינים (תיקון – איסור שלילת כשירות בשל מקום מגורים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקויות למידה בחינוך הרגיל, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – הפסקת חיוב בשל פגם), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק התקנת אמצעים למניעת נפילת ילדים מחלונות, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בשכר לימוד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – ביטול איסור בדבר הפעלה עצמית של שירותי מים וביוב), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – שיפור מערכת החשמל הדירתית), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין ואופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – הקמת בית-משפט לענייני איכות הסביבה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הארכת תקופת הזכאות לקבלת פיצוי בגין פגיעה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עידוד תחבורה ציבורית), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין, משה גפני וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכנסה מביטוח אובדן כושר עבודה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור (תיקון – חובת מיחזור בבית-עסק גדול), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין ואופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימור ושיקום), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – תקופת צינון במעבר מהמגזר הפרטי לשירות המדינה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ושלמה מולה וקבוצת חברי הכנסת;

איל ינון: הצעת חוק משק החשמל (תיקון – תשלומי חשמל מופחתים לקשישים נכים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – ביזוי בשל גיל), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק להפחתת הפליטה של גזי חממה, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, דב חנין, ניצן הורוביץ, איתן כבל, אילן גילאון ואחמד טיבי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – בדיקות נוכחות מזהמים בקרקע, באוויר ובמקורות מים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין, אופיר פינס-פז, משה גפני וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לביטול מועצה מקומית תעשייתית מגדל-תפן, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת מגלי והבה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות באקה-אל ע'רביה וג'ת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק לקידום זכויות הילד, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיחזור אריזות, התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק גילוי עניינים של נבחרי ציבור, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון – חוק האזרחות והכניסה לישראל), מאת חברי הכנסת דוד רותם, עתניאל שנלר, נסים זאב, יריב לוין ואורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום שהוא היום סדר-יום מקוצר.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת תינעל בשעה 15:00, אחר-הצהריים, מפאת היות היום ליל ל"ג בעומר ורבים מחברי הכנסת רוצים להתפנות על מנת לחגוג את החג עם ילדיהם או נכדיהם, הכול לפי גילו של חבר הכנסת ויכולותיו המשפחתיות.

ראובן ריבלין: המדיניות הכלכלית של הממשלה הפוגעת בשכבות החלשות

ראובן ריבלין: אני מזמין את נציג קדימה, השר לשעבר מאיר שטרית, לעלות לדוכן הנואמים להצעה לסדר-היום מס' 360.

ראובן ריבלין: קדימה כמפלגת האופוזיציה הראשית מוותרת על הצעת האי-אמון בגלל שליחותו של ראש הממשלה והימצאותו במצרים לפגישה עם הנשיא מובארק, והסכימה הסיעה המובילה באופוזיציה, כמו גם סיעות אופוזיציה אחרות, לוותר על הצעות האי-אמון שהגישו עד יום רביעי שעבר והיו אמורות להישמע היום כדבר ראשון על סדר-היום של הכנסת.

ראובן ריבלין: אבל הסכמנו כולנו שהם יוכלו לשאת את דברם כהצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: אדוני מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס לתוכנית הכלכלית של הממשלה ולתפיסת עולמה, ואני מוכרח להגיד שהרבה שנים אני בבית הזה, מ-1981, זה כמעט 30 שנה, ועוד לא ראיתי דיון הזוי כזה בתקציב המדינה; וכבר הייתי בהרבה ממשלות ובהרבה ויכוחים.

מאיר שטרית: ראינו את מסיבת העיתונאים המפורסמת של "שר האוצר על" ו"שר האוצר תת", שבה הם דיברו על בלימה – איך אמרו, בלימה, סיבוב והמראה.

מאיר שטרית: ואמרנו אז – במסיבת העיתונאים הזו ראיתי שחשפו את הגזרים לציבור.

מאיר שטרית: איזה כסף, איזה אשראי הם ייתנו לבנקים, 30 מיליארד ייתנו אשראים בערבות מדינה.

מאיר שטרית: ושאלנו שאלה לתומנו – לפחות בכל זאת אנחנו מבינים בתקציב – מה המקורות של הכסף הזה?

מאיר שטרית: קודם כול הרי אין תקציב מדינה ל-2009, ובאין תקציב מדינה אתה לא יכול לתת ערבות, כי ערבות היא הוצאה תקציבית וצריך לאשר אותה.

מאיר שטרית: לפחות אנשי האוצר טענו כל השנים שערבות מדינה היא הוצאה לכל דבר וצריך לרשום אותה בתקציב.

ראובן ריבלין: ערבות מדינה היא תקציב.

מאיר שטרית: מאה אחוז, היא הוצאה, אבל אין תקציב 2009.

רוני בר-און: ערבות נגזרת מחוק יסודות התקציב עד 10% מחוק-יסוד: משק המדינה, לא כולל החזר חובות.

מאיר שטרית: נכון.

רוני בר-און: כאשר דיברו על זה הערבות המנוצלת עברה כמעט את – – –

מאיר שטרית: באין תקציב מדינה, אין ערבות.

מאיר שטרית: אמרנו אז בדיון, אדוני היושב-ראש, הרי היה צריך לעשות בדיוק ההיפך ממה שעשו.

מאיר שטרית: תקציב 2009 אושר על-ידי הממשלה שלנו לפני לכתנו לבחירות, למרות הבחירות.

מאיר שטרית: וכזכור התקציב לא דיבר על הרחבה תקציבית.

מאיר שטרית: קבענו הגדלה של תקרת הוצאות ב-1.7 וקבענו כללים, גם נקבע חוק הסדרים.

מאיר שטרית: אילו פעלה הממשלה בשכל, היא היתה צריכה בתוך שבוע לאשר את התקציב כדי לשחרר את המשק.

מאיר שטרית: הרי מאחר שהכול נדחה ב-90 יום, רק בסוף יולי יהיה תקציב מאושר.

מאיר שטרית: עד אז, אדוני היושב-ראש – אני רוצה שתדע – על-פי החוק, כשאין תקציב מאושר, פועלים לפי 1 חלקי 12 של השנה שעברה, והמדינה משלמת בראש ובראשונה שכר עובדים, חובות, חקיקה – מחויבות של הממשלה על-פי החקיקה, ואם נשאר כסף עושים פעולות.

מאיר שטרית: במלים אחרות, כל תקציבי הפיתוח – אי-אפשר לחתום – תקועים.

חיים אורון: בקיצור, שליש לא מבוצע – – –

מאיר שטרית: אי-אפשר לבצע כלום.

מאיר שטרית: כל תקציבי הפיתוח תקועים, אי-אפשר לעשות דבר, והרי זה אנטיתזה לטיפול במשבר כלכלי.

מאיר שטרית: כי מה מצפים במשבר כלכלי?

מאיר שטרית: להזרים כסף למשק במהירות.

מאיר שטרית: ואני שואל, מה היה קורה, אדוני היושב-ראש, אם היו מאשרים את תקציב 2009 במהירות?

מאיר שטרית: רוצים להגיש תקציב דו-שנתי?

מאיר שטרית: אדרבה ואדרבה – שיגישו אותו ב-2011-2010, אז היה מספיק זמן להכין את התקציב ברצינות.

מאיר שטרית: הזהרנו – איך אפשר בתוך חודש להכין תקציב לשנתיים, כאשר בדרך כלל עובדים על תקציב שנתי מיוני עד אוקטובר – עובדים עליו באוצר, "טייס אוטומטי" בממשלה, בכנסת – רק באוקטובר מביאים אותו לכנסת.

מאיר שטרית: בתוך חודש הגאונים הגדולים עשו תקציב לשנתיים – – –

רוני בר-און: מיוני זה בממשלה.

רוני בר-און: במרס-אפריל מתחילים – – –

מאיר שטרית: לעבוד עם אגף התקציבים.

מאיר שטרית: עכשיו הגאונים הגדולים מביאים תקציב לשנתיים, ואנחנו רואים, אדוני, את התוצאות.

מאיר שטרית: הרי ברור לנו שאחרי הגזרים יגיעו הגזירות, ואני רוצה לומר לך – זאת ממשלה רחבה מאוד.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, היא מאוד מאוד רחבה, אבל עם לב כנראה מאוד קטן, ואכזרי, אני מוכרח לומר, אני עוד לא ראיתי בספר החוקים – אגב, אני רוצה שהכנסת תדע, אדוני היושב-ראש: זה חוק ההסדרים.

מאיר שטרית: זה.

מאיר שטרית: אגב, כדי להיות הגון אני רוצה לומר: כשהוא יוגש לכנסת הוא יהיה רק חצי מזה, מכיוון שהוא יודפס משני הצדדים של הדף.

מאיר שטרית: אני מצטער שלא יכולתי להדפיס בשני הצדדים, כי המדפסות בכנסת לא עובדות כפול, אבל זה יהיה חצי מזה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, חוק הסדרים ענק, ואתה כמוני יודע מה המשמעות.

מאיר שטרית: הכניסו פה חוקים ורפורמות שבשביל לדון בהם ברצינות, הכנסת צריכה לדון לא חודש, אלא חודשים רבים.

מאיר שטרית: הם רציניים מכדי שנכניס אותם לחוק ההסדרים, וכבר היינו גם בסרט הזה.

מאיר שטרית: ואדוני יושב-ראש הכנסת, אני גם אומר לך, בהגינותך – יושבי-ראש הכנסת לשעבר – גם היושבת-ראש דליה איציק, בממשלה הקודמת, לא אישרה לממשלה את כל חוק ההסדרים שהביאה, ופיצלו הרבה מאוד חוקים שאין להם מקום בחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: ואני חושב – כשאני עובר על החוק הזה; יש 218 דפים – כשעוברים על החוק הזה יש הרבה מאוד נושאים שאין להם מקום בחוק ההסדרים הזה.

מאיר שטרית: ואני מוכרח לומר, אני קצת תמה על העיוורון הפוליטי והכלכלי של העושים במלאכה.

מאיר שטרית: והטענה – טענה מגוחכת, בעיני היא בלוף – ששר האוצר, ושר האוצר העל, לא ידעו מה מציעים באוצר, פקידי האוצר אשמים, טענה הזאת היא בלוף.

מאיר שטרית: פקידי האוצר עושים את מלאכתם נאמנה, וההתנפלות עליהם, כאילו הם האנשים הרעים, באמת – אני מוכרח להגיד – זה לעג, זה פשוט ציניות.

מאיר שטרית: הם הרי כל דבר מציעים – אדוני היושב-ראש, כידוע לך הייתי שר האוצר, והייתי שר במשרד האוצר עם נתניהו, ועברנו את התהליך הזה בתקופה קשה פי-אלף מהמשבר הכלכלי הזה.

מאיר שטרית: זה היה משבר לא כלכלי עולמי, אלא משבר של מדינת ישראל, ועברנו פרט-פרט לפני ששמנו את הדברים על הנייר.

ראובן ריבלין: גם אתם ניסיתם להעביר חוקים שלא יכירם מקומם בחוק ההסדרים.

מאיר שטרית: נכון, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: נכון.

ראובן ריבלין: אני יכול רק להבטיח לך שדעתי לא השתנתה בין שאני באופוזיציה ובין שאני בקואליציה.

רוני בר-און: אבל מעולם לא אמרנו שידינו לא שפכו את הדם הזה – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, תראה, אני רוצה – – –

רוני בר-און: – – מעולם לא אמרנו את זה.

רוני בר-און: הצהרנו במסיבת עיתונאים והודענו את הגזירות לציבור, ועמדנו במבחן העיתונאים והפרשנים.

רוני בר-און: לא שלחנו את זה – – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני יכול להעיד, מניסיוני עם מר נתניהו בהכנת התקציב בתוכנית הכלכלית ב-2003 – זאת תוכנית קשה פי-אלף מהמצב עכשיו.

מאיר שטרית: אתה צריך לזכור, אנחנו מוסרים לממשלה הזאת סך הכול משק במצב יוצא מהכלל, משק שבו החוב הלאומי ירד ל-72%, אינפלציה אפס, האבטלה הנמוכה ביותר שהיתה זה דורות, ירידה בממדי העוני בשנתיים רצופות, מאזן מסחרי חיובי עם עודף מסחרי בשנתיים האחרונות – שוב, תקדים היסטורי.

מאיר שטרית: נכון שיש משבר עולמי, אבל בגלל המשבר העולמי הזה לא צריך להרוג את העניים, והממשלה הזאת, נראה לי, מתנפלת כמוצאת שלל רב.

מאיר שטרית: זה הזוי למצוא בחוק שהממשלה מציעה שחולה ישלם 50 שקל על כל יום אשפוז – יעני, אתה חולה, אתה אשם, ואתה תשלם קנס על זה.

מאיר שטרית: או פגיעה בנכים, בניצולי השואה, בקשישים.

מאיר שטרית: ושמעתי שראש הממשלה עכשיו מיהר, בהינף עט, למחוק אותה.

מאיר שטרית: בסדר, אבל הדברים כתובים על הנייר.

מאיר שטרית: העובדה שהם נכנסו לנייר הזה היא בושה לממשלה הזאת, שהתרחבה, ולה יש יד רחבה, לממשלה.

מאיר שטרית: הוסיפו עכשיו, לפני שבועיים, 280 עובדים.

מאיר שטרית: לזה יש כסף?

מאיר שטרית: זה 100 מיליון שקלים.

רוני בר-און: 180, מאיר.

חיים אורון: 180.

מאיר שטרית: 180.

מאיר שטרית: זה 100 מיליון שקל.

רוני בר-און: זה הכסף הזה שאנחנו לא יודעים.

מאיר שטרית: זה שווה?

מאיר שטרית: 100 מיליון שקל זה הרבה מאוד כסף, אי-אפשר לעשות בו דברים אחרים?

מאיר שטרית: עכשיו מכניסים – מה לא מכניסים: אני קורא – אני מוכרח להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני קראתי הרבה ספרי תקציב, הרבה מאוד, ואתה היית אתי בממשלה – הרבה מאוד חוקי הסדרים, ואני בקי בפרטים.

מאיר שטרית: כשקוראים את הנייר הזה – אני פשוט מזועזע.

מאיר שטרית: כל מה שהיה אי-פעם במגירות של האוצר, לפני עשור ושני עשורים, ולא הצליחו להעביר אצל שרים, מופיע פה.

מאיר שטרית: אז מה, שר האוצר לא ידע שמכניסים את זה?

מאיר שטרית: שרי האוצר לא ידעו שמכניסים את זה?

מאיר שטרית: זה גם מפר את כל הכללים.

מאיר שטרית: קבענו בממשלה – היוצאת אומנם, נכון – קבענו תקציב ביטחון לעשר שנים, על-פי דוח-ברודט.

מאיר שטרית: נקבע.

מאיר שטרית: הממשלה אישרה אותו אחרי דיונים של שעות על שעות.

מאיר שטרית: פתאום זה לא קודש, אפשר למחוק את זה.

מאיר שטרית: אני זוכר את נתניהו באופוזיציה נלחם על הגדלת תקציב הביטחון.

חיים אורון: אבל בדוח-ברודט גם היתה עלייה בתקרת ההוצאה.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

חיים אורון: היתה גם עלייה, ואת זה לא קיבלו.

רוני בר-און: סלח לי.

רוני בר-און: סלח לי.

מאיר שטרית: בדוח-ברודט – – –

רוני בר-און: לא לא לא, צריך ליישב את זה; בדוח-ברודט הנחות העבודה היו על עלייה בתקרת ההוצאה, אבל עדיין, בדוח-ברודט כתוב שבשני מקרי קיצון דוח-ברודט לא חל.

מאיר שטרית: נכון.

רוני בר-און: מקרה קיצון אחד של אירוע מלחמה, ומקרה קיצון שני של ירידה בצמיחה מתחת ל-1%.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: ואני שומע – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, האם אתה רוצה להיות השר המשיב?

רוני בר-און: לא.

ראובן ריבלין: לא?

ראובן ריבלין: בסדר.

מאיר שטרית: – – שגם מהחלטת הממשלה לממן את סל "עופרת יצוקה" – האוצר נסוג מהמימון שאושר בממשלה, על-ידי ראש הממשלה.

מאיר שטרית: אם רוצים לבנות מערכת ביטחון – אגב, כשהגיעו לתקציב ברודט, גם שר הביטחון ומערכת הביטחון לא היו מאושרים ממנו באופן טוטלי, כי גם שם היתה, בכל זאת, קביעה תקציבית לעשר שנים, שאין ממנה יציאה.

מאיר שטרית: זה, אגב, דבר שמבחינתי הוא מאוד מבורך, שצה"ל, מערכת הביטחון, יודעים מה התקציב שלהם, ומבחנם הוא התייעלות ושימוש בתקציב בצורה מושכלת – הורדה של הוצאות מיותרות והגדלה של ההתעצמות ושל הרכש בצבא.

מאיר שטרית: ועכשיו כל העסק הזה ייהרס, מתחילים כאילו מאפס.

מאיר שטרית: אני לא רואה את החוכמה שבעניין.

מאיר שטרית: הדבר השני – כמעט כל תחום שאתה נוגע בו: פוגעים בנקודות זיכוי לנשים עובדות, בשכר לימוד לסטודנטים, בהשכלה הגבוהה; מציעים לעשות ועדה – חברה חיצונית – שתעשה הערכה של ההשכלה הגבוהה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מציע לקחת חברה חיצונית שתעשה הערכה של הממשלה.

חיים אורון: של המדינה.

מאיר שטרית: של הממשלה, ונראה איזה ציון היא תקבל.

מאיר שטרית: פוגעים כמעט בכל שטח אפשרי, ואני שואל – רבותי, מה ההיגיון?

מאיר שטרית: ועוד עניין אחד – מדיניות המיסוי.

מאיר שטרית: החוק הזה מציע המשך הפחתה במדיניות המסים.

מאיר שטרית: זאת, אגב, השערורייה הכי גדולה בעיני בתקופה של משבר.

מאיר שטרית: אנגליה העלתה את המס השולי מ-40% ל-50%.

מאיר שטרית: איזה אסון יקרה אם עכשיו נעלה את המס השולי כדי לכסות את הפער הגדול שנוצר השנה בהכנסות המדינה בגלל המשבר הכלכלי, עד יעבור זעם?

מאיר שטרית: נראה צמיחה כלכלית – נוריד חזרה את המסים.

מאיר שטרית: ומה עושים פה?

מאיר שטרית: את המסים הישירים רוצים להוריד – שזה עוזר בעיקר לעשירים, לחזקים, אבל לעניים מעלים את המסים: המדינה מציעה להטיל מס ערך מוסף על פירות וירקות.

מאיר שטרית: מי משלם את זה?

מאיר שטרית: הרי העני משלם את כל משכורתו על צריכה, זאת אומרת שהוא ישלם 15.5%.

מאיר שטרית: ולא רק זה, רוצים להעלות את מס ערך מוסף ב-0.5%, אז העניים ישלמו את מלוא המס.

מאיר שטרית: אם רוצים להוריד מסים, אדוני היושב-ראש, צריך ללכת הפוך; אם כבר להוריד מסים, צריך להוריד את מס ערך מוסף – שהוא מס עקיף, הוא באמת עוזר לחלשים.

מאיר שטרית: אז אני שואל: מה, יש כזה עיוורון פוליטי וכלכלי?

מאיר שטרית: זה לא הגיוני.

מאיר שטרית: מה שאני אומר זה להוריד את מס ערך מוסף, אם כבר רוצים להוריד מסים עכשיו, ולא את מס הכנסה.

מאיר שטרית: מאחר שקם רעש ציבורי גדול, האוצר וראש הממשלה ושר האוצר מתייפייפים, משחקים אותה מה יפית.

מאיר שטרית: מה עושים?

מאיר שטרית: מציעים להטיל מס על יאכטות ומטוסים פרטיים.

מאיר שטרית: תסלח לי, אדוני היושב-ראש, זה פשוט בדיחה.

מאיר שטרית: קודם כול, כל החבר'ה האלה שמחזיקים יאכטות ומטוסים פרטיים יודעים לעקוף את מערכת המס בקלות, באמצעות חברות וחברות קש הרשומות בוודוז ובמקומות אחרים.

מאיר שטרית: הם יסתדרו לא רע.

אחמד טיבי: הן הראשונות – – –

מאיר שטרית: הם יסתדרו לא רע.

מאיר שטרית: חוץ מזה, כמה כסף ייכנס מיאכטות ומטוסים?

מאיר שטרית: הרי זה לא רציני.

מאיר שטרית: זה טיפול לא רציני בתקציב.

רוני בר-און: מס נסיעות.

מאיר שטרית: דקה.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהממשלה הזאת צריכה לעשות חושבים מחדש על כל התקציב הזה.

מאיר שטרית: ואני אומר לך, תסלח לי שאני אומר לך, שעוד לא מאוחר.

מאיר שטרית: אני חושב שהממשלה תעשה נכון אם עכשיו תרד מהתקציב לשנתיים.

מאיר שטרית: דרך אגב, אני חושב שההיגיון הפוליטי היחידי בתקציב לשנתיים הוא זה: ראש הממשלה רוצה לתפוס את הקואליציה כמו בני ערובה, ביודעו שאם לא מאשרים את התקציב עכשיו, הכנסת תתפזר והולכים לבחירות.

מאיר שטרית: אז הוא אמר: במקום לאשר לשנה, נאשר לשנתיים, כדי להבטיח לפחות שרידות פוליטית של שנה וחצי.

מאיר שטרית: אני אומר לראש הממשלה שנכון יותר עכשיו לצאת מזה – לאשר את תקציב 2009 ולצאת לדרך מחר בבוקר, ולבנות את תקציב 2010 ו-2011 תוך ראיית ההתפתחות התקציבית במשבר העולמי.

מאיר שטרית: נהיה קצת יותר חכמים לקראת סוף השנה, נראה מה קורה באמת במשק, אם המשק מידרדר או גדל או צומח.

מאיר שטרית: בהנחות היסוד בחוק ההסדרים כתוב – דבר אחרון: את החינוך לא הזכרתי – איך לא הזכרתי – מציעים לפתוח אזורי רישום בכל יישוב שיש בו יותר מבית-ספר אחד, כדי שהורים יוכלו לרשום את ילדיהם לבית-הספר יסודי שהם רוצים.

מאיר שטרית: תגיד לי, מישהו באמת חושב על זה ברצינות?

מאיר שטרית: אתה מתאר לעצמך שבשכונה x, שבונים בה בית-ספר לילדי השכונה, יבואו עכשיו משכונה אחרת, כי בית-הספר הוא טוב, ויירשמו שם?

מאיר שטרית: ומה אומרים?

מאיר שטרית: אם יהיו יותר ילדים ממספר המקומות, מה יעשו?

מאיר שטרית: הגרלה משוקללת בהנחיות שיקבע משרד החינוך.

מאיר שטרית: אז אני שואל: מישהו מתאר לעצמו שיתחילו לעשות הגרלות?

מאיר שטרית: זה חוסר הבנה אלמנטרי של החיים הקהילתיים והתשתיתיים.

מאיר שטרית: המדינה בנתה בית-ספר יסודי בכל שכונה, כדי שילדי השכונה ילכו ברגל לבית-הספר ולא יצטרכו להסיע אותם לכל מקום, ותהיה חבירה בין הילדים, ופעילות אחר-הצהריים, והפעלת בית-הספר כמתנ"ס אחר-הצהריים, ולא פיזורו לחלקים.

מאיר שטרית: לכן, היושב-ראש, טוב תעשה הממשלה אם תחזור בה מכל הדבר הזה ותבנה תקציב יותר הגיוני, יותר רחמני, עם יותר חמלה ופחות אכזריות.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: ובכל זאת אני מציע שנחכה עד מחר בערב כדי לראות מה יהיה החוק שיובא לפנינו.

יוחנן פלסנר: יגבשו אסטרטגיה עד מחר, ב-24 שעות.

חיים אורון: הוא לקח את דבריו בחזרה.

ראובן ריבלין: יש לי מחברי הכנסת ועדה מייעצת לענייני חוק ההסדרים, והכול יהיה בסדר.

ראובן ריבלין: היא לא מורכבת דווקא מאנשי הקואליציה.

ראובן ריבלין: מדיניותה החברתית-הכלכלית של הממשלה

ראובן ריבלין: אני מזמין את נציג הסיעה השנייה בגודלה באופוזיציה, רע"ם-תע"ל, לבוא ולנמק את הצעתה לסדר-היום, מס' 357, שהיתה להצעה לסדר-היום אחרי שאתם הסכמתם שלא יתקיים דיון בהצעת אי-אמון: מדיניותה החברתית-הכלכלית של הממשלה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, נציג הסיעה השנייה בגודלה באופוזיציה הוא אופיר פינס.

אחמד טיבי: אגב, ההערה הזאת נדונה היום בנשיאות.

אחמד טיבי: תלוי באיזה יום ובאיזו שעה ביום אתה מציג את הנושא.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת בר-און, שבסיעת רע"ם-תע"ל ארבעה חברים, ואנחנו יכולים לכמת כמה היא קיבלה מבחינת הקולות.

ראובן ריבלין: בכל מקרה היא קיבלה יותר.

רוני בר-און: יושבים שם ארבעה שרים לשעבר – פינס וכבל, ועמיר פרץ ויולי תמיר.

רוני בר-און: סיעה יפה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא לזלזל במעמדו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

רוני בר-און: מה פתאום, אני מזלזל?

אילן גילאון: – – – שהלך לקואליציה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מדברים על איכות, חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: כרגע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ממעמדי הרם הזה – – –

ראובן ריבלין: כמה זמן יפריעו לך – – –

אחמד טיבי: בוא נתאם עם רוני בר-און – חמש דקות.

ראובן ריבלין: אני ישר אוסיף לך.

ראובן ריבלין: עשר דקות, חברים, זה באמת מספיק זמן.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני רוצה לתקוף את הנושא הכלכלי מנקודת מבט אחרת, ולאחר מכן נטפל בממשלה.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על מזכ"ל ההסתדרות, או על יושב-ראש ההסתדרות החדשה.

רחל אדטו: ממלא-מקום ראש הממשלה.

אחמד טיבי: האיש הקים את הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: הוא האיש שאחראי להקמת הממשלה הזאת ולהכנסת מפלגת העבודה לקואליציה בהרכב של אנדרוגינוס מאוד משונה, פוליטית וחברתית.

אחמד טיבי: האיש גם אומר: אני הכנסתי ואני אוציא.

אחמד טיבי: הוא אומר, לא אני.

אחמד טיבי: הוא מתגאה בזה.

אחמד טיבי: לאחרונה הוא מופתע.

אחמד טיבי: עופר עיני מופתע מהתוכנית הכלכלית: יש בה גזירות קשות.

חיים אורון: אתה אתו בקואליציה בהסתדרות, כמוני.

אחמד טיבי: לא, אני לא, אז אני יכול להיות יותר חופשי.

אחמד טיבי: אתה כן.

רוני בר-און: יש שמועות שהנשיא אובמה ביקש לראות אותו, ולא את ראש הממשלה המכהן.

רוני בר-און: הוא ביקש את מי שמקבל את ההחלטות, לפחות שיהיה לו עם מי לדבר.

נחמן שי: הוא ביקש לראות את ראש הממשלה.

קריאה: גם בנושאים ערכיים לפני אובמה.

אחמד טיבי: אז הוא מופתע.

אחמד טיבי: יש גזירות נגד נכים, נגד נשים, נגד ניצולי השואה, נגד הפריפריה, נגד ערבים.

אחמד טיבי: האיש מופתע – הוא תלה תקוות בממשלה שהיא יציר כפיו.

אחמד טיבי: הוא חשב שהממשלה הזאת תהיה ממשלה סוציאליסטית, ממשלה שתגן על זכויות עובדים, וראה איזה פלא, לא עברו 100 ימים והוא כבר יודע, לפני תום 100 הימים, לאן הממשלה הזאת הולכת מבחינה חברתית-כלכלית.

אחמד טיבי: גזירות דורסניות כאלה עוד לא היו, ועופר עיני מופתע.

אחמד טיבי: אומרים לי שהוא כועס.

אחמד טיבי: הוא כועס עד כדי כך שהיו כותרות:

אחמד טיבי: אם דרישותי – אם הגזירות לא יוסרו, אפרק את הממשלה.

אחמד טיבי: עוד נפוליאון אחד.

אחמד טיבי: התכוונתי לנפוליאון המקורי, כי כשהוא צוחק אני חושב שמא הוא מפרש את דברי אחרת.

רוני בר-און: נפוליאון המקורי הישראלי, אתה מתכוון.

אילן גילאון: הוא מתכוון: נפוליאון השלישי.

נחמן שי: למה להעליב את נפוליאון?

אחמד טיבי: אבל מה קורה?

אחמד טיבי: בינתיים הוא נאלץ לסחור בזכויות העובדים.

אחמד טיבי: האיש, תמורת ביטול חלק מהגזירות, מוכן להקפיא את השכר במשק – לחלק שהוא מייצג ולחלק שהוא לא מייצג; הוא מוכן לחתום על הסכם פוליטי כדי להקפיא את שכר העובדים.

אחמד טיבי: זה נציג של ארגון עובדים?

אחמד טיבי: זה יושב-ראש ארגון עובדים?

אחמד טיבי: מתברר שהעניינים הקואליציוניים יותר חשובים מזכויות העובדים, לגבי עופר עיני.

אחמד טיבי: האיש סוחר בזכויות העובדים.

אחמד טיבי: ולכן כדאי לשים את הדברים בפרופורציה.

אחמד טיבי: עופר עיני הפך להיות פוליטיקאי.

אחמד טיבי: הוא פוליטיקאי לפני שהוא יושב-ראש הסתדרות העובדים.

אחמד טיבי: זו פגיעה בזכויות העובדים, וגם במעמד הפועלים.

אחמד טיבי: עכשיו לגזירות.

אחמד טיבי: אפילו רוני בר-און לא היה מעז לבוא לכאן, לדוכן, ולהציג חלק מהגזירות האלה.

אחמד טיבי: להטיל מס על יום אשפוז?

אחמד טיבי: תגידו, האנשים שם הזויים?

אחמד טיבי: מי הדפיס את החומר הזה?

אחמד טיבי: מס על יום אשפוז?

אחמד טיבי: אז אולי צריך לבקש מהתלמידים מס על שהות בכיתת לימוד?

אחמד טיבי: זו אותה אסכולה, אותו קונספט כלכלי.

אחמד טיבי: זה כבר לא תאצ'ריסטי, זה אולטרה-אולטרה תאצ'ריסטי.

אחמד טיבי: מה שיש בחוק ההסדרים הזה – ואני תולה תקוות בך, אדוני היושב-ראש, כמו שתמיד היתה לך עמדה עקבית – אולי אם נפרק אחת ולתמיד את הספר הזה, ונזרוק אותו לכל הרוחות, את ספר חוק ההסדרים הזה, שיש בו סעיפים נוראים, סעיפים נוראים ממש.

אחמד טיבי: בימים האחרונים מספרים לנו שחושבים איך להטיל מס על האלפיון העליון – יאכטות, מטוסים פרטיים, אלה שבדרך כלל רשומים בחו"ל.

אחמד טיבי: הם לא רשומים פה.

אחמד טיבי: רוב בעלי המטוסים הפרטיים בארץ רושמים אותם בחוץ-לארץ.

אחמד טיבי: חוץ מזה, כמה אפשר לחסוך לקופת המדינה מהמס הזה, כמה מיליוני שקלים?

אחמד טיבי: עשרות מיליוני שקלים?

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, הגזירות הכלכליות פוגעות בעיקר בשכבות החלשות, בציבור הערבי, בפריפריה, באלה שזקוקים לתמיכת המדינה, והמדינה לא מושיעה – המדינה לא מגישה להם את הסיוע הנדרש על-פי זכות טבעית של שותפות במשאבים.

אחמד טיבי: וכעת רוצים לקצץ במה שנמצא, לקצץ במחסור אפילו.

אחמד טיבי: אדוני יודע כמה כיתות לימוד חסרות בתחילת כל שנת לימוד במגזר הערבי?

אחמד טיבי: 5,000 כיתות לימוד תקניות.

אחמד טיבי: יש אזורים בכפרים הלא-מוכרים שפשוט השירותים הבסיסיים לא מגיעים – כיתות, מרפאות, כבישים, דברים שנשמעים אלמנטריים.

אחמד טיבי: נפגשתי עם משלחת אמריקנית לפני כמה רגעים, וכשאני מספר את הדברים האלה הם בוהים בתקרה: תגיד, אתה לא מגזים?

אחמד טיבי: אומרים לי.

אחמד טיבי: לא, לא מגזים, זאת המציאות.

אחמד טיבי: את המציאות הזאת לא כולם מכירים, בעיקר בעולם, אבל אנחנו חיים אותה.

אחמד טיבי: אנחנו חיים את המציאות הזאת.

אחמד טיבי: אגב, יש יהודים בארץ שלא יודעים איך חיים בכפרים הלא-מוכרים.

אחמד טיבי: אתה יודע מה, לא איך חיים בכפרים הלא-מוכרים, איך חיים ביישובים הערביים במשולש ובגליל.

רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי, ממשלת אולמרט קיבלה החלטה שאתה יודע אותה, לבנות 8,000 כיתות לימוד במשך חמש שנים.

רוני בר-און: אנחנו בשנה השלישית, וזה 40%, כפול מהשיעור של הערבים באוכלוסיית מדינת ישראל במגזר הערבי.

רוני בר-און: צריך לציין את הדבר הזה.

אחמד טיבי: ההחלטה התקבלה, אני מכיר את ההחלטה, בשלב זה המחסור כמעט עומד בעינו.

רוני בר-און: אני אישית אישרתי עוד 500 מעבר למכסה שאמורה להיבנות השנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני מודיע לך, שאני מוחל לך, אינך צריך להשיב על כל דבר שבא כאן.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך, אינך צריך להשיב.

אחמד טיבי: אתה רשאי לא להשיב.

ראובן ריבלין: לא, לא, הוא לא רשאי, הוא חייב.

אחמד טיבי: אני רוצה לדבר על נושא שאתה מכיר, אדוני היושב-ראש, וחלק מחברי הכנסת מכירים, על קליטת עובדים ערבים.

אחמד טיבי: הרי מדברים על תקציב, על צמצום; מצפים שיגדילו את התקציב כדי להגדיל תקנים בשירות הציבורי ובחברות הממשלתיות, כדי לקלוט, על-פי חוק, ערבים.

אחמד טיבי: אנחנו מהווים 20% מהאוכלוסייה.

אחמד טיבי: בשירות הציבורי יש 6% ערבים בלבד.

יריב לוין: כמה יש בצה"ל?

אחמד טיבי: אני מחזיק ממך כאחד מבין חברי הכנסת האינטליגנטים שהגיעו; לא כולם אינטליגנטים, אלה שהגיעו, אבל אתה אחד מהם.

אחמד טיבי: השאלה הזאת לא מתאימה.

יריב לוין: אני רק שואל.

אחמד טיבי: השאלה הזאת לא מתאימה, זאת שאלה בנושא אחר לחלוטין.

אחמד טיבי: מה הקשר?

מירי רגב: יש חובות לאזרח במדינה.

אחמד טיבי: אתה שאלת בהקשר של כמה עובדים ערבים יש בבנק ישראל, למשל?

אחמד טיבי: כמה עובדים ערבים יש בבנק ישראל?

אחמד טיבי: אגב, יכול להיות שאתה קלעת לדעת גדולים, כי פעם, עד לפני שנה וחצי, מודעות להעסקה – ככה היה בעיתונים, דרוש מונה כסף, אנשים שמונים כסף בבנק ישראל.

אחמד טיבי: תנאי: שירות בצה"ל.

אחמד טיבי: תגיד, מונה כסף בבנק ישראל, מונים כסף תחת אש?

אחמד טיבי: בשביל מה צריך שירות צבאי למוני כסף, סטודנטים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לוין, אני מציע לך קודם לברר: האם אתה מוכן לגייס את כל אזרחי ישראל הערבים לצה"ל?

יריב לוין: לא.

ראובן ריבלין: אה, אל תתריס לפני שאתה בא ודורש.

מירי רגב: לא חייב שירות בצה"ל, אפשר שירות לאומי.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על צה"ל, הוא לא דיבר על שירות לאומי.

אחמד טיבי: לכן אני מדבר על השוק האזרחי.

אחמד טיבי: אגב, אני מסכים עם חבר הכנסת לוין – בכל חברה שקשורה במשרד הביטחון, אני לא רוצה שיעבדו בה ערבים.

יריב לוין: למה?

אחמד טיבי: ככה.

אחמד טיבי: כי הם לא שירתו בצה"ל.

אחמד טיבי: נו, אתה מסכים?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני שואל למה.

אחמד טיבי: אז מה, עכשיו אתה רוצה?

אחמד טיבי: אני לא רוצה.

אחמד טיבי: אני מדבר על השוק האזרחי, על רכבת ישראל ביתנו למשל; סליחה – רכבת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, דקה אחרונה אני נותן לך.

אחמד טיבי: למה לבקש שירות צבאי בחברה אזרחית?

אחמד טיבי: בבנק ישראל, אגב, עובדים כ-880 עובדים.

אחמד טיבי: אתה יודע מה שיעור הערבים שם?

אחמד טיבי: היה אפס לפני כמה שבועות, והוא עלה באין-סוף לאחרונה, עלה לאחד.

אחמד טיבי: מאפס לאחד.

אחמד טיבי: אנשים חושבים שזה כפול.

אחמד טיבי: לא, זה אין-סוף, זה הישג אדיר.

אחמד טיבי: לאחרונה אולי התווסף אחד.

אחמד טיבי: התבשרנו על-ידי נגיד הבנק, יכול להיות שיהיו ארבעה בקרוב.

אחמד טיבי: הוא נסחף, צריך לפטר שניים.

דני דנון: זה 400% יותר, הלוואי בכל מקום יהיה ככה.

ראובן ריבלין: אתה מכוון לדעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי, אבל הוא צריך לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אבקש מכבודו לסיים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, התוכנית הכלכלית של הממשלה הזאת היא תוכנית גרועה, אטומה, הזויה בחלק מסעיפיה, ואני שב לנושא שבו פתחתי את דברי:

אחמד טיבי: עופר עיני סוחר בזכויות עובדים; הוא נאלץ לעשות זאת כי הוא האיש שיצר את היצור המשונה הזה הנקרא ממשלת נתניהו-ליברמן-ברק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: העסקה המתגבשת בין ההסתדרות לממשלה

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון – הצעה לסדר-היום מס' 359.

ראובן ריבלין: רבותי, הואיל ולא מתקיים דיון כי אין הצעות אי-אמון, אנחנו החלטנו בנשיאות שהנושא יידון לפי סעיף 86, לאחר ההצעות לסדר-היום, ויאפשר דיון שבו ישתתפו כל חברי הכנסת הרוצים בכך.

ראובן ריבלין: לכן, על כל מי שמבקש להירשם לדיון, ללכת למזכיר על מנת לרשום את עצמו.

ראובן ריבלין: בסוף הדיון, שלא יסתיים היום אלא ביום רביעי, כמובן תהיינה הצעות החלטה שכל סיעה תוכל להגיש, או כמה סיעות יחד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני; עשר דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדי פעם אני שמח להביא למליאת הכנסת את ניסיוני כחקלאי.

חיים אורון: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, מתוך ניסיוני, דיר של עזים, גם כשמוציאים ממנו שתיים-שלוש עזים, הצחנה נשארת.

ראובן ריבלין: הריח.

ראובן ריבלין: למה אתה מעליב את העזים?

חיים אורון: למה, סליחה.

חיים אורון: אגב, ניחוח הזבל וריח חציר, זה לא שלילה – – –

רוני בר-און: צחנה זה סירחון?

חיים אורון: לא, הריח שעולה.

חיים אורון: הפטנט הזה שחוזר כל פעם מחדש, שאתה כבר לא יודע בכלל מאיפה להתחיל.

חיים אורון: היש אדם נורמלי אחד, לא פה, שחשב שיעבירו החלטה על 50 שקל ליום אשפוז?

חיים אורון: אני לא שואל בממשלה, במקום כלשהו.

חיים אורון: יש הישג ענק, הוצאנו את ההחלטה על 50 שקל ליום אשפוז.

חיים אורון: ידידנו חבר הכנסת ליצמן הוא בחור נבון, הציע להטיל מס של שקל אחד על מעבר חצייה ולבטל אותו.

חיים אורון: איזה הישג ענק.

חיים אורון: אם זה לא היה כל כך רציני וכל כך חשוב, אפשר היה להמשיך לצחוק.

חיים אורון: אבל תראו, זה התחיל בסיפור שחייבים תקציב לשנתיים.

חיים אורון: עכשיו אומרים לנו כל הזמן וכל פעם מחדש, אבל אנחנו לא יודעים מה יהיה.

חיים אורון: אז אתם יודעים עכשיו מה יהיה בדצמבר 2010?

חיים אורון: ואתם מאמינים שערימת הגרוטאות הזאת שקוראים לה תקציב תחזיק מעמד עד 2010?

חיים אורון: אדוני שר האוצר לשעבר, אתה באמת חושב שלא יבואו לפה עם תקציב נוסף, עם תוכנית כלכלית?

חיים אורון: ימצאו לזה כבר שם.

חיים אורון: אני מוכן לומר מעל הדוכן, הם יבואו עם משהו, רק יקראו לזה שם אחר.

חיים אורון: מה לא יהיה, כאילו הסחר-מכר הזה?

חיים אורון: והכול, חודש אחרי הקמת הממשלה.

חיים אורון: אני לא מבין, אדוני היושב-ראש.

חיים אורון: אמר מה שאמר חבר הכנסת טיבי על תפקידו של עופר עיני בפוליטיקה הישראלית דהיום.

חיים אורון: יש בהחלט מקום לשולחן משותף שבו הממשלה דנה עם הנציג הבכיר של העובדים, עם נציג המעסיקים או איך שקוראים לזה, ועדת התיאום, והממשלה.

חיים אורון: זה לא מה שקורה כאן, אדוני היושב-ראש.

חיים אורון: הוא בעצם מחליף את יושב-ראש מפלגת העבודה.

חיים אורון: הוא מנהל את המשא-ומתן במקומו.

חיים אורון: רגע, אני רוצה סוף-סוף להבין – למה, אדוני שר האוצר לשעבר, למה כאשר עופר עיני מסכים לפגוע בעובדי המגזר הציבורי, אפשר להעלות את תקרת ההוצאה?

חיים אורון: אני כבר יודע כל מיני הקשרים.

חיים אורון: אני מכיר כל מיני – יש כאלה שהם בעד העלאת תקרת ההוצאה כי זה קורה בעולם, עושים את זה באמריקה, עושים את זה באירופה; יש כאלה שהם נגד.

חיים אורון: מה הקשר בין השניים?

חיים אורון: שום קשר בין השניים אין.

חיים אורון: אני זוכר – תראה למה הגענו, אני זוכר, חבר הכנסת בר-און, אני נכנסתי להסתדרות יחד עם חיים רמון ועמיר פרץ במהפך.

חיים אורון: ישבתי עם ידידי שר האוצר דאז בייגה שוחט, והוא אמר: תשמע, פעם זה היה נורא פשוט.

חיים אורון: הייתי מקיים דיון על תקציב לקופת-חולים תמורת הקפאת תוספת היוקר.

חיים אורון: אפילו אי-עדכון שער הדולר.

חיים אורון: ואמרנו, את זה רוצים לגמור.

חיים אורון: לא שאני נגד שההסתדרות תהיה גורם חברתי – אני מאוד שהיא תהיה גורם חברתי, ואני מאוד שהיא תנהל את המאבק הזה.

חיים אורון: אבל מה בדיוק קורה פה עכשיו?

חיים אורון: והאשליה, שאם יוציאו כמה עזים שאנחנו מכירים – הרי כולם חברים של כולם.

חיים אורון: אני כבר הצעתי לפני כמה שנים, אדוני היושב-ראש, לעשות באוצר המדינה שולחנות בלי מגירות.

חיים אורון: אמרו לי: מה הבעיה שלך עם המגירות באוצר?

חיים אורון: אמרתי: תשמע, זה קטסטרופה.

חיים אורון: כל פעם שבא שר אוצר חדש, החבר'ה פותחים את המגירה התחתונה, עם כל ההצעות שהם כבר העבירו כמה פעמים, שמים על השולחן – מה לעשות, אני מקווה שזה לא ייחשב לי כהתבטאות לא מספיק מנומסת.

חיים אורון: שר האוצר, אם קרא, לא הבין, ויכול להיות שאפילו לא הספיק לקרוא, אמר: בסדר, תביאו את הכול, והתקבלה החוברת הזאת, שחבר הכנסת שטרית שם אותה פה.

חיים אורון: הוא טעה – זאת חוברת אחת.

חיים אורון: יש עוד חוברת, של, אם איני טועה, 67 עמודים – יותר צנועה, אבל שם יש בוחטות.

חיים אורון: ישמור עלינו האל, מה שיש בחוברת השנייה.

חיים אורון: ואת כל זה עשו בשבועיים.

חיים אורון: מה עשיתם עשר שנים באופוזיציה?

חיים אורון: ביבי נתניהו, המנהיג הכלכלי, השר-על, עכשיו אתה פותח את הדיון על 1.7, על גודל התקציב?

חיים אורון: עכשיו נודע לך פתאום שכנראה יש 5% גירעון?

חיים אורון: שר האוצר לשעבר אמר את זה פה.

חיים אורון: חברים יקרים, יש 40% ירידה בגביית המסים, וזה יעלה את הגירעון, כנראה, לאזור של 4, אז דיברו עוד בזהירות – – –

רוני בר-און: 6.

חיים אורון: אז, בהתחלה, עוד דיברתם בזהירות – 3, 4, היום כבר מגיעים ל-5, 6.

רוני בר-און: מה אם ירד – – –

חיים אורון: אני לא רוצה שיגידו לי אחר כך שזמני עבר.

חיים אורון: מה יקרה פה עכשיו – אני כבר רואה את העניין.

חיים אורון: יגמרו בלילה עם כמה שרים, יוסיפו לשר החקלאות 20 מיליון שקל ולשר הרווחה 20 מיליון שקל, יוציאו כמה עזים, אבל העסק הזה כולו נותן תשובה על שתי שאלות מרכזיות שעל-פיהן, אדוני היושב-ראש, חובה על הכנסת – לפחות, אני וסיעתי כך נבחן את התקציב.

חיים אורון: השאלה הראשונה, עד כמה התקציב הזה נותן תשובה למיתון שהולך ומעמיק ופוגע בקבוצות החלשות ביותר בחברה הישראלית?

חיים אורון: והוא לא נותן, כי הוא היה צריך להיות יותר נועז, יותר רחב, ואותם כלים שדובר בהם, או שלא מצליחים לממש אותם, או שהם לא פעילים.

חיים אורון: והנושא השני, שהוא עוד יותר חמור – האם מדינת ישראל ממשיכה במסלול שיש לו אבא ויש לו דוחף, וקוראים לו ראש הממשלה בנימין נתניהו, לשמור באופן נאמן, אדוני יושב-ראש מפלגת העבודה, על שיא עולמי בפערים החברתיים?

חיים אורון: תסתכלו בדוח האחרון של בנק ישראל.

חיים אורון: לא אומר את זה סוציאליסט כמוני, לא אומר את זה איש אופוזיציה.

חיים אורון: כל הטבלאות מראות שאנחנו נמצאים במקום הכי גבוה.

חיים אורון: ואז ממציאים פה את החוכמה עכשיו – יטילו מס על הירקות ועל היאכטות.

חיים אורון: מהירקות זה כנראה חצי מיליארד שקל, או 600 מיליון שקל, מהיאכטות אני לא יודע כמה, ויגידו לציבור: מה אתם רוצים?

חיים אורון: הטלנו מס על הירקות והפירות והטלנו מס על היאכטות.

רוני בר-און: מע"מ על ירקות ופירות זה מיליארד וחצי.

ראובן ריבלין: אם מוסיפים 0.5%.

רוני בר-און: בשיעור של 15.5% כמע"מ הרגיל – מיליארד וחצי, 1.8 מיליארד.

חיים אורון: עכשיו אומרים כבר, אני שומע, להחזיר את המע"מ, אחרי ההורדה שהיתה לפני שנתיים.

חיים אורון: ואני זוכר שעמדתי פה ואמרתי: אל תורידו.

חיים אורון: אני אמרתי: אל תורידו, יש לנו בעיה של מקורות.

חיים אורון: ואז אמרו, אי-אפשר, נטל מס גבוה.

חיים אורון: בא דוח בנק ישראל, אדוני יושב-ראש מפלגת העבודה, ואומר – ואני מציע לכם לקרוא את זה, בניתוח מפורט, אדוני היושב-ראש – בכל מדרגות המס ב-28 מדינות יש ציון לכל מדינה.

חיים אורון: אנחנו בדרך כלל במקום ה-20, כלומר בחלק העליון, באופן הפוך, ממס נמוך.

חיים אורון: איפה זה מתחיל להשתנות – במעמד הביניים הנמוך.

חיים אורון: אבל כשמדובר על מעמד הביניים הגבוה ומעלה, אנחנו נמצאים במקום אחר.

חיים אורון: למה – 50 או 90 ילד עכשיו בביטוח הבריאות שרוצים להוסיף, ולומר עכשיו: חברים יקרים, אנחנו מקפיאים את ההורדה הקודמת.

חיים אורון: אנחנו לא מרמים את הציבור בסיפור של מס חברות.

חיים אורון: אם החברה מרוויחה, שתשלם.

חיים אורון: וחלק מאלה שהורידו להם את המס, ממילא לא ישלמו השנה מס, אז זה כבר לא משנה כמה הם משלמים.

חיים אורון: אבל פה חוזרים לנקודה המרכזית, אדוני היושב-ראש, שאי-אפשר לברוח ממנה.

חיים אורון: ובנושא הזה, אדוני יושב-ראש מפלגת העבודה, אתם כושלים בגדול.

חיים אורון: בוויכוח המהותי שמתנהל בחברה הישראלית בעשר השנים האחרונות, ברוב השנים האלה ישבתם בממשלה, והתוצאות הן מה שמתקבלות עכשיו על פער בחינוך ועל פער בבריאות ועל פער בהכנסה ועל פער בין מרכז לפריפריה.

חיים אורון: המסלול המרכזי הזה, התקציב הנוכחי ממשיך אותו ואף מעצים אותו.

חיים אורון: ולכן – חבר הכנסת שטרית כבר לא נמצא פה – הבעיה היא שלא תבוא הממשלה ותניח את אותו תקציב רק לשנה אחת.

חיים אורון: הממשלה הזאת לא מסוגלת להוציא מתוכה תקציב אחר, יותר טוב, שבאמת יהיה מפנה, ולכן יגיעו היום להסכם.

חיים אורון: אני יודע, עוד לא נפלה ממשלה במדינת ישראל על תקציב.

חיים אורון: יגיעו להסכם, ייגמר גם הוויכוח על תקציב הביטחון, ואנחנו בימים הקרובים נקבל את הערימה הזאת, נוציא ממנה כמה דברים, אבל שלא תהיה טעות:

חיים אורון: גם דיר שהוציאו ממנו אפילו הרבה עזים, הריח הלא-טוב שעולה ממנו נשאר.

חיים אורון: הריח הלא-טוב פה הוא במבנה הדיר, לא בכמות העזים שבתוכו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: הגזירות הכלכליות

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב כץ מהאיחוד הלאומי, גם הוא – להציע הצעה לסדר-היום שמספרה 361, ולאחר מכן נתחיל בדיון.

ראובן ריבלין: הראשון הוא ראשון המציעים בהצעה הדחופה לסדר-היום, חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: מעניין לעניין באותו עניין – רבים מהחברים הגישו מכלול הסתייגויות הנוגעות לתקציב, אם בנושא של גמלאי צה"ל, נכי צה"ל, אם בנושאים הקשורים בקיצוץ תקציב הביטחון, אם בנושאים הקשורים בתקציב המדינה בכלל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, בבקשה, גם לאדוני עשר דקות.

אהוד ברק: זה הנאום הראשון שלו?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: כצל'ה – אף פעם לא נאום ראשון.

ראובן ריבלין: כל פעם ההתלהבות, כאילו היה זה נאום ראשון.

יעקב כץ: אני דווקא לא יודע להתלהב.

ראובן ריבלין: ההתלהבות שאוחזת בשומעים, אני מתכוון.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר הביטחון, נהנינו מהדברים שהוא אמר לעיתון "הארץ" על העידוד לקצינים וחיילים שמשרתים ביחידות מובחרות, שמשפחתם גדלה, ואני חשבתי באמת שהנושא של הגזירות הכלכליות היום – כשבנדיקטוס ה-16 מבקר ב"יד ושם", ורק עכשיו הזכרנו את יום השואה, איבדנו שם שישה מיליונים, וכשישב פה שר האוצר לשעבר, שאני מניח שאם הוא היה שר האוצר היום, אז היה עומד מהצד השני של המתרס והיה מסביר מדוע את כל העזים שהוא תרגל רק בקדנציה הקודמת את חבורתו איך להכניס ואיך להוציא, אז הוא היה בטח מסביר, מדוע זה צריך להיות בפנים ולא להיות בחוץ, אדוני היושב-ראש.

יעקב כץ: אבל כבר ינאי המלך אמר: לא הצדוקים ולא הפרושים – –

ראובן ריבלין: הישמרי לך – הוא אמר.

יעקב כץ: רק הצבועים, שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

יעקב כץ: ואני מניח שאם רוני בר-און ומאיר שטרית היו בקואליציה הם היו מסבירים מדוע הדברים האלה נחרצים ונחוצים, ולא צריכים להיות בחוץ.

יעקב כץ: אבל אני רוצה להתעסק בעיקר.

יעקב כץ: אני חושב שאחרי שאיבדנו שישה מיליוני יהודים בשואה האחרונה, ונשארנו מתי מעט, מדינת ישראל צריכה להתרכז בשני נושאים עיקריים: בנושא ההתיישבות ובנושא הילודה.

יעקב כץ: ודווקא בדברים הללו אנחנו רואים שמדינת ישראל מקצצת.

ראובן ריבלין: ילודה.

יעקב כץ: י-ל-ו-ד-ה.

יעקב כץ: ילודה יהודית.

יעקב כץ: איך מגבירים את הילודה, איך לא מקפיאים את דמי הלידה, איך כשבחור הולך לבנות בית מגדילים את המענק ומאפשרים לו לבנות בית יותר גדול.

יעקב כץ: וחבל שרוני בר-און לא נמצא פה, כי הייתי שואל אותו כמה כיתות לימוד הוא בנה ביהודה ושומרון בשנה האחרונה, כמה כיתות לימוד הוא בנה ברמת-הגולן בשנה האחרונה, כמה השקיעה מדינת ישראל ברצון להוסיף נקודות זיכוי במס הכנסה לבעל ואשה שמולידים עשרה, 11 ו-12 ילדים, כדי שעם ישראל יוכל להשיב את הגזלה, כדי שעם ישראל יוכל להשיב את האבדה, כדי שעם ישראל יוכל לגדל מחדש עם גדול ורחב, עם הרבה הרבה ילדים.

יעקב כץ: ובדברים הללו אנחנו לא רואים – ודאי שלא בחוק ההסדרים, ודאי שלא בתוכניות הכלכליות של מדינת ישראל – רצון לחזור בתשובה; לא בעידוד הילודה ולא בעידוד משפחות לבנות בתים, להגדיל בתים ולרצות שהבית שלהם יהיה גדול כדי לקלוט הרבה ילדים.

יעקב כץ: בהזדמנות זו, שראש הממשלה בנימין נתניהו יוצא לאמריקה עם מטוס גדול, רציתי גם לומר שכדאי לצמצם את מספר הנוסעים, כדאי לצמצם את מספר העיתונאים, כדאי גם לצמצם את כמות החלקים שרוצים למסור.

יעקב כץ: אגב, אנחנו יודעים שהגדר, החומה ששר ביטחוננו עדיין עסוק בבנייתה – השקענו בה קרוב ל-11-10 מיליארד שקל, שאפשר אולי עוד להציל.

יעקב כץ: ונהי בעינינו כחגבים וכן היינו בעיניהם – הגבורה והביטחון, אדוני היושב-ראש, לא מתחילים מגדר גבוהה או מחומה בצורה.

יעקב כץ: אומרים שהטורקים, שר הביטחון, היה להם חייל אחד בחברון – חייל אחד, שוטר אחד, והערבים ידעו שאם תיפול שערה משערות ראשו, אוי ואבוי להם.

יעקב כץ: יש לי ילדים שביקרו עכשיו בירדן, שר הביטחון.

יעקב כץ: הם השאירו את המכוניות שלהם במשך ימים – – –

אילן גילאון: אוי, כמה טוב היה אצל הטורקים.

יעקב כץ: חבר הכנסת גילאון, יש לי ילד שביקר עכשיו בירדן, והוא סיפר לי שהוא השאיר את המכונית שלו בוואדיות, לא פגעו במכונית – ימים ולילות.

יעקב כץ: בוואדיות.

יעקב כץ: אף אחד לא נגע.

יעקב כץ: כשיש משטר, כשיש ביטחון, כשיש חיילים שהם לא כחגבים, לא צריך חומות, ואפשר לחסוך בדבר הזה עשרות מיליוני שקלים.

יעקב כץ: עשרות מיליארדי שקלים.

יעקב כץ: לכן אני רוצה להציע לראש הממשלה, כשהוא נוסע עכשיו לאמריקה להיפגש עם אובמה, שיודיע לו שבהרס ובחורבן כבר היינו, זה עלה למדינת ישראל עשרות מיליארדי שקלים – גם העקירה, גם ההתנתקות, גם הפחדנות וגם החומה.

יעקב כץ: אנחנו רוצים לחזור לימים של בנימין נתניהו במטכ"ל, של שר הביטחון שהיה גיבור חיל, שעברו את הגבול, וניצחו בגבורתם, באומץ רוחם ובעוז רוחם, ולא בזבזו את כספי מדינת ישראל על הבלים וחולשות.

יעקב כץ: לכן, גם בימים האלה, כשעובדים על חוק ההסדרים, אנחנו רוצים שמחוק ההסדרים יוציאו את הגזירות הכלכליות שנוגעות למשפחות ברוכות ילדים, שיוציאו את הגזירות הכלכליות על משפחות שקונות דירות כדי להגביר ילודה, להגביר התיישבות, להגביר גבורה.

יעקב כץ: אם יש מקום שצריך לצמצם – צריך להפסיק את בניית החומה, הגדר.

יעקב כץ: היא לא מוסיפה – לא ביטחון, לא כוח, לא גבורה ולא עוצמה, רק פחדנות, כמו שכתוב בתורה: אם במחנים – כבוד שר הביטחון – אם במבצרים.

יעקב כץ: כשמשה שלח את המרגלים, הוא אמר להם, כבוד שר הביטחון, שאם הם רואים אותם יושבים בתוך מחנים – שידעו שהם פחדנים אם הם יושבים בתוך מבצרים; אבל אם הם יושבים בלי גדרות ובלי חומות, סימן שהם אמיצים.

יעקב כץ: אני חושב שכדאי לחזור לימים של פעם; להסיר את הגדרות, להסיר את הפסילים, להסיר את הפיסחים, ולחזור למדינה מתוקנת שגם תוכל לחסוך את כלכלתה לדברים טובים וברוכים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: אני מבקש לתקן שני דברים שאמרתי קודם.

ראובן ריבלין: הדיון בענייני משרד הביטחון, בעניין נכי צה"ל וגמלאי צה"ל, יתקיים ביום רביעי באופן נפרד, וישיב על כך סגן שר הביטחון, נדמה לי, בהתאם להודעת הממשלה.

ראובן ריבלין: [על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: סגן השר כהן, הואיל והממשלה הסכימה מראש שהנושאים אשר הועלו היום יהיו על סדר-היום, אני כבר מעלה אותם על סדר-היום ומצרף אותם להצעות דחופות לסדר-היום שניתנו לחברי הכנסת, ובראשם חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: אני מזמין אותך ראשון.

ראובן ריבלין: לך, לפינס-פז אופיר, לאילן גילאון, לפלסנר יוחנן ולגנאים מסעוד יהיה זמן של חמש דקות לכל אחד, ואחריהם – שלוש דקות לכל חבר כנסת שנרשם.

ראובן ריבלין: הרשימה לא ארוכה מדי, אבל היא ארוכה, ולכן הדיון יסתיים ביום שלישי, מחר, או ביום רביעי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברי היקר, חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שאני לא יודע מה לומר על מדיניותו הכלכלית של ביבי נתניהו.

שלמה מולה: חברינו מהליכוד התחילו לומר לנו שיש להם ביבי חדש, ראש ממשלה חדש שלמד את טעויותיו מגזירות 2003.

שלמה מולה: פעמים רבות, כשאנחנו קראנו כאן קריאות ביניים, אדוני היושב-ראש העיר לנו באומרו: הרי שר האוצר היה בסך הכול שר האוצר.

שלמה מולה: ראש הממשלה היה אחר, אריק שרון.

שלמה מולה: אבל היום מתברר לנו שראש הממשלה ביבי הוא גם שר האוצר וגם ראש הממשלה, ואני מניח שלא יהיה לכם הרבה מה לחלוק עלינו בזה שביבי הישן חזר עם גזירות כלכליות קשות מאוד על האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אני חושב שמכל הגזירות ביבי דווקא מצא לנכון לגזור את הגזירות הכי קשות על האוכלוסיות החלשות – פגיעה במובטלים, בילדים בסיכון: במה מדובר בסך הכול בילדים בסיכון?

שלמה מולה: מדובר בילדי רווחה שצריך להוציא מהמשפחות.

שלמה מולה: כשלמשרד הרווחה סוף-סוף יש 60 מיליון שקלים להוציא ילד בסיכון מהבית באמצע הלילה – את זה לוקחים.

שלמה מולה: מדברים על פגיעה בחיילים משוחררים – חיילים משוחררים שמשרתים שלוש שנים, מהטובות שלהם, נותנים את כל נשמתם למדינה, ביום שהם משתחררים, שלא יהיה להם מעט כדי לבסס את עצמם?

שלמה מולה: גם את זה גוזלים מהם.

שלמה מולה: מדברים על פגיעה במענקי שכר-דירה לעולים – עולים חדשים שהגיעו אתמול, רוצים לחיות את חייהם, לבסס את חייהם בישראל, באים ואומרים להם: רבותי, אתם לא רצויים.

שלמה מולה: שלא לדבר, אדוני היושב-ראש – על זה כבר יש החלטת ראש הממשלה והאוצר, לעשות עלייה סלקטיבית בכלל – לסגור את שערי העלייה מאתיופיה, שלא יבואו היהודים שממתינים בגונדר ובאדיס.

שלמה מולה: זאת ממשלה אנטי-ציונית, ממשלה גזלנית, שגוזלת כל חלקה טובה ממדינת ישראל.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, שר הביטחון, קראת את דוח ועדת-וינוגרד.

שלמה מולה: ועדת-וינוגרד אמרה במפורש שהקיצוצים שהיו בצבא-הגנה לישראל בהכנת החיילים למלחמה, במילואים, פגעו פגיעה קשה מאוד במלחמה.

שלמה מולה: אדוני שר הביטחון, הסברת לנו שביבי השתנה, לפני כמה חודשים אמרת:

שלמה מולה: ביבי הפיק לקחים, אבל אתמול הסברת לנו – בתחכום מופלא – אמרת: אנחנו בדרך למשבר עמוק.

שלמה מולה: מה השתנה?

שלמה מולה: – פגיעה בנכי צה"ל, באלמנות.

שלמה מולה: רבותי, אני לא מבין איזו ממשלה אטומת לב רק גוזרת גזירות קשות על האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, פגיעה בתחבורה הציבורית.

שלמה מולה: מי נוסע בתחבורה הציבורית?

שלמה מולה: אנשים שאין להם "וולבו".

שלמה מולה: אתם, שרי הממשלה, יש לכם לא רק "וולבו" אלא 180 משרות חדשות שהוספתם: אחד לוקח את התיק ומחזיק, השני פותח את דלת האוטו ומכניס את השר והשלישי שומר עליו מאחורה.

שלמה מולה: אבל לאותם אנשים שאין להם במה לנסוע בתחבורה הציבורית – מהם אתם יכולים לקחת.

שלמה מולה: קיצוץ בחינוך – רבותי, אני חושב שבעוד 40–50 שנה לא יהיו לנו אנשים שיזכו בפרס ישראל.

שלמה מולה: לא יהיו לנו אנשים שנוכל להתהדר בהם.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: שר האוצר וראש הממשלה גוזלים את חינוך ילדי ישראל, את החינוך למצוינות, את החינוך לטוב.

שלמה מולה: אני זוכר את הוויכוח שהיה לנו פה לפני חצי שנה בנושא ההשכלה הגבוהה – קיצוץ בהשכלה הגבוהה.

שלמה מולה: כולם אמרו: לא נקצץ.

שלמה מולה: נכון, ראש הממשלה אולמרט לא קיצץ.

שלמה מולה: כשהוא היה צריך להכריע לגבי מתן להשכלה הגבוהה, הוא בחר כן לתת להשכלה הגבוהה, למחקר ולפיתוח.

שלמה מולה: והנה ביבי הישן שבא אלינו – הישן בגדול – אומר: השכלה גבוהה זה לא מעניין.

שלמה מולה: יש לו דירה בקיסריה והוא גדל איפה שהוא גדל – הוא גדל בהרווארד באמריקה, אבל גם אם הוא גדל בהרווארד באמריקה הוא צריך לדעת שחינוך זה דבר חשוב.

שלמה מולה: גם את זה הוא לוקח.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגזירות על האוכלוסיות החלשות – הגזירות על הביטוח הלאומי – אני חושב שדווקא מנכ"לית הביטוח הלאומי הגדירה את זה יפה מאוד; היא אמרה: זאת רעידת אדמה חברתית.

שלמה מולה: אני חושב שכל מי שנתן לממשלה הזאת לקום, ואני חושב שזה בעיקר כאלה שלפני הבחירות מזכירים לנו "אנחנו מפלגה חברתית" – מפלגת העבודה וש"ס הן שתי מפלגות שתמיד יקדמו את עצמן על הגזירות החדשות האלה שמוטלות על הציבור.

שלמה מולה: הרי ידוע שאין לנו אמון בממשלה הזאת, אבל אנחנו נעשה כל מאמץ כדי להיאבק בגזירות האלה; אני חושב שיפה שעה אחת קודם, עדיף מכך שהממשלה הזאת תמשיך למשול אפילו חצי יום, אני חושב, ועצוב מאוד לראות את הוויכוחים בין שר האוצר לבין שר החינוך.

מגלי והבה: צריך לסיים.

שלמה מולה: לכאורה, אפשר לשאול: למי להאמין?

שלמה מולה: האמת היא שאני מעדיף להאמין לשר החינוך.

שלמה מולה: בשר האוצר, שהוא שליחו של ראש הממשלה – בשניהם אין לי שום אמון.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן; אנחנו נהיה חדים מאוד וברורים מול הממשלה הכושלת הזאת שגוזרת גזירות ימים ולילות על עולים וותיקים יחד.

שלמה מולה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: צהריים טובים לאלה שלא מבינים שאנחנו באמצע דיון, לאלה שמפריעים בצדדים.

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אפשר שתהיה רשימת דוברים במצגים.

רונית תירוש: תודה.

מגלי והבה: כן, בהחלט.

מגלי והבה: אדוני, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הדיון בקיצוצים בתקציב מציג לפני הציבור בישראל תמונה מאוד מאוד עגומה.

אופיר פינס-פז: בעצם, מה שמשתקף הוא עובדה מאוד מאוד קשה – למדינת ישראל אין מנהיגות כלכלית, אין אסטרטגיה כלכלית, אין מדיניות כלכלית, ואין תחושה שיש קברניט עם ידיים אמינות ליד ההגה.

אופיר פינס-פז: אתה מסתכל על התהליכים – אני בכנסת כבר שנים רבות, ואני לא זוכר מעולם כל כך הרבה סעיפים בחוק ההסדרים.

אופיר פינס-פז: אני לא זוכר מעולם כל כך הרבה גזירות שאין להן התחלה, אמצע וסוף, ולאחר מכן גמגום, זיגזוג ונסיגה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אקוניס, רק הנסיקה חסרה, אבל חוץ מזה הכול נמצא.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, אתה מסתכל, ואתה לא באמת מבין מה קורה.

אופיר פינס-פז: אתה רואה שני שרים בכירים.

אופיר פינס-פז: אחד אומר: מחריבים עלי את עולם החינוך, והשני אומר:

אופיר פינס-פז: אנחנו מוסיפים תקציב לחינוך בשיעור ריאלי, ואתה שואל את עצמך למי להאמין.

אופיר פינס-פז: איזה מחזה סוריאליסטי.

יריב לוין: מה עושים במפלגת העבודה כשאנחנו רואים בתוך המפלגה – – –

אופיר פינס-פז: במפלגת העבודה עושים הרבה דברים, אבל לא זאת השאלה.

אופיר פינס-פז: השאלה היא מהי התשובה העניינית שלך על הטענות שאני מעלה, כי בסופו של דבר, זה העניין המרכזי.

אופיר פינס-פז: אשיב לך כשתהיה חבר מפלגת העבודה.

יריב לוין: מה התשובה העניינית של – – –

מגלי והבה: אני רוצה לעזור למפלגת העבודה.

מגלי והבה: תן לחבר הכנסת אופיר פינס להסביר.

שלמה מולה: – – – אתם לא יכולים לבוא בטענות על – – –

אופיר פינס-פז: לכן, התחושה היא – – –

זאב בוים: אופיר פינס – – – תהליכים שעוברים על מפלגת העבודה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת.

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר פינס, רק רגע.

אופיר פינס-פז: אני רגיל לקריאות מטעם האופוזיציה – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שלמה מולה, צהריים טובים.

אופיר פינס-פז: אני רגיל לקריאות ביניים מטעם האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: זה בסדר.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר, שהתחושה היא שאין קברניט שיודע להוביל את ישראל בשעת משבר כלכלי זו.

אופיר פינס-פז: יש תחושה שמנסים לנצל הזדמנויות, להגשים כל מיני פנטזיות של תפיסות כלכליות ימניות שאבד עליהן כלח וגם נכשלו כישלון חרוץ בכל העולם.

אופיר פינס-פז: באשר לעסקת החבילה, אני תומך גדול בעסקאות חבילה במשק.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהן מפתח להרבה מאוד דברים טובים שצריכים לקרות, וקל וחומר בשעת משבר.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שאכן תהיה עסקת חבילה.

אופיר פינס-פז: מה אני לא מסכים?

אופיר פינס-פז: אני בשום פנים ואופן לא מסכים – ואני בטוח שגם עופר עיני לא מסכים, ולא ייתן לזה את ידו – אסור להסכים שהעובדים ישלמו את כל המחיר של כל המשבר הכלכלי במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: צריך לחשוב מיהם אותם עובדים – ואני לא מדבר על מי שמרוויח שכר גבוה.

אופיר פינס-פז: אני מדבר על רוב רובם של עובדי המגזר הציבורי, שמקבלים השלמת הכנסה, שמשתכרים שכר מינימום או משכורות קרובות לשכר מינימום, שהמשכורות שלהם כבר מוקפאות שנים.

אופיר פינס-פז: אז עכשיו למישהו יש חוצפה לדרוש ששם – רק שם או בעיקר שם – יהיה הקיצוץ?

אופיר פינס-פז: יש בזה היגיון?

אופיר פינס-פז: יש בזה מוסר?

אופיר פינס-פז: יש בזה תוחלת?

אופיר פינס-פז: לכן, אסור לשים את הדברים בצורה הזאת.

אופיר פינס-פז: עסקת חבילה צריכה להיות עסקת חבילה כוללת: עם הממשלה קודם כול, עם המעסיקים ועם העובדים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש עוד נושא שלא שמים על השולחן בשעה הזאת.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, רק לאחרונה עשו הסכמים קואליציוניים.

אופיר פינס-פז: בדקתי ומצאתי ששוויים של אותם הסכמים קואליציוניים הוא בין 2.5 ל-3 מיליארדי שקלים.

שי חרמש: אגב, רק עם מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: עם מפלגת העבודה, עם ש"ס, עם ישראל ביתנו, עם הליכוד ועם כל שותפות הקואליציה.

אופיר פינס-פז: האם באמת ההסכמים הקואליציוניים קודמים לכל הגזירות?

אופיר פינס-פז: האם לא נכון לבדוק שוב עם כל המפלגות אם חייבים לממש את כל ההסכמים?

אופיר פינס-פז: האם הם קודמים לגזירות?

אופיר פינס-פז: אולי הם יכולים – בחלק מההסכמים – להחליף חלק מהגזירות?

אופיר פינס-פז: אולי הם יכולים להחליף חלק מהקיצוצים בביטחון, ברווחה ובחינוך?

אופיר פינס-פז: לכן אני אומר לכם שבעיני ההסכמים הקואליציוניים לא צריכים להיות פרה קדושה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבעת משבר כזאת המפלגות צריכות לחשוב מחדש אם הן מוכנות לוותר, בחלק מההסכמים הקואליציוניים, כדי להפחית את הגזירות על הציבור וכדי להפחית את הקיצוצים בתחומים המרכזיים של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שבסופו של דבר נגיע לתוצאה טובה.

אופיר פינס-פז: ברגע זה אני בהחלט מודאג.

אופיר פינס-פז: אני לא רואה כיצד מדינת ישראל מצליחה להתייצב.

אופיר פינס-פז: אני רואה מערכת לחצים אין-סופית, שבה כל אחד מושך את השמיכה לכיוון שלו.

אופיר פינס-פז: אני לא רואה שהדבר הזה באמת יביא לתוצאה כלכלית חברתית ראויה, אלא לפשרה פוליטית כזו או אחרת שלא תבטא באופן אמיתי את צורכי המשק, את צורכי המדינה ואת צורכי הציבור.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, הדיון הזה, מערכת הלחצים הזאת והוויכוח הזה – אני באמת ממליץ לא לאיים – –

מגלי והבה: אדוני, לסיכום.

אופיר פינס-פז: – – ובמיוחד להשתדל לא לאיים איומי סרק של פרישה מממשלה.

אופיר פינס-פז: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אני מבקש מחברי הכנסת להקפיד על מסגרת הזמנים שנקבעו.

מגלי והבה: תודה.

רונית תירוש: אין רשימת דוברים.

מגלי והבה: מעדכנים אותה.

מגלי והבה: אדוני, בבקשה.

מגלי והבה: חמש דקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני שר הביטחון, חברותי וחברי חברי הכנסת, הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, לא לדבר על ה"כמה", אלא לדבר על הצורה, על ה"איך", על התחושה שהאמת היא שהיא איננה חדשה; כי דיברנו מספיק על עזים.

אילן גילאון: בשבוע שעבר סיפרתי על שיטת הרס"ר להודיע לחייליו כל מיני הודעות, על חוק ההסדרים.

אילן גילאון: אני רוצה קודם כול להעלות כמה דברים שהם טרמינולוגיים.

אילן גילאון: "נרדמתם בשמירה", אמר שר-העל לאסטרטגיה כלכלית, יענו – שר ה"עלק".

אילן גילאון: לא הבנתי למי הוא אמר "נרדמתם בשמירה".

אילן גילאון: אם הכוונה היתה לפקידי האוצר שיש להם תפקיד קבוע בהצגה הזאת שנמשכת כבר כמה עשורים של שנים – האמת היא שבנימין נתניהו לא המציא אותה, אבל הוא משכלל אותה, כי הוא באמת הגיע לדוגמאות מדהימות.

אילן גילאון: על-פי מה שמוציאים מתוך חוק ההסדרים, ותיכף גם אומר עליו כמה דברים, אתה יכול להבין משהו לגבי תרבות פוליטית של ממשל, של ממשלה, של מושל, של מדינה.

אילן גילאון: שמעתי כמה חברי כנסת, לרבות חבר הכנסת מאיר שטרית, שדיבר על קצת יותר חמלה, על ממשלה שצריכה להיטיב עם העם.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, מדינה לא צריכה להיות בנויה על חמלה, ושאף אחד לא ייטיב פה עם העם, כי אף אחד לא עושה טובה לאף אחד.

אילן גילאון: העסק הזה לא שייך לאף אחד אחר אלא לאזרחים של מדינת ישראל, והדיון המרכזי איננו חברתי, אלא חלוקתי, בסופו של דבר.

אילן גילאון: אנחנו כל הזמן אומרים: פוגעים ביתומים ופוגעים באלמנות – כדי לעשות את הדברים כאילו חמורים עוד יותר מבחינה רגשית.

אילן גילאון: הדיון הוא למי שייכת בסופו של דבר מדינת ישראל; האם היא שייכת לאותם 60 איש שראש הממשלה פגש ביום הראשון?

אילן גילאון: ומישהו בטעות מדבר כאן על קפיטליזם חזירי, ולפעמים כשאני מסתכל על השיטה אני אומר שזאת מחמאה, קפיטליזם חזירי.

אילן גילאון: אגב, אתה יודע שקפיטליזם זה כבר נושא פאסה.

אילן גילאון: פעם אמרו שהסוציאליזם הוא הדרך הכי קשה לקפיטליזם, ומסתבר שהיום, אחרי המשבר העולמי שמתרחש, כנראה הדבר הוא בדיוק הפוך, שאנשים מחפשים את הביטוח.

אילן גילאון: לכן אני אומר גם לך, שר הביטחון: גם אתה לא אחת טעית בעבר, כשהיית ראש ממשלה, בתפיסת החמלה – או שמי שיש לו במקרר ייתן למי שאין לו במקרר – לא להבין את העניין החלוקתי בכלכלה, שבה יש כמה פרמטרים פשוטים לגמרי לקבוע מהי האחריות של המסגרת, ולאחר מכן יש לכם תשלומי העברה ומסים, זה הכול.

אילן גילאון: יש כמה "טבואים", וככל שאתה מדבר פה כאילו על הפרטה או, בעיני, על חוסר האחריות של שוק העבודה, כאילו אתה אומר דברים חיוביים; וככל שאתה מדבר על העלאת המסים, מייד יבוא השר התורן ויגיד לך שזה יגרום לאנשים לא לרצות לקום בבוקר לעבודה.

אילן גילאון: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני מכיר אפילו בשם ובכתובת כמה אנשים שאני מניח שאם הם לא יקבלו 1.8 מיליון בחודש, אלא רק 600,000 בחודש, הם בכל זאת ירצו לקום לעבודה.

אילן גילאון: אבל יכול להיות שהמאגר הזה איננו ממש מאגר גדול.

אילן גילאון: אולי הוא לא גדול, אבל הוא מסמן כיוון, והתחושה כאן היא שמי שמנהל היום את העניינים, רמת אמינותו והריטואל הגרוטסקי והמצחיק והמשעמם בצורה מסוימת – אני לא רוצה להעליב את האינסטלטורים, אדוני, אלה עם החריץ, שאומרים לך, הכול יהיה בסדר, ובסוף הוא לא מגיע בזמן – כריטואל הממשלה הזאת.

אילן גילאון: אבל כאשר ראש הממשלה מתעורר ואומר, אתם נרדמתם בשמירה, סימן שהוא לא היה בשמירה, והוא בוודאי מאשים את פקידי האוצר, שתפקידם בפסח להיות פרעה, ובפורים להיות המן, ובחנוכה להיות אנטיוכוס, כי תמיד מאשימים אותם.

אילן גילאון: אבל אם מאשימים אותם אז למה אנחנו צריכים בכלל ממשלה, אדוני?

אילן גילאון: השיטה הזאת היא שיטה נואלת, והיא שיטה שבתוכה גורמים מתווכים שיוצרים סיטואציה לא של ממשלה, אלא של משרד יחצנות ופרסום שמהנדס את הדברים רק על-פי איך שהם נראים.

אילן גילאון: ובאמת שמעתי שיש קמפיינרים לשיטה הזאת, שמנהלים היום את העסק הזה שאיננו מייצר ולא כלום.

אילן גילאון: לכן אני אומר, אולי פעם אחת נעצור ונחליט מחדש במציאות כזאת איך יוצרים חלוקה אמיתית של ביטוח, של אחריות של מדינה.

אילן גילאון: כי כולם מתווכחים היום, האם הציונות היא פוסט-ציונות או טרום-ציונות.

אילן גילאון: חברות וחברים, הציונות זה כמו קוסקוס – מה שתשימו בה זה מה שיהיה, וגם ככה המדינה הזאת תיראה לכל אזרחיה, ליהודים שבה ולכל אלה שחיים בתוכה.

אילן גילאון: לכן רציתי רק לדבר על ה"איך" ולא על ה"כמה", כי אחרת הייתי צריך שוב להזדקק לקלישאות הנודעות – בוא נשים להם עוד משהו, בוא ניקח נכה ארבע כפות רגליים.

אילן גילאון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ואחריו – חבר הכנסת גנאים מסעוד.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אדוני שר הביטחון, בזמן של משבר כל כך חריף היינו מצפים למדיניות; היינו מצפים לדעת מה סדר העדיפויות של הממשלה, היינו מצפים לדעת מה המדיניות.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, היינו מצפים לדעת מה החזון שלך.

יוחנן פלסנר: מר נתניהו מתגאה בהיותו מנהיג בעל חזון.

יוחנן פלסנר: לא ברור מה החזון, לא ברור לאן אתה מוביל.

יוחנן פלסנר: יום אחד פוגעים בעניים, יום אחד ממסים את העשירים; יום אחד מורידים מסים, יום שני מעלים מסים.

יוחנן פלסנר: אז, חברים, נהוג לומר, ושמעתי את זה גם מכיוון חברי הכנסת בקואליציה: תנו לנו מאה ימי חסד; תנו לראש הממשלה צ'אנס, הזדמנות להוכיח את עצמו.

יוחנן פלסנר: חברים יקרים, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו צריכים לבקש מהממשלה מאה ימי חסד.

יוחנן פלסנר: תני לנו את מאה ימי חסד.

יוחנן פלסנר: תנו לנו ימי חסד מהחובבנות, תנו לנו ימי חסד מהזיגזוג של מר נתניהו, מחוסר המנהיגות, מהבלבול.

יוחנן פלסנר: אבל מה שכן, דבר אחד למדנו ממר נתניהו: הוא לימד אותנו שיטה מנהיגותית אחת חדשה למנהיגות פוליטית; קוראים לזה הסתתרות מאחורי פקידים.

יוחנן פלסנר: אנחנו פתאום שומעים שראש הממשלה לא הספיק לקרוא את החומר; או במקום אחר שמענו שראש הממשלה זועם על הפקידים.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, ממי אתה מסתתר?

יוחנן פלסנר: למה אתה מסתתר מאחורי פקידים?

יוחנן פלסנר: קח מנהיגות, גבש חזון, הצג אותו לציבור, ועמוד מאחוריו באומץ.

יוחנן פלסנר: תראה לנו אומץ מנהיגותי, אדוני השר-על לאסטרטגיה כלכלית.

יוחנן פלסנר: זה מעניין שראש הממשלה שעבד בחברה לייעוץ אסטרטגי בחר את התואר הזה.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, הרי אתה יודע שהתוכנית האסטרטגית שהגשת לא היתה עוברת ב-BCG, החברה שבה עבדת.

יוחנן פלסנר: על תוכנית כזאת ב-BCG היית מפוטר מזמן.

יוחנן פלסנר: חברים, הבלבול של ראש הממשלה, הבלבול של המערכת, הבלבול באופן שבו מובילים את הממשלה גורם לסכנה לתחומים חיוניים למדינת ישראל, ובהם, כמובן, ההשכלה הגבוהה.

יוחנן פלסנר: לכן הגשתי את ההצעה לסדר-היום.

יוחנן פלסנר: מערכת ההשכלה הגבוהה היום, לצערנו, חשופה בצריח.

יוחנן פלסנר: ראשית היא חשופה לגחמות ומיתולוגיות שמופצות על-ידי אנשי האוצר.

יוחנן פלסנר: אנחנו שומעים סיפורים על המערכת: חוסר יעילות, חוסר תפוקה, חוסר מצוינות; מפי אנשי האוצר.

יוחנן פלסנר: כאילו אנשי האוצר הביאו את פרסי נובל, כאילו אנשי האוצר הביאו את המערכת להיות אחת מהמערכות שהן הגאווה – אי של מצוינות, גאווה לתנועה הציונית.

יוחנן פלסנר: הם רוצים עכשיו לנהל אותה, הם רוצים עכשיו לעשות "שינוי מבני", הם קוראים לזה.

יוחנן פלסנר: אדוני, שר הביטחון, האם היו נותנים לאנשי האוצר לנהל את המטה הכללי?

יוחנן פלסנר: הם חושבים שהם ראויים לנהל כל מערכת, בלי ניסיון, בלי ידע קודם.

יוחנן פלסנר: חברים, ראש הממשלה מבולבל וחלש; הוא לא יציל את מערכת ההשכלה הגבוהה.

יוחנן פלסנר: ולכן תפקידנו כאן בכנסת – אנחנו נקבע את הגישה, אנחנו נציל את מערכת ההשכלה הגבוהה.

יוחנן פלסנר: אנחנו לא ניתן ולא נתיר לממשלה לפגוע בהשכלה הגבוהה.

יוחנן פלסנר: ומה עומד כאן על הפרק?

יוחנן פלסנר: עומדים כאן על הפרק שני דברים: ראשית, החופש האקדמי, הניהולי והתכנוני של המערכת, חופש שעומד בסכנה, ושנית, תקצוב מספיק שיאפשר למנוע את הקריסה של המערכת הזאת.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, אין נציג הממשלה.

מגלי והבה: יש נציגת הממשלה.

מגלי והבה: גברתי, אם תשבי יראו אותך.

מגלי והבה: נכון, יש המון כיסאות.

סופה לנדבר: לא רואים אותי טוב?

סופה לנדבר: בבקשה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: אני אתן לך את הזמן שהפרענו לך.

יוחנן פלסנר: לגבי החופש האקדמי קיימת מסורת, לאורך עשרות השנים האחרונות, של איזון עדין בקביעת המדיניות בין נציגי הציבור, נציגי הממשלה ואנשי המערכת להשכלה הגבוהה, נציגי המוסדות.

יוחנן פלסנר: והיום הממשלה, במחטף, במעשה של לילה – אולי ראש הממשלה ידע, אולי הוא לא ידע – במחטף של לילה מנסים לפגוע באיזון הזה.

יוחנן פלסנר: ואני אומר: אם זה לא שבור, לא צריך לתקן את זה, ואם הממשלה לא מסוגלת להגן על ההשכלה הגבוהה, אנחנו נגן עליה בחקיקה.

יוחנן פלסנר: אנחנו נקבע את העצמאות האקדמית והניהולית של המערכת, ואנחנו גם נדאג – – –

יריב לוין: עוד לא היה שר אוצר שהתערב בהשכלה הגבוהה כמו השר הקודם, רוני בר-און, ואתם יודעים את זה טוב מאוד.

יוחנן פלסנר: אדוני חבר הכנסת, אני ממשיך בקו שלך.

יוחנן פלסנר: אם אתה מצדד בדרכה של הממשלה הקודמת – – –

מגלי והבה: סליחה, גברתי, לא מספיק שרים יש למפלגה שלך?

מגלי והבה: את רוצה שנדבר עם ראש הממשלה שייתן עוד כיסא?

יוחנן פלסנר: אני מציע לקחת את הצעתו של חבר הכנסת לוין.

יוחנן פלסנר: תקציב ההשכלה הגבוהה, כפי שנקבע על-ידי הממשלה הקודמת, שהוסיפה 512 מיליון שקל, שמאפשרים להיכנס למתווה של יישום דוח-שוחט – את זה צריך לקבע גם בתקציב של 2009 וגם בתקציב של 2010.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אסכם את הדברים שלי.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים לשמור על העצמאות האקדמית של המערכת, לשמור על התקציב, לאפשר בתקציב 2009 ובתקציב 2010 להיכנס למתווה של יישום דוח-שוחט, כי במערכת הזאת יש מסורת של תכנון ארוך טווח.

יוחנן פלסנר: זה מה שאפשר את המצוינות, ואם את המסורת הזאת נבטל, נבטל את המערכת כולה.

יוחנן פלסנר: זו המערכת שהעמידה לנו דורות של מהנדסים, דורות של מדענים, דורות של הישגים.

יוחנן פלסנר: אם הממשלה לא תעשה את זה, אנחנו בכנסת ניאבק ונשמור על המערכת הזאת.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת פלסנר.

מגלי והבה: אני לא יודע איך אחרים התייחסו לעניין – אני מצפה שכאשר מעירים לך, וגם היושב-ראש מעיר, בבקשה לשבת במקום שלך.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני עומדת כאן ומקשיבה לכל מלה.

מגלי והבה: תסלחי לי, עם כל הכבוד לך, את יכולה לעמוד, אבל לא לדבר ולהפריע.

סופה לנדבר: אני נמצאת כאן ויש לי כמה שניות לדבר אתה.

מגלי והבה: את לא יכולה להפריע לנוכחים, ואני מבקש מהגברת חברת הכנסת לשבת.

סופה לנדבר: – – –

מגלי והבה: כן, מה לעשות.

מגלי והבה: יש כאלה שאוהבים סדר ויש כאלה שפחות אוהבים סדר.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מגלי והבה: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שרק הבוקר נוכחנו לדעת, בוועדת החינוך, שהממשלה הזאת לא רואה בחינוך משאב ולא מקור השקעה, אלא נטל.

מסעוד גנאים: וגם נוכחנו לדעת שפקידי האוצר לא רק מבינים בכספים או בקיצוצים, אלא גם יש להם איזה מילון, או טרמינולוגיה – מושגים בחינוך, והם יודעים להגיד, למשל, שהטלוויזיה החינוכית לא משדרת חינוך.

מסעוד גנאים: אז פקידי האוצר, גם יש להם מושגים והגדרות משלהם לחינוך וללימוד, ויש להם גם מושגים משלהם לקיצוץ ולחוק ההסדרים, שהם רוצים להכתיב למדינה שלמה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בכמה ימים של קיצוצים וגזירות בחוק ההסדרים נוכחנו לדעת שהססמה של הממשלה היא: המדינה תחיה על קיצוציה.

מסעוד גנאים: אבל זה לא יקרה.

מסעוד גנאים: הממשלה מעמידה את אזרחי המדינה, בהתחלה את השרים – בפני משוואה: או הגזירות, או חוק ההסדרים.

מסעוד גנאים: אתה או תברח לפה, או לשם.

מסעוד גנאים: נוכחנו הבוקר לדעת, בוועדת החינוך, כפי שאמרתי, שפקידי האוצר, לצערנו הרב, רואים בחינוך נטל ולא השקעה, והם בוחרים במושגים שיתאימו לאינטרס הרווחי והחסכוני שהם רוצים.

מסעוד גנאים: לצערנו הרב, חוק ההסדרים הפך לנשק יום הדין של פקידי האוצר, או לנקמתם בכל דבר ששמו חינוך או רווחה.

מסעוד גנאים: איך אנחנו יכולים לפרש את הקיצוצים שפוגעים בשכבות החלשות?

מסעוד גנאים: בילדים?

מסעוד גנאים: בקיצוצים נכללו קצבאות ילדים, דמי לידה, מענקי פטירה וקצבאות לילדים בסיכון.

מסעוד גנאים: והממשלה, כפי שאנחנו רואים, הולכת הפוך ממה שקורה בעולם; בעולם, להיפך, מעניקים יותר אחוזים, למשל, לשכר המינימום, אם באיסלנד, אם בבריטניה, אם בוונצואלה.

מסעוד גנאים: אני לא יודע, האם פה המומחים בכספים ובאוצר יודעים יותר מבמדינות האלה, המתקדמות בעולם?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הבעיה היא שמנסים להציל את הכלכלה החולה בישראל באותן תרופות קפיטליסטיות, ניאו-ליברליות, שגרמו למחלה, ובקיצוצים עושים "חזקים על חלשים", ופוגעים בשכבות החלשות, ובחינוך ובבריאות, וודאי שמהשכבות החלשות המגזר הערבי הוא שסובל מאפליה, שסובל מחוסר משאבים, שסובל מאי-שוויון, וסובל מכך שיותר ממחציתו חיה מתחת לקו העוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חוק ההסדרים הפך לכלי בידי פקידי האוצר למחוק כל חוק או כל תקנה שיש בהם האינטרס של השכבות החלשות או של האזרחים.

מסעוד גנאים: ממשלה כזאת לא תבריא את הכלכלה ותביא רק לקריסתה.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גנאים.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת רחל אדטו.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, לאלה שעדיין לא דיברו יהיו רק שלוש דקות, כפי שנקבע בעניין הזמן שהוקצה לדיון.

מגלי והבה: בבקשה.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברגעים אלה שמענו כי התפוצץ המשא-ומתן בין האוצר לבין ההסתדרות.

רחל אדטו: האם זהו פיצוץ נוסף בהמלצת החברה ליחסי ציבור של משרד האוצר?

רחל אדטו: האם זהו פיצוץ נוסף במסגרת יחסי הציבור והמשחק של ראש הממשלה בנימין נתניהו וממלא-מקומו בפועל עופר עיני?

רחל אדטו: ההצגה – כאילו ראש הממשלה לא ידע על הפגיעה בשכבות החלשות ובתוך 24 שעות שינה את דעתו וביטל את הפגיעה בניצולי השואה ובשכבות החלשות – היא פגיעה באינטליגנציה של אזרחי המדינה.

רחל אדטו: אם זו הצגה, הרי זה משחק ציני ואטימות חושים, כאשר המשחק, כרגיל, בשכבות החלשות.

רחל אדטו: מילא יובל שטייניץ ובנימין נתניהו הם חלק מהמשחק, אך למה עופר עיני שותף גם הוא למשחק הציני הזה?

רחל אדטו: קודמי חזרו ודיברו על חוק ההסדרים, שלידתו והורתו בחטא, וחייב היה להימחק.

רחל אדטו: אבל אם נסתכל על חוק ההסדרים הזה, נראה איך הוא פוגע פעם אחר פעם בשכבות החלשות – רק שתי דוגמאות; לא אדבר על חינוך, כי דיברו קודמי.

רחל אדטו: אדבר על שני פרקים קטנים בבריאות שבמסגרת החוק הזה.

רחל אדטו: מע"מ על פירות וירקות: שמענו קודם – מיליארד וחצי שקל לשנה תוספת למשרד האוצר אם יוטל המס הזה.

רחל אדטו: אבל זו חשיבה המאפיינת את משרד האוצר, חשיבה לטווח הקצר בלבד.

רחל אדטו: אם יוטל מע"מ על פירות וירקות, הרי זאת תהיה פגיעה בשכבות החלשות.

רחל אדטו: הבעיה היא יותר חמורה, כי בעידן של היום, כאשר כולנו מדברים על המגפה של המאה הנוכחית, שהיא מגפת ההשמנה, וכאשר כולם נלחמים בקמפיין למניעת השמנה ולתזונה נכונה, כדי למנוע מחלות לעתיד, למנוע סוכרת, למנוע בעיות בריאות, מה עושה משרד האוצר?

רחל אדטו: נוגע דווקא בשכבות האלה, שממילא התזונה שלהן לקויה בגלל עלויות, שממילא קונות פחות פירות וירקות, וממילא חשופות יותר למחלות כרוניות, ודווקא בה, בשכבה הזאת, הוא פוגע בעצם הטלת המע"מ.

רחל אדטו: זו דוגמה צינית, שמראה איך פקידי האוצר, שמתיימרים לנהל את מערכת הבריאות – לא מתיימרים, מנהלים בפועל את מערכת הבריאות – חושבים רק חשיבה קצרת טווח, ולא חשיבה ארוכת טווח.

רחל אדטו: ואם אני אמשיך בדוגמה נוספת מחוק ההסדרים, שגם היא קרובה ללבי – ניקח את הנושא של הקמת יחידות לשבץ מוחי; עוד דוגמה שמתמקדת בחשיבה לטווח קצר בלי ראייה לטווח הארוך, והשלכות בריאותיות לטווח הארוך.

רחל אדטו: כידוע, שבץ מוחי הוא מחלה שפוגעת ביותר ויותר אזרחים מבוגרים, וההשלכות לטווח הארוך של אנשים אחרי שבץ מוחי הן סיעודיות – בתי-אבות, מחלקות סיעודיות – דבר שעולה הון עתק למערכת הבריאות.

רחל אדטו: מה עושה משרד האוצר?

רחל אדטו: במקום לעודד טיפול מיידי בחולים כאלה, בהקמת יחידות שיכולות למוסס את הקרישים האלה לאלתר – מה עושה משרד האוצר?

רחל אדטו: הוא אומר: לא, אנחנו לא נטפל באנשים האלה שגרים בפריפריה, אנחנו נבנה יחידות כאלה רק במרכז הארץ, וננציח שוב את חוסר השוויוניות שבמערכת.

רחל אדטו: פגיעה נוספת בפריפריה, חוסר שוויוניות במערכת הבריאות, ושוב הסתכלות דרך החור של הגרוש.

רחל אדטו: תודה.

מגלי והבה: זה משפט יפה לסיים בו.

מגלי והבה: תודה לך, חברת הכנסת רחל אדטו.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת רונית תירוש.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת עתניאל שנלר.

רונית תירוש: אדוני השר, גברתי השרה, לכבוד לי שנבחרת להיות שרה בממשלה הנוכחית.

רונית תירוש: אני מאחלת לך הצלחה, ובדברי אתייחס גם לקיצוצים הצפויים במשרדך, משרד העלייה והקליטה, או הקליטה והעלייה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אני חייבת לומר שאנחנו לא יודעים בדיוק אילו קיצוצים יהיו במשרדים השונים.

רונית תירוש: אנחנו כן יודעים לומר שהאוצר מנסה לגרוף מכל המשרדים סך 14 מיליארד שקלים.

רונית תירוש: 14 מיליארד שקלים זה הרבה מאוד כסף.

רונית תירוש: אין לי ספק שאפילו אם הממשלה תגיע להסדר עם יושב-ראש ההסתדרות הכללית עופר עיני, שעושה עבודה נפלאה, אגב, בהגנה על האוכלוסיות החלשות, עדיין אני לא חושבת שהוא יצליח לכסות את הגירעון הזה, של 14 מיליארד, ולפיכך צפויים לנו קיצוצים כואבים מאוד במשרדים השונים.

רונית תירוש: מניסיון קודם אני מכירה את מי שהיום הוא ראש הממשלה, ובעבר היה שר האוצר, ואני יודעת מה זה רוח המפקד.

רונית תירוש: פקידי האוצר, נערי האוצר, שמתכננים את הקיצוצים השונים במשרדים השונים, בוודאי יחזרו לעבוד במתכונת רוח המפקד, ורוח המפקד היא פגיעה בחלשים, והיא פגיעה בנושאים חברתיים.

רונית תירוש: זה פגיעה בחינוך, פגיעה בבריאות – – –

מגלי והבה: גברתי, את מתכוונת למפקד הרע, כי מפקד טוב צריך לחשוב על ההשלכות של הדברים שהוא עושה לחייליו.

רונית תירוש: אני עוד לא נתתי ציונים, אבל אני אומרת מה היתה רוח המפקד בהיותו שר האוצר, והיתה פגיעה קשה באוכלוסיות החלשות, ובנושאים חברתיים, וזה אומר פגיעה במשרד החינוך, ובמשרד העלייה והקליטה, ובמשרד הבריאות, ובמשרד הרווחה.

רונית תירוש: וגם אם ירצו נורא לפגוע בתקשורת – שזה לא בדיוק משהו חברתי, משם לא תבוא הישועה, כי כל התקציב של משרד התקשורת הוא 50 מיליון, וכדי להביא 14 מיליארד – אין לי ספק שהגזירות תהיינה בדיוק בנושאים החברתיים, ועל זה אני מלינה.

רונית תירוש: לאוצר יש פטנט: הוא לוקח את חוק ההסדרים, מייתר את עבודת הכנסת על החקיקות השונות שלה, ומחליט להקפיא או אפילו לבטל חוקים שונים.

רונית תירוש: וכבר ראיתי שהולכים לבטל הצעת חוק שאני זוכרת שקיבלתי שבחים ופרחים עליה משר האוצר דאז חבר הכנסת בר-און, חוק שמדבר על הקטנת כיתות א'-ב', משום שברור לכול כי כשרוצים להנחיל את יסודות הקריאה והכתיבה לילדים בגיל הרך צריך לעשות את זה בהוראה כמעט פרטנית, בהוראה כמעט אחד על אחד.

רונית תירוש: אני לא שאפתי לזה בהצעת החוק אז, אבל אמרתי שצריך להקטין את כיתות א'-ב' לקבוצות של עד 20 ילדים, כדי שיהיה אפשר להנחיל לפעוטות הללו את הבסיסים, ואז יש לצפות שהם יצליחו בלימודים הגבוהים שלהם, כי יש להם יסודות.

רונית תירוש: וראה איזה פלא, בחוק ההסדרים אני רואה שהולכים להקפיא את החוק הזה; ולא רק את זה, גם חינוך חובה עד כיתה י"ב, ועוד חוקים טובים רבים אחרים, ושוב יורידו את רמת החינוך למקום שאנחנו נמצאים בו – כל כך נמוך ביחס למדינות נאורות אחרות בעולם.

רונית תירוש: לכן אני פונה אל ראש הממשלה, שיצא עם תוכנית גרנדיוזית בנושא החינוך, ואני אומרת – אקט חינוכי בסיסי הוא: הבטחות יש לקיים.

רונית תירוש: ואני קוראת לראש הממשלה לשמור על ילדי ישראל, לשמור על החברה בישראל, ולהימנע מהגזירות שגרמו לו לאבד את הממשלה שהוא עמד בראשה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

מגלי והבה: הודעה קצרה ליושב-ראש הקואליציה.

): יושב-ראש ועדת הכנסת, לצורך העניין.

מגלי והבה: בהחלט.

מגלי והבה: אני קורא לך – מזמין את יושב-ראש הקואליציה, שהוא גם יושב-ראש ועדת הכנסת, להודיע על שינויים באיוש הוועדות.

מגלי והבה: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הריני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות: בוועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום של סיעת ישראל ביתנו, במקום חבר הכנסת משה מטלון יכהן חבר הכנסת יריב לוין; בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – במקום של סיעת הליכוד, במקום חבר הכנסת דני דנון יכהן חבר הכנסת משה מטלון.

): תודה, אדוני.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: גם הודעה קצרה וגם עניינית.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת עתניאל שנלר לדיון הכלכלי.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: שלוש דקות.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת אורית זוארץ.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אני רוצה לברך את אדוני על היבחרו לסגן יושב-ראש הכנסת.

עתניאל שנלר: אין לי ספק שכמו שעשית את זה בעבר בצורה יוצאת מהכלל, תעשה את זה גם בכנסת הנוכחית.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

עתניאל שנלר: לפני זמן היתה הרצאה גדולה מאוד, שגזלה כמעט את כל הזמן של ישיבת ועדת החוץ והביטחון.

עתניאל שנלר: עמד שר האוצר הנוכחי והסביר לנו, באותות ובמופתים, מדוע אסור לגעת בתקציב הביטחון, וחייבים להוסיף לו הרבה מאוד.

עתניאל שנלר: אני מוכרח לומר שהשתכנעתי.

עתניאל שנלר: כל כך השתכנעתי, שזה נראה לי רלוונטי גם היום.

עתניאל שנלר: אני לא שכחתי אף, אולי, שיגידו לי שיש לי קצת דמנציה.

עתניאל שנלר: אבל נדמה לי שהדמנציה היא אצל שר האוצר.

עתניאל שנלר: הוא עמד.

עתניאל שנלר: מאין הוא רוצה לקצץ את תקציב הביטחון, באמת, האם הוא רוצה לקצץ מתוך מרכיבי מיגון עוטף-עזה?

עתניאל שנלר: או – יכול להיות.

עתניאל שנלר: או אולי הוא חושב ממרכיבי הביטחון ביישובים בצפון?

עתניאל שנלר: ביהודה ושומרון?

עתניאל שנלר: או בנגב?

עתניאל שנלר: אולי יש לו פתרונות אחרים.

עתניאל שנלר: אני זוכר שהייתי חבר בוועדת משנה שעסקה בכתיבת דוח כמה חשוב והכרחי – זה פורסם, זה לא סודי – לפתור את נושא מסכות האב"כ לכולם, וצוין גם תג המחיר – 1.2 מיליארד במהלך כך וכך שנים.

דוד רותם: מתי זה היה?

עתניאל שנלר: עכשיו, לא מזמן, דוח שכולנו חתומים עליו – בשנה שחלפה, כשהתחיל המשבר הכלכלי – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת רותם, אתה מעוניין באמת בתאריך ושעה?

מגלי והבה: לא, כי באמת לפעמים יש שאלות – – –

דוד רותם: לא, כי הדוח הזה עוד היה בממשלה שהוא היה חבר בה.

עתניאל שנלר: נכון, בממשלה שאני הייתי חבר בה לא קיצצו את תקציב הביטחון, חבר הכנסת דודו רותם, ואתה חבר בממשלה שמקצצת את תקציב הביטחון.

עתניאל שנלר: אתה צודק.

עתניאל שנלר: זו היתה ממשלה אחראית.

עתניאל שנלר: היא הבינה שאי-אפשר להגיד: ביטחון, ומצד שני לקחת את הכסף.

עתניאל שנלר: אני מודה על השאלה שלך.

עתניאל שנלר: שוב תרמת לאופוזיציה, כי אתה יודע שאנחנו צודקים, חבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: האם אנחנו רוצים להקים את ועדת-וינוגרד החדשה?

עתניאל שנלר: הרי מה יקרה?

עתניאל שנלר: יקצצו בתקציב הביטחון ויקימו את ועדת-וינוגרד החדשה.

עתניאל שנלר: מה, אם לא יהיה כסף לאמן את הטייסים, או את הטנקים, או לא תהיה תחמושת, ויקצצו באימונים – איך רוצים להצליח?

עתניאל שנלר: אה, רגע, מישהו כאן דיבר היום – אני זוכר – אתמול מישהו אמר שאנחנו במצב קשה: אירן, האסלאם הקיצוני, הבחירות שיהיו בלבנון, וה"חיזבאללה" כנראה ינצח שם, העימות עם ארצות-הברית אולי, לא עלינו.

עתניאל שנלר: אה, טוב, לא חשוב התקציב, כי התקציב זה דבר פופולרי.

עתניאל שנלר: ובכן, חברים, אסור לממשלה הזאת לגעת בתקציב הביטחון.

עתניאל שנלר: מצד שני, צריכים לומר בצורה הגונה לשר הביטחון: אל תבזבז את הכסף שלנו.

עתניאל שנלר: כי אם אני יודע שהיום הוא משלים את הגדר ליד עיסאוויה בתוואי שבית-הדין אמור להגיד לו לשנות את התוואי, ובית-הדין אמר שבעוד שבועיים וחצי, שלושה שבועות, יהיה פסק-דין – היום הוא משלים את התוואי לא רק שסוגר את המעבר למעלה-אדומים, הוא משלים תוואי שיעלה לנו 20 מיליון ש"ח.

עתניאל שנלר: אם צריך באמת תקציב ביטחון, ואני אלחם בעד תקציב הביטחון כי זה נכון, ואם באמת צריך לעשות השקעה חכמה בגדר במקום ראוי, ואני אגן על כך, צריכים לעבוד בשכל, והשכל אומר להשלים את מה שצריך בלי לשחק פוליטיקה על תקציב הביטחון.

עתניאל שנלר: תקציב הביטחון הוא לא כלי פוליטי.

עתניאל שנלר: ולכן אני רוצה לקרוא לשר הביטחון מכאן.

עתניאל שנלר: שר הביטחון צריך להשקיע בביטחון ולא בפוליטיקה.

עתניאל שנלר: פוליטיקה – שיגמור במפלגת העבודה, שם הוא עושה עבודה גדולה מאוד בנושא האנטי-ביטחון.

עתניאל שנלר: אבל בנושא הלאומי הביטחון מחוץ למגרש הפוליטי.

עתניאל שנלר: ולכן נדמה לי שהממשלה שהיתה, חבר הכנסת רותם, היתה ממשלה אחראית.

עתניאל שנלר: אפשר ולחזור ולהיות אותה ממשלה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

דוד רותם: במלחמת לבנון ראינו את האחריות שלה.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד רותם, תודה לך.

מגלי והבה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 26) (רישוי הפגנות), התשס"ט–2009.

נאזם בדר: תודה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת אורית זוארץ, ואחריה – חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, ברכותי על תפקידך.

אורית זוארץ: חברי וחברותי חברי הכנסת, אני עומדת כאן היום לזעוק את זעקתה של הזרוע הביצועית של ממשלת ישראל, השלטון המקומי, שהפך להיות שק החבטות של ראש הממשלה.

אורית זוארץ: הוא גוזר גזירות כאלה, שהיכולת לעמוד ולהמשיך ולהיות הזרוע הביצועית של ממשלת ישראל הופכת להיות בלתי אפשרית בכל יום.

אורית זוארץ: קיצוץ בתקציב החינוך, שעובר במישרין לרשויות המקומיות, למועצות המקומיות, למועצות האזוריות, לערים בישראל, יהפוך את השלטון המקומי לנכה, למוגבל, לחסר יכולת לתת מענה על כל אותם צרכים שעולים מדי יום.

אורית זוארץ: אנחנו שומעים מדי יום על מקרים של ילדים בסיכון, שנפגעים בתוך המשפחה.

אורית זוארץ: אנחנו שומעים על מקרים של אלימות בקרב בני-נוער.

אורית זוארץ: אנחנו שומעים על אלימות בבתי-הספר.

אורית זוארץ: אנחנו שומעים על מקרים רבים של ונדליזם בתוך הערים, בתוך היישובים.

אורית זוארץ: כולנו כאן עומדים יחד אתם, מזדהים וכואבים את כאבם, אבל היום, כשצריך להרים את היד ולקצץ בתקציב – אף אחד לא נותן מענה, אף אחד לא מתייחס ברצינות לכל אותם נושאים ולאותם סיכונים שנמצאים בבתינו ובקרבנו.

אורית זוארץ: הקיצוץ הזה יגרום לפגיעה הרת גורל בכל מה שקשור לשלטון המקומי.

אורית זוארץ: ראשי הרשויות לא יוכלו לתפקד.

אורית זוארץ: הם עומדים להשבית את כל המועצות המקומיות והמועצות האזוריות בישראל, והמחיר שכולנו נשלם יהיה כבד.

אורית זוארץ: אנחנו צריכים לחשוב פעמיים.

אורית זוארץ: וכאן אני קוראת לראש הממשלה, לשר האוצר, לחשוב שוב איך הם מונעים את הקיצוץ בשלטון המקומי.

אורית זוארץ: אחרי כמה שנים אנחנו מקבלים את מר נתניהו, אותה הגברת ללא שינוי אדרת, עם הקיצוצים של 2003 ששחטו את השלטון המקומי, שפגעו אנושות בשלטון המקומי.

אורית זוארץ: על אותן פגיעות אנחנו משלמים את המחיר עד עצם היום הזה בכל אותם נושאים שהשלטון המקומי לא יכול לתת מענה, בעיקר בכל אותם נושאים שציינתי.

אורית זוארץ: לכן אני מקווה מאוד שהוא יתפכח ויתעורר ואכן יעמוד מאחורי כל אותן התחייבויות שהוא התחייב, גם כלפי השלטון המקומי וגם כלפי מערכת החינוך.

אורית זוארץ: תודה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת אורית זוארץ.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מצטרף לברכות ידידי ומאחל לך קדנציה קצרה כסגן יושב-ראש על מנת שתהיה לך ארוכה במקום אחר ובתפקיד אחר.

מגלי והבה: תודה רבה.

נחמן שי: הבוקר קמתי ולא ידעתי אם אני רואה את ממשלת זיג או ממשלת זג.

נחמן שי: אדוני שר הביטחון, יש ממשלת זיג וממשלת זג.

נחמן שי: לפעמים יש ממשלת זיג, למשל אתמול או שלשום כשדיברו על פגיעה בשכבות החלשות – לא קוראים לזה כך אבל בפועל זה כך – ובלילה זה הפך לממשלת זג; הבוקר זו היתה ממשלת זג, זו שפתאום גילתה שיש בישראל גם אנשים שמשתכרים מעל 40,000 ש"ח ויכולים לשלם יותר מסים; לא יקרה להם חס וחלילה שום דבר והפגיעה בשכבות החלשות תהיה יותר קטנה.

נחמן שי: הבעיה, אני חי כמובן יותר טוב ברגע זה עם ממשלת זג, אבל אני לא יודע אם עד הערב לא ניקלע שוב לממשלת זיג ונגלה שיש עוד פעם איזו מהפכה או הפיכה פה.

נחמן שי: במלים אחרות, הממשלה הזאת איננה יודעת מה היא רוצה לעשות בתחום הכלכלי.

נחמן שי: אבל מה שמפחיד אותי, שלא רק בתחום הכלכלי היא לא יודעת, ראינו שבשבועות האחרונים היא גם לא יודעת מה היא רוצה לעשות בתחום המדיני.

נחמן שי: אז אני שואל את עצמי מה היא יודעת לעשות.

נחמן שי: למה היא התכוננה?

נחמן שי: מה היא עשתה בשנים הארוכות שהיא ישבה – הרי היא היתה יכולה לנוח ולתכנן לרגע הגדול הזה שבו מגיעים סוף-סוף לעמדת השליטה.

נחמן שי: והכי גרוע, אולי זה לא הכי גרוע, אבל זה גרוע לא פחות, שזה גורם לפגיעה עמוקה באמינות של הממשלה הזאת.

נחמן שי: לא במקרה היא הזדרזה לפרסם מכרז כלשהו בתוך שעתיים ליועץ תקשורת, כי באמת היא זקוקה למישהו שילמד אותה איך מנהלים יחסים עם הציבור, איך רוכשים או מקיימים אמינות בינה לבין הציבור.

נחמן שי: ואני רוצה להגיד לך עוד משהו, אדוני שר הביטחון, ואם אני יכול לומר, ידידי אהוד ברק – – –

אהוד ברק: – – – נאום ראשון.

נחמן שי: לא, אין זה נאומי הראשון, ומכל מקום אני מודה לך.

נחמן שי: אתה יודע כמוני שלפעמים צריך לקרוא את תושבי מדינת ישראל למאמץ לאומי מיוחד.

נחמן שי: לצערנו, ברוב המקרים זה בתחום הביטחוני.

נחמן שי: החשש שלי, ואתה יודע שאני די מוסמך לומר את זה, שכשנפגעת האמינות בזירה אחת, היא נפגעת גם בזירות אחרות.

נחמן שי: הלוא אנחנו עלולים גם למצוא את עצמנו בעתיד, לא עלינו, במצבים שיבוא מנהיג ויסתכל, כמו שאתה יודע, בלבן של העיניים של הציבור ויגיד: רבותי, זה מצב חירום, כך צריך לעשות, זאת הדרך.

נחמן שי: אמרת את זה לא פעם.

נחמן שי: אני פונה אליך, כי אתה יושב פה וגם כי אתה יודע שאני מאוד מכבד אותך.

נחמן שי: אני חושש מאוד שכל מה שקרה ביומיים, שלושה, ארבעה, חמישה הימים האחרונים הוא בדיוק פגיעה במרקם הכל-כך חשוב הזה של האמון שהציבור צריך לתת בממשלה שלו.

נחמן שי: ועל זה אני אומר לכם, שגם כשממשלת זיג תהפוך לזג וגם כשזג יהפוך לזיג הנזק הזה כבר קיים והוא נזק כבד.

נחמן שי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה, וגם תודה על ההקפדה על עמידה בלוחות הזמנים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: כיוון שדב חנין לא פה, אתה הבא בתור, אדוני.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, המשבר הכלכלי מטיל את אימתו על כל העולם.

ג'מאל זחאלקה: וכרגיל בעתות משבר נשאלות שאלות קשות של מדיניות, למה זה קרה ואיך יוצאים מזה.

ג'מאל זחאלקה: והשאלות לא עומדות על עניין טכני, כי המשבר גדול ועמוק.

ג'מאל זחאלקה: בכל העולם יש כמעט תמימות דעים שהמדיניות הכלכלית הניאו-ליברלית נכשלה, ובארצות שהקפידו על מדיניות כזאת לא רק עושים חושבים מחדש אלא נוקטים צעדים.

ג'מאל זחאלקה: הממשלות מזרימות כסף לשוק, מתערבות במה שקרוי שוק חופשי, והעידן של אי-התערבות ממשלה או נסיגת ממשלות מהתערבות בשוק הולך ונעלם.

ג'מאל זחאלקה: בארץ יש ראש ממשלה ששייך לעולם הישן, שמחזיק במשנה סדורה של קפיטליזם ניאו-ליברלי.

ג'מאל זחאלקה: כשאתה שומע אותו אתה חושב שכולו כוונות טובות; הוא רוצה להניע את גלגלי הכלכלה, והוא חושב שבשביל זה צריך להזרים כסף לעשירים, בשיטות שונות ומשונות.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, זאת התוצאה הסופית.

ג'מאל זחאלקה: הוא למד לקח אחד – בפעם שעברה הוא הפסיד את השלטון לא רק בגלל המדיניות הדורסנית, אלא גם בגלל השפה הדורסנית.

ג'מאל זחאלקה: הוא מנסה לשנות את השפה, אבל המעשים אותם מעשים.

ג'מאל זחאלקה: ברור שבעתות כאלה, האנשים שהזהירו כל הזמן מהתוצאות החמורות של הניאו-ליברליזם, יש להם זכות להגיד שצריך לשנות את המדיניות.

ג'מאל זחאלקה: לפי התקציב שאנחנו רואים כאן, אנחנו לא משנים מדיניות; המדיניות נשארת אותה מדיניות של ביבי נתניהו הישן, שאת המחיר שלה ישלמו השכבות החלשות, ובמיוחד, ובראש ובראשונה, והראשונים בתור לשלם את המחיר – הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, כבוד היושב-ראש, שיש אפשרות – ואני רוצה שהשר שנמצא באולם ישמע אותי טוב מאוד – יש אפשרות, דווקא בגלל המשבר הכלכלי, לפתור בעיות כרוניות.

ג'מאל זחאלקה: למשל, הממשלה חייבת להזרים כסף לשוק כדי להניע את גלגלי הכלכלה.

ג'מאל זחאלקה: מדוע לא תהיה השקעה בתשתיות?

ג'מאל זחאלקה: כך תהיה תעסוקה, וגם שיפור של התשתיות ביישובים הערביים, שהם בפער עצום לעומת היישובים היהודיים.

ג'מאל זחאלקה: כך אפשר לנצל את המשבר למעשים טובים.

ג'מאל זחאלקה: הערה אחרונה, ברשותך, אנחנו מוחים בתוקף על הכוונה לבטל את פירוק האיחוד.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לשחק באנשים בצורה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: כפו עליהם איחוד, אחר כך ביטלו אותו, ועכשיו רוצים להחזיר אותו.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה זלזול באנשים, זלזול בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה גם צעד טיפשי, שלא יביא שום תועלת כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: אלא מה?

ג'מאל זחאלקה: זה מסתדר עם המשנה הכלכלית של ראש הממשלה הנוכחי, ולא זאת הכוונה.

ג'מאל זחאלקה: הכוונה שצריכה להיות היא שטובת התושבים תחילה, ולא שהעולם צריך להסתדר לפי משנתו הכלכלית של ביבי נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: חבר הכנסת סעיד נפאע, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני אתחיל למעשה במה שסיים חברי לסיעה, מר זחאלקה.

סעיד נפאע: דובר על כל מיני קיצוצים, כי יש הרבה קיצוצים, אבל כנראה יש קיצוץ אחד שאם לא יתבצע לא רק חוק התקציב יקרוס, אלא כנראה המדינה תקרוס, וזה ביטול פירוק איחוד שגור וכרמל.

סעיד נפאע: עם הסכומים הזעירים שיכולים להיחסך מביטול החוק הזה – המדינה כנראה תקרוס.

סעיד נפאע: בחרתי לעצמי לצטט את מה שאמר מבקר המדינה, כי כשאנחנו אומרים דבר אנחנו מואשמים תמיד במשוא-פנים, בדעה קדומה.

סעיד נפאע: מבקר המדינה אומר כך: "בשנים 2004–2006 העבירה הממשלה לרשויות בהבראה מענקים בסך כולל של 1.835 מיליארד שקלים, אף ששנתיים קודם לכן היא קיצצה מתקציבי הרשויות סכום כמעט זהה.

סעיד נפאע: פעולות מנוגדות אלה מלמדות על העדר מדיניות עקבית ברורה לעניין התמיכה התקציבית של הממשלה ברשויות המקומיות".

סעיד נפאע: יכולתי לצטט עוד ועוד מהדוח המיוחד הזה, דווקא בנושא הזה.

סעיד נפאע: השאלה שנשאלת לאור דבריו של מבקר המדינה היא: אז איפה ההבראה?

סעיד נפאע: האם על-ידי ביטול הפירוק אנחנו נחסוך סכומים שיועילו – לא יודע למה – בתקציב המדינה ולמדינה?

סעיד נפאע: חשוב מאוד להדגיש בנקודה הזאת דבר שחורה לכולנו: אנחנו רואים במדיניות המופנית כלפי המועצות המקומיות – שהדברים ייאמרו באופן הברור ביותר: היות שהמדיניות הזאת, בעיקרה, למעשה מתבצעת במגזר הערבי, היא מדיניות של החזרת הסקטור הערבי לימי הממשל הצבאי.

סעיד נפאע: נתנו לנו דוגמה, ודוגמה אחת פשוטה: נבחר ראש עיר חדש, מהנדס במקצועו, ואין ספק שיש לו סגולות רבות, בעיר טייבה.

סעיד נפאע: אוטומטית אחרי היבחרו מפרקים את העיר וממנים קצין משטרה לניהול העיר.

סעיד נפאע: מה זה אם לא שיטה חדשה של ממשל צבאי?

סעיד נפאע: הזכות הזאת של המגזר הערבי, לנהל את ענייניו באופן עצמאי, הממשלה מנסה באופן שיטתי לשלול אותה.

סעיד נפאע: אני מבקש לסיים ולומר שזאת לא רק אי-עקביות במדיניות הממשלה; קצת מוסריות, ריבונו של עולם, קצת מוסריות.

סעיד נפאע: גם בדיון הקודם אמרתי: מה יגיד היום השר גדעון סער, שנתן לאנשים מסמך כתוב ואמר באופן המפורש ביותר: אנחנו רואים באיחוד הזה – שהיה – קטסטרופה; מה הוא יאמר לאנשים?

סעיד נפאע: מה הוא יאמר לאנשים היום?

סעיד נפאע: לא רק הוא, אלא גם אחרים.

סעיד נפאע: לכן אמרתי שצריך לא רק עקביות, צריך קצת – קצת – מוסריות.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת התקציב מעלה את השאלה של הקשר בין המדינה לאזרח; האם האזרח הוא בורג קטן שצריך להקריב את רווחתו לטובת המדינה, או שהמדינה צריכה להציב את האזרח, את האינטרסים שלו ואת הרווחה שלו בראש סולם מעייניה?

טלב אלסאנע: נראה שכאן הממשלה שמה לעצמה מטרה להתאכזר לאזרח, כאילו הוא אויב של המדינה – כמה שהוא יסבול יותר, ייטב לממשלה.

טלב אלסאנע: ולא הוא, כי מה זאת אומרת לבוא ולהכריז על רצון לקצץ בשכבות הכי חלשות, כשמדי פעם אנחנו משמיעים קול צעקה שמספר העניים הולך וגדל, ששליש מהילדים הם מתחת לקו העוני.

טלב אלסאנע: ובאים לקצץ בקצבאות של המוסד לביטוח לאומי, של משפחות נזקקות, או מצד אחר לבוא ולפגוע בחינוך במקום לראות בחינוך השקעה – זה הדבר הכי חשוב, דווקא בתקופת המיתון, כדי להתמודד עם אבטלה, להתמודד עם העוני, זה תחום שבו כל השקעה היא כדאית, אבל ללכת ולקצץ בתחום הזה?

טלב אלסאנע: ולדבר כאילו הביטחון הוא פרה קדושה.

טלב אלסאנע: שמעתי על השתלמויות של קצינים בביטחון, בנסיעות שחייבות להיות ב-VIP, הם לא יכולים במחלקת נוסעים רגילה?

טלב אלסאנע: וכל מה שהם מקבלים מבחינת המיסוי – לדעתי יש שם בזבוז מיותר.

טלב אלסאנע: ולכן לא צריך מייד להתנגד לכול.

טלב אלסאנע: אני חושב שיש מקומות שאפשר לקצץ בהם, אבל יש מקומות שלכל הדעות אסור לקצץ בהם.

טלב אלסאנע: אני רוצה להזכיר לכם שפעם אמרו: אנחנו רוצים להוציא את הפוליטיקה מההסתדרות.

טלב אלסאנע: לכן היתה המהפכה של חיים רמון – לעשות הפרדה.

טלב אלסאנע: אמרו: לא יכול להיות שמפלגת העבודה הפכה את ההסתדרות לאחוזה פרטית, ולכן צריך לעשות הפרדה.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו רואים היום שלא הפוליטיקה נכנסת, אלא ההסתדרות נכנסת לכנסת, ולתחום של הפוליטיקה והממשלה.

טלב אלסאנע: וכאן צריך לעשות את ההפרדה כי זה יוצר ניגוד אינטרסים.

טלב אלסאנע: צריך מישהו שידאג לעובדים, ללא קשר לשיקול הפוליטי והמפלגתי.

טלב אלסאנע: אני סבור, אדוני היושב-ראש, שהמדיניות הזו, חוק ההסדרים, שבא לבטל חוקים שהכנסת חוקקה – למשל, ביטול האיחוד בשגור, בעוספיא ודאלית-אל-כרמל – אסור לתת יד לחוק ההסדרים הזה, וחוק ההסדרים הזה במתכונתו הנוכחית, טוב לעשות ממנו מדורה לקראת ל"ג בעומר, אבל אין לו מקום, הוא אנטי-חוקתי בעליל.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות, לבטל חוקים שהכנסת שקדה עליהם וחברי הכנסת פה-אחד העבירו.

טלב אלסאנע: פתאום, במסגרת חוק הסדרים, במסגרת דיון על התקציב, מנסים לבטל את הפעילות הפרלמנטרית וגם לבטל צדק שנעשה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: אחרון הדוברים להיום – חבר הכנסת אריה אלדד.

מגלי והבה: אלה שלא יצא להם לדבר בנושא היום – יהיה המשך הדיון ותקבלו הודעה על כך.

קריאה: – – –

מגלי והבה: מחר.

מגלי והבה: בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, פעמים רבות תמהתי מה הכישורים הדרושים לראש ממשלה.

אריה אלדד: הוא ודאי צריך להיות מנהיג, הוא צריך להיות אינטליגנטי, הוא צריך להיות בעל תפיסת עולם מגובשת, בוודאי בנושאים הקיומיים שלנו.

יוחנן פלסנר: בעל יכולת עמידה בלחצים.

אריה אלדד: אחר כך חשבתי מה צריך אדם בשביל להיות שר האוצר – – –

יואל חסון: – – – שטייניץ – – –

אריה אלדד: הוא לא מוכרח להיות כלכלן, אבל זה יכול לעזור להבין בכלכלה, בוודאי הוא צריך להיות בעל תפיסת עולם חברתית או כלכלית, בעל יכולת ניהול.

אריה אלדד: ואז הלכתי לדמות הקלאסית של המלך הכי גדול שלנו – דוד המלך.

אריה אלדד: דוד המלך ידע לכתוב תהילים, ידע להרחיב את גבולות ישראל עד משמאל לדמשק, ידע להדביר את כל אויבינו, אבל איך הוא התחיל?

אריה אלדד: הוא היה רועה צאן, הוא נלקח מאחורי הצאן.

אריה אלדד: ולא הבנתי למה זה כל כך חשוב, עד שראיתי את עדר העזים שמכניסים ומוציאים מהתקציב.

אריה אלדד: מסתבר שבשביל לכתוב תקציב במדינת ישראל צריך לדעת להכניס ולהוציא עזים.

אריה אלדד: רצוי, לפיכך, שכל שר אוצר – גם אם איננו כלכלן – שלפחות יעבור שלושה חודשי רעיית צאן כחלק מההכשרה הבסיסית שלו, כי אחרת הוא מוצא את עצמו כמי שהכניס עזים בלי לדעת איך, מוציא עזים בלי לדעת איך, ובסוף הוא צריך לרדת מעצים מאוד גבוהים, ויש בכך משום סכנת נפשות.

אריה אלדד: אני מוצא את עצמי תוהה – ואני אדם שנוח להאמין, אני בקלות מאמין לאנשים – ואני זוכר באיזה שכנוע פנימי עמוק – ואני השתכנעתי, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: שמעתי את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, מר יובל שטייניץ, מסביר מה זה, איך אסור לגעת בתקציב הביטחון בשום פנים ואופן, והלוא הוא הכיר את הדברים מתוקף תפקידו.

אריה אלדד: אילו נושאים גדולים וחשובים של השקעות לטווח ארוך; לא תאמר משהו שהתחילו שלשום ואפשר לבטל היום, אלא השקעות לטווח ארוך בנושאים קיומיים, בנושאים של ביטחון המדינה.

אריה אלדד: ופתאום אני שומע את שר האוצר שטייניץ מבקש לקצץ בדיוק את אותו תקציב שהוא כל כך נלחם עליו.

אריה אלדד: עכשיו, כאדם שנוח להאמין, אני תמה למי להאמין – לשר האוצר שטייניץ או ליושב-ראש הוועדה שטייניץ.

אריה אלדד: ולפיכך, חברי הכנסת, נדמה לי שאין לנו ברירה בעניין הזה של תקציב הביטחון אלא להעביר את הצעת החוק שהצעתי בזמנו ביחס לראשי ממשלה.

אריה אלדד: הלוא מה הטענה של שר האוצר שטייניץ?

אריה אלדד: הוא אומר: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

אריה אלדד: אני הצעתי בזמנו שראש ממשלה, לפני שהוא נכנס לתפקיד, יעבור בדיקת ראייה, כדי שנדע אחת ולתמיד מה הוא רואה מכאן שהוא לא רואה משם, ולהיפך.

אריה אלדד: יכול להיות שזה צריך לחול גם על שר אוצר.

אריה אלדד: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

מגלי והבה: גם שר הביטחון וסגן ראש הממשלה כאן, ושמע אותך.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, תם סדר הישיבה היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, 12 במאי 2009, י"ח באייר התשס"ט.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.