ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 288, 2011-11-28 00:00

ראובן ריבלין: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, היום יום שני ב' בכסלו התשע"ב, 28 בחודש נובמבר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/3686/18 וכלה בהצעת חוק פ/3732/18 – הצעת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) (תיקון – הגדלת מלאי הדירות), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק יצים לסטודנטים בשירות מילואים ממושך, התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – מניעת נדידה באזורי הגבול), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, פניה קירשנבאום, כרמל שאמה-הכהן, , אורי אורבך, רוברט אילטוב, יואל חסון, זאב בילסקי, אבישי ברוורמן ואיתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למוסדות להכשרה טכנולוגית), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, כרמל שאמה-הכהן, איתן כבל ו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פירוט החיוב בגין הנסיעה בכביש אגרה), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת רונית תירוש, יריב לוין, כרמל שאמה-הכהן וחמד עמאר; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 16) (תיקון – החלה בגילאי שלוש וארבע), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, איתן כבל, בנימין בן-אליעזר, דניאל בן-סימון, גאלב מג'אדלה, יצחק הרצוג, עמיר פרץ ואבישי ברוורמן; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שמירת חופש הדת), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת יעקב כץ, וציפי חוטובלי אברהם מיכאלי; הצעת חוק איסור השימוש בסמלים וכינויים נאציים, התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק המים (תיקון – פיקוח על תעריפי מים), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך והגנת נכסים) (תיקון – תשלומי הורים), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול מאסר חייבים בשל ביזיון ההוצאה לפועל), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – פטור מארנונה לסטודנטים), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני-משפחותיהם (תיקון – מענק שנתי לאסיר ציון שנאסר והוגלה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין ושלמה מולה; הצעת חוק שאריות מזון בצבא-הגנה לישראל, התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – עידוד ייצוג הולם לנשים), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות לחברי מועצה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת יוצרים ואמנים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות (תיקון – אזרחות מכוח לידה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פסילת מפלגות ומועמדים על-ידי בית-המשפט), מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – עונש מזערי בעבירה של סיכון חיי אנשים במזיד בנתיב תחבורה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (חובת תרגום מסמכים), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – אחוז החסימה), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – ביטול שעון הקיץ), התשע"ב–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיר פסולת ממחוזרת), התשע"ב–2011, מאת חברת הכנסת רחל אדטו; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – הגבלת שיעור התמורה שמשולמת לקבלן כוח-אדם או לקבלן שירות), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשע"ב–2011,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול הצמדת קצבאות זיקנה למדד המחירים לצרכן), התשע"ב–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי הסעה לחולים), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה באולמות אירועים ובגני אירועים כעבודה מועדפת), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת ליה שמטוב ויעקב אדרי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הנחה לסטודנטים), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – מרכז רישום ארצי), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, פניה קירשנבאום, , , רונית תירוש וניצן הורוביץ; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מחירי הסולר), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – התרעה על עסקה לשירותי חנייה הנעשית באמצעות רדיו טלפון נייד), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת רונית תירוש, יריב לוין וכרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – הענקת כרית ביטחון לקרנות הפנסיה הוותיקות), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הפעלת מכשיר סורק בתהודה מגנטית), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת רחל אדטו, חיים כץ ואריה אלדד; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלאות להורה יחיד), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלות בעניין תוכנית הטבות לצרכן (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, אורי אריאל, , אלכס מילר, כרמל שאמה, רונית תירוש ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מרכיב סל ההוצאות במחיר דלק), התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ב–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החזקת מזרקי אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ב–2011, מאת חברת הכנסת רחל אדטו; הצעת חוק אורח חיים בריא, התשע"ב–2011, מאת חברי הכנסת רחל אדטו, חיים כץ, אריה ביבי, , שלמה מולה, רוברט טיבייב, עפו אגבאריה, רוברט אילטוב, אמנון כהן, משה מטלון, אורי מקלב, , כרמל שאמה-הכהן, זאב בילסקי, יוחנן פלסנר, נחמן שי, יצחק וקנין, דניאל בן-סימון, אילן גילאון, מרינה סולודקין, יואל חסון, רונית תירוש, עתניאל שנלר, אלי אפללו, נינו אבסדזה, דורון אביטל, עמיר פרץ, גאלב מג'אדלה, זהבה גלאון, איתן כבל, שי חרמש, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, אורית זוארץ, שאול מופז, חמד עמאר, , פניה קירשנבאום, ג'מאל זחאלקה, ישראל אייכלר, אורי אורבך, ציפי חוטובלי, ניצן הורוביץ, ישראל חסון, , , מסעוד גנאים, אנסטסיה מיכאלי, , מאיר שטרית, אורי אריאל, אריה אלדד, נסים זאב, משה גפני, אורלי לוי אבקסיס, ציון פיניאן, יעקב אדרי, עינת וילף, מיכאל בן-ארי, מירי רגב ואופיר אקוניס.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלונה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: סוגיית התכנון והבנייה בסקטור הערבי

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מתחילים את השבוע.

ראובן ריבלין: הישיבה הראשונה מתחילה בהצעות אי-אמון, אם הסיעות המעוניינות ובעלות הכושר להגיש הצעות אי-אמון עשו זאת.

ראובן ריבלין: יש לנו שלוש הצעות אי-אמון: האחת היא של סיעת קדימה, השנייה היא של העבודה ומרצ והשלישית היא של חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: אנחנו נתחיל בהצעת האי-אמון שעליה ישיב השר גלעד ארדן – הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, שאותה תנמק חברת הכנסת והשרה לשעבר רוחמה אברהם-בלילא.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, השבוע לפני שנה אירע בישראל אחד מאסונות הטבע הקשים והמזעזעים שקרו כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: השרפה בכרמל כשלעצמה לא היה בה כדי להרעיד את אמות הספים אלמלא גדעה בחטף את חייהם של 44 לוחמים ולוחמות משירות בתי-הסוהר ומשטרת ישראל ואת חייהם של לוחמי האש ממערך הכיבוי.

רוחמה אברהם-בלילא: אם נודה על האמת, אדוני היושב-ראש, אלמלא היתה הזוועה בחיי אדם נוראה כל כך, לא היו רועדות כאן אמות הספים.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי שרפות היו כאן – היו כאן שרפות בשטח גדול יותר ואף בהיקף רחב יותר, אבל רק האסון הזה על ממדיו הקטלניים הצליח לעורר כאן גם את האדישים.

רוחמה אברהם-בלילא: השרפה בכרמל היא מיקרוקוסמוס של התקפלות המדינה בכל תחום ותחום.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדינה שחיה בחדרי מיון ובחדרי טראומה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדינה שעוסקת רק במיידי ובמה שנמצא בקצה האף.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה שברוב ימות השנה אין בה לב ואין בה חמלה.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה שלא מתכננת לטווח הארוך, שהכול בה כאילו ומראית-עין, ספינים תקשורתיים, גימיקים של "סופר-טנקר" ומנהיגות של רגע, של צדודית וזווית צילום.

רוחמה אברהם-בלילא: אלה לא ימים קלים בוודאי לשר הפנים, אלה לא ימים קלים לשר לביטחון פנים, ובוודאי גם לא לשר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: הפרסומים מדברים על כך שמבקר המדינה מצא בכל אחד ואחד מכם אחראי לכאורה באופן אישי לנסיבות שהביאו לאסון הנורא.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, הגם שאני חברה באופוזיציה ורוצה כל כך בהחלפת הממשלה הכושלת הזו מהר ככל האפשר, אני מקווה שאלה לא יהיו המסקנות הסופיות.

רוחמה אברהם-בלילא: באטימות, בטיפשות ובקוצר הרואי שהביאו לאסון הכרמל אחראים כל אחד ואחת מאתנו יושבי הבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: כל אחד מאתנו היה מוכן לקבל בשלווה ובשוויון-נפש שיטת משטר מאוסה, לקויה וחסרת תכלית.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו, היושבים בבית הזה, משלימים עם שיטת משטר המאפשרת לנושאי משרה לדאוג לאינטרס האישי והפוליטי הצר על פני הממלכתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו, שמשלימים עם שיטת משטר המאפשרת לראש הממשלה למשול, אך מותירה אותו שבוי בפחדיו שלו ובמורא אדיר מפני שותפיו הקואליציוניים.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, לפני שנה קברנו את מתינו, לפני שנה הכינו על חטא, לפני שנה נשבענו שלא עוד.

רוחמה אברהם-בלילא: נשבענו, ולא עשינו דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: את המחדלים הקונספטואליים, המבניים והמנהיגותיים שהביאו לתוצאות המחרידות של אסון הכרמל אנחנו ממשיכים לטפח כאן בבית הזה יום-יום, שעה-שעה.

רוחמה אברהם-בלילא: אטימות הממשלה לא פחתה, קוצר הרואי לא חלף, והמנהיגות נותרה קטנה, זעירה, עסוקה בעצמה או בפחדיה.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה ללא מושל, ללא ממשל וללא כיוון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה להבין, אדוני השר גלעד ארדן, שמייד יעלה לכאן, אני יכולה להבין ממשלה חדשה שנכנסת לתפקידה, שמאשימה את קודמותיה במחדלי החברה והשלטון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה גם להבין, אתה יודע – זהו טבע אנושי להשליך על האחר במקום להתמודד.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, חברי חברי הכנסת, כבר שלוש שנים שאין ממשלה בישראל, אין ממשלה בירושלים.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר שלוש שנים שעומדים כאן נציגי הממשלה, אלה בעלי התיקים, אלה בעלי הילקוטים, אלה עם תיק, אלה עם חצי תיק, שרים של ממש, שרים של כאילו, סגני שרים בעיני עצמם, וכאלה שעדיין מחפשים את סגנותם של מי הם ממלאים.

רוחמה אברהם-בלילא: כל אלה, כל אלה שעולים שבוע אחר שבוע ומאשימים את ממשלות ישראל על אפסותן.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים, אדוני היושב-ראש?

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים?

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים שאין ממשלה בירושלים?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל מעל ל-38 בעלי תפקידים, בעלי משרות בממשלה הנוכחית, מאשימים בוקר וערב את אלה שקדמו להם.

רוחמה אברהם-בלילא: ואני שואלת, אדוני היושב-ראש, שלוש שנים?

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים, אדוני השר גלעד ארדן, ולא הצלחתם לתקן דבר?

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים ולא הצלחתם להגשים דבר?

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים שלא הצלחתם להוביל דבר אחד מהותי בבית הזה?

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים והאדמה בוערת, והידיים שלכם רועדות.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש שנים, אדוני היושב-ראש, ואין ממשלה בירושלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, אנחנו לא מעט שנים בבית הזה, אבל לי לא זכור – מעולם לא דובר כל כך הרבה על-ידי רבים כל כך בעבור כה מעט שנעשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם יכולים להשמיץ מעל לדוכן הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם יכולים להמשיך ולגלגל את האחריות, ולהסיר אותה מכם והלאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זו דיבת

רוחמה אברהם-בלילא: כם וזה התיאור המדויק שלכם ושל שלטונכם.

רוחמה אברהם-בלילא: ולא תועיל לכם סתימת הפיות, ולא תועיל לכם עריצות השלטון, כי סופו של הצדק לצאת לאור.

רוחמה אברהם-בלילא: זו דיבת

רוחמה אברהם-בלילא: כם שלכם, אדוני השר, ולא של אף אחד אחר, ואלה יהיו דברי הממשלה שלכם מעתה ועד עולם.

רוחמה אברהם-בלילא: ממשלה מתוקנת לא היתה תולה, אדוני היושב-ראש, את שר הפנים שלה בחוצות העיר.

רוחמה אברהם-בלילא: הגיבורים הגדולים של ה"סופר-טנקר" בורחים גם הפעם מנקיטת מנהיגות ומהתייצבות מנהיגותית לאור התוצאות.

רוחמה אברהם-בלילא: אלי ישי, ידידי, שלא נמצא כאן, אין לי ספק שהוא חש בימים הללו, היום יותר מתמיד, את מה שחשים אזרחי המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי ספק שהוא חש את המשמעות של היעדר בעל-בית.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא חש את המשמעות של להיות לבד ובודד במערכה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אל תדאג, כאשר ייפול הגרזן יהיה מי שיככב בכל זאת במסיבת עיתונאים בירושלים.

רוחמה אברהם-בלילא: זו המנהיגות ששוררת היום בישראל – מנהיגות שאין לה אחריות, מנהיגות שאין בה התייצבות, מנהיגות שבעיקר איננה.

רוחמה אברהם-בלילא: את תחלואי החברה, את זעקת המאושפזים וקינת המתמחים, איש בממשלה הזו לא שומע.

רוחמה אברהם-בלילא: את זעקתם של הסטודנטים העושים על משמר המדינה, והלומדים למען עתידה ורווחתה, איש בממשלה הזו לא שומע.

רוחמה אברהם-בלילא: זו אותה ממשלה שרואה כיצד במחדל ובמעשה הולך והופך החלום הציוני בדבר מדינה יהודית גאה ומצליחה לחלום בלהות של מדינה דו-לאומית שבה הופכים היהודים לסרח עודף של דברים ריקים מתוכן, שלטון שלאחר כמעט 65 שנות עצמאות ממשיך לחיות בתחושה של אובדן ושואה, במקום למלא אחר שליחותו לתקווה, שגשוג, בנייה ותקומה; שלטון המהלך אימים על עמו, שלטון המסית אזרח באזרח קהילה בקהילה – הכול על מזבח שרידותו הרגעית.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גלעד ארדן, חברי השרים שחבל שהם לא כאן, אני לא מקבלת את הניסיונות להטיל אחריות אישית לתוצאות האסון המחריד בכרמל, משום שהאחריות היא קולקטיבית.

רוחמה אברהם-בלילא: האחריות נגזרת ממהות חוק-יסוד: הממשלה, ואתם חברים בה, והאחריות הזו היא על הרוע, על אטימות הלב, על הקיבעון המחשבתי, על האי-עשייה, על האי-חתירה להגשמה ולפתרון במכלול הבעיות והנושאים המצויים מזה שלוש שנים על שולחנכם.

רוחמה אברהם-בלילא: כולכם וכל אחד ואחת מכם, לחוד וכולכם ביחד, מוציאים את דיבתה של ישראל רעה, מכפישים את שמה של הציונות ומבזים את ערכי היהדות.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בכם צדק, אין בכם משפט, אין בכם חמלה, ואין בכם מידת הרחמים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בכם העוז, ואין בכם התעוזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בכם היושר לעשות את מה שנכון, צודק וראוי לעם ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: על כל אחד בנפרד ועל כולם ביחד, אתם נושאים באחריות הקולקטיבית המחייבת את הסתלקותכם מהשלטון.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר גלעד ארדן להשיב על הצעת אי-האמון של סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: להודיע לשר יצחק כהן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, קודם כול, כשאת שואלת איפה השרים, אז קודם כול ראוי לשאול: איפה קדימה?

רוחמה אברהם-בלילא: קדימה – אתה יודע שיש מחויבות – – – דאגנו לבוא ולשמוע.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה אריאל שרון נהג לשבת, אתה זוכר, כל יום שני ב-16:00.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה ראש הממשלה?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה השרים?

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

גלעד ארדן: טוב, מאה אחוז, אבל אני שואל את עצמי – כי את האופוזיציה הראשית.

גלעד ארדן: סיעת האופוזיציה הראשית מגישה הצעת אי-אמון בממשלה, ואיש מחבריה אינו נוכח כאן באולם.

גלעד ארדן: אז לפני ששואלים איפה השרים – ודרך אגב, השרים, חברת הכנסת אברהם, הם משתדלים לעבוד, כי יש להם מדינה לנהל ולקדם את ענייניה, וכרגע הסברת למה צריך לעשות זאת.

גלעד ארדן: ולכן, מוטב שהם רוב הזמן יהיו שם.

גלעד ארדן: אבל, אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר שכל שבוע אני משתדל להתכונן ולהכין תשובות לפי השמות שהאופוזיציה בוחרת להצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: סיעת קדימה, בשבועות האחרונים יש להם – כשאין לך מה להגיד אז הכול לא בסדר, זה ברור.

גלעד ארדן: אם כשיש משבר בתחום אחד ופותרים אותו, ומשבר בתחום אחר ופותרים אותו, והמציאות במזרח התיכון לא הסתדרה עם שאיפות הנסיגה והוויתור של חברת הכנסת לבני וסיעת קדימה כי כל המזרח התיכון מסביבנו סוער וגועש, אז עולים על הבמה כי חייבים – כי חייבים, אפשר להגיש אי-אמון אז חייבים להשתמש בו.

גלעד ארדן: ועולים לכאן, ובמשך כמעט עשר דקות, ואני מאוד מכבד ומעריך את חברת הכנסת רוחמה אברהם, אבל לא הצלחתי לשמוע, ולו טענה ספציפית אחת שלה – – –

ראובן ריבלין: דווקא היתה ממוקדת.

ראובן ריבלין: אני לא אומר לך – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מאוד ממוקדת – – –

ראובן ריבלין: היתה ממוקדת בשרפה בכרמל.

ראובן ריבלין: נדמה לי, פעם ראשונה, דרך אגב – – –

גלעד ארדן: מצד אחד, היא היתה ממוקדת בשרפה בכרמל.

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

גלעד ארדן: מצד שני, היא עצמה אמרה: כולנו כאן בבית הזה אשמים.

רוחמה אברהם-בלילא: תפריד, תפריד.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי: כולנו, כולנו אשמים בשלטון, בשיטת הממשל הכושלת הזאת, בעצם העובדה שאנחנו – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: זה בסדר.

ראובן ריבלין: הוא שמע.

ראובן ריבלין: הוא שמע.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: את אמרת, את לא צריכה – אבל את לא יכולה עכשיו להעלות את הנושא, ואני רק הערתי לו שהיית ממוקדת.

ראובן ריבלין: אבל הוא צודק, והוא שמע.

ראובן ריבלין: הוא אמר: כולנו אשמים – היא אמרה.

גלעד ארדן: פרט לאמירה של חברת הכנסת אברהם שהשרפה מעידה על, ואז באו המון קטעי הכפשה בכלל לכל הישראליות, ומה זה אומר להיות ישראלי בעיניה של חברת הכנסת אברהם – חפיפניקיות, שטחיות וכו', כל האמירות שבעיני הן לא מוצדקות ולא נכונות; מלבד זאת לא מצאתי בדבריה של חברת הכנסת אברהם ולו סיבה אחת אפילו להשתכנע מה עושה הממשלה שאיננו בסדר.

גלעד ארדן: קשה להתייחס לתכונות אישיות ואופי שחברת הכנסת אברהם כנראה איננה מוצאת בנו, או שהיא מוצאת בנו תכונות שליליות.

גלעד ארדן: אינני מתכוון לבוא ולהעיד כאן על תכונות האופי לא שלי ולא של חברים אחרים בממשלה.

גלעד ארדן: אני יכול רק להצביע על מה הממשלה עושה, ומה מדיניות הממשלה.

גלעד ארדן: לגבי העשייה של הממשלה – אני יכול אפילו לקבוע, אדוני היושב-ראש, שלא היו הרבה ממשלות שעשו כל כך הרבה כמו שהממשלה הנוכחית עושה.

גלעד ארדן: לצערי, חברת הכנסת אברהם אולי נחפזת, כי היא כבר מכתירה שלוש שנים לכהונת הממשלה.

גלעד ארדן: לאט לך, חברת הכנסת אברהם.

גלעד ארדן: יש עוד ארבעה חודשים לפחות כדי שנחגוג כאן – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בארבעה חודשים תעשה איזה – – –

גלעד ארדן: כדי שנחגוג כאן שלוש שנים יש לך עוד לפחות 12 הצעות אי-אמון לנמק, ואתם תנמקו, אני מניח.

גלעד ארדן: אבל אנחנו עדיין לא שלוש שנים בשלטון.

גלעד ארדן: אבל בשנתיים ושמונה חודשים שאנחנו כן בשלטון, וכדי שלא להלאות גם את הצופים האדוקים של ערוץ הכנסת, וגם לא את חברי הכנסת, לא אחזור על כל הרפורמות, ומה משמעותן, לא בתחום החינוך – וכל מי ששומע אותי יודע למה אני מתכוון; לא בתחום התחבורה, וכל מי שנוסע בכבישים או רואה את העבודות הניכרות יודע גם כאן למה הכוונה.

גלעד ארדן: אם את לא זוכרת, תשאלי את שר התחבורה הקודם שהקפיא, לדוגמה, קווי רכבת כמו אשקלון–שדרות–באר-שבע, או עכו–כרמיאל, והקווים האלו, סלילתם חודשה בקדנציה הנוכחית; אז הוא יוכל לפרט מה הכוונה כשאני מדבר על עשייה בתחום התחבורה.

גלעד ארדן: כשאני מדבר על עשייה בתחום התקשורת והרפורמות, והתחרות וההוזלה, והוספת מתחרים חדשים, גם פה אני לא חושב שאני צריך לפרט לצופים.

גלעד ארדן: בתחום שלי, רפורמות נכבדות בתחום של מיחזור, טיפול בשפכים, פארקים, מטרופולינים, הפחתת זיהום האוויר, הפחתת פליטות גזי חממה.

גלעד ארדן: בתחום של הטיפול בפריפריה – תקצוב הורדת צה"ל לנגב, חנוכת בית-הספר לרפואה החדש בצפת, בתחום מערכת הבריאות.

גלעד ארדן: אני יכול לפרט כאן עוד עשרות, עשרות פעולות, ולא רק החלטות, אלא יישום בשטח ועשייה רבה וניכרת בכל שטחי הפעולה של הממשלה הנוכחית, וגם בתחומים שאף ממשלה לא העזה לנגוע בהם.

גלעד ארדן: וכאשר המחאה החברתית התעוררה וגם הצביעה עליהם, לא אמרנו שאין שום טעות בהתנהלותה של הממשלה, ויש להמשיך ולדבוק במדיניות שהיתה בעבר בדיוק כפי שהוכתבה או ננקטה בעבר, אלא גם כאן הממשלה הזאת בראשות ראש הממשלה היתה פתוחה.

גלעד ארדן: היא הקימה ועדה.

גלעד ארדן: הוועדה הזאת, ועדת-טרכטנברג, כבר הגישה את המלצותיה, שחלקן מרוכז בהפחתות מיסוי, וחלקן בהגדלת התחרות והגדלת היבוא כדי שמחירים יוזלו ויוקר המחיה ירד.

גלעד ארדן: גם כאן היישום הוא יישום בקצב באמת חסר תקדים בהשוואה לכל סטנדרטים שאני מכיר מממשלות ישראל לדורותיהן.

גלעד ארדן: אז לבוא לכאן ולומר בתשע דקות כמה אנחנו מוציאים – אני לא רוצה אפילו לחזור על הדברים, כי חוץ מאמירות גנאי לא היו הרבה דוגמאות.

גלעד ארדן: ואפילו בנושא של השרפה, חברת הכנסת אברהם, היה קל לך ככה לדלג על העובדה – כולנו יודעים, הרי, שהשרפה הזאת, כדי לעצור את התפשטותה, כוח כיבוי רגיל כנראה לא היה מספיק.

גלעד ארדן: כוח כיבוי אווירי לא היה.

גלעד ארדן: והוא לא היה כי בזמן של ראש הממשלה לשעבר שרון בא חבר מפלגת

גלעד ארדן: כם החדש, דן חלוץ, הרמטכ"ל דאז, וזאת זכותו, וכמובן זה היה סדר העדיפויות שאז שרי הממשלה, שרובם היום הם חברי כנסת בקדימה – שרי הממשלה דאז קיבלו החלטה לבטל את הכיבוי האווירי המוטס.

גלעד ארדן: אז זה לא שהמצב בזמן השרפה היה תקין; בוודאי גם לנו יש אחריות, כממשלה, למצב.

גלעד ארדן: אבל הטיפול המיידי שראש הממשלה הוביל, כולל – מאז – רכש של כיבוי אווירי, ואני יודע כמה צעדים ננקטים כדי לשפר את המצב.

גלעד ארדן: לבוא לכאן, לעלות על הבמה, לזלזל בכל זה ולומר בססמאות כאילו דבר לא נעשה – צר לי מאוד, אדוני היושב-ראש, קשה לי לקבל את הטענות הללו.

גלעד ארדן: אני חושב שגם הציבור וגם חברי הכנסת לא יכולים לקבל אותן.

גלעד ארדן: מלה אחרונה, אולי קצת של תסכול; כמי ששבוע אחר שבוע עולה כאן כנציג הממשלה ועונה על טענות האופוזיציה, אני הייתי מציע גם לאופוזיציה לבדוק גם את עצמה.

גלעד ארדן: במקום להאשים את עצמנו כל פעם בהישרדות – דרך אגב, זאת תכונה מבורכת, לפחות בכהונת

גלעד ארדן: כם הסברתם לעם שמשילות – ציטטתי מאתר האינטרנט של קדימה לקראת הבחירות – היה כנס שיושבת-ראש קדימה השתתפה בו והיא הסבירה שחוסר המשילות וחוסר היציבות השלטונית של ממשלות ישראל זה דבר שפוגע בנו לא פחות מהמצב הביטחוני או נושאים אחרים, כיוון שהוא פוגע מאוד בתכנון לטווח ארוך.

גלעד ארדן: אני ממש ציטטתי את זה מאתר האינטרנט – – –

ראובן ריבלין: זה משונה גם מבחינת ההיסטוריה של הכנסת, שהרי חברת הכנסת רוחמה אברהם היתה אישיות מרכזית בבחירות הישירות לראש ממשלה.

ראובן ריבלין: קבל ממני, היא היתה אישיות מרכזית כאשר אנחנו קיימנו שלטון לפי חוק הבחירה הישירה לראשות הממשלה, ולאחר מכן ניסינו עם ראש ממשלה אחר.

ראובן ריבלין: אנחנו כולנו יחד – אתה אז הגעת כצעיר לכנסת – אנחנו כולנו יחד מייד ניסינו לחזור בנו מדרכנו שבה אנחנו ביטלנו למעשה את הדמוקרטיה הפרלמנטרית ועברנו לשיטה שנדמה לי שנדמה לי שחברת הכנסת רוחמה אברהם בהרצאתה אמרה שצריך ליצור ממשל חדש שבו ראש ממשלה לא יהיה סגור בתוך הסיעות שלו.

רוחמה אברהם-בלילא: לא הייתי חברת כנסת אז, יש לאדוני טעות.

ראובן ריבלין: אמרתי שהיית מרכזית ביותר בניהול השלטון תחת שלטון שבו נבחר ראש הממשלה הישיר.

ראובן ריבלין: לא אמרתי שהית חברת כנסת, אמרתי שהיית אישיות.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו אתה מתקן.

ראובן ריבלין: לכן יש פה איזה – הרי אריק שרון הוא זה שהמריץ אותי אז כיושב-ראש סיעה לבטל – וכמה שיותר מהר – את אותה שיטה שביטלה את סגולותיה של הדמוקרטיה הפרלמנטרית.

ראובן ריבלין: עדיין לא מצאנו שיטה יותר טובה לחזור אליה.

ראובן ריבלין: מאוד מסוכן, חבר הכנסת הורוביץ.

ראובן ריבלין: מאוד מסוכן.

גלעד ארדן: בקיצור, אדוני היושב-ראש, יציבות שלטונית, כאשר השלטון עושה את המעשים הנכונים ומתקן את הדרוש תיקון, זה ערך חשוב מאוד.

גלעד ארדן: לכן אינני מבין את טענות האופוזיציה שבוע אחר שבוע בשם הססמאות הריקות מתוכן – הישרדות.

גלעד ארדן: אם אתם טוענים שיש פעולות או מעשים שאינכם מסכימים אתם, תתווכחו עם הפעולות ועם המעשים; תגידו מה אתם יודעים או ידעתם לעשות יותר טוב וכיצד שגה הבוחר כאשר לא אפשר לכם בעצם להוביל את מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אבל אי-אפשר כל פעם לבוא ולנקוט את אותן ססמאות, שעה שכל הערכים שעליהם יושבת-ראש האופוזיציה הגברת חברת הכנסת לבני, וכל מה שאמרה לנו או אמרו לנו ראשי קדימה בעבר, הרי הם עצמם אינם משמשים בכך דוגמה.

גלעד ארדן: אנחנו רואים את זה שבוע אחר שבוע.

גלעד ארדן: אז בשבוע האחרון קראתי ריאיון נבחר עם יושבת-ראש האופוזיציה, שבו היא מביעה את אכזבתה בכלל מכל המערכת הפוליטית; כנראה בצדק מבחינתה.

גלעד ארדן: זה היה תחת הכותרת השנונה: "לא מה שציפיתי".

גלעד ארדן: ואומרת יושבת-ראש האופוזיציה כך: "כל היום אני מוקפת ברוע" – כל היום, אדוני היושב-ראש, באמת, זה ראוי לרחמים – "ולא סתם רוע, רוע צרוף, טהור.

גלעד ארדן: המגרש עצמו הוא מגרש מאוד בעייתי, עקום, שלא כיף לשחק עליו".

גלעד ארדן: כך אומרת יושבת-ראש האופוזיציה לעם השוכן בציון.

גלעד ארדן: עכשיו, ניסיתי לחשוב אולי יש משהו לא טוב שאני עשיתי, כי אני לא רוצה להיות רוע, אבל אז הזכרתי לעצמי שאני לא מקיף רוב היום את יושבת-ראש האופוזיציה; רוב היום היא מוקפת בחברי סיעתה.

גלעד ארדן: אז הלכתי וחיפשתי עוד קצת בכלי התקשורת ובעיתונים והבנתי למה היא התכוונה, כי קראתי מה אומרים עליה ראשי סיעת קדימה, ראשי האופוזיציה.

גלעד ארדן: אז אומר קודם כול שר הביטחון לשעבר והרמטכ"ל לשעבר חבר הכנסת שאול מופז – אומר כך – סליחה, בינואר 2010 הוא אמר שלבני גורמת נזק לישראל ולקדימה.

גלעד ארדן: לפני ארבעה ימים אמר חבר הכנסת מופז על הגברת לבני: "כשלת בניהול המפלגה, קחי אחריות".

גלעד ארדן: כך הוא אמר: "ניהול חובבני שהביא להבאשת תדמית המפלגה".

גלעד ארדן: אבל בכך לא הסתפקו ראשי קדימה, וחבר הכנסת דיכטר, ראש השב"כ לשעבר, והם אנשים שבוודאי מבינים ניהול מהו, אומר כך: "קדימה לא דמוקרטית, אתמודד מול לבני".

גלעד ארדן: אבל לא רק זאת, הוא האשים אותה – מאשים אותה – בדברים הרבה יותר חמורים; חבר הכנסת דיכטר מאשים אותה שהיא בעצם מטייחת, שתחתיה קדימה הפכה למפלגה – איפה הניקיון הפוליטי?

גלעד ארדן: איפה הפוליטיקה הנקייה?

גלעד ארדן: – קדימה תחתיה הפכה למפלגה עוד יותר מושחתת ואנטי-דמוקרטית.

גלעד ארדן: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר סיעת האופוזיציה הראשית מבקשת שבוע אחר שבוע לשכנע את הציבור ולשכנע את חברי הכנסת לתמוך בהצעות אי-אמון, בהפלת הממשלה, ותחתיה להכתיר את הגברת לבני לראש ממשלת ישראל, אני חושב שקודם כול ראוי שחברת הכנסת אברהם וחבריה יעשו בדק-בית, ינקו את המפלגה המושחתת ביותר שקיימת היום במדינת ישראל, יתחילו לדבוק באותם ערכים שהם מטיפים לנו להם שבוע אחר שבוע.

גלעד ארדן: הרי, אדוני היושב-ראש – ושוב, לא אלאה את הכנסת – כשאנחנו נדרשים לעסוק בזכויות עובדים, בהעלאת שכרם של עובדי קבלן, בהעלאת שכר הרופאים והרופאות, המורים והמורות, העובדות הסוציאליות, העובדים הסוציאליים, הרי זה לא שקיבלנו מהגברת לבני וחבריה מדינה עם סקטור ציבורי במצב מצוין, נטול פערים חברתיים, ובשנתיים ושמונת החודשים האחרונים המצב הורע.

גלעד ארדן: בכל תחום שאני נגעתי בו המצב השתפר לאין ערוך מאז הופקדו חברת הכנסת לבני וחבריה על ניהול המדינה.

גלעד ארדן: לכן, עם כל הכבוד, יש לדחות את הצעת האי-אמון, ואני מציע שוב לחברי בקדימה לעשות חשבון נפש ואולי לקחת פסק זמן, כמה שבועות, מהגשת אותן הצעות אי-אמון חסרות תוכן, וקצת תעשו בדק-בית ותתקנו את דרככם.

ראובן ריבלין: אני מבין שאדוני השר מבקש לדחות את האי-אמון, הוא לא מבקש להביע אי-אמון באופוזיציה.

גלעד ארדן: אני באופן אישי מביע אי-אמון באופוזיציה.

גלעד ארדן: מכיוון שאין הליך כזה אז אני רק מבקש לדחות את האי-אמון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת פואד בן-אליעזר לנמק את הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ שכותרתה: אוזלת ידה של הממשלה והיעדר היערכות להאטה בשוקי העולם ולפיטורים הצפויים במשק, הצעת אי-אמון שעליה ישיב כבוד השר יצחק כהן, הנמצא כאן, באולם, כסגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקווה שזה נהוג, אדוני היושב-ראש, לשבח את מי שנאם לפני.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכרח לך ששמעתי בהתרגשות את דבריה – –

ראובן ריבלין: לפניך נאם השר גלעד ארדן, אני מאוד שמחתי שאדוני – – –

בנימין בן-אליעזר: – – ויכול השר ארדן לומר כל מה שהוא רוצה לומר, זה לא מבטל בעיני כהוא-זה את כאב הלב, את האכפתיות ששידרה רוחמה.

בנימין בן-אליעזר: אבל, רוחמה, אנחנו, כשאנחנו עומדים פה מול הכנסת, אנחנו מוכרחים גם לעשות דין לעצמנו, כי מי שמכיר את המערכות האלה כבר עשרות שנים – סיפור מכבי האש לא התחיל לא בממשלה הזאת ולא בממשלה הקודמת; זה דבר שכל הממשלות הזניחו, זה דבר שכולם פתרו אותו ב"זה יהיה בסדר", ורק אחרי האסון הזה מישהו התעורר.

בנימין בן-אליעזר: אני אומר את הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, כי אני הרי מכיר גם את הרצינות שלך.

בנימין בן-אליעזר: זה מה שיקרה לנו גם ברעידות אדמה, וזה מה שיקרה לנו בדברים אחרים.

בנימין בן-אליעזר: כשקורה האסון אז אתה פתאום מתעורר.

בנימין בן-אליעזר: ולכן, ברכותי על הנאום שלך.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, במשך יותר משנתיים המשק הישראלי מצליח לשחות נגד הזרם העולמי וכן להציג יציבות כלכלית ושיעורי תעסוקה נאים לעומת שאר העולם.

בנימין בן-אליעזר: הצלחה זו, אין לי ספק, היא איזו תעודת כבוד לתעשייה הישראלית, שבעזרת יצירתיות, יוזמה, נחישות ואיכות שומרת על המשק הישראלי מלהגיע למצב של מיתון כמו במדינות רבות אחרות סביבנו.

בנימין בן-אליעזר: אבל, מכובדי, לא לעולם חוסן.

בנימין בן-אליעזר: ישראל תלויה ביכולת הסחר עם העולם.

בנימין בן-אליעזר: המשך המיתון העולמי כבר נותן את אותותיו, ואכן יגיע אלינו בשלב מסוים.

בנימין בן-אליעזר: אני רואה את הממשלה בעיקר, אדוני היושב-ראש, מדברת על מה שצריך לעשות, ולא ממש עושה דבר.

בנימין בן-אליעזר: המחאה של הקיץ האחרון, שכולנו היינו עדים לה, הביאה לידי ביטוי תחושות חזקות בחברה הישראלית לגבי ההתנהלות הכלכלית של מדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: אני חייב להודות שגם אני הופתעתי מעוצמת הרגשות הללו והביטוי שלהם ברחוב.

בנימין בן-אליעזר: אבל נדמה לי שממשלת נתניהו החליטה לעשות את מה שהיא הכי טובה בו – להתעלם, פשוט לא לעשות כלום ולקוות שהכול יחלוף מאליו.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה להגיד לממשלה, כאחד שהיה חבר בממשלה הזאת – אם אתם חושבים שהאסטרטגיה הזאת יכולה לעבוד לטווח ארוך, אתם טועים.

בנימין בן-אליעזר: בפעם הבאה שהמחאה הזאת תתפרץ היא תהיה חזקה יותר ותובענית יותר.

בנימין בן-אליעזר: הציבור רוצה שינוי, אבל הוא רואה את ההנהגה שלו לא נוקפת אצבע לטובת השינוי הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני לא רוצה להיכנס לדברים רגשיים ולומר לכם ולספר לכם את סיפורה של אשה שהיתה אצלי בדיוק לפני שעה וחצי, אם לארבעה ילדים, אשה, חד-הורית, זרוקה ברחוב, יושבת ובוכה, ואחרי חצי שעה של בכי ודמעות אני מבין בעצם שהיא נמצאת בתור במקום ה-16 – כי מייד הרמתי טלפונים כדי להבין מה קורה – במקום ה-16; ועד אז, מה היא עושה בינתיים?

בנימין בן-אליעזר: היא צריכה להמתין.

בנימין בן-אליעזר: הפערים החברתיים בישראל, תחושת הניתוק מההנהגה, הצעירים שיוצאים לעבוד, עושים מילואים, משלמים משכנתה – רק כדי לגלות שהמדינה לא נותנת להם דבר בחזרה.

בנימין בן-אליעזר: זה רק עניין של זמן עד שהתחושות האלו יעלו ויציפו את הרחובות בישראל.

בנימין בן-אליעזר: ממשלת ישראל הציגה ברוב תפארת את המלצות ועדת-טרכטנברג; יש לי הרבה כבוד והערכה לפרופסור טרכטנברג, אני חושב שההמלצות יכולות להיות צעד ראשון בכיוון הנכון.

בנימין בן-אליעזר: אבל שוב, כמו הרבה פעמים אחרות, הפוליטיקה מצליחה לנצח את המהות; ראש הממשלה איננו מצליח להעביר את ההחלטות שהוא עצמו אימץ בשל אילוצים פוליטיים וסקטוריאליים, וכך שוב אזרחי המדינה שבויים בחוסר היכולת של הממשלה לקבל הכרעות.

בנימין בן-אליעזר: מכובדי, לצערי אני לא אופטימי.

בנימין בן-אליעזר: יש גבול עד כמה המשק והתעשייה בישראל יוכלו למשוך אותנו מעלה אל מול המגמות בעולם ואל מול ממשלה לא מתפקדת.

בנימין בן-אליעזר: אם לא נתעשת במהרה, נמצא את עצמנו מתמודדים עם משבר כלכלי-חברתי בעוצמה אדירה.

בנימין בן-אליעזר: זה הזמן שראש הממשלה ושר האוצר ירימו את הראש מעבר לשיקולי פוליטיקה וקואליציה ויתחילו לקבל הכרעות למען הציבור שבחר בהם.

בנימין בן-אליעזר: אני חייב להדגיש גם כי מי שחושב שאפשר להפריד את הנושא המדיני מהחברתי טועה ומטעה; ראש הממשלה עושה הכול כדי לא לזוז – רק הבוקר, אדוני היושב-ראש, היית יחד אתי בוועדת החוץ והביטחון, ושמעת מכולם, בעצם, את התיאורים – אנחנו עדיין בתוך אותה סערה ובאותה רעידת אדמה.

בנימין בן-אליעזר: ולצערי הגדול – אני גם מעל במת הכנסת חוזר ואומר – אינני איש בשורה היום בנושא הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני רואה מה שקורה, אני רואה את התנועות האסלאמיות תופסות מקום, ראה את ההחלטות האחרונות בתוניסיה, בחקיקה – האיסור לדבר עם יהודי, האיסור להיכנס ולהיות בקשר עם מדינת ישראל – המפלגה האסלאמית שעלתה במרוקו, ובוא נחכה ונראה מה שיקרה במצרים.

בנימין בן-אליעזר: מצרים של היום איננה מצרים של אתמול, ואינני יודע לקראת מה אנחנו רצים.

בנימין בן-אליעזר: דבר אחד ברור, אנחנו חייבים להתכונן לגרוע ביותר.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו חייבים לראות נכוחה את המצב ולראות מה עלינו לעשות.

בנימין בן-אליעזר: לא אסקור את כל הנושא המדיני, כולכם רואים את מה שקורה – מה שקורה בסוריה, מה שקורה בלבנון, מה שקורה בירדן, מה שקורה בתימן, מה שקורה בעולם הערבי.

בנימין בן-אליעזר: לא תהיה רגיעה בחמש השנים הבאות.

בנימין בן-אליעזר: בחמש השנים הבאות, אם אנחנו נשב בשקט ונמתין, כל החצים יהיו מכוונים כלפינו.

בנימין בן-אליעזר: ראיתם לא מזמן מה קרה בשגרירות בקהיר, ומה שכמעט קרה בשגרירות בירדן.

בנימין בן-אליעזר: לזה יש רק שורה אחת – באיזה מידה ראש הממשלה והממשלה ישבו ויבינו שבמציאות הזאת אין לנו ברירה אחרת אלא רק להתחיל מייד במשא-ומתן עם הפלסטינים.

בנימין בן-אליעזר: אין לנו ברירה אחרת, אלא רק ללכת ולעשות כל מאמץ כדי לחזק את הקשרים בינינו ובין ירדן.

בנימין בן-אליעזר: אין לנו שום בעיה – שום אלטרנטיבה אחרת מלבד ללכת ולנסות ובכל מחיר להחזיר את מערכת היחסים בינינו ובין טורקיה כדי להוציא אותה ממחזור העימות שמסתדר נגדנו.

בנימין בן-אליעזר: לא רחוק היום, אדוני היושב-ראש, והאמריקנים הולכים לפנות את עירק, ופתאום העולם יעמוד בפני מציאות חדשה עוד יותר, והיא היווצרות קו שיעי שמתחיל באירן, סמוך לים, ונגמר בלטקיה; מאירן יעבור לך לבצרה ומבצרה לדמשק ומדמשק לנמל לטקיה.

בנימין בן-אליעזר: זו תהיה הרצועה השיעית.

בנימין בן-אליעזר: ואני עדיין לא מדבר על אירן ואני אינני מדבר כרגע על הגרעין האירני.

בנימין בן-אליעזר: למה אני ערבבתי את שני הדברים האלו ביחד?

בנימין בן-אליעזר: כי בסיכומו של עניין, אנחנו היום עומדים ומתמודדים עם בעיה קיומית מהמעלה הראשונה.

בנימין בן-אליעזר: שהדי במרומים, כל חיי אני הייתי במלחמות ישראל, אבל ידעתי – יש תקווה, יש אור, נצא מזה.

בנימין בן-אליעזר: לא יודע לקראת מה אנחנו רצים עכשיו.

בנימין בן-אליעזר: הבחורים האלו שאנחנו מפקירים, אלו שהפגינו, אלו שהבטחנו להם, אלו שדורשים, עליהם הולכת להיות מונחת המעמסה העיקרית, ולכן יש חשיבות מכרעת שהממשלה הזו תפקח את עיניה ותבין – אין לנו פשוט ברירה אחרת, אין לנו.

בנימין בן-אליעזר: אני גם באותה נשימה אומר שאני למשל שולל את האפשרות של קיצוץ תקציב הביטחון, גם את זה אמרתי היום בישיבת – – –

ראובן ריבלין: לא אומרים מה אומרים בוועדת חוץ.

ראובן ריבלין: אתה אומר פה, לא בוועדת חוץ וביטחון.

בנימין בן-אליעזר: מה?

בנימין בן-אליעזר: לא שומע.

ראובן ריבלין: אסור לצטט מוועדת חוץ וביטחון, אתה אומר פה.

בנימין בן-אליעזר: אני אומר פה.

בנימין בן-אליעזר: אני אומר שאני בין אלו שמתנגדים.

בנימין בן-אליעזר: כשאתה היום נמצא במצב של טבלת איומים כפי שהיא, אז אין לך פשוט ברירה אחרת.

בנימין בן-אליעזר: ולכן אני מקווה בכל לבי, אדוני היושב-ראש, שהממשלה הזאת תבין שהיא חיה על זמן שאול; היא יכולה להמשיך ללכת ולשחק את המשחק של יהיה בסדר ויהיה בסדר, אבל זה יתפוצץ יום בהיר אחד.

בנימין בן-אליעזר: ואני מקווה שמה שהתחלתי, המחמאות שלי לרוחמה שקדמה לי, שלא נגיע לפיצוץ כאן בתוך המדינה, כדי להבין בעצם שיכולנו ללכת ולמנוע את זה מראש.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: אתה רואה, אתה שם לב, חבר הכנסת בן-אליעזר, שאתה לעולם לא עובר את הזמן בדיבורים שלך.

עמיר פרץ: – – – את השעון.

ראובן ריבלין: כי כל זמן שאני יושב-ראש בישיבות שבן-אליעזר מדבר, הוא לא יעבור את הזמן.

ראובן ריבלין: זה הכול.

איתן כבל: אנחנו שמים לב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

קריאה: כל הכבוד.

ראובן ריבלין: אני תמה לדעת רק האם מה שרוצים לחוקק בחוקה בתוניסיה זה מפני שאנחנו – עם הפלסטינים או מפני שאנחנו יהודים.

עמיר פרץ: יאללה, בוא נלחץ ידיים.

בנימין בן-אליעזר: איציק כהן – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פואד בן-אליעזר, השר לשעבר, על דבריו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השר יצחק כהן כסגן שר האוצר לבוא ולעלות לבמה על מנת להשיב על הצעת אי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת פואד בן-אליעזר, בנימין בן-אליעזר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, ברשותך, מתכבד לקבל בברכה את תושבי אשקלון שבאו לכבד אותנו.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: נשות אשקלון.

יצחק כהן: נשות אשקלון.

ראובן ריבלין: עתידה ירושלים להגיע עד אשקלון.

ראובן ריבלין: ברוכות הבאות, ירושלמיות וירושלמים.

יצחק כהן: ברוכים הבאים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני רגיל מדי יום שני פה להשיב על הצעות אי-אמון קנטרניות וחסרות בסיס, אבל היום חל שינוי מרענן.

יצחק כהן: כשפואד בן-אליעזר עולה לנאום בהצעות אי-אמון, אני נדרך, מכיוון שדבריו הם דברים של איש רציני, אדם רציני, אדם בעל זכויות, עתיר עשייה, והקשבתי בקשב רב לכל דבריו, לכן הם מחייבים התייחסות.

יצחק כהן: ידידי פואד, הממשלה אכן עוקבת אחרי ההתפתחויות הכלכליות בארץ ובעולם, זה מאוד מאוד מדאיג, מאוד מדאיג.

יצחק כהן: בוחנים התאמות של מגוון כלים העומדים לרשות הממשלה, שחלקם הופעלו אגב במשבר האחרון ב-2008, פואד, כשאתה היית שר בממשלה והיית שותף מלא לפעילות הכלכלית הזאת.

יצחק כהן: הכלים, כפי שאתה זוכר, מתמקדים בהבטחת אספקת אשראי למגזר העסקי, מתן סיוע ליצואנים, תמיכה בתעסוקה, התמקדות בהון האנושי, בתעשיות עתירות ידע ובתעשייה בכלל.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, התקופה לא פשוטה.

יצחק כהן: אכן, צודק השר פואד בן-אליעזר, התקופה לא פשוטה.

יצחק כהן: נצטרך כולנו, קואליציה ואופוזיציה, להיות מאוד מאוד זהירים, לא פופוליסטיים, אם נרצה, אדוני היושב-ראש, לשמר רמת הישגים, כפי שברוך השם, גם אתנו הרבה סייעתא דשמיא, רמת אבטלה נמוכה.

יצחק כהן: התקציב הוא נכס לכלכלת ישראל; לשמור עליו זה לשמור על יציבות המשק.

יצחק כהן: הצעות שאנחנו שומעים מדי יום – פואד, אני מדבר אליך – לפריצת מסגרת התקציב, עלולות להוביל את ישראל להידרדרות כלכלית ואבטלה המונית, חלילה, ואתה אחרון שהיית רוצה את זה.

יצחק כהן: בנקודת הזמן הנוכחית, נוכח המשבר הכלכלי בארצות-הברית ובאירופה – אנחנו רואים ככה שאירופה מתרסקת – מדינת ישראל נדרשת לשמור על המדיניות הכלכלית.

יצחק כהן: מדינת ישראל התמודדה עם המשבר הכלכלי ב-2008 והצליחה לחזור לצמיחה בזכות המדיניות הכלכלית של הממשלה ושל משרד האוצר, כולל סוגיית האחריות התקציבית.

יצחק כהן: אנחנו בין המדינות הבודדות שעברו את המשבר הגלובלי ללא נזקים.

יצחק כהן: התקציב הדו-שנתי הוא אחת הסיבות.

עפו אגבאריה: זה עוד לא בא, המשבר הגלובלי.

יצחק כהן: אני מדבר על המשבר הקודם.

יצחק כהן: במשבר באירופה היום – אתה אולי לא קורא עיתונים, אולי אתה לא – – –

עפו אגבאריה: – – – בדרך.

עפו אגבאריה: יבוא, יבוא.

בנימין בן-אליעזר: חס וחלילה.

יעקב כץ: רק השקל מתחזק – – –

יצחק כהן: התקציב הדו-שנתי הוא אחת הסיבות שאפשרו לישראל לצלוח את המשבר הגלובלי ולתרום לצמיחה ולשמור על שיעורי אבטלה נמוכים, מהנמוכים בעולם.

יצחק כהן: ידידי פואד, בניגוד למגמה במרבית המדינות המפותחות נרשמה בישראל ירידה ביחס החוב–תוצר.

יצחק כהן: היציבות הפיסקלית הושגה בזכות ניהול מדוד ואחראי של תקציב המדינה – שזכה אגב לשבחים גם מה-IMF, קרן המטבע הבין-לאומית, גם מהבנק העולמי, גם מה-OECD, יהללך זר ולא פיך – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יצחק כהן: – – ותרם להתאוששות הכלכלית המהירה יחסית במשק.

יצחק כהן: עובדה זו, לצד היציבות שהפגינה המערכת הפיננסית בישראל, לאורך כל המשבר, משאירה לממשלה מרחב תמרון רב יחסית בבואה להתמודד עם השלכות המשבר העולמי על ישראל.

קריאה: – – –

יצחק כהן: כן, חביבי, שאלת משהו?

יצחק כהן: הצמיחה השנה, ברוך השם, הגיעה ל-4.8% – הישג חסר תקדים.

יצחק כהן: אנו נמצאים כרגע בנקודת השפל באבטלה – 5.6%.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, זה כבר נקרא אבטלה חיכוכית, כבר אפשר לומר שאין אבטלה – נקודת השפל של שנים רבות, והיעד המרכזי שלנו זה להימנע ככל שניתן מעלייה בשיעורי האבטלה, וגם בעצם היעד הכי חשוב, תסכימו אתי.

יצחק כהן: עד למחצית 2011 היינו מעל יעד הגבייה, כפי שצפינו אותו, בתקציב 2011.

יצחק כהן: אבל מה לעשות, אנחנו עדים לכך שכבר במשך חצי שנה היעד פוחת והולך, ועד אוגוסט הגענו ליעד ומאז אנחנו מתחילים לפתוח גירעון, וזה מה שמדאיג.

יצחק כהן: נרצה לראות את נתוני סיכום השנה בתקציב 2011 כדי לקבל החלטות לשנת התקציב 2012.

יצחק כהן: אני מודיע לכם, רבותי, לקראת השנה הבאה, 2012, לא מן הנמנע שייקבעו קיצוצים בתקציב כדי להתאימו למצב המשק.

יצחק כהן: העובדה שאנו בממשלה ובכנסת מדברים על תיקונים בתחום החברתי מתאפשרת בניגוד גמור למה שקורה באירופה ובארצות-הברית, מהסיבה שהצלחנו, ברוך השם, ליצור צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה.

יצחק כהן: השינויים החברתיים החשובים יתקבלו במסגרת יישום המלצות ועדת-טרכטנברג.

יצחק כהן: בזמן הקרוב תתבקש הכנסת לאשר, אדוני היושב-ראש, בקריאה ראשונה את הצעת החוק הממשלתית הדנה בפרק המסים של הוועדה.

יצחק כהן: הצרכן ירגיש בכיסו את החלטת הממשלה, וזה שינוי מהותי במערכת המס בישראל.

יצחק כהן: משקי-בית רבים יחסכו מאות, וגם אולי אלפי שקלים בשנה, ואף יותר מזה, בזכות אישור ההמלצות האלה.

יצחק כהן: בשבועות הקרובים יאושרו חלקים נוספים מדוח-טרכטנברג במטרה להפחית את יוקר המחיה בישראל.

יצחק כהן: אני חושב, אדוני היושב-ראש, כפי שביקשתי מחברי חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה, לעת הזאת להתאחד לפחות בדבר אחד: לא להיות פופוליסטים, לשלב ידיים, מכיוון שצפויה תקופה לא פשוטה.

יצחק כהן: כפי שאמרתי, ייתכן מאוד – וכנראה זה יקרה – שנצטרך לבצע התאמות וקיצוץ רוחבי בתקציב.

יצחק כהן: אשר על כן, אבקש מחברי לדחות את הצעת האי-אמון, למרות העובדה שפואד הוא ידיד נפש שלי.

יצחק כהן: תודה רבה לכם.

יצחק כהן: כל טוב.

ראובן ריבלין: תודה לשר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: אני מזמין לדוכן הנואמים את שיח' אברהים צרצור, חבר הכנסת, שיבוא וינמק את הצעות האי-אמון אשר הגישו סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, בכותרת: סוגיית התכנון והבנייה בסקטור הערבי.

ראובן ריבלין: שר הפנים וסגן ראש הממשלה צריך להשיב, ולכן עד שהוא יגיע – והוא בדרך – אתה יכול לדבר שלא על חשבון מכסת הזמן, אלא אם כן אדוני רוצה שאני אקבע הפסקה.

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה.

אברהים צרצור: מבחינתי, נמשיך.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני לא סופר – עשר הדקות יחלו להימדד מהרגע שהשר המשיב – אלא אם כן השר לנדאו מודיע לי שהוא משיב.

אברהים צרצור: אז בוא נשמע.

אברהים צרצור: כבוד השר, אתה מודיע שאתה משיב בשמו של שר הפנים, או לא?

ראובן ריבלין: האם אדוני ישיב בשם שר הפנים?

ראובן ריבלין: אם אתה – אחרת ידבר חבר הכנסת צרצור עד אשר שר הפנים יגיע, ואז הוא יתחיל לנמק את הצעת האי-אמון שלו.

ראובן ריבלין: השר לא ישיב, אלא רק השר וסגן ראש הממשלה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי השר, אני דווקא אקדים ואומר כך: היות שאין לי שום תקווה שהממשלה הזאת תעשה איזה דבר חיובי בנושא המדיני, כמו שאני לא מאמין שהממשלה שתבוא אחריה תעשה משהו בנושא המדיני, כמו שלא האמנתי שהממשלה הקודמת – שקדמה לממשלה הזאת – עשתה או רצתה לעשות משהו בכיוון המדיני, לשם שינוי בחרתי בנושא שמבחינתנו נחשב לאחד הנושאים המורכבים, הטעונים והחשובים ביותר: מערך התכנון והבנייה – מדיניות ממשלות ישראל בנושא התכנון והבנייה במגזר הערבי.

אברהים צרצור: אבל לפני שאני אמנה בפניכם את החסמים, לפי דעתי, שעומדים כמוקשים בפני פיתוח האוכלוסייה הערבית, המגזר הערבי, בנושא של תכנון ובנייה, אני חייב להגיד כמה מלים על המחזה שאני רואה לפני; המחזה מסמל, במובן המלא של המלה, היעדר מדיניות תכנון ובנייה של ממשלות ישראל לגבי המגזר הערבי – ואני מתכוון להיעדרו של שר הפנים.

אברהים צרצור: שר הפנים יודע, אפילו אם הוא בדרך, שיש הצעת אי-אמון בנושא התכנון והבנייה, והוא גם מודע לעובדה שהנושא הזה הוא מהנושאים הבוערים ביותר שעומדים על האג'נדה של המגזר הערבי, ובכל זאת הוא מעדיף, או מחליט, לא לבוא ולהתייצב עם תחילת הדיון בסוגיה הזאת, ואני מפקפק אם יש אפשרות, אם יש סיכוי שהוא יגיע למקום הזה.

אברהים צרצור: אני חייב להגיד עוד דבר בנושא של שר הפנים – –

ראובן ריבלין: אם הוא לא יגיע תופסק הישיבה.

אברהים צרצור: – – היות שזאת לא הפעם הראשונה, כבוד היושב-ראש, ששר הפנים לא מופיע – לא כמשיב על הצעות רגילות לסדר-היום ולא על הצעות אי-אמון, ולא משיב, דרך אגב, על מכתבים שאנחנו שולחים כחברי כנסת ערבים; ואני חושב שאין אף חבר כנסת ערבי שיכול לחלוק עלי בנושא הזה – – –

ראובן ריבלין: השר הגיע.

אברהים צרצור: יפה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אברהים צרצור: אז אני שמח ששר הפנים הגיע, ואני מקווה, מאוד מקווה, שנקבל גם ממנו תשובות חשובות ומספקות בסוגיה שאנחנו דנים בה היום.

אברהים צרצור: אני אמנה בפניך, כבוד שר הפנים, כבוד היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת והשרים, כמה מהחסמים שלפי דעתי עומדים, כפי שאמרתי, כמוקשים בפני האפשרות של פיתוח המגזר הערבי.

אברהים צרצור: חסם ראשון: אפליה בהקצאת קרקעות.

אברהים צרצור: ומה זה אומר "אפליה בהקצאת קרקעות" – אנחנו מודעים לעובדה, כבוד היושב-ראש, שהמגזר הערבי הוא כ-20% מסך כל האוכלוסייה במדינת ישראל.

אברהים צרצור: אבל לעומת העובדה הזאת, שטח השיפוט של הרשויות המקומיות הערביות הוא אך ורק 2.5% משטח המדינה.

אברהים צרצור: דבר נוסף, בבעלות פרטית של אזרחי מדינת ישראל הערבים – הם מחזיקים ב-3.5% מהאדמות במדינת ישראל.

אברהים צרצור: עובדה נוספת: מספר – האוכלוסייה גדלה מאז קום המדינה ועד היום פי-עשרה מאז קום המדינה, אבל לצערי שטח השיפוט של היישובים הערביים הלך והצטמצם בכ-64%.

אברהים צרצור: נתונים צועקים לשמים.

אברהים צרצור: מאז קום המדינה כמעט לא הורחבו שטחי השיפוט של הרשויות הערביות, אך השטח – שטח הבינוי – בתוכן גדל פי-16.

אברהים צרצור: הנתון האחרון שצועק לשמים: אי-פיתוח מתחמים בבעלות המדינה במסגרת תחומי השיפוט של היישובים הערביים ופרסום מכרזים – אם משרד השיכון מכריז או מפרסם מכרז כדי לשווק מגרשים בבעלות המדינה, מה שקורה שם הוא שדווקא משרד השיכון בחר בשיטה נועזת ביותר, אמיצה ביותר, במובן השלילי: הוא מפרסם מכרזים לפי מה שנקרא "למרבה במחיר".

אברהים צרצור: דהיינו, במקום לשווק את המגרשים האלה כפי שהיה למשל לפני חמש או שש שנים – משווקים, קובעים את המחיר, אנשים מגישים את הבקשות שלהם, ואם מספרם של אלה שמבקשים גדול יותר ממספר המגרשים המשווקים, עושים הגרלה על-ידי ועדה בראשותו של שופט בדימוס, ומי שיוצא מקבל את המגרש והולך לשלום.

אברהים צרצור: אבל עכשיו, כדי לזלול עוד כסף לקופת המדינה על חשבונם של האנשים הזקוקים למגרשים האלה, דווקא – המדינה בחרה בדרך הזאת של מכרזים למי שמרבה במחיר, דהיינו גם בקטע הזה אנחנו מובילים למצב שבו רק העשירים קונים את המגרשים האלה, אבל העניים נשארים, כפי שנאמר, עם הלשון בחוץ.

אברהים צרצור: החסם השני – ואני אנסה לקצר עד כמה שאפשר – החסם השני: היעדר תוכניות מיתאר ותוכניות-אב.

אברהים צרצור: אני אומר לכם בצורה חד-משמעית: ביותר מ-70% מהיישובים הערביים אין תוכנית מיתאר מאושרת.

אברהים צרצור: שלא יספרו לנו סיפורים שאכן בצנרת יש כל כך הרבה – בחלק גדול מאוד מ-70% מהיישובים הערביים יש תוכניות שנמצאות בצנרת.

אברהים צרצור: אני אגיד לך, כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, התוכניות האלה, שנמצאות בצנרת, תקועות שם זה אולי עשר או 15 שנים, ואף אחד לא רואה את האור בקצה המנהרה.

אברהים צרצור: אנחנו סוחבים את הגיבנת הזאת מאחורינו לאורך כל השנים בלי שנראה, כפי שאמרתי, את האור בקצה המנהרה.

אברהים צרצור: אתן לכם דוגמה, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: אני ביקרתי לפני שלושה שבועות בכפר ג'ת שבמשולש.

אברהים צרצור: ביקרתי דווקא בשכונה הדרומית של הכפר ג'ת.

אברהים צרצור: עשרות בתים שנבנו על אדמות פרטיות, מאות דונמים ששייכים לתחום השיפוט של הכפר ג'ת – הבתים האלה מאוימים בצווי הריסה.

אברהים צרצור: האנשים – גם העירייה שם הגישה תוכנית מיתאר לכל המקום הזה.

אברהים צרצור: התוכנית הזאת אושרה להפקדה בוועדה המקומית והועברה לוועדה המחוזית.

אברהים צרצור: הוועדה המחוזית חיפה מסרבת עד עצם רגע זה לדון בתוכנית הזאת, אף שהם יודעים היטב שיש עשרות בתים שגורלם קשור בטבורו לאישור התוכנית הזאת.

אברהים צרצור: ובכל זאת דוחפים את האנשים – כן, כבוד השר.

עוזי לנדאו: חושבים כנראה ששם גרים מתנחלים.

אברהים צרצור: אתה יודע מה, אולי – בלי להשוות בין שתי הסיטואציות, אבל אלה העובדות הקיימות בשטח בתוככי "הקו הירוק", בתוככי מדינת ישראל, במקום שאמורים לקבל מה שנקרא התייחסות שווה לכל תושבי ואזרחי מדינת ישראל, ערבים ויהודים כאחד.

אברהים צרצור: מחסום שלישי: מחלוקת לגבי הבעלות על אדמות, ובמיוחד בנגב.

אברהים צרצור: אני אתן לכם את הנתון המדהים הזה, כבוד היושב-ראש, ואני לא אדבר עכשיו בצורה פרטנית ומפורטת – חברי, חברי פשוט מפריעים לי.

אברהים צרצור: אמרתי שהחסם השלישי הוא מחלוקת לגבי הבעלות על אדמות, במיוחד בנגב, ואני לא אכנס עכשיו לפרטי מה שנקרא תוכנית פראוור-עמידרור – זה לא הנושא, אבל אני אתן לך, כבוד היושב-ראש, מכובדי, נתון צועק לשמים: שיעור התושבים הערבים באזור הנגב הוא 36% מכל האזרחים באזור הנגב.

אברהים צרצור: התוכניות הממשלתיות – גם התוכנית של פראוור מתכננת, מתכוונת לדחוס 36% מכל התושבים שם לתוך פחות מ-1% מהשטח של הנגב, ואני משאיר את הפרשנות וכל מה שמסביב לאינטליגנציה שלכם כדי להסביר לעצמכם לאן אנחנו מובילים את האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

אברהים צרצור: חסם רביעי הוא היעדר שיתוף נציגים – או: נציגי מיעוטים – בתהליכי קבלת החלטות ביישובים.

אברהים צרצור: ולמה אני מתכוון, כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה?

אברהים צרצור: לפני שנים רבות – אני לא יכול באמת לזכור בדיוק לפני כמה שנים – משרד הפנים החליט לשלול את סמכויות התכנון והכנת תוכניות המיתאר מידי הרשויות המקומיות, והעביר את הסמכויות האלה למשרד הפנים.

אברהים צרצור: ומה זה אמר?

אברהים צרצור: משרד הפנים העביר את הסמכויות האלה, שאמורות להיות סמכויות בלעדיות של אלה שמכירים את השטח ויודעים בדיוק למה הם חותרים, מה המטרות שהם צריכים להשיג בנושא של תכנון ובנייה, ומעבירים את הסמכות הזאת, המאוד-מרכזית, לפקידים במשרד הפנים, ואנחנו רואים מה שהפקידים במשרד האוצר עושים בנושאים שונים ודומים – מעבירים את הסמכויות האלה, שהן סמכויות הרות גורל, לפקידים שאין זה מעניינם לקדם את ענייני התכנון במגזר הערבי.

אברהים צרצור: ועל כן הכול תקוע.

אברהים צרצור: ויתירה מכך, כבוד היושב-ראש, אלה שמטפלים, אם הם מקדמים את התוכניות האלה, הם דווקא מתכננים או מכינים תוכניות שאין להן שום קשר עם הצרכים המציאותיים של אזרחי המדינה הערבים ביישוביהם או בעריהם.

אברהים צרצור: דהיינו, הם יושבים שם, באיזה כוכב לכת, מתכננים לפי ראות עיניהם, או אולי לפי ראות עיני אלה שקובעים את המדיניות כלפי רוב אל מול מיעוט, והתוצאה היא יותר בעיות, היא הכללת שטחים שאמורים להיכלל בתוכניות מיתאר, דחיפת תושבים לבנייה בלתי חוקית, ועוד ועוד, והתוצאה, בסופו של דבר, הרסנית לכולנו.

אברהים צרצור: חסם חמישי, כבוד היושב-ראש:

אברהים צרצור: האופי הפוליטי של ועדות התכנון – והכפר דהמש הוא אחת הדוגמאות האלה, הבולטות.

אברהים צרצור: כ-1,000 אנשים חיים בכפר דהמש, שהוא חלק אינטגרלי – או: קיים בתחום השיפוט של המועצה המקומית עמק-לוד.

אברהים צרצור: מאז שנות ה-50 ועד היום כולם מסרבים – כולם מסרבים – להכיר בקיומו, והיום הוא נמצא אל מול פרשת דרכים: או להיות או לחדול להיות.

אברהים צרצור: אבל אני אומר לך במלוא הכנות, כבוד היושב-ראש, 1,000 בני-אדם, 1,000 נפשות שקיימים במקום הזה, לא ירשו בשום פנים ואופן שהם יחדלו להתקיים, ויהיה המחיר כמה שיהיה.

אברהים צרצור: ואני לא מאיים בשום פנים ואופן, אבל יש פה צורך חיוני, צורך גורלי, צורך אלמנטרי של אנשים שרוצים לחיות בכבוד.

אברהים צרצור: והחסם השישי – מגמות התכנון.

אברהים צרצור: ואני אביא לכם דוגמה פשוטה מאוד, הקשורה לעירי, כבוד שר הפנים, כפר-קאסם.

אברהים צרצור: אני הייתי, מתוקף תפקידי כראש המועצה המקומית בשנת 1995 – כולנו יודעים, היה טבח בשנת 1956.

אברהים צרצור: שלוש שנים לאחר הטבח הזה משרד הפנים או שר הפנים דאז החליט להקים מועצה מקומית בתחום כפר-קאסם.

אברהים צרצור: כפי שכבודו יודע, החלטה להקים מועצה מקומית אומרת שני דברים: דבר ראשון צו כינון, ודבר שני מפה שמצורפת לצו הכינון, שתוחמת את תחום השיפוט של המועצה.

אברהים צרצור: ומה קרה באותה מפה שלוש שנים לאחר הטבח, כבוד שר הפנים?

אברהים צרצור: מה שקרה במפה הזאת – במקום לפצות את כפר-קאסם על הרצח, על הטבח שנעשה כלפי אנשים שלווים, אזרחי מדינת ישראל הערבים, באו וביצעו טבח מספר שתיים נגד האדמות, וקטעו מהאדמות הפרטיות של אלה שנטבחו אתמול 3,000 דונם, שעד היום – עד היום – הכול תלוי בין שמים וארץ.

אברהים צרצור: ואני, בתוקף תפקידי כראש העיר באותן שנים, ב-1995, הגשתי בקשה למשרד הפנים להקים ועדת גבולות.

אברהים צרצור: הוקמה ועדת גבולות, דנה בסוגיה הזאת והחליטה לצרף כ-1,500 דונם לתחום השיפוט של כפר-קאסם.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, מאז 1995 ועד היום – אתה תעשה את החישוב, ואני מסיים בזאת – מאז 1997 ועד היום נכנסו למשרד הפנים – או היו על כס שר הפנים – יותר משישה שרים, ואף אחד מהם לא העז לחתום על ההמלצות האלה ולהפוך אותן למציאות.

אברהים צרצור: בשנתיים האחרונות ראש העיר שנמצא היום, מר נאדר צרצור, בא במשא-ומתן, התערבנו גם אנחנו, עזרנו, זה כשנתיים, כבוד שר הפנים, מונח על שולחן שר הפנים ההסכם שנחתם בין כפר-קאסם לראש-העין.

אברהים צרצור: כולם מסכימים לגבי הפתרון הזה, ובכל זאת, ההסכם הזה עדיין תלוי ועומד, כבוד היושב-ראש.

ראובן ריבלין: כבוד השר בוודאי ישיב, רק – אני רוצה להעיר לך הערה, כבוד השיח' אברהים צרצור, שהדוגמה שנתת לגבי הנגב היא קצת מטרידה משום – נכון, ייתכן מאוד שמבחינת האוכלוסייה 36% מהיושבים בנגב הם בדואים; יחד עם זה, הנגב שייך לכל ישראל, לא נותנים בפרופורציה.

אברהים צרצור: ודאי.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכוונים ליישב את הנגב במיליוני אנשים, אני מקווה.

אברהים צרצור: ערבים ויהודים.

ראובן ריבלין: ודאי, מה זה?

אברהים צרצור: אולי פליטים.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח.

ראובן ריבלין: פליטים יהודים בטוח, בהגדרת המדינה כמדינה יהודית – – –

אברהים צרצור: ולא תשכח גם פליטים ערבים.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי שהפלסטינים ידאגו.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי.

ראובן ריבלין: אני מקווה שכל ארץ-ישראל תישאר ונקבל גם את אותם אנשים ונקיים את המדינה ולא יהיה פער בין מדינה יהודית לדמוקרטית, אבל עוד – זה צריך הרבה הרבה חסדי שמים, לכולנו.

ראובן ריבלין: אבל האמירה שהם 36%, לכן 36% מהנגב שייכים להם, זה נימוק מעניין, אבל הוא לא מתקבל.

אברהים צרצור: לא לא, אני אמרתי ש-36% רוצים לדחוס לפחות מ-1%.

ראובן ריבלין: ל-1%.

ראובן ריבלין: אני שמעתי אותך, ל-1%, אבל הפרופורציה פה היא לא חשובה.

אברהים צרצור: אני מאוד מקווה, כבוד היושב-ראש, שהסוגיה המדינית שהעלית עכשיו לא תיכנס עכשיו לדיון עם שר הפנים – –

ראובן ריבלין: ראית שלא הערתי מלה אחת לגבי כפר-קאסם.

אברהים צרצור: יפה.

אברהים צרצור: בוודאי.

אברהים צרצור: – – היות שאנחנו מעוניינים לשמוע תשובות לגבי הנושאים שאני העליתי, הקשורים לתוכניות הבנייה, לא לנושא המדיני בכלל.

ראובן ריבלין: שמעתי, השר שמע, השר שמע בצורה הברורה ביותר, הדברים היו כולם פנים-ישראליים.

ראובן ריבלין: איש לא דיבר פה על הסכסוך הישראלי–ערבי.

ראובן ריבלין: דובר פה על היחסים בין אזרחי ישראל היהודים והערבים בתוך מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: כבוד שר הפנים, סגן ראש הממשלה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה באמת סוגיה שמטפלים בה במשרדי הממשלה השונים, ובפרט משרד הפנים, זה שנים רבות, ויש רצון אמיתי וכן, וגם נעשים צעדים רבים, להביא להעדפה מתקנת בשל האפליה שהיתה – לכאורה, משום שאי-אפשר לומר "אפליה מכוונת", כי חלק גדול מהבעיות, חברים, אתם מכירים אותן היטב, בחלק גדול מאוד מהמקרים, או ברוב המקרים, היו ועדיין יש – לא ברוב, אבל בחלק הגדול – התנגדויות – כדי לקדם תוכניות מיתאר.

אליהו ישי: היום, על-פי הנתונים שיש בידי, משרד הפנים, במסגרת ההעדפה המתקנת, מתכנן ביישובים שבסקטור הערבי – נמצאות בהליכי תכנון יותר מ-100 תוכניות.

אליהו ישי: כרגע אומצו 90 תוכניות-אב – אומצו כבר 90 תוכניות-אב, מספר לא קטן.

אליהו ישי: אושרו כ-40 תוכניות מיתאר ויותר מ-30 תוכניות מצויות כרגע בשלבי תכנון ואישור.

אליהו ישי: זאת אומרת, ממשלת ישראל – משרד הפנים רואה בעדיפות גבוהה, ויש חשיבות מאוד מאוד מאוד גבוהה, לתכנן את היישובים במגזר הערבי.

אליהו ישי: עכשיו, כן – יש בעיות.

אליהו ישי: אגב, במסגרת התכנון – אם אתה שומע פה את הדיונים ולא מתעלם מהוויכוחים עם שר הפנים, עם שר השיכון ועם הממשלה, ובחלק גדול מאוד מהמקרים בצדק, על הליך תכנון ביורוקרטי – הסבל של הביורוקרטיה בתכנון – זה חל על כולם; הסבל הנורא והסחבת והביורוקרטיה ומינהל מקרקעי ישראל – שר השיכון דיבר על זה רבות – על עליות המחירים – הוא גם נאבק בעניין הזה, על כך שהם מוציאים מכרזים בכמה שיותר כסף במקום להיטיב, לכאורה, עם האזרחים; לא לכאורה, בעצם – להיטיב עם האזרחים.

אליהו ישי: הדבר ידוע.

אליהו ישי: זה התפקיד של המינהל, למכור בכמה שיותר כסף, ואנחנו כמדינה רוצים בפחות.

אליהו ישי: אז מה המינהל אומר – זה המחיר, אתם כאוצר בכיס השני, אם אתם רוצים – זה חלק מהמשחקים, הייתי אומר, של האוצר.

ראובן ריבלין: כבוד השר, שאל חבר הכנסת השיח' אברהים צרצור שאלה ברורה ביותר לגבי כפר-קאסם.

ראובן ריבלין: אני במקרה הייתי בוועדות כשהיה הוויכוח בין ראש-העין לכפר-קאסם, ובהסכמת ראש-העין ובהסכמת כולם התקבל דבר שבו הגיעו לפשרה שהיא מקובלת על אזרחי ישראל, עם כל הצער והכאב של שני הצדדים, והתוכנית הזאת מונחת איזה ארבע שנים.

ראובן ריבלין: אני בטוח ששר הפנים, אם יסתכל לתוך העניין ויראה שהדבר צודק, יחתום כפי שהוא יודע, אלא אם כן יש פה דבר חדש, שמישהו מחליט שרוצים לעשות פה הסדרים חדשים.

אליהו ישי: כפר-קאסם – באמת הוועדה סיימה את עבודתה, זה מונח על שולחני, אני מקיים דיונים מקצועיים עם נציגי הוועדות, עם אנשי המקצוע במשרד; בוחנים, מה מאשרים, באילו תיקונים, באילו שינויים.

אליהו ישי: הדברים האלה מתקדמים במשרד באופן שוטף, וזה ימשיך להתקיים.

אליהו ישי: יחד עם זאת, המדיניות, יושב-ראש הכנסת, היא לבנות גם לגובה.

אליהו ישי: זה לא עניין של תרבות שלא בונים לגובה, כי ברמאללה בונים לגובה, בעזה בונים לגובה.

ראובן ריבלין: היום בטייבה בונים לגובה.

ראובן ריבלין: גם בכפר-קאסם יבנו לגובה.

אליהו ישי: לומר שלא בונים לגובה, זה לא נכון.

אליהו ישי: אתה יודע מה – אמרתי והנחיתי לתת אחוזים והטבות גדולות מאוד באחוזי בנייה, עד כמה שרק אפשר.

ראובן ריבלין: צודק.

אליהו ישי: כי אני לא יכול לומר: זה כן וזה לא.

אליהו ישי: אני אומר: ברמת התכנון, בתוכניות המיתאר, תבנו כמה שיותר בניינים לגובה, ומה שיקרה – שאנשים ירוויחו; בעלי קרקע פרטית יוכלו לבנות עשר קומות, 20 קומות, ובסך הכול הכללי יהיה רווח עצום גם לאותם בעלי קרקעות וגם למועצה מבחינת הפיתוח וההכנסות והיתרים ואגרות וכל מיני הכנסות של היטלים ועוד לרשות המקומית, כך שבשורה התחתונה זה מתקדם באופן מאוד משמעותי.

אליהו ישי: אנחנו מפתחים את זה באופן מאוד משמעותי, המשרד נתן לזה עדיפות גבוהה.

אליהו ישי: אני מתייחס לזה באופן מאוד רציני, כי אני חושב שזה אינטרס של כולנו – טוב להם וגם טוב לנו שיבנו לגובה ושיהיו מגורים לכולם.

אליהו ישי: אסור שיהיו בעיות דיור.

אליהו ישי: זה היום מכה את כולם, לצערי הרב.

אליהו ישי: אין הבדל בארץ, כולם סובלים מבעיית דיור – יהודים, לא-יהודים, דתיים, חילונים, עולים, ותיקים; כולם בסיפור הזה.

אליהו ישי: אגב, משרד הפנים היום – בשנה האחרונה יש עלייה של כמעט 100% באישורי תוכניות במשרד הפנים; עוד לפני הרפורמה ולפני הווד"לים, כל שכן אחרי הווד"לים.

אליהו ישי: זה במסגרת מאמץ אדיר שאני משקיע מול הממונים על המחוזות והמתכננים, שעושים עבודה מצוינת, מול כל משרדי הממשלה שיושבים בוועדות השונות, וכל אחד בתורו מנסה לתקוע משהו.

אליהו ישי: הרי המכה של התכנון ושל אישורים זה בכל הארץ.

אליהו ישי: היום, ברוך השם, זה משתפר; אני לא יודע אם היה אי-פעם גידול כזה גדול באישורי תוכניות.

אליהו ישי: אני חוזר – גם במגזר הערבי, כמו כל המגזרים – חשוב מאוד, זה אינטרס שלנו לקדם את זה ולפתח את זה ולסייע ולזרז את זה, וגם לגבי ועדת גבולות – אנחנו בוחנים ובודקים כל דבר לגופו של עניין, ובעזרת השם, נתקדם בעניין.

ראובן ריבלין: אנחנו נעקוב כולנו אחרי כפר-קאסם.

ראובן ריבלין: כבוד סגן ראש הממשלה, הואיל ואדוני עסוק מאוד, יש הזדמנות.

ראובן ריבלין: רגע, חבר הכנסת צרצור, אתה כבר דיברת.

ראובן ריבלין: טלב אלסאנע, רצית לשאול שאלה?

ראובן ריבלין: לא לנאום.

טלב אלסאנע: אדוני השר, לא פעם אני נתקל בעובדה שתיקון תוכנית המיתאר חופף לתחום השיפוט ברשויות הערביות.

טלב אלסאנע: מדוע אין תחום שיפוט שמאפשר התפתחות טבעית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זה חוק התכנון והבנייה קובע.

ראובן ריבלין: כן, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה; לא לנאום, רק לשאול.

אחמד טיבי: אדוני השר, לגבי כפר-קאסם, האם אתה מוכן להודיע כשר הפנים מעל הדוכן, שבתוך שלושה חודשים – – –

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך שנעקוב אחרי זה.

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך ולחבר הכנסת צרצור שנטפל בזה.

ראובן ריבלין: הוא עוד מתכוון להיות סגן ראש ממשלה הרבה שנים.

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך שנשאל אותו בתוך שבועיים.

אחמד טיבי: אולי הוא רוצה לענות.

ראובן ריבלין: אני מכיר.

ראובן ריבלין: תן לו לשאול במשרד בצורה מפורשת, ונקבל תשובה ברורה, למה להפתיע?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה, שאלה; לא נאום.

חנא סוייד: אני רוצה לשאול את כבוד השר, האם זכור לו שחתם על הרחבת תחום שיפוט של יישוב ערבי?

אליהו ישי: התשובה היא כן.

ראובן ריבלין: זה הוא עשה כבר.

אליהו ישי: אני יכול לתת לך את הפירוט.

אליהו ישי: ועכשיו לגבי השאלה של טלב אלסאנע – גוף תכנוני, מינהל התכנון הוא מינהל שפועל על-פי חוק, עם הרבה סמכויות, והיום דווקא אנחנו מנסים לעשות מאמצים אדירים, להתאים את תחום השיפוט לתחום התכנון; עושים מאמצים אדירים.

אליהו ישי: בעשרות אם לא במאות מקרים אנחנו מתקנים את זה, יש ועדות ברחבי הארץ – צפון, דרום, מרכז – ועדה שהולכת לסיים את עבודתה, ובעשרות אם לא מאות מקרים יהיו כמעט מאות תיקוני גבולות ותחומי שיפוט כדי שיהיה הרבה יותר טוב – זו עבודה חשובה.

אליהו ישי: זו שאלה טובה, וזה מתבצע.

חנא סוייד: אף פעם לא חתמת.

אליהו ישי: אני אבדוק ואתן לך תשובה.

אליהו ישי: לגבי השאלה של חבר הכנסת טיבי, עם כל הכבוד, יהיה דיון מקצועי.

ראובן ריבלין: אם בתוך שבועיים לא תקבל תשובה, תבקש שאילתא דחופה, ואני אאשר אותה.

אליהו ישי: לומר דבר לפני שקיימתי דיון מקצועי, לא יהיה נכון.

אליהו ישי: תודה.

ראובן ריבלין: לכן לא רציתי לסבך אותך עם שאלתו הנוקבת של חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: אנחנו נקבל תשובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, מתחיל הדיון המשולב.

ראובן ריבלין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת נינו אבסדזה; אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס בשם סיעת ישראל ביתנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, סגן היושב-ראש, כשיסיים, אם הוא יכול להחליף אותי.

ראובן ריבלין: אני ממליץ שמי שלא נמצא באולם, אל תיתן לו לדבר.

ראובן ריבלין: הבא אחריה – נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האופוזיציה אימצה לעצמה נוהג שחוזר על עצמו חדשות לבקרים כמין דז'ה-וו: הטלת אשם בממשלה בכל דבר מחוץ ומבית.

אורלי לוי אבקסיס: אם התהליך המדיני בקיפאון, לאופוזיציה אין במי להטיל את האשם אלא בממשלת ישראל, ככה זה.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר הפלסטינים מצהירים בריש גלי: עם ממשלת ישראל לא ישבו, וממשיכים בסירובם חרף לחצה של ארצות-הברית וקריאת הקוורטט, וכפי שכבר אמרנו, בעיני האופוזיציה, יש אשם אחד, והוא ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: הלקאה עצמית שכזו אין לה אח ורע ואין לה הסבר זולת תסכול.

אורלי לוי אבקסיס: כי מה לא הציעו הממשלות שבראשן עמדתם, חברי חברי האופוזיציה – למרות שהם לא כאן, אמשיך ואפנה אליהם – לא עד חצי המלכות, אלא מלכות פלוס הצעתם, והדברים התפרסמו לפרטי-פרטים מצד הפלסטינים ומפי מקורות זרים, והם מרתקים ומפתיעים בנדיבותם; כדאי באמת לקרוא את מה שפרסמה לאחרונה מזכירת המדינה לשעבר, הגברת קונדוליסה רייס.

אורלי לוי אבקסיס: אדרבה, ילמדונו הנדיבים מאתמול מה עוד הם מוכנים להציע כדי שהפלסטינים יסכימו לשבת עם ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: מה ניתן עוד לתת שלא נתתם?

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול להיות מעניין; לא רק לנו, היושבים בבית הזה, אלא לכל אזרחי ישראל וגם לאירופים, לאמריקנים, לרוסים, לעולם כולו.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברי חברי האופוזיציה, תואילו לומר לנו מה לדעתכם ירצה את הפלסטינים?

אורלי לוי אבקסיס: מה ירצה את הרשות, את ה"חמאס", את "הג'יהאד האסלאמי"?

אורלי לוי אבקסיס: תאמרו לנו, כי הרי לכם הפתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, הצעת האי-אמון שלפנינו מקיפה תחומים רבים.

אורלי לוי אבקסיס: גם למגישיה ברור כי לא ניתן לדון ברצינות בזמן העומד לרשותנו בנושא זה.

אורלי לוי אבקסיס: אך למרות זאת, מה שמנחה את האופוזיציה זה לא העניינים עצמם, כי אם הגישה שלפיה כל המרבה הרי זה משובח.

אורלי לוי אבקסיס: מבין הנושאים הרבים היה לנו הנושא המדיני, נגענו בו הרגע, אבל יש לנו גם הנושאים הבאים בתור, ומה הם?

אורלי לוי אבקסיס: כן, יש לנו נושא כלכלי וגם נושא חברתי, ולא חלילה שנושאים אלה הם לא קרדינליים.

אורלי לוי אבקסיס: ההיפך, הם אכן ברומו של עולמנו, ומשום שהם כאלה הם מחייבים חשיבה לעומק, אחריות ורגישות.

אורלי לוי אבקסיס: אך האופוזיציה מסתפקת רק באזכורם.

אורלי לוי אבקסיס: הביקורת הלגיטימית כשלעצמה, אין בה כדי לפתור דבר או לקדם דבר.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם יודעים זאת, הייתם בשלטון לא מזמן, ניסיתם להתמודד עם בעיות, אך מה למדתם?

אורלי לוי אבקסיס: זו בעיה של נוסחה, זו בעיה של ססמה?

אורלי לוי אבקסיס: חברים, הבעיה החברתית הכאובה, לכולנו, לא נוצרה עם הקמת הממשלה הזאת, את זה כולם יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: זהו תהליך נורא שבו חיו וחיות משפחות רבות בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: העוני הפך לתורשתי, הוא עובר מדור לדור.

אורלי לוי אבקסיס: אין תחום שבו לא פגע הנגע הנורא הזה, והוא לא פוסח על גילאים.

אורלי לוי אבקסיס: קורבנותיו הם גם ילדים וגם זקנים.

אורלי לוי אבקסיס: המאבק למיגורו עובר אף הוא כירושה ממשלה לממשלה – מי עושה פחות ומי יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כל עוד לא נמגר אותו ניוותר כבעלי חוב, חוב שיעבור גם הוא בירושה לממשלות הבאות.

אורלי לוי אבקסיס: חברי הכנסת, יש תחומים רבים שבהם ניתנו פתרונות לבעיות חברתיות והביאו מזור לאזרחים רבים, בהם ילדים וזקנים, שכירים וחיילים, אמהות ואמהות לעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: אך נותרו עוד תחומים רבים הזועקים לפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נאמר את האמת: יהיו ההישגים אשר יהיו, ויש כאלה, עלינו לזכור ולהזכיר כי הם רק חלק ממה שנותר עוד לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שלא להזכיר את שכבת הביניים הכורעת תחת יוקר המחיה ומצוקת הדיור, זאת שהזכירה לכולנו בקיץ האחרון את המציאות הקשה הפוגעת גם בצעירים עובדים ומוכשרים השואפים להתקיים בכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: הזעקה שבקעה מהמחאה החברתית האדירה צריכה לצלצל באוזנינו כפעמון הבא להזכיר לנו את מה שחייב להיות בראש סדר-היום הלאומי שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: ולנושא הכלכלי – ובזה אני אסיים – אז מה מצבנו האמיתי?

אורלי לוי אבקסיס: על-פי כל הפרמטרים הכלכליים ישראל ניצבת כמשק יציב עם צמיחה מתמשכת ושיעורי אבטלה נמוכים מבכל מדינות המערב, מדינות שאך תמול-שלשום היו דוגמה לחיקוי לנוכח הצמיחה והשגשוג שאפיינו את כלכלתן.

אורלי לוי אבקסיס: מדינות אלה יודעות היום זעזועים וטלטלה; מדיניותן הכלכלית פשטה את הרגל וממשלותיהן פושטות את היד.

אורלי לוי אבקסיס: על עתיד כלכלת אירופה מרחף סימן שאלה גדול, המאיים גם על המשך קיומו של היורו, המטבע המסמל את איחודה וייחודה של אירופה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, ישראל עקבה ועוקבת בדריכות אחר התפתחויות אלו – –

אורי מקלב: ממש משפט סיום.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אני מבטיחה.

אורלי לוי אבקסיס: – – היא נהגה ונוהגת באחריות ובזהירות המתחייבת.

אורלי לוי אבקסיס: הצעדים שננקטו על-ידי הממשלה ובנק ישראל יצרו ושימרו את האקלים השקט המאפיין את פעולתם התקינה של המוסדות הפיננסיים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: האווירה השקטה והיעדר הפניקה הם הביטוי המובהק לאמון הציבור בכלכלת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ועל זה האופוזיציה מגישה אי-אמון בממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, זר לא יבין זאת, אך לנוכח הבלבול והייאוש השוררים באופוזיציה אקט זה לא זר לנו.

אורלי לוי אבקסיס: היה נחמד אם חלק מהאופוזיציה, פרט לשני חברי הכנסת הנכבדים – שלושה – היו כאן עוד נציגים, הרי אתם הגשתם את האי-אמון, מן הראוי שתקשיבו לו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורי מקלב: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו – חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר ראינו את החיבוק, את האהבה בין ה"חמאס" ו"הג'יהאד" לבין אבו מאזן.

נסים זאב: איזה נשיקות, איזה תקוות.

נסים זאב: התפעלות.

נסים זאב: אבל יש מטרה אחת: המטרה היא לעמוד מול העולם מאוחדים, אפילו לפי שעה, להראות שיש מדינה בדרך; אנחנו עוד מעט הולכים להיות מדינה.

נסים זאב: אבל מה, איזו מדינה?

נסים זאב: החיבור בין עזה ליהודה ושומרון – מישהו יכול להסביר לי איך מחברים?

נסים זאב: כמו שפעם חיברו את סוריה למצרים.

נסים זאב: גם כן היתה אז אחדות של מדינות, אבל כל אחד היה במדינה שלו.

נסים זאב: אפשר לחבר בין עזה לבין יהודה ושומרון – אין שום בעיה, אפשר לחבר אותם מבחינה כלכלית, אידיאולוגית אפילו, במה שאתם רוצים.

נסים זאב: אבל לחבר אותם דרך כביש שחוצה את מדינת ישראל?

נסים זאב: אנחנו צריכים להבין שמדינת ישראל תהיה בסיכון.

נסים זאב: אנחנו רואים מה שקורה מסביבנו, אנחנו לא עיוורים.

נסים זאב: מה קורה בסוריה.

נסים זאב: יש כאן מלחמה פנימית בכל מדינה.

נסים זאב: השיעים מול הסונים, השנאה שם בוערת, כולם בלב ים סוער.

נסים זאב: אז מה קרה?

נסים זאב: למה ממהרים?

נסים זאב: אני שמעתי קודם את חבר הכנסת בנימין – פואד, שאומר, צריכים לרוץ, צריכים כבר – לעשות צעד.

נסים זאב: אתם יודעים, אני פה כבר 12 שנה בכנסת, ויותר, שומע: עכשיו זאת ההזדמנות, עכשיו צריכים כבר לעשות מהלכים, כי אחרת אבוי לנו, מה עומד לקרות.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לכם, אנחנו לא יכולים להיות גם עיוורים, וגם חירשים, וגם אילמים, ולא לומר את אשר על לבנו.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לכם, בעניין ההסברה אנחנו באמת אילמים; אנחנו לא מספיק יוצאים לעולם ומסבירים את המדיניות של מדינת ישראל.

נסים זאב: אני חושב שמשרד החוץ לא עושה מספיק בעניין הזה.

נסים זאב: ואם משרד החוץ לא מספיק, צריך לחפש עוד ערוצים.

נסים זאב: שר ההסברה עושה כמיטב יכולתו, אבל אני רוצה לומר שלא רק שזה עוד לא – לא רק שזה לא מושלם, אנחנו אפילו לא במחצית הדרך.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו שומעים קולות, גם מארצות-הברית – מה פתאום לתת סיוע ביטחוני למדינת ישראל אם מדינת ישראל רוצה לקחת מתקציבה – להעביר אותה – היא מקצצת בתקציב הביטחון ומעבירה אותו לנושאים חברתיים.

נסים זאב: ואנחנו יודעים שארצות-הברית נמצאת היום במצב של משבר, ואירופה על אחת כמה וכמה.

נסים זאב: אנחנו חייבים לנקוט משנה זהירות.

נסים זאב: אני רוצה לומר שכולנו רק צריכים לקוות, להתפלל, לשלום אמיתי, שיהיה באמת – שעת רצון לשלום – –

מוחמד ברכה: תודה.

נסים זאב: – – אבל לא ללכת ולרוץ כמו עיוורים, ולומר, נו – – –

מוחמד ברכה: היה לך סיום יותר טוב.

נסים זאב: אוקיי.

נסים זאב: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אל תיקח את זה מהזמן שלי, אבל רציתי לברך אותך – לא יצא לנו, ככה, לעמוד ולשבת, אז זאת הזדמנות לברך אותך כיושב-ראש הישיבה.

דניאל בן-סימון: הזמן הזה לא נחשב; אני רואה שהוא נחשב בכל זאת.

דניאל בן-סימון: אז אני לוקח את המחמאה בחזרה, אלא אם תחזיר לי את הזמן.

מוחמד ברכה: תשאיר את המחמאה ותקבל את הזמן.

דניאל בן-סימון: יפה מאוד.

דניאל בן-סימון: ידעתי שתהיה לי פרוטקציה אתך.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, זאת עוד הצעת אי-אמון, אבל היא לא מתייחסת למה שקורה פה; בעוד העולם מסביבנו גועש – העולם הערבי, ובאירופה, ובארצות-הברית, וכל אחד מסיבותיו – נפלה איזה שלווה במדינה הזאת, כאילו הגענו לימות המשיח.

דניאל בן-סימון: והמחאה שהרעידה את המדינה הזאת בקיץ דעכה ונבלעה לתוך איזה משהו ולא ברור מה קרה כאן.

דניאל בן-סימון: פתאום הרחובות שוב התרוקנו, וכל אחד מתכנס לתוך עצמו.

דניאל בן-סימון: המשא-ומתן המדיני שהיה חלק בלתי נפרד מהמדינה הזאת – איננו.

דניאל בן-סימון: ואני פונה דווקא לשר וילנאי, כאיש תנועת העבודה לשעבר: האם אתה זוכר תקופה שבה היינו בבידוד מוחלט – לא מדברים עם אף אחד, לא מקשיבים לאף אחד – אנחנו כמו אי בודד, ומסביב, ככה, ייהום הסער, ואין לנו כלום – לא מדברים עם אף אחד, לא שומעים אף אחד, ואני אומר לך, אדוני השר, אני פונה אליך, כי אומנם עברת, אבל אתה עדיין איש תנועת העבודה ברמ"ח איבריך – – –

מתן וילנאי: – – –

דניאל בן-סימון: כשאני אומר "תנועת העבודה", כשאני אומר – למרות המעבר; המעבר הוא קליקה של היושב-ראש שלך.

דניאל בן-סימון: למרות המעבר.

דניאל בן-סימון: למה אני אומר "רמ"ח איבריך"?

דניאל בן-סימון: כי בתנועת העבודה יש משהו פרגמטי וחכם, מה שאין בקואליציה הזאת.

דניאל בן-סימון: אני לא יודע איך אתה חי עם זה.

דניאל בן-סימון: אני לא יודע איך אתה חי עם זה.

דניאל בן-סימון: עוזי לנדאו, אל תיקח את זה באופן אישי.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, יש מצב של שיתוק מוחלט.

דניאל בן-סימון: כמו עיוורים בעזה.

דניאל בן-סימון: דיבר חבר הכנסת זאב על עזה – ואנחנו, כמו עיוורים בעזה, מתעלמים מכל התנועות שיש בעולם.

ג'מאל זחאלקה: – – –

דניאל בן-סימון: כמו?

דניאל בן-סימון: אני אומר: כמו עיוורים בעזה – מהשפה של אלדוס הקסלי, ואנחנו נמצאים במצב שהכול משותק, וכאילו הזמן פועל לטובתנו.

דניאל בן-סימון: הרי אירופה תתעורר, תצא מהמשבר של היורו – גם אם אנחנו מייחלים אולי לנפילתו – וארצות-הברית תתעורר אחרי הבחירות, ומה נגיד להם?

דניאל בן-סימון: מה נגיד להם, מה עשינו בשנתיים האחרונות?

דניאל בן-סימון: סגרנו את עצמנו באיזה גטו פוליטי יהודי?

דניאל בן-סימון: וזה מה שאנחנו רוצים?

דניאל בן-סימון: כל המשא-ומתן הגדול הזה – ואני אומר לכם, אדוני השר, אני שוב חוזר אליך, השר לענייני עורף – עוזי, אני אתך – אחר כך נדבר.

מתן וילנאי: השר להגנת העורף, לא לענייני עורף.

דניאל בן-סימון: להגנת העורף.

דניאל בן-סימון: אני מקווה שלא נזדקק לזה, אגב.

דניאל בן-סימון: אני מקווה שלא נזדקק לזה.

מתן וילנאי: זה התפקיד שלנו.

דניאל בן-סימון: אני יודע.

דניאל בן-סימון: אני מקווה שתהיה מובטל בתקופה הקרובה, וגם מעבר לזה.

מוחמד ברכה: התחיל זמן המחמאות, שתדע.

דניאל בן-סימון: המחמאות הסתיימו?

מוחמד ברכה: לא לא, התחיל זמן המחמאות.

דניאל בן-סימון: התחיל זמן המחמאות, כן.

דניאל בן-סימון: אני רק אומר שאתה מגיע למקומות באירופה, אתה בא להשמיע טיעון למען מדינת ישראל – מה אנשים עושים?

דניאל בן-סימון: יוצאים מהאולם.

דניאל בן-סימון: התעייפו.

דניאל בן-סימון: שמעו אותנו מספיק.

דניאל בן-סימון: תעשו משהו.

דניאל בן-סימון: ואנחנו לא עושים בשום מקום.

דניאל בן-סימון: זה קורה בצרפת, זה קורה בבלגיה, זה קורה בהולנד.

דניאל בן-סימון: יושבת פה הגברת עינת וילף, שמכירה קצת את אירופה, לפחות מדברת את שפתה.

דניאל בן-סימון: היא, יותר טוב מכל אחד, יודעת מה המשמעות של – להיכנס לאולם, וכולם יוצאים.

דניאל בן-סימון: הבנו.

עינת וילף: לי זה לא קורה, כי אני לא מעבירה מסרים פוסט-ציוניים.

דניאל בן-סימון: אולי את יותר אטרקטיבית ממני, אולי את יותר מושכת ממני, יכול להיות שיש עניין דווקא לראות אותך; אולי פחות לשמוע, אבל לראות אותך.

עינת וילף: כי הדברים שאני אומרת לא אנטי-ציוניים.

דניאל בן-סימון: אבל – אני גם, אגב, לא הייתי יוצא אם היית נכנסת.

דניאל בן-סימון: אבל אני רק אומר – הטיעון – סליחה, ואני מסיים בזה – שבסופו של דבר המלכוד הזה של להיות צודקים בתוך עצמנו, באיזה אי בודד, ולראות את העולם כולו סוער, כדי להשתנות, אני חושב, כבוד השרים, שאנחנו נשלם על זה את המחיר, ולכן – –

מוחמד ברכה: תודה רבה.

דניאל בן-סימון: – – אתם ראויים להצעת אי-אמון כבר אתמול ושלשום.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גפני – אתה מחליף אותו, אייכלר?

ישראל אייכלר: לא.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: טוב, חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחר כך נבדוק מה קורה שם.

קריאה: – – –

מוחמד ברכה: ואללה.

מוחמד ברכה: אוקיי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אחמד טיבי אחריה.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, השר וחברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר מלה על החשיבות של התפקיד שלנו, כחברי הכנסת, לשמור על קור רוח וראייה עניינית אל מול נטייה להיסטריה ופניקה בשיח הציבורי.

עינת וילף: דווקא אנחנו, שיודעים מה החוקים שאנחנו מצביעים עליהם, מה הדברים שעומדים על סדר-היום, תפקידנו להרגיע, לא ללבות.

עינת וילף: יש דברים חשובים שאנחנו עוסקים בהם – דמותה של מדינת ישראל ברמה החברתית, ברמה המדינית, אבל חזונות אפוקליפטיים, מכל צד, מקומם, באמת – לא מתאים.

עינת וילף: לא קץ הדמוקרטיה של ישראל, לא הפאשיזם, אבל גם לא קץ המדינה היהודית וקץ הציונות.

עינת וילף: ולכן התפקיד שלנו, גם אם הכותרות האטרקטיביות יותר באות מחזונות אפוקליפטיים, זה לבוא ולהגיד לאנשים דברים כמו:

עינת וילף: האם ידעתם שחוק איסור לשון הרע נמצא על לוח הספרים של החוקים של ישראל כבר משנת 1965, שאי-הוכחת נזק זה דבר שקיים מזמן?

עינת וילף: לא שצריך להגדיל את הסעדים.

עינת וילף: אני מתנגדת.

עינת וילף: אני חושבת שיש בעיה חמורה עם ניצול לרעה של כוחה של העיתונות, אבל אני מתנגדת למאבק נגד זה בחקיקה.

עינת וילף: אבל לא הכול זה השתקה וקץ הדמוקרטיה, או קץ המדינה היהודית, ותפקידנו כאן לנהוג בשפה הרבה יותר מדודה, כי עלינו האחריות להסתכל על הדברים באופן ענייני.

עינת וילף: ולכן, גם כשמתארים את הסיטואציה מבחוץ: בידוד מוחלט, איש אינו מדבר אתנו, קטסטרופה, ממש ממש לא ברור לי מאיפה זה בא.

עינת וילף: בכלל, אנחנו מסתכלים לאחור ואומרים: פעם היה – פעם היתה פה סולידריות, פעם אהבו אותנו; אז בואו נזכור – אומרים שנוסטלגיה זה לא מה שהיה פעם, אז בואו נזכור שפעם היתה סולידריות לקבוצה מאוד קטנה במדינת ישראל, ומדינת ישראל היום, עם כל הבעיות, היא מדינה שהחברה בה הרבה יותר פתוחה, מקבלת, פלורליסטית, כוללת, ממה שהיתה מדינת ישראל לפני 30, 40 ו-50 שנה.

עינת וילף: והבידוד שלנו?

עינת וילף: פעם באמת לא היה מי שידבר אתנו.

עינת וילף: נכון שהיינו יותר אהודים בקרב חוגים פרוגרסיביים בשמאל האירופי, אבל זה לא כל העולם.

עינת וילף: אנחנו אהודים מאוד בסין, בהודו, באמריקה, אבל אולי קצת יותר – גם הימנים, אגב, וגם הפרוגרסיבים באמריקה – בימין האירופי.

עינת וילף: אולי זה לא מה שהיינו רוצים, חלקנו, אבל יש אהדה, ואין בידוד, ולא יוצאים מהחדר כשאנחנו מדברים, ולהיפך, כשאנחנו באים וחוזרים ואומרים: המסר הבסיסי של הרעיון הציוני הוא עדיין המסר החזק ביותר, והרעיון האנושי הצודק ביותר ב-100 השנים האחרונות – מקשיבים לנו.

עינת וילף: ורק עוד דבר אחד קטן להזכיר, כי אנחנו לוקחים את הקיים כמובן מאליו – כבר שלוש שנים שאין מלחמה, לא מחרחרים מלחמה, הכלכלה חזקה, אז צריך גם מדי פעם לזכור להודות על מה שקיים – –

מוחמד ברכה: תודה.

עינת וילף: – – ולא לקחת אותו כמובן מאליו.

עינת וילף: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אפרופו מה שהוזכר כאן על-ידי חבר הכנסת דני בן-סימון וחברת הכנסת עינת וילף על בידוד מדיני של ישראל, כן או לא, אני רוצה להזכיר שלפני כשבוע ימים הייתי במרוקו בכנס בין-לאומי מאוד יוקרתי – הכנס בטנג'יר, שמתקיים כל שנה, של ארגון "אמדאוס".

אחמד טיבי: לפני שנתיים הוזמנה לשם חברת הכנסת ציפי לבני, לפני שנה היה שם חבר הכנסת דני בן-סימון, השנה אף אחד מכם לא הוזמן.

אלכס מילר: מה זה "מכם"?

דוד רותם: אתה הוזמנת.

אחמד טיבי: אני לא "מכם".

אחמד טיבי: בהקשר הזה אני לא "מכם".

אחמד טיבי: אני ברור?

אחמד טיבי: אני ברור?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני ברור?

אחמד טיבי: אני ברור?

אחמד טיבי: בהקשר הזה אני לא "מכם", ואני חושב שאתם מבינים היטב.

אחמד טיבי: אפילו מרוקו, מדינה של סובלנות ומתינות, מרגישה מבוכה אם היא מזמינה חבר כנסת, גם אם הוא ממפלגת העבודה.

אחמד טיבי: זה לא בא מתוך אין כלום.

אחמד טיבי: יש סיבה.

אחמד טיבי: הסיבה היא המדיניות של ממשלת ישראל, שדוחקת אותה לשוליים.

אחמד טיבי: כפי שאמרתי בעבר – – –

דוד רותם: ירידה בחשיבות הכנס – – – חברת הכנסת ציפי לבני – – –

מוחמד ברכה: אתה יכול להתקדם.

אחמד טיבי: מעניין, השנה – לפני שבוע, חבר הכנסת רותם, לפני שבוע – היה שם שר החוץ הטורקי, דבוטאולו, שר החוץ המרוקני, נשיא פרו, ראשי ממשלות ושרי חוץ מאירופה, מאפריקה, אבל אין ספק, אם לא יהיו שם אנשים שאתה חושב שהם חשובים, הכנס הוא לא חשוב.

אלכס מילר: אתה יודע מי היה השבוע בישראל?

אלכס מילר: אני רואה שאתה יודע מי היה במרוקו; אתה יודע מי היה בישראל?

אחמד טיבי: אני מקווה שלא הרבה.

אלכס מילר: איזה שרי חוץ, איזה חברי פרלמנט?

אחמד טיבי: יש כמה.

אחמד טיבי: יש כמה.

אחמד טיבי: יש כמה שמגיעים, יש כמה שמגיעים.

אחמד טיבי: עדיין יש כמה שמגיעים.

אחמד טיבי: שמחת עניים.

אחמד טיבי: שמחת עניים.

אחמד טיבי: שמחת עניים.

אחמד טיבי: אפילו מיקרונזיה, בהצבעה באונסק"ו, לא הצביעה עם ישראל.

אחמד טיבי: מיקרונזיה, בעלת-הברית ההיסטורית, החזקה, מעצמת-העל, מיקרונזיה – הנציג ברח מהאולם.

אחמד טיבי: הוא יצא.

עינת וילף: אבל קנדה כן.

אחמד טיבי: ברח מהאולם החבר שלכם.

עינת וילף: אתה מתעלם מזה ש-14 מדינות שבעבר הצביעו נגד הצביעו עם, כך שיש כאן – – –

אחמד טיבי: 14 מדינות.

אחמד טיבי: את יודעת מה, אני מעודד.

אחמד טיבי: אני מעודד מהעובדה שאת חושבת ש-14 מדינות שתומכות בישראל, או שמתנגדות לפלסטינים, וכמה מהן הביעו התנצלות בפני אבו מאזן לאחר ההצבעה, שבדיה למשל – זה הישג גדול, אז – שיבושם לך.

עינת וילף: אמרת מיקרונזיה, אז – – –

אחמד טיבי: מיקרונזיה – בעלת-ברית היסטורית.

עינת וילף: קנדה, שהיא מדינה קצת יותר חשובה – – –

מוחמד ברכה: טוב, רבותי.

אחמד טיבי: קנדה – קנדה היא בעלת-ברית של מדיניות הימין בישראל, והיא לעולם לא תעשה שום דבר החורג ממדיניות ארצות-הברית, לכן אל תיתלי בהצבעה הקנדית.

אחמד טיבי: גם אם יהיה טבח נוסף באחת מהערים הפלסטיניות קנדה תמשיך להצביע בעד ישראל.

אחמד טיבי: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, בזה שאני אומר שתמיד אומרים: חברי הכנסת הערבים – ואתה ער לזה – מסיתים נגד הממשלה, מסיתים בחוץ-לארץ, מסיתים כאן, מתלהמים.

אחמד טיבי: מי צריך להסית כאשר יש ממשלה כזאת?

אחמד טיבי: היא מסיתה נגד עצמה, והיא מבודדת את ממשלתה ואת מדינת ישראל עצמה בחוץ-לארץ.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אריה אלדד, אחריו – חבר הכנסת , ואחריו – ניצן הורוביץ.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני שנים מספר, בעת סופת שלגים, התמוטטה הסוללה שעליה עבר המעלה המוליך לשער המוגרבים בהר-הבית.

אריה אלדד: למרבה החרפה של ממשלות ישראל, לדורותיהן, זה השער היחיד שיהודים יכולים להיכנס דרכו למקום הקדוש ביותר לעם היהודי, להר-הבית.

אריה אלדד: לפיכך הזדרזה הממשלה באותה העת והכינה מדרגות עץ עם איזה פיגום, כדי לשמש מעבר זמני עד שיכשירו את הגשר הקבוע.

אריה אלדד: אבל דומני שההכרזה של מוטה גור מהר-הבית במלחמת ששת הימים, "הר הבית בידינו", היתה מוקדמת מדי, אולי ממש כמו החלטת הממשלה בשלהי מלחמת העצמאות על ביטול בינאום ירושלים, ביטול מעמד ה"קורפוס סֶפָּרָטוּם" שרצו לתת לה וסיפוח ירושלים למדינת ישראל.

אריה אלדד: התוכנית להפוך את ירושלים לבין-לאומית טרם נקברה סופית, לפחות בעיני חלקים מממשלת ישראל המכהנים היום.

אריה אלדד: בקורס לווטרינריה שנה א', בבחינה, נשאלת שאלה ידועה: למה כלב מלקק את בסיס זנבו?

אריה אלדד: והתשובה הנכונה היא: כי הוא יכול.

אריה אלדד: ואכן, כל מיני גורמים שהרגישו את עצמם יכולים, כי ממשלת ישראל מרשה להם, התערבו לפתע בענייני ירושלים.

אריה אלדד: לא לפתע, זה כבר נמשך כמה שנים.

אריה אלדד: האמריקנים מתערבים בענייני הבנייה בירושלים, הטורקים בענייני חפירות ארכיאולוגיות, ובשבוע שעבר ממשלת ירדן – לא בפעם הראשונה – בענייני בניין גשר המוגרבים לכיוון שער המוגרבים.

אריה אלדד: רק בגלל התופעה הזאת, שממשלת ישראל לא אוכפת ריבונות בירושלים, ולא מאותתת לכל שמי שרוצה להתערב בענייני ירושלים שיסלק את ידיו – רק בגלל הדבר הזה ראויה הממשלה לאי-אמון; אם לא משאר הסיבות, שבוודאי גם הן ראויות.

אריה אלדד: משום מה, אנחנו מעניקים מעמד של קדושה כמעט לכל פיגום עץ שעומד שלוש, ארבע, חמש שנים ונרקב.

אריה אלדד: יש סולם עץ שלמעלה מ-100 שנה הולך ונרקב בחזית כנסיית הקבר בירושלים בגלל קדושת הסטטוס-קוו.

אריה אלדד: שתי כתות נוצריות רבו שם – הסטטוס-קוו מקודש, ולא מזיזים את הסולם.

אריה אלדד: יש חשש שגם גשר העץ הרעוע במעלה-המוגרבים יקבל מעמד של קדושת סטטוס-קוו מהסוג הזה.

אריה אלדד: ראוי שממשלת ישראל תקבל החלטה שהיא ריבונית בירושלים ותקים את הגשר הקבוע במעלה-המוגרבים.

אריה אלדד: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת דב חנין, אחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מוחמד ברכה: עד שיגיע דב חנין, הודעה למזכיר הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 4) (מענק הוני למקרה מוות בשל נכות או פטירה שאירעה לפני מועד התחולה), התשע"ב–2011; וכן הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8) (ייחוד עילה לנפגעי פעולות איבה), התשע"ב–2011.

נאזם בדר: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: 1.

מוחמד ברכה: כישלונה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: סוגיית התכנון והבנייה בסקטור הערבי

מוחמד ברכה: בבקשה, חבר הכנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, ראשית, זוהי הזדמנות עבורי, אדוני היושב-ראש, לברך אותך.

דב חנין: נעים לדבר פה, למליאת הכנסת, כשאדוני הוא יושב-ראש הישיבה.

דב חנין: אני מאחל לך הצלחה בתפקידך כסגן יושב-ראש הכנסת וחבר הנשיאות, ואני בטוח שאתה תצליח ותעשה את התפקיד הזה באותו כשרון, באותה תבונה ובאותה אחריות שמאפיינים את הפעילות שלך.

דב חנין: בהצלחה, אדוני.

מוחמד ברכה: תודה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לפני כמה חודשים יצאו מאות אלפי אזרחים בישראל להפגנות מחאה.

דב חנין: הציבור הזה לא ביקש לרדוף אויבים פנימיים; הוא לא דרש לסתום את הפיות למיעוט, הוא לא ביקש לחסל את בית-המשפט העליון, הוא לא הציע לפגוע בתקשורת, הוא לא תמך בהתקפה על המיעוט הלאומי, הוא לא רצה במלחמה עם השכנים מבחוץ.

דב חנין: הציבור הזה דרש שינוי אמיתי בחברה הישראלית.

דב חנין: הציבור הזה דרש צדק חברתי.

דב חנין: הממשלה לא מביאה צדק חברתי, אבל היא מובילה לכל הדברים האלה שאנשים לא רוצים בהם: גם סתימת פיות, וגם חיסול בית-המשפט העליון, וגם פגיעה בתקשורת, וגם התקפה על המיעוט הלאומי הערבי, וגם חרחור מלחמות ומריבה מול כל השכנים שלנו באזור.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת לא פתרה אף אחת מהבעיות החברתיות.

דב חנין: התפרסם דוח העוני.

דב חנין: תמונה קשה: שיעורם של העובדים בקרב העניים רק עלה; מציעים לא להעלות את שכר המינימום; עַבדי קבלן – אין שום תוכנית אמיתית להתמודד עם הבעיה.

דב חנין: מצוקת הדיור שהציתה את המחאה החברתית – הממשלה הזאת לא מציעה לבנות דירות ציבוריות, לא מציעה לקדם דיור ציבורי, שרק הוא יכול להיות הפתרון למצוקת הדיור המתרחבת.

דב חנין: הועלתה כאן, עמיתי חברי הכנסת, באחת מהצעות אי-האמון, מצוקת הדיור של האוכלוסייה הערבית.

דב חנין: תראו באיזו נקודה אומללה אנחנו נמצאים.

דב חנין: הרי לאוכלוסייה הערבית בכלל לא בונים דירות.

דב חנין: כאן מדובר רק להפסיק להרוס בתים קיימים.

דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן שנדרוש גם לאוכלוסייה הערבית לא רק להפסיק את ההריסות, אלא דיור ציבורי בהיקפים גדולים שייתן פתרונות למצוקה הנוראה שקיימת בציבור הזה.

דב חנין: בנושא הבריאות, עמיתי חברי הכנסת, ראוי בכלל לא לדבר.

דב חנין: הדיבור מיותר.

דב חנין: המצוקה כל כך קשה, המשבר כל כך קיצוני, שאין מה לומר ואין מה להוסיף.

דב חנין: והיום, בוועדת הכספים של הכנסת עסקנו בזה שבמקביל לכל אלה הממשלה ממשיכה להעניק הטבות וצ'ופרים לעשירים, אם הם עשירים באמת; אם הם רק קצת עשירים – לא נותנים להם הטבות, אבל אם הם באמת-באמת עשירים, מחלקים להם את כל ההטבות שבעולם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזו פועלת נגד אזרחי מדינת ישראל.

דב חנין: הממשלה לא מציעה פתרונות, הממשלה לא מקדמת פתרונות.

דב חנין: הממשלה מקדמת רק הסחת דעת.

דב חנין: הממשלה מקדמת רק הסתה נגד הדמוקרטיה.

דב חנין: הממשלה מקדמת רק תוכניות מיותרות ומהלכים הזויים של התנחלות, של כיבוש ושל מלחמה.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, הגיע הזמן שהממשלה הזאת תלך הביתה, ואני מקווה שהיום יהיה היום הזה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואחריו – חברת הכנסת נינו אבסדזה, ואחריה – חבר הכנסת אורלב.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני, אני מצטרף לברכות לך – –

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

ניצן הורוביץ: – – בתפקידך כסגן יושב-ראש הכנסת.

ניצן הורוביץ: אני שמח לדבר כאן כשאתה יושב לצדי.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, אתמול התקיימה הפגנה, שצעדה מבית העיתונאים ברחוב קפלן בתל-אביב אל משרדי רשות השידור ברחוב ליאונרדו דה-וינצ'י, במחאה על ההדחה של העיתונאית והשדרנית קרן נויבך מהתוכנית "מבט שני" בטלוויזיה, וזאת גם על רקע ידיעות שהתפרסמו שאולי קרן נויבך תודח גם מהתוכנית "סדר יום".

ניצן הורוביץ: כנראה יש גופי תקשורת שכבר מתכוננים לעידן החדש שצפוי בתקשורת הישראלית בעקבות קבלת התיקון לחוק לשון הרע.

ניצן הורוביץ: וראינו את הדברים – ואני אומר את זה כמובן בציניות, כי ראינו את הדברים בערוץ-10, שם נאלץ מנהל מחלקת החדשות – מנהל חברת החדשות – ראודור בנזימן להתפטר, עורכת תוכנית החדשות של יום שישי רותי יובל נאלצה להתפטר, המגיש גיא זוהר התפטר, והיו גם ידיעות על הלחצים הבלתי-נסבלים שמופעלים על הערוץ הזה בעטיו של הפרשן רביב דרוקר; והיום, חברי חברי הכנסת, שמענו על הפיטורים ב"מעריב", בין היתר של העיתונאי איש הסביבה אביב לביא.

ניצן הורוביץ: ומה המשותף לכל האנשים האלה – ראודור בנזימן, וקרן נויבך, ואביב לביא, ואחרים רבים וטובים שאיבדו את פרנסתם בשבועות, בחודשים האחרונים?

ניצן הורוביץ: כולם ביקורתיים, דעתנים, אמיצים, אנשים שלא חוששים לומר את דעתם, ועל כך הם שילמו במשרתם.

ניצן הורוביץ: זה האקלים החדש ששורר בתקשורת הישראלית, בין שהלחצים מגיעים מהדרג הפוליטי, כמו שאנחנו רואים ברשות השידור, ובין שהלחצים מגיעים מבעלי הון שאינם סובלים ביקורת.

ניצן הורוביץ: ומה שקורה בתקשורת מצטרף למה שקורה במוקדים אחרים, כמו בית-המשפט, כמו הארגונים לזכויות האדם, כמו האקדמיה וכמו מוסדות התרבות.

ניצן הורוביץ: כל מוקד שהוא מוקד של ביקורתיות וחשיבה חופשית נמצא על הכוונת של הממשלה הזאת ושל בעלי בריתה.

ניצן הורוביץ: הממשלה הזאת היא ברית של לאומנים קיצונים, של קפיטליסטים חזיריים ושל סיעות חרדיות.

ניצן הורוביץ: הברית הזאת, הברית הכל-כך לא קדושה הזאת, מפילה את חתתה על כל מוקד של מחשבה חופשית במדינה.

ניצן הורוביץ: והיום עיתונאים טובים שמשרתים את האינטרס הציבורי בתפקידם בתקשורת משלמים על זה מחיר אישי.

ניצן הורוביץ: מי שחושב שהעסק הזה יסתיים בראודור בנזימן, או באביב לביא שפוטר היום, או בקרן נויבך שהודחה מהטלוויזיה – אגב, בטענה שהיא לא עוברת מסך; אני לא זוכר שאי-פעם גבר הודח מהטלוויזיה כי הוא לא עובר מסך, הטיעון הזה כנראה שמור רק לנשים.

ניצן הורוביץ: אם מישהו חושב שהעניין הזה הסתיים כאן, אדוני היושב-ראש, הוא טועה.

ניצן הורוביץ: זו רק ההתחלה, ואנחנו כבר לא במדרון, אנחנו בצניחה חופשית.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת נינו אבסדזה.

מוחמד ברכה: עד שהיא תגיע אני רוצה להבהיר שאני ער להודעה של חבר הכנסת מקלב, סגן היושב-ראש שישב כאן לפני, שהודיע שמי שמפספס את התור שלו לא מדבר.

מוחמד ברכה: יש לי כמובן כבוד להודעתו, אבל חשבתי שלא ייתכן שרק נציגת הסיעה הגדולה ביותר לא תבוא לידי ביטוי.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, קודם כול, ברכות, וזה כבוד רב בשבילי להופיע עכשיו, בזמן הזה, ואני גם אסביר.

נינו אבסדזה: אני מצטערת שאני מדברת על המצב האישי שלי, אבל יש לי חום וכאב לי הגרון, לקח לי כמה דקות לשתות תה ולהגיע לפה, ובגלל זה איחרתי.

נינו אבסדזה: אבל למה אני מספרת את זה?

נינו אבסדזה: בדרך הספקתי להגיד לחברה שלי – אין מה לעשות, היא עיתונאית, כי אני באה מהתחום הזה – אמרתי: תקשיבי, אני מתה.

נינו אבסדזה: היא אמרה לי בשיא הרצינות: תקשיבי, לא כדאי לך.

נינו אבסדזה: אמרתי: למה?

נינו אבסדזה: טוב, יש לי כמה סיבות למה לא כדאי.

נינו אבסדזה: היא אומרת: תקשיבי, ברפואה משבר, ולא תמצאי רופא שיהיה לו זמן לטפל בך, ואם יהיה לו זמן לטפל בך יכול להיות שמישהו במצב יותר גרוע.

נינו אבסדזה: להתלונן – אין לך לאן להתלונן כי כבר הולכים לחנוק את בית-המשפט.

נינו אבסדזה: ויותר מזה, גם אם תמותי, יכול להיות שכבר לא תהיה עיתונות חופשית שתכתוב שמתה חברה מהאופוזיציה.

נינו אבסדזה: אז היא אמרה לי: תקשיבי, כל הסיבות למה לא כדאי לי למות.

נינו אבסדזה: אחרי כל זה באמת בא לי לצעוק לראש הממשלה: אדוני, איפה אתה חי, ובכלל, איפה אתה?

נינו אבסדזה: הרי מה זה, קרן נויבך ורביב דרוקר הפכו לסכנה יותר נוראית מאיום הגרעין האירני?

נינו אבסדזה: יכול להיות שכן, פשוט לא הודיעו לנו?

נינו אבסדזה: בזה חייבים לטפל.

נינו אבסדזה: ואיך אמר יושב-ראש הקואליציה אם אני לא טועה לפני שבוע, שדי, מספיק, אנחנו לא ננהל מדיניות לפי עיתון "הארץ" – זה מה שמדאיג אתכם, מה יהיה בעיתון "הארץ", מה יהיה ברשת ב' ומה יקרה בערוץ-10?

נינו אבסדזה: איפה מי שינהג במכונית של המדינה הזאת?

נינו אבסדזה: יש רושם שאנחנו – ועוד מעט יהיה "פורמולה 1" באילת, כך אני הבנתי, אז שם יש נהגים – יש רושם שאנחנו נוסעים במכונית שאין בה נהג.

אריה ביבי: יש נהג, אבל הוא שיכור.

נינו אבסדזה: או שהוא יודע לאן לנסוע – גם לא יהיה?

נינו אבסדזה: לא רציתי לדבר על אנלוגיות שאני לא כל כך אוהבת, אבל לדעתי כבר אין נהג, ואני עוד פעם חוזרת: אדוני, איפה אתה חי?

נינו אבסדזה: איפה אתה בכלל כשצריך אותך?

נינו אבסדזה: אני מתלוננת שאני לא מרגישה טוב ולא יקרה לי שום דבר מכיוון שאני נמצאת כאן בבניין הזה, ויושבים לא רחוק מכאן בירושלים כמה עשרות מחוסרי בית – בהם בחורה צעירה עם תינוק או תינוקת, אני כבר לא זוכרת, בן או בת, החזקתי אותו בידיים – דור שני למחוסרי דיור, דור שני.

נינו אבסדזה: הבחורה הצעירה הזאת מספרת שהם החליפו, מאז שהיא זוכרת את עצמה, 38 דירות, ואין למשפחה, לא לאמא ולא לבת, שום תקווה שתהיה להן דירה.

נינו אבסדזה: אדוני ראש הממשלה, תחשוב על אלה שאין להם איפה לגור.

נינו אבסדזה: תחשוב על אלה שיש להם בעיה היום, ולא על התקשורת, ולא על בית-המשפט, ולא איך לעצור ולעצור עוד מהלכים דמוקרטיים.

נינו אבסדזה: תחשוב על אלה שצריכים לחיות היום ומחר.

נינו אבסדזה: ובאמת, תחזור אלינו, איפה אתה, אדוני?

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחריו – חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני מאוד מודאג ומאוד מוטרד מכך שהממשלה דוחה את הדיון ביישום ובביצוע של המלצות הוועדה לשינוי כלכלי חברתי – ועדת-טרכטנברג.

זבולון אורלב: בשונה מחלק מחברי הכנסת אני הייתי שייך – אני עדיין שייך – לאותם חברי כנסת שראו בהמלצות האלה מהלך חשוב מאין כמוהו.

זבולון אורלב: גם אם אין שם כל מה שאני הייתי כותב לו אני הייתי יושב-ראש הוועדה, עדיין יש בהמלצות האלה פוטנציאל בלתי רגיל לשינוי כלכלי-חברתי, ולכן אני מודאג מאוד מהדחייה, שאני מבין שהיא באה על רקע המציאות הכלכלית החדשה שאנחנו ניצבים בפניה, שלא עמדה בפני הוועדה אי-שם בחודש אוגוסט, מציאות כלכלית חדשה שנובעת מהמשבר הכלכלי באירופה, בארצות-הברית, משבר כלכלי שנובע גם מהפחתה דרמטית כנראה בהכנסות המדינה, דבר שכנראה מעורר קושי.

זבולון אורלב: אבל אני, חשוב לי לומר – מה אתה אומר?

משה גפני: בשביל זה הקימו את הוועדה, כדי שיוכלו לדחות, הרי היו יכולים ליישם את זה מזמן.

זבולון אורלב: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, שמעת, הרי, כמוני, נתונים שלא ידענו עליהם על ההפחתה, אפשר לומר המשמעותית, בהכנסות.

זבולון אורלב: אבל תשמע, אדוני היושב-ראש, מה שאני מתכוון לומר הלאה – אני רואה בדבר הזה תירוץ סרק.

זבולון אורלב: קמתי כאן לומר שאני רואה בנתונים הכלכליים השונים תירוץ סרק, כיוון שהשינוי הכלכלי-החברתי הוא החלוקה היחסית הצודקת בין אזרחי המדינה, בין שיש מעט ובין שיש הרבה.

זבולון אורלב: אם יהיה הרבה, יהיה הרבה לכולם.

זבולון אורלב: אם יש מעט, יש מעט לכולם.

זבולון אורלב: ולכן אני מאוד מקווה שהתאריך האחרון שנמסר לי שהממשלה קבעה, ב-6 בדצמבר, שאם אינני טועה זה יום ראשון הבא, אומנם תתקיים הישיבה, ואני גם קורא לחברי, ובהם גם ליושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת – עלול לקרות שמכל המהלך הזה נצא בסופו של דבר קירחים מכאן ומכאן.

זבולון אורלב: כיוון שיש חלק שלא אוהבים חלק, ויש חלק אחר שלא אוהבים חלק אחר, כל אחד ימרוט את השערות – בין האשה הצעירה במשל הידוע, שמרטה את השערות הלבנות, ובין האשה המבוגרת, שמרטה את השערות השחורות, בסוף נצא קירחים מכאן ומכאן.

זבולון אורלב: סליחה?

דוד רותם: זה הפוך.

משה גפני: לא לא, הוא צודק.

זבולון אורלב: לא, יש לי אישור מיושב-ראש ועדת הכספים שלא התבלבלתי בשערות.

זבולון אורלב: לא התבלבלתי.

זבולון אורלב: בסוף הוא יצא קירח מכאן ומכאן.

זבולון אורלב: אנחנו כולנו תקווה שבשינוי הכלכלי-חברתי לא נצא קירחים מכאן ומכאן, וגם אם יש בינינו כאלה ששואפים ליותר, או ששואפים לדברים שונים – שנוכל לקדם את השינויים הכלכליים-חברתיים.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מוחמד ברכה: תהיה הכרזה של מזכיר הכנסת בין לבין.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכיוון שאנחנו – אני, על כל פנים, לא ממתין לוועדות שהממשלה עשתה, אז אני מביא מחר את החוק של הרפורמה במיסוי, הדברים הנוספים שנלווים לעניין הזה.

מוחמד ברכה: להביא איפה?

מוחמד ברכה: למליאה?

משה גפני: לא, לא, לוועדת הכספים.

משה גפני: אני מקווה שבשבוע הבא נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית, מערכת שלמה של חקיקה בעניין של נושאים שהם חשובים לציבור.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לשתף את חברי הכנסת במה שהיה היום בישיבת סיעת יהדות התורה.

משה גפני: מכיוון שאנחנו לא הרבה אנשים, אז אני אגיד לכם בסוד מה היה.

משה גפני: בא הרב אייכלר, כולו עצבני, והוא אומר לי: גפני, נצביע אי-אמון בממשלה.

משה גפני: אני אומר לו: הרב אייכלר, למה נצביע אי-אמון בממשלה?

משה גפני: אנחנו בקואליציה.

משה גפני: אז הוא מראה לי הצעת חוק שהוא הגיש, וועדת השרים דחתה לו את זה.

משה גפני: אז אמרתי לו: בסדר, נו אז מה?

משה גפני: אז הוא אומר: אבל זה צביעות.

משה גפני: למה זה צביעות?

משה גפני: מכיוון שהוא מציע בהצעת החוק – הרי כל הזמן אומרים שהחרדים צריכים לצאת לעבודה, וצריך להפסיק את העוני אצלם, והכול בסדר.

משה גפני: הוא הגיש הצעת חוק, והוא אמר:

משה גפני: אם יש נושא שהוא – נניח אדם רוצה להיות הנדסאי, ויש לו תואר אקדמי שלא רלוונטי בכלל לעניין הזה, הוא, אני יודע, משהו באנתרופולוגיה, לא קשור להנדסאות.

משה גפני: על-פי החוק, על-פי החוק הקיים, מקבלים את התואר האקדמי הזה.

משה גפני: הוא מקבל גם משכורת יותר גבוהה מפני שיש לו תואר אקדמי.

משה גפני: אומר הרב אייכלר בהצעת החוק, בין היתר, הוא אומר: ואם הוא למד בישיבה באותו זמן?

משה גפני: זה – – –

קריאה: – – –

משה גפני: בסדר, לא חשוב.

משה גפני: אם אני טועה תתקן אותי.

משה גפני: ואם הוא למד בישיבה באותו זמן, הוא חידד את הראש והכול בסדר.

משה גפני: והוא למד הנדסאות, למד.

משה גפני: הוא עכשיו במקצוע של הנדסאות, הוא לא מקבל את אותה משכורת מפני שהוא למד בישיבה.

משה גפני: הוא לא למד סינית עתיקה באוניברסיטה העברית.

משה גפני: שואל הרב אייכלר בהצעת החוק: למה לא? מה?

משה גפני: מה נשתנה?

משה גפני: אז הוא אומר לי: תראה איזה צבועים אלה.

משה גפני: ועומדים פה שרים, עומדים חברי כנסת ואומרים: בוא נשלב את החרדים בעבודה, זה לא בסדר.

משה גפני: ובואו נוציא אותם ממעגל העוני, יותר מדי אחוזים של ציבור חרדי נמצאים בעוני.

משה גפני: הוא מציע הצעת חוק מאוד מובנת, מאוד עניינית, וועדת השרים מתנגדת.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: אני נמצא פה יותר שנים מהרב אייכלר.

משה גפני: ותדע לך שהם צבועים.

משה גפני: הם פשוט צבועים.

משה גפני: הגשתי הצעת חוק בשבוע שעבר, ואמרתי: צריך שתהיה בטיחות בבתי-הספר, שאם יש מפגע בטיחותי בבית-ספר ממלכתי יצטרכו לסלק את זה, אחרת אין רשיון לבית-הספר.

משה גפני: עולה שר החינוך, והוא אומר – לא.

מוחמד ברכה: וזו, אגב, חובה שמוטלת על – – –

משה גפני: על המוכר שאינו רשמי.

מוחמד ברכה: כן, אבל היא לא מוטלת על בתי-ספר – – –

משה גפני: היא לא מוטלת על בית-ספר ממלכתי.

משה גפני: ושאלתי: למה דואגים לילדים החרדים יותר ממה שדואגים לילדים החילונים?

משה גפני: מה, ילד חילוני צריך למות?

משה גפני: עלה שר החינוך והוא אומר: זה הרבה ביורוקרטיה והרבה כסף.

משה גפני: אנחנו בונים את בתי-הספר.

משה גפני: אני אומר לו: רגע, אבל יש בתי-ספר שבונים.

משה גפני: גם המוכר שאינו רשמי – משרד החינוך בונה.

משה גפני: למה זה שונה?

משה גפני: צבועים.

משה גפני: הם צבועים, שלא תהיה לך טעות.

משה גפני: עכשיו, אנחנו לא יכולים להצביע אי-אמון בממשלה, אנחנו בקואליציה.

משה גפני: אנחנו צריכים לעשות חשבון ומאזן.

משה גפני: בסופו של דבר, עוד חוק כזה שלי, ועוד חוק כזה שלך, ועוד התנהגות כזאת כלפי הציבור, ועוד צביעות ועוד צביעות, הסוף יהיה – אני אמרתי:

משה גפני: אנחנו צריכים לשקול עם מי אנחנו הולכים.

מוחמד ברכה: תודה.

משה גפני: והשאלה הזאת עם מי נלך בסוף, תאמין לי, היום יותר ויותר עומדת על סדר-היום, מפני שלי כמו שלך כבר נמאס מהצביעות הזאת.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: הכרזה של מזכיר הכנסת.

מוחמד ברכה: אחרי זה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ולאחר מכן – חבר הכנסת יריב לוין, והוא יהיה אחרון הדוברים.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 67), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 9), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: 1.

מוחמד ברכה: כישלונה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: סוגיית התכנון והבנייה בסקטור הערבי

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נדמה לי שזה הנאום הראשון שלי כשכבודו הוא יושב-ראש, אז אני מברך אותו.

מוחמד ברכה: תודה.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת אברהים צרצור הגיש הצעת אי-אמון בממשלה בנושא התכנון והבנייה בסקטור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: למשמע תשובתו של השר אלי ישי אני חשבתי שמותר לי לפקפק במה שהוא אמר.

ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שמכינים תוכניות מיתאר, מרחיבים תחומי שיפוט, ואני מסתובב ביישובים הערביים ושומע, רבותי חברי הכנסת, את הסיפור הבא: השר אלי ישי מסרב לחתום על הרחבת תחומי שיפוט של יישובים ערביים.

ג'מאל זחאלקה: ההרחבה שבה מדובר היא לא בקשה אפילו של המועצה המקומית, אלא החלטה של ועדה ששר הפנים עצמו הקים, מאנשי מקצוע, מגיאוגרפים, ממהנדסים, ממתכננים – אנשי מקצוע ממדרגה ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: הוועדות האלו, ועדות הגבולות, יושבות, דנות, בוחנות, חוקרות ומחליטות.

ג'מאל זחאלקה: הן מגישות את החלטותיהן לשר הפנים, ושר הפנים מסרב לחתום.

ג'מאל זחאלקה: ממה שהגיע אלי, כבוד היושב-ראש, מאנשים שונים, ומה שהגיע למשמע אוזני, הוא ששר הפנים כביכול לא עושה זאת – ממניעים דתיים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד את הדברים בזהירות.

ג'מאל זחאלקה: אבל הטענה היא ששר הפנים נסמך על פסק הלכה מסוים שלפיו אסור לו לחתום על הרחבת תחום שיפוט של יישוב ערבי.

ג'מאל זחאלקה: אני תחילה פקפקתי בעניין.

ג'מאל זחאלקה: אבל לאחר ששמעתי את אותו סיפור ואותו תרחיש במספר רב של יישובים – אותו דבר: קמה ועדה, ועדה מחליטה.

ג'מאל זחאלקה: בעבר, דרך אגב, שרי פנים חתמו ללא עוררין על החלטות הוועדות, ובלי החלטת שר הפנים, בלי חתימת שר הפנים, אין תוקף להחלטת הוועדה.

ג'מאל זחאלקה: והקורבן, הקורבן הוא היישוב הערבי.

ג'מאל זחאלקה: אגב, שר הפנים לא נמנע מחתימה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: אם מדובר בהרחבת תחום שיפוט של יישוב יהודי הוא חותם, ויש אומרים שהוא חותם בחדווה.

מוחמד ברכה: כן.

ג'מאל זחאלקה: נושא אחר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאסור לעבור על הדבר הזה בשתיקה.

ג'מאל זחאלקה: עמיתי ד"ר חנא סוייד שאל את שר הפנים לפני כשעה את השאלה הזאת, והוא התחמק מתשובה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך להעלות את הנושא הזה על סדר-היום, וזה ממש שערורייה אם השר אלי ישי עושה זאת לפי מה שנאמר.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה שחלק מחברי הכנסת הדתיים באולם אומרים: לא יעלה על הדעת.

ג'מאל זחאלקה: אבל לפעמים מה שמעלה לנו את הסעיף עולה על הדעת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: האם יהיה מישהו מהממשלה שמסכם את הדיון?

ראובן ריבלין: השר ארדן או השר לנדאו?

ראובן ריבלין: נא להודיע לי מיהו השר אשר מסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: אולי אייכלר יסכם במקום – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אחרי ששמעתי את נאומו חוצב הלהבות של חבר הכנסת גפני, אז...

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהיה יריב לוין – בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אי-אמון על מה, אם מותר לי לשאול את חברי באופוזיציה; אני מסתכל על ניסוח ההצעות ואני תוהה – על מה?

יריב לוין: מישהו יכול להסביר לי?

יריב לוין: רבותי, ממשלת ישראל הזאת הצליחה סוף-סוף למשול ביציבות עוד מעט כבר שלוש שנים, והגענו למצב שבו אתם מגישים הצעות אי-אמון מכוח ההרגל, מכוח האינרציה, בהיעדר עילה, בהיעדר סיבה, ומתוך ידיעה ברורה שהבית הזה ידחה את ההצעות האלה.

יריב לוין: ואני מציע לחברי באופוזיציה, אולי הגיע הזמן לנהוג במוסד הזה, של אי-אמון, בצורה הרבה יותר רצינית, משום שאי-אמון בממשלה צריך להגיש כאשר יש משהו אמיתי, מהותי, שבו אתם באים ואומרים לעם בישראל ולכנסת ישראל: רבותי, צריך ללכת לבחירות חדשות, משום שהדבר הזה מחייב תיקון.

יריב לוין: ואני מסתכל על ההצעות, אני מסתכל על הדברים שנכתבים, אני שומע את הנאומים שהיו כאן היום ואני פשוט לא מצליח להבין על מה.

יריב לוין: אבל כן, יש דבר אחד מהותי שכן מתרחש לנגד עינינו.

יריב לוין: ואדוני היושב-ראש, יכולה להיות מחלוקת, לפעמים אפילו גם בתוכנו – בדבר אחד אין ספק, רבותי, ממשלת ישראל הנוכחית נמצאת כאן כדי לשלוט, לא כדי להעביר את הזמן, לא כדי לבצע את המדיניות שלכם – כדי לבצע את המדיניות שלנו, את המדיניות שבשמה נבחרנו, את האג'נדה שבגללה ציבור הבוחרים שלח אותנו לבית הזה.

יריב לוין: זאת חובתנו.

יריב לוין: זה לא תמיד היה מובן מאליו, לפעמים היו כאלה שחשבו שהתפקיד שלנו הוא לשבת כאן, על ספסלי הקואליציה, כדי לשאת חן בעיני מי שיושבים כאן, על ספסלי האופוזיציה, או אולי לשאת חן בעיני מי שיושבים שם, ביציע העיתונאים.

יריב לוין: הימים האלה, אדוני היושב-ראש, נגמרו.

יריב לוין: אני חושב שיש לנו ממשלה שפועלת באופן עקבי חרף כל הקשיים ומתקדמת בכיוון נכון בתקופה לא פשוטה, ומשיגה הישגים גדולים, ומשמעותיים וחשובים, גם בתחום המדיני, גם בתחום הכלכלי-החברתי, וגם בתחומים אחרים, והדוגמאות הן רבות, מהחינוך, דרך התחבורה, ועבור כמובן בנושאים שקשורים לחיזוק המדע ולחיזוק התרבות, ולשורה ארוכה של נושאים אחרים.

יריב לוין: אבל נותר לנו, אדוני היושב-ראש, עדיין לטפל – ולהישיר מבט ולהתייחס באופן אמיתי וענייני גם לליקויים שקיימים במערכות אחרות שעד היום אולי חששנו לגעת בהן.

יריב לוין: ולא נגענו בהן לא משום שלא היו שם ליקויים, לא משום שהליקויים האלה אינם ברורים ולא משום שלא חשוב לטפל בהם, אלא אולי משום החשש ממה יגידו, איך ניראה, אולי באיזה מקום הייתי אומר – תחושה שאנחנו בשלטון אבל אנחנו לא ממש ממש ממש עדיין זכאים ומוכנים לממש את מלוא המשימה שהוטלה עלינו.

יריב לוין: ואני אומר, אדוני היושב-ראש, גם במערכות האלה, ובראשן במערכת המשפט, צריך לטפל.

יריב לוין: צריך לתקן, צריך לעשות סדר – ברוח דמוקרטית, בדרך שתחזק את הדמוקרטיה ולא תפגע בה – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

רוני בר-און: ראש הממשלה מתנגד לזה.

יריב לוין: – – אבל צריך לתקן, צריך לעשות, וכך אנחנו פועלים.

יריב לוין: אני אומר לך, חבר הכנסת בר-און, ראש הממשלה מגבה רבים מהמהלכים האלה.

יריב לוין: רק לפני דקות אחרות הונחה כאן לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק נוספת בגיבוי של ראש הממשלה – – –

רוני בר-און: ראש הממשלה מתנגד לזה.

יריב לוין: רק לפני דקות אחרות הונחה כאן לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק נוספת בגיבוי ראש הממשלה – ואנחנו מחויבים בכוחות משותפים ללכת בדרך הזאת ולבצע את השינויים בהתאם לדרך שלנו.

יריב לוין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יעלה השר מרידור, סגן ראש הממשלה, להשיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, כמובן לא אהסה אותך בדבריך ולא אפריע כל עוד אדוני ידבר לעניין.

ראובן ריבלין: רבותי, כשהוא מסיים לדבר לעניין אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: ההצבעות בכנסת אינן תוכנית כבקשתך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הוא תמיד מדבר לעניין.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת וחברות הכנסת, הממשלה הזאת באה לתפקידה כדי לשרת; זה תפקידה – לשרת על-פי הדמוקרטיה הישראלית, במסגרת המגבלות שהחוק משית עליה.

דן מרידור: במסגרת הפרדת הרשויות בישראל יש לממשלה תפקיד, לכנסת תפקיד – היום הכנסת מפקחת על הממשלה דרך הצעות אי-אמון – לבית המשפט תפקיד.

דן מרידור: אנחנו, הממשלה הזאת תשמור על המערכת הזאת, שהיא מערכת מאוזנת.

דן מרידור: לא באנו לשלוט כדי להשתרר על אחרים, אלא לשלוט כדי לשרת אחרים; לשרת במסגרת סמכותנו ותפקידנו.

דן מרידור: הצעות אי-האמון נגעו בעיקרן במצב הכלכלי.

דן מרידור: אני רוצה לומר שלפי דעתי אנחנו כבר רואים את תחילתו של צמצום, תחילתו של ריסון, תחילת שינוי כיוון, שצריך לשים אליו לב.

דן מרידור: הכנסות המדינה בזמן האחרון קטנות מן הצפוי, מפני שיש ירידה מסוימת בהכנסות בגלל ירידה בפעילות, ירידה ביצוא.

דן מרידור: המשבר העולמי – המשבר העולמי שעד היום ניווטנו בתוכו נכון, אחרי 25 שנה של מדינות כלכלית נבונה, של תקציבים מאוזנים, מגיע אל חופינו, והוא מתדפק על החופים.

דן מרידור: והסיבה שהעולם מתייחס אלינו – לכלכלתנו ולמדיניותנו – בצורה מאוד חיובית, איננה רק כל מה שעשינו, היציבות, התקציב המאוזן, אלא גם כי ההתנהגות שלנו היום היא התנהגות אחראית.

דן מרידור: לכן, אם אנחנו נראה שיש גידול בגירעון הממוצע, שיש פחות מדי הכנסות, לא נוכל להתעלם מזה כשאנחנו מקבלים החלטות מאוד חשובות בכנסת הזאת, הן על ענייני ביטחון, שאומר עליהם מלה, והן על עניינים כלכליים-חברתיים כפי שעלו במחאה החברתית בקיץ האחרון וכפי שמוצע להם פתרון בהמלצות ועדת-טרכטנברג שאת עיקריה קיבלה הממשלה ואשר תגענה לכנסת עכשיו ובקרוב.

דן מרידור: בהיבט המדיני-ביטחוני העולם סביבנו רועש וגועש וייתכן שאנחנו בסוף תקופה, בסוף עידן שחשבנו אולי שיימשך לנצח.

דן מרידור: היציבות בסביבתנו איננה מובטחת עוד.

דן מרידור: היחסים שיצרנו עם מדינות שונות עוברים תהפוכות היום.

דן מרידור: נכון שיש סיכונים, אבל לפי דעתי יש גם הזדמנויות.

דן מרידור: יש סיכון בהתגברות שנאה, בעליית פונדמנטליזם דתי כנגדנו, אבל יש הזדמנויות עם מדינות שונות שרואות אתנו עין בעין את הסכנה האירנית, שרואות אתנו את הסכנה בהתגברות פונדמנטליזם דתי.

דן מרידור: מדינת ישראל צריכה לנהוג מדיניות אקטיבית של ניסיון ליצור עוד הסכמים, עוד בריתות, עוד שיתופי אינטרסים בעולם החדש שהולך ונוצר לנגד עינינו.

דן מרידור: זה יכול לדרוש תוספות לעניין הביטחוני, בגלל השינויים המאוד-משמעותיים והבלתי-צפויים שקרו לנו.

דן מרידור: זה יטיל עלינו חובה להתייחס ברצינות לדרישות האלה, גם להתייחס ברצינות לדרישות החברתיות כפי שדוח-טרכטנברג מציע לנו להתמודד אתן.

דן מרידור: אבל אם את כל אלה נעשה בלי להביא בחשבון את האחריות התקציבית של המדינה, אנחנו עלולים מהר מאוד לגלוש למקום שאליו גלשו ועדיין גולשות מדינות חזקות, ותיקות, עשירות, באירופה ובמקומות אחרים בעולם.

דן מרידור: אין לנו הלוקסוס, אין לנו המותרות האלה, להרשות לעצמנו לאבד את האמון העולמי בכלכלה הישראלית.

דן מרידור: הכלכלה איננה בידי הממשלה, אבל בידי הממשלה כלים רבים; הראשון בהם תקציב, והיכולת שלנו לשמור על תקציב מאוזן משדרת לעולם הכלכלי כולו מסר שישראל יציבה, ישראל חזקה כלכלית, והיא צולחת יפה את המִשברים של הים הכלכלי שבתוכו אנחנו שטים.

דן מרידור: אל תטעו לחשוב שהעוצמה נמדדת רק בכוחו של צה"ל ובכוח החברתי.

דן מרידור: העניין היסודי, אחד היסודות לפחות, הוא היכולת הכלכלית גם לבנות חברה יותר צודקת, גם לפתח מדע מוצלח, ועד חתני פרס נובל ועד ילדים מוכשרים, וגם לקיים צבא חזק.

דן מרידור: ולכן אנחנו עוסקים כאן בכלים שלובים, והכלים השלובים הללו מחייבים אותנו גם כשאנחנו רוצים לעזור לצדק החברתי, וגם כשאנחנו רוצים לחזק את ביטחון ישראל לאור האיומים המתגברים עלינו.

דן מרידור: אנחנו מוכרחים לעשות הכול בתוך המסגרת שהכלכלה מרשה לנו.

דן מרידור: לא מעטים מחכים לראות איך הכלכלה היציבה שלנו תתחיל לרעוד.

דן מרידור: לא מעטים מחכים לראות שגם ישראל תלך בדרך שטובות, עשירות, אולי לא טובות – עשירות וחזקות ממנה הלכו.

דן מרידור: ולכן זו חובה עליונה על הנהגת המדינה, על הממשלה הזו, שבאה כאן לא כל כך לשלוט כמו לשרת, לשרת את הציבור, להיות אחראית בהתנהגותה, לא להיסחף אחרי דרישות מאוד יפות, מאוד נחמדות, מאוד צודקות, שאין אפשרות למלא אותן בלי לפגוע בתשתית וביציבות הכלכלית של ישראל.

דן מרידור: לכן במושב הכנסת שנפתח זה לאחרונה, אנחנו – –

ראובן ריבלין: שר האוצר, עם כל הכבוד – – –

דן מרידור: – – נעמוד בפני הכרעות שבחלק גדול מהן יש היבט תקציבי משמעותי.

דן מרידור: זאת תהיה האחריות המוטלת על כל אחד מחברי הכנסת, כל אחת מסיעות הבית, בראש ובראשונה על הממשלה, ועל חברי הקואליציה, להסתכל תמיד לטווח ארוך, להסתכל רחב, לא לעשות מה שנראה טוב היום ויכול להביא אותנו להידרדרות קשה מחר.

דן מרידור: לכן גם בעוסקנו בדרישות החברתיות, בצדק החברתי, שהוא חשוב לנו מאוד, גם בעוסקנו בביטחון ישראל – חשוב לנו לא פחות – אנחנו מצווים לראות כל הזמן את היכולת הכלכלית שלנו, את יכולתנו לשאת בנטל, את היכולת להמשיך לנהל מדיניות נבונה שעוזרת לנו לעמוד על רגלינו גם בתוך המשבר העולמי הכלכלי והמשבר האזורי שעדיין לא הגיע אל קצו.

דן מרידור: בתוך ישראל, החברה הישראלית ידעה לשמור על דמוקרטיה במיטבה גם בימים קשים של מאבק לאומי בינינו לבין אויבים.

דן מרידור: לא הרבה מדינות ידעו גם תוך מאבק לקיים כאן זכויות אדם.

דן מרידור: המערכת הנורמטיבית של חירות האדם, של החירות, של החופש, של השוויון והצדק, נעזרת במוסד שנקרא בית-המשפט, ובראש המערכת בית-המשפט העליון, והממשלה הזו תשמור על האיזונים הדמוקרטיים הנכונים – לא רק שלטון הרוב, אלא גם זכויות האדם, חירויותיו, זכויות המיעוטים.

דן מרידור: אם נמשיך לשמור את ישראל כפי שהיתה וכפי שהכרנו אותה, אני מקווה שנצליח לחצות את הים הסוער הזה בהצלחה.

דן מרידור: אני מציע, אדוני היושב-ראש, להסיר את הצעות האי-אמון שהוצגו כנגד הממשלה.

דן מרידור: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לאחר שהכנסת הקשיבה לך בקשב רב, וגם השתכנעה כנראה מדבריך, אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי, השר מרידור לא האריך בדבריו ולא חזר פעמיים ולו על משפט אחד.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: כבוד השרים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: השר בגין, עוד רגע תצטרך לרוץ.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית מפנה את תשומת לבה של הכנסת לכך שבהצבעה של 40 חתימות לאישור הודעת ראש הממשלה, כאשר הוא הצביע נגד, הוא הצביע נגד ממושבו של חבר הכנסת בר-און, והוא מבקש שייחסו את ההצבעה אליו, שכן חבר הכנסת בר-און לא נכח באולם באותה עת.

ראובן ריבלין: בסדר, רשמנו לפנינו.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, שלוש הצעות הוגשו לנו היום על-ידי סיעות שונות.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה היא הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד האי-אמון – 41 חברי כנסת; נגד האי-אמון – 55 חברי כנסת, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה, כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, לא אושרה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון שהוגשה על-ידי סיעות העבודה ומרצ, כפי שנומקה על-ידי חברנו, השר לשעבר בנימין בן-אליעזר, הלוא הוא פואד, בנושא: אוזלת ידה של הממשלה והיעדר ההיערכות להאטה בשוקי העולם ולפיטורים הצפויים במשק.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, מתנגדים 57, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית, שהיא הצעת אי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא: סוגיית התכנון והבנייה בסקטור הערבי, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד – 34 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 58 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/612, פ/3404/18; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22270 ועמ' 22271; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 130), התשע"ב–2011, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה והבריאות, ידידנו חבר הכנסת חיים כץ.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ולכן מייד בתום הנמקתה אנחנו נצביע בקריאה שנייה, ואם אחר כך יאושר לנו – בקריאה שלישית.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 130) לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: אחמד, לא שומע את עצמי, נשבע לך.

חיים כץ: אני מבין ששר האוצר הוא שר חשוב, אבל אני לא שומע את עצמי – שהוא ידע כמה כסף הוא צריך לשלם פה.

חיים כץ: הצעת חוק זו מהווה מיזוג – – –

ראובן ריבלין: רבותי, כל מי שרוצה לדבר, אדוני יושב-ראש הוועדה, הוועדה טרחה ועמלה, מי שרוצה לדבר, יצא מחוץ לאולם, או ישב על כיסאו וידבר עם האנשים היושבים לידו.

ראובן ריבלין: מי שמדבר בעמידה, נא לפנות את האולם, מה קרה?

ראובן ריבלין: לכו לשתות קפה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: הצעת חוק זו מהווה מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית שיזם חבר הכנסת זבולון אורלב.

חיים כץ: לדעתי, לפחות דרך הוועדה שלי הוא המחוקק המצטיין, ואני מברך אותו ואותה על יוזמתם.

חיים כץ: סעיף 351 לחוק הביטוח הלאומי פוטר תלמידים במוסדות חינוך על-יסודיים או בהכשרה מקצועית בגילים שבין 18 ל-21 מתשלום דמי ביטוח לאומי כל עוד הם לומדים, ובלבד שהחלו לשרת בצה"ל או בשירות לאומי אזרחי בטרם מלאו להם 21.

חיים כץ: מוצע לפטור גם חניכים במכינות קדם-צבאיות מתשלום ביטוח לאומי בתקופת הלימודים במכינה.

חיים כץ: המכינות הקדם-צבאיות מכינות את בני-הנוער לקראת שירות מלא ומשמעותי בצה"ל, ומעודדות התנדבות ליחידות הקרביות, ליחידות מובחרות ולמסלולי פיקוד וקצונה.

חיים כץ: בימים אלו שבהם גוברת תופעת ההשתמטות משירות בצה"ל ומשירות לאומי אזרחי, יש לחזק ולברך את בני-הנוער שלא רק שמשרתים בצבא, אלא בחרו להקדיש שנה מחייהם להכנה לשירות בצה"ל.

חיים כץ: עוד מוצע להעניק פטור זהה מתשלום דמי ביטוח לאומי למתנדבים בשנת שירות אשר מקדישים שנה מחייהם להתנדבות למטרות ציבוריות ולאומיות לפני גיוסם לצה"ל או לשירות לאומי אזרחי.

חיים כץ: אין ספק כי מדובר בבני נוער הראויים לכל שבח והוקרה על התנדבותם לשנת שירות נוסף על מילוי חובתם בצה"ל ובשירות הלאומי האזרחי, ואני מבקש לברך אותם על כך מעל במה זו.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין ג'ודי וסרמן, עורכת-הדין שמרית שקד, לצוות הוועדה – המנהלת הגברת וילמה מאור, מזכירות הוועדה, מעיין, אתי וענת, עוזרי הפרלמנטריים, אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת חוק זו.

חיים כץ: אבקשכם לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: איך קוראים למנהלת הוועדה?

ראובן ריבלין: תזכיר עוד פעם, פשוט לא שמעו.

חיים כץ: הגברת וילמה מאור.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אוקיי, אני מודה – – –

חיים כץ: גברת – זה 30 שנה עושה עבודת קודש בוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לווילמה מאור – –

חיים כץ: הגברת וילמה מאור, למי שלא שמע.

ראובן ריבלין: – – מנהלת הוועדה, ולכל מנהלות הוועדות בבית ולכל היועצים והיועצות המשפטיים המלווים את חקיקת הכנסת בצורה מעוררת כבוד.

ראובן ריבלין: מה היינו עושים בלעדיכם – בלי שום שמץ של הגזמה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 130), מקשה אחת, שכן לא היו כל הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: נא לשבת במקומות.

ראובן ריבלין: אדוני שר החינוך, נא לשבת במקום אם אתה רוצה להצביע.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 44 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני, יושב-ראש ועדת הבריאות, העבודה, הרווחה ועוד כהנה וכהנה – והפנסיה, אנחנו עוברים, על-פי בקשתך, להצבעה בקריאה שלישית.

חיים כץ: כן.

ראובן ריבלין: רבותי, לפני שמצביעים בקריאה שלישית אני מודיע שהסעיף הבא בסדר-היום הוא סעיף 12, שיוקדם בהסכמת חלקי הבית כולם, ולכן אני משנה את הסדר, אחרת לא הייתי משנה את הסדר.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 130), התשע"ב–2011.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב, יש לי רושם שזה יעבור, אז כדאי שתעלה כבר.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 40 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 130), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 40 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 130), התשע"ב–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: יוזם ההצעה, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה לבמה – זה עוד חוק שעבר.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – להוסיף – – – פשוט לא הספקתי להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם מבקשת להודיע שהיא לא הספיקה להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אינני משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: היא התכוונה להצביע בעד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת.

זבולון אורלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראש ובראשונה, אני חושב שראוי מאוד שחניכי המכינות הקדם-צבאיות והמשרתים בשנת שירות ידעו – גם באמצעות החוק הזה – את ההוקרה וההערכה הרבה של החברה הישראלית לרוח ההתנדבות, לרוח המסירות, לרוח הרצון שלהם לתרום למדינת ישראל כמיטב יכולתם.

זבולון אורלב: אני מבקש להודות ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, היושב-ראש הוסיף לך גם את הפנסיה עכשיו – אני מוכרח לומר – – –

חיים כץ: – – –

ראובן ריבלין: אל תרגיז לי פה את ועדת הכספים, אדוני.

ראובן ריבלין: לא לומר את זה בקול רם.

זבולון אורלב: יושב-ראש ועדת הכספים לא פה, אפשר לעשות מחטף.

ראובן ריבלין: לא לא, אבל הוא שומע טוב.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים יש לו שמיעה אבסולוטית בכל מקום.

זבולון אורלב: בתור חבר ועדת הכספים אני אשמור על האינטרסים שלו.

זבולון אורלב: אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני לא מהטירונים כאן בבית, ואני כל פעם מתפעל מחדש כיצד חבר הכנסת כץ יודע לנווט את העניינים בחוכמה ולהביא חוקים לסיומם; להודות למנהלת המצוינת של הוועדה, הגברת וילמה מאור, ולג'ודי וסרמן, היועצת המשפטית המשובחת, ולכל צוות הלשכה המשפטית שעושה עבודה טובה.

זבולון אורלב: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: [מס' כ/396; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22301; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 12, ואחר כך חוזרים לסעיף 4.

ראובן ריבלין: הצעת חוק עידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 4), קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, חבר הכנסת רוני בר-און.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, לפניכם הצעת חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רוני בר-און: החוק הזה, שעניינו עידוד טוהר המידות בשירות הציבור, חוקק בתשנ"ב, 1992, במטרה לעודד עובדי ציבור להתריע על תופעות של שחיתות ופגיעה בטוהר המידות ברשויות השלטון, וכך להביא לצמצום משמעותי בתופעות אלה.

רוני בר-און: סעיף 4 לחוק מאפשר לנשיא המדינה וליושב-ראש הכנסת להעניק תעודות הוקרה לחושפי שחיתויות שתלונתם נמצאה מבוססת לפי הוראות החוק.

רוני בר-און: עד 1998 היה נשיא המדינה הגורם היחיד שהיה מוסמך להעניק תעודות כאלה, אך בשל סירובו של הנשיא אז להעניק תעודות הוקרה כאמור – אני לא רוצה להגיד מה בדיוק הוא אמר, אבל זה ביטוי שנכנס לפנתיאון – תוקן החוק כך שיושב-ראש הכנסת נוסף כגורם מוסמך להעניק תעודות הוקרה, ואולם כפל הסמכויות מקשה ועלול להקשות על יישום החוק.

רוני בר-און: על כן מציע התיקון לחוק, כפי שיזם חברי חבר הכנסת יואל חסון, שעמד בראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, לתקן את החוק ולקבוע כי הסמכות להעניק תעודות הוקרה שלפיו תהיה רק בידי נשיא המדינה.

רוני בר-און: בהתאמה מוצע לקבוע כי סמכות שר המשפטים להתקין תקנות לביצוע החוק לא תחייב עוד התייעצות עם יושב-ראש הכנסת, אלא רק עם נשיא המדינה.

רוני בר-און: בעת הדיונים של הוועדה התברר כי עד היום, כמעט 20 שנה מאז החקיקה, לא הגיע החוק לכלל יישום, ולמעשה מעולם לא הוענקה אף תעודת הוקרה לפיו.

רוני בר-און: עוד התברר כי שרי המשפטים לדורותיהם לא קיימו את חובתם על-פי החוק לפרסם קריאה לציבור וכן לפנות לגופים שונים המנויים בחוק, מדי שנה, בבקשה להמליץ על מועמדים לקבלת התעודה, עניין שטעון תיקון.

רוני בר-און: גם התקנות שאמורות להסדיר, בין היתר, את הליך הגשת ההמלצות לא תוקנו מאז 1995, על אף כמה שינויים מהותיים שנעשו בחוק.

רוני בר-און: בישיבת הוועדה מסר נציג משרד המשפטים כי ההצעה לתיקון התקנות הונחה לפני כמה חודשים על שולחן ועדת החוקה וממתינה לאישור הוועדה.

רוני בר-און: אנחנו מצפים – קוראים לוועדת החוקה לסיים במהרה את הדיונים בעניין זה, לאשר את התקנות, בתקווה שהתקנות החדשות יביאו סוף-סוף ליישומו של החוק החשוב הזה – ואם לא יביאו ליישומו, צריך יהיה לחשוב, אולי צריך להוציא אותו מספר החוקים.

רוני בר-און: להצעה לא הוגשו הסתייגויות.

רוני בר-און: אבקש כי הכנסת תתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

רוני בר-און: אני מבקש להודות בראש ובראשונה ליוזם התיקון חבר הכנסת יואל חסון.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, על זה שמיוזמתך פעלת להתפרק מסמכות המוקנית לך על-פי החוק, תופעה – – –

ראובן ריבלין: לא אכפת לי שזה יהיה רק לקדנציה הזאת.

ראובן ריבלין: לא אכפת לי, כי אם מי שיבוא אחרי ירצה מאוד את הדבר הזה, אין לי בעיה.

רוני בר-און: אני מציין את זה כי זו תופעה די נדירה במקומותינו שבעל סמכות סטטוטורית מודיע מרצונו, קחו ממני את החבילה הזאת.

ראובן ריבלין: אסור שיהיה פוליטיקאי במצב שבו הוא בכלל יכול להיות – – –

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לאנשי הצוות המקצועי של הוועדה, למנהלת הוועדה הגברת חנה פריידין, לסגל הוועדה – הגברת ריקי אליה והגברת חנה יוסף, ללשכה המשפטית, שסייעה בעניין הזה, עורך-הדין תומר רוזנר ועורך-הדין גלעד קרן, ליועצים שלי אמיר כוכבי וגלעד אופיר, ואני מודה לכולכם על הקשב ומבקש להצביע בעד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני פורמלית לא יכול להצביע, כי אני מקוזז עם חבר הכנסת טלב אלסאנע, אבל בהחלט הייתי מצביע בעד.

ראובן ריבלין: עכשיו, רבותי, עד שיגיע חבר הכנסת בר-און – אנחנו עוברים להצעת חוק עידוד טוהר המידות בשירות הציבורי (תיקון מס' 4).

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד בקריאה שנייה, מקשה אחת – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 2-1 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2-1 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 31 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נצביע, ברשותך, בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: ניתן האישור.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק עידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה, כיוזם החוק אתה יכול – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול מודה לחברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק הזאת, שבאמת אמורה לתקן איזו לקונה שהיתה בחוק ולתת דחיפה אמיתית וגיבוי אמיתי למי שעוסקים – למי שלוקחים את הסיכון ואת הצ'אנס של להיות חושפי שחיתויות.

יואל חסון: יש כאן הזדמנות, מה שלא היה עד היום, לתת לאותם אנשים, באמצעות החוק הזה, הוקרה אמיתית.

יואל חסון: אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, חברי חבר הכנסת רוני בר-און, שלקח את הנושא הזה כאחד הדברים הראשונים, קידם, דחף והביא את זה באמת בתהליך מהיר לחקיקה כאן בכנסת.

רוני בר-און: התאבד בשבילו.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אמר יושב-ראש הוועדה קודם שבאמת התנדבת, ככה, לפרוק את עצמך מחלק – – –

ראובן ריבלין: אני לא רק התנדבתי.

ראובן ריבלין: אני חושב שיש סכנה גדולה שאדם שנמצא במערכת פוליטית עלול להיות מושפע ולתת הכרה לאדם שבעליל לא מגיע לו, רק בגלל ההשפעה שיכולה להתקיים על אנשים פוליטיים.

ראובן ריבלין: הואיל ואני מאוד זהיר, ויכולים להשפיע עלי, אני בחרתי שהסמכות לא תהיה בידי.

ראובן ריבלין: אבל אם יבואו חברי כנסת אחרים להיות יושבי-ראש, והם, בכלל, השפעה פוליטית עליהם לא משפיעה כלום, וירצו להחזיר – הם בוודאי ידברו אתך, אתה עוד תהיה פה, ובוודאי תשנה את החוק.

ראובן ריבלין: אני רק מציע שהצעות חוק שמגישים, חבר הכנסת חסון – ואתה מרבה, אתה מחוקק – לא יכולים להגיש הצעות חוק מנוגדות, כפי שראיתי היום על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: יש פה איזה דברים שיכולים להיחשב ל-abuse of process, אבל נדבר על זה – אף פעם לא קרה דבר כזה, אבל נשוחח על זה.

יואל חסון: אני רוצה לעדכן אותך באנקדוטה קלה שהיא חשובה, שגם הכנסת תדע, שלמרות מה שאתה חושב, יש לך חברים בקואליציה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: ולמה אני אומר את זה?

יואל חסון: כי כשהצעת החוק הוגשה במקור לוועדת השרים, ועדת השרים אוטומטית, כשקראה את הצעת החוק, התנגדה לה מייד, כי היא היתה בטוחה שזו איזה קונספירציה שלי לקחת ממך איזו סמכות.

יואל חסון: רק אחרי שהוסבר לוועדת השרים – הוגש ערר על-ידי השר בגין – החוק אושר.

יואל חסון: אז למרות מה שאתה חושב, יש לך חברים בקואליציה.

ראובן ריבלין: החשש שהם חוששים לא היה בלתי מבוסס, רק הם לא הבינו את המהות של החוק הזה.

יואל חסון: אז הכול היה כאן תמים, לטובת המטרה.

ראובן ריבלין: בנושאים אחרים החשש שלהם יהיה מוצדק.

יואל חסון: אז תודה לכל עובדי הוועדה ותודה לכל מי שעזר, וליושב-ראש הוועדה.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/630).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השר אהרונוביץ לעלות ולהציג את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14).

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, לרשותך כל הזמן הדרוש לך.

ראובן ריבלין: אני לא מגביל אותך בזמן כי אני בטוח שאתה לא תאמר מלה אחת מיותרת.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011.

יצחק אהרונוביץ': עניינה של הצעת החוק שלפני

יצחק אהרונוביץ': כם קביעת הסדרי קבע בחקיקה שעניינה טיפול במסיעים של תושבים זרים השוהים בישראל שלא כדין.

יצחק אהרונוביץ': חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע והוראת שעה), התשנ"ו–1996, נחקק לראשונה בשנת 1996 כהוראת שעה.

יצחק אהרונוביץ': תוקפו הוארך על-ידי הכנסת מעת לעת, ותוקפו כיום עומד לפקוע ב-31 במרס 2012.

יצחק אהרונוביץ': מטרת החוק היא לתת כלים להתמודדות עם הסכנה הנשקפת לביטחון תושבי ישראל מצד תושבים של אזורי יהודה, שומרון וחבל-עזה הנכנסים לישראל או שוהים בה שלא על-פי היתר כדין, או בניגוד לתנאי ההיתר.

יצחק אהרונוביץ': החוק המוצע קובע כעבירות את ההתנהגויות האלה: 1.

יצחק אהרונוביץ': העמדת מקום לינה או סיוע בעניין זה לתושב האזור שנכנס לישראל או יושב בה שלא כדין; 2.

יצחק אהרונוביץ': העסקת תושב האזור שאינו רשאי לעבוד בישראל על-ידי מעביד או מתווך כוח-אדם; 3.

יצחק אהרונוביץ': הסעת תושב האזור שאינו רשאי לעבוד בישראל על-ידי מעביד או מתווך כוח-אדם, בין בעצמו ובין על-ידי עובדו או שליחו.

יצחק אהרונוביץ': כולי תקווה שקביעת הסדרי הקבע כאמור יחד עם מכלול הצעדים הננקטים על-ידי גורמי הביטחון הנוגעים בדבר יסייעו לממשלה במלחמתה בטרור.

יצחק אהרונוביץ': אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אורי מקלב: תודה, אדוני השר, ואנחנו באמת ניגש לרשימת הדוברים, שהם חברי הכנסת שלמה מולה, מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה, אורי אריאל, ג'מאל זחאלקה, נסים זאב, מאיר שטרית ויואל חסון.

אורי מקלב: אם אין אף אחד שמצטרף – – –

קריאה: – – –

אורי מקלב: מיכאל בן-ארי לא קראתי?

אורי מקלב: כן קראתי.

אורי מקלב: בכל אופן, מי שרוצה להצטרף, אז עכשיו.

אורי מקלב: אחר כך נחמן שי, ואחר כך אני נועל את הרשימה.

אורי מקלב: אם כן, הנואם הראשון, חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

מאיר שטרית: שלמה מולה.

אורי מקלב: מי שנמצא פה רואה מה שאתם לא רואים.

אורי מקלב: אתה לא רואה את הגב שלך, אני כבר ראיתי.

אורי מקלב: שלוש דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק בעצם מוסיפה חטא על חטא – חטא על עונש.

מוחמד ברכה: התקנה שהיתה קיימת באותו נוסח היא תקנה לא צודקת, והיא באה, בעיקר, לרדוף אנשים שרודפים אחרי פרנסתם במציאות של כיבוש, ושל מצוקה, ושל הפקעת קרקעות, ושל חוסר פרנסה.

מוחמד ברכה: הרבה אנשים נאלצים לבוא ולחפש עבודה בישראל – הרבה אנשים פלסטינים מהשטחים הכבושים באים לחפש עבודה בישראל, ואז הם נרדפים על עצם השאיפה האלמנטרית, הפשוטה, היסודית, למצוא פרנסה.

מוחמד ברכה: מובן שעוטפים את כל הדבר הזה בעטיפות של ביטחון המדינה וכו' וכו', וזה דבר שלדעתי אין לו יסוד, מדובר בעיקר על רדיפת אנשים.

מוחמד ברכה: מי שבא כדי לעשות משהו שפוגע בביטחון לא בא כדי להתחבר עם מעסיק ולא מופיע בכל מיני מקומות עבודה וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אבל מה קורה, מה הממשלה עשתה היום?

מוחמד ברכה: מה חדש היום?

מוחמד ברכה: היום הממשלה באה להפוך את התקנה, שהיה צריך לחדש אותה מדי שנה, לחוק.

מוחמד ברכה: מה משמעות הדבר?

מוחמד ברכה: משמעות הדבר – שממשלת ישראל אומרת שהסטטוס של השטחים הכבושים הוא סטטוס קבוע, עד לאין קץ, וכל הדיבורים על נאום בר-אילן ועל שתי מדינות וכל השטויות האלה זה סתם רק כדי לצחוק ולנהל מדיניות של דמגוגיה בעולם.

מוחמד ברכה: אבל באים, נותנים סטטוס של חוק קבוע, שקיים בספר החוקים, למצב שכולם חושבים שהוא זמני, והוא הסטטוס של השטחים הכבושים בידי ישראל, או כל מה שקשור לתהליך השלום, שאמור להגיע לפתרון קבע, ללא תביעות, וזה קץ הסכסוך וכל הדברים האלה.

מוחמד ברכה: זה דבר שהוא פשוט – מהווה לא רק העמקת הפגיעה באותם אנשים פשוטים, פלסטינים שבאים לחפש פרנסה, אלא יש בו מעין אמירה פוליטית מרחיקת לכת.

מוחמד ברכה: לא היה מקום שהממשלה תתקרב לדבר הזה ותהפוך אותו לחוק – כי זה בעצם, אם מתרגמים את זה בפני כל העולם, זו בעצם אמירה שהסטטוס של השטחים הכבושים, הסטטוס הנוכחי הוא הסטטוס הקבוע עד אין קץ, ולכן המדינה, מדינת ישראל, הממשלה מחוקקת חוק של איסור שהייה של הישות הזו שאין לה הגדרה – היא לא מדינה, והיא לא כבושה – כמובן בעגה הישראלית היא תחת כיבוש, לדעתי היא תחת כיבוש מלא.

מוחמד ברכה: ואז נוצר מצב מאוד מוזר.

מוחמד ברכה: האמירה הפוליטית הזו, אדוני השר, היא מאוד מאוד מסוכנת ואין לה מקום.

מוחמד ברכה: לתקנה לא היה מקום, על אחת כמה וכמה לחוק הזה אין מקום.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהחוק המוצע למעשה מציב אתגר בלתי אפשרי עבור כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

חנא סוייד: כלומר, אני כאזרח ישראלי, שרוצה לעצור טרמפ למישהו או לבצע כל פעילות, חלק מהפעילויות שנמנות בהצעת החוק כאסורות, אני צריך להיכנס לעור או בין העור לבשר של אותו אדם שאני רוצה לעשות לו טובה – להסיע אותו, לקחת אותו טרמפ, להעסיק אותו או לארח אותו או להציע לו כוס קפה; אז אני צריך ממש לבדוק בציציות שלו ולבדוק אם הוא מסתנן או לא מסתנן.

חנא סוייד: מה, אנחנו מחוקקים חוקים שיהפכו כל אזרח במדינת ישראל לחוקר משטרה?

חנא סוייד: לאיש שב"כ?

חנא סוייד: לאדם שיודע את המסתורין ויכול לגלות עבור כל אדם שנפגש אתו מה הוא, מאיפה הוא, ושמטיל חובה עלינו, כאזרחים, לעשות את הבדיקות האלה?

חנא סוייד: זה חוק בלתי אפשרי, זה אתגר בלתי אפשרי, ואני והרבה אזרחים לא נוכל לעשות את הדבר הזה.

חנא סוייד: החוק הזה, מכיוון שהוא מטיל את האתגר הזה, הוא מונע מאתנו לעשות טובות.

חנא סוייד: הוא מונע מאתנו להיות הומניים, וזה בעצם פותח את השאלה הרחבה ביותר – האם תחת כנפיים של כיבוש אפשר לשמור על דמוקרטיה, אפשר לשמור על הומניזם?

חנא סוייד: ואני טוען שלא, כי תחת משטר של כיבוש אתה צריך להיכנס לדקויות האלה כפי שהחוק הזה מציע.

חנא סוייד: אם אתה רוצה לעשות את הדברים הפשוטים ביותר אתה צריך לפשפש בציציות של אנשים.

חנא סוייד: זה, כפי שאמרתי, מונע מאתנו להיות דמוקרטים, להאמין בחופש, בחופש התנועה, במעשים הומניים.

חנא סוייד: ולכן, הפעולות שמתבקשות כתוצאה מכך שיש כיבוש בעצם מונעות מאתנו להיות אזרחים שמאמינים בהומניזם, מאמינים בדמוקרטיה, מאמינים בחופש הפרט, ומחייבות אותנו דווקא לעשות את ההיפך הגמור מכך.

חנא סוייד: לכן, הצעת החוק הזו היא הצעה לא ראויה, לא אנושית, ועדיף לסיים את הכיבוש ולסיים את כל הצורך בצעדים דרקוניים אלה, ולא לחייב אותנו להיות אנשים לא דמוקרטיים, אנשים לא הומניים ואנשים שלא שוחרים את המעשים ההומניטריים כלפי הזולת.

חנא סוייד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד על העמידה בלוח הזמנים.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, היו ימים, עמיתי חברי הכנסת, שדיברו אצלנו על חריגים.

דב חנין: אתם זוכרים את הימים ההם?

דב חנין: אז התחושה היתה שמעשה הכיבוש הוא בסך הכול מעשה נורמטיבי, אבל בשוליו יש מדי פעם עוולות, התעללויות, מעשים לא אנושיים.

דב חנין: קראו להם אז "חריגים".

דב חנין: אתם יודעים, עמיתי חברי הכנסת, שבשנים האחרונות החריגים נעלמו, כי החריג הפך לנורמה, היוצא מן הכלל הפך לכלל.

מאיר שטרית: התעללויות?

דב חנין: בוודאי, בוודאי.

דב חנין: אדוני עוקב אחרי הדוחות של מה שקורה במחסומים?

דב חנין: יעקוב אדוני אחרי הדוחות של "מחסום Watch" על מה שקורה במחסומים ויראה איך נראה היום-יום במקומות האלה.

דב חנין: והכוונה שלי זה לא להתעללות איומה ונוראה וקיצונית של מכות לאנשים שעומדים במחסומים, הכוונה שלי זה לעוול של היום-יום, לילדים ולגברים ולנשים שתקועים שעות וממתינים ושולחים אותם ב"לך ושוב".

דב חנין: זה הנורמה, זה הנורמה, זה לא יוצא מן הכלל.

דב חנין: ככה נראה היום-יום.

דב חנין: ואני מזכיר את הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, כי זה בדיוק מה שקורה לנו כאן.

דב חנין: החוק הזה התחיל את דרכו כ"יוצא מן הכלל" "תקופה מיוחדת", "הוראת שעה".

דב חנין: המהלך הזה התחיל את חייו בשנת 1996.

דב חנין: זו היתה תקופה של פיגועים מאוד קשים ואז אמרו: כן, אין ברירה, חייבים להתמודד עם המכה הקשה הזו של פיגועים ברחובות הערים, שנפגעים בהם כל כך הרבה חפים מפשע.

דב חנין: נייצר פה איזו הוראת שעה דרקונית, מרחיקת לכת, אבל זמנית – אבל זמנית – שתאפשר להתמודד עם הדברים האלה.

דב חנין: וכך האריכו את הוראת השעה משנה לשנה, מהוראת שעה היא הפכה להוראת שנה, ומהוראת שנה להוראת שנים.

דב חנין: אבל היום זה כבר לא הוראת שעה, גם לא הוראת שנה ואפילו לא הוראת שנים.

דב חנין: היום אנחנו בעצם מתבקשים להפוך את הנורמות הקיצוניות האלה, החריגות האלה, שיוצרות עבירות מרחיקות לכת על הסעה והלנה וסיוע לאנשים שכל חטאם שהם מתגוררים בשטחים הכבושים, ומבקשים מאתנו להפוך את ההוראות האלה להוראות של קבע.

דב חנין: אגב, החוק הזה הוא גם חוק אבסורדי.

דב חנין: אתם מבקשים פה להפריט את האחריות ולהטיל על אותו – – –

יריב לוין: החוק אמור לחול בירדן?

דב חנין: החוק אמור לחול בישראל, למה בירדן?

יריב לוין: לא, כי אני שומע שאתה מדבר שהוא יחול בשטחים הכבושים.

דב חנין: לא, לא, אני אמרתי שהוא חל על עזרה, הסעה, העסקה של אנשים שכל חטאם שהם תושבי השטחים הכבושים.

יריב לוין: איפה?

יריב לוין: בירדן?

יריב לוין: אני לא מבין – – –

אורי מקלב: הוא שואל איפה זה השטחים הכבושים.

אורי מקלב: אתה רוצה עכשיו שנפתח הכול?

דב חנין: הוא לא יודע מה זה "השטחים הכבושים".

דב חנין: אה, חבר הכנסת יריב לוין, חשבתי שאנחנו כבר מכירים כמה שנים – חשבתי שאנחנו כבר מכירים כמה שנים, אני לא צריך לתרגם את עצמי לעברית, אבל אם אתה רוצה, אני אסביר לך.

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: אבל לא עכשיו הזמן להיכנס.

אורי מקלב: כבר עבר הזמן.

דב חנין: לא על חשבון זמני.

דב חנין: בכל מקרה, אני רוצה לסיים בהערה נקודתית כדי שחברי הכנסת יבינו עד כמה האבסורד מגיע.

דב חנין: החוק הזה מטיל, למשל, את האחריות על נהגי מוניות.

דב חנין: נהג מונית צריך לברר ולוודא מהי זהותו של האדם שהוא מסיע.

דב חנין: הוא צריך לדרוש ממנו להזדהות, אחרת הוא צפוי לעונש מאוד חמור.

דב חנין: אתם שולחים את נהגי המוניות, אתם מפריטים עליהם את האחריות ואתם מגלגלים אליהם את המשימה להתמודד.

דב חנין: נניח שאותו בן-אדם, שנהג המונית, אתם דורשים ממנו לזהות אותו, נניח שהוא באמת בא בכוונה רעה והוא רוצה לפגע – אתם שולחים את נהגי המוניות לחזית פה.

דב חנין: אבל אין חשבון, אין איזונים, אין שיקול דעת, אין מחשבה בחקיקה שהממשלה הזאת מקדמת, לא בעניינים הגדולים והעקרוניים ולא בפרטים הקטנים.

אורי מקלב: נא לסיים.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, זה חוק שראוי, ממש ראוי להתנגד לו.

דב חנין: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי מקלב: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשאני קורא את הצעת החוק, שכתוב בין השאר: קביעת עבירות של סיוע באמצעות העסקה, הלנה והסעה של תושבי אזור יהודה ושומרון וחבל-עזה הנכנסים לישראל שלא כדין – ידוע לך, אדוני היושב-ראש, שיש הרבה אזרחים מהשטחים הכבושים, ששוהים בכפרים ערביים, חלקם עם היתרים וחלקם לא, וחלק גדול גם בידיעה של זרועות הביטחון.

עפו אגבאריה: אני רוצה לשאול שאלה, אדוני היושב-ראש: יש גם אנשים, שכשהם עובדים, הם נפגעים, ויש רופאים, ופונה פצוע לרופא, מה הוא אמור לעשות, לסייע לבן-אדם הזה, או לא?

עפו אגבאריה: הרופא שנשבע לסייע לכל אדם שצריך אותו, ולא משנה – ללא הבדל גזע, דת ומין, ובשבועה של היפוקרטס לא כתוב אם הוא מהשטחים הכבושים או לא, אם הוא פלסטיני או לא.

עפו אגבאריה: אז במקרה כזה, האם הרופא עובר עבירה?

עפו אגבאריה: האם הרופאים האלה, שייתנו את הסיוע הזה ויצילו נפש או יעזרו בפציעה או במחלה לאנשים האלה, הם יהיו צפויים לעונש?

עפו אגבאריה: אני לא יודע אם יש חוק עוד יותר גזעני מחקיקה כזאת, שבאמת אתה רוצה להגביל אותה רק לאנשים – בגלל המוצא שלהם.

עפו אגבאריה: ואתם יודעים, אתם הבאתם הרבה אנשים מהשטחים שהם עדיין בכפרים הערביים, אז של מי המלכוד הזה?

עפו אגבאריה: הוא המלכוד של האזרחים הערבים פה, או המלכוד לאנשים שבאו מהשטחים?

עפו אגבאריה: אדוני השר, החוק הזה הוא באמת לא ראוי לא רק לתמיכה; אני חושב שזה המשך של גל החוקים שמחוקקים בצורת צונאמי בקדנציה הזאת של הממשלה הזאת, והוא חוק גזעני שבאמת לא רק ראוי לא לקבל אותו, אלא גם ראוי לגינוי.

עפו אגבאריה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי אריאל – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – נמצא.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חוזר עכשיו מהקרקס בבית-הדין הצבאי ליד מגידו, והיתה לי שם היכרות מעניינת עם עורך-דין צעיר ונמרץ וצחקני בשם ויסאם אגבאריה מאום-אל-פחם – מעניין אם יש קשר משפחתי – שהגן – האמת היא, לא היה צריך להגן; שהתלוצץ עם רוצחם של אודי פוגל, של רותי, של יואב, של אלעד, של הדס בת שלושת החודשים.

מיכאל בן-ארי: ובאמת ראיתי עכשיו את המעוז הקדמי של האויב, שדיבר פה לפני, את ההזדהות המוחלטת שיש לו עם אלה שאנחנו קוראים להם "מעבר לקו הירוק".

מיכאל בן-ארי: הם לא רואים שום "קו ירוק".

מיכאל בן-ארי: זו אשליה שאנחנו משלים את עצמנו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מספרים לעצמנו את הסיפור כאילו אם אנחנו נגמור עם השטחים הכבושים, יבוא חבר הכנסת אגבאריה ויגיד ששיח'-מוניס זה לא שטח כבוש, או שיפא זה לא שטח כבוש.

מיכאל בן-ארי: זה השלב הבא.

מיכאל בן-ארי: זה השלב הבא.

מיכאל בן-ארי: בשבוע שעבר, כשפגשתי באוניברסיטת תל-אביב כל מיני צעירים תמימים שכל מיני אנשים מסוכנים מוליכים אותם שולל, שאלתי אותם את השאלה המאוד-פשוטה הזאת, מה ההבדל בין השטח הכבוש שנקרא אוניברסיטת תל-אביב, שיח'-מוניס, לבין תל-רומיידה שיושבת על אדמות פרטיות של יהודים?

מיכאל בן-ארי: אמרתי להם: יש הבדל: אתם יושבים פה על כפר ערבי שגירשו אותם בנכבה לפני 63 שנים, כמו שאמר הראיס המתון שהתחבק עם הנייה; ומתחיל ליפול שם האסימון.

מיכאל בן-ארי: כן, אני אגיע למעוזים של אלה שחושבים ששם זה המגרש הביתי שלהם – לאוניברסיטת תל-אביב, למעוזי השמאל הקשים ביותר, שמוליכים שולל כאילו יש הבדל.

מיכאל בן-ארי: מי ששמע עכשיו את חברי הכנסת שדיברו לפני מהמעוז הקדמי של האויב – מבין, ההזדהות שלהם עם אחיהם במה שאנחנו קוראים "מעבר לקו הירוק" היא הזדהות מוחלטת.

מיכאל בן-ארי: מה ההבדל בין באקה-אל-ע'רביה לבאקה-אל-שרקיה?

מיכאל בן-ארי: מה ההבדל?

מיכאל בן-ארי: זה אותן משפחות, זה אותם אנשים, רק אנחנו עשינו הסכם בינינו לבין עצמנו.

מיכאל בן-ארי: איך אמרה לי שם איזו בחורה, כתבת בעיתון "הארץ", ב"עכבר העיר" – היא אומרת לי: הפיוס, הפיוס.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לה: את הפיוס אתם עשיתם ביניכם לבין עצמכם.

מיכאל בן-ארי: כשג'מאל זחאלקה ישב בטלוויזיה החינוכית באדמות שיח'-מוניס הוא אמר: זה שיח'-מוניס, הוא לא מוותר על זה.

מיכאל בן-ארי: לכן, רבותי, החוק הזה הוא חוק מתבקש, אבל הוא מתבקש בראש ובראשונה, אדוני השר, נגד השוהים הבלתי-חוקיים, המסתננים, ואלה שמובילים אותם ואלה שמאכילים אותם ואלה שמעסיקים אותם.

מיכאל בן-ארי: לצערי, גם ממשלת ישראל פושעת בפשע הזה, וכדאי שהיא תחדל להוביל אותם, להלביש אותם, להאכיל אותם ולפתות אותם לבוא לכאן במיליוניהם, ולהטביע את מדינת ישראל באפריקה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

קריאה: מי אחריו?

יצחק וקנין: אחריו יואל חסון, אחריו נחמן שי ואחריו טלב אלסאנע, אחרון הדוברים.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: הרשימה כבר סגורה מזמן.

יצחק וקנין: אני באתי ומצאתי רשימה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש שב"חים משובחים ויש שב"חים פחות משובחים.

נסים זאב: למשל, לפעמים אתה יכול לראות שב"חים שמקבלים אשרת עבודה למעלה-אדומים.

מאיר שטרית: השבח לאל.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: אבל לירושלים הם מסוכנים.

נסים זאב: למה לירושלים הם מסוכנים?

נסים זאב: אם הם מהווים בעיה למעלה-אדומים הם צריכים להוות בעיה גם לירושלים, ואם הם לא מהווים בעיה, זה לא משנה.

נסים זאב: אני חושב שאת המגבלה הזאת – והרבה אנשים שהם באמת תושבי ירושלים וסביבותיה לא מבינים את ההבדל, ולדעתי גם לא צריך להיות הבדל.

נסים זאב: עכשיו, דיבר אחד מחברי הכנסת לגבי פועלים בתוך השטחים ביישובים יהודיים.

נסים זאב: שם אני מבין שאין מגבלה – שם אני מבין שפחות או יותר הם מסתדרים הרבה יותר טוב, והם פחות מהווים סכנה.

נסים זאב: אנחנו מדברים בעיקר, רבותי, לגבי אותם מסיעי שב"חים שהסיעו בסופו של דבר מחבלים מתאבדים לזירות של פיגוע, והיו הרבה מקרים שבאמת, אפילו בתום לב – לא חייב להיות שהם עשו את זה במתכוון, אבל כאשר אנחנו מאפשרים את הכניסה החופשית הזאת בלי ביקורת אנחנו באמת מסכנים את מדינת ישראל.

נסים זאב: אנחנו עדיין במצב של מלחמה, מה לעשות, אני מקווה שבאמת הצד הפלסטיני יתעשת.

נסים זאב: כל כך טוב לכם להיות פה בארץ-ישראל, בתחומי "הקו הירוק", לבוא ולעבוד?

נסים זאב: אדרבה ואדרבה, אהלן וסהלן, כמו שאומרים, אבל לא יכול להיות שחלק יהיו טרוריסטים, ואפילו אם רובם המכריע באמת באים לעבוד, רוצים פרנסה, אבל בשמם אי-אפשר להפקיר את ביטחונה של מדינת ישראל.

נסים זאב: אפילו על מפגע אחד שעלול להיות בתוך אותה קבוצה אנחנו לא יכולים לקחת סיכון.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני לא מבין למה בכל פעם החוק הזה עולה כהוראת שעה.

נסים זאב: כל עוד מדינת ישראל נמצאת במלחמה, והאויבים מסביב הם עדיין אויבים, אין אתם שום הסכם שלום, אז פתאום אתה יכול לראות שאבו מאזן מתחבק עם הנייה, והוא חלק מה"חמאס" וה"חמאס" חלק ממנו, וממש אי-אפשר להאמין, הדברים משתנים.

נסים זאב: ודבר נוסף – אני רוצה רק לענות לדב חנין, אני רוצה לומר לך שגם צה"ל, בעידן של רגיעה, אני יודע שהרבה פעמים אפילו מעלימים עין, אבל כשמבחינה ביטחונית זה בטוח, וברור לאנשי הביטחון, שלא מהווים בעיה, אני אומר לך.

נסים זאב: גם אי-אפשר לעצור אותם באופן מוחלט, כי, לצערי הרב, המסלולים והשבילים שיוצאים בסופו של דבר לערים – אין שליטה עליהם.

נסים זאב: אבל אני מקווה שהשכל הישר יוכל להשתלט על אותם אנשים שבאמת רוצים להביא את פרנסתם, ולא, חלילה וחס, לשחק, הייתי אומר, בשני כובעים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מאיר שטרית, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: יש עוד שלושה דוברים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני מברך את הממשלה שעוברת מהוראת שעה לחוק.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אני מצטער, קראתי בשמך ולא היית פה.

מאיר שטרית: בעיני, יש חשיבות לחוק הזה.

מאיר שטרית: אין שום ספק שמדינת ישראל, זכותה להגן על גבולותיה ולא לאפשר לגורמים עוינים להיכנס לשטחה, אלא באישור.

מאיר שטרית: אני חושב שטוב עושה הממשלה שמחוקקת את זה, והיינו עדים, לצערי, למקרים מאוד מצערים שאנשים הסיעו – לאו דווקא מחבלים – עובדים בלתי חוקיים וגם גובים מהם הרבה מאוד כסף, הרבה יותר מאשר מחיר ההסעה כשהעובד הזה הוא חוקי.

מאיר שטרית: הכול בשביל בצע כסף, כשלעתים מסתבר שהאיש בתמימותו הסיע כאילו עובדים, ואחר כך הסתבר שחלק מהעובדים האלה היו אנשים שסייעו לחבלה או באו בתור עובדים, מחופשים לעובדים.

מאיר שטרית: אז ברור שזכותה להגן על עצמה בעניין הזה.

מאיר שטרית: אני חושב שבעניין הזה אין ספק שאדם שאין לו רשות להישאר בארץ לא צריך להישאר בארץ, אלא ברשות.

מאיר שטרית: אני רוצה להזכיר לכולנו – אחרי ששמעתי את דב חנין על התעללויות וכן הלאה, אני רוצה להזכיר לדב חנין שעד לאינתיפאדה השנייה, חבר הכנסת חנין, לא היה שום מחסום, לא היתה שום מגבלה, עבדו בארץ כמעט 250,000 עובדים פלסטינים מעזה ומיהודה ושומרון – גרו בתל-אביב, ישנו בתל-אביב, בירושלים ובכל עיר בארץ; איש לא חסם אותם, איש לא בדק אותם, איש לא חיפש אותם, לא היו שום מחסומים בדרכים.

מאיר שטרית: העניין התחיל בגלל הטרור, לא בגלל שום סיבה אחרת.

מאיר שטרית: אני חושב שלא היה שום מנוס למדינת ישראל תחת טרור שהתרחש באינתיפאדה השנייה מלעשות את כל הצעדים כדי להגן על אזרחי ישראל.

מאיר שטרית: אנשים שוכחים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בתקופת האינתיפאדה השנייה היה לנו ממוצע של 21 פיגועי טרור ביום.

מאיר שטרית: כאשר פיגוע זה היה פיצוץ באוטובוס או במסעדה או ב"מול", ירי בכלי רכב עוברים, פיצוץ חומרי נפץ במקומות שונים – עברנו תקופה נוראית, ולא היה מנוס אלא לקחת את הצעדים המתבקשים כדי לחסום את התקפת הטרור הזאת.

מאיר שטרית: אני מצטער עליה.

מאיר שטרית: אני חושב, לצערי הרב, שערפאת היה אחראי לה באופן אישי, ואני שמח שאבו מאזן היום לא תומך בעמדה הזאת.

מאיר שטרית: אבו מאזן הוא אחד שתומך בעמדה של שלום, מפויס ונגד טרור.

מאיר שטרית: יש היום פרטנרים אחרים שאולי זו הזדמנות שאנחנו מחמיצים, אבל על אף זאת החוק הוא במקומו.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, ואני אומר את זה גם לשר לביטחון פנים: פרט לעניין הזה של עובדים זרים ושל שב"חים, לצערי יש בארץ תופעה נוראית נוספת של עובדים זרים בלתי חוקיים שמזמן מצפצפים על החוק.

מאיר שטרית: נוצרה בכלל איזה קונסטלציה – חבל ששר הפנים לא פה – שעובד שבא לעבוד בארץ וקיבל אישור עבודה ועבד פה חמש שנים, והוא גמר והוא צריך לחזור הביתה, הוא עוזב את המעביד שלו, הולך לאו"ם ואומר: אני פליט.

מאיר שטרית: מה פליט?

מאיר שטרית: עבדת פה חמש שנים.

מאיר שטרית: אז בינתיים הוא מקבל אישור מהאו"ם – עד שבודקים אותו לוקח חצי שנה, ובינתיים הוא מסתובב, ואחר כך בכלל נעלם, ולך תחפש אותו.

מאיר שטרית: במקום שמשרד הפנים – כך אני נהגתי, אגב – משרד הפנים, חובתו.

מאיר שטרית: אדם אומר לי "פליט" – בדוק אותו באותו יום, תן לו תשובה במקום.

מאיר שטרית: שלילי – שים אותו על מטוס, לך הביתה.

מאיר שטרית: אם אדם בא לעבוד בארץ, עבד x שנים, קיבל שכר, הוא יכול להיות פליט פתאום?

מאיר שטרית: איך?

מאיר שטרית: לצערי, כבוד השר, יש בארץ עשרות אלפי עובדים כאלה שמזמן עבדו את העבודה החוקית שלהם, מסתובבים בארץ בכל מקום – עובדים זרים, לא פלסטינים, מכל מיני מדינות בעולם, והופכים להיות בעיה נוראית.

מאיר שטרית: צריך לטפל גם בסוגיה הזאת.

מאיר שטרית: דבר אחרון.

מאיר שטרית: אדוני השר, מאחר שאתם פה מענישים את הנהג או את נהג המונית, מי שמסיע, מי שמלין, אני חושב שאין להעניש בלי להתרות.

מאיר שטרית: צריך להסביר את זה לציבור הרחב, לפרסם; שאסור להסיע, שיש חוק כזה.

מאיר שטרית: עכשיו עובר חוק – מה הכללים.

מאיר שטרית: וגם לקבוע כללים איך נהג מונית ידע, איך הוא יבדוק אם האיש – –

יצחק וקנין: תודה.

מאיר שטרית: – – הוא שב"ח או לא.

מאיר שטרית: אפשר לבקש ממנו שיציג תעודת זהות – לקבוע כללים, תקנות לחוק הזה שייתנו אפשרות בידי הנהג להגיד מחר, תשמע, אני בדקתי – לא היה או כן היה.

מאיר שטרית: שתהיה אפשרות הגנה אלמנטרית על האיש.

מאיר שטרית: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו יעלה ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אני לפנים משורת הדין מאפשר לך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה; היא הצעת חוק של מדינה שאמורה להגן ולשמור על האופי שלה, על הגבולות שלה, על הסדר שבתוכה וגם על החוק.

יואל חסון: טוב שכמה שיותר חוקים כאלה שנמצאים בהוראת שעה יהפכו להוראות קבועות ויהפכו לחקיקה אמיתית ולא לדברים שמשתנים מעת לעת.

יואל חסון: זה מראה – זה מוכיח נחישות.

יואל חסון: אמן, אדוני השר, שתפעלו באותה נחישות גם לגבי אותם מסתננים שבאים מהגבול הדרומי, והם סכנה.

יואל חסון: מי שראה, אגב, את הכתבה בערוץ-2 במוצאי-שבת – כל ישראלי יכול היה רק להזדעזע מהכתבה הזאת.

יואל חסון: אותה נחישות, אדוני השר, אני מקווה שתהיה גם לגבי המסתננים שבאים לנו מהגבול הדרומי.

יואל חסון: אני רוצה להתייחס לדוברים מהצד, נגדיר אותם, השמאלי – מי שדווקא תומכים.

יואל חסון: שמעתי את חבר הכנסת חנין וחברי כנסת אחרים שתומכים בפתרון של שתי מדינות.

יואל חסון: הרי אתם עולים פה כל הזמן ומדברים – וגם אני מאמין – בהפרדה בינינו לבין הפלסטינים, ביצירת מדינה פלסטינית עצמאית שתוכל לעמוד על הרגליים, שתוכל להתקיים; מדוע אתם עדיין נלחמים על הזכות שלהם לבוא ולהיכנס פה פנימה?

יואל חסון: לעבוד פה?

יואל חסון: הרי ככה הם לא יקיימו לעולם חיים משל עצמם במדינה משל עצמם.

יואל חסון: צריך אחת ולתמיד לעשות את הניתוק בינינו לבין הפלסטינים.

יואל חסון: והניתוק הזה, אם אתם כל כך מאמינים בו ודוחפים לו, הניתוק הזה גם כולל ניתוק מלעבוד בתוך מדינת ישראל, בטח באופן לא חוקי ובטח כאשר זה לא מוסדר.

יואל חסון: אני מאמין שבהסדרים, גם בהסדר היום עם הפלסטינים וגם בוודאי בהסדר עתידי כשתהיה מדינה פלסטינית עצמאית, אני מאמין שאפשר לעשות הסדר שיאפשר לפלסטינים לעבוד כאן – באופן חוקי, באופן מסודר.

יואל חסון: אבל כאשר זה באופן לא חוקי, אסור להיתמם.

יואל חסון: הרי הדרך הזאת, ולפעמים טוב הלב, של אותם מסיעים או של אותם אנשים, או תאוות בצע מצד שני, מובילה גם לפגיעה קשה בביטחון.

יואל חסון: לא פעם מדובר בטרוריסטים שמובלים למרכזי ערים לפגוע באזרחים חפים מפשע.

יואל חסון: אני גם בא בטענות למי שמהימין.

יואל חסון: הרי הם באים וגם מדברים על זה שאסור לתת מדינה פלסטינית וצריך לחיות ביחד ולתת אוטונומיה ולא מדינה עצמאית.

יואל חסון: אז מה קרה?

יואל חסון: מה מפריע לכם שהם יעבדו כאן?

יואל חסון: אם חבר הכנסת בן-ארי כל כך רוצה לתת רק אוטונומיה ולא רוצה לתת להם עצמאות, אז למה הוא מתנגד לזה שהם ייכנסו ויעבדו כאן?

יואל חסון: החוק הזה הוא חוק חשוב לא מבחינה פוליטית, אלא מבחינה של מדינה שיכולה להרשות לעצמה וחייבת להרשות לעצמה להגן על הגבולות שלה, לקבוע בחוק ובדין את האופי שלה ולעשות מה שכל מדינה מערבית עושה – שומרת על הגבולות שלה סגורים ובטוחים.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בחוק שלפנינו יש מידה גדושה של חוסר בושה, של צביעות, של גלגול עיניים למתחילים.

ג'מאל זחאלקה: כי הרי ישראל שולטת על השטחים הכבושים, והיא רוצה להתייחס לתושבי השטחים הכבושים כאל תושבי חוץ.

ג'מאל זחאלקה: אז בבקשה, שישראל תהיה בחוץ.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול גם לשלוט על עזה דרך האוויר ודרך הים ודרך המצור וגם לשלוט על הגדה המערבית דרך הצבא הישראלי ודרך הכיתור ודרך המחסומים ודרך הגדר, ולהגיד – אני לא נותן להם להסתובב.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן צביעות, יש גלגול עיניים, ויש דבר שלא מסתדר עם הלוגיקה.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה שולט, אז אתה אחראי לגורלם; אם אתה לא שולט, אז תצא בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, מדובר בבני הארץ.

ג'מאל זחאלקה: זכותם להסתובב בארץ היא לא פחות משלך, חבר הכנסת שטרית – –

יואל חסון: באופן חוקי.

ג'מאל זחאלקה: – – חלקם נולדו בזכריא, חלקם נולדו במסמיה, חלקם נולדו בשיח'-מוניס, חלקם נולדו במקומות האלה.

ג'מאל זחאלקה: יש להם זכות, לתושבי בלאטה ולתושבי נור-שמס וטול-כרם ולתושבי כל מחנות הפליטים ולתושבי שכם, להסתובב בארץ.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: זו ארצם.

ג'מאל זחאלקה: זו ארצם, אין לך זכות – אתה מדבר בשם הכוח.

ג'מאל זחאלקה: לא בשם החוק ולא בשם הזכות.

יואל חסון: אז למה הפתרון של שתי מדינות?

ג'מאל זחאלקה: זה חוק לא לגיטימי בעליל.

יואל חסון: אז למה הפתרון של שתי מדינות?

יואל חסון: תענה, תענה לזה, חבר הכנסת זחאלקה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, אל תפריע לו.

ג'מאל זחאלקה: אבל למה זה?

ג'מאל זחאלקה: למה זה?

ג'מאל זחאלקה: גם במסגרת פתרון שתי המדינות הגבול היה צריך להיות פתוח.

יואל חסון: גבול פתוח – – –

ג'מאל זחאלקה: כן, נכון, זה מה שאני אומר.

ג'מאל זחאלקה: פעם היתה איזו בושה – עשו חוקים כהוראת שעה, כי התביישו להכניס את זה לספר החוקים, אמרו: יש כאן הפרה בוטה של זכויות אדם, זה הסדר ביניים, הסדר זמני.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, איך אומרים – –

מאיר שטרית: איזו מדינה אתה מכיר – – –

ג'מאל זחאלקה: – – אין בושה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: הופכים – הקלות הבלתי-נסבלת שבה הופכים הוראת שעה מאוד בעייתית, לא חוקתית, מפירה זכויות לחוק-יסוד, עם נוכחות כזאת בכנסת ועם קלות – אתה יודע, אני שמעתי את חבר הכנסת חסון ואת חבר הכנסת שטרית וחברי כנסת אחרים – אפילו אין ייסורים.

ג'מאל זחאלקה: זה – איך אומרים – הדבר הכי טבעי לשלול זכויות של פלסטינים.

ג'מאל זחאלקה: זה כל כך טבעי שזה מעורר, איך אומרים, שאלות לגבי עולמו המוסרי של חבר הכנסת המצוי.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד החוק, שהוא גם, נוסף על הכול, חוק אבסורדי.

ג'מאל זחאלקה: אם אני היום עובר בוואדי-עארה, מישהו עולה לטרמפ, אני צריך לבקש ממנו תעודת זהות?

ג'מאל זחאלקה: מי אני שאני אבקש ממנו תעודת זהות?

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מאיר שטרית: תבדוק.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפעמים טוב שיש חוק שמצליח להגדיר קווים ולהעמיד את המחנות במקומם.

נחמן שי: וגם אם אני וחברי בקדימה נמצאים במרכז של המפה הפוליטית, במרכז הליברלי של המפה הפוליטית, ואנחנו נלחמים מלחמה גדולה בעת האחרונה על הערכים הדמוקרטיים של החברה הישראלית, עדיין, כפי שכבר שמעתם, ואני מצטרף אליהם, אנחנו מצדדים בחוק הזה.

נחמן שי: אנחנו מאמינים – –

חנא סוייד: בשם – – –

ג'מאל זחאלקה: בשם הליברליזם.

נחמן שי: – – שכל מדינה חייבת להגן על גבולותיה, וכל מדינה חייבת להבטיח את שלומם של תושביה, וכל ממשלה, תהיה אשר תהיה – תהיה אשר תהיה – חייבת למנוע משוהים בלתי חוקיים להיכנס אליה, אם הם באים מיהודה ושומרון, אם הם באים מעבר לגבול מצרים.

נחמן שי: זאת המדינה שלנו, וכל מי שנכנס חייב להיות פה באישור ובהיתר, על-פי העקרונות הדמוקרטיים ביותר והאנושיים ביותר.

חנא סוייד: לא על זה הוויכוח.

חנא סוייד: לא על זה הוויכוח.

נחמן שי: נכון, נכון, הוויכוח הוא – – –

זהבה גלאון: אין ויכוח על מה שאתה אומר.

זהבה גלאון: אין קשר בין מה שאתה אומר למה שהחוק אומר.

נחמן שי: החוק אומר שמי שמסייע בידם ייענש.

נחמן שי: החוק אומר שאנשים שנכנסים הנה ללא היתר ומישהו מנסה להושיט להם עזרה – ייענש.

נחמן שי: ואני חושב שזאת זכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה – זה לא זכותה, זה חובתה.

נחמן שי: לא רק שאנחנו זוכרים את הימים הקשים והרעים שעברו עלינו, אלא אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ כדי למנוע אותם וכדי להבטיח שהטרור לא יחזור לתחומי הבית הזה.

נחמן שי: ומה שמדינת ישראל נהגה לעשות באמצעות הוראות שעה, טוב שהיא הופכת לחוקים, וטוב שהיא מציבה אותם בספר החוקים שלה, וטוב שהיא שמה קווים ומגבלות על התופעה הזאת.

נחמן שי: וגם כשאנחנו רוצים להיות מאוד אנושיים, וגם כשאנחנו רוצים להבין את הצרכים של האנשים שנכנסים פנימה, או לפעמים את מי שמסייע להם, אנחנו לא יכולים לקבל את זה ולא יכולים להסכים עם זה ולא יכולים לחיות עם זה.

נחמן שי: ולכן אני חושב שנכון שהחוק הזה מגיע לשולחנה של הכנסת, ונכון שהכנסת תאשר אותו, ונכון שאנחנו נצביע היום בעד.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את קודמי מדברים על להגן על המדינה – ממה?

טלב אלסאנע: ממה?

מאיר שטרית: ממחבלים.

טלב אלסאנע: אם מגינים על המדינה, צריך להגן על המדינה מהכיבוש שלה.

טלב אלסאנע: האנשים האלה לא בכדי באו לישראל, כי ישראל באה אליהם.

טלב אלסאנע: ומדוע הישראלי, מותר לו? אתה, מאיר שטרית, מותר לך להיכנס לאדמות שלהם, לשטחים שלהם, לכפרים שלהם – לך מותר.

טלב אלסאנע: בתור אדוני האזור הזה, האדונים, מותר להם – –

מאיר שטרית: אסור להיכנס.

מאיר שטרית: לי אסור להיכנס.

מאיר שטרית: רק באישור.

טלב אלסאנע: – – אבל הם, אסור להם להיכנס לכאן.

טלב אלסאנע: באיזה היגיון?

טלב אלסאנע: אתם לא רוצים שהם ייכנסו?

טלב אלסאנע: אין שום בעיה – אתם תיסוגו משם, תעופו משם, תצאו משם, תתקפלו משם, תשאירו אותם לעצמם, תשאירו את האדמות שלהם להם, תשאירו את המים שלהם להם.

טלב אלסאנע: הם לא צריכים את הטובות שלכם, הם לא צריכים להיכנס אליכם.

טלב אלסאנע: רק מה, תעשו להם טובה, תצאו משם.

טלב אלסאנע: אתם נכנסים בכוח, אתם נמצאים בכוח, ואתם אומרים להם: אל תיכנסו.

יצחק וקנין: השעון נעצר.

טלב אלסאנע: מי נכנס לאדמות של השני?

טלב אלסאנע: מי פלש לאדמות של השני?

טלב אלסאנע: מי שולט בנשמה של השני?

טלב אלסאנע: ולכן, אין יותר פשוט מזה.

טלב אלסאנע: ברגע שאתם תצאו הם יפתחו את העצמאות המדינית, העצמאות הכלכלית.

טלב אלסאנע: הם לא רוצים להגיע לכאן.

טלב אלסאנע: הם יגיעו לכאן בתור תיירים – על תקן של תייר, אבל הם לא צריכים לבוא לכאן בתור – כי אתם נכנסתם ואתם כבשתם ואתם שולטים.

טלב אלסאנע: הרי הפלסטיני שרוצה לצאת לירדן – –

נחמן שי: עכשיו זה – – –

טלב אלסאנע: – – ידידי ד"ר – – –

יצחק וקנין: נחמן שי.

טלב אלסאנע: נחמן שי, סליחה.

טלב אלסאנע: פלסטיני שרוצה לצאת לכל מדינה, צריך לפנות למינהל האזרחי.

טלב אלסאנע: גם לגבי ישראל הוא צריך לקבל אישור ישראלי.

טלב אלסאנע: גם לצאת לכל מדינה בעולם הוא צריך לקבל את האישור הישראלי.

טלב אלסאנע: אז מה מותר לו לעשות בחיים שלו?

טלב אלסאנע: הרי מי האנשים – – –

מאיר שטרית: להיכנס לירדן הוא צריך אישור ישראלי?

טלב אלסאנע: כן, כן, כדי לצאת לירדן הוא צריך אישור ישראלי.

טלב אלסאנע: אפילו אבו מאזן, כדי לצאת הוא צריך אישור ישראלי.

טלב אלסאנע: ולכן, אתם באים ואומרים – אתם באים ואומרים: אנחנו לא רוצים אותם כאן.

טלב אלסאנע: הם לא רוצים אתכם שם.

טלב אלסאנע: והדבר השני, במי מדובר?

טלב אלסאנע: באנשים שבנו לכם את הבתים, שבנו לכם את בתי-הספר, שסללו לכם את הכבישים, שהקימו את מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: כאשר ניצלתם אותם, כאשר יצרתם את התלות הכלכלית, כאשר הרסתם את התשתית הכלכלית שלהם, כאשר הרסתם – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: – – את העצמאות הכלכלית שלהם, בתור כובשים, אתם ממש לא בכיתם.

טלב אלסאנע: אבל כאשר יצרתם את התלות הזאת, אחר כך אומרים: לא לא, לא רוצים שתבואו לכאן.

טלב אלסאנע: אנחנו, אדוני היושב-ראש, רוצים, למשל, 2,000 עובדים בחקלאות, כי אנחנו זקוקים לידיים עובדות של פלסטינים בחקלאות.

טלב אלסאנע: מתי שאנחנו רוצים אותם, אנחנו רוצים שיבואו.

טלב אלסאנע: מתי שיסיימו את העבודה, שילכו, והם עוברים להיות – –

יצחק וקנין: תודה.

טלב אלסאנע: – – שוהים בלתי חוקיים.

טלב אלסאנע: למה – אדוני היושב-ראש, משפט אחרון – למה, למשל, תייר שהגיע לכאן, שפג תוקף אשרת הכניסה שלו, אפשר לארח אותו, אפשר להסיע אותו, החוק הזה לא חל לגביו?

טלב אלסאנע: החוק הזה לא חל לגבי מסתננים, החוק הזה לא חל לגבי תיירים שפג תוקף – –

יצחק וקנין: תודה.

טלב אלסאנע: – – אשרות הכניסה שלהם, החוק הזה לא חל לגבי עובדים זרים, החוק הזה חל רק לגבי פלסטינים.

יריב לוין: הוא חל על מי – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותי, זמנו כבר תם, אל – – –

טלב אלסאנע: אתם, הכיבוש שלכם זה הטרור – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

טלב אלסאנע: – – מי שדוגל בכיבוש זה הטרוריסט, ואתם צריכים לצאת משם – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי – – –

טלב אלסאנע: – – זה הבעיה.

יריב לוין: אני לא עושה פיגועים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יואל חסון: מה זה, לא סגרו את רשימת הדוברים?

יצחק וקנין: רבותי, הוא אחרון הדוברים, וביקש ממני גם גדעון עזרא, ואני צריך – אתה יודע, אני, לפנים משורת הדין עושה את הדבר הזה.

יצחק וקנין: הרשימה, כשאני באתי, היתה רשימה סגורה.

יצחק וקנין: אני לא הוספתי שמות, רבותי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: גדעון עזרא ביקש, ואני, לפנים משורת הדין, אתן לו לדבר.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, הרשימה היתה לפני מונחת.

יצחק וקנין: דבר, אחמד.

יריב לוין: זה בסדר גמור.

יריב לוין: עוד נואם אחד לא יקרה כלום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש חוקים דרקוניים, מקפחים, שכשאתה קורא אותם אתה יודע שהם יזכו אוטומטית לתמיכת הבית הזה, והתמיכה תהיה לא רק של הימין – לא רק של הימין הקיצוני או הספסלים האחוריים של שומרי הדמוקרטיה החדשים בספסלי הליכוד האחוריים, אלא גם של האגף הזה, מצד ימין של הדוכן.

אחמד טיבי: כי מה יותר קל מאשר להצביע נגד פלסטינים?

אחמד טיבי: פועלים פלסטינים.

אחמד טיבי: עכשיו, למה נכנסים פועלים פלסטינים לתוך "הקו הירוק"?

אחמד טיבי: כדי לעבוד.

אחמד טיבי: מה שקרוי שב"חים – הרי הרוב המוחלט, 99.9%, מאלה שנעצרים, נעצרים כי הם נכנסו לעבוד.

אחמד טיבי: אף אחד לא מאשים אותם, אגב, שהם נכנסו לעשות משהו אחר.

אחמד טיבי: את אלה – אם תבדקו, אתם תראו שאו שהרסתם להם את הבית, או שגזלתם את אדמתם ואת פרנסתם, או שהפקעתם את האדמה שלהם ולא נשארה להם אופציה כדי לפרנס את המשפחה אלא להיכנס בכל דרך אפשרית, בכל מעבר אפשרי, בכל חור, כדי לעבוד; לצאת ב-04:00 מהבית – בשעה 04:00, ולחזור בשעה 19:00 הביתה, כדי לפרנס את המשפחה.

מיכאל בן-ארי: לכו לכוויית.

אחמד טיבי: ואז, ואז – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

אחמד טיבי: כֻּלְ הַוַוא – – –

מיכאל בן-ארי: – – – קדאפי.

אחמד טיבי: כֻּלְ הַוַוא – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה חייב להדליק את המליאה.

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

אחמד טיבי: ולכן לא רק שמונעים מהם לעבוד, גם חומסים את כספם, כלומר גונבים את הכסף שלהם, כמו שעושה הממשלה הזאת, מעכבת את הכספים הפלסטיניים, כספים שהם מסים פלסטיניים שישראל גובה כ-agent.

אחמד טיבי: אתם יודעים, ממשלת ישראל מקבלת 3% דמי עמלה, דמי גבייה, protection, commission.

אחמד טיבי: לממשלה הזאת צריך לקרוא "ממשלת ה-3%".

אחמד טיבי: ובכל זאת, "ממשלת ה-3%" מעכבת את הכספים כי – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: – – שטייניץ חושב, כי שטייניץ ועמיתיו חושבים שצריך לחנך מחדש את הרשות.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: הם עשו דבר שלא נראה לממשלה.

אחמד טיבי: מה עשו?

אחמד טיבי: ביקשו להתקבל לאונסק"ו, ביג דיל.

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: ולכן גם מונעים מהאנשים פרנסה, גם גונבים וחומסים את כספם, ובסוף מציעים הצעות בשם הביטחון המזויף.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת גדעון עזרא, ואחריו הצבעה, רבותי.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אני לא התכוונתי לדבר, ואם אני מדבר, זה רק בשביל להביא לידיעת הכנסת את העובדות.

גדעון עזרא: ואני, ברוך השם, יש לי ניסיון לא קטן בשביל לדבר על העובדות.

גדעון עזרא: 1.

גדעון עזרא: אני מוכרח לתת לכם כמה דוגמאות.

גדעון עזרא: היה נהג מונית אחד בכפר ברטעה שהכניס מחבלים מצפון לברטעה ועשה פיגוע שגרם לנו בהרבה אבדות; 2.

גדעון עזרא: היה אותו בעל תעודת זהות ישראלית, שחי לו שם בצפון נפת ג'נין, שקיבל איחוד משפחות ונכנס הנה חופשי עם אמל"ח.

גדעון עזרא: והמקרה השלישי – יש לנו וקסמן, וקסמן המפורסם.

גדעון עזרא: אותו וקסמן, מי ששבה אותו, ומי שהחזיק אותו, היו תושבים משכם.

גדעון עזרא: נכון שזו איננה מתמטיקה שאתה תתפוס כל אחד ואחד, וזה נכון שזו איננה מתמטיקה שתוכל לדעת את הכול, אבל חובתנו, למען הביטחון שלנו ולמען ביטחון הצבא שלנו, לעשות את המרב על מנת לעצור את האנשים הללו עוד לפני שיעשו את הפיגוע ולא אחרי שיעשו את הפיגוע.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שאנחנו חייבים להצביע בעד הצעת החוק.

גדעון עזרא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 14), התשע"ב–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 37 בעד, שישה נגד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אדוני, כנראה יד מכוונת מלמעלה כיוונה שתצביע כך.

יצחק וקנין: אני לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: זאת התוצאה, וכך היא תישאר.

קריאה: שלא יעבור לקואליציה.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: אני שומע שאחמד טיבי הודיע שהצביע בטעות בעד, אבל כנראה יש איזה יד מכוונת.

אחמד טיבי: – – – קריאה: הוא מתנגד, הוא מתנגד.

אחמד טיבי: – – –

יצחק וקנין: ואתה מתנגד.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/629).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון דיני הבחירות לרשויות המקומיות (עתירה לבית-משפט לעניינים מינהליים), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הפנים וסגן ראש הממשלה, השר אליהו ישי.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק באה להסדיר ליקויים רבים במערכות בחירות לרשויות המקומיות.

אליהו ישי: לא פעם מתגלעות ביקורות, טענות ותביעות זה כנגד זה באמצעות בתי-המשפט, ושם יש עומס אדיר, ולא תמיד יש זמן בלוחות הזמנים הצפופים של הגשת הרשימות או מקומות קלפי וכדומה.

אליהו ישי: כל אחד מהבית הזה מבין היטב את המשמעויות ואת הטרטור הגדול והנורא.

אליהו ישי: מה שהצעת החוק בעצם אומרת הוא, שזה יהיה במסגרת בית-משפט לעניינים מינהליים.

אליהו ישי: הדבר הזה יקצר, יסייע, באופן מאוד משמעותי, ויביא לתיקון גדול.

אליהו ישי: החוק המוצע נועד להסדיר באופן אחיד את כל הליכי הפנייה לבית-המשפט בנושאים הנוגעים לעריכת בחירות ברשויות המקומיות, בכל הפקודות והחוקים העוסקים בכך.

אליהו ישי: ההסדר המוצע קובע כי כלל ההליכים, בכל סוגי הבחירות ברשויות המקומיות, יידונו ויתבררו בדרך של עתירה מינהלית בבתי-המשפט לעניינים מינהליים, בהתאם לחוק בתי-המשפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000.

אליהו ישי: הסדרה כוללת זו נדרשת מאחר שתיקוני חקיקה קודמים לא הקיפו את כלל דברי החקיקה והנושאים הטעונים תיקון, ובתי-המשפט העירו על כך לא פעם.

אליהו ישי: לפיכך נכללים בחוק המוצע תיקונים טכניים שונים בחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ"ה–1965, ובחוקים נוספים.

אליהו ישי: כמו כן, מוצע לכלול בחוק, בחוק הבחירות, סעיף סל הקובע כי כל טענה כנגד מנהל הבחירות ברשויות המקומיות תתברר רק בבתי-משפט לעניינים מינהליים.

אליהו ישי: זאת, היות שכיום קיימים נושאים המסורים להחלטת מנהל הבחירות שאופן תקיפתם כיום, כגון מיקום קלפיות, הזדהות סיעות וכיוצא בזה – יש עוד הרבה נושאים.

אליהו ישי: בהמשך, מוצע לקבוע כי הליכים נוספים שעניינם בחירות ונבחרים יידונו בבתי-משפט לעניינים מינהליים.

אליהו ישי: לסיכום: מטרתו של החוק המוצע הינה ליצור אחידות בכל ההליכים המשפטיים הנוגעים לבחירות ולהגביר את הוודאות המשפטית בדבר המסלול המתאים לבירור נושאים אלה.

אליהו ישי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הפנים וסגן ראש הממשלה, השר אליהו ישי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, רבותי, לסדר הדוברים בהצעת החוק.

יצחק וקנין: רשימת הדוברים נעולה.

יצחק וקנין: אני נועל את הרשימה.

יצחק וקנין: רבותי, ראשון הדוברים – חבר הכנסת זאב בילסקי.

יצחק וקנין: קריאה: איננו.

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו; חבר הכנסת דב חנין – מבקש לא לדבר; חבר הכנסת עפו אגבאריה – איננו; חבר הכנסת אורי אריאל – איננו; חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו; חבר הכנסת מאיר שטרית – נמצא פה.

יצחק וקנין: קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, יש לנו עוד שני דוברים.

יצחק וקנין: אני סגרתי את הרשימה.

ציון פיניאן: מאיר, תודיע – – –

יצחק וקנין: אחריו יהיה חבר הכנסת יואל חסון.

מאיר שטרית: קצר.

יצחק וקנין: כנראה הוא אחרון הדוברים.

מאיר שטרית: יש לי רק שלוש דקות anyway.

ציון פיניאן: אתה מודיע שאתה מבטל או לא?

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מברך את שר הפנים על הבאת החוק הזה.

מאיר שטרית: החוק הזה הוא נכון ובמקומו.

מאיר שטרית: לצערי הרב, נוכחתי בעבר, בתור שר פנים, בתקופת בחירות לרשויות המקומיות, שעתירות שהוגשו – המצב האלטרנטיבי היה שכל החוקים הנוגעים לבחירות ברשויות המקומיות הוגשו בדרך כלל לבית-המשפט העליון.

מאיר שטרית: בית-המשפט העליון עמוס מאוד בשורה ארוכה של דיונים, ואז דברים מתעכבים הרבה מאוד זמן, ובתקופת בחירות ההכרעה חשובה ומהירה מאוד.

מאיר שטרית: לכן העברת כל הנושאים של בחירות ברשויות המקומיות לבתי-משפט מינהליים היא העברה נכונה וצודקת.

מאיר שטרית: גם החוק קובע שבית-המשפט יפסוק בתוך שבעה ימים מיום העתירה, כך כתוב בחוק.

מאיר שטרית: דבר שגם מאיץ ומסביר את הצורך הדחוף בקבלת החלטות.

מאיר שטרית: כאשר אדם בתקופת בחירות, יש מיליון סוגיות שמתבררות, ובעיקר ברשויות המקומיות, כשיש כל כך הרבה מועמדים בכל רשות ומלחמות פנימיות ביניהם – כל עיכוב יוצר מבוכה גדולה בתוך הרשות המקומית שבה נערכות בחירות.

מאיר שטרית: ולכן אני חושב שהחוק הוא נכון, במקומו, ואני תומך בו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון – איננו, חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון דיני הבחירות לרשויות המקומיות (עתירה לבית-משפט לעניינים מינהליים), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון דיני הבחירות לרשויות המקומיות (עתירה לבית-משפט לעניינים מינהליים), התשע"ב–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/631).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42) (שחרור מינהלי), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם ולבקשכם לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42) (שחרור מינהלי), התשע"ב–2011.

יצחק אהרונוביץ': עניינה של הצעת החוק שבפניכם הוא קביעה כי אסיר שפוט לא ישוחרר שחרור מינהלי אם נמצא כי אינו ראוי לשחרור מוקדם לפי הוראת חוק שחרור על-תנאי ממאסר.

יצחק אהרונוביץ': סימן ט'1 בפרק ב' לפקודת בתי-הסוהר עוסק בשחרור מינהלי של אסירים בשל צפיפות בבתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם להוראות הסימן האמור, השר לביטחון הפנים רשאי לקבוע תקן כליאה המאושר על-ידי ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לתקופה שלא תעלה על שנה.

יצחק אהרונוביץ': נציב שירות בתי-הסוהר רשאי להורות על שחרור אסירים כאשר הצפיפות בבתי-הסוהר עולה על תקן הכליאה המאושר.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם להוראת הפקודה, השיקולים של התנהגות האסיר בכלא, נסיבות ביצוע העבירה שבגינה נשפט ושיקולים נוספים אינם מובאים בחשבון לצורך ההחלטה על שחרור מינהלי, אלא אם כן מדובר בהכרעה של הנציב אשר חלה עליה לגבי כלל האסירים.

יצחק אהרונוביץ': שיקולים מהסוג האמור נבחנים רק לצורך בחינת שחרור מוקדם ממאסר על-פי הוראת חוק שחרור על-תנאי ממאסר.

יצחק אהרונוביץ': בחוק האמור נקבעו התנאים לשחרור מוקדם של אסירים, והמבחן המנחה לשחרור הוא כי האסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו אינו מסכן את שלום הציבור.

יצחק אהרונוביץ': מטרת הצעת החוק היא לשנות את המצב הקיים כיום ולקבוע: אסיר שפוט לא ישוחרר שחרור מינהלי אם נמצא כי אינו ראוי לשחרור מוקדם.

יצחק אהרונוביץ': אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן ועדת הפנים לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון הפנים, השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים לפי סדר הדוברים שנרשמו.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אורי אריאל.

דני דנון: הרשימה נעולה, אדוני?

יצחק וקנין: הרשימה נעולה, רבותי.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, המנגנון הזה, של השחרור המינהלי, או תקן הכליאה המינהלי הוא אחד השסתומים החשובים מבחינה מערכתית, כדי להקל את נטל הצפיפות בבתי-הסוהר ובסופו של דבר לאפשר לאסירים המוחזקים במתקנים של בתי-הסוהר תנאים ראויים יותר ונכונים יותר.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות, אדוני השר, כמנהגי בכל פעם שעולה אדוני השר בעניין של חקיקה שנוגעת באסירים ובבתי-סוהר, להציע לכם לסיים את השלמת החקיקה שנמצאת בוועדת השרים לענייני חקיקה בעניין תנאי כליאה הולמים.

דב חנין: כזכור, ועדת השרים לא קיבלה החלטה בהצעת החוק ההיא מתוך מחשבה שראוי לבצע עבודה מקצועית יחד עם המשרד לביטחון פנים, עם נציבות בתי-הסוהר, וממילא הם מנסים לקדם מנגנונים שיתקנו את המצב.

דב חנין: אני מזכיר, אדוני השר, שכל מה שהחוק של תנאי כליאה הולמים מבקש לעשות הוא להשוות את תנאי מאסרם של האסירים לתנאים שלהם זכאים כבר, על-פי חוק, עצירים.

דב חנין: עצירים נמצאים תקופות קצרות יותר.

דב חנין: מה שנכון לגבי עצירים על אחת כמה וכמה צריך להיות נכון גם לגבי אסירים, שתקופת השהות שלהם במתקן הכליאה ממושכת יותר.

דב חנין: לכן, הצעת החוק, כפי שהיא עומדת בפני ועדת השרים ועדיין לא הוחלט בה, היא הצעת חוק מידתית מאוד.

דב חנין: היא, אגב, איננה נוקבת אפילו במספר של שטח מינימלי שאסיר צריך לקבל.

דב חנין: אנחנו בכוונה השארנו את הסוגיה הזאת מחוץ להצעת החוק, כדי להתקדם בדברים שהם בסופו של דבר דברים מוסכמים, גם על דעתם של הדרגים המקצועיים בשירות בתי-הסוהר.

דב חנין: הגיע הזמן, אדוני השר, לקבוע את המסמרות האלה ולקבוע את הנורמות האלה בצורה ברורה בחקיקה ראשית של מדינת ישראל, כפי שראוי לנו שזה יהיה, ואני מצפה שבאמת תסיימו את עבודת המטה, הבדיקה וההערכה במשרד לביטחון פנים, כדי שנוכל במהרה להביא את החקיקה הזאת ולהתקדם בה ולהשלים אותה עוד במושב הנוכחי של הכנסת.

דב חנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה – איננו; חבר הכנסת אורי אריאל – איננו; חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, לרשותך שלוש דקות.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

דוד רותם: אפשר להסתפק בשתיים.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, יש לי חשש גדול – חבל שהשר לא פה – יש לי חשש גדול שכל הסיפור הזה של החוק הזה – – –

דוד רותם: השר פה.

מיכאל בן-ארי: בסדר, אני לא ראיתי אותו פה יושב ומקשיב לי, כנראה יש לו משהו אחר חשוב יותר להקשיב לו.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לומר שאני הייתי רוצה לעשות בדיקה אמיתית מה המניע לחוק הזה, ואני אומר לכם: המניע לחוק הזה הוא תקציבי, לטובת שירות בתי-הסוהר, ואין מאחוריו ולו צל צלו של משהו אידיאולוגי או ענייני.

מיכאל בן-ארי: שיהיה ברור – זה מה שאני מנתח מאחורי החוק הזה.

מיכאל בן-ארי: כי פתאום בשירות בתי-הסוהר יש – פחות – כ-1,000 אסירים בעוד שבוע, 1,070 אסירים בבת-אחת, מדובר באחוזים ניכרים, כל אסיר ממומן על-ידי המדינה בסדר-גודל של מאות אלפי שקלים בשנה לטובת שירות בתי-הסוהר, תעשו את החשבון – תעשו את החשבון איזה גירעון תקציבי לשירות בתי-הסוהר בבת-אחת.

מיכאל בן-ארי: ונוסיף על זה עכשיו את האסירים – – –

דוד רותם: אבל זה הפוך.

דוד רותם: אתה לא קראת את החוק.

דוד רותם: זה הפוך לגמרי ממה שאתה אומר – החוק הזה בא – – –

מיכאל בן-ארי: תבוא לענות לי.

מיכאל בן-ארי: השר יבוא לענות לי.

דוד רותם: – – –

יצחק אהרונוביץ': אני לא עונה לך, מה אתה מביא אותי פתאום לענות לך?

יצחק אהרונוביץ': לך תקרא את החוק.

יצחק אהרונוביץ': בדיוק, הוא צודק – – –

יצחק וקנין: לא היתה לו כוונה.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, אני הייתי שמח לראות אם בוצע קיצוץ תקציבי בתקציב שירות בתי-הסוהר בעקבות שחרור 1,050 אסירים – האם בוצע כזה קיצוץ תקציבי?

דוד רותם: איזה 1,050 אסירים?

מיכאל בן-ארי: 1,050 אסירים – 500 שוחררו, ועוד שוחררו למצרים, ועוד משתחררים בשבוע הבא 550 אסירים.

דוד רותם: על מה אתה מדבר?

מיכאל בן-ארי: על מה אני מדבר?

מיכאל בן-ארי: אני מדבר על העובדות, אבל תן לי בבקשה להשלים את העניין.

דוד רותם: מה זה קשור לחוק הזה?

מיכאל בן-ארי: תן לי בבקשה להשלים את העניין.

מיכאל בן-ארי: במשך שנים היה הסיפור הזה של המינהלי, יכול להיות שזה תקין ויכול להיות שזה לא תקין, אבל מה קרה פתאום?

מיכאל בן-ארי: רבותי, דיברו פה חברי כנסת קודם.

מיכאל בן-ארי: אני מבקר בבתי-כלא, ויש פעולה נרחבת שצריך לעשות בבתי-הכלא; מדובר בעבריינים, רוצחים, אנסים, שודדים, גנבים, אבל לא בעכברים, ויש בתי-כלא שהמציאות בהם – "קַן הקוקייה" זה סרט לילדים לעומת מה שנעשה שם.

זבולון אורלב: קֵן הקוקייה.

מיכאל בן-ארי: איך שאתה רוצה.

מיכאל בן-ארי: קֵן הקוקייה – בסדר.

מיכאל בן-ארי: תנסו להיכנס לכלא "מגן" ותראו כל מיני דברים שפשוט לא ייאמן, פשוט לא ייאמן.

מיכאל בן-ארי: לכן, אם יש משהו לבצע, אדוני השר, בשירות בתי-הסוהר זה לשפר את תנאי הכליאה.

מיכאל בן-ארי: אנשים נשלחו להיות מאחורי סורג ובריח, הורחקו מן החברה.

מיכאל בן-ארי: אבל הם לא נשלחו על-ידי שופט לשבת 12 אנשים בתאים צפופים עם שני מאווררים ב-35 מעלות חום.

מיכאל בן-ארי: ואלו עובדות.

מיכאל בן-ארי: ואלו עובדות, רבותי.

מיכאל בן-ארי: אני כשאני מבקר בבתי-סוהר אומרים לי: אסירים קלים, אתה יודע מה קורה שם?

מיכאל בן-ארי: הם מרחמים.

מיכאל בן-ארי: הם על כל מיני – לא על עצמם.

מיכאל בן-ארי: לכן, אני אומר – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: משפט אחרון – לכן, אני אומר, הסיפור הזה של המינהלי, יכול להיות שלא הבנתי ויסבירו לי.

מיכאל בן-ארי: אבל אני מבין את זה בצורה החד-משמעית.

מיכאל בן-ארי: אנשים ישבו עוד בכלא – עוד תקציבים.

מיכאל בן-ארי: מי שצריך לשבת בכלא שישב עד יומו האחרון בלי חנינה, בלי זה – אין לי בעיה.

מיכאל בן-ארי: השאלה מה עומד מאחורי זה, והאם באמת אנחנו ממלאים את התפקיד שלנו כמדינה כלפי אנשים שפשעו, שעשו עבירות קשות.

מיכאל בן-ארי: האם אנחנו ממלאים את חובותינו, או שמאחורי הסורגים, מאחורי החומות, אפשר לעשות מה שרוצים?

מיכאל בן-ארי: ויעיד חבר הכנסת אזולאי שכשבאנו לבקר – – –

יצחק וקנין: ידידי, תסיים את דבריך.

יצחק וקנין: אתה לא צריך – – –

מיכאל בן-ארי: טוב, אנחנו נדבר על זה בהזדמנות אחרת.

מיכאל בן-ארי: לא הכול שקוף, וכדאי שיתבצע איזה סוג של שקיפות לגבי מה שקורה מאחורי החומות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית.

דוד רותם: – – – בתקנון.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: הוא לא אחרון.

דוד רותם: אין דבר כזה שהוא לא אחרון.

קריאה: הוא לא יהיה אחרון, אדוני?

דוד רותם: זה לא יכול להיות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש למעלה מ-23,000 אסירים – – –

יצחק וקנין: – – – שזה לא כתב היד שלי.

יצחק וקנין: כן, אדוני.

נסים זאב: יש למעלה מ-23,000 אסירים, ומתוכם 2,500 בערך שב"חים זרים שתקן הכליאה לא עומד בעניין שמחייב תקן כליאה בשבילם.

נסים זאב: אם אני צודק או לא, יאמר לי כבוד השר.

נסים זאב: ומה שאמר חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – אני בדיוק התכוונתי לדבר בנקודה הזו.

נסים זאב: נכון שהצעת החוק מדברת בכיוון, במטבע השני, בצד ההפוך שלו.

נסים זאב: אבל אני חושב שכשאנחנו מדברים על שוויון ולתת הזדמנות לכל אלה שבעצם עומדים, הייתי אומר, מול שירות בתי-הסוהר כאנשים שמשוחררים בצורה, הייתי אומר, בלי בעיות ואין שום, הייתי אומר, במהלך המאסר שלהם דברים שקורים בדרך כלל אצל אסירים אחרים, שליליים, ובעניין ההתנהגות, אז לתת את אותה הזדמנות, ולא לכרוך את זה בכך שיש תקן כליאה או אין תקן כליאה.

נסים זאב: נכון שאנחנו רוצים בעצם לומר, רק כשאין תקן כליאה או שיש יותר מדי, אנחנו נשנה את המאטריה.

נסים זאב: אני חושב שלתת הזדמנות שווה לכל מי שבעצם התנהג התנהגות טובה, ראויה ונאותה במהלך שהותו בכלא, לתת לו את אותה, הייתי אומר, ההזדמנות.

נסים זאב: שחרור מינהלי – זה תלוי בזמן המאסר שלו – בשווה.

נסים זאב: ואני חושב שכן יש לנקוט מהלך זה, ובהחלט כן יש השלכה למה שהתרחש לאחרונה ש-1,000 אסירים משוחררים.

נסים זאב: אז בעצם יש יותר מדי אולי מרחב של כליאה, ואין סיכוי היום לאלה שהיו בתור ויכלו להשתחרר בשחרור מינהלי.

נסים זאב: בעצם יעצרו אותם, כי באמת יש פה שיקול כלכלי, ואנחנו יודעים שכן יש שיקול כלכלי.

נסים זאב: לכן, אדוני השר, אני אומר ששחרור מינהלי צריך לתת מבחינת זכויות אזרח באופן שווה ומוחלט לכל האסירים.

נסים זאב: ואם אותם האסירים יתנהגו בכלא בצורה נאותה, לתת להם את אותה הזדמנות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק הזאת.

מאיר שטרית: אני חושב שהיא הצעה נכונה.

מאיר שטרית: אין שום סיבה בעולם לשחרר אסירים שאינם עומדים בתנאי השחרור, או שהם מסוכנים לציבור, גם אם צריך לדלל את מספר האסירים בבתי-הסוהר כשהנציב מחליט על כך.

מאיר שטרית: ונתקלתי כבר במקרים כאלה בעבר, כשיש חתימה אוטומטית לשחרר כך וכך אסירים, כיוון שבתי-הסוהר מתמלאים ורוצים לשחרר מקומות כליאה נוספים.

מאיר שטרית: לדעתי, זו היתה לקונה שלא היתה פתורה, ואני מודה לשר שהוא פותר את הדבר הזה באמצעות התיקון לחוק הזה שקובע בעצם שאדם שלא צריך להשתחרר בוועדת שחרורים לא יכול להשתחרר גם במצב הזה, וייבדק כל אדם לפני שחרורו, גם אם יש שחרור של דילול בבתי-הסוהר.

מאיר שטרית: זה רק הגיוני.

מאיר שטרית: אבל עליתי לכאן להגיד עוד דבר אחד לשר לביטחון הפנים.

מאיר שטרית: אני שמעתי בדאגה איזה מגמה במשרד המשפטים להפסיק את הנוהל של איזוק אלקטרוני, ואני חושב שזו טעות איומה.

מאיר שטרית: יש כיום כ-1,000 אסירים שאזוקים אלקטרונית בבית, ועושים את המאסר בבית שלהם במקום בבית-סוהר.

מאיר שטרית: יש המון בעיות עם העניין הזה.

מאיר שטרית: דנתי בזה בזמני בוועדת המדע באריכות.

מאיר שטרית: ואני שומע – מאחר שנתקלים בבעיות, אמרו: בוא נסגור את זה.

מאיר שטרית: זה לא פתרון.

מאיר שטרית: הפתרון הוא לא לסגור את השירות הזה, שלדעתי הוא שירות טוב ונותן אפשרות להרבה מאוד אסירים להיות בבית ולעבור תהליך של שיקום ולהתחיל לעבוד לפני גמר המאסר שלהם בבית-הסוהר, כשיש להם זמן של שחרור על-תנאי בעצם.

מאיר שטרית: אם יסגרו את זה, זה פשוט שפיכת התינוק עם המים.

מאיר שטרית: אפשר לתקן את המצב הקיים היום בחוק, ולקבוע כלי אכיפה הרבה יותר משמעותיים כדי שאנשים לא יפירו את האיזוק האלקטרוני.

מאיר שטרית: אבל לא לשפוך את התינוק עם המים.

יצחק אהרונוביץ': אין כוונה כזו, אין שום כוונה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא אתן – – –

מאיר שטרית: אני שמח לשמוע.

מאיר שטרית: תודה רבה, אני שמח לשמוע את זה, ואני מודה לשר על פעולתו, ואני תומך בחוק כמובן.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון – איננו; חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו; חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גדעון עזרא, אל תדאג, אתה אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: רשום אצלי, לא אדלג עליך.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שמעתי את התנגדותו של חברי חבר הכנסת בן-ארי לחוק.

אריה אלדד: אבל לפני כן שמעתי את השר לביטחון הפנים והשתכנעתי מדבריו.

אריה אלדד: מה הוא אמר?

אריה אלדד: אסיר שנמצא כי אינו ראוי לשחרור מוקדם לפי חוק שחרור על-תנאי ממאסר, לא ישוחרר.

אריה אלדד: ונזכרתי שלפני חודש-חודשיים שחררה ממשלת ישראל 450 רוצחים שלהערכתי לא היה ראוי לשחרר אותם לפי חוק השחרור המוקדם.

קריאה: – – – חנינה.

אריה אלדד: תשמענה אוזניך מה שפיך מדבר.

אריה אלדד: תודה רבה.

מאיר שטרית: קיבלו חנינה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: יש משהו חזק במה שהוא אומר מבחינת הרעיון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת גדעון עזרא.

עינת וילף: כמו שילדים אומרים במשחקים: מעכשיו.

מאיר שטרית: – – – מבחינה משפטית, הם קיבלו חנינה.

מאיר שטרית: זה לא מדויק – – –

קריאה: זה נכון, חנינה.

יצחק וקנין: אריה היה תכליתי ותמציתי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, החוק הזה, איך אומרים, אם להגיד שהבנתי אותו, אני מאוד מקווה שזה לא השלב של לפני ביטול ההצעה לגבי אותם אסירים שבסופו של יום ניגשים לוועדת השליש ומשתחררים.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שההסדר הזה יישאר.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות לשר.

דוד אזולאי: אני יודע שזה כמה חודשים אין שחרור מינהלי.

דוד אזולאי: התקן המינהלי אושר בוועדת הפנים, נדמה לי לאחרונה, בחודש אוגוסט, ספטמבר, והוא עומד על 17,700.

דוד אזולאי: בינתיים שוחררו מחבלים, ועתידים להשתחרר מחבלים נוספים, והתוצאה היא שיהיו לנו פחות אסירים.

דוד אזולאי: השאלה, אדוני, היא, האם אנחנו לא עצרנו את אותו שחרור מינהלי שהיה נהוג במשך זמן רב בשירות בתי-הסוהר?

דוד אזולאי: אין לי בעיה אם זאת המדיניות, ואם אדוני קבע אותה אני מקבל אותה, אבל מצד שני צריך לחשוב איך מרווחים את התנאים לאותם אסירים – אי-אפשר להחזיק את המקל בשני הקצוות, מצד אחד לא להקטין את תקן הכליאה ומצד שני לא לרווח את תאי האסירים.

דוד אזולאי: אמר כאן חברי חבר הכנסת דב חנין שיש לו הצעה, ואני נמצא אותו באותה הצעה – שנינו יוזמים את ההצעה הזאת.

דוד אזולאי: אז אני חושב שזאת הזדמנות גם לאדוני וגם לממשלה באמת להתחיל לקדם חקיקה בנושא תקן כליאה.

דוד אזולאי: אני חושב שאנחנו, מדינת ישראל, נמצאים באחד המקומות הלא-מכובדים.

דוד אזולאי: יחד עם זה אני לא יכול להתעלם – בשבוע שעבר ביקרתי בכלא "מעשיהו", ואיך אומרים?

דוד אזולאי: צריך להגיד גם את זה: יש שם תנאים שהשתפרו.

דוד אזולאי: מי שמכיר את המקום הזה – לפני ארבע-חמש שנים, לעומת הביקור האחרון שלי שם – אני חייב להגיד שהמקום השתנה.

דוד אזולאי: לכן אני חושב שצריכה להיות מדיניות.

דוד אזולאי: אם מבטלים את המינהלי, צריך לרווח את התנאים, או להחזיר את המינהלי.

דוד אזולאי: אם שניהם ימשיכו להיות מבוצעים, הרי – תבוא עליכם הברכה.

דוד אזולאי: שמע, האסירים האלה, זאת התקווה שלהם.

דוד אזולאי: אני לא רוצה להיכנס כרגע לכל הבעיות האחרות, אבל האסירים האלה, יש להם מינהלי, אדם שישב שבע ועשר שנים ונותנים לו עוד 20 יום לפני כן לצאת – כמובן לענות על כל הקריטריונים – זה מאוד נותן תקווה, כלשהי, לאותו אסיר.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מכיר את הנושא הזה מקרוב, בתוקף תפקידי בעבר.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד לך שאתה היום נמצא במצב יחסית טוב למצב שהיה בעבר, מאחר שיש פחות אסירים כרגע.

גדעון עזרא: אני בהחלט מקבל את מה שחבר הכנסת דוד אזולאי אומר, אני מקבל את זה שאם אין ריווח של האסירים ולמרות זה הפסיקו את השחרורים זה לא נכון לפי דעתי, משום ששירות בתי-הסוהר התחייב שכך וכך שטח יהיה לכל אסיר ואסיר, וכך וכך ישבו בתא, וכו' וכו'.

גדעון עזרא: לכן אני חושב שאם אין ריווח לפי הכללים לא צריך לשחרר את האסירים.

גדעון עזרא: דבר נוסף אני מוכרח להגיד: השחרור המינהלי לא נועד לרוצחים שיושבים שנתיים בכלא.

גדעון עזרא: זה מיועד לאנשים שיושבים עשרות שנים בכלא, בסך הכול, שמקבלים – המקסימום, נדמה לי, זה חצי שנה, נכון?

גדעון עזרא: מקסימום חצי שנה.

גדעון עזרא: ואני לא חושב שזה יביא לאי-פשע במדינה, הלוואי שזה היה כך, אבל אני חושב שבהחלט צריך למצוא נקודות שבהן יוכלו לתת לאסירים נבחרים – אני אומר:

גדעון עזרא: אסירים נבחרים – לאו דווקא חנינות, אבל בשחרור המינהלי, להגדיל אותו קצת.

יצחק אהרונוביץ': משפט אחד: השחרור שהיה של אותם מחבלים לא מרווח את אותם אסירים פליליים ב"נפחא" וב"קציעות"; שם יש אוהלים.

גדעון עזרא: אני מדבר על "נפחא".

יצחק אהרונוביץ': ב"נפחא" אני לא מכניס פליליים, ואתה יודע את זה.

יצחק אהרונוביץ': לכן – זה לא בא אחד במקום השני.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים שצריך לרווח.

גדעון עזרא: אני לא מבין למה ועדת הפנים צריכה לאשר?

גדעון עזרא: היא מאשרת את מספר האסירים שישוחררו בשחרור מינהלי?

גדעון עזרא: את המספר?

יצחק אהרונוביץ': המספר מובא לידיעת הוועדה, ועדת הפנים.

גדעון עזרא: אבל שב"ס מחליט.

יצחק אהרונוביץ': נכון, אבל הוועדה מאשרת את זה.

גדעון עזרא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

יצחק וקנין: ובכן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42) (שחרור מינהלי), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 42) (שחרור מינהלי), התשע"ב–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/627).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 12) (סמכויות אכיפה), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ, במקום שר המשפטים.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם שר המשפטים והממשלה אני מתכבד להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 12) (סמכויות אכיפה), התשע"ב–2011.

יצחק אהרונוביץ': מטרת הצעת החוק היא שיפור יכולות הפיקח והאכיפה של הזכות לפרטיות במאגרי מידע.

יצחק אהרונוביץ': הזכות לפרטיות היא זכות חוקתית מוגנת על-פי סעיף 7 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

יצחק אהרונוביץ': חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א–1981, הפקיד בידי רשם מאגרי המידע את השמירה על הפרטיות במאגרי מידע ואת קיום הוראות החוק הנוגעות במאגרי מידע.

יצחק אהרונוביץ': הרשם פועל כיום במסגרת הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע שהוקמה לפי החלטת הממשלה מס' 4660 מיום כ"ג בסיוון תשס"ו, 19 ביוני 2006, בין השאר במטרה לשפר את הציות לחוק בתחום זה.

יצחק אהרונוביץ': כבר לפני אלף שנה תוקן על-ידי רבנו גרשום חרם על מי שיפר את ההוראה שלא לראות מכתב ששולח אדם לחברו בלא ידיעתו ובלא רשותו.

יצחק אהרונוביץ': בעזרת תקנה זו שאף רבנו גרשום להעניק כלים משפטיים אפקטיביים להגנת הפרטיות בצורות התקשורת הרלוונטיות לאותה תקופה.

יצחק אהרונוביץ': ברוח זו התיקון לחוק מציע להקנות כלים מתאימים לאכיפת החוק נוכח האתגרים שהטכנולוגיה בת ימינו מציבה בפנינו.

יצחק אהרונוביץ': בבג"ץ 8070/98 האגודה לזכויות האזרח בישראל נגד משרד הפנים, ציין בית-המשפט העליון כי אמצעי המחשוב המודרניים והטכנולוגיה המתקדמת בתחום התקשורת מביאים עמם ברכה רבה בצד סכנות גוברות לפגיעה בזכותו של האדם לפרטיות.

יצחק אהרונוביץ': דוגמה מוחשית לסכנות הגוברות פורסמה לציבור לפני כמה שבועות; לאחר חקירה מאומצת וארוכה הצליחה מחלקת האכיפה ברשות למשפט, טכנולוגיה ומידע לפענח את פרשיית גנבת מרשם האוכלוסין של מדינת ישראל והפצתו באינטרנט.

יצחק אהרונוביץ': התיקון המוצע לחוק נועד להקנות לרשם מאגרי המידע, אשר עם קבלתו ייקרא "הממונה על הגנת מידע", כלי פיקוח וסמכויות אכיפה המתאימים להתגברות הסיכונים המאיימים על הזכות לפרטיות במידע, בשים לב לשינויים הטכנולוגיים והמשקיים באופן איסוף המידע והשימוש בו.

יצחק אהרונוביץ': כחלופה להליך הפלילי התיקון לחוק מציע מנגנון אכיפה מינהלי.

יצחק אהרונוביץ': מנגנון האכיפה המינהלי מסמיך את הממונה להטיל סנקציות מינהליות ומקנה לו כלי פיקוח שיאפשרו איסוף תשתית ראייתית הנדרשת לכך.

יצחק אהרונוביץ': במקביל, התיקון המוצע מעדכן את פרק העונשין בחוק, וכן הוא מסמיך את הממונה ואת החוקרים מטעמו בסמכויות חקירה וסמכויות נוספות הדרושות לחקירה של עבירות פליליות על הוראות החוק.

יצחק אהרונוביץ': אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת חוק חשובה זו בקריאה ראשונה כדי להעבירה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים לסדר הדוברים.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת זאב בילסקי – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי אריאל – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: – – מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו; חבר הכנסת חנא סוייד – איננו; חברת הכנסת זהבה גלאון – איננה; חבר הכנסת אילן גילאון – איננו; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – איננו; חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – איננו; חבר הכנסת יואל חסון – איננו; חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: – – – נהיה אחרון הדוברים פתאום.

דוד רותם: מאיר, אתה לא תוכל להחליף את נסים זאב – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר שטרית לא רשום אצלי, אבל אני אאפשר לו לדבר.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אדוני – – – גם אם לא היה מאשר, הייתי מאפשר לך לדבר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מונח לפנינו חוק חשוב, גם רציני וכבד – החוק להגנת הפרטיות.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר, כמי שעסק בנושא בוועדת המדע, יש כמובן צורך בהגברת כלי האכיפה בידי רשם מאגרי מידע במשרד המשפטים, הנקרא הממונה על הגנת המידע.

מאיר שטרית: לפי הנתונים שנמסרו לוועדת המדע בדוח השנתי של רשם מאגרי מידע, יש 5,000 מאגרים שבכלל לא נבדקו אף פעם.

מאיר שטרית: זה מראה לך, אגב, את השליטה של רשם מאגרי המידע במאגרים במדינה – זה פשוט הפך לבדיחה.

מאיר שטרית: אני חושב שהחוק הזה, עם כל הכבוד לצורך באכיפה ובפיקוח, פשוט כתוב בצורה מוגזמת ומופרזת.

מאיר שטרית: על-פי החוק הזה, אני פשוט מצטט מתוך החוק, אם כל אחד מכם, אני בטוח, מחזיק את רשימת המתפקדים של המפלגה שלו, בעיני החוק זה מאגר מידע.

מאיר שטרית: אתה חייב לדווח לרשם מאגרי המידע על כל שינוי בו, ואם אתה לא עושה את זה הוא יכול לקנוס אותך בסדר-גודל של למעלה מ-100,000 שקל, על דעת עצמו אחרי שהוא עושה לך שימוע – זה מטורף.

אורי אריאל: מה זה לעומת לשון הרע?

מאיר שטרית: אני חושב שהעניין הזה מחייב תיקון – – –

ציון פיניאן: – – –

מאיר שטרית: לא, לא שייך.

מאיר שטרית: אני תומך בחוק, אני תומך בקידומו של החוק.

מאיר שטרית: אני רק אומר לחברי הכנסת: בדיון בחוק לקראת הכנתו לקריאה שנייה ושלישית צריך לעבוד עליו ביסודיות, לתקן הרבה מאוד סעיפים שלדעתי הם מופרזים ומוגזמים.

מאיר שטרית: על-פי החוק שמוצע פה, אדוני היושב-ראש, רשם מאגרי המידע יכול לקנוס מאגר מידע עד סדר-גודל של 800,000 שקל.

מאיר שטרית: זה נראה לי מופרז.

מאיר שטרית: בלי בית-משפט, כמובן.

מאיר שטרית: האיש יכול לערער לבית-המשפט אחרי שמטילים עליו עיצום כספי, אבל החיים יותר חזקים מזה.

מאיר שטרית: עד שיפנה לבית-המשפט, כבר חיסלו את האיש.

מאיר שטרית: אנשים יכולים להיכנס לכל מחשב ולבקש אינפורמציה מכל אדם, לעכב כל אדם לחקירה, אפשר אפילו להביא למעצרו.

מאיר שטרית: נותנים סמכויות לא רק למפקח, לרשם מאגרי מידע, אלא גם למי שהוא הסמיך – זאת אומרת, לכל מפקח בדרך.

מאיר שטרית: זה הקמת משטרה נוספת.

מאיר שטרית: אני לא בטוח שזה נכון, אני חושב שהדבר הזה מחייב בדיקה, ועם כל הכבוד להתלהבות של משרד המשפטים – זה יחידה בתוך משרד המשפטים – צריך לאזן את הכלים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, נראה לי שהחוק אומנם ראוי, אבל לא בנוסח הקיים שלו, ולא בממדים הקצת, נראה לי, מפלצתיים שנותנים לחוק הזה.

מאיר שטרית: יש היגיון באכיפה.

מאיר שטרית: לעומת המצב הקיים היום, ש-5,000 מאגרי מידע בכלל לא נבדקו, אף לא פעם אחת, ודאי שהמעבר מקצה לקצה הוא לא הגיוני.

מאיר שטרית: יש דרך ביניים ומשהו הגיוני.

מאיר שטרית: אני בעד אכיפה, בעד שמירה – – –

יצחק וקנין: צודק, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: – – – ואני בעד זה שאכן יבדקו, כי מי – כשאני עברתי על החוק, פשוט יש פה סעיפים שהם בלתי מתקבלים על הדעת בעיני.

מאיר שטרית: זה חוק באמת כבד, יש פה חוק מאוד רציני שהוא כאילו חדש.

מאיר שטרית: אני קורא לחברי הכנסת והוועדות שידונו בחוק אכן להיכנס – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם, זה יבוא אליך.

מאיר שטרית: אני לא בטוח, אדוני היושב-ראש, כי לפי התקנון, מאגרי מידע זה ועדת המדע.

יצחק וקנין: כתוב: ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר שטרית: אני לא יודע.

מאיר שטרית: אדוני חושב שלפי התקנון, אני אומנם עכשיו לא ראש ועדת המדע, אבל אני מגן על אינטרסים של ועדת המדע.

מאיר שטרית: לדעתי, מאגרי מידע זה אחריות של ועדת המדע.

איתן כבל: מי שעסק במאגרי מידע, צודק – – –

מאיר שטרית: נכון.

יצחק וקנין: מבחינתי, מה שרשום לי – – –

מאיר שטרית: השאלה היא אם צודקים, אדוני.

מאיר שטרית: תראה, יש תקנון – – –

יצחק וקנין: אתה יכול לבקש את זה, וזה יעבור לוועדת הכנסת.

מאיר שטרית: אני אבקש בכל מקרה, אבל אפשר לבדוק בתקנון הכנסת מה הוא אומר.

מאיר שטרית: לדעתי, תפקידה של ועדת המדע כולל את הנושא של מאגרי מידע, למיטב זיכרוני.

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: לא משנה.

יצחק וקנין: בסופו של דבר, הוויכוח יהיה בוועדת הכנסת, לאן להעביר את החוק.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

דני דנון: קודם שיעבור החוק הזה.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: אני תומך.

יצחק וקנין: עוד שנייה אנחנו נדע אם הוא יעבור.

מאיר שטרית: אני מעיר את תשומת לב חברי הכנסת: צריך לעשות בו תיקונים רציניים מאוד, ולא משנה באיזה ועדה זה יהיה, אם זה בוועדת החוקה, או בוועדת המדע.

מאיר שטרית: אני אישית חושב – בוועדת המדע.

מאיר שטרית: אני חושב שראוי מאוד לעשות תיקונים בחוק הזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, תמו הדוברים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 12) (סמכויות אכיפה), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 12) (סמכויות אכיפה), התשע"ב–2011, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: מאיר, אני הודעתי שזה יעבור לוועדת החוקה.

מאיר שטרית: ביקשתי ועדת המדע.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, זה יעבור לוועדת הכנסת שתחליט לאן תועבר הצעת החוק להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/634).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 4) (מענק הוני למקרה מוות בשל נכות או פטירה שאירעה לפני מועד התחולה), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק בשם שר הביטחון, השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יושבות אתנו ביציע אלמנות צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': אלמנות צה"ל, שתרמו את היקר מכול, ובראשן יושבת-ראש הארגון נאוה שוהם, שעושה רבות עבור הארגון, ואני כמובן מחזק גם את האלמנות, וגם אותך, נאוה.

יצחק אהרונוביץ': יישר כוח על כל מה שאתם עושים.

קריאה: – – –

יצחק אהרונוביץ': זה לא אני מחליט.

יצחק אהרונוביץ': אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011.

יצחק אהרונוביץ': חוק קצבת אלמנות מילואים אושר בכנסת בשנת 2002.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת החוק נקבע כי ישולם מענק כספי וחד-פעמי לאלמנות חיילי המילואים.

יצחק אהרונוביץ': מטרת המענק היא להשוות את זכויותיהן של משפחות חיילי המילואים לזכויותיהן של משפחות אנשי הקבע הניתנות להן במסגרת ביטוח החיים ששילמו יקיריהן בזמן שירותם הצבאי.

יצחק אהרונוביץ': החוק קבע כי המענק ישולם למשפחות שאיבדו את יקיריהן מ-1 בינואר 1999 ואילך.

יצחק אהרונוביץ': מועד זה נקבע מאחר שהדיון בהצעת החוק החל בשנה זו.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת ההסכם הוצע כי יוענק פיצוי ייחודי בסך 100,000 שקלים לאלמנות חיילי המילואים שאיבדו את יקיריהן לפני שנת 1999.

יצחק אהרונוביץ': ביום 19 ביולי 2010 הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק תשלום קצבאות מילואים לאלמנות צה"ל ומערכות ישראל, של חבר הכנסת דני דנון – ואני מברך אותך על כך – שהוצמדה להצעת חוק ממשלתית זו.

יצחק אהרונוביץ': משרד הביטחון קידם את ההסכם האמור, ועשה מאמצים רבים על מנת לקדם את אישור הצעת החוק בישיבת הממשלה ואת הבאתה לקריאה ראשונה לאחר פטור מחובת הנחה היום.

יצחק אהרונוביץ': עלות הצעת החוק 250 מיליון שקלים, מחציתה מקורה במשרד האוצר ומחציתה מקורה בתקציב משרד הביטחון.

יצחק אהרונוביץ': במשך שנים נעשו עוול ואפליה כלפי מאות נשים, וחוק זה בא לתקן את העיוות שנעשה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק ותעבירה להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני פותח את הדיון.

יצחק וקנין: רשימת הדוברים: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: רבותי, חמישה דוברים נרשמו לדיון בנושא הזה.

יצחק וקנין: יש עוד מישהו שרוצה להירשם, רבותי, לחוק הזה?

יצחק וקנין: אני נועל את הרשימה, רבותי.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש ארגון אלמנות ויתומי צה"ל הגברת נאוה שוהם, המנכ"ל גיל, אלמנות יקרות, זהו חוק חשוב מאוד, אדוני השר, ואני רוצה לעשות הסכם עם הממשלה: כל חוק פרטי שאנחנו נביא ואתם תהפכו אותו לחוק ממשלתי, אנחנו נברך על כך ושמחים על כך.

דני דנון: אין פה הצמדה, אדוני השר, ואני שמח שלא צריך הצמדה, כי יש לנו מטרה להעביר את החוק הזה מהר.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, אני הקמתי שדולה לאלמנות ויתומי צה"ל בפתח הכנסת הזאת, הנוכחית, והתחייבתי, יחד עם חברים בשדולה, לטפל בשני נושאים עיקריים.

דני דנון: הנושא הראשון זה לאפשר לאלמנות להינשא שנית ולשמור על התנאים – הצעת חוק שהתחילה בכנסת הקודמת ועברה פה בכנסת, ואני מברך על כך.

דני דנון: היום אנחנו משלימים את הנושא השני, שזה תיקון העוול – ואני רוצה לפרט, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: עזר ויצמן, היו לו מעלות רבות ויתרונות רבים, אבל הוא עשה גם טעויות, ואחת הטעויות שהוא עשה, שהוא דאג לביטוח חיים אך ורק לאנשי חיל האוויר שהיו בשירות מילואים פעיל.

דני דנון: וכך נוצר מצב שחיילי חיל האוויר, אם, חס ושלום, קרה אסון, האלמנות או ההורים השכולים זכו לביטוח חיים, ואילו אלמנות ה"ירוקים" או ההורים השכולים של החיילים ה"ירוקים" לא זכו לאותו ביטוח חיים – אפליה מקוממת שהכנסת תיקנה בשנת 1999.

דני דנון: אבל נשארו אלפי אלמנות שלצערנו, מ-1948 עד היום – עד 1999, איבדו את יקיריהן ולא זכו למענק הזה, למענק הוני של ביטוח החיים.

דני דנון: האלמנות פנו לבית-המשפט העליון, מאבק של שנים.

דני דנון: בית-המשפט העליון אמר להן: אתן צודקות, מגיע לכן הכסף הזה, אבל מכיוון שמדובר במאות מיליוני שקלים אנחנו לא מתערבים, וזרק אותן החוצה.

דני דנון: ממשלות רבות דנו בנושא הזה, והיום, סוף-סוף – ואני מברך את הממשלה, את ראש הממשלה, את שר האוצר, את שר הביטחון, את כל השרים שעזרו בנושא הזה – היום הממשלה מתקנת את העוול הזה.

דני דנון: יש פה פשרה, אדוני היושב-ראש, כי בהצעה המקורית הצענו את הסכום המקורי, שהוא כ-300,000 שקלים, אבל התפשרו האלמנות והגיעו לסכום של 100,000 שקלים, שישולם בשנה הזאת ובשנה הבאה.

דני דנון: אני רוצה רק לבקש בהזדמנות זו משר הביטחון – ההסכם אמר בצורה מפורשת שהתשלום הראשון יהיה בשנה הזאת, ב-2011, והתשלום השני ב-2012.

דני דנון: זה יכריח אותנו, חברי הכנסת, לעבודת חקיקה מהירה וזריזה על מנת שנחזור לפה לקריאה שנייה ושלישית ונוכל לסיים נושא חשוב זה.

דני דנון: אני רוצה להתנצל בפני האלמנות שנמצאות פה ובפני האלמנות שצופות בנו, ההורים השכולים, שזה לקח כל כך הרבה שנים למדינת ישראל לתקן את העוול הזה, ולברך על כך שאנחנו עושים היום צעד חשוב שהוא צדק, צדק אמיתי של מדינת ישראל.

דני דנון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נמצא.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

עינת וילף: תודה רבה לך.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, השר וחברי חברי הכנסת, אלמנות צה"ל והורים שכולים, אנחנו כאן נמצאים אחרי תהליך שגם תואר על-ידי חברי כתהליך ארוך, מייגע.

עינת וילף: התסכול הוא ודאי בעיקר מנת חלקכם.

עינת וילף: אני רוצה קצת לחשוף כאן כי אנחנו כאן ככנסת, במובן מסוים נאבקים נגד השעון כדי להבטיח שהחוק הזה יעבור עוד השנה, שהתקציב יועבר עוד השנה.

עינת וילף: ואני רוצה שתדעו שהיתה כאן התגייסות בכלל לא פשוטה, ואני מברכת על כך – של הכנסת, של הנהלת הקואליציה – שככל שהתברר לנו שהדבר הזה הולך ונסחב ויש סיכוי שגם ייסחב לשנה הבאה, כל חברי הבית הזה, כל מנהלי הסיעות, התאגדו כדי להבהיר שלא יקום ולא יהיה, שלא מוכנים לאפשר לדבר הזה להיסחב, ואם הממשלה לא תעשה את תפקידה, כנסת ישראל תתגייס כדי להעביר את החוק הזה בזמן.

עינת וילף: וזה מסוג הדברים שבהם הכנסת – הרבה פעמים אנחנו פועלים כמובן יחד עם הממשלה – אבל יש מקרים שבהם הכנסת בהחלט אומרת: עד כאן, ומתאגדת כדי להעביר דברים שהם קריטיים.

עינת וילף: זה אחד המקרים האלה.

עינת וילף: אנחנו נמצאים כאן רק בקריאה ראשונה, אנחנו פועלים נגד השעון.

עינת וילף: אני רוצה בהחלט להזכיר לכולנו, כחברי הכנסת, להמשיך לעמוד כאן על הנושא הזה כדי שיעבור בזמן, ולא לתת לאף מקרה של סחבת לקרות.

עינת וילף: יש לנו כאן הזדמנות כחברי כנסת, כמנהלי סיעות, כחברי הבית, להעביר את זה, וחשוב מאוד שזה יקרה עוד השנה.

עינת וילף: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עינת וילף.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר שטרית, אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, נשארתי בכנסת עד שעה כזו בעיקר בשביל החוק הזה, כי הוא חוק שעושה צדק עם קבוצה של נשים, אלמנות צה"ל, ששילמו את המחיר היקר ביותר שאפשר לשלם במדינה הזאת.

מאיר שטרית: אני כתבתי על פרשת השבוע בדף מטעם הכנסת, כחבר כנסת, על פרשת וירא, ובדברים שלי, מי שקרא – מי שהספיק לקרוא את הדף – אמרתי שאנחנו עומדים ביום כיפור ומתפללים לה' שימחל עוונינו ויכתוב אותנו לחיים טובים ולשנה טובה, בזכות עקדת יצחק.

מאיר שטרית: שאלתי: אברהם באמת היה זקוק לעוד ניסיון מה', לבדוק עד כמה הוא מאמין בה' ולעקוד את יצחק?

מאיר שטרית: הרי הוא כבר כרת אתו ברית בין הבתרים עוד לפני העקדה.

מאיר שטרית: למה בכל זאת ה' ביקש מאברהם לעקוד את יצחק בנו, את הבן – קח את בנך אשר אהבת את יצחק והעלהו לעולה על אחד ההרים שאומר אליך?

מאיר שטרית: והשאלה גם, מי עומד בניסיון יותר גדול, יצחק או אברהם?

מאיר שטרית: אברהם היה בגיל 100, 100 ומשהו – – –

יצחק וקנין: 137.

מאיר שטרית: 137, ויצחק היה בגיל 37.

מאיר שטרית: ברור שיצחק היה כבר גבר, מבוגר, חזק יותר מאשר מישהו בן 137, והוא הלך אחרי אביו בלי לפקפק.

מאיר שטרית: ואני אמרתי שבעניין הזה אני חושב שעקדת יצחק היא באמת דבר גדול – הקרבה גדולה יותר, לפעמים נראית, של יצחק ולא של אברהם.

מאיר שטרית: אנחנו נמצאים במדינה שבה יום-יום אנחנו עושים עקדות.

מאיר שטרית: אנשים שולחים את בניהם לצה"ל, נשים את בעליהן ובנים את הוריהם, מתוך ידיעה שהם ישלמו את המחיר, והם משלמים את המחיר.

מאיר שטרית: ולכן, אם עקדת יצחק, אם אנחנו זכינו לכל כך הרבה בזכות עקדת יצחק, מה נאמר לגבי עקדות כל כך רבות שהמדינה, שאנשים הקריבו על מזבח הגנתה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: לכן, ודאי וודאי שהחוק הזה טוב שתוקן.

מאיר שטרית: חבל שלקח כל כך הרבה זמן לתקן את העיוות הזה, ואני מברך את הממשלה שעשתה את התיקון לחוק הזה.

מאיר שטרית: אני חושב שיש דברים שראוי לברך עליהם, ואני מאחל באמת לכל הנשים ואלמנות צה"ל כל הטוב שבחיים.

מאיר שטרית: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, גבירותי אלמנות צה"ל, החוק נקרא חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם, ואין פה האנשים עצמם – יש פה האלמנות.

אורי אריאל: קשה לנו, לחברי הכנסת, וקשה לממשלה, להגיד את האמת, שהחוק הזה נמשך רק עשר שנים.

אורי אריאל: אפשר להודות ולהגיד: סליחה, פגענו, טעינו – לא רוצה להגיד יותר חמור.

אורי אריאל: אדוני השר, לא נעשה שום מאמץ מיוחד, היתה בטלנות גמורה, בתור מי שליווה את זה שנים, מלווה את זה שנים, עשר שנים לחוק – זה לא.

אורי אריאל: גברתי חברת הכנסת וילף, עם כל הכבוד, תודה להירתמות שני אנשים: האחד הוא מנכ"ל משרד הביטחון אודי שני, והשני הוא סגן שר האוצר איציק כהן.

אורי אריאל: סליחה, השלישית היא נאוה שוהם.

אורי אריאל: בגלל זה הגיע החוק עכשיו, כי אם זה היה תלוי הלאה בשרים ובזה – חברים, נודה על האמת, היא לא נעימה, לא צריך פה לחגוג, עם כל הכבוד.

אורי אריאל: עשר שנים לחוק לאלמנות צה"ל?

אורי אריאל: זה מה שבדרך כלל נהוג פה, לגבי כל החוקים?

אורי אריאל: עשר שנים?

אורי אריאל: שמונה שנים?

אורי אריאל: שש שנים?

אורי אריאל: היו ממשלות כאלה, כולם כולם הכזיבו.

אורי אריאל: לצערי הרב, זאת האמת.

אורי אריאל: עכשיו אפשר לתקן את זה.

אורי אריאל: שלא לדבר – הזכיר פה חבר הכנסת דני דנון בחצי משפט, היתה פשרה: בין 300 ל-100.

אורי אריאל: אז אמרו: 100, אבל לא בתשלום אחד, כי אנחנו, מדינת ישראל – בראשם שר הביטחון והאוצר – לא יודעים לשלם לאלמנות, רחמנא ליצלן, 100,000 שקל בפעם אחת.

אורי אריאל: לחלק את זה לשתי שנות תקציב.

אורי אריאל: ככה בונים מדינה?

אורי אריאל: ככה מתחשבים באלמנות צה"ל?

אורי אריאל: על זה אנחנו מתהדרים פה?

אורי אריאל: אבל אפשר לתקן, אני אסיים בתיקון.

אורי אריאל: התיקון הוא, כפי שאמרת, שהחוק הזה יעבור תוך שבוע.

אורי אריאל: לא צריך יותר.

אורי אריאל: אין מה לדון, אין מה להתקשקש.

אורי אריאל: חבל על הזמן, כי שנת התקציב נגמרת והן סבלו מספיק והבית מאוחד.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אורי אריאל: סיימתי, אדוני.

אורי אריאל: לכן אני מציע שוועדת כספים תדון בזה, היא פנויה לעניין הזה.

אורי אריאל: אני מציע שהעניין הזה ייגמר תוך שבוע, ובשבוע הבא נאשר את זה, ואולי בזה תהיה נחמה פורתא, אם בכלל יש נחמה.

אורי אריאל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל חסון, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, זה מסוג החוקים שבאמת שווה להישאר עבורו עד שעה כזאת בכנסת.

יואל חסון: וזה מסוג החוקים שמי שיושבות עכשיו כאן ביציע או רואות אולי בבית או ישמעו על זה אחר כך – זה סוג של חוק שישנה חיים.

יואל חסון: בעיני הוא לא ישנה חיים במובן הכלכלי, בעיני, אלא הוא ייתן סוף-סוף את התחושה של: אנחנו שווים באותה מידה.

יואל חסון: כי היתה כאן אפליה.

יואל חסון: היתה כאן אפליה קשה, היתה כאן צרות חשיבה, היתה כאן נוקשות, והנוקשות הזאת היום בתהליך של פתרון.

יואל חסון: אני מברך את חבר הכנסת דנון ואת כל היוזמים שמקדמים וקידמו חוק שהוא קשה.

יואל חסון: אני הייתי מאלה שנלחמו על החוק בקדנציה הקודמת, להכרה באלמנות שנישאו עדיין כאלמנות צה"ל.

יואל חסון: אני זוכר שבקדנציה הראשונה, כשבאו אלי עם הצעת החוק הזאת, לי באופן טבעי היה נראה ברור שצריך לתקן את זה, ברור שזאת אפליה של אלמנות צה"ל, ברור שצריך לתת להן אפשרות להשתקם ולהתחיל חיים מחדש ולא להסיר מהן את ההכרה, שלצערי הרוויחו בקושי רב ובדם.

יואל חסון: אמרו לי כולם: מה נראה לך, זה עשרות שנים אף אחד לא מצליח להזיז את החוק הזה.

יואל חסון: עשרות שנים מתנגדים לתקן את אותו חוק, ואנחנו בכל זאת נלחמנו, חברי כנסת נוספים ואני, ולא ויתרנו.

יואל חסון: הצלחנו להעביר את זה מהקדנציה הקודמת לקדנציה הזאת והעברנו את זה לפני כשנה, אם אני זוכר, משהו כזה.

יואל חסון: היום בא החוק הזה, שבאמת נותן עוד פעם נקודת אור בחשכה הגדולה הזאת של הכאב ושל הקושי של המשפחות הללו והאלמנות הללו.

יואל חסון: והכי חשוב, זה נותן לנשים האלה את הזכות, כפי שאמרתי, להיות שוות, את הזכות להיות שוות בדיוק כמו כל אלמנה אחרת.

יואל חסון: אני מקווה ומאחל שהחוק הזה יקודם במהרה ונוכל להצביע עליו בקריאה שנייה ושלישית ממש בשבוע הבא.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אין טעם להכביר מלים.

אריה אלדד: החוק אכן מתקן עוול והגיעה שעתו.

אריה אלדד: חברי הבית הזה מכירים אותי ויודעים שעולה לי בבריאות לברך את הממשלה, אבל ראוי לברך את הממשלה על כך שהביאה את החוק הזה.

אריה אלדד: זה חוק ראוי ונכון.

אריה אלדד: אני מברך את כל אלה שעשו במלאכה הזאת, ואתכן, ביציע, שהיתה לכן הסבלנות הארוכה להמתין לתיקון העוול הקשה.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 4) (מענק הוני למקרה מוות בשל נכות או פטירה שאירעה לפני מועד התחולה), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני-משפחותיהם (תיקון מס' 4) (מענק הוני למקרה מוות בשל נכות או פטירה שאירעה לפני מועד התחולה), התשע"ב–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק התקבלה בתוספת קולו של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק וקנין: הצבעת?

אברהם מיכאלי: ההצבעה לא נקלטה.

יצחק וקנין: לא נקלט.

יצחק וקנין: טוב, נרשום לפרוטוקול.

יצחק וקנין: התוצאה: 24 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות לסדר-היום, כדלקמן: ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: ההסלמה במצב הביטחוני בדרום – הצעות חברי הכנסת איתן כבל, זבולון אורלב, יואל חסון, נסים זאב, מיכאל בן-ארי וישראל אייכלר; ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: השבתת המשק בדרישה להעסקה ישירה של עובדי הקבלן – הצעות חברי הכנסת דב חנין, יואל חסון, שלי יחימוביץ, אמנון כהן, אורי אורבך, אילן גילאון, ישראל אייכלר ואורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: [מס' כ/412; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 23185; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים.

יצחק וקנין: הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כרמל שאמה.

יצחק וקנין: אני מודיע מראש שלהצעת חוק זו אין הסתייגויות וגם לא הוגשו בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, מייד לאחר שיסיים יושב-ראש הוועדה את הצגת הצעת החוק, אנחנו נצביע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011.

כרמל שאמה-הכהן: מטרת הצעת החוק היא לאפשר את המשך שידורי החדשות המקומיות והתוכניות המקומיות בענייני היום במסגרת שידורי הטלוויזיה בכבלים.

כרמל שאמה-הכהן: חשיבות החדשות המקומיות ותוכניות האקטואליה המקומיות היא בהקניית במה לאירועים חדשותיים וחברתיים המתרחשים באזורי הארץ השונים, ובכלל זה בפריפריה.

כרמל שאמה-הכהן: על-פי רוב, אירועים אלה אינם זוכים לסיקור או לטיפול מקיף, לא במהדורות החדשות הארציות ולא בתוכניות הטלוויזיה הארציות.

כרמל שאמה-הכהן: בשנת 1996 תוקן חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, ונקבע בו כי בעל זיכיון שהפך מאוחר יותר לבעל רשיון כללי לשידורי כבלים, ישדר חדשות ותוכניות בענייני היום הנוגעות לעניינים מקומיים.

כרמל שאמה-הכהן: הסדר זה עמד בתוקפו עד 31 בדצמבר 2006.

כרמל שאמה-הכהן: תוקפו של ההסדר הוארך בשנה עם קבלת תיקון מס' 35 לחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשס"ז–2006.

כרמל שאמה-הכהן: במסגרת התיקון נקבע גם כי בעל רשיון כללי לשידורי כבלים רשאי לנכות מהתמלוגים שהוא משלם לפי הוראות חוק התקשורת סכומים שהוציא לשם מימון ההפקה והשידור של השידורים המקומיים, ובלבד שהסכומים שינכו בעלי הרשיונות לא יעלו על 25.5 מיליון שקלים חדשים בשנה.

כרמל שאמה-הכהן: חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה), התשס"ח–2007, אדוני היושב-ראש, האריך את תוקפו של ההסדר בשנה נוספת, ובסיומה של תקופה זו, במסגרת תיקון נוסף לחוק, הוארך תוקף ההסדר בשישה חודשים נוספים, עד ליום 30 ביוני 2009.

כרמל שאמה-הכהן: במסגרת תיקון נוסף לחוק, הוארך תוקף ההסדר בעוד שנה, עד ליום 30 ביוני 2010.

כרמל שאמה-הכהן: במסגרת התיקון האחרון לחוק, הוארך תוקף ההסדר בעוד שנה וחצי, עד ליום 31 בדצמבר 2011.

כרמל שאמה-הכהן: לצערי, אדוני היושב-ראש, מאז שלהי שנת 2006, ואף-על-פי שבכל אחד מהדיונים שנערכו בוועדת הכלכלה לגבי התיקונים האמורים הודיעה הממשלה שלפני מועד פקיעת הוראת השעה יגובש הסדר קבע בנושא, טרם גובש הסדר כזה – דבר המחייב תיקוני חוק לעתים תכופות, כשכל פעם מחדש מתנהל ויכוח כיצד ומי יממן את משדרי החדשות המקומיות.

מאיר שטרית: – – – בחוק המקורי של הטלוויזיה בכבלים, אני חוקקתי אותו ב-1996 – – – מתקבלים בגין – – – כך כתוב בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: זה הרבה כסף.

מאיר שטרית: הרעיון הוא לעשות – – – יצלמו מה קורה בבתי-הספר, משחקי כדורגל – – –

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה כל אותם התמלוגים?

מאיר שטרית: 100 ומשהו מיליון שקל לשנה.

דוד רותם: חבר הכנסת שטרית, זה הכול טוב, תבוא לוועדה, תבוא לוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: יושב-ראש ועדת חוקה אומר שבוועדה יותר נכון להעיר את ההערות לפני שהחוק הושלם.

מאיר שטרית: – – – בקריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו – – – את הצעת החוק הטובה שלך לגבי הפחתת העמלה – – –

מאיר שטרית: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: לאור חשיבות המשך שידורי החדשות המקומיות והתוכניות המקומיות בענייני היום, מוצע עתה להאריך את תקופת השידורים בשנה נוספת, עד ליום 31 בדצמבר 2012.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שציינתי בפתח דברי, החדשות המקומיות ותוכניות מקומיות בענייני היום אינן זוכות, אם בכלל, לסיקור ולטיפול מקיף במהדורות החדשות הראשיות ואף לא בתוכניות טלוויזיה ארציות, ועל כן ראוי לשמור עליהן מכל משמר.

כרמל שאמה-הכהן: בהזדמנות זאת אני פונה לחברי שר התקשורת משה כחלון בבקשה לנסות לנצל את השנה הקרובה כדי למצוא פתרון קבע לשידור החדשות המקומיות, גם כדי למנוע המשכם באמצעות תיקונים שנתיים לחוק וגם משום שבשנה הבאה שוב לא ניתן יהיה להמשיך ולממן שידורים אלה מהתמלוגים, שכן שיעורם לא יספיק למימונם.

כרמל שאמה-הכהן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לתמוך בה בקריאה השנייה והשלישית, לא לפני שנזכיר את יוזמי החקיקה – הצעת חוק פרטית – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שזאת לא הפעם הראשונה שאת יוזמת הצעת חוק שמצילה את החדשות המקומיות.

כרמל שאמה-הכהן: הפעם הרביעית?

כרמל שאמה-הכהן: יישר כוח.

כרמל שאמה-הכהן: בשבילי, אדוני היושב-ראש, זו הפעם הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: הצטרפתי ליוזמה הזו יחד עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: וכמובן, אם היינו יוזמים ללא צוות הוועדה, שאתה גם כל כך מכיר – צוות ועדת הכלכלה בראשות מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, שיושבת פה אתנו, ולצדה עורכת-הדין אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת והיועצת המשפטית של ועדת הכלכלה – יישר כוח ותודות גם לכן.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש, כאמור, למי ששכח מאז שאמרתי זאת, לתמוך בהצעת החוק הזו ולאשר אותה פה-אחד.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אמרתי לפני כן שאין הסתייגויות לחוק וגם אין בקשה לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי – מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–3 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, לעבור לקריאה שלישית, אני מבין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים בקריאה שלישית – הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4).

יצחק וקנין: מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק זו עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' כ/389; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' כ"ה, עמ' 18961; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברת וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"ב–2011.

כרמל שאמה-הכהן: את ההצעה יזם חבר הכנסת גדעון עזרא, שהיה הכוח המניע של ההצעה, ויחד עמו חברי הכנסת דני דנון, אורי אריאל, דב חנין, אורי מקלב, אורי אורבך, נחמן שי, עתניאל שנלר, זאב בילסקי, מאיר שטרית, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, אורית זוארץ ורחל אדטו.

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה המונחת לפניכם צפויה להקל ולהיטיב באופן משמעותי עם הציבור הקונה ומוכר רכבים משומשים.

כרמל שאמה-הכהן: בתקנות שהתקין שר התחבורה והבטיחות בדרכים לפי סעיף 4 לפקודת התעבורה, המסמיך אותו להתקין, בין היתר, תקנות המסדירות את אופן העברתו של רשיון רכב, נקבע כי רשות הרישוי תאשר את שינוי הבעלות ברכב לאחר שהוכח לה, בין היתר, כי שולמו האגרות והמסים החלים על הרכב וכי הוסרו מהרכב משכון או עיקול .

כרמל שאמה-הכהן: כיום, מי שמבקש לקנות או למכור רכב מיד שנייה יכול לבצע את העברת הבעלות ברשות הרישוי או בבנק הדואר.

כרמל שאמה-הכהן: העברת הבעלות בבנק הדואר נמנעת באופן אוטומטי אם על הרכב הנמכר הוטל עיקול או נרשם משכון במרשם כלי הרכב המנוהל במשרד הרישוי.

כרמל שאמה-הכהן: לעומת זאת, אם הקונה מעוניין לברר אם קיים שעבוד על הרכב הרשום במאגר שמנהל רשם המשכונות על-פי חוק המשכון, התשכ"ז–1967, עליו לבצע את הבדיקה בעצמו, באמצעות פנייה ישירה לרשם המשכונות או באמצעות בנק הדואר, ושם הוא נדרש לשלם סכום גבוה משמעותית עבור בדיקה זו, לעומת הסכום שהיה עליו לשלם אם היה מבצע את הבדיקה באופן עצמאי אצל רשם המשכונות.

כרמל שאמה-הכהן: כדי למנוע מצב זה מוצע לקבוע כי ההוראות שיקבע שר התחבורה הנוגעות לבדיקות שתבצע רשות הרישוי בעת העברת רשיונות כלי רכב יכללו, נוסף על הבדיקות המתקיימות היום, גם את בדיקת קיומו של משכון על הרכב הרשום אצל רשם המשכונות.

כרמל שאמה-הכהן: ההוראות האמורות, הנוגעות לבירור רישומו של משכון על הרכב, יותקנו בהתייעצות עם שר המשפטים, הממונה לפי חוק המשכון על מרשם המשכונות.

כרמל שאמה-הכהן: בעת הכנת הצעת החוק שמעה הוועדה וקיבלה את עמדת הממשלה, שלפיה ההיערכות הטכנית לביצוע החוק הינה מורכבת ודורשת זמן ניכר.

כרמל שאמה-הכהן: לפיכך, נקבע כי התקנות לפי החוק המוצע לעניין בדיקת רישומו של משכון לפי חוק המשכון יותקנו עד 1 בינואר 2013.

כרמל שאמה-הכהן: נציגי משרד המשפטים ציינו בוועדה כי במהלך התקופה שעד לכניסת התיקון לתוקפו בכוונתם להציב במקומות שונים עמדות שירות שבהן ניתן יהיה לעיין במרשם המשכונות באופן מקוון.

כרמל שאמה-הכהן: חברי וחברות הכנסת, התיקון המוצע יגביר את הוודאות בשוק המכוניות המשומשות ויסייע לאזרחים המבקשים לקנות מכונית משומשת לעשות זאת ללא חשש מפני אובדן כספם או מפני הצורך לנהל הליכים משפטיים כדי לקבל את הרכב שרכשו במיטב כספם.

כרמל שאמה-הכהן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

כרמל שאמה-הכהן: ושוב, כאמור, ברכות ותודות ליוזם ההצעה והמוביל חבר הכנסת גדעון עזרא, וכמובן לצוות המהולל של ועדת הכלכלה – מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, היועצת המשפטית לוועדה, עורכת-הדין אתי בנדלר, המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לאשר את החוק פה-אחד.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת כרמל שאמה, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גדעון עזרא, תרצה לברך בסיום החקיקה?

גדעון עזרא: אני מודה ליושב-ראש על העבודה שהוא עשה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"ב–2011 – מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–2 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, אדוני היושב-ראש?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"ב–2011 – קריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' כ/410; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22306; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2011 – יציג את הצעת החוק חבר הכנסת , בשם ועדת החינוך.

זבולון אורלב: בשם יושב-ראש ועדת החינוך.

יצחק וקנין: כבודו היה עד לא מזמן יושב-ראש הוועדה.

זבולון אורלב: תואר לשעבר זה כבר תואר קבוע – אי-אפשר לקחת ממני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2011 – הצעת חוק שיזם ידידי חבר הכנסת איתן כבל, שהוא גם יושב-ראש השדולה הפרלמנטרית למען בעלי-חיים, שיש לי הכבוד להימנות עמה.

זבולון אורלב: מטרת החוק המוצע הוא לאסור חיתוך – – –

דוד רותם: אתה לא שותף שלו לחוק?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: מטרת החוק המוצע היא לאסור חיתוך או כריתה של פרקיו, גידיו או החלק החי של ציפורניו של החתול.

זבולון אורלב: שיוף הציפורניים הוא התנהגות טבעית לחתול, אך לעתים היא מפריעה למחזיקו, ולכן לא אחת נעקרות ציפורניו בהליך כירורגי הגורם לו סבל, כרוך בסיבוכים שונים, ואף עלול לסכן את חייו.

זבולון אורלב: לפיכך מוצע לאסור הליך זה.

זבולון אורלב: עם זאת, מוצע לסייג את איסור עקירת הציפורניים כאמור, במקרים שבהם סריטות החתול עלולות לגרום לסיכון בריאותי חמור למחזיק החתול או כשהדבר נחוץ לשמירת בריאות החתול עצמו.

זבולון אורלב: הניתוח יתאפשר במקרה של סיכון למחזיק החתול אך ורק בהצגת אישור רפואי.

זבולון אורלב: כמו כן, יחויב הווטרינר המנתח לסמן בשבב אלקטרוני את החתול, ולדווח לממונה על פרטי השבב ועל פרטי מחזיק החתול.

זבולון אורלב: בנוסף, יחויב להסביר למחזיק החתול כי עליו לנקוט את כל האמצעים הנדרשים באופן סביר כדי למנוע את יציאתו של החתול ממקום החזקתו ללא השגחה.

זבולון אורלב: עוד מוצע שעבירה לפי הוראות חוק זה דינה מאסר שנה או קנס, וכן לאפשר לתובע, למנהל השירותים הווטרינריים שבמשרד החקלאות או לארגון למען בעלי-חיים, לפנות בבקשה לצו מניעה במקרים שבהם קיים יסוד סביר להניח כי מתבצעת עבירה לפי הוראות חוק זה.

זבולון אורלב: כמו כן, נקבעת עבירה משמעתית בחוק הרופאים הווטרינרים בשל הפרת ההוראות בדבר חובות הסימון והדיווח כאמור.

זבולון אורלב: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שהביאה הוועדה, ובהזדמנות זו אני מבקש להודות למנהלת הוועדה הגברת יהודית גידלי, ליועצת המשפטית של הוועדה עורכת-הדין מירב ישראלי, ולמזכירות הוועדה הגברת רבקה וידר, שהיא מרכזת בוועדה, וגם הגברת לאה גופר – יעמדו כולן על הברכה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת .

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, להצעה זו לא הוגשו הסתייגויות וגם לא בקשות רשות דיבור.

יצחק וקנין: אנו עוברים להצבעה על הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2011, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–4 – 9 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–4 נתקבלו.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אחד נמנע, אין מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: להצביע בקריאה שלישית?

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצבעה בקריאה שלישית – הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2011, קריאה שלישית, מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – 1 חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 8), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: עשרה בעד, אחד נמנע, אין מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל, מיוזמי החוק, רוצה להודות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות קודם כול לחבר הכנסת – תקלה שאתה לא בתוך החוק, מאז למדנו את הלקח.

איתן כבל: אני רוצה להודות, בראש ובראשונה, לחברי חבר הכנסת , שהוא היוזם המקורי של הצעת החוק, וראוי גם שנדע, אם לא אמרתי את זה עד היום, שאני ראש שדולה בזכות , ואני מודה לו על כך.

איתן כבל: אני רוצה גם להודות ל וניצן הורוביץ, שהצטרפו אלי בחוק הזה.

איתן כבל: הוא חוק חשוב, ואני חושב שעשינו עוד צעד בשנתיים האלה למען זכויות בעלי-חיים.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/421).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק חשיפת פרטי מידע של מנוי ברשת תקשורת אלקטרונית, התשע"ב–2011, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, כדי לעשות את העניין קצר אומר כך: לקראת הקריאה השנייה והשלישית עדיין נותרו כמה סוגיות שו והטכנולוגיה תדון בהן, ובין היתר היא תדון לעניין נתון מזהה, שינוי ההגדרה, כפי שכתוב בחוק, כדי למנוע אפשרות להגיע לפרטי מידע של מנוי באמצעות נתון מזהה.

זבולון אורלב: בתחילה חשבנו שאם מוסרים את ה-IP, כפי שהוא מכונה, לא מזהים את המנוי, אבל מתברר שבטכנולוגיות המתוחכמות של היום אפשר לזהות, ואין לנו כוונה שיהיה זיהוי אלא באמצעות בית-משפט.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא בחינת הליך המאפשר הסרת מידע הנחזה כפוגע מרשת תקשורת אלקטרונית על-ידי ספק שירות בשלבים שלפני ההליך המשפטי – בעיקר הכוונה שבמידה שיש מעוול שהוא פוגע בזכויות קניין, ורוצים להסיר את זה מייד, שתהיה פרוצדורה.

זבולון אורלב: הדבר השלישי, שהתלבטנו בו רבות ונכריע בו בקריאה השנייה והשלישית, זה האם לאחד או להפריד בהליכים בין אלה שלכאורה פוגעים בלשון הרע, בהוצאת דיבה, לבין אלה שפוגעים בזכויות הקניין.

זבולון אורלב: נקבל החלטה, וגם בסוגיות של בחינת העלויות שיושתו על ספקי השירות וכן הצטרפות ספקי שירות אירוח, ובעיקר אתרי תוכן, להליך בבקשת החשיפה.

זבולון אורלב: כי הצעת החוק מתכוונת להוציא לחלוטין את האתרים – האתרים הם לא בעלי העניין כאן, אלא כל העניין של החוק הזה הוא שאם אדם חושב שפגעו בו בלשון הרע או בהוצאת דיבה או שגזלו ממנו את זכויות הקניין שלו – הכוונה לקניין הרוחני – שתהיה אפשרות, בפרוצדורה מסוימת ובעיקר באישור בית-המשפט, לחשוף את האנונימיות שלו, כשבית-המשפט התרשם שאכן אין כאן בקשה קנטרנית ואין כאן עניין של חיסול חשבונות ואין כאן עניין של מעסיק שרוצה לגמור חשבון עם העובד שלו וכדומה.

זבולון אורלב: החוק עבר שינויים גדולים מאוד מהקריאה הטרומית אל הקריאה הראשונה, ואני מניח שגם יעבור עוד שינויים מהקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

זבולון אורלב: צריך לומר שבקנה נמצאת גם הצעת חוק ממשלתית, ואני מאמין שבשנייה והשלישית שתי ההצעות האלה ימוזגו ויוגשו כאחת, אם כי הממשלה עדיין לא הניחה את הצעת החוק שלה.

זבולון אורלב: אנחנו השתדלנו מאוד לחפש את האיזונים המתאימים בין אינטרסים שונים, כשהאינטרסים השונים שניהם צודקים וצריך לאזן בין ערכים.

זבולון אורלב: ואני אומר פה, מעל במת הכנסת, שבזכות הערות שהושמעו, גם בהתנגדות בקריאה הטרומית על-ידי חברת הכנסת שלי יחימוביץ וגם מהשתתפות בדיון של חברי כנסת, כפי שהיה לקראת הקריאה הראשונה – יש השפעה ניכרת על צורת החוק.

זבולון אורלב: ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לתת אשראי, כדי שנוכל לקיים את הדיון הזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כדי להביא אותו להסכמה.

זבולון אורלב: אני גם חייב לומר שבהצבעה בו והטכנולוגיה, ההצבעה היתה פה-אחד, של כל נציגי המפלגות שהשתתפו, ונדמה לי שכל נציגי המפלגות – כולל, כמובן, נציגת קדימה, שהיא חברת הכנסת , שהיא יושבת-ראש הוועדה, שכמובן תומכת, וגם חבר הכנסת בן-סימון ממפלגת העבודה.

זבולון אורלב: כי אנחנו הבטחנו והתחייבנו לעשות כל דבר אפשרי, להגיע להסכמות ולהגיע לאיזונים.

זבולון אורלב: ואני חושב שכאן אנחנו נשרת את השירות החברתי הראוי, שמחד גיסא נרצה לשמור על חופש הביטוי, על האנונימיות, שאנשים יוכלו לדבר בכיכר העיר ללא מורא, ומאידך גיסא – שכיכר העיר הפתוחה הזאת, האינטרנט, לא תהיה במה לעבריינים, לאנשים מעוולים ולאנשים שגוזלים את זכויות הפרט.

זבולון אורלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת .

יצחק וקנין: אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: יש רשימת דוברים, רבותי.

יצחק וקנין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת זאב בילסקי – איננו; חבר הכנסת – איננו; חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני התנגדתי להצעת החוק הזאת לאורך כל הדרך, אם כי, חברי חבר הכנסת זבולון אורלב, אני מודעת לחלוטין לשינויים המשמעותיים ביותר שנעשו בחוק לאורך הדרך.

שלי יחימוביץ': החוק הזה פוגע לא רק בנשמת אפו של חופש העיתונות – הוא פוגע בנשמת אפו של חופש אלטרנטיבי לחופש העיתונות שנוצר כאן בשנים האחרונות, והוא החופש העיתונאי הרב שיש באינטרנט, שהוא במידה רבה חלופה וונטילציה למוסרות שיש על תקשורת ה"מיינסטרים".

שלי יחימוביץ': ההגבלות הרבות שיש על תקשורת ה"מיינסטרים", שהולכת ונעשית מפוחדת יותר, מבוהלת יותר, עושה פחות תחקירים עיתונאיים, חוששת יותר מנחת זרועם של בעלי ההון – ואם מדובר בכלי שקשור לממשלה או למשרד ראש הממשלה, כי אז היא חוששת מנחת זרועו של זה – ההגבלות הרבות האלה הולכות והופכות את התקשורת למקום פחות ופחות עיתונאי, שיש בו פחות ופחות חופש ביטוי, בעיקר בגלל השליטה הגוברת של כוחו של הממון על כלי התקשורת.

שלי יחימוביץ': עיתונאים יודעים היטב על מי מותר להם לכתוב ועל מי אסור להם לכתוב, נגד מי מותר להם לשדר ונגד מי אסור להם לשדר.

שלי יחימוביץ': בדרך כלל מדובר בכוחו המצמית של הכסף, של הבעלים של אותו כלי תקשורת, ובמקרים העוד יותר גרועים, שכלי התקשורת בכלל מפסיד, כי אז המשקיע בעל ההון הוא בכלל לא איש עסקים לצורך העניין, הוא בכלל פילנתרופ, ואז צריך להשתחוות לפניו ולהודות לו על כך שהוא מואיל בטובו להחזיק את כלי התקשורת.

שלי יחימוביץ': תוסיפו לזה גם את מעמדו ההולך ופוחת של העיתונאי, את חוסר היציבות התעסוקתית, את הניצול התעסוקתי, את היעדרם של הסכמים קיבוציים, של ועדים, ותקבלו יחד תקשורת שהולכת ונחלשת.

שלי יחימוביץ': לשמחתנו הרבה, כאלטרנטיבה לדבר הזה, קם שיח אדיר ברשת, שבהחלט ממלא את מקום הוואקום הזה, ויש בו חופש עיתונות, ואנשים מתבטאים, והם לא צריכים לעבור צנזורה, לא של המו"ל שלהם ולא של העורך שלהם, ולא צנזורה עצמית ופנימית.

שלי יחימוביץ': החופש הזה, בין היתר, בא לידי ביטוי בכמה צורות: הוא בא לידי ביטוי בכתיבה של בלוגרים עצמאים, הוא בא לידי ביטוי – כן, גם אצל טוקבקיסטים שמוצאים לעצמם את המקום המעט, הקטן והצנוע הזה שבו יש ביכולתו של האזרח הקטן להביע את דעתו.

שלי יחימוביץ': ושום דבר, חברי חבר הכנסת אורלב, לא ימנע ממעסיק רב-כוח לדרוש לחשוף את כתובת ה-IP של טוקבקיסט שכתב בגנות מקום העבודה שלו, למשל בעיצומו של גל פיטורים, בטענה שיש כאן הוצאת דיבה נגד מקום העבודה.

שלי יחימוביץ': ויכול להיות שנאמרו דברים קשים נגד אותו מקום עבודה – מה נשאר לו, לאותו עובד, חוץ מלכתוב טוקבק?

שלי יחימוביץ': גם אז ירדפו אותו?

שלי יחימוביץ': ולמי יהיה כוח לרדוף את אותו טוקבקיסט, לאדם מן היישוב?

שלי יחימוביץ': קראתי לא מזמן על מורה שעלבו בה ב"פייסבוק".

שלי יחימוביץ': היא תגיש תביעה, אותה מורה?

שלי יחימוביץ': עם השכר הזעום שלה?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': הרי מי שיוכלו להגיש את התביעות ולעבור את כל ההליך המשפטי הם רק בעלי כוח וממון.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לציין שאחר-הצהריים – בלי קשר לחוק שלך, חבר הכנסת אורלב – העלו בלוגרים ברשת פוסטים שעוסקים בחופש המידע.

שלי יחימוביץ': זה על רקע התיקון לחוק לשון הרע; זה היה ביוזמת האתר "סלוּנה".

שלי יחימוביץ': הם מציינים עוד נקודה מאוד קריטית – שהנפגעים העיקריים, בסופו של דבר, מהתיקון לחוק לשון הרע, שזה כבר חוק אחר, שהוא בעיני מאותה משפחה, יהיו הבלוגרים העצמאים, שהם הכי חלשים, אין להם מקורות מימון, אין להם גב כלכלי.

שלי יחימוביץ': ובסופו של דבר גם המקום הזה, שהתפתחה בו כזאת חירות של שיח וכזה היעדר יכולת להסתיר מידע מן הציבור, כיוון שבסוף הוא יפרוץ מהרשת – גם למקום הזה כבר שמים יותר ויותר הגבלות.

שלי יחימוביץ': אני סומכת על טבע האדם החופשי שתימצא גם הוונטילציה וגם הדרך להביע דעות אחרי שייחסמו אותם בלוגרים, אותם טוקבקיסטים ואותם כותבים ב"פייסבוק".

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: לפי רשימת הדוברים, מי שנמצא פה באולם, הוא אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: אני מבין שכבודו רוצה להשיב, חבר הכנסת , או שנצביע ישר?

יצחק וקנין: טוב, אתה תגיד לי מה אתה מחליט.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היה ראוי באמת לדבר על העניין של טוקבקים, שזה סוג של שיח בין אנשים, שיח רחוב, והוא מלא וגדוש בכול מכול כול, ולכן המשמעות שלו היא גם כזאת.

מיכאל בן-ארי: אבל אני עדיין תחת הרושם הקשה של השיח ששמעתי בשעות אחר-הצהריים בבית-הדין הצבאי במחנה סאלם, בואכה עמק-דותן, בין צומת מגידו לעמק-דותן, שבו בא התובע הצבאי ומתאר באופן נרגש בפני רוצח מחויך מאוזן לאוזן, מצחקק, ולידו עורך-דין, ויסאם אגבאריה מאום-אל-פחם, שמצחקק יחד אתו.

מיכאל בן-ארי: והם לא מתנגדים לא לטיעונים לעונש ולא לעונש – הם צוחקים; הם צוחקים כי הם יודעים בסופו של דבר מה יהיה.

מיכאל בן-ארי: כי כשמגיע העורך-דין המלומד, התובע, הוא מגיע לשלב של העונש אחרי שהוא מתאר במה אהב לשחק יואב או איך נראתה הדס הקטנה או איך אהבו את אלעד, וכמה זה היה ילד מיוחד, וכמה רותי היתה מחנכת דגולה, וכמה אודי היה איש נעים הליכות – אני אומר לו: בשביל מה אתה מתאר את זה, בשביל שהוא ימשיך לצחקק?

מיכאל בן-ארי: זה אכפת לו?

מיכאל בן-ארי: האמת היא, אני רוצה לשאול שאלת כפירה: זה משנה?

מיכאל בן-ארי: זה משנה אם הוא היה נעים הליכות או לא היה נעים הליכות?

מיכאל בן-ארי: אם התינוקת היתה חמודה או לא היתה חמודה?

מיכאל בן-ארי: כשהרוצח המתועב הזה חזר הביתה כדי לקחת את הנשק אחרי שהוא רצח ארבעה בני משפחה – את שני הבנים, שאחד חנק, והשני שחט, ואחר כך את האם ואת האב – הוא חוזר הביתה לקחת נשק, שומע את בכיה של תינוקת בת שלושה חודשים, ושוחט אותה.

מיכאל בן-ארי: האיש האמיץ הזה שמצחקק, "לא אתחרט לעולם", הוא אמר, "לא אתחרט לעולם".

מיכאל בן-ארי: ואז אומר התובע בהתייעצות – זה בהתייעצות?

מיכאל בן-ארי: זה בהוראה של היועץ המשפטי לממשלה והפרקליט הצבאי הראשי: אנחנו נכריז על זה שהכוח שלנו זה בריסון.

מיכאל בן-ארי: הכוח של בעל הכוח זה בריסון.

מיכאל בן-ארי: אולי הכוח של בעל הכוח זה בריסון, ולכן נשלח גנבים הביתה, אנסים לכל עבר.

מיכאל בן-ארי: הכוח שלנו הוא בריסון.

מיכאל בן-ארי: ופה מדובר ברוצח מתועב שאומר שהוא יחזור וירצח ותפסו אותו בזמן שהוא אמר:

מיכאל בן-ארי: תכננתי כבר רצח נוסף.

מיכאל בן-ארי: זה לא הספיק לו.

מיכאל בן-ארי: הוא לא שבע דם.

מיכאל בן-ארי: והריסון הוא כוח.

מיכאל בן-ארי: כן, חזרנו ל"1984", חזרנו להיפוך היוצרות של חושך זה אור ואור זה חושך.

מיכאל בן-ארי: ומבקשים עבורו חמישה מאסרי עולם, 130 שנות מאסר, והוא מצחקק, כי הוא יודע – הוא הולך לשחק פינג-פונג, לעשות תסרוקות.

מיכאל בן-ארי: הם באים לבית-הסוהר – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: הם באים – עושים להם תסרוקת יפה.

מיכאל בן-ארי: בחורים נאים, יימח שמם וזיכרונם, שלו היו נופלים לידינו, ולא לידיים המטופשות של מערכת החוק המעוותת, המעוותת, שנותנת להם ללכת לבית-הבראה, לקבל פינג-פונג, לקבל בשר – כמו שהם יזמינו משירות בתי-הסוהר שייתנו להם – ולאחר מכן לצאת לחופשי בעוד איזה עסקה מפוקפקת.

מיכאל בן-ארי: אז זה מה שצריך לעצור.

מיכאל בן-ארי: ציפורניים של חתולים וטוקבקים – אלה דברים חשובים, אבל יש דברים שהם עניינים של חיים.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: ישיב חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להשיב בשני דברים.

זבולון אורלב: סוגיה – חברת הכנסת יחימוביץ, אני אמרתי כאן, באופן מפורש, שסוגיית ה-IP תתברר.

זבולון אורלב: אנחנו לא נאפשר לתת IP אם ה-IP מזהה שלא בדרך המשפטית שרצינו בבית-משפט.

זבולון אורלב: כלומר, לכתחילה כשכתבנו את ההצעה בטרומית, אמרו לנו מומחים שאם מוסרים את ה-IP – בזה אני לא מזהה את המנוי.

זבולון אורלב: אבל הופיעו בפני הוועדה עדים, ושוכנענו שצריכים למצוא פתרון שכנראה הוא לא דרך ה-IP.

זבולון אורלב: אז תסירי את הדאגה הזאת מלבך.

זבולון אורלב: אנחנו לא נקבע בחוק למסור IP אם ה-IP הזה בעצם מזהה את מספר המנוי.

זבולון אורלב: הדוגמה המפורסמת: אפילו כאן בכנסת, כל מחשב שאנחנו כותבים בו בעצם מזוהה דרך ה-IP.

זבולון אורלב: אם מוסרים את ה-IP, יכולים להגיע למחשב שממנו כתבו את הדבר הזה כאן בכנסת.

זבולון אורלב: הדבר השני שאני רוצה לומר לך הוא שאני ממש לא מבין את הטענה בדבר חופש העיתונות.

זבולון אורלב: חופש הביטוי – אין שום הגבלה בחוק הזה על חופש העיתונות ועל חופש הביטוי.

זבולון אורלב: מותר להתבטא – הכול, מה שרוצים, כמו בכל העיתונות.

זבולון אורלב: אלא מה?

זבולון אורלב: אם אדם עבר עבירה, הוא צריך לתת על זה את הדין.

זבולון אורלב: זה לא יכול להיות שהאינטרנט יהיה עיר מקלט של עבריינים.

זבולון אורלב: מי שגונב יצירה רוחנית של מישהו שעבד על זה קשה מאוד וחושב שהאינטרנט הוא עיר מקלט, צריך להעמיד אותו במקום, והכול דרך בית-משפט.

זבולון אורלב: לכן, אני חושב שזה לא נכון לטעון שיש כאן פגיעה בחופש הביטוי.

זבולון אורלב: אין כאן שום הגבלה.

זבולון אורלב: כמו בכל המדיות האחרות, החופש הוא מוחלט.

זבולון אורלב: רק אם אדם פגע – ייחשף שמו, יתקיים דיון משפטי, וניתן יהיה לתבוע.

זבולון אורלב: צריך לזכור שבצד חופש הדיבור יש גם זכויות של כבוד האדם, יש גם זכויות קניין, וצריך לאזן בין שניהם.

זבולון אורלב: תודה רבה, ואני אשמח על תמיכה בחוק.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק חשיפת פרטי מידע של מנוי ברשת תקשורת אלקטרונית, התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חשיפת פרטי מידע של מנוי ברשת תקשורת אלקטרונית, התשע"ב–2011, לו והטכנולוגיה נתקבלה.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת המדע והטכנולוגיה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: נושא אחרון בסדר-היום, רבותי: שאילתות לשר לביטחון פנים, לשר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: יתכבד השר לעלות לדוכן.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1504 של חבר הכנסת נסים זאב – חבר הכנסת נסים זאב איננו.

יצחק וקנין: לפרוטוקול.

יצחק וקנין: מה?

יצחק וקנין: לא? מקריא אותם?

יצחק וקנין: מקריא תשובה?

יצחק וקנין: אה.

יצחק וקנין: אדוני השר, אתה לא חייב להשיב.

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: שאילתא של חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אזולאי – איננו; שאילתא מס' 1553, גם של חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו; שאילתא מס' 1569, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – חבר הכנסת איננו.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1581, של חבר הכנסת אריה אלדד – חבר הכנסת אלדד נוכח.

אריה אלדד: אפשר?

יצחק וקנין: כן.

אריה אלדד: אתה רוצה שאני אקרא את השאילתא?

יצחק וקנין: לא, לא, אין צורך.

אריה אלדד: כן, כן, התקנון אומר שצריך.

אריה אלדד: תודה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: אדוני השר, ב-13 ביוני 2011 פרצו שוטרים לבית ביישוב יצהר בשעה 04:30, ערכו חיפוש אלים וצילמו את בני המשפחה.

אריה אלדד: מאוחר יותר התברר שטעו בכתובת.

אריה אלדד: רצוני לשאול: 1.

אריה אלדד: האם משטרת ישראל התנצלה?

אריה אלדד: 2.

אריה אלדד: האם יפוצו בני המשפחה על הנזק וההלם שנגרמו להם?

יצחק אהרונוביץ': תודה, היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת אריה אלדד ונסים זאב ביקשו לדון בפעילות המשטרה ביישוב יצהר שמטרתה לבצע מעצרים ולתפוס מחשבים של "הקול היהודי".

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי ב-13 ביוני, בשעת בוקר, הגיע כוח של מרחב שומרון, בתגבור יס"מ ש"י, מג"ב איו"ש, ליישוב יצהר, לביצוע ארבעה צווי חיפוש אשר הוצאו בידי בית-משפט השלום בפתח-תקווה, ולשם מעצר ואיתור של אזרחים הדרושים לחקירה, להליכים משפטיים.

יצחק אהרונוביץ': שלושה מהחיפושים בוצעו אצל תושבי היישוב וחיפוש נוסף בוצע במשרדי "הקול היהודי".

יצחק אהרונוביץ': במהלך החיפושים נתפסו שישה מחשבים.

יצחק אהרונוביץ': העבירות שנחקרות בפרשה זו הן פרסום תמונותיהם של אנשי שב"כ, הסתה לאלימות, הסתה לגזענות, וכן התנכלות לעובדי ציבור מהמשטרה, הפרקליטות והמינהל האזרחי – – –

מיכאל בן-ארי: מי שאל על זה?

מיכאל בן-ארי: תענה על השאלה.

מיכאל בן-ארי: תענה על השאלה כבר.

יצחק וקנין: סליחה, סליחה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: אתה קצת – – –

מיכאל בן-ארי: צריך לשים לזה סוף.

מיכאל בן-ארי: כל פעם הוא מספר – – – תענה על השאלה הזאת.

יצחק וקנין: סליחה, אתה לא תגיד לשר מה לעשות.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד לך, אתה לא יכול להתפרץ בצורה כזאת.

יצחק וקנין: השר עונה – באמצע התשובה.

יצחק וקנין: אתה אפילו לא נותן לו לסיים את התשובה.

יצחק וקנין: תן לו לסיים.

מיכאל בן-ארי: הוא עושה הסתה, כל פעם הסתה.

מיכאל בן-ארי: מי שאל על זה?

מיכאל בן-ארי: מי שאל על מה שהוא מספר בכלל?

מיכאל בן-ארי: הוא רוצה נאום – – –

יצחק וקנין: סיימת את הנאום שלך?

יצחק וקנין: אדוני השר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אני חוזר: פרסום תמונות של אנשי שב"כ, הסתה לאלימות, הסתה לגזענות, וכן התנכלות לעובדי ציבור מהמשטרה, הפרקליטות והמינהל האזרחי.

יצחק אהרונוביץ': תכנון הפעילות נעשה בהתאם לפעילות כוחות הביטחון ביישוב בעבר.

יצחק אהרונוביץ': בפעילויות אלה נתקלו הכוחות ביידוי אבנים, גרימת נזק לרכבי כוחות הביטחון, לרבות דקירה בצמיגים, פיזור "נינג'ות" על הצירים המיועדים לתנועת הכוחות, שבירת חלקי רכב ואלימות שננקטה כלפי השוטרים והחיילים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי השאלות של חבר הכנסת אלדד, הרי שלא בוצע כל חיפוש באופן אלים ולא נעשה שימוש בכוח כלפי אדם או רכוש במהלך אף אחד מהחיפושים.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, לא בוצע אף חיפוש בטעות.

יצחק אהרונוביץ': אכן, היו שני מקרים שבהם השוטרים הגיעו לבית בטעות, אך לאחר בירור זהות המשפחה עזבו השוטרים את הבית באופן מיידי ללא ביצוע צו חיפוש.

יצחק אהרונוביץ': הסיבות לטעות בזיהוי הבתים היו כדלקמן: הבתים ביישוב יצהר אינם ממוספרים; על חלק גדול מהדלתות לא רשומים שמות המשפחה; מדובר היה בשעת חשכה והיה ערפל במקום; לא ניתן היה לבצע סיור מקדים ביעדים בשל אופי המקום והחשש מפגיעה בכוח משטרתי.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשאלות של חבר הכנסת נסים זאב, הרי שבמהלך הכניסה ליישוב נתפסו מידי השומר בשער היישוב השלט-רחוק לשער ומכשיר הקשר.

יצחק אהרונוביץ': הפריטים לא נלקחו מהמקום אלא רק נמנע מהשומר לבצע בהם שימוש.

יצחק אהרונוביץ': מטרת התפיסה היתה למנוע ניסיונות סיכול כניסת הכוחות ליישוב ולאפשר הגעת כוחות המשנה לאותם מקומות.

יצחק אהרונוביץ': פעולה זו בוצעה בהתאם ללקח ממקרים קודמים, שבהם תושב היישוב ששמר בשער מנע כניסת כוח משטרתי ליישוב.

יצחק אהרונוביץ': באשר לחיפוש במשרדי "הקול היהודי", המשרדים לא נפרצו תוך גרימת נזק כפי שצוין בשאילתות.

יצחק אהרונוביץ': כניסת השוטרים לקרוון בוצעה דרך החלון ללא גרימת כל נזק.

יצחק אהרונוביץ': הסיבה לכך שהכניסה בוצעה דרך חלון היתה שדובר היישוב וכתב ב"קול היהודי" מר אברהם בנימין, ומנהל עמותת "חננו" מר אריאל גרונר, אשר היו במקום, טענו כי המקום אינו משמש כמשרד "הקול היהודי", וסירבו לפתוח את דלת המבנה.

יצחק אהרונוביץ': בחיפוש במקום נתפסו ממצאים ברורים שלפיהם המקום משמש את "הקול היהודי".

יצחק אהרונוביץ': בחיפוש נתפס מחשב אשר משמש את "הקול היהודי".

יצחק אהרונוביץ': בימים אלה מתנהל הליך משפטי בבית-המשפט באשר לתנאים של החזרת המחשב – מחשב זה ושני מחשבים נוספים – לבעליהם.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק וקנין: תודה לאדוני השר.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: אני לא יודע אם לשאול שאלה נוספת או לחזור על השאלות ששאלתי, כי לא קיבלתי תשובה על אף אחת מהן.

אריה אלדד: האם משטרת ישראל התנצלה על כך שפרצה לבית שלא היה לו דבר וחצי דבר עם כל מה שתיארת, שלא שייך לשאלה שלי בכלל?

אריה אלדד: למה הלכו ליצהר – זו שאלה אחרת.

אריה אלדד: נכנסו או לא נכנסו בטעות לבית?

אריה אלדד: האם התנצלו?

אריה אלדד: האם מתכוונים לפצות משפחה שפרצו אליה הביתה ב-04:30, לפנות בוקר, העירו אותם, צילמו את המשפחה, צילמו את הילדים?

אריה אלדד: לא קיבלתי תשובה לאף אחת מהשאלות שלי, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': אני אחזור על התשובה.

אריה אלדד: אבל לא קיבלתי תשובה.

יצחק אהרונוביץ': אני מצטער, אני חזרתי ואמרתי – – –

אריה אלדד: התנצלו או לא התנצלו?

יצחק אהרונוביץ': לגבי ההתנצלות, אני צריך לבדוק את זה.

אריה אלדד: האם יפוצו או לא יפוצו?

יצחק אהרונוביץ': אני צריך לבדוק את זה.

אריה אלדד: אלו השאלות.

יצחק אהרונוביץ': לא, חבר הכנסת אלדד.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי שלא היתה התפרצות.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי שנכנסו לאותם מקומות, לאותם בתים שהיו צריכים להיכנס.

יצחק אהרונוביץ': היתה פעם אחת שהם הגיעו ולא נכנסו מאחר שהיתה טעות בזיהוי, או שני בתים כאלה.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה מופיעים בתשובה שאני העברתי.

יצחק אהרונוביץ': לגבי התנצלות, אני מוכן לבדוק אם היתה התנצלות, כן או לא, אם בכלל היה צורך בהתנצלות.

יצחק וקנין: כן, רבותי, אני מבין שתשובתך היא גם על שאילתא מס' 1628, של נסים זאב, לפי נוסח התשובה שהבנתי.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1589, של חבר הכנסת אריה אלדד – שאילתא אחרת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: לעניין ממש אחר, ובעניין הזה אני אוכל לברך את המשטרה על פועלה.

אריה אלדד: לאחרונה התרבו מאוד – השאילתא היא מ-6 ביולי 2011 – ניסיונות הפגיעה בבית-החולים "הדסה" בהר-הצופים על-ידי זריקת בקבוקי תבערה, ניסיונות פריצה והשלכת אבנים תדירות.

אריה אלדד: רצוני לשאול: 1.

אריה אלדד: האם הפרטים נכונים?

אריה אלדד: 2.

אריה אלדד: אם כן – האם נעצרו או הובאו המפגעים לדין?

אריה אלדד: 3.

אריה אלדד: איך בכוונתך להתמודד עם ההתנכלויות לבית-החולים?

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מבירור הפרטים עולה כי ב-12 ביולי התקיימה ישיבה בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת בראשותך, אשר דנה בנושא זה בדיוק.

יצחק אהרונוביץ': מטעם משטרת ישראל נכח בישיבה סממ"ר ציון, נצ"מ חיים בלומנפלד.

יצחק אהרונוביץ': בישיבה ציין מנהל בית-החולים, פרופסור שטרן, כי בחודשים האחרונים חלה ירידה במספר האירועים, וזאת לעומת העלייה במספר האירועים שהיו בשנת 2010.

יצחק אהרונוביץ': 2–3.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל פועלת במגוון אפיקים למיגור האירועים, אשר מרביתם מתרחשים בכפר עיסאוויה, הסמוך לבית-החולים, ומקצתם מופנים לבית-החולים.

יצחק אהרונוביץ': זאת, הן בהיבטי אכיפה שונים והן בהידברות עם נכבדי הכפר.

יצחק אהרונוביץ': הודות למאמצי המשטרה, חלה בחודשים האחרונים ירידה משמעותית במספר האירועים, כפי שציין חבר הכנסת אלדד.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלדד.

אריה אלדד: אפילו לא שאלה.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: זה רק מוכיח שכשהמשטרה רוצה לאכוף את החוק, גם בירושלים היא יכולה לעשות את זה.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1595, של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל בן-ארי: תודה, אדוני השר.

מיכאל בן-ארי: ב-15 במאי 2011 נחקר אדם שהותקף על-ידי מחבלים.

מיכאל בן-ארי: על-פי הצילומים, הוא נראה מתגונן בנשקו והורג את אחד המחבלים.

מיכאל בן-ארי: אגב, זה מזלו שהיו שם צילומים.

יצחק וקנין: אני מבקש שתקריא את הנוסח ממש.

מיכאל בן-ארי: גם הצבא אישר שמדובר בהגנה עצמית.

מיכאל בן-ארי: למרות זאת, לאחר מעצרו הוציאה דוברת ש"י הודעה כי מדובר בחשוד ברצח אף שהוא כלל לא הוחשד בעבירה זו.

מיכאל בן-ארי: גם במשטרה הוא לא הוחשד, מקסימום – – – בהריגה ברשלנות, אבל לא ברצח.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת שזה היה ברצח.

מיכאל בן-ארי: רצוני לשאול: מדוע השחירה הדוברת את פני האזרח?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מבירור הפרטים עולה כי במהלך חודש ינואר 2011, סמוך לשכם, בערק-בורין, ירה ישראלי בפלסטיני והרג אותו.

יצחק אהרונוביץ': מסרטון שפרסם צה"ל, שבו תועד האירוע, עולה כי החשוד ירה בפלסטיני לאחר שזה ניסה לתקוף אותו באבן.

יצחק אהרונוביץ': ב-15 ביוני, לאחר חקירה מאומצת שנערכה על-ידי ימ"ר ש"י, נעצר חשוד בירי.

יצחק אהרונוביץ': מדובר בבחור ישראלי כבן 25, אשר הודה בביצוע המעשה.

יצחק אהרונוביץ': דוברת מחוז ש"י הוציאה הודעה לתקשורת, אשר לפיה "בהמשך לאירוע רצח בערק-בורין בינואר 2011, במסגרת פעולות חקירה נעצר חשוד ברצח שהודה במעשה.

יצחק אהרונוביץ': מחר יובא להארכת מעצר בבית-המשפט השלום בירושלים".

יצחק אהרונוביץ': כשעה לאחר מכן, ובטרם פורסמה הידיעה בכלי התקשורת, הוציאה דוברת מחוז ש"י הודעה מפורטת, אשר לפיה "בהמשך לאיתור החשוד באירוע הירי בערק-בורין, במסגרת פעולות חקירה שנמשכו מינואר, הובאו עדים לחקירה אשר נתנו תיאור של החשוד.

יצחק אהרונוביץ': נעשו מספר רב של פעולות שבעקבותיהן ימ"ר ש"י הצליח לעלות על עקבות החשוד שהודה במעשה ולעצור אותו.

יצחק אהרונוביץ': הנ"ל יואשם בהריגה, ובתיאום עם הפרקליטות ייקבע המשך הטיפול בתיק.

יצחק אהרונוביץ': החשוד, יליד 1985, מתגורר בירושלים, ללא עבר פלילי.

יצחק אהרונוביץ': יובא להארכת מעצר בבית-המשפט השלום בירושלים בשעה 08:30.

יצחק אהרונוביץ': ההרוג עודי נאהר קאדוס".

יצחק אהרונוביץ': בשיחות אשר קיימה דוברת מחוז ש"י עם הכתבים לאחר הוצאת ההודעה השנייה היא שבה והדגישה כי מדובר בחשד לביצועה של עבירת הריגה וכי קיים באתר של YouTube סרטון המתעד את האירוע.

יצחק אהרונוביץ': להדגיש כי בשום שלב מהשלבים המתוארים לעיל לא פורסם שמו של החשוד.

יצחק אהרונוביץ': כתב אשר בחר לפרסם פרטים אשר אינם תואמים את אלו אשר נכללו בהודעה השנייה והמפורטת של דוברת מחוז ש"י, עשה זאת על דעתו בלבד, וחרג מכללי האתיקה.

יצחק אהרונוביץ': כפי שמפורט לעיל, הוציאה דוברת מחוז ש"י תוך זמן קצר הודעה מפורטת אשר הבהירה והסבירה את הנקודות אשר היו לא ברורות ולא מפורטות דיין בהודעה הראשונה, וכל זאת בטרם פורסמה הידיעה בכלי התקשורת.

יצחק אהרונוביץ': משטרת מחוז ש"י עושה ככל יכולתה, ובמירב הרגישות, כדי לפרסם הודעות מדויקות אשר משקפות את המציאות, ואין לנו שום כוונה לקשור שום אדם לעבירות שהוא לא ביצע.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אני מבין שהיתה פה הודאה שהיתה פה פזיזות ולאחר מכן התברר שלא.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לשאול שאלה נוספת לגבי דוברת מחוז ש"י.

מיכאל בן-ארי: שלושה-ארבעה ימים לפני ראש-השנה, ביום שישי בשעת צהריים, נרצחו אב ובנו: אשר פלמר ויונתן פלמר נרצחו בדרך בין קריית-ארבע למשפחה שלהם בתקוע על-ידי זריקת אבן.

מיכאל בן-ארי: המשטרה, דוברת המשטרה, נחפזה לומר שמדובר בתאונת דרכים.

מיכאל בן-ארי: במוצאי-שבת, בה בשעה שמשטרת ישראל הולכת לבקש את נתיחת הגופה, מתוך חשד שמדובר בפיגוע על רקע לאומני – באותה שעה מוציאה דוברת מחוז ש"י, אותה דוברת, את אותה ההודעה, שמדובר בתאונת דרכים.

מיכאל בן-ארי: האם מדובר בשיטתיות של רשלנות ופזיזות, או שמא מדובר בחוסר מקצועיות?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': טוב, אין לי מה להוסיף על הדברים.

יצחק אהרונוביץ': אני אבדוק את הדברים האלה לגבי אותה דוברת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: שאילתא של חבר הכנסת יעקב כץ, מס' 1606; תשובה בכתב ניתנה לשואל.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1612, של חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, קבוצת עבריינים משוטטת ברחובות רכסים ומטילה את חתתה על התושבים, מכה עוברי אורח ומחוללת ונדליזם במקום.

אורי מקלב: ב-19 ביוני 2011 הותקף אב שיצא לחלץ את בנו מתקיפתם והוכה עד טשטוש הכרה.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: מדוע לאחר מעצרם מסתובבים העבריינים חופשיים בתוך זמן קצר?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מה עושה משטרת זבולון כדי להחזיר את הביטחון לתושבים?

אורי מקלב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מבירור הפרטים עולה כי מדובר באירוע יחיד, אשר אירע ב-19 ביוני 2011, ובו תקפו כמה צעירים את תושב היישוב.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': התוקפים נחקרו, נעצרו, נכלאו והובאו להארכת מעצר בבית-המשפט אשר בסופו של יום הורה על שחרורם.

יצחק אהרונוביץ': החקירה בתיק נמצאת בשלבי סיום, ובסופה יועבר התיק לעיונם של הגורמים המתאימים להחלטה.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מפקד תחנת זבולון הורה ליחידת הסיור לבצע כמה סיורי מניעה ביישוב במהלך היום, וכן פועלים ביישוב שוטרי אגף קהילה ומשמר אזרחי, והכול כדי להגביר את הנוכחות ביישוב ולתת מענה יעיל ומהיר לתופעות פשיעה במידה שיעלה הצורך.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: מכיוון שכבר עברו כמעט חמישה חודשים מאז ששלחנו את השאילתא, ביקשתי ממשרדי שיבדוק היום אצל המתלוננים מה קורה היום, לאחר חמישה חודשים.

אורי מקלב: לצערי, עדיין התופעה הזאת קיימת.

אורי מקלב: היא אפילו התעצמה.

יצחק אהרונוביץ': איזו תופעה, אם אפשר לשאול?

אורי מקלב: של קבוצה של פרחחים שמטילה חתתה על הציבור: מתחילה עם עוברי אורח, מזיקה לרכוש ציבורי ולרכוש פרטי, מכה עוברים ושבים.

אורי מקלב: אני אגיד לך מה שעוד הוסיפו לי, ואת זה אני אבקש ממך לבדוק – שאחד מהנערים האלה, שאולי הוא ראש החבורה, יש לו קרוב משפחה מדרגה ראשונה במשטרת זבולון.

אורי מקלב: אני לא אומר שמות ולא אומר שום דבר.

אורי מקלב: אני הייתי מבקש לבדוק אם גם זאת הסיבה שהתופעה הזאת נמשכת.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, כפי שאמרתי, גם כיום הם נעצרים ומייד משוחררים.

אורי מקלב: רואים אותם אחרי תלונות נקראים לחקירה ומייד משוחררים, והם חוזרים על פשעם.

אורי מקלב: מי כמוך יודע כמה שאתה פועל ועושה למען החזרת ביטחונם של אנשים, במיוחד גם במקומות כאלה.

אורי מקלב: אנחנו ערים שכשהשאילתות הן בנושאים האלה זה נראה אולי משהו של הגזמה, אבל כשמתרשמים מאנשים, כששומעים אותם, רואים כמה זה מכביד, כמה זה כואב, כמה התופעה הזאת קיימת.

אורי מקלב: לכן, אני שמח שאתה תמיד מדבר על זה, והנה אחת הדוגמאות לכך שעברו כבר חמישה חודשים, יותר – מתאריך האירוע שדיברת עליו, 16 ביוני; הרי השאילתא שלי היא מ-16 ביולי, וזה היה חודש לפני זה.

אורי מקלב: כבר עברה כמעט חצי שנה, ועדיין התופעה נמשכת.

אורי מקלב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מקלב, אני לא רוצה לחלוק על הדברים שנאמרו פה על-ידך.

יצחק אהרונוביץ': יש לי רק בקשה אחת, או שתי בקשות: בקשה אחת – לבדוק האם הוגשו תלונות נוספות.

יצחק אהרונוביץ': אם הוגשו, אני מבקש את ההעתקים של התלונות האלה.

יצחק אהרונוביץ': תעביר את זה אלי, אני אטפל בהן.

יצחק אהרונוביץ': אם לא הוגשו ואתה מוכן להעביר לי משהו כתוב – כדי שאני אעשה בדיקה.

יצחק אהרונוביץ': לי חשוב שתוגש תלונה, כדי שהדברים האלה יגיעו לתחנה ויטופלו.

יצחק אהרונוביץ': אבל גם אם לא הוגשו, תעביר לי את החומר.

יצחק אהרונוביץ': אני אטפל בזה בנפרד.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1618, של חבר הכנסת .

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, פורסם כי ילדה נפלה ממיטתה בשבת והובלה לבית-חולים מחשש לפיקוח נפש.

אברהם מיכאלי: במהלך השבת הגיעו חוקרי משטרה הן לאם בביתה באלעד והן לאב ששהה בבית-החולים בפתח-תקווה.

אברהם מיכאלי: רצוני לשאול: מדוע לא המתינו החוקרים לצאת השבת?

אברהם מיכאלי: מדובר במשפחה חרדית.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי ב-18 ביוני 2011 הגיעה תינוקת בת שנה ושבעה חודשים באמבולנס מלווה על-ידי אביה לבית-החולים "שניידר".

יצחק אהרונוביץ': התינוקת הגיעה במצב בינוני, לאחר שעל-פי הדיווח נפלה.

יצחק אהרונוביץ': מועד הגעתם של השוטרים לדירה היה בצהרי אותה שבת.

יצחק אהרונוביץ': לנוכח פציעתה של הפעוטה וחשיבות הטיפול במקרים מסוג זה שבהם מעורבים קטינים חסרי ישע, מילאה משטרת ראש-העין את חובתה לחקור במהירות ולשלול ביצוע עבירה פלילית כלפי הפעוטה.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, הפעילו השוטרים שיקול דעת, ולאחר תשאול ראשוני אפשרו לאם הפעוטה להגיע לחקירה בצאת השבת, על-פי בקשתה.

יצחק אהרונוביץ': במקביל ליציאת שוטרי הסיור למקום האירוע, יצא חוקר לבית-החולים לצורך גביית עדותו של האב, בשל הימצאותו בבית-החולים עם בתו הפעוטה.

יצחק אהרונוביץ': חומרת המקרה ורגישות הנושא כמפורט לעיל חייבו טיפול מהיר.

יצחק אהרונוביץ': אב הפעוטה לא נחקר תחת אזהרה כי אם נגבתה ממנו עדות פתוחה, לנוכח הצורך בבירור ראשוני של עובדות המקרה לאשורן.

יצחק אהרונוביץ': האב לא התנגד לגביית עדותו.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, כשהתבקש לחתום על העדות מסר כי הוא שומר שבת, ולכן לא חתם על העדות.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ראש-העין פעלה על-פי נוהל אח"מ – חקירת חשוד בשבת – בעצם דחיית החקירה של אם הפעוטה על-פי בקשתה שלא לחלל את השבת, ובמתן הסכמה לכך שהאב לא יחתום על עדותו מאותו הטעם.

יצחק אהרונוביץ': שוטרי משטרת ראש-העין פעלו בנחישות וביעילות בחקירת האירוע לנוכח גיל הפעוטה ונסיבות הפציעה.

יצחק אהרונוביץ': נציין כי הבירור המהיר והמקצועי שנעשה על-ידי השוטרים אפשר החלטה מהירה של הקצין האחראי לסגור את התיק בעילת "אין עבירה", ובכך הוסר כל חשד מעל ההורים.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: תודה.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, אני מבין את חריצותה של המשטרה לטפל בבעיה מן הסוג הזה, במיוחד כשמדובר בקטינה.

אברהם מיכאלי: אבל, אדוני השר, אני מבין שהמשטרה כבר ידעה שהילדה שפונתה לבית-החולים חזרה להכרה, והילדה נלקחה לבית-החולים לצורך השגחה, והשוטרים הם אלה שבישרו לאם כשהגיעו אליה הביתה.

אברהם מיכאלי: האם התלוננה ששוטרים פרצו אליה הביתה ביום שבת בצורה מחרידה מאוד, עד כדי כך שהאם חשבה שהילדה כבר הלכה לעולמה.

אברהם מיכאלי: ולכן, ההתנהגות הזאת של השוטרים, בכל הכבוד, ביום שבת, גם כלפיה וגם כלפי האב כשבאו לבית-החולים – אפשר היה לגלות רגישות גדולה יותר כאשר כבר ידעו באיזו משפחה מדובר ולדחות את החקירה למוצאי-שבת.

אברהם מיכאלי: לא היה שם שום אסון ושום דבר דחוף ובהול עד כדי כך, והיה צריך לדחות את זה למוצאי-שבת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מיכאלי, מאחר שלא אתה ולא אני, שנינו לא היינו באותה שבת באותו אירוע, באותו מקום, אני מקבל את ההודעה ממשטרת ראש-העין, ממחוז מרכז, שעשו את התחקיר והגישו לי אותו פה.

יצחק אהרונוביץ': אם היה צורך או לא – יש שיקול דעת.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול מפה, או אתה מהמקום שאתה יושב בו, או בבירור שאתה עשית עם המשפחה – כן היתה פריצה, לא היתה פריצה, היה צורך להזעיק ניידת או לא היה, היה צריך להביא אותה לבית-חולים.

יצחק אהרונוביץ': אלה שיקולים שאסור לקחת אותם, ויש להשאיר את שיקול הדעת.

יצחק אהרונוביץ': יש פה נוהל של אגף החקירות שאומר: חקירת חשוד בשבת; לא לקחו את האם, לא החתימו אותו על הטופס.

יצחק אהרונוביץ': הם פעלו על-פי הנוהל.

יצחק אהרונוביץ': לא היתה שם שום חריגה.

יצחק אהרונוביץ': תמיד אפשר לבוא בטענות למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': גם כשקורה מקרה בשבת ויש הצלת נפש, אני חושב שצריך לפתוח בחקירה, עם כל הרגישות שבדבר.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון פנים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 1639, של חבר הכנסת נסים זאב – איננו; שאילתא מס' 1652, של חבר הכנסת דוד אזולאי – איננו; שאילתא מס' 1649, של חבר הכנסת שי חרמש – איננו.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1650, של עבדך הנאמן.

יצחק וקנין: אם תרצה, תשיב את התשובה.

יצחק אהרונוביץ': איך שאתה מבקש.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שאני מכבד את אדוני – – –

יצחק וקנין: תשובה.

יצחק אהרונוביץ': אני אקריא?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחק וקנין, שהוא גם היושב-ראש, ובאמת אדם יקר, ביקש לדון בפרסום שלפיו ספר תורה עתיק שנגנב מבית-כנסת במרכז הארץ, נמצא בסוף השבוע בעיר טייבה.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי ב-21 ביולי 2011 נפתחה חקירה בתחנת טייבה בגין מציאת ספר תורה עתיק במהלך חיפוש בעיר טייבה.

יצחק אהרונוביץ': ספר התורה נמצא בתחנת המשטרה כראיה בתיק, אולם בשלב זה לא ידוע מי בעליו של הספר ומהיכן נגנב.

יצחק אהרונוביץ': אף שמדובר בספר תורה עתיק עם פרטים ספציפיים שחרוטים עליו, עד כה לא היה דורש לספר.

יצחק אהרונוביץ': משטרת טייבה עושה מאמצים רבים לאתר את בעל הספר ולהשיב את המציאה לבעליה, והנושא אף פורסם בכלי התקשורת לצורך איתור הבעלים.

יצחק אהרונוביץ': בשנים 2010–2011 נפתחו כ-50 תיקי חקירה בגין גנבה או מציאה של ספרי תורה או יריעות קלף מתוך ספרי תורה.

יצחק אהרונוביץ': כ-20% מהתיקים הועברו להמשך טיפול של רשויות התביעה.

יצחק אהרונוביץ': יצוין כי 10% מהתיקים אירעו בשנת 2011 – נתון המלמד על מגמת ירידה ניכרת בתופעה, אשר ניתן לייחסה לפעילות המאומצת והמורכבת שנעשתה בתחילת שנת 2011 במחוז תל-אביב ובמחוז דרום, אשר במהלכה נחשפו שתי כנופיות שעסקו בסחר ובגנבה של ספרי תורה ויריעות קלף מתוך ספרי תורה גנובים.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות חשיפת הכנופיות אותרו ונמצאו כמה ספרי תורה ויריעות קלף של ספרי תורה והוגשו כתבי אישום כנגד חלק מהמעורבים.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: אני מודה לך על התשובה.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1651, של חבר הכנסת אמנון כהן – איננו.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1662, של חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לפני כשלושה שבועות שלחתי בדואר חומר כתוב לשני אסירים בכלא "גלבוע".

חנין זועבי: בשבוע שעבר – זה כבר שאילתא ישנה – באוגוסט חזרו המעטפות עם סימון "סירב לקבל".

חנין זועבי: רצוני לשאול: 1.

חנין זועבי: מדוע סירב בית-הסוהר לקבל את המעטפות ולהעבירן לאסירים?

חנין זועבי: 2.

חנין זועבי: בתוך כמה זמן חייב בית-הסוהר למסור לאסירים חומר שנשלח אליהם בדואר?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מבירור הפרטים עולה כי בשירות בתי-הסוהר קיים נוהל מסודר לקבלה ומסירה של דברי דואר לאסירים.

יצחק אהרונוביץ': לפי פקודת הנציבות 04.43.00, אסיר רשאי לקבל דברי דואר ללא הגבלה ולשלוח שני מכתבים, ארבע גלויות בחודש.

יצחק אהרונוביץ': באשר לשאלתך, חברת הכנסת, לבית-הסוהר "גלבוע" לא מוכר מקרה שבו סירבו לקבל מכתב מחברת הכנסת זועבי.

יצחק וקנין: רוצה שאלת נוספת, חברת הכנסת, או שאת מסתפקת?

יצחק אהרונוביץ': אני חוזר: בית-הסוהר לא מכיר דבר כזה שלא התקבל.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: אם יש לי החומר עם הסימון – אני חושבת שיש לי במשרד – אז אני – – –

יצחק אהרונוביץ': אז תעבירי לי את זה.

יצחק אהרונוביץ': הם אומרים שהם לא קיבלו שום מכתב ממך, אבל אם יש לך המכתב מבית-הסוהר, תעבירי לי את זה.

יצחק אהרונוביץ': אני אעביר להם את זה להתייחסות.

חנין זועבי: בסדר, אוקיי.

חנין זועבי: בעניין קבלת ושליחת מכתבים, יש שיבושים גם בקבלת מכתבים לאסירים בכלא "גלבוע" במשך חודשים, מיולי עד עכשיו.

יצחק אהרונוביץ': מה יש?

יצחק אהרונוביץ': לא הבנתי.

חנין זועבי: שיבושים.

חנין זועבי: הם לא מקבלים את כל המכתבים שנשלחים אליהם.

יצחק וקנין: שיבושים.

חנין זועבי: שיבושים.

חנין זועבי: וגם אלה שהם שולחים להם, בני משפחתם, ששולחים להם את המכתבים – המכתבים כנראה לא מגיעים ליעדם, וזה עד עכשיו.

חנין זועבי: מדובר בתופעה מיולי עד נובמבר.

יצחק אהרונוביץ': יוצאים מכתבים אל האסירים והם לא מקבלים אותם?

חנין זועבי: יוצאים מכתבים, המשפחות שלהם לא מקבלות את המכתבים.

יצחק אהרונוביץ': אה, מבית-הכלא לשם.

חנין זועבי: לשם.

חנין זועבי: וגם כאשר קרובי משפחה שלהם שולחים להם דברי דואר – הם גם כן לא מקבלים את כל הדברים.

יצחק אהרונוביץ': הבעיה היא רק בבית-סוהר "גלבוע"?

חנין זועבי: אני לא קיבלתי תלונות, אני לא יודעת.

יצחק אהרונוביץ': לא, אבל את מדברת על בית-סוהר "גלבוע".

חנין זועבי: כן.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר את התופעה, אני אבדוק את זה – גם את הקבלה וגם את השליחה – ואני אחזור אלייך.

חנין זועבי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: אני מודה לך על התשובות, השר לביטחון הפנים השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ג' בכסלו התשע"ב, 29 בנובמבר 2011, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה, תודה.