ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 16, 2009-05-04 00:00

ראובן ריבלין: היום יום שני, י' באייר, התשס"ט, 4 בחודש מאי 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק שמספרה פ/805/18 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/1018/18:     הצעת חוק לביטול ועדת שרים לענייני מינהל אוכלוסין, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מסירת מידע להורה, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין, יריב לוין ואורית זוארץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – שקיפות השימוש בתקציב), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק נפגעי תאונות דרכים (סיוע לבני משפחה) (תיקון – צוות הודעה למשפחות על הרוג בתאונת דרכים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות באקה-אל-ע'רביה וג'ת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת העברה ללא תשלום של שידורי ערוץ ייעודי), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, זאב אלקין ומרינה סולודקין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – הצהרת נאמנות למדינה, לדגל ולהמנון), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דוד רותם ואלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שילוב מקורות אנרגיה מתחדשת במערכת ייצור החשמל, התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק שילוב מקורות אנרגיה מתחדשת במערכת ייצור החשמל, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – הטלת תפקידים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק סל שירותים נוספים בחינוך, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרת העיסוק בטיפול באמצעות בעלי-חיים, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יוחנן פלסנר ואחמד טיבי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שינוי התוכנית לשירותי בריאות נוספים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת ביטוח זיקנה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הכללת הביטוח הסיעודי בסל השירותים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לשוהה במקלט לנשים מוכות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון – אישור אגרות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הרחבת שריון כספי פנסיה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת נכות לשכר מינימום), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הארכת תשלומים למשפחה אומנת, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רכישת מפעלים בידי עובדיהם (מקרים מיוחדים) (תיקון – הרחבת תחולה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לבני זוג), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – סיוע לבן משפחה של נכה הסובל מהלם קרב), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור סחר בפרוות, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ ואילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שחרור שבויים וחטופים, התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק חובת לימוד ניהול כלכלי אישי, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סל שירותים נוספים בחינוך, התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – היעדרות חלקית מעבודה בשל שמירת היריון), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק איסור קבורה בתחומי הר-הבית והגבלת קבורה בתחומי העיר העתיקה בירושלים, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת כהונת ראש רשות מקומית), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – סמכויות שר הפנים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חנייה חינם לאזרח ותיק שמלאו לו 70 שנים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ציון פיניאן; הצעת חוק הגנת הסביבה (שימוש מושכל במשאבי הטבע – תאורה חסכונית במבני ציבור), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הסביבה (שימוש מושכל במשאבי הטבע – תאורה חסכונית במבני ציבור), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הטפה להעברה או לגירוש של אוכלוסייה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – זכות ההיוועצות של הנחקרים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (החרמה והריסה של רכוש של אדם שביצע מעשה טרור), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (החרמה והריסה של רכוש של אדם שביצע מעשה טרור), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת חופשת לידה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגבלת פיטורים בשל טיפולי הפריה חוץ-גופית או פוריות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – הגדרת בן זוג), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת הענישה על עבירות בהשפעת אלכוהול), התשס"ט–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק העונשין (תיקון – אי-מניעת נהיגה בשכרות), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – ביטול סייג לתחולה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירה והחזקה של צעצועים מסוכנים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – חזקת מסירת הודעות למי שרשיונו נפסל על-ידי בית-המשפט), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרות ענישה בגין אלימות נשק קר), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק אמנות בין-לאומיות (אישור הכנסת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ועדה למינוי מנהלים כלליים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק מנהל בתי-המשפט ומנהל בתי-הדין הרבניים (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מינוי חשבים למשרדי ממשלה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (הסרת חיסיון), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון – ייצוג הולם בשיעור של 50% לפחות), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות במקרים חריגים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק העונשין (איסור שתיית משקאות משכרים על-ידי קטינים במקומות ציבור), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון – השוואת סכומי האגרות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון – השתתפות ילדים בהליכים הנוגעים להם), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ייצוג ילדים ונוער, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – הרחבת חובת היידוע), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מעצרים מינהליים וצווי הגבלה (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אברהם מיכאלי ואורי אריאל; הצעת חוק סדר-הדין הפלילי (תיקון – הגבלת משך חקירה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דוד רותם ואלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – סייג לאחריות פלילית של עובד ציבור), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור רכישת משקה משכר עבור קטין), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – שחרור בערובה לאחר לידה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות עבירות שהתקיימו בעניינן הליכי חקירה או משפט), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על-פי הודיה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הימנעות הנאשם מהעיד כתוספת ראייתית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – שחרור עצור המוחזק בתנאים שאינם הולמים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – חובת מסירת הודעה בדבר כניסה, יציאה ושחרור של נידון ממעון נעול), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הרחבת איסור תקיפה מינית ביחסי תלות וביחסי טיפול), התשס”ט–2009, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ ומרינה סולודקין; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – התפטרות ראש הממשלה או שר עקב הגשת כתב אישום), מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – ביטול ההגבלה על חקיקה הצריכה תקציב), מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוראות בעניין הפסקת הריונות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה על תקיפות קטין או חסר ישע), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הממשלה (תיקון – דיווח על מצב רפואי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק העונשין (תיקון – שידול לזנות על-ידי שוטר), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הממשלה (תיקון – מספר חברי הממשלה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – תקציב המדינה), מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – הגבלות על אזרחות, רשיון לישיבה בישראל והיתר לשהייה בישראל), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון – מאסר לא קצוב למחבלים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון – יישום צווי הגנה על עובדים חושפי שחיתות), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – גיל הבוחר), מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור פרסום מודעות המציעות שירותי זנות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הסביבה (צמצום שימוש ברכב פרטי – פדיון הטבת חנייה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – החזרת הסעיף הסוציאלי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חג המצות (איסור חמץ) (תיקון – איסור מכירת חמץ גם שלא בפומבי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק לתיקון סדרי המינהל (החלטות והנמקות) (תיקון – החלטות לפי חוק הכניסה לישראל), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – לחצן מצוקה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שקיפות תרומות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: מבקר המדינה (תיקון – חסינות המבקר), מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואריה אלדד; הצעת חוק לעידוד בנייה בת-קיימא, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – בירת העם היהודי), מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הממשלה (תיקון – הליך קבלת החלטות בממשלה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – מינוי סגני שרים באישור הכנסת), מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות באקה-אל-ע'רביה וג'ת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – שמירת סודיות רפואית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפת ביטחון וסדר ציבורי – סמכויות מפקחים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – איסור התקשרות), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק שיקום נכי נפש בקהילה (תיקון – קביעת מחזיק בתחום הדיור), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הבטחת תשלום במחיקת מעביד ממרשם), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנה על זכויות עובדים בהתקשרויות גופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון – חיזוק ביקורת פנימית), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ואריה אלדד; הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון – מסירת הודעה לנערים עובדים בתוך שבעה ימים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת זכויות אלמן ואלמנה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות הלאומית למלחמה בסמים (תיקון – ביטול מינהלת הרשות ושינוי מבנה המועצה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – תחום המקצוע וייחודו), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון – העלאת גיל הנישואין), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעה על-ידי אזרחים בחוץ-לארץ), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ודוד רותם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול העבירה על העלבת עובד ציבור), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לאם חד-הורית), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – אכיפת חוקי עבודה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור טיסות בלילה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק קריאת שמות מקומות ציבוריים על שם נשים (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אורי אורבך ואורית זוארץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנחה לנכים בתחבורה ציבורית, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת הזיקנה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לתלמיד שמלאו לו 18 שנים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול איסור זילות בית-המשפט), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון מועדי תשלום גמלאות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – ניכויים לשמירת זכויות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – מידע בדבר הזכות לקבל דעה נוספת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – קיצור הדרגתי של שבוע העבודה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (ועדה לקידום מעמד הילד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – זכאות לתבוע פיצויים בגין תוכנית דרך), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול סעיפים השוללים זכאות לגמלה מאסירים, מעצירים וממבצעי פשעים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים) (תיקון – עיריות ומועצות מקומיות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – הקמת בית-משפט לענייני איכות הסביבה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – הארכת תקופת הצינון), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם למגוון קבוצות האוכלוסייה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון – סעדים בבית-משפט ואי-ייחוד העילה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (תנאי זכאות לרשיון), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (ביטול תשלום על שירותי רפואה מונעת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – פרסום מידע בדבר תאונות עבודה ומחלות מקצוע), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (דירות מקלט), התשס”ט–2009, מאת חברות הכנסת מרינה סולודקין ושלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור לסטודנטים מתשלום דמי ביטוח לאומי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות הנכים (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אברהם מיכאלי, חיים אמסלם ואורי אריאל; הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – נפגע פוליו שלקה במחלת הפוליו לפני קום המדינה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון – הצמדת קצבאות לשכר הממוצע במשק), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – מסמכי הסכמה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת סעיד נפאע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (איסור מתן שירותי רפואה פרטית בבתי-חולים ממשלתיים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ושלי יחימוביץ; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – איסור הפליה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין וחיים אורון; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור העבדת בעלי-חיים לצורכי משא בשטח עירוני), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – איסור קיזוז קצבת ילדים כנגד חוב למוסד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חנייה בתחנות אוטובוס בימי מנוחה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר אקוניס; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (פיצוי לנוסע בשל עיכובים ברכבת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק המים (תיקון – איסור הפסקת אספקת מים לצרכן נזקק), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – עמלת פירעון מוקדם בעת מימוש נכס), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות לדיור לעולים חדשים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין, שלי יחימוביץ ורוברט אילטוב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (אגרת רשיון רכב של נכה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק להגבלת הריסה וענישה על בנייה בלתי חוקית במגזר הערבי (הוראת שעה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרכב המועצה וכהונתה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תשלום רבעוני עבור שירותים בהשתתפות כספית עצמית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק זכויות נכים שהגיעו לגיל פרישה, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה בריאיון עבודה או בשליחה להכשרה מקצועית), התשס"ט–2009, מאת חברות הכנסת מרינה סולודקין ושלי יחימוביץ; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מידע רפואי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק להבטחת תשלום שכר עובדים, התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הגנת הסביבה (יחידה סביבתית ברשויות ציבוריות), התשס"ט-2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – הבטחת זכויות עובדים בהפרטה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מתן קצבת סיעוד בכסף ישירות לזכאי), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לגמלת נכות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – חופשה לסטודנט), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – התפטרות עקב אלימות במשפחה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – מחלה נדירה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתו) (תיקון – הגבלת כהונת ראש הרשות המקומית), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת ציון פיניאן; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הוספת מענק הוני), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום וחמד עמאר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הרחבת תחום סמכות ועדת בקרה ואיכות) התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל תחום קליטה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זאב אלקין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותים בימי חג ומועד), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – טיפול פסיכולוגי לנפגעי תקיפה מינית ואונס), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות (תיקון – ידיעת השפה הערבית), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קביעת קצבת נכות על-פי כושר השתכרות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בדיקות בטיחות למתקנים בגני ילדים ובגני שעשועים, התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – הזכות לפיצויי התפטרות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגבלת משך כהונת מועצה או ועדה ממונות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לסילוק פסולת חומרים מסוכנים, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים) (תיקון – עדות ילד שלא בפני נאשם), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – תשלום פיצויים שנפסקו לטובת קטין שניזוק מעבירה), התשס”ט–2009, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – ליווי על-ידי איש מקצוע מטעם המשפחה), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – החלת שיפוט עבירה בפני בית-דין צבאי), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול שרים ללא תיק והגבלת מספר סגני השרים), מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק הגברת המשילות וצמצום הביורוקרטיה במינהל הציבורי, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק איסוף סוללות משומשות, התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין, ניצן הורוביץ, אופיר פינס-פז ומשה גפני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – ענישה והגבלה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חובת ענידת תגים והזדהות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשס"ט – 2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק מינויים בכירים במערכת הביטחון, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק טיפול בתיקי שוטרים וסוהרים (תיקוני חקיקה), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ויוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ועדה לתכנון ובנייה של תשתיות לאומיות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – חובת קיום עיון חוזר של אישור צו משמורת), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת דב חנין ואופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פטור מהיתר לסגירת חורף של בית-אוכל), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תוכנית מקומית שעניינה הקמת מפעל העוסק בחומר מסוכן), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (גיור על-ידי רב עיר ומועצה מקומית), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק לתיקון פקודת העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למתקני צבא, תחנות משטרה ותחנות מגן-דוד-אדום), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על ריבית שנצברה בקרן להשכלה גבוהה), התשס"ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בגין תרומה לפרויקטים חברתיים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור הפליה במתן שירותי ביטוח), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם לנשים בשיעור של 50% לפחות), התשס”ט–2009, מאת חברות הכנסת רונית תירוש ואורית נוקד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אכיפת פסקי-דין למזונות ילדים, התשס”ט–2009, מאת חברות הכנסת שלי יחימוביץ ומרינה סולודקין; הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון – חובת ציון אישור ותנאים מהותיים), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – איסור תשלומים נלווים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספורט (תיקון – מוסדות שיפוט פנימיים), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור דרישת בחינות כניסה וציון פסיכומטרי), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – העברת סמכויות הביצוע לשר להגנת הסביבה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – תחילת תוקף החלטות שכר), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת אריה אלדד ושלי יחימוביץ; הצעת חוק לביטול מועצה מקומית תעשייתית מגדל תפן, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת סעיד נפאע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – סמכויות סדרן בתחנת רכבת), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק מיחזור אריזות, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק הגנת הסביבה (שימוש מושכל במשאבי הטבע – חובת התקנת אביזרים חוסכי מים במבני ציבור), התשס”ט–2009, מאת חברי הכנסת יוחנן פלסנר וניצן הורוביץ; הצעת חוק שיקום לאנשים עם מוגבלות חושית, פיזית וקוגנטיבית, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – שינוי גיל הפרישה), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הפחתת ההשתתפות ברכישת תרופות), התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק איסור במסחר בפריטים בעלי זיקה לשואה ולנאצים, התשס”ט–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ישיבות הכנסת מתחילות בשעה 16:00 והן יתחילו בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בני משפחת הרצל, גברת גרטה לסקין-הרצל ובנה יורם לסקין, מר גבריאל הרצל, אדוני המשנה לראש הממשלה, רבותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, חברי המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, תלמידי בית-הספר המקיף על שם קציר, חולון, הקורס האוניברסיטאי, האוניברסיטה העברית, חברי וחברותי חברי הכנסת, מסובב הסיבות כנראה רצה שלוח השנה העברי יפגיש אותנו, גם היום, עם פתיחת כנס הקיץ, ביום לידתו של בנימין זאב הרצל; יום שהפך אצלנו, ובדין, ליום הרצל, לציון זכרו ופועלו של חוזה המדינה.

ראובן ריבלין: זאת הזדמנות נוספת לברך אותך, ידידי, חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר אילן שלגי, יוזם החוק, אשר נמצא כאן אתנו, ואנחנו מברכים אותו בברוך הבא וברוך הנמצא.

ראובן ריבלין: משמעותו הגדולה של היום הזה מוצאת את ביטויה גם בעובדה שהאופוזיציה נתנה את הסכמתה להקדמת הדיון בנושא זה עוד לפני הצעת האי-אמון, שכידוע, כמתחייב מהתקנון, עולה לדיון כנושא ראשון מייד בפתח שבוע הדיונים במליאה.

ראובן ריבלין: חברי וחברותי, גברתי יושבת-ראש סיעת קדימה וממלאת-מקומה, להיום, של יושבת-ראש האופוזיציה, הורגלנו מינקות לכנות את הרצל בתואר המחייב מאוד "חוזה המדינה", אבל אני לא בטוח שאנחנו נותנים את דעתנו לשאלה איזה מין חזון היה זה.

ראובן ריבלין: הלוא מיום שחרב בית-המקדש בטלה, כידוע, הנבואה מישראל.

ראובן ריבלין: בנימין זאב הרצל לא ניחן אפוא בחוש נבואי כשפרס את תוכניתו ואת חזונו, וגם לא כשאמר לימים: "בבאזל ייסדתי את מדינת היהודים" – משפט שכתב ביומנו, ואחריו הוסיף: "לו אמרתי זאת היום בריש גלי, הכול היו לועגים לי".

ראובן ריבלין: אין זאת אלא שהרצל ניחן באותה תכונה נדירה, זאת שנדמה שהיא כה חסרה לנו היום, של ראייה כוללת למרחוק, של חזון ארוך טווח, המציב לא רק את יעדי המחר, אלא גם את יעדי הדור הבא, הדורות הבנים ועוד אלה שאחריהם.

ראובן ריבלין: נכון שלא כל פרט בתוכניתו הגדולה אכן התממש בפועל, אם זה מבנה שבוע העבודה או תבניתו של דגל המדינה, אבל החזון הכולל שלו על הקמת בית מדיני לעם היהודי קם, ובגדול.

ראובן ריבלין: נכון, הרצל העלה גם את הצעת אוגנדה, שתחילה נדמתה בעיניו לפתרון הריאלי היחיד, לדבריו.

ראובן ריבלין: אולם גם הוא גנז אותה, משום שהגיע להכרה שלא היה לה בסיס לגיטימי, שהסוגיה הזו כלל איננה ויכוח אחר, אלא פתרון מרחיק לכת שעצם העלאתו נעדרת לגיטימיות פוליטית ומוסרית.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, דווקא בעידן של גלובליזציה המתאפיין באיום בלתי פוסק על מעמדה של הזהות הלאומית החיה הרצל מחדש את הלאומיות היהודית בת שנות האלפיים, ועשה את מה שלא עשו קודמיו: העניק לה לבוש מדיני, מעשי.

ראובן ריבלין: ההיסטוריה של העם – או ההיסטוריה של כל עם – איננה מדע של בית-ספר, אלא מדע חי, שמקומו בזירת העם.

ראובן ריבלין: כך כתב ההיסטוריון היהודי הנודע, דובנוב.

ראובן ריבלין: ברוח הדברים האלה גם אנחנו נקראים לחיות את הרוח שהפיח הרצל מחדש באותן עצמות יבשות – כמתואר בחזון המפורסם ביחזקאל – ביהודים שעלו מן הגולה ובעקבותיו זכו להקים כאן את ביתם.

ראובן ריבלין: יותר מ-100 שנים אחרי המאורע שהשפיע על הרצל השפעה מכרעת – משפט דרייפוס והאנטישמיות שנלוותה אליו – אנחנו עדים עדיין להתפרצויות אנטישמיות מכוערות בדמותן של ועידות דרבן, או הכרזות מן הסוג הנקלה ביותר מבית-מדרשו של שליט אירן.

ראובן ריבלין: לאלו ולאלו אנו שבים ואומרים ביום הזה: התנועה הציונית והחזון הציוני של הרצל קמו ונהיו.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל הריבונית היא עובדה מוגמרת, ועל כל שיג ושיח באזורנו ועל אזורנו יהיה לקחת עובדה זו בחשבון.

ראובן ריבלין: חוזה המדינה, האדם, לא זכה לראות בהתגשמות חזונו.

ראובן ריבלין: אבל החוזה שלנו עם המדינה במובן האחר, של מחויבות עמוקה ומתמשכת להמשך ביסוסה ושגשוגה ולגיבוש ערכי היסוד שלה, מחויבות זו היא נצחית.

ראובן ריבלין: היא הולכת ונמשכת מסיני ועד בוא הגאולה העתידית.

ראובן ריבלין: ברית הגורל וברית הייעוד שלנו בלתי ניתנות להפרה.

ראובן ריבלין: כי חלום ומעשה, כפי שכתב בספרו "אלטנוילנד", אינם שונים כל כך מכפי שנוטים לחשוב.

ראובן ריבלין: ובגרסה המוכרת יותר: "אם תרצו – אין זו אגדה".

ראובן ריבלין: האגדה של אז, החלום הציוני, אכן הפכו למעשה הריאלי של היום כבר למעלה מ-100 שנים.

ראובן ריבלין: ואנחנו רק בראשית הדרך.

ראובן ריבלין: פעם נוספת אני רוצה לברך את חברנו אילן שלגי, השר וחבר הכנסת לשעבר, על כך שהעמיד חוק זה וחייב אותנו, באהבה ובשמחה, לציין אותו ביום הולדתו ולא ביום מותו של הרצל אשר חל בכ' בתמוז.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד ראש הממשלה בנימין נתניהו לשאת דברים.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

בנימין נתניהו: כל יום הרצל, כל יום שנה, הוא לי חג, הוא חג לכולנו, אבל הוא חג שאני מזדהה אתו באופן אישי, כי אני – בוודאי כמו רבים מכם – משתאה כל פעם מחדש מדמותו ופועלו של הרצל, שהיה נביא בן-זמננו.

בנימין נתניהו: השנה אני מבקש להאיר צד בדמותו של הרצל שאיננו מוכר בציבור; ולא רק שאיננו מוכר בציבור, לדעתי הוא ידוע בהיפוך מן המציאות.

בנימין נתניהו: ההנחה הרווחת בציבור היא שהרצל בא ממשפחה מתבוללת ובמידה רבה בעצמו היה יהודי, אם לא מתבולל, בדרך להתבוללות, וכי הוא התנער מהמהלך הזה וכך גילה את הציונות.

בנימין נתניהו: אני עצמי הייתי שבוי בקונספציה הזאת, עד שקראתי את ספרו של יצחק וייס, שהתפרסם לאחרונה – "הרצל – קריאה חדשה".

בנימין נתניהו: מה שמתברר הוא שההיפך הגמור הוא הנכון, שהרצל בא ממשפחה יהודית, חלק ממשפחתו היו בכלל חובבי ציון, אביו היה יהודי משכיל אומנם, בעל דעות חופשיות, אבל הוא מעולם לא עזב את המסורת.

בנימין נתניהו: הוא היה הולך לבית-הכנסת.

בנימין נתניהו: כשעברו לעיר הגדולה הוא קנה מקומות בבית-הכנסת לחגים ובנו היה הולך אתו.

בנימין נתניהו: הרצל מספר שכשהוא היה נער הגיע בקבוק יין מהמושבות בארץ-ישראל וזה עשה עליו רושם עצום.

בנימין נתניהו: הוא כתב:

בנימין נתניהו: מי יודע אם כל רעיון הציונות לא היה מגולם באותו בקבוק, באותו יין שקיבלנו, קיבלה משפחתנו מארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: הוא עלה לתורה כבר-מצווה.

בנימין נתניהו: הוא קרא כנער בבית-הספר התיכון – נדמה לי שהוא היה בן 16 – מסה של דיורינג.

בנימין נתניהו: דיורינג היה אחד האנטישמים הגדולים והוא כתב מסה איומה נגד העם היהודי.

בנימין נתניהו: הוא ביטל את העם היהודי מכול וכול, הוא אמר שזה גזע נחות, זה עם חסר חשיבות וחסר יכולות.

בנימין נתניהו: והרצל, כנער, כתב נגד דיורינג והסביר את גדולתו של העם היהודי ואמר איזה עם כביר זה שהיה יכול לעמוד בסערות הזמן ולשרוד, וזה מראה את כוחו של העם היהודי.

בנימין נתניהו: זה הרצל המתבולל והמתנתק מהיהדות, כביכול.

רוני בר-און: אדוני ראש הממשלה, אתה אומר דברים חשובים מאוד.

רוני בר-און: אולי תגיד את זה גם לשותפים הטבעיים החדשים שלך בממשלה – – –

קריאה: רוני, מה זה קשור עכשיו?

בנימין נתניהו: הרצל כמובן נשא לאשה אשה יהודייה.

בנימין נתניהו: הוא כתב בבאזל על החוויה של העלייה לתורה לפני הקונגרס בבאזל.

בנימין נתניהו: אני מקריא לכם מה הוא כתב בקונגרס הציוני הראשון, לפני כינוס הקונגרס.

בנימין נתניהו: הוא מתאר כך: "מתוך כבוד לדת הלכתי בשבת שלפני הקונגרס אל בית-הכנסת.

בנימין נתניהו: ראש הקהילה קרא לי לעלות לתורה וכשעליתי לבימה הייתי נרגש יותר מאשר בכל ימי הקונגרס".

בנימין נתניהו: והוא מוסיף: "המלים המעטות של הברכה העברית חנקו את גרוני מהתרגשות יותר מאשר נאום הפתיחה ונאום הנעילה וכל ניהול הדיונים בקונגרס".

בנימין נתניהו: כלומר, חברי הכנסת, מה שאני מבקש להעיר פה, שלהרצל היתה זהות יהודית חזקה ומוצקה.

בנימין נתניהו: היהדות היתה נטועה עמוק בתוכו.

בנימין נתניהו: זו בעצם היתה הסיבה שבגללה הוא התמסר כל-כולו לגורל עמו ותורתו הציונית היתה נטועה עמוק בתודעה היהודית ושאבה מהמורשת היהודית.

בנימין נתניהו: אגב, זו גם הסיבה שהתורה שהוא הפיץ התקבלה בעוצמה כזאת, לא רק בקרב הקמפוסים האוניברסיטאיים והמשכילים היהודים במערב אירופה; היא התקבלה בעוצמה אדירה בתוך השטעטלים, בתוך הישיבות, בעולם המסורתי והדתי.

בנימין נתניהו: הרעיון הציוני ליכד מחדש יהודים משכילים, חופשיים, עם שומרי דת ומסורת.

בנימין נתניהו: הרצל הגדיר את מהלך שיקומו של העם היהודי כשיבה אל מה שהוא קרא "היהודיות".

בנימין נתניהו: הוא אמר את זה בקונגרס הציוני הראשון בבאזל: הציונות היא השיבה אל "היהודיות" עוד לפני השיבה אל ארץ היהודים.

בנימין נתניהו: מה הוא התכוון ב"יהודיות"?

בנימין נתניהו: הוא התכוון לזהות קולקטיבית שהיא תמהיל של דת, או יותר נכון של לאום ודת ומורשת תרבותית.

בנימין נתניהו: לא שהוא היה יהודי הלכתי במונחים של היום, אבל אני מבקש להדגיש שהוא הבין את הזהות היהודית על כל מרכיביה, זה לא היה זר לו, זה היה חלק ממנו, זה היה חלק הכרחי, אינטגרלי, של הציונות כפי שהוא עיצב אותה.

בנימין נתניהו: לכן הוא לא ראה את מדינת היהודים שתקום רק כארץ מקלט – ואתייחס תיכף לשאלת אוגנדה – הוא לא ראה אותה כאיזה מקלט בלבד לאיזה קיבוץ אנושי, אלא היא אמורה לספק מדינת לאום לעם היהודי, ל"יהודיות" הזאת.

בנימין נתניהו: זו היתה זהות לאומית על כל מרכיביה שהוא ביקש לאשש מחדש במדינה ריבונית לעם היהודית.

בנימין נתניהו: ובכן, השאלה הנשאלת – ואני לא יכול להשיב עליה כרגע – מאין הגיע הדימוי של הרצל כמתבולל.

בנימין נתניהו: אני משער – אני לא יודע – שהדימוי הזה התקבל משני דברים.

בנימין נתניהו: האחד, לפני שקרא להקמת המדינה היהודית אמר הרצל, בחרדה הגדולה שהיתה לו מהתפשטות האנטישמיות וחורבן יהדות אירופה, כהערת אגב, שאולי היהודים יתנצרו וכך יצילו את עצמם.

בנימין נתניהו: הוא מיהר להתכחש לרעיון הזה וגם אמר בכל מקרה, גם כשאמר אותו, שהוא לא יתנצר ולא היה עולה על דעתו.

בנימין נתניהו: אבל הדבר הזה נרשם, ואתם מכירים, כאישי ציבור, שמלה שנאמרה לא חוזרת.

בנימין נתניהו: יכול להיות שזה מקור אחד לתפיסה הזאת.

בנימין נתניהו: המקור השני היה כמובן שאלת אוגנדה, אבל גם את אוגנדה הוא ראה כמקלט לילה, משום שהוא מעולם לא ויתר על הרעיון של ארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: וגם מזה הוא חזר.

בנימין נתניהו: מה שהרצל זיהה בבירור – את התפשטות האנטישמיות.

בנימין נתניהו: הוא אמר ששום כוח לא יעצור את זה.

בנימין נתניהו: הוא אמר: בנסיבות הקיימות שום כוח לא יעצור את התפשטות השרפה שתכלה את כל יהדות אירופה, ועל כן חייבים לצאת.

בנימין נתניהו: "לצאת" – למדינה יהודית בארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: אי-אפשר להקים אותה בארץ-ישראל עכשיו, נקים אותה קודם כול באוגנדה.

בנימין נתניהו: אבל מעולם, מעולם, הוא לא התכחש לזהות היהודית שלו, ל"יהודיות", ללאומיות היהודית.

בנימין נתניהו: הוא ראה בסופו של דבר, וגם אמר את זה, שהפתרון היחיד שיכול להבטיח את עתידו של עם ישראל, של העם היהודי, הוא מדינה יהודית בארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: הוא אמר באותו ויכוח פולמוסי כביר בקונגרס השישי, בעיצומו של הוויכוח על אוגנדה, הוא אמר בעברית – הוא רשם באותיות, כדי שיוכל לבטא את זה: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.

בנימין נתניהו: זה נכון שהרצל חשב שהאנטישמיות תדעך לרמה מסוימת, שתהיה נורמליזציה ביחסי היהודים והלא-יהודים לאחר שתקום המדינה היהודית, אבל צריך להבין שהוא ראה בעיני רוחו מדינה יהודית של 8 מיליונים, 10 מיליוני יהודים, 12 מיליון – במונחים של היום כבר היינו 50 מיליון ומעלה – שמדינת ישראל תהיה כל כך חזקה, כל כך מוצקה, כל כך בלתי ניתנת להכחדה, מבחינת תפיסת שונאיה, שהדבר יביא לביטול מעשי של השנאה הזאת.

בנימין נתניהו: אני לא יכול לשער מה היה קורה אם האיש הזה היה חי.

בנימין נתניהו: אני חושב שאחד האסונות שקרו לעם היהודי זה שהוא חי כל כך מעט זמן.

בנימין נתניהו: הוא התחיל בגיל 37-36, ומת בגיל 44.

בנימין נתניהו: הגיל הממוצע של חברי הכנסת – לפי בדיקה של עוזרי – הוא 53.

בנימין נתניהו: הרצל חולל נפלאות, והתוכנית הגדולה שלו היתה להקים את המדינה היהודית עם ההתמוטטות הוודאית של האימפריה העות'מאנית, ואם היה מקים – אם היה חי – אין לי ספק שהסיכויים להצלחה היו גדולים מאוד, ואז ההיסטוריה היהודית ודאי היתה אחרת; אבל אני יכול רק לשער.

בנימין נתניהו: בכל מקרה, בדבר אחד אני בטוח – שהדיאגנוזה והפרוגנוזה שלו היו נכונות לחלוטין; שהדרך היחידה להבטיח את קיומו של העם היהודי היא על-ידי מדינת לאום של העם היהודי, עצמאית וריבונית, פה, בארץ-ישראל, חזקה דיה, מבחינת זהותה ותרבותה, כדי להגן על עצמה ולהבטיח את העתיד היהודי.

בנימין נתניהו: זה בעצם היה הבסיס של הציונות, וזה נשאר הבסיס של הציונות.

בנימין נתניהו: ולכן, מי שאינו מכיר בזכותו של העם היהודי להגדרה עצמית ולמדינת לאום מוכרת משלו; מי שאיננו חש ואיננו מכבד את הקשר העמוק של עם ישראל לארצו – אינו מכבד באמת את הזכויות הלגיטימיות של העם היהודי.

בנימין נתניהו: ועל כן, ההכרה במדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי היא בסיס הכרחי לשלום אמת בינינו לבין שכנינו הפלסטינים.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, בבית הזה, שמסמל את ריבונותנו ואת חירותנו, מוצבת דמותו של הרצל מול עינינו, כאן, בכותל של הכנסת.

בנימין נתניהו: ואני חייב להגיד ביום הרצל זה, שהרצל ניצח.

בנימין נתניהו: גם אם כמשה רבנו הוא הוביל את עמו לארץ המובטחת ולא זכה לחיות בה – אף-על-פי שביקר בה – הרי אנחנו כאן, אנחנו חיים כאן, יוצאי יותר מ-100 ארצות, דוברי יותר מ-80 שפות, שחידשו את תפארת תרבותם ושפתם העברית הקדומה בארץ אבותיהם.

בנימין נתניהו: חידשנו את ה"יהודיות" עם שובנו לארץ היהודים, כלומר החזון של הרצל קם והיה למציאות נעלה מכל דמיון.

בנימין נתניהו: הציונות ניצחה.

בנימין נתניהו: היא ניצחה כנגד כל הסיכויים; היא ניצחה כי היא נחצבה מכוחו של רעיון נעלה וראוי, אבל יותר מכול – הציונות ניצחה מפני ש"אם תרצו" התקיים בנו כצוואתו וכחזונו של בנימין זאב הרצל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את יושבת-ראש סיעת קדימה לשאת את דברה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, חברי המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, "איך זה שכוכב אחד לבד מעז.

דליה איציק: איך הוא מעז – – – כוכב אחד לבד", כך כתב המשורר נתן זך.

דליה איציק: אני משוכנעת שהוא לא כתב את זה על בנימין זאב הרצל, אבל חשבתי שהמשפט הזה כל כך מתאים לאישיותו של בנימין זאב הרצל.

דליה איציק: מול הסיפור הבלתי-ייאמן הזה עומד אדם ומשתאה – איך האיש הזה, בן 40, לבדו, איך האיש דל הכתפיים הזה נשא על גבו משימה כבדה כמעט לבדו.

דליה איציק: עד גיל 39 היו חייו של הרצל נטולים כל ניצוץ יהודי.

דליה איציק: הידע שלו על העם היה קלוש.

דליה איציק: ספרו "מדינת היהודים" הוא אחד הספרים – בלי הגזמה – ששינו את העולם והביאו לנדידתו של עם.

דליה איציק: "אנחנו עם, אנחנו עם אחד" – הוא כתב בגאווה לפני 112 שנים.

דליה איציק: בן 44 שנים בלבד היה הרצל כשהלך לעולמו.

דליה איציק: "מלך", "מלך היהודים", קראו לו ההמונים.

דליה איציק: מותו בא לפתע, ואבל כבד, מובן, ירד על בית ישראל.

דליה איציק: הסיפור היפה הוא שבאחת העיירות ברוסיה כתב ילד בן 18: "לא יקום עוד איש נפלא כזה, שמאחד בקרבו גבורת המכבים עם מזימות דוד, את אומץ רבי עקיבא ואת ענוות הלל".

דליה איציק: הוא כתב: "רק פעם במשך אלפי שנה ייוולד איש נפלאות כזה".

דליה איציק: הנער הצעיר הזה היה דוד בן-גוריון, שזכה להפוך את החזון למציאות כשהקריא בה' באייר תש"ח את מגילת העצמאות, המכריזה על הקמת מדינת ישראל.

דליה איציק: בעיני, המיוחד בהרצל – יש לנו הרבה גיבורים – הוא דווקא שהוא לא הסתפק ברקימת חלום.

דליה איציק: הוא רץ, הוא ביצע, הוא גיבש תנועה לאומית, תנועה ציונית, תנועה של עם שלא הסתפקה בחלום אלא ממש מימשה אותו.

דליה איציק: אני יודעת שאנחנו נוטים לשבח את החזון שלו דווקא.

דליה איציק: "יהודי כל כך רזה, מאיפה יש לו כוח להיות חוזה", כמו שכתב יענקל'ה רוטבליט בשיר שלו.

דליה איציק: אבל השאלה היותר-חשובה בעיני היא מאיפה היה לו הכוח להעביר את הגעגועים למולדת האבודה מעולם של דמיון למציאות, כשכל התנאים היו נגדו.

דליה איציק: נגד כל הסיכויים.

דליה איציק: כשמתבוננים בתמונות שלו, בתמונה היחידה שנמצאת פה – ובצדק – ובמעשים שלו, מצטיירת מין דמות של איש רזה, עניו מאוד; אבל הוא קלט, ועוד איך, את גודל השעה ואת התפקיד האישי שלו בשעה הגורלית הזאת.

דליה איציק: כשהוא סיכם את הקונגרס, הוא אמר במלה אחת כמעט: "בבאזל ייסדתי את מדינת היהודים".

דליה איציק: "ייסדתי".

דליה איציק: אני ייסדתי.

דליה איציק: בצדק.

דליה איציק: לא מעט פעמים נשאלת שאלה אם אדם אחד – אם מנהיג אחד – יכול לשנות את ההיסטוריה.

דליה איציק: לדעתי, ולצערי הרב – אני חושבת שיש כאלה שיסכימו אתי, רבים – שכן; מנהיג אחד שינה את ההיסטוריה.

דליה איציק: מנהיג איום ונורא.

דליה איציק: אבל הרצל הוא האדם ששינה לנו את ההיסטוריה.

דליה איציק: ביומנו הוא כתב: "היום אני בודד, מחר אולי אני אהיה מנהיג של מאות אלפי אנשים".

דליה איציק: אני מודה, אני מאוד מתפעלת מדמותו, מאישיותו, וכל קמצוץ מידע וכל פרט על חייו האישיים מאוד מעניינים אותי, אבל יש משהו מכמיר, ממש נוגע ללב, כשמתוודעים אל הסיפור המשפחתי שלו, אל הטרגדיות האיומות שפקדו אותו.

דליה איציק: הרצל נפטר בדמי ימיו.

דליה איציק: הטרגדיה האישית של מותו רדפה גם את משפחתו, אבל בסיפור האישי שלו יש כל כך הרבה סמלי, כי בחייו שלו מקופלים קורות העם היהודי בדורות האחרונים.

דליה איציק: וכשאתה שוקע אל סיפור ילדיו ומשפחתו – הגרון נחנק, צריך להודות.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אילו הוא היה כאן בינינו, מה הוא היה אומר עלינו?

דליה איציק: יש לי הרגשה שאתם מצפים שאני אגיד שהוא היה מתאכזב; אני ממש לא חושבת כך.

דליה איציק: אני משוכנעת שהוא היה אומר ש-112 השנים שחלפו מאז הקונגרס היו 112 שנים של עלייה, של בנייה, של התיישבות, של מאבק ולחימה, 112 שנות ניצחון של התנועה הציונית, של מדינה עצמאית, של שפה עברית, של צבא, של עלייה, של תרבות, של יצירת חברה מתקדמת.

דליה איציק: ועל אף הרצון להזכיר את הכתמים שדבקו בנו, וגם עם הרצון להזכיר את העננים שמרחפים מעלינו, אני בטוחה שהוא היה מלא התפעלות מהאומה שקמה בסערת מלחמה, מלחמה שעדיין לא נסתיימה.

דליה איציק: מדינה שמשדרת אנרגיות חיוביות של בנייה ויצירה, מדינה שחברה במשפחת העמים, שמנהיגים וראשי מדינות עולים אליה לרגל, מדינה שהישגיה המדעיים ורמת הטכנולוגיה שלה מציבים אותה בין המדינות המתקדמות בעולם.

דליה איציק: מדינה חופשית ששומרת על אופיה הדמוקרטי ועל חירות האדם חרף אתגרים קשים.

דליה איציק: לפני 112 שנה הוא יצא למסע ארוך.

דליה איציק: אני משוכנעת שאילו הוא היה כאן בינינו, אנחנו היינו מסתכלים לו בעיניים והיינו אומרים לו: עיניך רואות את המציאות והיא עולה עשרות מונים על החזון שלך.

דליה איציק: ממש כך.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, למרות ההישגים הללו, טוב שנשאל את עצמנו – לא כל יום, כל יום זה מוגזם, אבל מדי פעם שנשאל את עצמנו – אתה ראש הממשלה, אנחנו שליחי הציבור:

דליה איציק: האם אנחנו ראויים להיקרא ממשיכי חזונו של בנימין זאב הרצל?

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושבת-ראש סיעת קדימה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו נעבור לדברי הסיעות, ובראשן סיעת קדימה, הגדולה בסיעות – חבר הכנסת זאב בילסקי.

ראובן ריבלין: ואחריו – נציגת הליכוד, סגנית השר גילה גמליאל.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת לשעבר אילן שלגי, דייוויד בריקסטון מהנהלת ההסתדרות הציונית, חברי כנסת נכבדים, לכבוד לי לעמוד כאן היום ולדבר דקות מספר על אדם שבשנים האחרונות קמתי בבוקר אתו, הלכתי לישון בלילה אתו ובכל פעם התפלאתי מחדש, איך היה לו אותו חזון.

זאב בילסקי: הרי אנחנו תמיד חכמים בדיעבד.

זאב בילסקי: איך אדם שקם והחליט על רעיון שנשמע כל כך תמוה באותם ימים, בסופו של דבר הביא להקמתה של מדינת ישראל.

זאב בילסקי: כבר דיבר ראש הממשלה ודיברה יושבת-ראש סיעת קדימה על הייחודיות, על הציונות שניצחה.

זאב בילסקי: אני רציתי לדבר על שני דברים.

זאב בילסקי: אחד הדברים שהרצל האמין בהם, הוא חשב שכשהיהודים יבואו לפה, שכניהם הערבים יקבלו אותם בשמחה, כי הנה באים אנשים עם הרבה מוטיבציה, עם הרבה רצון טוב; נחיה ביחד ונעשה את הכול.

זאב בילסקי: אם הרצל היה פה עכשיו, הייתי אומר לו – נכשלנו.

זאב בילסקי: אמרה יושבת-ראש הכנסת לשעבר: הייתי אומרת לו – הצלחנו.

זאב בילסקי: נכון, אדוני היושב-ראש, הצלחנו, אבל באיזה מקום נכשלנו.

זאב בילסקי: איפה נכשלנו?

זאב בילסקי: בכך שהוא האמין שאנחנו נוכל, ובסופו של דבר, היום, לאחר למעלה מ-60 שנה, בזה לא הצלחנו.

זאב בילסקי: לכן, אדוני ראש הממשלה, אני באמת מאמין, שאתה, אולי כולנו יחד, צריכים לנסות להשלים את הפרק החסר הזה במשנתו של הרצל ולהביא לכך שעמי הסביבה, שכנינו, יצליחו להבין שאנחנו לא מדברים רק לטובתנו; כן, גם, אבל גם לטובתם.

זאב בילסקי: לפני חודשים מספר, כשהייתי בחלוציות, וראיתי את החבר'ה, את המפונים של גוש-קטיף, שנמאס להם להילחם עם כולם, עשו מה שהם יודעים לעשות – מגדלים פלפלים, מייצאים אותם.

זאב בילסקי: כל פעם אני טועם שם פלפל.

זאב בילסקי: מה אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, חבל על הזמן.

זאב בילסקי: ואז התחשק לי ללכת עוד כמה מאות מטרים, לעבור את הגבול.

זאב בילסקי: הייתי בנתיב-העשרה – משוועים שם שמינהל מקרקעי ישראל יפשיר קרקעות, כדי שיוכלו להתיישב עוד אנשים בנתיב-העשרה – רציתי לעבור את הגבול וללכת להנייה ולהגיד לו: אדוני, בוא תראה את האנשים האלה, לא חבל לך על הזמן?

זאב בילסקי: עם אנשים כאלה תוכל רק להפריח את חיי האנשים שלך, את הסביבה שלך, שום דרך אחרת לא תצלח לך.

זאב בילסקי: זאת אולי הצוואה שקיבלנו, להשלים את אותו רעיון של הרצל לגבי החיים פה עם השכנים שלנו.

זאב בילסקי: דבר אחרון, אדוני היושב-ראש, אמר כבר ראש הממשלה, שהרצל נפרד מאתנו בגיל צעיר מאוד.

זאב בילסקי: מעט מאוד אנשים יודעים שבזמנו של הרצל לא היה סיוע לבוחר, איך זה נקרא?

זאב בילסקי: תקציב.

ראובן ריבלין: קשר עם הבוחר.

זאב בילסקי: קשר עם הבוחר.

זאב בילסקי: לא תאמינו, אבל הרצל לקח את כל הכסף של עצמו, הקצת שהיה לו, של אשתו, שהיה לה יותר – לקח את הכסף הזה ועשה קונגרסים.

זאב בילסקי: לא ביקש סיוע מהכנסת, לא מהממשלה, לא הביא חשבוניות – יש פה תהליך אדיר של חשבוניות, כל הזמן אתה צריך לקנות, להביא חשבונית – הוא לא הכיר את הנושא הזה.

זאב בילסקי: לקח את כל שהיה לו עצמו והכניס את זה לתוך אותם קונגרסים ציוניים.

זאב בילסקי: כי לא היה קל להביא אנשים לקונגרס הציוני, לשכנע אותם להגיע, לנסוע; בכל אופן היו זמנים אחרים.

זאב בילסקי: הבן-אדם הזה, מכיוון שהקדיש את כולו לעבודה הציבורית, למעשה הזניח את משפחתו, אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: ואני פונה לכל אותם אנשים שיושבים פה היום.

זאב בילסקי: אנחנו עוסקים בעבודה ציבורית, ועל כך נאמר כבר בתפילה, שכל העוסק בצורכי ציבור באמונה, הקדוש-ברוך-הוא ישלם שכרו.

זאב בילסקי: אבל גם המשפחה חשובה.

זאב בילסקי: והרצל הזניח את משפחתו ושילם מחיר יקר וילדיו שילמו מחיר יקר.

זאב בילסקי: אני רוצה פה מעל דוכן הכנסת להודות לידידי, ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט, שבתקופת כהונתו ובתקופת כהונתי כיושב-ראש הסוכנות היהודית הצלחנו לעשות את החסד עם הרצל ולהביא לפה לקבורה מכובדת בהר-הרצל, בירושלים, את ילדיו של הרצל.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת בילסקי, צריך להזכיר, גם יושב-ראש הסוכנות לשעבר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגנית השר גילה גמליאל לומר את דבריה מטעם הליכוד.

ראובן ריבלין: ואחריה – חבר הכנסת אלכס מילר מטעם ישראל ביתנו.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, ראש ממשלת ישראל, מר בנימין נתניהו, שרות ושרים, חברי וחברות הכנסת, בשנת 1902 פרסם בנימין זאב הרצל את ספרו "אלטנוילנד" – ארץ ישנה-חדשה, ובו הוא מתאר את המדינה היהודית העתידה לקום בארץ-ישראל.

גילה גמליאל: הספר מספר על שני צעירים שמבקרים בארץ-ישראל ומוצאים אותה בלתי מפותחת ומיושבת בדלילות.

גילה גמליאל: צעירים אלו מחליטים לחזור אחרי 20 שנה ומגלים ארץ מפותחת ומשגשגת.

גילה גמליאל: רומן אוטופי זה מסמל את בסיס תפיסתו של הרצל והבנתו שיש לכרוך את העבר עם העתיד.

גילה גמליאל: ללימוד העבר יש חשיבות גדולה.

גילה גמליאל: העם היהודי הצליח לשרוד בעיקר בזכות השמירה על ערכיו, דתו, אמונתו ומסורתו.

גילה גמליאל: ההכרה בערך העבר איננה מספיקה.

גילה גמליאל: עוצמתה של אומה נמדדת גם בבניית כלים בהווה להשגת עתיד בטוח יותר.

גילה גמליאל: כך פעל בנימין זאב הרצל, הוא בנה את העתיד על בסיס ערכי העבר ובהתחשב במציאות ההווה של אותם ימים.

גילה גמליאל: ספרו מסתיים במשפט: "חלום ומעשה אינם שונים כל כך כפי שנוטים לחשוב, כי כל מעשה בני אדם בחלום יסודם וגם אחריתם חלום היא – – – ואילו אם לא תרצו, הרי כל אשר סיפרתי לכם אגדה הוא, ואגדה יוסיף להיות".

גילה גמליאל: משפט זה בגרסתו המקוצרת, "אם תרצו אין זו אגדה", הפך לאחת מאבני היסוד של הריבונות היהודית על אדמת ארץ-ישראל בעת החדשה.

גילה גמליאל: לפי דוברי השפה הגרמנית, התרגום המדויק יותר הוא: "כשתרצו, אין זו אגדה".

גילה גמליאל: על-פי חזונו של הרצל: מתי שרק נרצה – עלינו לקום ולפעול.

גילה גמליאל: זוהי גדולתו של הרצל, הוא האמין עוד לפני שעיניו ראו.

גילה גמליאל: הרצל נחל אכזבות כאשר פנה לאומות עולם, אך לא נשבר ברוחו.

גילה גמליאל: הוא לא הצליח להשיג מידי טורקיה סמכויות פיתוח ושלטון למפעלו, אבל הוא המשיך לחתור לעבר היעד שהציב לעצמו.

גילה גמליאל: הוא נכשל במשא-ומתן שלו עם בריטניה ולא התייאש.

גילה גמליאל: הוא קיים שיחות עם האפיפיור, עם מלך איטליה, עם שלטונות רוסיה, נסע לארץ-ישראל למימוש חזונו, והיה עיקש בעמדתו חרף הכישלונות הצורבים.

גילה גמליאל: גדולתו של הרצל היא ביכולתו להבין את עוצמת האנטישמיות דווקא בזמן שהיהודים קיבלו את זכויות האמנציפציה והצליחו כן להשתלב בכלכלה, בתרבות ובמנגנוני השלטון.

גילה גמליאל: הרצל היה איש חזון, אך הוא ידע לייצר את הכלים המעשיים שיובילו לקידום רעיונותיו: הוא כינס את הקונגרס הציוני, הוא ייסד את הבנק הציוני, הוא הכריז בקונגרס החמישי על ייסוד הקרן הקיימת לישראל.

גילה גמליאל: הוא הגה כמה רעיונות לדגלה של מדינת ישראל.

גילה גמליאל: הוא פעל בנחישות להפוך את החזון למציאות, וכל זאת בשנות ה-30 לחייו.

גילה גמליאל: הרצל היה איש צעיר, בעל מעוף ותעוזה, שלא פחד מהבלתי-אפשרי.

גילה גמליאל: בן 44 בלבד היה במותו.

גילה גמליאל: הרצל היה צעיר מכדי להיות שבוי בפרדיגמות, צעיר מכדי ללכת עם הזרם, צעיר מכדי להרים ידיים ולחשוש מהסביבה ומהבלתי-אפשרי.

גילה גמליאל: הרצל היה איש שידע להאמין במה שחלם.

גילה גמליאל: הבה ניקח ממנו את היכולת שלו להאמין בחלום, את היכולת לשנות את העולם בניגוד לסיכויים.

גילה גמליאל: כסגנית שר במשרד ראש הממשלה לקידום הצעירים במדינת ישראל, אני רואה בדור הצעיר את ממשיכי דרכו של הרצל.

גילה גמליאל: הצעירים הם אלו שפנה אליהם הרצל שש שנים לפני מותו, ואצטט מדבריו: "דבר אחד היה אצלי מעל לכל ספק, התנועה תימשך.

גילה גמליאל: אינני יודע מתי אמות, אך הציונות לא תמות לעולם".

גילה גמליאל: הצעירים הם אלה שימשיכו את דרכו וישמרו על מדינת ישראל.

גילה גמליאל: הם אלו שימשיכו להגשים את חלום הציונות ואת יציבותנו בעתיד.

גילה גמליאל: הם אלו שימשיכו לפעול למען החזון.

גילה גמליאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגנית השר, חברת הכנסת גילה גמליאל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אלכס מילר, ואחריו – את דניאל בן-סימון, נציג מפלגת העבודה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה, חברי חברי הכנסת, היום אנו מציינים את יום הולדתו של בנימין זאב הרצל, אבי הציונות המדינית וחוזה מדינת ישראל.

אלכס מילר: אף שנפטר בגיל צעיר ולא זכה מעולם לראות את תקומתה של המדינה, היה הרצל הראשון שהצליח לאחד את העם היהודי תחת קורת-גג אחת וליצור לו מסגרת לאומית אחידה.

אלכס מילר: כמי שחווה על בשרו את גילויי האנטישמיות כבר ארבעה עשורים לפני עליית הנאצים לשלטון, הבין הרצל כי אין ביכולתה של אירופה לפתור את בעיית היהודים, ולכן עסק בפעילות דיפלומטית מסיבית בקרב מדינות ונציגיהן כדי לגייס תמיכה ברעיון הציוני ובמימוש ההתיישבות היהודית בארץ-ישראל.

אלכס מילר: בספרו "מדינת היהודים" כתב: "יודע אני היטב כי לא די בתבונה לבדה.

אלכס מילר: הנוער, הסוחף אתו את הזקנים, נושא אותם החוצה בזרועותיו האיתנות והופך את נימוקי התבונה להתלהבות.

אלכס מילר: אני מאמין כי דור של יהודים נפלאים יצמח מן האדמה.

אלכס מילר: שוב יקומו המכבים.

אלכס מילר: היהודים הרוצים, תהיה להם מדינתם.

אלכס מילר: עלינו לחיות סוף-סוף כבני-חורין על אדמתנו ובמולדתנו".

אלכס מילר: הנוער, רבותי, כפי שמזהה זאת הרצל עוד בתחילתה של המאה הקודמת, הוא שיבטיח לנו את עתידנו כאן, הוא זה שיגן בחירוף נפש עלינו בעת שירותו הצבאי, והוא זה שתוטל עליו המשימה להכשיר את הדור הבא אחריו.

אלכס מילר: היום, כצוואתו של חוזה המדינה, עלינו לטפח את הדור הצעיר.

אלכס מילר: הטיפוח משמעותו השקעה בחינוך ציוני כמובן, אך גם נגיש ואיכותי, כזה המפתח מצוינות ואינו מדכא אותה.

אלכס מילר: כמי שעלה לארץ בנערותו, אני מכיר מקרוב את החשיבות של מערכת החינוך בטיפוח ערכי "ואהבת לרעך כמוך" וביצירת אחדות, לכידות וערבות הדדית שבין אדם לחברו, שהן לב-לבו של החוסן הלאומי שלנו ומהוות חלק בלתי נפרד מהחלום הציוני.

אלכס מילר: בימים שבהם מחולקת עוגת התקציב הדלה שלנו וחרב הקיצוצים מרחפת כל העת, הרשו לי לבקש: רק אל תיגעו בחינוך.

אלכס מילר: ולסיום, רבותי, אצטרף למשאלתו של חבר הכנסת והשר לשעבר אילן שלגי, שיזם את חוק הרצל, ורבות הודות לו אנו מציינים היום את זכרו ופועלו של חוזה המדינה: "מי ייתן ונגיע לשלום בגבולות ביטחון שיאפשרו לנו ולדורות הבאים להבטיח את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית לעד".

אלכס מילר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס מילר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ואחריו – את חבר הכנסת אברהם מיכאלי מטעם ש"ס.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, לקראת השנה הבאה, אני – – – זה הדבר הכי מכובד שיש של הרצל – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח לציין שהערתך היא הערה שאני עוסק בה כל היום.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שבתחילת הישיבה, לתפארת הכנסת, היו פה למעלה מ-70 חברי כנסת וגם רוב חברי הממשלה.

ראובן ריבלין: יכול להיות שייתכן שצריך לעשות ביום הזיכרון, שהוא יום הולדתו של הרצל, מתכונת הרבה יותר מצומצמת של כמה נואמים, ארבעה במספר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באחד הימים הזדמן לי להיכנס לבית-הקברות "מונפארנאס" בפריס.

דניאל בן-סימון: עוד אני מטייל בין הקברים – כי הקברים מספרים סיפור, הרבה פעמים חושפים מציאות – וקבר אחד עמד והפריד בין החלקה של הלא-יהודים לבין החלקה היהודית.

דניאל בן-סימון: אמרתי לעצמי, מי השתגע פה לעמוד באמצע?

דניאל בן-סימון: אני קורא שם: פה טמונות עצמותיו של אלפרד דרייפוס ובני משפחתו.

דניאל בן-סימון: גם במותו לא ידע איפה הוא עומד.

דניאל בן-סימון: והמשפחה הזאת, שהציתה את דמיונו של הרצל, או המשפט הסנסציוני בסוף המאה ה-19 – הקבר הזה, איש לא עולה אליו לרגל, אבל הפרשה הזאת הקדיחה את מוחו של הרצל ויצרה את אחת המהפכות היותר-מדהימות.

דניאל בן-סימון: ולא רחוק משם יש רחוב קאמבון בפריס; כתוב שם בפתח המלון: פה שהה תיאודור הרצל בזמן משפט דרייפוס.

דניאל בן-סימון: וההיסטוריה מתחברת בשתי הדמויות האלה, אחד וינאי, אחד צרפתי מאזור אלזס, יהודי, אבל לא מודע ליהדותו.

דניאל בן-סימון: חלק מהאחים שלו דיברו גרמנית, חלקם דיברו צרפתית.

דניאל בן-סימון: קצין שעמד למשפט, כמובן, שגוי, אבל עד הרגע האחרון לא ידע שיהדותו שיחקה תפקיד כלשהו.

דניאל בן-סימון: ולכן, הקבר הזה עומד בין הגויים לבין היהודים, לא ברור איפה הוא עומד.

דניאל בן-סימון: אלה שני דברים שפשוט התחברו אצלי.

דניאל בן-סימון: לגבי הרצל, אני רוצה להתחיל דווקא מהמסע האחרון שלו, מסע הלוויה שלו, ביולי 1904, שמי שהיה שם תיאר אותו כאחת הלוויות היותר-מדהימות שנראו בעיר הכי מאופקת באירופה, ששימשה כבר אז מעבדה לטירוף האנושי שעמד לצאת לפועל 30 שנה אחרי.

דניאל בן-סימון: מכל רחבי אירופה באו יהודים וחלקו לו כבוד – רכבות מכל אירופה זרמו לכיוון וינה כדי לחלוק כבוד לאיש הזה.

דניאל בן-סימון: וסטפן צווייג, חבר של הרצל ואיש מאופק בעצמו – שהתאבד כעבור זמן – סיפר על "טירוף חושים שכמוהו לא ראיתי בימי חיי".

דניאל בן-סימון: כשזה בא מווינאי זה אומר שבכל זאת התכונה היתה גדולה.

דניאל בן-סימון: אם יש משהו שהרצל הצטער עליו בחייו – זה שהוא התחיל מאוחר.

דניאל בן-סימון: הוא התחיל בגיל 30 וקצת, מה שאצלנו הוא המשמרת הצעירה.

דניאל בן-סימון: סך הכול תשע שנים של עבודה פוליטית, שיצרו את אחת המהפכות הגדולות ביותר בתולדות האנושות.

דניאל בן-סימון: תשע שנים בלבד.

דניאל בן-סימון: ואם יש משהו שהוא הצטער עליו – הוא אמר לאחד החברים: "משגה היה זה שהתחלתי מאוחר – – – אילו ידעו עד כמה אני סובל כשאני חושב על אותן שנים אבודות, שלא ניגשתי למשימתי מוקדם יותר".

דניאל בן-סימון: בפרק הזמן הזה, של תשע שנים, הקצר מאין כמוהו, הוא יצר מסגרת לאומית לציבור המפוצל והבלתי-מאורגן ביותר עלי אדמות – היהודים; הוא הקים וקיים כמעט בכוחות עצמו תנועה אשר כתום יובל שנים הביאה לתקומתה של מדינת ישראל.

דניאל בן-סימון: הרצל לא המציא את הציונות; אחרים באו לפניו, אבל הוא חישל את הכלים שיהפכו את הציונות מפנטזיה למשהו אמיתי.

דניאל בן-סימון: יש מאין הוא יצר אשליה של כוח.

דניאל בן-סימון: הוא הרי לא נבחר לשום תפקיד, הוא המשיך לעבוד בעיתון שלו גם בתקופה שהוא עשה את המהפכה הציונית, אבל הוא יצר אשליה של כוח, ואחריה את עצם הכוח שעתיד היה לאפשר את שיבת ציון.

דניאל בן-סימון: מי שהכירו אותו תיארו אותו כאדם שנע בין השרלטן לבין הגאון.

דניאל בן-סימון: נחום גולדמן אמר שגאון הוא אדם שנותן פתרון פשוט לבעיה מורכבת.

דניאל בן-סימון: זה כל הגאונות.

דניאל בן-סימון: אחרים אמרו: זה מסובך, זה מסובך; הוא אמר: זה אפשרי.

דניאל בן-סימון: הרפתקן מהגדולים ביותר שקמו במאה ה-20, איש ספר וספרות, ספק מחזאי ספק שחקן, עיתונאי שהמיר את עיסוקו ביצירת מהפכה יוצאת דופן.

דניאל בן-סימון: בנסיבות האלה, היוצאות-דופן, נפגש הרצל, כמו שאמרתי, עם הקצין הזה, דרייפוס, ואני שואל את עצמי, מה היה קורה אילו זוכה הקצין דרייפוס – האם היתה המהפכה הציונית יוצאת לדרך?

דניאל בן-סימון: אני חושב שכן.

דניאל בן-סימון: רווחת דעה, לפחות, שמשפטו של דרייפוס והשפלתו הם שנטעו במוחו של הרצל את הרעיון של הקמת מדינה יהודית עצמאית.

דניאל בן-סימון: האמת היא שפרשת דרייפוס היתה הקש האחרון.

דניאל בן-סימון: היא באה אחרי לבטים – – –

ראובן ריבלין: אחרי קישינב.

דניאל בן-סימון: נכון, אבל זה היה הדבר שבעצם הצית את המהפכה הזאת.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, הוא אמר משהו על ערש דווי, נדמה לי שעות לפני מותו.

דניאל בן-סימון: "אל תשתגעו בזמן שאני מת", הוא אמר למנהיגים היהודים שהקיפו את מיטתו, ואני מאוד מקווה שנשעה לעצה הזאת, לצוואה הזאת, גם 130 שנה אחרי.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דניאל בן-סימון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

חיים אורון: העניין של המקום של הקבר של דרייפוס לא מתאים לעוד אנלוגיות בבית הזה?

חיים אורון: כל אחד והאסוציאציה שלו.

ראובן ריבלין: זה טיבן של אסוציאציות, וזאת גדולתן.

חיים אורון: הוא שנאמר – רק כשיבוא המשיח המשלים והנמשלים יהיו זהים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אכן, הכנסת מכבדת את זכרו של הרצל ביום הולדתו, ועל-פי החוק אכן מקיימים פה דיון לזכרו.

אברהם מיכאלי: אנחנו, כעם יהודי, שבמשך דורות סבל מרדיפות בגלות הקשה – בכל הגלויות, העם היהודי נאלץ הרבה פעמים להתמודד עם קשיים בלי לתת פתרון מעשי בכיוון שבסוף הרצל דחף אותו, כקטלי

אברהם מיכאלי: זטור אחרון – הקמת אותה תנועה שאיחדה מסביב לה רעיון אחד גדול, של הקמת מדינה יהודית.

אברהם מיכאלי: אין ספק שבמשך ההיסטוריה עם ישראל סבל בתקופות שונות מצרות אולי יותר גדולות מאלה שהיו בתקופה שהרצל חי בה.

אברהם מיכאלי: ואם באמת משפט דרייפוס כן היה או לא היה הקטליזטור, הרצל הבין שבסוף חייבת להיות לעם ישראל מסגרת שבה יוכל לחיות ולהגן על עצמו, באותה מסגרת, שתהיה מסגרת יהודית.

אברהם מיכאלי: השאלה היא על תוכן החזון של הרצל; היתה כל הזמן מחלוקת, בהיסטוריה, וכל אחת מהקבוצות בעם היהודי ראתה תוכן אחר לאותו חזון ולאותה מטרה – להגיע לארץ-ישראל ולחיות פה, אבל אין כל ספק שזה שבאותה תקופה ההתעוררות היתה להגיע לארץ-ישראל ולחיות בה כעם יהודי במדינה משלנו – ובסוף אותה החלטה טובה, שזה מהקדוש-ברוך-הוא, ולא הלכנו לכל מיני מדינות אחרות, כפי שבהתחלה אולי העלו רעיונות לחיות שם – נותנת לנו היום אפשרות להשקיף ולהסתכל על חיינו היום כאן, במדינת ישראל, מאיפה באמת אנחנו היהודים הגענו לכאן – מהקשיים השונים.

אברהם מיכאלי: אם אני מסתכל היום על אחת הישועות הגדולות של הדור האחרון – העלייה שהיתה לארץ-ישראל ממדינות שונות – במיוחד אני, כיוצא ברית-המועצות לשעבר, שהגעתי לארץ כילד, אני זוכר, אדוני היושב-ראש, את אותה תקופה קשה, שבה היהודים בהחלט סבלו צרות איומות מהשלטון הקומוניסטי, וידעו בסוף, כשהמדינה קמה, שהמדינה היא כתובת לבוא ולהיקלט בה, כיהודים שיכולים לשמור על אותו תוכן יהודי.

אברהם מיכאלי: והתוכן היהודי לאו דווקא נבע מאותה דרך ציונית; התוכן היהודי נבע בוודאי מאותו חינוך יהודי שרבותינו חינכו וגידלו אותנו עליו במשך דורות, אבל כשלבסוף המסגרת היתה, והיתה יכולה לתת לאנשים פתרון, וכבר היה אפשר בצורה מעשית להגיע לארץ-ישראל – לא רק לדבר, אלא גם להגיע לארץ-ישראל ולחיות פה – ודאי שלהרצל יש הזכות הגדולה של יצירת המסגרת הזאת.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים כאן, כיהודים שחיים בארץ-ישראל, תמיד לחשוב איך אנחנו מגבשים את אותה זהות יהודית, את אותו תוכן יהודי, כדי שנהפוך את אותו חזון של הרצל לחזון יהודי אמיתי, שנוכל לומר פה לא רק שהקמנו את המדינה, אותו חזון שהרצל רצה, שתהיה מדינה, אלא הקמנו אכן מדינה יהודית עם תוכן וזהות יהודיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת , ואחריו – את חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, הנכד לבוני השכונות בירושלים שמחוץ לחומות – –

ראובן ריבלין: 100 שנה לפני הרצל.

מאיר פרוש: – – עמיתי חברי הכנסת, אנו מציינים היום בכנסת את יום הרצל, וכל סיעה תעריך את דמותו מזווית ראייה שונה.

מאיר פרוש: אני מייצג כאן את היהדות הנאמנה, יהדות התורה, זו שניהלה ויכוח נוקב עם הרצל ודרכו.

מאיר פרוש: אין לי כוונה חלילה להמעיט או לגמד את דמותו ההיסטורית של הרצל, אך אבקש, ברשותכם, לקבוע כי מזווית הראייה של היהדות החרדית, הרצל טעה.

מאיר פרוש: הרצל אכן היה איש יוצא דופן, בעל שיעור קומה, דמות בולטת וייחודית בתולדות עמנו בעת החדשה, אך את דרכו החל ברעיון הזוי, לגרום לכך שעמנו יתנצר באורח קולקטיבי, והמשיך, דרך רעיון אומלל להקים מדינת יהודים באוגנדה, עד הרעיון הממאיר שנחיה בארץ ככל הגויים, ללא זיקה למורשת האבות.

מאיר פרוש: הרצל פעל במסירות למען המטרות שהציב לעצמו שבע שנים בלבד, והוא נעדר בהן כל רגשי נחיתות ביחסו לגויים במגעיו המדיניים עם מנהיגי העמים, ובזה היתה גדולתו.

מאיר פרוש: אך הוא היה חסר שורשים יהודיים, גם נעדר זיקה ליהדות, משולל הבנה לייעודו הרוחני של העם היהודי, והוא היה גם נטול קשר רגשי אמיתי לארצו של העם היהודי, היא ארץ-ישראל.

מאיר פרוש: באלה היתה חולשתו.

מאיר פרוש: כאשר מזכירים את הרצל אין להתעלם או לטייח את הוויכוח בקונגרס הציוני השני סביב תוכנית אוגנדה.

מאיר פרוש: היתה זו אז הצעה של האימפריה הבריטית להקים מדינה ריבונית ליהודים במערב אפריקה, והרצל תמך בתוכנית זו, משום שהוא חשב שאוגנדה יכולה לשמש מדינת מקלט.

מאיר פרוש: ראוי שנזכור, וזה ייאמר לגנות התנועה הציונית, שבהצבעה בקונגרס הציוני תוכנית אוגנדה זכתה בתחילה לרוב.

מאיר פרוש: לאחר מכן, ברוך השם, חזרו בהם הרצל והציונים מן ההחלטה ההזויה הזו.

מאיר פרוש: כזאת גם היתה גישתו הפסולה לגבי צביונה ואופיה של המדינה שעליה חלם ולמענה פעל.

מאיר פרוש: ככל הגויים בית ישראל, סבר הרצל; כזאת היתה הגישה הבסיסית המוטעית שלו, והוא דאג להדגיש שאת הרבנים יש "לשמור" בבתי-הכנסת, כדי שחלילה לא תהיה להם כל השפעה על צביונה של המדינה שתקום.

מאיר פרוש: עמיתי חברי הכנסת, ליהדות הנאמנה לתורת הר-סיני היתה מחלוקת עמוקה עם הרצל.

מאיר פרוש: לא אחת כאשר אני יושב באולם זה של הכנסת אני מהרהר ביני לבין עצמי, כמה חבל שאינני יכול לתלות כאן, מעל דוכן הנאומים, משפט חד ובהיר שניסח הגאון הרב יוסף צבי דושינסקי זצ"ל, שהיה המורה הרוחני של היהדות החרדית לפני המדינה.

מאיר פרוש: כאשר הוא הופיע בפני ועדת-פיל בתקופת המנדט הבריטי אמר הצדיק הרב דושינסקי זצ"ל: "רצוננו להקים בארץ הנבחרת מאת ההשגחה העליונה, בית נכון לא רק לעם ה', כי אם גם לתורת ה'".

מאיר פרוש: במשפט חד ויפה זה מקופל ההבדל התהומי ומתומצתת המחלוקת ההיסטורית שלנו עם הרצל והתנועה הציונית.

מאיר פרוש: על-פי תפיסתנו, יש לעם היהודי לא רק עבר משותף אלא מחויבות ליעדים לאומיים משותפים.

מאיר פרוש: אנחנו עם שחזר לארץ אבותיו לא רק כדי להבטיח את החיים הפיזיים כפי שחשב הרצל, אלא להבטיח את המורשת הרוחנית שלנו.

מאיר פרוש: אחרת איזו זכות יש לנו בכלל בארץ הזאת?

מאיר פרוש: ואיזו אפשרות יש לנו בכלל להתקיים בה?

מאיר פרוש: אבות אבותינו התיישבו בארץ-ישראל ובירושלים עשרות שנים לפני הקונגרס הציוני, ולא היו צריכים את הרצל שיתלבט בין אוגנדה לבין ארץ-ישראל; אבות אבותי לא הגדירו עצמם ציונים, אלא יהודים מאמינים, שומרי תורה ומצוות, והם עלו לארץ מכוח התורה ומכוח מצוות יישוב הארץ.

מאיר פרוש: אבל אני שואל, בניתוק ההדרגתי החמור המתרחש לעינינו בין מדינת ישראל לבין היהדות – – –

ראובן ריבלין: הרב פרוש, אבל הם הקימו את תנועת "חזון ציון".

מאיר פרוש: אני לא מתכחש, ואמרתי שאני לא בא לגמד.

מאיר פרוש: אבל בכל אופן בוויכוח המתמיד שהיה לנו – אני מציין את הנקודות של הוויכוח שהיה לנו תמיד עם הרצל ועם התנועה הציונית.

מאיר פרוש: אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואני אומר: בניתוק ההדרגתי החמור שמתרחש לנגד עינינו בין מדינת ישראל לבין היהדות, איזו סיבה טובה יש לצעיר ישראלי להישאר כאן?

מאיר פרוש: הרי יש מדינות נוחות יותר מעבר לים.

מאיר פרוש: אם נמשיך להיות עם ככל העמים עלול, חלילה, הנוער לומר, אין טעם וסיבה לחיות כאן.

מאיר פרוש: הרצל אכן היה דמות בולטת בדברי ימי העם הזה בעת החדשה.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי, הוא טעה בשני הדברים הבסיסיים: כי אין לנתק, חלילה, את העם מן היהדות, ואין להתעלם מן ההבטחה האלוקית שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל.

מאיר פרוש: אומנם כן, ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל, אך לא בלי תנאי.

מאיר פרוש: אנחנו מצווים לשמור עליה ולקיים את מצוותיה.

מאיר פרוש: כך אומר גם עם ישראל בכל מועדיו: "ומפני חטאינו גלינו מארצנו ונתרחקנו מעל אדמתנו".

מאיר פרוש: הרצל אכן היה דמות היסטורית בולטת, ואין בכוונתנו חלילה להנמיך את קומתו.

מאיר פרוש: אבל בוויכוח ההיסטורי של גדולי התורה והחסידות אתו ועם דרכו – עינינו הרואות מי צדק.

מאיר פרוש: כי לנגד עינינו צריכים תמיד להיות דברי התורה בספר דברים: ושמרתם את כל המצווה אשר אנוכי מצווך היום למען תחזקו ובאתם וירשתם את הארץ, למען תאריכו ימים על האדמה אשר נשבע ה' לאבותיכם לתת להם ולזרעם.

מאיר פרוש: זוהי הציונות האמיתית.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

ראובן ריבלין: אבות אבותיך ב-1772 הקימו בווילנה את תנועת "חזון ציון" – כמעט 100 שנה לפני הולדתו של הרצל.

אורי אורבך: – – – בתור הנאום של סגן שר החינוך, זה יכול מאוד להיות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנכבד ביותר, אני מכבד מאוד את בקשתך, אני מציע שתפנה לממשלה.

ראובן ריבלין: בכנסת כל אחד יכול לדבר ללא מורא, ללא משוא-פנים וללא כל מניעה, כל מה שאשר על לבו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד לעלות ולשאת את דברו בשם האיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ מטעם סיעת מרצ.

אריה אלדד: נכבדי יושב-ראש הכנסת, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, מילת פולמוס עם חבר הכנסת הרב פרוש: מה שהרצל אמר זה לא "ומפני חטאינו גלינו מארצנו", הוא הלך בעקבות אחד מגדולי החסידות שאמר: "ומפני חטאנו שגלינו מארצנו".

אריה אלדד: הגלות היא החטא.

אריה אלדד: זאת היתה גאונותו של הרצל שבא ואמר, הגלות היא החטא, היא המחלה, היא האנומליה.

אריה אלדד: הוא מסתכל על אירופה, הוא רואה את האנטישמיות, והוא אומר: לא האנטישמיות היא המחלה – הגלות היא המחלה.

אריה אלדד: זה מצב לא נורמלי שעם איננו נמצא בארצו.

אריה אלדד: זו הגאונות של הרצל.

אריה אלדד: הטעות של הרצל היתה שהוא חשב שכשנרפא את המחלה גם הסימפטום ייעלם, גם האנטישמיות תפוג מן העולם.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, היום ביום הרצל, כפי שהיה גם בימי זיכרון קודמים, באים רבים מאתנו ומנסים לגייס את הרצל לשורותיהם; כל אחד מנסה להוריד אותו אל גובה שכמו.

אריה אלדד: ואין המלאכה קשה, משום שהרצל כתב הרבה ב-44 שנותיו הקצרות, הקודחות הדחוסות.

אריה אלדד: יש בכתבי הרצל דברים הרבה שהם דבר והיפוכו.

אריה אלדד: כמעט 2,000 שנה לפני הרצל כבר היתה כזאת בישראל – הנבואה נכפתה על יחזקאל הנביא כאשר ניבא בגלות.

אריה אלדד: יד אלוהים נוטלת אותו בציצית ראשו ומראה לו מראות אלוהים, ואחר כך מרפה ממנה, ושבה ואוחזת אותו ושבה ומרפה ממנו.

אריה אלדד: יש חכמים שביקשו לגנוז את ספר יחזקאל כי מצאו בו דברים הסותרים לכאורה את דברי התורה.

אריה אלדד: ובכל זאת לא גנזוהו כי מראות האלוהים היו העיקר, והסתירות – טפל.

אריה אלדד: חזון העצמות היבשות ותחייתן – העיקר, והיא נבואת האמת לנצח.

אריה אלדד: מי שמנסה היום למצוא לכאורה סתירה ביחזקאל, ולהפוך את הסתירה שיש בין ספר יחזקאל לתורה – לעשות את זה לעיקר ספר יחזקאל – הוא מגוחך.

אריה אלדד: ממש כך מגוחכים הם אלה שבאים היום ליטול מכתבי הרצל הוכחות להשקפותיהם על צורת המשטר במדינת ישראל.

אריה אלדד: כך גם מגוחכים אלה שגידפו את הרצל משום שבעיית היהדות לא היתה מרכזית בחזונו.

אריה אלדד: הרצל לא בא לתת לנו תורה חדשה ולא לתכנן משטר.

אריה אלדד: הוא בא לקרב את העצמות היבשות ולהקימן לגוף אחד; הוא ידע כי אם לא יהיה גוף יהודי לא יהיה לרוח היהדות היכן לשכון.

אריה אלדד: ובאה השמדת היהודים באירופה והוכיחה: הרצל נביא-אמת היה.

אריה אלדד: לכן כל כך חשוב היום, ביום הרצל, לברר מה היה עיקר חזונו, חזון מדינת היהודים; ולא לתהות אחר הטפל.

אריה אלדד: וגם חייבים אנו היום לבחון את מדינת ישראל לאור חזונו.

אריה אלדד: לא אם יש בה שבע שעות עבודה ביום או מה צורת הדגל, ואם הרצל חזה או לא חזה את בעיית הערבים – אלא האם עמדה מדינת היהודים בייעודה.

אריה אלדד: חזונו של הרצל פשוט – הוא רצה לפתור את בעיית היהודים על-ידי ריכוזם בארגונם הממלכתי והעצמאי.

אריה אלדד: הוא ראה את ההשמדה קרבה, הוא חש את האדמה רועדת ורצה לקבץ את העצמות לפני שיהיו לאפר.

אריה אלדד: הוא רצה לפתור את הבעיה, לא להקל אותה.

אריה אלדד: להציל, כל עוד יש יהודים להציל.

אריה אלדד: על הקיר באולם הזה תלויה תמונתו של הרצל, כמו כדי לומר: אנחנו הגשמת חזונו.

אריה אלדד: אבל כל מי שאינו רוצה לסלף בזדון, חייב לזכור: הרצל טען כי מדינת היהודים היא הפתרון לבעיית היהודים.

אריה אלדד: האם נפתרה בעיית היהודים, אדוני היושב-ראש?

אריה אלדד: האם אין עדיין מיליוני יהודים בעולם המעדיפים להישאר בגלותם, אף-על-פי ששום דבר אינו מחייב אותם להישאר בה, משום שהם בטוחים שלהם זה לא יקרה?

אריה אלדד: או, חמור מזה, משום שהם חושבים שקיומם של יהודים דווקא בארץ-ישראל אינו בטוח?

אריה אלדד: והרי עינינו הרואות: עצם קיומה של מדינת היהודים אינו מונע מהגויים לנסות להשמיד אותנו, בין שהם רוצים לעשות זאת בנשק גרעיני ובין שהם מתכוונים להשמיד אותנו כמדינה יהודית ולהפוך אותנו למדינה דו-לאומית.

אריה אלדד: הנה כי כן, מתברר כי בעיית היהודים לא היתה בכך שליהודים לא היתה מדינה משלהם כלכל העמים, והאנטישמיות בעולם לא נעלמה.

אריה אלדד: עתים היא לובשת כסות של אנטי-ישראליות, אבל אין היא אלא אותה שנאת יהודים עתיקה ורצחנית.

אריה אלדד: אם כן, מה הועילה מדינת ישראל?

אריה אלדד: האם הרצל טעה?

אריה אלדד: הרצל לא טעה; טעו מפרשיו ומסלפיו – בשוגג ובמזיד.

אריה אלדד: עבור הרצל, מדינת היהודים לא היתה עניין סמלי, כי אם מסגרת של ממש לקליטת כל היהודים בעולם, הכלי לחיסול הגלות.

אריה אלדד: מדינת ישראל עושה מעט מדי, לפעמים ממש כלום, כדי לחסל את הגלות.

אריה אלדד: במקום שמדינת ישראל תהיה כלי בידי ההסתדרות הציונית לגאולת עם ישראל כולו, הפכה ההסתדרות הציונית של הרצל בידי המדינה למכשיר לגיוס תרומות ולחינוך יהודי בגולה – להנצחת הגולה.

אריה אלדד: ממש ההיפך ממה שהרצל התכוון.

אריה אלדד: חברי הכנסת, תלינו את תמונתו של הרצל באולם הזה, ומילאנו את חובתנו הקדושה להעלות את עצמותיו, והקמנו לו מצבה, ויש האומרים שמדינת ישראל כולה היא מצבה להרצל.

זאב בילסקי: החינוך היהודי בתפוצות הוא לא כדי להנציח את הגלות, אלא כדי שלמעשה יהיה לנו את מי – יום אחד – להביא לפה.

אריה אלדד: בתור תירוץ דחוק – נניח.

אריה אלדד: אבל זה עוזר להנציח את הגלות.

זאב בילסקי: אם קיבלת את זה, אני שבע רצון.

אריה אלדד: אבל מדינת ישראל איננה המצבה של הרצל; חלק מעצמות הרצל נשרפו עם עצמות ששת המיליונים שהרצל רצה להציל ולא הספיק, ושאר עצמותיו עוד מרחפות בחלל ורועדות עם מחצית בני העם היהודי ברחבי העולם, שקיומם הלאומי נתון בסכנה.

אריה אלדד: ורק כאשר יתלקטו העצמות היבשות שלנו כולן, ותחוסל הגלות, יושלם חזונו של הרצל.

אריה אלדד: מדינת ישראל תהיה מדינת היהודים, ובעוצמה אשר תיווצר כאן לא יוכל עוד איש בעולם להשתעשע ברעיון השמדת העם היהודי.

אריה אלדד: אז גם תוכל מדינת ישראל להיות מצבה אמיתית לאיש הזה, לבנימין זאב הרצל; עדות חיה לאמת נבואתו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם אתם שמים לב, אני לא מפסיק אתכם באמצע הדברים כאשר אתם אומרים דברים שיש בהם הרבה עניין.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת ניצן הורוביץ, מטעם סיעת מרצ.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת זבולון אורלב, מטעם הבית היהודי.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודמי התהדרו בחזונו של הרצל אשר לדמותה של מדינת היהודים, ואני חושב שלו ראה הרצל את ישראל של ימינו, אני לא חושב שהוא היה שבע-נחת.

ניצן הורוביץ: הרצל מתאר בספריו – ואגב, אני מסכים עם חברי אריה אלדד; יש שם גם כל מיני דברים והיפוכם.

ניצן הורוביץ: צריך לומר את זה.

ניצן הורוביץ: גם לא כל הספרים הם משנה סדורה.

ניצן הורוביץ: אבל בכל מקרה אפשר להבחין בכמה יסודות בולטים בחזון של הרצל – בחזון ההרצליאני.

ניצן הורוביץ: החזון הזה נוגע בראש ובראשונה בסדר-היום האזרחי שצריך לנהוג במדינת היהודים בארץ-ישראל.

ניצן הורוביץ: סדר-היום האזרחי – החזון האזרחי של הרצל, ובראש ובראשונה אימוץ ערכים אוניברסליים שמדינת היהודים צריכה לאמץ – מדינה שמבוססת על חברה חילונית, שוויונית, ומדינת רווחה.

ניצן הורוביץ: ואולי לעניין הזה אקדיש כמה מלים.

ניצן הורוביץ: די מעניין שהרצל ממש נגע בדבריו אפילו בהגדרות שמשמשות אותנו כיום לתיאור המדיניות הכלכלית הרצויה.

ניצן הורוביץ: החזון הכלכלי של הרצל הוא לא לגמרי סוציאליסטי, משום שיש בו גם מקום ליוזמה פרטית, והעיקרון החברתי שהרצל דיבר עליו בספריו – הוא הגדיר אותו בשם "הדדיות", אותה דרך שלישית בין קפיטליזם לסוציאליזם – ממש אותה דרך שהיום, במדינת הרווחה המודרנית, במיוחד לנוכח המשבר הכלכלי הנוכחי, אנחנו מחפשים להתוות: דרך שלישית, שהיא לא קפיטליזם פרוע והיא לא סוציאליזם רודני ונוקשה, אלא דרך של הדדיות, דרך של אחריות המדינה לתושביה, עם רשת ביטחון חברתית – ועל זה בדיוק הוא דיבר.

ניצן הורוביץ: להרצל היה חזון דמוקרטי יפה מאוד אשר לדמותה של מדינת ישראל, מדינת היהודים.

ניצן הורוביץ: הוא דיבר, למשל, על שוויון זכויות מלא לתושבים הערבים.

ניצן הורוביץ: אגב, חלק מהעלילה הפוליטית של "אלטנוילנד", הספר הגדול השני שלו, מדבר על ניסיון של רב קנאי, שמבקש לשלול את זכויותיהם של הלא-יהודים במדינה, ומתמודד בבחירות ונכשל, אליבא דהרצל.

ניצן הורוביץ: יש שם עוד סיפור: אחד מסגני היושב-ראש של החברה החדשה, אותה חברה שבעצם מנהלת את מדינת היהודים, הוא מהנדס ערבי מחיפה, בשם רשיד ביי, ובזה הרצל מבטא את הגישה הליברלית הבסיסית שלו.

ניצן הורוביץ: אגב, גם כהתרסה נגד הגזענות האירופית שממנה הוא בא, ועל רקעה הוא הגה את חזונו.

ניצן הורוביץ: והוא אמר: אם אירופה דוחה את היהודים, הרי המדינה היהודית מקבלת כל אדם, ללא הבדל דת וגזע.

ניצן הורוביץ: וגם היהודים, תושבי המדינה היהודית, האחריות הראשונה שלהם היא כלפי הלא-יהודים והמיעוטים במדינתם.

ניצן הורוביץ: היה להרצל גם חזון סביבתי יפה; זכור, למשל – מרבים לצטט את זה – עניין "תעלת הימים" שהוא חזה, שמחברת את הים התיכון לירדן ומשמשת גם להפקת חשמל וגם לשיט.

ניצן הורוביץ: אבל אני רוצה להביא כאן ציטטה נחמדה מהרצל ביחס לרשת מסילות הברזל שצריכה לכסות את המדינה כולה.

ניצן הורוביץ: בעניין הזה יש פיגור גדול מאוד, מבחינת החזון, במציאות.

ניצן הורוביץ: והרצל, למשל, כתב כך בספרו "אלטנוילנד" – זה באמת מעניין, כי אנחנו מתמודדים עם אותן שאלות ממש כיום – הוא כתב: "נאלצו האורחים לעמוד אצל גדר מסילת הברזל בהיראות מסע אשר בא מרחוק.

ניצן הורוביץ: והנה עף המסע בחיפזון לפאת נגבה.

ניצן הורוביץ: והאורחים השתוממו בראותם כי הרכבת היא חסרת ארובת עשן.

ניצן הורוביץ: ויוגד להם, אחרי עבור העגלה על פני השבילים, כי הכוח השליט פה וברוב מקומות ארץ-ישראל במסילות הברזל הוא כוח החשמל".

ניצן הורוביץ: והנה, עדיין, בשנת 2009, הקטרים אצלנו מונעים בדיזל ומזהמים את הסביבה.

ניצן הורוביץ: והוא מסיים, ביחס לחזון הסביבתי, וגם לחזון הדמוקרטי ולחזון החילוני של מדינה יהודית נאורה, ואומר כך: "ואם לא תרצו, אז הנה הדבר – – –

משה גפני: אם היא יהודית אז היא נאורה.

משה גפני: מה זאת אומרת "מדינה יהודית נאורה"?

ניצן הורוביץ: זה בדיוק העניין, שזה לא מובן מאליו.

חיים אורון: – – –

משה גפני: כבר שמעתי מהחדר כמה דברים.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, האם החלטת לקחת את רשות הדיבור?

ראובן ריבלין: רק תודיע לי, כי אני מנהל את הישיבה פה.

משה גפני: רק קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: זאת קריאת ביניים ארוכה ביותר.

רוני בר-און: איזה חידוש, הם מתעניינים בהרצל.

ראובן ריבלין: זה כבר יותר משש שנים.

ניצן הורוביץ: וביחס לחזון החילוני הנאור של הרצל, של ארץ-ישראל כמדינת כל תושביה, מדינה יהודית אבל גם מדינת כל אזרחיה, הנה הוא אומר כך: "ואם לא תרצו, אז הנה הדבר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, הרצל חזה שבמדינה שלנו יהיו 50-40 מיליון יהודים, וכך לא היתה שום בעיה.

ראובן ריבלין: כרגע יש לנו בעיה.

ראובן ריבלין: עוד יהיו, עוד יהיו.

ניצן הורוביץ: הלוואי.

ניצן הורוביץ: הוא אמר כך: "הנה הדבר אשר סיפרתי לכם, אם תרצו הוא אגדה, ונשאר רק אגדה.

ניצן הורוביץ: אך כי תבוא אל בני-אדם טובים, אין החלום נבדל מן המעשה, כמו שיחשבו רבים.

ניצן הורוביץ: כל מעשה בני-האדם היה לפנים חלום ואחרי כן היה גם כן לחלום".

ניצן הורוביץ: גם היום, 107 שנים אחרי שהוא כתב את הדברים, אפשר לומר כאן, בכנסת:

ניצן הורוביץ: עוד אפשר וצריך לחלום על מקום נאור יותר ועל מדינה שפויה יותר, ברוח חזונו של האיש הזה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, אחרון אבל לא אחרון החשובים, שר החינוך לשעבר זבולון אורלב – שר הרווחה.

ראובן ריבלין: אה, זבולון המר היה שר החינוך.

ראובן ריבלין: אתה היית מנכ"ל משרד החינוך.

ראובן ריבלין: לא פחות חשוב מנכ"ל.

ראובן ריבלין: דבר עם הרצל.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אפשר לנהל מעל בימה נכבדה זו פולמוס לגבי פרט כזה או פרט אחר, מהלך כזה או מהלך אחר של הרצל.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שצריך לקבוע באופן קטגורי שהרצל ניצח, והרצל לא טעה בעיקרון הגדול של הקמת תנועה ציונית, שהיא ורק היא הובילה לתקומתה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: ויכולים לעלות פה חברי כנסת כאלו ואחרים שיכולים להיות גם סגני שרים שאחראים והם מופקדים על חינוך ילדי ישראל, ולומר דברים.

זבולון אורלב: אבל צריך לומר ביושר אינטלקטואלי: תנועת הציונות החילונית, שהיתה בבסיסה חילונית – הצטרפה אליה גם הציונות הדתית שאני מייצגה כאן, בין היתר – היא ורק היא הביאה לתקומתה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: בימים אלה אנחנו מציינים 200 שנה לעליית תלמידי הגר"א – עלייה מופלאה בירושלים.

ראובן ריבלין: סוכות תק"ע-תש"ע.

זבולון אורלב: לפני 200 שנה.

רוני בר-און: יש פה אנשים שיש להם בעניין הזה ידע אישי, ואפילו לא רחוקים ממך.

זבולון אורלב: אני יודע, יודע.

זבולון אורלב: מכיר, ולכן גם ציינתי את הדבר הזה.

זבולון אורלב: והיו עוד עליות חשובות שבאו על בסיס של רבנים ואמונות, ואינני רוצה להאריך כאן בדברים.

זבולון אורלב: אבל כולן לא הביאו לתוצאה של הקמת מדינה יהודית כאן בארץ-ישראל.

זבולון אורלב: וזהו החזון הגדול של הרצל, ורק בזכותו אנחנו תולים את התמונה, מקיימים את היום הזה.

זבולון אורלב: ושוב, תודה לחבר הכנסת והשר לשעבר אילן שלגי שהיה יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות – ורק בזכות הדבר הזה.

זבולון אורלב: אבל במקורותינו אנחנו גם יודעים את הפסוק המפורסם של משורר תהילים דוד המלך: מי יעלה בהר ה' ומי יקום במקום קודשו.

זבולון אורלב: הרצל ניצח – קמה מדינת ישראל.

זבולון אורלב: רק עכשיו חגגנו 61 שנים.

זבולון אורלב: אבל הבעיה היא לא רק להקים; הבעיה גם לקיים.

זבולון אורלב: ועכשיו כשאנחנו מקיימים את מדינת ישראל, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו שאלות קשות: מה קרה לציונות?

זבולון אורלב: היא מתקיימת?

זבולון אורלב: היא מובילה אותנו?

זבולון אורלב: היא פועמת בלבנו?

זבולון אורלב: היא שמדריכה את המדינה?

זבולון אורלב: מה קרה עם הערכים האלה?

זבולון אורלב: האם ילדינו יודעים מספיק ציונות?

זבולון אורלב: האם ילדינו קשורים בעולם הציוני?

זבולון אורלב: ואני יכול לומר שלצערי התשובות הן לא תשובות חיוביות, ויש הרבה מאוד מה לעשות, וביום הרצל אני חושב שצריך לציין זיכרון לא רק במבט ההיסטורי, אלא גם במבט העתידי.

זבולון אורלב: במבט העתידי אנחנו צריכים לחזור ולהתגייס ולהחזיר את מדינת ישראל למסלול הציוני, למסלול שמכיר במשנת הציונות הדתית ובערכיה, ולהיאבק במכחישי הציונות, שלפעמים, אגב, עומדים על במה זו.

זבולון אורלב: כאן על הבמה הזאת, שבזכות הרצל כולנו נמצאים כאן, על הבמה הזאת עולים מכאן ומכאן מכחישי ציונות.

זבולון אורלב: צריך להיאבק בדבר הזה.

זבולון אורלב: ועוד דבר אחד, ובזה אסיים, אדוני היושב-ראש, ההסתדרות הציונית העולמית היא בעצם הגוף המאורגן של העם היהודי שאמור לשמר את נשמת אפה של התנועה הציונית.

זבולון אורלב: הרי אין לנו בממשלת ישראל שר לענייני ציונות, נכון?

רוחמה אברהם-בלילא: זה רעיון טוב.

זבולון אורלב: שר החינוך צריך לטפל בדבר הזה.

זבולון אורלב: ההסתדרות הציונית העולמית, היא גם כוללת את מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם חברים יודעים, אני רואה שחברי חבר הכנסת זאב בילסקי לא פה.

זבולון אורלב: כל ההסתדרות הציונית העולמית מתוקצבת ב-7 מיליוני דולרים על-ידי הסוכנות היהודית.

ראובן ריבלין: הוא פה, הוא פה.

זבולון אורלב: הוא פה.

זבולון אורלב: בדיוק אני מזכיר אותך.

זבולון אורלב: אני מדבר על ההסתדרות הציונית העולמית.

זאב בילסקי: אני עמדתי בחוץ.

זאב בילסקי: איך ששמעתי הסוכנות – – –

זבולון אורלב: באת בריצה.

זבולון אורלב: אני מודה לך, כי אתה חבר ורע ושותף מאוד נאמן לעשייה הציונית.

זבולון אורלב: בעוד אנחנו מדברים על הרצל והציונות, יש איום על קיומה של ההסתדרות הציונית העולמית.

זבולון אורלב: אותם 7 מיליוני דולרים מפורסמים – ידידינו ואחינו ושותפינו לעולם היהודי מארצות הגולה אומרים: שמע, הסוכנות זה סוכנות, וההסתדרות הציונית זה הסתדרות ציונית.

זבולון אורלב: ואני אומר – זו לא רק חובתו של העם היהודי בתפוצות לקיים את ההסתדרות הציונית.

זבולון אורלב: זו חובתה של מדינת ישראל, וממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: הכנסת תעזור.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה.

זבולון אורלב: זאת גם הסיבה שהקמתי שדולה פרלמנטרית שנרשמו אליה מיטב חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: כולנו נתגייס לעניין זה.

זבולון אורלב: – – על מנת שהכנסת לא רק תציין את יום הרצל, אלא היא גם תקיים את יום הרצל בכך שהיא תבסס את הציונות מחדש במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: את החינוך, את החינוך לציונות.

זבולון אורלב: ואת החינוך לציונות במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכל חברי הכנסת, ובשמכם אני רוצה להודות פעם נוספת לשר לשעבר וחבר הכנסת לשעבר אילן שלגי אשר בתקופת כהונתו עשה רבות בכנסת, אבל יצוין בין השאר לשבח על חקיקת חוק הרצל, ותבוא עליך הברכה.

ראובן ריבלין: עד כאן הדיון.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: מינוי מקורבים לענייני כלום לממשלה אטומה ומנופחת בתקופת גזירות כלכליות קשות;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: ממשלה ללא אופק מדיני, כלכלי וחברתי;

ראובן ריבלין: 5.

ראובן ריבלין: מדיניותה המוצהרת של הממשלה החדשה

ראובן ריבלין: הממשלה ערוכה לשמוע הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראשון המציעים, מטעם סיעת קדימה, את השר לשעבר, שר האוצר, חבר הכנסת רוני בר-און להעלות טענות, וגם לשכנע שמינוי מאות מקורבים לענייני כלום לממשלה אטומה ומנופחת בתקופת גזירות כלכליות קשות הוא הסיבה להצגת האי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם – אני לא אתחיל ללחוץ לפני שתדברו.

ראובן ריבלין: אבל אני אתחיל ללחוץ אחרי שתדברו, ומבקש שאנחנו כולנו נסתפק.

ראובן ריבלין: עשר דקות זה בכל זאת לא שלוש דקות.

רוני בר-און: אני אשתדל, אדוני היושב-ראש.

רוני בר-און: אני מבקש מראש מחילה אם זה לא יסתדר.

ראובן ריבלין: אני יודע, אני אומר לך למה אני אומר לך.

ראובן ריבלין: אתה יכול לעמוד – – –

רוני בר-און: שלוש שנים וארבעה חודשים לא עמדתי במגבלת הזמן.

ראובן ריבלין: זה נכון.

רוני בר-און: תכננתי, אני מקווה לעמוד בזה.

ראובן ריבלין: אבל אני יודע שאם אני אתן לך לדבר ככל יכולתך, אנחנו נעמוד פה בשבירת השיא של חבר הכנסת מיכאל איתן, השר דהיום.

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: לזה אין כוונה.

רוני בר-און: אם הדרך שלי לשכנע אתכם שהממשלה הזאת לא ראויה לאמון צריכה לקחת יותר מעשר דקות, אז אין לי case.

ראובן ריבלין: בעניין קיצוב הזמן אני מסכים אתך.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת שלא היתה ראויה לאמון בערב הקמתה לא עשתה שום דבר כדי שנשנה מדעתנו גם כשחלף חודש ימים מאז כינונה.

רוני בר-און: אתם אומרים כל הזמן: זו ממשלה מחפשת דרך; הממשלה עושה הערכה מחדש של דרכה המדינית, של ענייניה הכלכליים.

רוני בר-און: מה עשיתם שלוש שנים, כיסאו הריק של ראש הממשלה?

רוני בר-און: מה עשיתם שלוש שנים אם לא הערכתם מחדש את המדיניות?

רוני בר-און: מה עשיתם שישה חודשים מאז התחילה מערכת הבחירות ועד שהקמתם את הממשלה שאתם עדיין מעריכים מחדש?

רוני בר-און: אנחנו אומרים לכם: אתם לא מעריכים מחדש, אתם ממשלה מהססת.

רוני בר-און: אתם ממשלה מתבכיינת, אתם ממשלה מתעכבת.

רוני בר-און: אתם ממשלה שפוסחת על שתי הסעיפים.

רוני בר-און: ואדוני ראש הממשלה, בסוף אתה תיפגש – יהא אשר יהא – עם שתי מדינות לשני עמים.

רוני בר-און: אם תרצה או לא תרצה תיפגש.

רוני בר-און: בטוב או ברע תיפגש.

רוני בר-און: ואם תמשיך לראות בעניין הזה של שתי מדינות לשני עמים את האסון הפרטי שלך ושל המפלגה שלך ושל הממשלה שלך, זה יהיה האסון של כולנו.

רוני בר-און: אתם ממשלה מתברברת שמחכה לנסים מאמריקה, ששולחת פרקליט.

רוני בר-און: פרקליט צמרת אתם שולחים לאמריקה.

רוני בר-און: פרקליט שבעצם החליט לייצג כל לקוח?

רוני בר-און: ופתאום הוא אפילו מתאהב בלקוח.

רוני בר-און: אתם שולחים פרקליט לאמריקה כדי לרכך את השימוע שאליו מוזמן – – –

ראובן ריבלין: אתה מדבר על וייסגלס?

קריאות: על הנשיא, על הנשיא.

רוני בר-און: אתם שולחים פרקליט לאמריקה כדי לרכך את השימוע שיתקיים לכם ב-18 במאי.

רוני בר-און: גם בתחום הכלכלי אתם פתאום מחפשים דרך.

רוני בר-און: הבטחתם שולחן עגול, הבטחתם תוכנית כלכלית בתוך 30 יום – לא שולחן, ולא עגול, ולא תוכנית כלכלית.

רוני בר-און: על התקציב עוד תהיה לנו הזדמנות לדבר.

רוני בר-און: אנחנו נחכה לכם.

רוני בר-און: אתם תביאו אותו לכנסת ואתם תשמעו אותנו, ותשמעו אותנו שמוע היטב.

רוני בר-און: ביום הזה יש לי רק הערת אזהרה אחת לך, אדוני ראש הממשלה: אל תיגעו בחינוך.

רוני בר-און: אני מזהיר אתכם, אל תיגעו בחינוך.

רוני בר-און: שלא יהיה שביבי אוהב החינוך חוזר להיות ביבי אויב החינוך.

גלעד ארדן: ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: כל אחד וסגנונו, כבוד השר.

אלי אפללו: – – –

ראובן ריבלין: כל אחד וסגנונו, חבר הכנסת אפללו.

רוני בר-און: אני, כשבירכתי את השר גדעון סער על כך שהסכים להיכנס לתיק הלא-פשוט הזה, אני מרשה לעצמי לומר, הזהרתי אותו מפני הקיצוץ בחינוך, ואמרתי לו: קח בכתוב, ואם אתה לא מאמין לי, תשאל את לימור לבנת איך היא חטפה על הראש 16 קיצוצי flat בכהונה אחת של שר אוצר.

רוני בר-און: כי חינוך – צריך לומר ביושר, שזה עלה לי בבריאות ובדמים, תרתי משמע, להחריג פעם אחרי פעם את החינוך מה"פלטים".

רוני בר-און: אל תיגעו בחינוך.

רוני בר-און: אמרתי לכם ביום הרכבת הממשלה שאין לכם שום מכנה משותף, לכל הקבוצות האלה שהתקבצו סביב שני השולחנות האלה שנמצאים כאן.

רוני בר-און: לא מכנה משותף מדיני, ולא מכנה משותף ביטחוני, ולא מכנה משותף חברתי-כלכלי.

רוני בר-און: הדבר המלכד היחיד שיש לכם זה השרידות, זה יצר השלטון, זה הדבק הזה לכיסאות, דבק מבית-יוצר מאוד מיוחד, רק לפירמה אחת יש נוסחה לדבק הספציפי הזה.

רוני בר-און: לפירמה הזאת קוראים "פירמה ממשלות בע"מ".

רוני בר-און: כל הממשלות.

רוני בר-און: הפירמה הרצוג, פואד, שמחון – שרים בעירבון מוגבל.

רוני בר-און: הצליח הדבק.

רוני בר-און: איפה יש מכנה משותף?

רוני בר-און: איזו קואליציה מפוארת הקמתם?

רוני בר-און: 74 חברים, טובי בחורינו, מנהיגים אחד-אחד.

רוני בר-און: יושב-ראש לוועדת החוץ והביטחון לא הצלחתם למצוא.

רוני בר-און: אחד, מכל העידית שבעידית הזאת של העם בישראל.

רוני בר-און: שחקן חיזוק אתם צריכים, את צחי שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

רוני בר-און: בואו נראה איפה כן מצאתם שפה משותפת.

רוני בר-און: בכל אופן, הרי אתם אנשים יצירתיים.

רוני בר-און: מצאתם שפה משותפת בשרידות, בכוח שאתם רוצים להפעיל כדי לרמוס, אדוני היושב-ראש, את הכנסת שאתה עומד בראשה ואת האופוזיציה שאנחנו מכהנים בה.

רוני בר-און: התחלתם יפה, החוק, גולת הכותרת של החוק, החוק היחיד שהסנקציה על הפרתו היא התפזרות הכנסת, שמחייב הצגת תקציב בתוך 45 יום כשממשלה נבחרת ואין תקציב, עשיתם לילה ויום, או יום ולילה, ומ-45 יום עשיתם 107 ימים; כל הכבוד, חוק-יסוד, שלוש קריאות ואחרינו המבול.

רוני בר-און: ומה עכשיו אתם זוממים?

רוני בר-און: מה אתם זוממים?

רוני בר-און: שסגני שרים יצביעו בוועדות.

רוני בר-און: עד שתיקנו את החוק המעוות הזה, אתם באים לתקן אותו בחזרה – אבל יש לכם רוב, אז למה שלא תציעו גם, ותעבירו ברוב הדורס הזה, שגם הנהגים של השרים יצביעו במקום השרים בוועדות, מה יש?

רוני בר-און: אם סגנים יכולים גם נהגים יכולים.

חיים אורון: מה אתה פוגע בנהגים?

רוני בר-און: ויש לכם עוד – אתם זוממים – אי-אמון קונסטרוקטיבי.

רוני בר-און: מ-61 ל-65. יופי, דמוקרטיה במיטבה.

רוני בר-און: ואחר כך חודש תרכיבו ממשלה, אם לא חוזרים לאותו מקום.

רוני בר-און: אבל אם יש לכם הכוח, למה 65?

רוני בר-און: תעשו 80.

רוני בר-און: ולמה אתם כל כך נדיבים, נותנים לנו חודש להרכיב ממשלה – תנו לנו 24 שעות.

רוני בר-און: אבל המחפיר מכול – את כל הגבולות של הבושה עברתם אתמול: 180 משרות לשרים וסגני שרים?

רוני בר-און: הרי זה עולה יותר מכל התקציב של המשרד החשוב שאתה מנהל, אדוני השר להגנת הסביבה.

רוני בר-און: מה שאתה הצבעת אתמול, על שחיתות שלטונית, על בזבוז כספי ציבור, זה יותר מכל התקציב שאתה מנהל בשנה.

רוני בר-און: כשבירכתי אותך על הבחירה שלך אמרת לי: אבל איזה תקציב יש למשרד הזה.

רוני בר-און: הנה, בזבזת אתמול יותר מהתקציב הזה.

גלעד ארדן: חבל שהשארת לי תקציב קטן כל כך.

רוני בר-און: בסדר, אז אני אשם, אבל אתמול יכולת לחשוב פעמיים לפני שזרקת את זה על כל מיני משרות.

רוני בר-און: נתתם משרות ועוזרים לשרים ולסגני שרים שאין להם תיק, זאת אומרת סידרתם עוזרים ופמליות שיסחבו את התיק שאין לשר, או שימלאו את התיק שהשר עוד לא קיבל בכלל.

רוני בר-און: תגיד, אתה מבין מה עשיתם אתמול?

רוני בר-און: אז בערב אני קורא שהיועץ של הממשלה, שר המשפטים, מתנבא – הם יורידו 1% משכר השרים.

גלעד ארדן: – – –

רוני בר-און: אתמול ב"גלובס" היה כתוב 1%, הוא לא תיקן את זה.

רוני בר-און: גם 10%, אז מה?

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: יורידו את כל הדבר הזה – – –

זאב בוים: כמה זה 10%?

רוני בר-און: זה לא מכסה שני עוזרים של איוב קרא.

רוני בר-און: תאמין לי שאני יודע את החשבון.

אחמד טיבי: אתה בחרת את האיש המתאים ביותר להיות סגן שר.

רוני בר-און: אחמד טיבי, ממך לפחות הייתי מצפה שתחשוב שאני לא טועה, בסדר?

אחמד טיבי: יכול להיות שאיבדת חוש הומור?

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: ואת כל זה, אדוני היושב-ראש, את כל החוצפה הזאת, את כל הגסות הזאת, את כל התיאבון הבלתי-נדלה הזה לעוד שררה, ועוד פינוקים, ועוד דברים, אתם עושים במחסור אדיר במשאבים.

רוני בר-און: אתם פוגעים בידיעה, ובכוונה תחילה, וברשעות שאין למעלה ממנה, בתקציבי הרווחה, הבריאות והחינוך, שאנחנו לא נגענו בהם שלוש שנים.

רוני בר-און: וכל מי שיאבד תרופה מסל התרופות יבוא אליכם בטענה, ולא אלינו.

רוני בר-און: מאיפה יש לכם שיכרון כוח כזה?

רוני בר-און: גבהות הלב הזאת לקבל החלטה כזאת בזמן כזה – מאיפה?

רוני בר-און: אני אשאל את זה מכיוון אחר.

ראובן ריבלין: לא נגעתם כי היתה אופוזיציה טובה בוועדת הכספים.

רוני בר-און: גם, אבל תודה שזה לא בא אף פעם למקום – – –

ראובן ריבלין: היו גם אחראים כלפי הממשלה.

רוני בר-און: הייתם אחראים במאה אחוז.

זאב בוים: לאן נעלמה האחריות?

רוני בר-און: האופוזיציה בוועדת הכספים, במקרים מסוימים – לפחות כמה שיושבים כאן – היתה לא פחות טובה, אולי הרבה יותר טובה, מהקואליציה.

רוני בר-און: כשצריך להגיד ולתת מחמאה אני יודע לתת מחמאה.

רוני בר-און: עכשיו אשאל את זה מהכיוון השני, מכובדי השר המקשר והשר להגנת הסביבה.

רוני בר-און: מאיפה קהות החושים הזאת?

רוני בר-און: מאיפה האטימות הזאת לרחשי הלב של הציבור?

רוני בר-און: אומרים לכם שאתם בזים לכנסת, שלקחתם מפה 40 ח"כים בשביל לייצר ממשלה שלא יודעת מה היא רוצה, ולאן היא הולכת, ומה היא עושה, וחבריה לא מתחברים.

רוני בר-און: אבל יכול להיות, אדוני השר ארדן, שההתנהלות אתמול, בעניין 180 המשרות, היתה סתם חזירות?

רוני בר-און: סתם לעשות בכספי הציבור כבשלכם דווקא בזמן כזה?

רוני בר-און: ואם זאת אכן חזירות, אז למה, אדוני סגן שר הבריאות, לפגוע במקסיקו ולקרוא לשפעת החזירים שפעת מקסיקו?

רוני בר-און: בוא ונקרא לשפעת החזירים "שפעת החזירות" של הממשלה – של ממשלה שאין לה דרך.

גלעד ארדן: – – –

רוני בר-און: לממשלה שאין לה דרך אנחנו נראה לה את הדרך.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, הדרך תהיה החוצה, הביתה.

רוני בר-און: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רוני בר-און, השר לשעבר, על כך שעמד בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: אני מזמין כמציע אי-אמון את חבר הכנסת אחמד טיבי בשם סיעת רע"ם-תע"ל.

קריאה: לא.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת צרצור.

ראובן ריבלין: זו זכותה המלאה – – –

אחמד טיבי: הוא הנציג של הסיעה השנייה בגודלה – – –

קריאה: אני מבקש לא – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, אני שמח שיהיה שלום בתוך הסיעה.

קריאה: כל הזמן.

ראובן ריבלין: יפה.

אחמד טיבי: אבל ברור שאתה מקבל את דעת – – –

ראובן ריבלין: אני קודם כול מברך על כך.

ראובן ריבלין: הסיעה קובעת מיהו הדובר.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, אצלנו היה כתוב כך, ואני פשוט מצטט את הדברים.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, איך אפשר לשפוט ממשלה שמאז כינונה ועד עכשיו עבר רק כחודש ימים?

אברהים צרצור: על פניו זה לא הוגן, לא צודק ולא מקובל.

אברהים צרצור: אבל לשמחתי הממשלה הזאת במשך חודש ימים עשתה כמעט את כל הטעויות שמספיקות לי ולאחרים לחרוץ את דינה ולשלוח אותה באמת – לא רוצה להגיד: לכל הרוחות – אבל למדבר הפוליטי.

אברהים צרצור: איך אפשר באמת לחרוץ את דינה?

אברהים צרצור: על בסיס כמה דברים.

אברהים צרצור: קודם כול, הרכב הממשלה, המפלגות שמרכיבות את הממשלה הזאת; דבר שני, קווי היסוד של הממשלה הזאת, שקיבלנו העתקים מהם, והדבר השלישי, ההצהרות של קברניטי הממשלה הזאת במשך החודשים האחרונים, לפני כינון הממשלה ולאחר כינון הממשלה.

אברהים צרצור: על בסיס הנתונים האלה אני יכול להגיד בצורה חד-משמעית שהממשלה הזאת היא ממשלה נטולת אופק מדיני.

אברהים צרצור: דרך אגב, זה הדבר החשוב ביותר שעומד בפנינו, בפני הממשלה הזאת.

אברהים צרצור: מה זאת אומרת ממשלה נטולת אופק מדיני?

אברהים צרצור: אין משא-ומתן.

אברהים צרצור: יש החלטה על הרחבת ההתנחלויות, המשך בנייתה של החומה הזאת שמפרידה ופוגעת קשות מאוד באוכלוסייה הפלסטינית בכל המקומות, ייהוד ירושלים הערבית, המזרחית, בניגוד מוחלט להחלטות הבין-לאומיות, ואני חושב שגם בניגוד מוחלט לכל העקרונות הדתיים והפוליטיים שאפשר לחשוב עליהם, המשך המצור על עזה והגדה המערבית.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי השרים, אני שואל את השאלה הזאת: מה נשאר מהנוסחה שכולנו שמענו עליה – שטחים תמורת שלום?

אברהים צרצור: הרי הנוסחה הזאת היא הבסיס ונמצאת במהות של כל ההחלטות הבין-לאומיות הקשורות לנושא הסכסוך הפלסטיני-הישראלי, הערבי-הישראלי.

אברהים צרצור: הנוסחה הזאת היתה בבסיס הפסגה שנקראת פסגת מדריד.

אברהים צרצור: לאחר מכן היתה בבסיס כל המפגשים, כל הפסגות, לאורך כל השנים, ועד לחתימת הסכם אוסלו ולאחר מכן.

אברהים צרצור: מה נשאר מהנוסחה הזאת לאור מה שאנחנו באמת שומעים מההצהרות של קברניטי הממשלה הזאת?

אברהים צרצור: אנחנו יכולים עכשיו לשמוע נוסחאות חדשות כגון שלום תמורת שלום.

אברהים צרצור: נותנים שלום לעם הפלסטיני תמורת שלום.

אברהים צרצור: דבר שני – שלום תמורת ביטחון.

אברהים צרצור: דבר שלישי – שלום תמורת שטחים.

אברהים צרצור: דהיינו, ישראל מוכנה לתת שלום לעם הפלסטיני תמורת שטחים שהיא מתכוונת להחזיק בהם עד נצח נצחים.

אברהים צרצור: לאחרונה אנחנו שומעים נוסחה חדשה מאוד שנקראת: שיתוף פעולה כלכלי במקום משא-ומתן לכיוון של הקמת מדינה פלסטינית עצמאית ליד מדינת ישראל.

אברהים צרצור: כל הדברים האלה שאנחנו שומעים הם בניגוד להיגיון, בניגוד לצדק הטבעי ובניגוד לרציונליזם שחייב לכפות את עצמו על תהליך שחייב להיות בין ישראל וממשלת ישראל לבין העם הפלסטיני.

אברהים צרצור: זה הדבר הראשון: ממשלה נטולת אופק מדיני.

אברהים צרצור: הדבר השני – זו ממשלה נטולת חמלה חברתית.

אברהים צרצור: איך בתוך חודש ימים אנחנו באמת יכולים להרגיש את הנושא הזה?

אברהים צרצור: אנחנו שומעים בכל יום, ואני חושב שהחלטת הממשלה האחרונה ביום ראשון הוכיחה זאת מעל לכל ספק – קיצוצים דרקוניים ודורסניים, 14 מיליארד שקל קיצוץ בתקציב המדינה.

אברהים צרצור: מתוך הסכום הענק הזה, סכום העתק הזה, יש קיצוץ של כ-750 מיליון שקל במשרד החינוך.

אברהים צרצור: מה זאת אומרת?

אברהים צרצור: מה אומר הקיצוץ הדרקוני הזה במשרד החינוך?

אברהים צרצור: תאמינו לי שמי שנפגע ראשון מהקיצוץ הזה בנושא הביטחוני הזה שנקרא חינוך הוא האוכלוסיות החלשות ובראשן עומדת האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: קיצוץ כזה יביא להריסת מערכת החינוך עד ליסוד.

אברהים צרצור: אנחנו, כאוכלוסייה ערבית במדינת ישראל, שמערכת החינוך אצלנו סובלת ממילא מגירעונות פושעים במשך הרבה שנים, המערכת הזאת היא זאת שתקבל את הנזק האדיר כתוצאה מהקיצוץ הזה.

אברהים צרצור: אז דבר ראשון – קיצוץ אדיר, דרקוני ודורסני.

אברהים צרצור: דבר שני – העמקת האבטלה.

אברהים צרצור: אנחנו עוקבים אחרי הסטטיסטיקות שמתפרסמות בעיתונות ובתקשורת.

אברהים צרצור: אין שום בשורה שהמדיניות הכלכלית והחברתית של הממשלה הזאת יכולה להוביל להקטנת ממדי האבטלה במדינת ישראל אלא ההיפך הגמור.

אברהים צרצור: לכן, אנחנו יכולים לדבר עד אין-סוף.

אברהים צרצור: שרי האוצר – הרי בממשלה זו יש שני שרי אוצר – יכולים לדבר עד אין-סוף במונחים רבים מאוד, יכולים להביא כל כך הרבה מה שנקרא מחקרים וכו', אבל הדבר הזה לא יכול להגיע ללבו ולכיסו של האזרח הקטן במדינת ישראל, ובמיוחד האוכלוסיות החלשות שבראשן עומדת האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: הם אינם מעוניינים במושגים שאי-אפשר להבין אותם – אולי מושגים אקדמיים שמשתמשים בהם שרי האוצר במסיבות העיתונאים שהם מכנסים כל שני וחמישי.

אברהים צרצור: האנשים הפשוטים, שסובלים מאבטלה וסובלים ממעמד חברתי נמוך, הם רוצים, בסופו של דבר, לראות את התוצאות, לטעום את הפירות של מה ששרי הממשלה, שרי האוצר, טוענים.

אברהים צרצור: אז יש לנו את העמקת האבטלה.

אברהים צרצור: העמקת הפערים בין האוכלוסיות – זה הדבר שעומד באמת בבסיס התוכנית הכלכלית והחברתית של הממשלה הזאת.

אברהים צרצור: אין בשורה שביום מן הימים, בתוך פרק זמן קצר מאוד, מתוך ראייה אסטרטגית, אנחנו באמת דוהרים בריצת אמוק לכיוון צמצום הפערים בין האוכלוסיות.

אברהים צרצור: ההיפך הגמור הוא מה שקורה היום.

אברהים צרצור: הדבר האחרון בקטע הזה הוא הכוונה להפוך את תוכנית ויסקונסין לקבועה וארצית.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה באמת להגיד כמה מלים בנושא תוכנית ויסקונסין, היות שהיא נמצאת עכשיו בלב מה שנקרא חוק ההסדרים במשק שהממשלה הולכת להגיש לכנסת הזאת.

אברהים צרצור: תוכנית ויסקונסין בגלגולה החדש כ"אורות לתעסוקה" החלה לפעול ב-1 באוגוסט 2007 לתקופת ניסוי אשר עתידה להסתיים באוגוסט 2009.

אברהים צרצור: למרות הביקורת הציבורית הרחבה על התוכנית, אשר ממוקדת בענישת מובטלים, ולמרות הישגיה המוטלים בספק של התוכנית, נראה כי הניסוי הוכרז כהצלחה.

אברהים צרצור: בחוק ההסדרים לשנת 2009 כלול סעיף המרחיב את התוכנית לכל הארץ והופך אותה לקבועה, ובכך מסיים את הניסוי.

אברהים צרצור: רבותי חברי הכנסת וחברות הכנסת, הדבר המסוכן ביותר הוא שלפי הנוסח שהממשלה הולכת להגיש לכנסת, בנוסף, החוק מחזיר אליה את המשתתפים המבוגרים ואוכלוסיות יעד אחרות אשר היו פטורות ממבחן תעסוקה עד כה.

אברהים צרצור: איך אפשר, ריבונו של עולם, להעלות על הדעת שממשלה אחראית, כפי שהם טוענים לפחות, יכולה להביא תוכנית כזאת במסגרת של חוק ההסדרים ולכפות את הדבר שכל הכנסת, לרוחבה ולאורכה, בכנסת שעברה, התנגדה לו; ושר התמ"ת באותה ממשלה, הקודמת, עשה רבות כדי לצמצם את הנזקים של הנוסח המקורי של תוכנית ויסקונסין.

אברהים צרצור: ועכשיו הממשלה הזאת באה ופוגעת באוכלוסייה המאוד-חלשה.

אברהים צרצור: בין האוכלוסיות החלשות האלה – האנשים המבוגרים, האנשים החולים, וכו' וכו', האנשים, רבותי, שנקראים לעמוד בלשכות התעסוקה בכל יום במשך הרבה שעות, דוחסים אותם לתוך אולמות, גברים ונשים בכל הגילים, פשוט מאוד מחזיקים אותם כעצורים שם, כדי לרצות חברות כלכליות שמטרתן הישגים ורווח, פשוט מאוד.

אברהים צרצור: רווח נקי.

אברהים צרצור: הדבר האחרון, שאני מסיים ומסכם בו, כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה: הממשלה הזאת היא ממשלה ללא חזון כלכלי, כפי שאני אמרתי עכשיו.

אברהים צרצור: פגיעה ברשויות המקומיות הערביות – הכוונה היא לבטל חוק בנושא איחוד רשויות.

אברהים צרצור: וזה הדבר הגועלי ביותר, דרך אגב.

אברהים צרצור: בכנסת שעברה עברו חוקים שביטלו את איחודי הרשויות, שהוכח מעל לכל ספק שהם פגעו קשות – גרמו נזקים אדירים לרשויות המקומיות.

אברהים צרצור: עכשיו באים ודוחסים את החוקים האלה לחוק ההסדרים במשק ורוצים לבטל את מה שחוקק בצורה מסודרת – חוקים שנתמכו על-ידי רוב המפלגות בכנסת השבע-עשרה.

אברהים צרצור: דבר כזה הוא דבר שאי-אפשר להעלות על הדעת, אי-אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

אברהים צרצור: זה דבר בלתי נסבל.

אברהים צרצור: ועל כן אנחנו חושבים ומאמינים, ברע"ם-תע"ל, שהממשלה הזאת איננה זכאית להמשיך בכהונתה.

אברהים צרצור: תודה מקרב לב.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, אדוני חבר הכנסת צרצור.

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור להצעת סיעת חד"ש: ממשלה ללא אופק מדיני, כלכלי וחברתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה בוער להגיש הצעת אי-אמון בממשלה, אף שתקופת כהונתה מינימלית?

מוחמד ברכה: השאלה הזאת יכולה להישאל במצב נורמלי ורגיל, אבל הממשלה הזאת נולדה לא בחטא, אלא בכל החטאים האפשריים – גם קווי היסוד שלה, גם הרכב המפלגות שכוננו אותה, גם גודלה, גם ההתנהלות שלה, גם הניסיון הקודם עם העומד בראשה, אם כראש הממשלה ואם כשר האוצר, גם גישתה לגבי שאלות היסוד שאנחנו עומדים בפניהן, גם שאלת השלום, שבה הממשלה הזאת היא חסרת אופק מדיני, ולכן אתמול התבשרנו שהממשלה הקימה ועדת שרים כדי לטפל באיום האירני, כדי להסיח את הדעת, בעצם, מהמחויבות לשאלת השלום, שישראל צריכה לתת עליה מענה, וכדי ליצור מצב, מול הממשל החדש בארצות-הברית, כאילו בראש סדר-היום האזורי והעולמי עומד העניין האירני ולא תרומתה המתבקשת של מדינת ישראל לשלום באזור, שהיא סיום הכיבוש וסיום הסבל הנמשך והמתמשך של העם הפלסטיני תחת הכיבוש של ישראל.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת אינה נושאת אופק מדיני לא רק בגלל זה, אלא גם בגלל התוכניות שהיא כבר מפיצה על מעשיה העתידיים.

מוחמד ברכה: הנה התבשרנו על אותן תוכניות להרחבת מעלה-אדומים, ובעצם ליצירת רצף בין מעלה-אדומים לירושלים המזרחית הכבושה מצד אחד, ובין מעלה-אדומים לים-המלח, ובעצם תוכנית לקעקע כל אפשרות של משא-ומתן.

מוחמד ברכה: הממשלה יכולה להגיד כל בוקר וכל ערב שהיא רוצה משא-ומתן – אפילו הרחיק לכת סגן שר החוץ, ולא אחר, מאותה מפלגה ידועה, כדי לומר שמה שמנחה את הממשלה הזאת הוא העניין של שתי מדינות לשני עמים.

מוחמד ברכה: איזה שתי מדינות ואיזה שני עמים, כשיש על האדמה – על הקרקע, במציאות – תוכניות התנחלות שבעצם מקעקעות כל אפשרות לנהל משא-ומתן – לא להגיע לסיכום, לא להגיע להסכם, אלא בכלל לנהל משא-ומתן.

מוחמד ברכה: ואם לא די בכך, באה ההתנהלות של הממשלה הזאת ושל הקואליציה הזאת בכל מה שקשור לעניין הדמוקרטיה, ואותו כתם, אולי אותו אות קין, שהממשלה פתחה בו את ימיה כששינתה חוק-יסוד לנוחיותה הקואליציונית בכל הקשור לתקציב המדינה.

מוחמד ברכה: ואם לא די בכך – ולא די בכך – באו הפרסומים על אודות התקציב; תחילה באותו תירוץ של המשבר הפיננסי העולמי – אנחנו כבר שומעים על כך שהממשלה מקציבה כ-20 מיליארד שקל כקו אשראי שונה, במובנים שונים, לבנקים.

מוחמד ברכה: בזמן שמצד שני מכריזים על קיצוץ של 14 מיליארד שקל, הם נותנים לבנקים – מעמידים לרשותם – 20 מיליארד שקל; כולל קיצוצים בתקציב החינוך.

מוחמד ברכה: כלומר, חזרנו לאותם ימים שהגברת לבנת היתה במשרד החינוך, בזמנו של ראש הממשלה שרון, שבהם בוצעו 16 או 17 – אני כבר לא זוכר – קיצוצים.

מוחמד ברכה: אנחנו חוזרים לאותם ימים, וזה הקיצוץ הראשון – כבר בחודש הראשון – בתקציב החינוך.

מוחמד ברכה: הבשורות על סל הבריאות הן בשורות לא מזהירות, אם לנקוט לשון מתונה.

מוחמד ברכה: המשבר המוניציפלי – של הרשויות המקומיות – אינו זוכה לעדנה בזמנה של הממשלה הזאת, לאור הדיבורים על התקציב ועל הקיצוצים.

מוחמד ברכה: ואם לא די בכך – ולא די בכך – אנחנו גם עוקבים אחרי ההתנהלות של הממשלה בכל מה שקשור למה שמצפה לנו בחוק ההסדרים – עניין הפרטת המצוקה של אותם מובטלים ומקבלי קצבאות דרך הרחבת תוכנית ויסקונסין; הדיבורים על ביטול הביטול של מיזוג הרשויות הערביות, בזמן שהכנסת אישרה ברוב אדיר, בהתנגדות שר הפנים לשעבר, חבר הכנסת מאיר שטרית – כל הכנסת תמכה בפירוק אותם מיזוגים הזויים, גם ראש הממשלה דהיום, גם שר האוצר, גם שר הפנים.

מוחמד ברכה: ומי בממשלה הזאת לא תמך?

מוחמד ברכה: עכשיו אנחנו מתבשרים שבחוק ההסדרים החדש מבטלים את הביטול, בזמן שהתושבים גם בעוספיא וגם בדאלית-אל-כרמל וגם במג'ד-אל-כרום, גם בבענה וגם בדיר-אל-אסד מתכוננים לבחירות בחצי השני של חודש אוגוסט.

מוחמד ברכה: מה יהיה?

מוחמד ברכה: כלומר, הממשלה תביא את התקציב לשנתיים ב-18 ביוני, נסיים את הדיונים בתקציב הזה בשלוש קריאות בתוך שבוע-שבועיים, וכבר ניכנס לאמצע יולי, והופ, חודש לפני מועד הבחירות אומרים להם: די, תפסיקו, אין בחירות, לכו הביתה.

מוחמד ברכה: אחרי שהגישו רשימות מועמדים, אחרי שהיה מסע תעמולה, אחרי שהיו הוצאות רבות, אחרי שאנשים הבטיחו לעצמם שהם מחזירים לידיהם את ההכרעה מי ינהיג אותם ברמה המוניציפלית.

מוחמד ברכה: לכן – אני חושב שהדיבורים על עזים – שמכניסים עזים כדי להוציא אותן – זה יכול להיות טוב לרועים ולדירי עזים.

מוחמד ברכה: זה לא טוב לכנסת ולפרלמנטריזם ולמינהל תקין.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, אמרתי, נולדה לא בחטא אחד, אלא במסכת של חטאים, ובמצב אחר היה טבעי שהיום – היום הראשון אחרי הפגרה, אחרי שהממשלה הוקמה – לא יהיו הצעות אי-אמון.

מוחמד ברכה: אבל הממשלה הזאת, ממשלת עלי בבא ו-40 השודדים – 39 שרים וסגני שרים – ואז אמרנו, ככה, בציניות, באותו יום, שהממשלה מנסה לפתור את בעיית האבטלה בתוך הכנסת, בתוך הממשל הפוליטי במדינת ישראל, ואתמול הוסיפו לא שמן על המדורה, אלא מכלי דלק על אותה מדורה, כשהוסיפו עוד עשרות תקנים למשרדים לא נחוצים, למשרדים שאין להם שום הצדקה.

מוחמד ברכה: דווקא בימים שמדברים בהם על קיצוצים תקציביים מרחיקי לכת, פתאום יש כספים לכל מיני פרויקטים הזויים, וכנראה זו תרומתה של אותה ממשלה לפתרון בעיית האבטלה.

מוחמד ברכה: האבטלה של האנשים הפשוטים תלך לתוכנית ויסקונסין; לאבטלה של דורשי טובתה של הממשלה, של כל מיני אנשים שבשבילם זה יכול להיות גם שוחד פוליטי, פתאום יש מספיק כסף ומספיק תקציבים.

מוחמד ברכה: אין ביכולתי להצביע על דבר אחד שמתנהל כשורה, שמתנהל בצורה סבירה, שמתנהל בצורה שמשכנעת שהאינטרס הציבורי הוא בראש מעייניה של הממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: אין ביכולתי להצביע על תחום אחד, בכל התחומים שהממשלה מופקדת עליהם – והם כל תחומי חיינו.

מוחמד ברכה: הם כל תחומי חיינו.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת היא ממשלת שוד הקופה הציבורית; היא הממשלה של אותו עלי בבא שעומד בראש השולחן הפנימי עם 40 השודדים שלו, ששכחו את – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אמרת את זה בדיוק – עלי בבא ו-40 השודדים.

רוחמה אברהם-בלילא: המספר היה בדיוק.

מוחמד ברכה: נכון, נכון.

אופיר אקוניס: אתה מתקרב לסוף זמנך, אדוני.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: עלי ביבי ו-40 השודדים.

מוחמד ברכה: עלי ביבי.

מוחמד ברכה: את יודעת, את ממש עושה שדרוג למשל.

רוחמה אברהם-בלילא: זה ישראל חסון.

אופיר אקוניס: הסלוגנים האלה לא נכנסים למסגרת הזמן שלך, אדוני.

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

אופיר אקוניס: ההצעות לסלוגנים על-ידי סיעת קדימה.

מוחמד ברכה: ולכן, עכשיו אני יודע שהממשלה הזאת והעומד בראשה ישכחו את מילת הקוד כדי לצאת.

מוחמד ברכה: ההצעה הזאת של אי-אמון בממשלה הזאת ועבודת האופוזיציה צריכות להיות כדי להוביל – או להצביע לממשלה על הדרך החוצה; על הדרך החוצה: על הדרך החוצה מהשולחן הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, חבר הכנסת ברכה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חיים אורון, אתה מציג את הצעת האי-אמון בשל התוכנית הכלכלית של הממשלה והגזירות הטמונות בה.

אופיר אקוניס: עשר דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קראתי בעיתונים הבוקר שבישיבת הממשלה התנהל ויכוח על איך מטפלים בפצוע קשה – בין שר הביטחון לשר האוצר – אם מותר לחתוך עורק ראשי או אסור לחתוך עורק ראשי.

חיים אורון: אני רוצה לשאול את חברי הכנסת, וגם את היושב-ראש: תגידו, אם היתה לכם בעיה רפואית – ויש עכשיו מנגנון כזה של קופות-החולים – והיתה רשימה של 100 רופאים לבחור ביניהם, ובתוכם היו גם חברי הכנסת שטייניץ וברק, מישהו פה, מתוך ה-100, היה בוחר בשניהם לטפל בבעיות שלו?

חיים אורון: אני רואה מישהו מנענע בראשו – אני מציע לך, קח ישר ביטוח משלים ותבקש second opinion.

חיים אורון: למה אני אומר את מה שאני אומר?

חיים אורון: אני קראתי את ההסכמים הקואליציוניים, במקרה זה בין סיעת ש"ס ומפלגת העבודה – ובין הליכוד.

חיים אורון: לש"ס הבטיחו 1.4 מיליארד שקלים בשנה להגדלת קצבת ילדים, ואגב, אני תומך בזה.

חיים אורון: חברי הכנסת מש"ס, מרמים אתכם.

חיים אורון: סכום יותר גדול מוציאים מהכיס השני.

חיים אורון: למפלגת העבודה היו עיניים יותר קטנות; הבטיחו להם 250 מיליון בשנה תוספת לקצבת זיקנה.

חיים אורון: חברי מפלגת העבודה – אם עוד מישהו מקשיב שם למשהו – מרמים אתכם; מוציאים מהכיס השני הרבה יותר.

חיים אורון: ההחלטה היחידה המשמעותית בנושא התקציב התקבלה אתמול.

חיים אורון: עכשיו יעמוד שר האוצר וראש הממשלה ויראה איך שרים רבים אחד עם השני: תוריד פה, תוריד שם, תוריד פה, תוריד שם, כי אמרו: אין יותר; קבענו את מסגרת התקציב: בשנה הראשונה 300 וככה מיליון שקלים ובשנה השנייה גידול בתקציב ב-1.7%.

חיים אורון: קודם כול, אדוני היושב-ראש – השר המקשר, שאני מבין שאתה תענה על הכול – אל תרמו את הציבור; 1.7 זה לא גידול.

חיים אורון: 1.7 זה המצב הקיים, כי יש גידול טבעי של 1.7, והתקציב נשאר באותו גודל.

חיים אורון: אבל מה קורה בפועל?

חיים אורון: ואני בדרך כלל הולך ל"ניתי ספר ונחזה".

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אם התקציב עולה משנה לשנה ב-1.7, על-פי הדיבור על הגידול היה צריך להיות גידול בהוצאה לנפש בהבטחת ההכנסה של הקבוצות הכי חלשות.

חיים אורון: ב-2001 ההוצאה לנפש היתה 7,000; גם ב-2003 היה משבר.

חיים אורון: שמעתם?

חיים אורון: סילבן, איפה הוא?

חיים אורון: היה 6,200; ב-2008 – אחת השנים הכי טובות למשק הישראלי – זה כבר היה 6,000.

חיים אורון: 1,000 שקל פחות – לנפש כמובן; זה לא מתחלק על כולם, אבל זה המדד.

חיים אורון: אז אמרו לי: בהבטחת הכנסה היה יותר מדי.

חיים אורון: אמרתי: נבדוק בבריאות.

חיים אורון: בבריאות, באלפי שקלים, ב-2001 לנפש היה 2.6; ב-2003 היה 2.4.

חיים אורון: ב-2008 – איך אמר קודם יושב-ראש הכנסת?

חיים אורון: אחרי מאבקים עצומים בכנסת, למה הגענו, חבר הכנסת ברכה?

חיים אורון: ל-2.4.

חיים אורון: אותו מספר.

חיים אורון: הוא לא עלה.

חיים אורון: אמרו שהרפואה יקרה יותר, אמרו שהתרופות יקרות יותר, אמרו שהצרכים גדולים יותר, אמרו שהציבור נעשה זקן יותר – והכול משפיע על ההוצאה.

חיים אורון: ההוצאה במדינת ישראל נשארה באותו מקום.

חיים אורון: ואז שר האוצר לשעבר, שנכנס עכשיו, אמר – –

רוני בר-און: – – –

חיים אורון: לא, לא, לא, אני הפעם אתך.

חיים אורון: – – אל תיגעו בחינוך; מטורפים, אל תיגעו בחינוך – אמר עוד שר אוצר לשעבר.

חיים אורון: בדקנו בחינוך.

חיים אורון: ב-2001 ההוצאה לתלמיד במדינת ישראל בחינוך היתה 5,100; ב-2003 היתה 4,800; ב-2008 היתה 4,600.

חיים אורון: פחות 200 שקל כל תלמיד קיבל.

רוני בר-און: אתה צריך להראות את 2003, את הכרסום שחל עד 2005, ואז להראות – – –

חיים אורון: הרי יכולתי לעמוד פה – תאמין לי, אני עשיתי טבלאות משנה לשנה, ויכולתי פה לעמוד ולהראות והוא כבר היה אומר לי שנגמר לי הזמן.

חיים אורון: מה אני אומר בזה?

חיים אורון: קודם כול, תפסיקו לרמות את הציבור ב-1.7.

חיים אורון: 1.7 שומר על מסגרת התקציב.

חיים אורון: ואם במסגרת התקציב עכשיו, כשבחינוך הצלחנו להוריד 200 שקל מכל תלמיד – בממוצע כמובן, זה הכול בממוצע – אז במקרה הטוב זה יישאר, ובמקרה שיהיה עכשיו, עם 14 מיליארד שקל קיצוצים, זה ירד.

חיים אורון: ואז באים ואומרים לך: אי-אפשר.

חיים אורון: הופיעו מומחים בישיבת הממשלה ואמרו: אי-אפשר.

חיים אורון: אני לא פעם מציע במליאת הכנסת – חברות וחברים, בואו נבחן את זה בשני צירים.

חיים אורון: בואו נבחן את זה פעם אחת בציר שאנחנו, כלפי עצמנו, בשנים קודמות ואיפה רוצים להיות, ובואו נבחן בציר השני:

חיים אורון: אנחנו לגבי העולם, איפה רוצים להיות ואיפה הוא נמצא.

חיים אורון: מה שהממשלה קיבלה אתמול הוא הפוך ממה שהעולם ברובו – לא בכולו.

חיים אורון: תמיד ביבי יוכל לחזור, פעם מסינגפור ופעם מאירלנד, ולספר לנו שהוא היה באיזה מקום – לא הפעם, עזבו.

חיים אורון: הפעם הוא לא יוכל לחזור משם – – –

רוני בר-און: לאירלנד הוא כבר לא ייסע.

חיים אורון: לא, לא, לא.

חיים אורון: איזה הרצאות היו על רשמי הביקור.

חיים אורון: זה תמיד הזכיר לי – לא נעים להגיד.

חיים אורון: בקיבוץ, כשלא נסעו לחוץ-לארץ, פעם, היה נוסע חבר לחוץ-לארץ, היה מצלם שקופיות, ואחר כך היה הורג אותנו ערב שלם עם שקופיות מהמסע שלו.

חיים אורון: שהוא היחידי שזה דיבר אליו; אנחנו השתעממנו, אבל הוא סיפר סיפורים על השקופיות.

חיים אורון: אותו דבר – היה חוזר ביבי ומספר לנו מה אמרו לו.

חיים אורון: ותמיד הוא נפגש עם ראש הממשלה ושר האוצר וההוא וההוא שאמרו לו: תראו, זהו.

חיים אורון: אז אני רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש – אתה ממפלגתו, היית אפילו דובר שלו.

חיים אורון: אובמה נמצא במקום אחר.

חיים אורון: בראון נמצא במקום אחר.

חיים אורון: סרקוזי ומרקל, המפחיתים – פי-שניים מאתנו.

חיים אורון: רק אנחנו מבינים?

חיים אורון: רק אנחנו מבינים שכשהעסק נתון במיתון כזה גדול – אל תבלום?

חיים אורון: אז אמרו פעם: עזבו את קיינס.

חיים אורון: הוא בכלל כתב את הדעות שלו פעם.

חיים אורון: זה לא עובד.

חיים אורון: אבל אני לא מדבר עכשיו על קיינס – אגב, אל תעזבו אותו – אני מדבר על מה שקורה היום בעולם.

חיים אורון: יש ממשלות שהיו פה דוגמה, בארץ, שהוסיפו.

חיים אורון: נתנו קופון של 40, 50, 60 דולר לאזרח.

חיים אורון: תוציא את הכסף.

חיים אורון: תקנה.

חיים אורון: משום שהמשבר הוא משבר של ביקושים.

חיים אורון: היו ממשלות שעשו דברים אחרים.

חיים אורון: מה אצלנו עושים?

חיים אורון: בדיוק הפוך.

חיים אורון: למה עושים בדיוק הפוך?

חיים אורון: כי יותר חזק – ופה אני חולק עליך, חבר הכנסת בר-און – הממשלה הזאת יודעת וראש הממשלה, הוא כנראה בקלות הסביר לשטייניץ מה שטוב.

חיים אורון: הוא נשאר מקובע בעמדות שלו.

חיים אורון: לכן הוא יכול להציע במקום היחידי בעולם שהוא מוריד בשנים האלה את המסים.

חיים אורון: בטבלאות של המחליטים יש הסכומים.

חיים אורון: בשיא, זה 13 מיליארד שקל הפחתות מסים.

חיים אורון: בהתחלה זה 4.9, 5.4 וכו' וכו'.

רוני בר-און: – – –

חיים אורון: לא, לא חולק עליך.

רוני בר-און: – – – מה שאנחנו הצלחנו לנהל את עניין המסים – – –

חיים אורון: רגע, לא, אני לא מנהל את הוויכוח עכשיו אתך.

חיים אורון: עכשיו, החיבור הוא לא מקרי פה.

חיים אורון: הרצון להקטין באופן דרמטי את ההוצאה, הרצון, בכל תנאי, להוריד את נטל המס, ואיך אומרים?

חיים אורון: העלות התקציבית של הורדת נטל המס היא אפס.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי המקור הוא הצמיחה.

חיים אורון: למשל השנה.

חיים אורון: יש גירעון של 40 – מישהו כבר אומר 50 – מיליארד שקל בגביית המסים, הצמיחה לא מכסה אותו, הגירעון מופיע בגירעון שנשלם אותו כולנו בשנים הבאות.

חיים אורון: אנחנו ובנינו ובני בנינו.

חיים אורון: יש פה כיוון, חבר הכנסת בר-און, זה לא מקרי.

חיים אורון: אבל אני מתפלא על אותן סיעות, שבמקום להכריע בהסכם הקואליציוני הזה – גם אז אני לא חושב שלא צריכים לכנס את הממשלה – אבל לבוא ולומר: אל "תסבנו" אותנו – 20 מיליון שקל לפה, ולביוב בהתיישבות, וכל מיני חוכמות כאלה.

חיים אורון: בואו נסגור בהסכם הקואליציוני לפני חודשיים את גודל התקציב.

חיים אורון: אני, את הפטנט הזה, חברי הכנסת מש"ס וחברי הכנסת מהעבודה, שהצבענו בממשלה נגד ואחר כך יצאנו ידי חובה – אגב, אני לא זוכר מתי ש"ס הצביעה בעד תקציב הממשלה.

חיים אורון: רוב הפעמים היא הצביעה נגד.

רוני בר-און: הם קיבלו, הם קיבלו – – –

חיים אורון: הם קיבלו ויצביעו נגד.

חיים אורון: ופה יצביעו בעד.

רוני בר-און: כל מה שיקצצו בחינוך הם קיבלו לישיבות – – –

חיים אורון: אני רוצה לומר לך: אני בעניין הזה – אני מקווה שאני אקבל זמן כמו שאתה קיבלת.

חיים אורון: תוספות – אני לא מקבל את ההנחה הזאת.

אופיר אקוניס: אתה כבר קיבלת.

אופיר אקוניס: התחלנו באחת ושתי דקות.

אופיר אקוניס: זהו.

חיים אורון: עוד שלושה משפטים ואני מסיים.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אז זה בדקה.

חיים אורון: אני לא מקבל את ה-trade-off הזה בין הישיבות ובין הקיצוץ בחינוך, בין הקצבאות ובין הקיצוץ בבריאות.

חיים אורון: יש מקומות שצריך, יש מקומות שלא צריך.

חיים אורון: אני לא נכנס עכשיו לוויכוח הזה.

חיים אורון: מה שקיבלה אתמול הממשלה והדרך שבה היא מתכוונת ללכת, ומה שקיבלנו עכשיו זה – –

אופיר אקוניס: הוספתי לך דקה, אז ברשותך.

חיים אורון: – – עוד שום דבר לעומת מה שצפוי כשנבוא ונדון בסעיפים אחד לאחד בתקציבי המדינה, ויתברר ש-14 המיליארד הללו לא נופלים על כל התקציב.

חיים אורון: עוד לא נגמר הוויכוח על תקציב הביטחון.

חיים אורון: שם כתוב שחלק גדול יהיה בביטחון.

חיים אורון: ניפגש עם תקציב הביטחון.

חיים אורון: ואחר כך יתברר שזה אותו חלק בתקציב שהוא החלק שאתו אולי, במאמצים גדולים, ניתן להתמודד עם התופעות שמניתי אותן קודם.

חיים אורון: לכן, זאת לא שאלה.

חיים אורון: יש לה כיוון מאוד ברור, לממשלה הזאת.

חיים אורון: הכיוון הזה מוביל אותנו לדרך שכשהלכנו בה הגענו למקום הזה: פערים שהולכים וגדלים, מיתון שילך ויעמיק, מפעלים שייסגרו בזה אחר זה, והממשלה תעמוד בצד ותאמר: ששש... אל תעשו גלים, כי אם תעשו גלים יהיה הרבה יותר גרוע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: צריך לעשות גלים גבוהים מאוד.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון האחרונה להיום: מדיניותה המוצהרת של הממשלה החדשה, של סיעת בל"ד, ומציג אותה חבר הכנסת סעיד נפאע.

אופיר אקוניס: עשר דקות.

אופיר אקוניס: אחר כך ישיב על כל הצעות האי-אמון במשולב חבר הכנסת גלעד ארדן.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת נפאע.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: מי יקבל 50 דקות?

אופיר אקוניס: השר ארדן?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: לא זוכר שהוא מדבר 50 דקות.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה, שרים נכבדים וחברי חברי הכנסת, כשהובא בתחילת החודש שעבר העניין של חוק התקציב, כבודו ישב גם כן באותה ישיבה.

סעיד נפאע: ואז אני ציטטתי איזו אמרה ציורית או משפט ציורי של אחד ממנהיגי הליכוד.

סעיד נפאע: אמרתי אז דברים שאמר על ממשלת נתניהו הראשונה: זו ממשלה שטסה לשום מקום.

סעיד נפאע: אבל חיש מהר מתברר שהממשלה הזו טסה למעשה לסלעים.

סעיד נפאע: אמרנו גם שהממשלה הזו נעדרת, על-פי קווי היסוד שלה, כל אופק מדיני.

סעיד נפאע: וחיש מהר מתחילים לשמוע דברים שונים ומשונים.

סעיד נפאע: באופק הפלסטיני אנחנו שומעים תחילה שכל עוד הצד הפלסטיני לא יכיר במדינה כמדינת העם היהודי – לא מדינה יהודית, אלא כמדינת העם היהודי, לא יהיה בכלל משא-ומתן.

סעיד נפאע: אחר כך אנחנו שומעים – לא; כן יהיה משא-ומתן, אבל התקדמות המשא-ומתן מותנית בהכרה הזו.

סעיד נפאע: ולאחרונה, לרגל ביקורו העתידי של ראש הממשלה בארצות-הברית, אנחנו שומעים: קודם אירן, אחר כך נראה איך יתפתחו הדברים באופק הפלסטיני.

סעיד נפאע: עכשיו, באופק הסורי, אף שכמעט ידוע שאנחנו בכמעט הסכם – לפחות לפי הידיעות שמתפרסמות מדי פעם בפעם, אנחנו לקראת הסכם; כמעט הכול סגור שם, ושומעים תמיד את ההצהרות של כל פרנסי המדינה מהצפון, שהם אכן רוצים שלום, ורוצים שלום אסטרטגי עם מדינת ישראל.

סעיד נפאע: לעומת זאת מה שמענו?

סעיד נפאע: עוד לפני הבחירות מר נתניהו אומר: לא נרד מרמת-הגולן.

סעיד נפאע: שר החוץ יותר מאוחר: ירידה מרמת-הגולן – לא בתקופתי.

סעיד נפאע: אז איזה אופק הממשלה הזו פותחת, למעשה, בפני כל אזרחי המדינה הזו ובפני כל אזרחי האזור?

סעיד נפאע: ושלשום, אנחנו מעבירים – יש כוונה לממשלה להעביר – את חלקו הצפוני של כפר רג'ר ללבנון.

סעיד נפאע: דבר ראשון, שהוא ספק מצחיק, שזה כדי לעזור לסניורה, או שזו מעין מחווה לסניורה בבחירות בלבנון.

סעיד נפאע: אכן, באמת, הודעה כזאת של מר נתניהו, כוונה כזאת של מר נתניהו, עזרה מאוד לסניורה, שבלאו הכי מצבו קשה בלבנון.

סעיד נפאע: אבל יש פן אחר, שהוא לא פחות חשוב, או הפן החשוב למעשה, בה"א הידיעה – הרי לא חשבנו שיש שם אנשים, שבחלק הצפוני גרה האמא ובחלק הדרומי גר הבן, ולהיפך, וזה מה שיביא למעשה לפתיחת אופק באזור הזה, שהוא כל כך חשוב?

סעיד נפאע: באופק, אני אקרא לו הפנים-ערבי, רבותי, יש הנחיה, הנחיה ברורה, אני מקווה שאף אחד לא יגיד לי שאלה החלטות של בית-המשפט, יש הנחיה של מערכת התביעה להחמיר בכל הקשור לבעיות התכנון והבנייה.

סעיד נפאע: אני תקווה שכולכם שמעתם על פסק-הדין האחרון שניתן נגד שלושה צעירים בבית-ג'ן שבנו את בתיהם על אדמותיהם הפרטיות, אומנם מחוץ לתוכנית המיתאר – שלא כל כך באשמתם:

סעיד נפאע: תוכנית זו עד עצם היום הזה לא אושרה.

סעיד נפאע: ומה נגזר על אותם שלושה בחורים?

סעיד נפאע: ארבעה חודשי מאסר בפועל, שמונה חודשי מאסר על-תנאי, 25,000 שקלים – 250 ימים אם לא ישולמו – 24,000 שקל כפל אגרה, ותשמעו – 420,000 שקל, שזה ירידת ערך; אני, כעורך-דין, בהתחלה לא הבנתי מה זה – זה חצי מיליון שקל.

סעיד נפאע: ולהרוס את הבתים בתוך חודש, במו-ידיהם.

סעיד נפאע: באותו שבוע שמענו גם על הריסת – הפעם חוות חקלאיות – בכפר-קאסם.

סעיד נפאע: גם אחרי שהיתה איזו בקשה, ונקבעה לשמיעה בסוף החודש, אלא מאי?

סעיד נפאע: ההריסה בוצעה עוד קודם לכן.

מגלי והבה: לכמה שפטו את האנשים ברמות-נפתלי על אותה עבירה של האנשים בבית-ג'ן?

מגלי והבה: אולי תגיד למליאה פה.

סעיד נפאע: האמת, את הנושא הזה אני מכין להצעה לסדר-היום, כדי להראות את האפליה שחוגגת בין בתי-המשפט השונים כאשר הנאשם הוא ערבי וכאשר הנאשם הוא יהודי.

סעיד נפאע: בכל אופן, אני לא יודע מה יגיד חבר הכנסת זאב, חברך לסיעה, מר אזולאי, שעמד פה ונימק את הצעתו לביטול האיחוד בעיר שגור – עדיין לא רגילים גם לבטא את השם.

סעיד נפאע: אני לא יודע מה יגיד שר החינוך – במו-עיני ראיתי את מכתבו, אשר מסר בידי אנשי עיר הכרמל, שסיעת הליכוד מתחייבת לתמוך בהצעת הפירוק.

סעיד נפאע: ומה אנחנו רואים היום בדברי ההסבר בחוק ההסדרים?

סעיד נפאע: – את הדברים הבאים בדברי ההסבר: במהלך השנים האחרונות הושקעו מאמצים ומשאבים רבים לחיזוק עיר הכרמל, כעיר מאוחדת המספקת את כלל השירותים לתושבים במקום.

סעיד נפאע: אותם דברים כאמור נאמרו לגבי העיר שגור.

סעיד נפאע: מה השתנה?

סעיד נפאע: מה השתנה בתוך שלושה-ארבעה חודשים?

סעיד נפאע: מה עוד?

סעיד נפאע: פירוק אל-שגור, כמוצע על-פי החוק כאמור, יגרום לכך שכל המשאבים שהושקעו בעיר לטובת האיחוד ירדו לטמיון, ויחייב את הממשלה להוסיף ולהשקיע משאבים רבים בייצובן של שלוש הרשויות הנפרדות.

סעיד נפאע: מה, הדברים האלה לא היו נכונים אז?

סעיד נפאע: אם הם נכונים היום, הם לא היו נכונים אז?

סעיד נפאע: או שלמעשה אנחנו מאמצים את האמירה שמה שרואים מפה לא רואים משם.

סעיד נפאע: אני חושב שראוי, לא רק למען הכבוד של הבית הזה, אלא למען הכבוד של הממשלה, למען הכבוד של אותם ראשי סיעות שיושבים היום בקואליציה, שהחוקים האלה לא יגיעו בכלל לשולחן הכנסת.

סעיד נפאע: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גלעד ארדן, השר המקשר והשר להגנת הסביבה – אבל הוא כאן בתפקידו כשר המקשר, הוא יענה על כל השאלות.

אופיר אקוניס: כדי שלא יהיו אי-הבנות, זמנך אינו מוגבל, אבל לא הייתי רוצה שבאמת לא יהיה מוגבל, כי אנחנו רוצים לעבור לדיון ואחר כך להצבעות ולעוד כמה נושאים שעל סדר-היום.

אופיר אקוניס: בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני שר בפעם הראשונה בחיי, אני מקווה להיות עוד הרבה, אבל אופוזיציונר כבר הייתי.

גלעד ארדן: בזה יש לי ניסיון.

גלעד ארדן: ואני הייתי ממליץ לכם, חברי חברי הכנסת מהאופוזיציה, לפחות – כשבוחרים נושאים לתקוף את הממשלה, צריך לעשות את זה בחוכמה; צריך לקחת נושאים שבהם קצת יותר קשה למצוא שאתם עשיתם בדיוק אותו הדבר, אולי אפילו בצורה הרבה יותר חמורה, כשאתם הייתם – – –

רוחמה אברהם-בלילא: הוספת 180 תקנים?

מגלי והבה: מתי היינו 38 שרים?

אופיר אקוניס: רגע, רגע, חברי הכנסת, הוא אפילו לא סיים את משפטו הראשון.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אברהם וחבר הכנסת והבה, וחבר הכנסת בר-און שבא לקרוא קריאת ביניים, אנחנו ניתן לכם.

רוחמה אברהם-בלילא: כל אותם תקנים של אותם יועצים להחזיק את אותם תיקים של אותם שרים שאין להם תיק.

אופיר אקוניס: תודה.

גלעד ארדן: פעם חשבתי שזה מרגיז שקוטעים, היום אני מגלה שזה דווקא מענג, אבל אולי זה יעבור לי בעוד כמה שנים.

אופיר אקוניס: אתה מגלה שזה מענג – אם אתה רוצה שימשיכו, לא אעמוד על זכותך לדבר ברציפות, אבל אני מעדיף, כדי שלא נהיה פה כל הלילה.

גלעד ארדן: קריאות ביניים הן דבר לגיטימי.

גלעד ארדן: גם אני השתמשתי בזה.

אופיר אקוניס: אפילו לא סיימת משפט אחד, וכבר היו קריאות ביניים.

גלעד ארדן: הייתי ממליץ לכם – הציבור, אתם יכולים לחשוב שהוא לא חכם, אבל תנו לו קרדיט מינימלי, באמת, קרדיט מינימלי, שאת הדברים שעשיתם ממש-ממש בקדנציה האחרונה, או איך קמה המפלגה שלכם, הוא לא שכח.

גלעד ארדן: ניסיתי לחשוב, למה מי שפותח היום את מושב הכנסת בשם מפלגת האופוזיציה הגדולה הוא לא יושבת-ראש האופוזיציה.

גלעד ארדן: הסבירו לי שהיא העדיפה – אפילו שדובר כאן המון על החשיבות של הפרלמנט וחיזוקו, ועל הפגיעה שאולי הממשלה הזאת רוצה לפגוע בו, בכל זאת מסתבר שהיושבת-ראש שלכם העדיפה להיות במקום אחר ביום שהפרלמנט הישראלי מחדש את פעילותו.

יוחנן פלסנר: גם ראש הממשלה רצה לנסוע לוועידת איפא"ק, רק לא הזמינו אותו.

גלעד ארדן: זאת בעיה פיזית, שכנראה אין מה לעשות – היא לא כאן.

רוני בר-און: אדוני השר, היא מנסה להגן בארצות-הברית על השרים – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אנחנו מודים, שמענו, השר, קיבלת תשובה; חבר הכנסת פלסנר וחבר הכנסת בר-און הציעו תשובה.

גלעד ארדן: אבל אז נזכרתי, שאולי הסיבה שבחרתם דווקא את חבר הכנסת בר-און, השר לשעבר – – –

אורית זוארץ: אין חכם כבעל ניסיון.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: בחרתם דווקא את חבר הכנסת בר-און להציג את נושא האי-אמון, ולהתמקד, לטענתו, בבזבזנות, כי השר לשעבר בר-און, וגם אתה, דרך אגב, סגן השר לשעבר והבה, יש לכם ניסיון אישי לא מבוטל בכלל במינויים כאלה – – –

מגלי והבה: כמה סגני שרים לעומת 38 שרים.

גלעד ארדן: אני לא זוכר מה בדיוק היה התאריך, אבל הציבור כן זוכר – הרבה אנשים גורשו מבתיהם בגלל אותם מינויים – – –

מגלי והבה: אה, כשהיינו בליכוד?

גלעד ארדן: כאשר מי שבעצם ייסד את תנועת קדימה – וכולנו מאחלים לו רפואה שלמה והחלמה מהירה – כדי לצמצם את ההתנגדות לתוכנית ההתנתקות, ולגירוש, שאתם הובלתם, וכולנו זוכרים את אותו לילה, שאחריו עם ישראל קם בבוקר – לא כדי להקים ממשלה יציבה, לא כדי לנסות להביא לאחדות בעם.

גלעד ארדן: בדיוק ההיפך: כדי לצמצם את ההתנגדות שלכם לדברים שאתם התחייבתם כלפי ציבור בוחרי הליכוד – קנה אתכם במיניסטריונים, בסגני מיניסטרים.

גלעד ארדן: שבעה סגני שרים ושלושה שרים בלילה אחד.

גלעד ארדן: בלילה אחד.

מגלי והבה: מעולם לא היינו 38.

גלעד ארדן: בלילה אחד, כדי למעול באמון הבוחרים.

רוני בר-און: איזה דמגוגיה?

רוני בר-און: אלה היו סגני השרים שאתם מיניתם.

גלעד ארדן: אתם, מייסד קדימה, ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון.

גלעד ארדן: ואז, חברי חבר הכנסת רוני בר-און, לא שמעתי אותך מדבר על אטימות ולא שמעתי אותך מדבר על שפעות חזירים.

גלעד ארדן: רק היום אתה נזכר בדברים האלה.

גלעד ארדן: אבל העם לא שכח.

גלעד ארדן: הוא לא שכח.

גלעד ארדן: ואולי כדאי שלפני שאתם ממהרים – אפילו אין לכם המינימום של כבוד עצמי לתת מאה ימי חסד לממשלה, לבחון את ההתנהלות שלה, לחכות שהשרים יתיישבו במשרדיהם, ילמדו את העבודה, 30 ימים, פחות פסח – שבעה ימים, יום העצמאות, יום הזיכרון, יום השואה, וכבר יש לכם את כל ההכפשות ואת כל ההשמצות ואת כל הפלגנות באותם דברים בדיוק שאתם לא עשיתם כמוהם – עשיתם הרבה יותר חמור מהם.

גלעד ארדן: אבל העם לא טיפש.

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: חברי מקדימה, העם לא טיפש, והעם לא שכח.

גלעד ארדן: והייתי מציע לכם לגלות קצת ממלכתיות ולצאת מהפוזיציה הפבלובית האוטומטית של הכלב שחייב לנבוח.

מגלי והבה: אתה שר בישראל.

גלעד ארדן: זה משל ונמשל, אל תיקח על עצמך דברים כאלה.

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: אם קראת לנשיא "פרקליט צמרת", אף אחד לא חשב – אצלנו הבינו, לא חשבו שהוא באמת פרקליט, אז הייתי מציע לך, שכשאני ממשיל אתכם למשלים של כלב נובח, אל תחשוב שזה אומר שאתם כלב.

גלעד ארדן: זה מינימום האינטליגנציה שהייתי רוצה לייחס לך.

רוני בר-און: – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת בר-און.

אופיר אקוניס: יש ליושבת-ראש הכנסת לשעבר שאלה.

אופיר אקוניס: האם אתה רוצה להשיב לה?

גלעד ארדן: כן, לך קשה לי לסרב.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: שר להגנת הסביבה – – –

גלעד ארדן: תאמיני לי, אני רתום להגנת זכויותיהם של בעלי-החיים, לפעמים – לא נגיד את זה, אבל אני רתום מאוד לזכויותיהם של בעלי-החיים.

אופיר אקוניס: כבעל כלב אני מבקש להפסיק את הדיון בענייני כלבים.

אופיר אקוניס: כבעל כלב, חמוד מאוד, דרך אגב, אני מבקש מכם להפסיק את הדיון בנושא הכלבים ולחזור לנאומו של השר.

אופיר אקוניס: תודה.

דליה איציק: הואיל ואני ברשות דיבור, מתוך חיבה אליך, השר, היום היית צריך להשפיל עיניים.

דליה איציק: היום אני הייתי שותקת.

גלעד ארדן: מותר לי, עם כל ההערכה והאהבה, לדחות את ההצעות?

דליה איציק: היום היית צריך להשפיל עיניים ולעבור הלאה.

אופיר אקוניס: אבל מי היית מציעה שישיב, גברתי היושבת-ראש לשעבר?

דליה איציק: שותקים, לא משיבים.

גלעד ארדן: מול מי אני אמור להשפיל עיניים, גברתי?

יוחנן פלסנר: מול הציבור.

גלעד ארדן: אז תשאירו לנו לדבר מול הציבור.

גלעד ארדן: אתם לא אלו שיכולים לייצג אותו.

גלעד ארדן: מי שבא לאחר שהייתם בממשלה – אתה עוד לא היית – של 29 שרים, ולילה שבו מנסים למנות שישה, שבעה סגני שרים ושלושה שרים, אז עם כל הכבוד, כאשר אתם ישבתם בממשלה שראש הממשלה – וגם לראש הממשלה הזה אנחנו מאחלים החלמה מהירה, אבל הוא היה שקוע עד צוואר בחקירות משטרה וחשדות בפלילים, הוא ושר האוצר שלו, ולא שמענו מכם מלה, לא על מינהל תקין ולא על אטימות, ומי שהביא לפרישתו של ראש הממשלה זה שר הביטחון הנוכחי.

גלעד ארדן: אז באמת, קצת צניעות, קצת שקט.

גלעד ארדן: חכו חודשים מספר ואל תמהרו כל כך לתקוף בדיוק באותם דברים והרבה יותר גרועים שאתם עשיתם.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: אתה רוצה להמשיך בדו-שיח, אדוני השר?

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אברהם, חבר הכנסת שי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – יתפלץ לאור התשובה שלך.

אופיר אקוניס: אנחנו לא ממשיכים בדו-שיח.

אופיר אקוניס: אדוני, אתה מוכן להמשיך בתשובתך?

גלעד ארדן: כן.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא ממשיכים בדו-שיח, אחרת לא נסיים, כי הוא באמת די מרתק, הדו-שיח הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: תראה את נסים זאב, שלא מאמין למשמע אוזניו לאור תשובתך.

רוחמה אברהם-בלילא: תראה אותו, הוא המום.

אופיר אקוניס: סליחה, חברת הכנסת אברהם מונתה לדוברת של חבר הכנסת זאב?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא אופוזיציה לוחמת.

אלי אפללו: איפה גדעון סער, שאמר: הסמרטוטים האלה?

אלי אפללו: איפה הוא?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שר החינוך בוודאי נמצא בבניין, והוא ייכנס להצביע יותר מאוחר.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת אפללו.

אופיר אקוניס: השר, אתה מתבקש להמשיך בתשובתך.

גלעד ארדן: אתם מדברים על כך שהממשלה לא מפרסמת בתוך פחות מ-30 יום את מדיניותה הסופית.

גלעד ארדן: אנחנו, בכל הכבוד, רואים את העובדה הזו כאחריות, כהבנה שתהליך מדיני, שעמדות ביטחוניות הם לא דבר של מה בכך, שמגיעים ומתחילים ליישם אותו בלי לבחון, בלי לשקול, ולאחר מכן מופתעים שיש שתי מלחמות, מופתעים מכך שתוכניות מדיניות נכשלות ומביאות טרור ומביאות דם ומביאות הרוגים ופצועים.

גלעד ארדן: אולי לא שמעתם, כדאי שתשאלו את היושבת-ראש שלכם, אבל בוושינגטון, וגם בירושלים – גם את זה כנראה לא הבנתם – יש ממשל חדש.

גלעד ארדן: בירושלים הוא בן חודש, בוושינגטון הוא בן שישה חודשים, ועד רגע זה הממשל בוושינגטון עוד לא פרסם את מדיניותו הברורה בכל שטחי המדיניות.

גלעד ארדן: ולכן – אבל זאת גבורה קטנה מאוד, אני לא שמעתי אתכם מעולם מבקרים את הממשל האמריקני על כך שהוא בוחן תהליכים מדיניים ועובדות לעומק.

גלעד ארדן: אז עם כל הכבוד לאמירות הריקות מתוכן שלכם, אנחנו מאמינים שהעם בישראל – – –

יוחנן פלסנר: – – –

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת פלסנר, חבר הכנסת שי, אני מגן על זכותו של השר להשיב על הצעת האי-אמון שלכם.

רוני בר-און: שידבר אמת.

אופיר אקוניס: כולם מדברים אמת פה בבית, כל אחד את האמת שלו, אדוני.

רוני בר-און: אבל העובדות – שתהיינה אמיתיות.

גלעד ארדן: אנחנו מאמינים שלאחר ארבעה שבועות, חמישה שבועות, עם חגים וימי זיכרון באמצע, העם בישראל מעריך ומכבד את העובדה שאנחנו תחילה בוחנים היטב את האדמה החרוכה שהותרתם לנו בנושא המדיני.

גלעד ארדן: אנו בהחלט מתכוונים לבדוק ולבחון לעומק את כל מה שקרה כאן בשלוש השנים האחרונות, ורק לאחר מכן, וזה יקרה לא בעוד הרבה זמן, בסך הכול בעוד כשבועיים, מדיניותה של הממשלה הזאת, לאחר דיון מעמיק בקבינט המדיני-הביטחוני, תפורסם ותהיה ברורה ותהיה גלויה.

גלעד ארדן: הייתי רוצה להזכיר עוד דבר לחברי באופוזיציה, שאני יכול להבין את התסכול שלהם, אבל אני רוצה להזכיר לכם, שאתם יכולתם להשפיע ולתרום לבדיקת המדיניות הזאת מתוך הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

גלעד ארדן: הייתם יכולים גם לעזור לנו לתקן את הבלגן שעשיתם פה בשלוש השנים האחרונות.

גלעד ארדן: אבל במקום זה אתם העדפתם את טובתכם הפוליטית הצרה.

גלעד ארדן: אתם העדפתם להישאר באופוזיציה מתוך אמונה שאם תצליחו להפיל את הממשלה בזמן קצר ולא תיתנו לה אפילו רגע אחד של אמון או של ניסיון להבין שאם העם בחר בדרך אחרת, אולי צריך לתת לדרך הזו גם להיבחן; אתם מאמינים שעל-ידי הישיבה באופוזיציה והמתקפות הריקות מתוכן שלכם, כנראה תחזרו יותר מהר לכורסאות השרים שאליהן הייתם רגילים.

גלעד ארדן: הדבר הזה לא יקרה.

יוחנן פלסנר: בכם אין אמון.

יוחנן פלסנר: אתם קונים את החברים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פלסנר, תודה לך.

גלעד ארדן: הדבר הזה לא יקרה, חברי חברי הכנסת מהאופוזיציה, כי לשמחתנו, מפלגת העבודה, מצד שני, עשתה את מה שטוב ונכון למדינה, כי היא הבינה שכאשר מדינת ישראל נמצאת במשבר אדיר, באיום ביטחוני קיומי, במשבר מדיני – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – במשבר כלכלי שאתם לא התמודדתם אתו ובגללו יש עשרות-אלפי מפוטרים כל חודש, אז הם העדיפו את האינטרס של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ועם כל הכבוד, ברקורד שלכם – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אברהם, הבחירות כבר היו.

גלעד ארדן: ברקורד של מפלגת העבודה ושל הליכוד יש בינתיים שני הסכמי שלום.

גלעד ארדן: ברקורד שלכם יש שתי מלחמות בשלוש שנים.

גלעד ארדן: זה הרקורד, ועל זה נבחנים, לא על כל ההצהרות הפופוליסטיות והדמגוגיות – –

יוחנן פלסנר: זה שיעור בהלבנת סמרטוטים.

גלעד ארדן: – – אף שיש להודות שחבר הכנסת בר-און עושה אותן בצורה כשרונית.

רוני בר-און: אפילו היושב-ראש מסמיק.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך אחר כך ממה הסמקתי פה, אבל זה לעניין אחר.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, כולנו עברנו כאן שיעור בהלבנת סמרטוטים.

גלעד ארדן: שאלתם על התוכנית המדינית, וכפי שאמרתי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: התוכנית החדשה של השר לאיכות הסביבה, כפי שאמר חבר הכנסת פלסנר, להלבנת הסמרטוטים.

אופיר אקוניס: תודה.

אריה ביבי: באמת אתם עוזרים ל-180 מפוטרים, מצאתם להם תפקיד.

אופיר אקוניס: תודה על ההערות.

אופיר אקוניס: כבוד השר, יש לך עוד זמן רב?

גלעד ארדן: אדוני, אני מתפלא על שאלתך, יש לי עוד המון זמן, עוד לא הגענו לנושא הכלכלי.

גלעד ארדן: אם אדוני רוצה שאני אאיץ את הקצב, הוא יכול להשתמש בסמכויותיו, ודומני שהוא מהסס קצת.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא.

אופיר אקוניס: תמשיך כאוות נפשך, זמנך אינו מוגבל.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: פשוט הקריאות הבלתי נפסקות מספסלי קדימה לא יאפשרו.

אופיר אקוניס: אולי נעשה פה עוד דיון לילי.

גלעד ארדן: לאדוני יש סמכויות שהוא לא מפעיל, ויכול להיות שהן היו מסיימות את הפגיעה בכבודה של הכנסת.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אברהם, וגם חבר הכנסת בר-און, תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.

רוני בר-און: החלום שיש מי – – –

גלעד ארדן: ואפודים, ושאת הסיגר שלך גם לא תעשן כאן.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חברים, תודה.

אופיר אקוניס: כבוד השר, בבקשה להשיב, ברשותך, על הצעות האי-אמון.

רוני בר-און: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת בר-און, אנחנו לא בדו-שיח, ולא ברב-שיח אפילו.

אופיר אקוניס: תודה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: שאלתם על התוכנית המדינית, וכפי שאמרתי, לאחר תהליך של ליבון ובירור, שמטרתו היא לא רק כפי שאתם נהגתם – לדרוס, לפנות ולגרש בלי קשר להשלכות שיהיו לכך על החברה, על הביטחון, יש לנו כוונה ללבן את הסוגיות האלה לעומק גם עם השותפים הקואליציוניים, גם בתוכנו – –

אלי אפללו: זה בליכוד, אתה טועה.

גלעד ארדן: – – ולכן בשאלה של התוכנית המדינית אני חושב שהקווים הכלליים היו ברורים מאוד, גם של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, שתומך בגישה של שלושה נתיבים, שיורכבו ממשא-ומתן פוליטי, משיתוף פעולה ביטחוני ומפיתוח כלכלי.

גלעד ארדן: כפי שאתם רואים, ולמרות כל האזהרות וההסתות וכל המסרים שאיל ארד וחבריו ביקשו מכם לחזור עליהם כמו תוכי השכם והערב כדי לנסות ולהפחיד את הציבור – למרות זאת ראש הממשלה נוסע בשבוע הבא למצרים לחזק את שיתוף הפעולה מול המצרים, והוא ימשיך לעבוד בשעות ובחודשים הקרובים כדי להרחיב את שיתוף הפעולה האזורי.

יוחנן פלסנר: מה עם שר החוץ?

יוחנן פלסנר: גם הוא מוזמן למצרים?

גלעד ארדן: זה מאוד עצוב לראות – – –

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת פלסנר.

גלעד ארדן: זה מאוד עצוב לראות ולשמוע שדווקא ביום הרצל, שמה שציין אותו הוא באמת הרצון שלעם היהודי תהיה מדינה משלו, הדבר המרכזי או בין המרכזיים שאתם תוקפים בו את הממשלה, ובעיקר כמובן את תנועת הליכוד ואת ראש הממשלה, שאנחנו עדיין לא רצנו כדי לממש את החזון שלכם על הקמת מדינה פלסטינית.

חיים אורון: עוד תרוצו.

גלעד ארדן: אז אותי זה מאוד מצער.

חיים אורון: עוד תרוצו.

חיים אורון: די כבר, שמענו אתכם כל כך הרבה פעמים, את שרון, את ביבי.

גלעד ארדן: אולי פעם אחת במקום לשמוע גם תקשיבו.

גלעד ארדן: תקשיבו לעם, תקשיבו לטילים שנוחתים בגלל המדיניות שלכם, תקשיבו לפצועים, תקשיבו להרוגים, תקשיבו לכל אלה שבגלל המדיניות שלכם, של הפינוי והנסיגות, הגיעו למצב שהם הגיעו.

גלעד ארדן: לשמוע אני יודע שאתם שומעים, השאלה אם אתם יודעים לתרגם את מה שאתם שומעים למסקנות.

גלעד ארדן: והמציאות מוכיחה שאתם לא שומעים; אתם לא שומעים את מה שתיארתי כרגע.

גלעד ארדן: לצערי, אתם גם לא שומעים את הפתקים בקלפי.

גלעד ארדן: חברי שאני מאוד מעריך, ג'ומס.

גלעד ארדן: אם הייתם שומעים, היית שואל את עצמך איך מ-12 מנדטים, אדם כל כך מוערך ומקצועי כמוך מגיע לשלושה מנדטים.

גלעד ארדן: כי הדבר המרכזי הוא שעם ישראל רואה לאן הדרך שלכם הובילה אותו – –

חיים אורון: – – –

גלעד ארדן: – – אז באמת, שלו קצת את נעליכם ותתחילו לגבות מדיניות אחרת, תנו לה סיכוי, ואז אולי גם הפלסטינים יבינו שהם צריכים להתפשר.

יוחנן פלסנר: הבעיה שאין מדיניות.

חיים אורון: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת פלסנר, חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: סליחה, אדוני השר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, סליחה.

גלעד ארדן: כל אזרח ואזרחית במדינת ישראל – – –

חיים אורון: – – – זה פחות מאשר בין שמונה ל-12.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אתה דיברת 12 דקות.

רוני בר-און: אדלשטיין, אתה מבין מה הוא עושה להסברה של הממשלה שלך?

אופיר אקוניס: השר בר-און, סליחה, גם אתה דיברת.

אופיר אקוניס: השר בר-און.

אופיר אקוניס: השר בר-און.

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת בר-און, אתה דיברת כאן 13 דקות וחבר הכנסת אורון דיבר כאן 12 דקות; אני מבקש עכשיו לתת לשר לדבר חמש דקות ברציפות.

אופיר אקוניס: תודה.

רוני בר-און: אתה יושב-ראש או בנקאי?

אופיר אקוניס: אי-אפשר לקיים כל הזמן קריאות ביניים.

אופיר אקוניס: קריאות ביניים הן לקריאות ביניים, ולא לקריאות רצופות.

אופיר אקוניס: תודה.

רוני בר-און: – – – את השלוש דקות שלי – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, חבר הכנסת בר-און, וגם לחבר הכנסת שי ולחברת הכנסת זוארץ שגם לא מפסיקה.

אופיר אקוניס: את הבאה בתור לדבר, אז תשמרי מהאנרגיות שלך לשלוש דקות שיש לך בעוד מספר דקות.

אריה ביבי: ההערה שלו היתה לא נכונה ולא במקום, אני מציע שיתנצל על זה.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת ביבי.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אתה חושב שהיא לא נכונה, והשר חושב שהיא נכונה, והוא יגיד מה שהוא רוצה.

אופיר אקוניס: תודה.

אריה ביבי: זה לא במקום, על דם לא מדברים פה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: אתם רוצים שנתחיל לקרוא כאן לסדר ונתחיל להוציא?

אופיר אקוניס: זה גם כן אפשרות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ביבי, תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אריה ביבי: זה כבר יותר מדי, זה מוגזם.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אריה ביבי: ואני מציע לו לחזור בו.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אריה ביבי: תקרא אותי לסדר.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, יש פעם שנייה ויש גם פעם שלישית, ואפשר להוציא אותך.

רוני בר-און: תיזהר, הלו.

רוני בר-און: זה נציב שירות בתי-הסוהר, יש לו ידע מהבית.

רוני בר-און: ..

אופיר אקוניס: תודה רבה לחבר הכנסת בר-און שהזכיר לנו את תפקידיו הקודמים של חבר הכנסת ביבי, אבל עכשיו הוא פה, ואתה בקריאה לסדר.

רוני בר-און: ניצב בדימוס.

גלעד ארדן: כיוון שאנחנו משוכנעים שיש לכם הרי כוונה לא לחבל ביחסי החוץ של מדינת ישראל, אלא דווקא לחזק אותם, כי גם אתם בסופו של דבר אזרחים נאמנים של מדינת ישראל, אז הייתי רוצה להזכיר לכם – –

אורית זוארץ: את זה תגיד לשר החוץ.

גלעד ארדן: – – כי כנראה אתם שוכחים את זה, שראש הממשלה הבהיר אולי לא אלפי פעמים, אבל בטח מאות פעמים, שהוא רוצה לתת לפלסטינים את כל היכולות למשול בעצמם, מלבד יכולת אחת, שאולי לכם היא פחות הפריעה, וזו היכולת לפגוע בנו.

גלעד ארדן: כי אחרת, אם זה דבר שהיה נחשב בעיניכם, אני מניח שבממשלתכם הקודמת לא הייתם מאפשרים לתנועת טרור כמו ה"חמאס" להשתתף בבחירות שהתקיימו להנהגת הרשות הפלסטינית.

גלעד ארדן: אבל העיקרון הזה שהוא העיקרון של דאגה לביטחונו של עם ישראל הוא העיקרון שמנחה אותנו קודם כול, יחד עם הרצון שלנו לתת לפלסטינים את כל היכולת למשול בעצמם.

גלעד ארדן: אין לנו שום רצון למשול בהם.

עתניאל שנלר: כולל מדינה, אדוני השר?

גלעד ארדן: בנוגע לטקטיקות של משא-ומתן וניהול משא-ומתן אנחנו מאמינים, חברי חבר הכנסת שנלר, כמו שהאמנת פעם בעברך, שהדבר הנכון, אם אתה רוצה באמת לקדם תהליך מדיני שיביא אי-פעם לשלום – בהנחה שיש פרטנר – הדרך הנכונה היא לא להודיע מראש על איזה דברים אתה רוצה לוותר, כי אם אתה מודיע מראש על מה אתה רוצה לוותר, הצד השני תמיד יצטרך להראות כלפי האזרחים בצד השני מה הוא הביא מעבר לזה, כי מה שכבר הוצע נתון לו מראש.

גלעד ארדן: והדרך שלכם, ללא ספק – אלה עובדות – נכשלה.

גלעד ארדן: הרי עשר שנים היו כאן ממשלות שתמכו בלהציע מדינה פלסטינית, להציע ויתורים ולהציע נסיגות, רק הדרישה להדדיות מהצד השני היתה קצת מגומגמת.

גלעד ארדן: והנה, עברו עשר שנים, אין הסכם שלום – –

יוחנן פלסנר: התחזק מעמדה הבין-לאומי של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: – – אין ביטחון, יש טרור, יש "קסאמים".

עתניאל שנלר: עשר שנים?

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, עוד לא נתתם 30 ימי עבודה לממשלה החדשה.

גלעד ארדן: העם לא באמת קונה את הביקורת המגוחכת הזאת לאחר זמן קצר כל כך מאז שהממשלה הזאת כוננה.

גלעד ארדן: אבל, ובזאת אני מסיים את הנושא המדיני – – –

אלי אפללו: אדוני השר, שכחת מי היה בשלטון בעשר השנים הללו?

יוחנן פלסנר: הוא עוד לא שמע על המהפך.

אופיר אקוניס: השר רוצה לסיים את הנושא המדיני ולעבור לנושא הכלכלי, אז בואו נאפשר לו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: סליחה, הוא בזכות דיבור.

גלעד ארדן: אני מזכיר לכם שאחרי יש גם דיון.

אופיר אקוניס: טוב להיות שר, אמר פעם מישהו, חבר הכנסת בר-און.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, לפחות אנחנו יודעים שעל חינוך הוא לא ידבר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר-און, אמרת לי משהו?

אופיר אקוניס: לא שמעתי את המשפט האחרון.

רוני בר-און: לפני שטוב להיות שר, צריך לדעת להיות שר.

אופיר אקוניס: אין לי כל ספק שהשר יצדיק את טובת היותו שר בסוף הקדנציה, לא בחודש הראשון.

אופיר אקוניס: חוץ מזה, אם תאפשר לו לדבר אולי נשת

אופיר אקוניס: כנע – – –

גלעד ארדן: אתה רומז שבחודש הראשון אני מוכיח את ההיפך?

אופיר אקוניס: חס וחלילה.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אני בטוח שגם בחודש הראשון.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת – – –

אריה ביבי: אם הוא ידבר לעניין נאפשר לו.

אופיר אקוניס: גם אם לדעתך זה לא לעניין, הוא ידבר בלי הגבלת זמן.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת ביבי.

אופיר אקוניס: השר ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: אני רוצה באמת להזכיר, לסיום הפרק המדיני, את הדבר שאולי הכי מתחבר ליום שאנחנו מציינים היום, יום הרצל, והוא שראש הממשלה הבהיר שבכל הסכם שלום עתידי, הדבר הראשון והמרכזי חייב להיות – ובכך אין לי ספק שאתם תומכים – שהפלסטינים יכירו בזכותו של העם היהודי לבית לאומי בארץ-ישראל.

גלעד ארדן: אני חשבתי שזה באמת דבר ברור שאתם תתמכו בו, גם בימים קשים וגם בימים קלים.

גלעד ארדן: אבל אני רוצה להזכיר לכם, שדווקא היושבת-ראש שלכם, שנעדרת היום – ואני אזכיר זאת שוב ושוב, עקב זה שציינתם שחשוב לכם לחזק את הפרלמנט – – –

יוחנן פלסנר: עקב זה שהיא – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פלסנר, כבר הסברת.

גלעד ארדן: אבל היא בחרה להיות שם, בוועידת איפא"ק, ולא כאן אתכם.

גלעד ארדן: זה פטנט לא רע, דרך אגב, חוקת קדימה.

גלעד ארדן: אומנם היא לא כל כך דמוקרטית, אבל לפחות היא מאפשרת ליושבת-ראש לשלוח אתכם לעשות את העבודה היותר קשה והיותר מתסכלת.

רוני בר-און: מה היה עדיף – – – נתקן את הנזקים?

יוחנן פלסנר: כמו – – –

גלעד ארדן: בכל אופן, חבל מאוד שדווקא יושבת-ראש קדימה ציפי לבני ויתרה על הדרישה הזאת כמעט ברגע שהיא העלתה אותה.

גלעד ארדן: זה רק ממחיש את העובדה שלכם, שהייתם חברים ושותפים בממשלה הקודמת, לא היו שום קווים אדומים.

גלעד ארדן: לכן המדיניות שלנו באמת מוזרה לכם: מה פתאום שלממשלה ישראלית יהיו קווים אדומים?

יואל חסון: – – –

גלעד ארדן: הרי הקו האדום שלכם הוא איך אפשר למצוא חן, וכל היום תדברו על איך אנחנו משיגים אהדה אצל מנהיגים בין-לאומיים.

גלעד ארדן: מה עם טובתו של העם היושב בציון?

גלעד ארדן: זה בעדיפות שנייה.

יואל חסון: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת חסון.

גלעד ארדן: ואת זה אתם הוכחתם פעם אחר פעם במדיניות שלכם, שנכשלה: לא הבאתם שלום, הבאתם טרור, הבאתם "קסאמים", הבאתם שתי מלחמות, והבאתם הרבה, הרבה מאוד, שחיתות שלטונית; אלה הדברים שאתם הבאתם.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: השאלה – – –

אופיר אקוניס: זאת לא שאלה לשר.

אופיר אקוניס: אתם נימקתם את האי-אמון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, אתם נימקתם את האי-אמון שלכם, ועכשיו השר משיב על האי-אמון שאתם כבר נימקתם לפני שעה וחצי.

יוחנן פלסנר: אבל הוא לא משיב לעניין.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פלסנר, אתה בנאום ביניים, לא בקריאת ביניים.

דליה איציק: הוא משיב ומשיב.

דליה איציק: השר התאהב בתפקיד.

דליה איציק: יותר מדי.

אופיר אקוניס: אבל השר, לפי התקנון – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – הליכוד שינה את עמדתו המדינית, או את המצע המדיני שלו – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה, חברת הכנסת אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: לא היה להם מספיק זמן, משנת 1999 – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה.

גלעד ארדן: דומני שזה היה הרמב"ם שאמר שדרכו של החוטא אל החזרה בתשובה היא קודם כול להכיר בחטאיו.

גלעד ארדן: לכן, עם כל הכבוד לכם, באמת, קחו פסק זמן – –

יואל חסון: – – – אחרי ביקור נתניהו – – –

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: אתם נימקתם.

גלעד ארדן: – – תעשו איזה תהליך של היטהרות, של הזדככות, של הכאה על חטא, בחינה של כל ההרס והאדמה החרוכה שהותרתם לעם ישראל אחרי שלוש שנים בשלטון, ולאחר מכן תוכלו לבוא ביושר – אם אתם זוכרים את המלה הזאת – באמת, בידיים נקיות, אחרי איזה פרק זמן מינימלי שהממשלה הזאת יכולה להתחיל לעשות דברים, ואז, אולי, הביקורת שלכם תוכל להישמע.

גלעד ארדן: אני רוצה לומר כמה מלים גם בנושא הכלכלי-חברתי.

גלעד ארדן: גם בנושא הזה, חברי חבר הכנסת בר-און – ואין מקום יותר מתאים להזכיר את תוארך הקודם מאשר בנושא הכלכלי: שר האוצר לשעבר, עד לפני 35 ימים – העם לא טיפש – אין מה לעשות; כשאתם באים וזועקים היום על עשרות אלפי מובטלים, ההחלטות של אותם מעסיקים לפטר את המובטלים האלה לא נולדו בשבועיים-שלושה האחרונים, במהלך הפסח.

גלעד ארדן: הם נולדו כאשר אתה, השר לשעבר בר-און, היית שר האוצר.

גלעד ארדן: כאשר יושב-ראש ההסתדרות ושרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים – –

רוני בר-און: חבר מרכז הליכוד.

גלעד ארדן: כבר מזמן לא.

גלעד ארדן: – – אמרו לכם השכם והערב: אתם לא עושים כלום.

גלעד ארדן: הנה, ג'ומס לידך, הוא יעיד.

גלעד ארדן: אני שמעתי גם את ג'ומס אומר את זה אז: אתם לא עושים כלום, אתם אומרים שהצונאמי העולמי לא יגיע לכאן, רק צריך להוריד את הראש, לא לתת ערבויות לפעילות כלכלית; "לא להגזים יותר מדי, הערבויות האלה יש להן מחירים, אי-אפשר להתעלם מהם" – מה, שכחנו?

גלעד ארדן: זה לא היה לפני שלוש שנים, זאת לא ההתנתקות שנראה כאילו היתה לפני הרבה מאוד שנים.

גלעד ארדן: זה בחודשים האחרונים.

גלעד ארדן: מי שהוביל את המדיניות הזאת זה אתם.

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, אדמה חרוכה שהותרתם בנושא המדיני-ביטחוני – אותו דבר: אדמה חרוכה הותרתם בנושא הכלכלי-חברתי.

גלעד ארדן: והיום אנחנו צריכים לאסוף את השברים שלכם ולטפל בעשרות אלפי מובטלים כל חודש.

מגלי והבה: אה, באמת?

גלעד ארדן: ומה הכלים שהותרתם לנו לטפל?

יואל חסון: – – – רק את השברים – – –

גלעד ארדן: 40 מיליארד שקל ירידה בהכנסות ממסים – – –

יואל חסון: – – –

רוני בר-און: תפסיק לשקר.

רוני בר-און: אפילו גדול השקרנים בסיעה שלכם לא מעז להגיד את זה.

גלעד ארדן: מי, זה שכיהנת כיועץ המשפטי של הממשלה שלו כמה שעות טובות?

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אתם מסבירים לי לאט, אני מבין מהר.

גלעד ארדן: הלוואי שהייתי מהיר תפיסה כמוך.

רוני בר-און: – – –

אופיר אקוניס: – – – השר ארדן, אתה לא בדו-שיח עם שר האוצר לשעבר בר-און.

רוני בר-און: אתה רוצה?

רוני בר-און: אז רק השר.

רוני בר-און: – – – שני הבוסים איזה שירותים עשינו לכם.

אופיר אקוניס: השר ארדן.

גלעד ארדן: בקיצור, העם לא טיפש, אדוני שר האוצר לשעבר.

גלעד ארדן: הוא זוכר היטב מי כיהן כשר האוצר, ומי כיהן כראש הממשלה, ומי הוביל את מדינת ישראל אל השבר הכלכלי והחברתי הנורא הזה, שהיום אנחנו צריכים לטפל בו ולהתמודד אתו.

גלעד ארדן: אני רוצה לפרוס לפניכם, כי אולי לא הקשבתם, את התוכנית הכלכלית שהציג שר האוצר יחד עם ראש הממשלה.

גלעד ארדן: שלא כמו שציין חבר הכנסת אורון, זה לא רק שממשלת ישראל הלכה והובילה היום תוכנית שאין בה הגדלת הוצאות משמעותית.

גלעד ארדן: אני באמת מעריך אותך, חבר הכנסת אורון, אבל אני בטוח שאם תבחן את כל המדינות שהיחס חוב-תוצר שלהן דומה לזה של ישראל, והחוב הלאומי שלהן הוא בגדלים כמו של ישראל – –

רוני בר-און: זאת תוכנית שלכם, לא של הממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: – – ודאי תמצא שלא כולן – אפילו רובן לא הגדילו באופן משמעותי את ההוצאות שלהן.

רוני בר-און: זה לא של הממשלה הקודמת – – –

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, זה לא ייגמר אם לא תפעיל את סמכויותיך.

גלעד ארדן: לי אין בעיה.

אופיר אקוניס: תמשיך בבקשה, השר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר-און, השר ביקש להציג את התוכנית הכלכלית – – –

רוני בר-און: פתאום הוא בוחר צימוקים בעוגה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: השר המקשר והשר להגנת הסביבה ביקש להציג את התוכנית הכלכלית של הממשלה – את עיקרי התוכנית הכלכלית של הממשלה, אני מקווה – אז תן לו לעשות את זה ברציפות בכמה דקות.

גלעד ארדן: מילא אם הייתם אומרים לנו שרק משרד האוצר תמך בגישה הזאת – אז היינו מבינים.

גלעד ארדן: הרי משרד האוצר, אלא אם כן אתם מכהנים בו, חשוד תמיד בכך שהוא נורא רוצה לפגוע בחלשים ולעזור לעשירים; והרי פוליטיקאים – זה דבר מאוד טבעי – במקום לחלק כסף הם רוצים לקצץ, כי הם מאוד רוצים לפגוע בעצמם פוליטית.

גלעד ארדן: אני אומר את זה דווקא בהקשר של ההתייחסות שלכם לציבור, כאילו הציבור עיוור, כאילו הוא לא רואה את המשבר העולמי, את מיליוני המפוטרים ברחבי העולם, את זה שהמשבר הזה מגיע למדינת ישראל בצורה הולכת וגדלה – ומי שצריך להתמודד אתו זה אנחנו, בכלים שאתם הותרתם לנו.

גלעד ארדן: אבל מה לעשות, זה לא רק משרד האוצר, כי אנחנו קיימנו דיון ארוך ומעמיק בממשלה, שבו השתתף גם נגיד בנק ישראל, והוא בטח לא חשוד בחוסר הבנה בנושאים הכלכליים, והשתתף בו עוד אדם, נדמה לי שאתם מיניתם אותו, קוראים לו פרופסור טרכטנברג, והוא יושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה, שאתם הקמתם, והוא היה זה שייעץ לכם.

גלעד ארדן: ושלושת הגורמים המקצועיים הללו, שלא שוקלים שיקולים פוליטיים – גם המועצה הלאומית לכלכלה, גם נגיד בנק ישראל וגם משרד האוצר – שלושתם המליצו בפני הממשלה על הכיוון הזה של שמירה על הוצאות הממשלה ושל המדיניות שאיננה תומכת בהגדלה משמעותית, שכמובן עלולה לפגוע באמינות של הניהול הכלכלי של מדינת ישראל וכל התוצאות העגומות שעלולות להיות לכך.

גלעד ארדן: אני אפרט בקצרה, אם לא תפריעו לי.

יוחנן פלסנר: הם גם המליצו לקצץ בחינוך?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פלסנר, אני איאלץ לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה, כי ההפרעות שלך פשוט בלתי נפסקות.

יוחנן פלסנר: אני רוצה להתעדכן.

אופיר אקוניס: אז אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אופיר אקוניס: תודה.

גלעד ארדן: אתם יודעים מה, לפני שאני אתחיל אני גם ארענן שוב את זיכרונכם.

גלעד ארדן: אומנם זה היה אתמול, אבל ההחלטה של הממשלה אתמול, מעבר לעובדה שדיברה על גידול 1.7, גם ציינה במפורש שההחלטה הזו איננה סופית, והיא כפופה להגעה להסכמה עם ההסתדרות ועם המעסיקים.

גלעד ארדן: כי שוב, בשונה אולי מהמדיניות שלכם, אנחנו מייחסים חשיבות גבוהה מאוד-מאוד לכך שאנחנו נבצע ונקדם את התוכנית הכלכלית הזו בשיתוף פעולה עם יושב-ראש ההסתדרות, בשיתוף פעולה עם נשיא התאחדות התעשיינים, כי אנחנו מבינים שהשותפות הזו חשובה כדי שאזרחי מדינת ישראל לא ישימו לב לכל ההסתות הפוליטיות שלכם ויתרשמו שמדובר פה באמת בתוכנית שבאה לחלץ את המשק מתוך אחריות ומתוך הבנה של המשבר האדיר שאנחנו חווים.

גלעד ארדן: התוכנית הכלכלית כוללת חמש נקודות מרכזיות, שהמטרה של כולן היא לבלום את ההשפעות הקשות של המשבר הכלכלי ולהוביל את המשק הישראלי חזרה למתווה של צמיחה.

גלעד ארדן: למה אנחנו זקוקים לעשות את זה?

גלעד ארדן: קודם כול, כמובן, בשל הירידה החדה בהכנסות המדינה, שנבעה קודם כול מההפסדים של הסקטור הפיננסי ותשלומי המסים שלו.

גלעד ארדן: אתם, כמובן, עדים כמונו למחיקות הגדולות של הבנקים ולהפסדים שנגרמו למגזר הפיננסי.

רוני בר-און: אז הממשלה לא אשמה.

גלעד ארדן: ולכן לפי כל ההערכות צפוי גירעון תקציבי של עשרות מיליארדי שקלים, גירעון שיביא לגידול משמעותי בחוב הלאומי של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: כדי לשמור על האמינות שהכלכלה הישראלית הפגינה בשנים האחרונות חובתנו להמשיך ולשמור על המשמעת הפיסקלית וליצור סדרי עדיפויות בהוצאות הממשלה ובהשקעה התקציבית בתחומים השונים.

גלעד ארדן: התוכנית הכלכלית מתגבשת תוך הידברות מקיפה, כפי שציינתי, עם כלל הגורמים הרלוונטיים, ובראשם ארגוני העובדים והמעסיקים.

גלעד ארדן: כולנו – גם אתם, חברי באופוזיציה – נידרש לגלות יחד מנהיגות כלכלית ולתרום להצלחת התוכנית.

גלעד ארדן: אנחנו ננקוט את הצעדים הנכונים כדי לבלום את ההאטה, כך שכבר בשנת 2010, בעזרת השם, נראה ניצנים ראשונים של צמיחה.

גלעד ארדן: וזה יכול לקרות רק אם המדיניות הכלכלית האחראית והמאוזנת שאנחנו מציגים תקודם.

גלעד ארדן: מה הם עיקרי התוכנית, שאנחנו מכנים אותה "תוכנית בלימה ותנופה"?

גלעד ארדן: קודם כול, הדבר המתבקש והנדרש כדי שהתעסוקה תוכל לחזור ולגדול זה הגדלת האשראי ועידוד היצוא.

גלעד ארדן: אחת ההשלכות של המשבר, כפי שציינתי, היא אובדן מקורות ומצוקת זמינות אשראי של חברות במשק, וכדי להקל על מחנק האשראי ולשמר את הפעילות העסקית, הממשלה מציעה לנקוט כמה צעדים.

גלעד ארדן: בשונה ממה שציין כאן אני לא זוכר מי מחברי הכנסת, נושא הערבויות לבנקים לא נועד לעזור לבנקים, חברי.

גלעד ארדן: הדבר הפשוט והקל לבנקים היום כשיש סכנה והם מפחדים שהלווים לא יחזירו את הכסף, זה לנקוט מדיניות של "שב ואל תעשה".

גלעד ארדן: הממשלה לא תיתן ערבויות, הבנקים לא ילוו, המשקיעים לא ישקיעו, וכך אנשים ימשיכו להיות מפוטרים.

גלעד ארדן: זה בדיוק מה שקרה עקב המדיניות של הממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: אנחנו לא מאמינים במדיניות הזו, אנחנו לא מאמינים בססמאות הריקות האלו.

גלעד ארדן: לבנקים יש חסרונות אדירים, ומי כמוני יודע, שנילחם בהם.

גלעד ארדן: אבל בנושא אחד אנחנו חייבים לשתף פעולה, ואם יש מצב תקוע צריך לראות איך מחלצים אותו.

גלעד ארדן: וכאשר הבנקים, בגלל מדיניות שמרנית, לא נותנים ערבויות והפעילות הכלכלית נפגעת, הממשלה לא יכולה להתעלם מזה ולהביא לאבטלה מוגברת.

גלעד ארדן: ולכן נגדיל באופן משמעותי וניתן ערבויות לבנקים כדי שהם יפשטו וישנו את התנאים לגיוס ההון במשק, ובכך תגדל זמינות האשראי, ואנחנו מאמינים שכך יגדלו גם ההשקעות והתעסוקה.

גלעד ארדן: מתן אשראי במסגרת חוץ-בנקאית – הממשלה תתמוך בהקמת קרנות אשראי חוץ-בנקאי בשיתוף משקיעים מוסדיים וזרים, שיתמחו בהעמדת אשראי לחברות שאינן מקבלות פתרון אשראי בכלים הקיימים, ובכלל זה חברות בתחום הטכנולוגיה.

גלעד ארדן: היקף המסגרת המתוכננת לפעילות הקרנות שתפעל על בסיס ערבויות הוא כ-2 מיליארדי שקלים.

גלעד ארדן: סיוע לתעשיות היצוא – הממשלה תבנה מנגנונים שיאפשרו שימור נתח שוק היצוא של ישראל בעולם ואף להגדילו, וזאת באמצעות מגוון כלים, שבגלל שהארכתי לא אפרט אותם.

גלעד ארדן: הרחבת אשראי לעסקים קטנים ובינוניים – קרנות האשראי לעסקים קטנים ובינוניים יוכפלו בהיקפן, והן יגיעו לסך כולל של 2.6 מיליארדי שקלים.

גלעד ארדן: חברות היעד של הקרן תהיינה רבות יותר.

גלעד ארדן: הקרן תפעל גם מול מפעלים שהיקף מחזורם מ-15 עד 400 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: כיום הקרן פעלה מול מפעלים שהיקף מחזורם מ-22 מיליון עד 100 מיליון.

גלעד ארדן: סכום ההלוואה המקסימלי יהיה 16 מיליון במקום 8 מיליונים.

גלעד ארדן: ובכך, כך אנחנו מקווים, נביא לעידודם והצלתם של עסקים קטנים ובינוניים.

גלעד ארדן: הדבר הקריטי ביותר, כפי שציינתי, קידום התעסוקה ובלימת האבטלה, שהיא אולי המגפה הקשה ביותר שפוגעת בחברה הישראלית בימים אלה, ואתם לא השכלתם להיערך אליה והטלתם את כל ההתמודדות עלינו.

גלעד ארדן: קודם כול יש לטפל בבעיה של העובדים הזרים הבלתי חוקיים.

גלעד ארדן: ההערכה כיום היא כי בישראל כ-400,000 עובדים זרים שאינם ישראלים, מתוכם 300,000 לא חוקיים, לעומת 230,000 מובטלים ישראלים.

גלעד ארדן: תוצג תוכנית מקיפה לצמצום תופעת העובדים הזרים.

גלעד ארדן: יגובשו כלים להתמודדות מול מעסיקי העובדים הבלתי חוקיים ומול העובדים הרבים שעובדים בארץ באופן לא חוקי.

גלעד ארדן: בנוסף, עידוד תעסוקה בכלל ובקרב נשים בפרט.

גלעד ארדן: אנחנו ננקוט את הצעדים הבאים: פריסה ארצית של מנגנון תשלום מס הכנסה שלילי לעובדים בעלי שכר נמוך.

גלעד ארדן: אתם יישמתם את מס ההכנסה השלילי – שהוא סיוע לאותם אנשים שיוצאים לעבוד אך לא מגיעים לסף ההכנסה, והממשלה תוסיף להם מאות שקלים כל חודש – אתם יישמתם את זה רק על אזורים ספציפיים בארץ, ואנחנו מתחייבים ועומדים להרחיב את זה בשנה הקרובה לכל חלקי מדינת ישראל, בעלות של מאות מיליוני שקלים.

גלעד ארדן: הממשלה תוסיף תוכניות הכשרה מקצועיות בהיקף של כמיליארד שקלים, וזה יופיע כבר בתוכנית הכלכלית של השנה וחצי הזאת.

גלעד ארדן: עידוד העתקת פעילות מפעלים עתירי כוח-אדם לפריפריה, תוך הרחבת מצבת העובדים.

גלעד ארדן: שוב, מתוך רצון להתמודד עם האבטלה בפריפריה.

גלעד ארדן: עידוד תעסוקת נשים, אמהות כמובן בראש ובראשונה, על-ידי הרחבה של היצע מעונות-היום המסובסדים והגדלת התמיכה הממשלתית במימון מעונות יום וצהרונים, כל זאת בתוספת של 200 מיליון שקל בשלוש השנים הקרובות.

גלעד ארדן: רבים מהדברים האלה הושגו בזכות שיתוף הפעולה עם מפלגת העבודה ועם ש"ס ועם חברי המפלגות בקואליציה ועם ההסתדרות ועם ארגוני המעסיקים, ולא הייתי מציע לכם לזלזל בכל ההישגים החברתיים הללו.

גלעד ארדן: הממשלה גם תקים קרן סיוע למפעלים במצוקה, בשיתוף המעסיקים והעובדים.

גלעד ארדן: קרן זו תתמוך במפעלים שנקלעו למצוקה כלכלית, בהתאם לקריטריונים שיסוכמו.

גלעד ארדן: היקף הקרן – תקשיבו טוב, חברי חברי הכנסת – היקף הקרן הזו, ואנחנו מחויבים לכך בהסכמים הקואליציוניים, יעמוד על כמיליארד שקלים.

גלעד ארדן: רפורמות מבניות בענפי המשק – קיימים כמה ענפי יסוד העומדים בבסיס משק בריא.

גלעד ארדן: במסגרת התוכנית הכלכלית אותרו כמה תחומים שבכוונתנו לטפל בהם, והם הוזנחו עשרות שנים.

גלעד ארדן: מדובר בענפים שחייבים להיות מפותחים ויעילים כדי שיעמדו בסטנדרטים בין-לאומיים.

גלעד ארדן: קודם כול – בראש ובראשונה – אני שמח לבשר לכם שהיום ועדת השרים בראשותו של ראש הממשלה נתניהו אישרה את הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

גלעד ארדן: אנחנו מאמינים שהאצת פעילות בתחום הנדל"ן ככלי להגברת הצמיחה היא דבר חיוני.

גלעד ארדן: 93% מהקרקעות בישראל מרוכזות בבעלות המדינה.

גלעד ארדן: אנחנו מציעים מנגנון להעברת הקרקעות האלה לבעלות פרטית, בפרט באזורים העירוניים, וחינם באזורי הפריפריה וקו העימות, ולשחרור עתודות קרקע לטובת הקמת מבני מגורים ותעסוקה נוספים.

גלעד ארדן: במקביל יתבצע שינוי מבני במינהל מקרקעי ישראל כדי לשפר ולייעל את פעולות התכנון והפיתוח של הקרקע, ולצמצם את ההליכים הביורוקרטיים.

גלעד ארדן: כל הדברים האלה ישרתו את כלל אזרחי מדינת ישראל – בראש ובראשונה את תושבי הפריפריה וקו העימות – ויחסכו להם הרבה הרבה ביורוקרטיה וסבל בכל הליכי התכנון ובכל ההליכים שנדרשו מול המינהל מאז קום מדינת ישראל.

גלעד ארדן: משק החשמל – משק החשמל בישראל מתאפיין במבנה מונופוליסטי בלתי יעיל שמביא לעלויות עודפות של מאות מיליוני שקלים – לצערי, ובתוקף תפקידי אני אומר לכם, הוא גם מביא לזיהום אוויר קשה מאוד – וברזרבות חשמל נמוכות, שאינן תואמות את צורכי המשק.

גלעד ארדן: בהתאם לכך, הממשלה תפעל לקידום ייצור חשמל פרטי, לקידום חברה שתנהל מערכת עצמאית ולקידום הקמת חברת ייצור חשמל חדשה.

גלעד ארדן: מערך נמלי ישראל – מערך הנמלים הוא צומת כלכלי מרכזי.

גלעד ארדן: ישראל היא מדינה קטנה ש-99% מסחר החוץ שלה עוברים דרך הים.

גלעד ארדן: בהתאם לכך, אנחנו נפעל לייעול ענף הנמלים, כדי לשפר את רמת השירות המוצע למשתמשים, לקצר זמני שהייה של אוניות כדי שנמלי ישראל יעמדו בסטנדרטים בין-לאומיים, ולממש סוף-סוף את יתרונה היחסי של ישראל ואת מקומה האסטרטגי על נתיב הסחר הבין-לאומי.

גלעד ארדן: ביטחון אישי – כחלק ממחויבות הממשלה להקנות ביטחון אישי לאזרחיה, דבר שאולי זר לכם, חברי באופוזיציה, תוצג תוכנית להקמת יחידות שיטור עירוניות שמטרתן להגביר את רמת הביטחון האישי של התושבים, תוך שימור הסדר בערים ומיגור תופעות כמו "פרוטקשן" ועוד.

גלעד ארדן: יישום התוכנית יביא לחיזוק שיתוף הפעולה בין המשטרה המקומית לעירייה וייצור סוף-סוף סביבה בטוחה לפעילות כלכלית משגשגת בתוך הערים.

זאב בילסקי: גלעד, זה לא פטנט שלכם.

זאב בילסקי: לפחות על זה תן לי קרדיט.

זאב בילסקי: זה לא פטנט של הממשלה הזאת.

קריאה: כל זה עשו – – –

גלעד ארדן: אבל אנחנו הראשונים שמביאים את זה ליישום וקידום.

גלעד ארדן: זה לא קודם בתקופת הממשלה הקודמת.

קריאה: – – –

גלעד ארדן: קודם כול, אני עוד לא מתהלל, כי זה עוד לא יושם.

גלעד ארדן: אבל אנחנו התחלנו לקדם את זה.

יואל חסון: השר ארדן, לא יהיו לכם כל כך הרבה שנים לבצע את זה.

יואל חסון: בוא, אל תהיה כזה אופטימי.

גלעד ארדן: גם בעניין הזה, מה שהחלתי על עצמי – אל יתהלל חוגר כמפתח.

גלעד ארדן: בוא נחכה, עבר זמן מועט מדי.

גלעד ארדן: שלא תמצא בסוף גם את עצמך בספסלים שלנו בלי להתכוון.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: תנו לי לסיים.

גלעד ארדן: מסים: מס הכנסה – הממשלה תציג – וכבר הציגה – תוכנית מסים מפורטת ובה תוואי פוחת של שיעורי מס על יחידים וחברות מהשנה ועד שנת 2016.

גלעד ארדן: המס על יחידים יופחת בהדרגה עד לרמה של 39%, ומס החברות יופחת עד לשיעור של 18%.

גלעד ארדן: תוכנית המסים, חברי חברי הכנסת, תסייע בראש ובראשונה, ובעיקר, לשכבות הביניים, תגדיל את רווחת הציבור ותתמוך בפעילות הכלכלית.

מרינה סולודקין: – – –

גלעד ארדן: ואחרון חביב – תשתיות והון אנושי.

גלעד ארדן: פניה של הכלכלה הישראלית אל משק מפותח הנשען על תשתיות מבוססות, השקעות בהון האנושי ובתשתיות פיזיות, משמעותן תנובה חברתית וכלכלית בטווח הארוך.

גלעד ארדן: במסגרת זו בכוונתנו לתמוך בפרויקטים של תשתית.

גלעד ארדן: מתוכננת האצת הוצאתם לפועל של כמה פרויקטים תוך קיצור ההליכים הביורוקרטיים, וביניהם שדה תעופה בין-לאומי נוסף, קווי תחבורה ציבורית מהירים כדי לחבר פריפריה למרכז, והשקעות מסיביות בכל אותם קווי רכבת בפריפריה, שאתם, חברי באופוזיציה – בממשלה הקודמת – הקפאתם, בפרויקטי מים ובתשתיות תיירות.

גלעד ארדן: בנושא תעשיית ההיי-טק – אנחנו רואים בתעשיית ההיי-טק קטר צמיחה מרכזי למשק.

גלעד ארדן: כדי לשמר את יתרונה היחסי הבולט של ישראל בעולם בתחום זה תוצג תוכנית כפולה לתמיכה בתעשיות הטכנולוגיה.

גלעד ארדן: הממשלה, כבר השנה, תגדיל באופן משמעותי את התמיכה בתקציבי המדען הראשי ואת התמיכה בפרויקטי מחקר.

גלעד ארדן: עם זאת תוצע מסגרת פיננסית בהיקף של מאות מיליוני שקלים שתעודד השקעה של גופים פיננסיים גדולים בתעשיות טכנולוגיה.

גלעד ארדן: ואחרון חביב – חברת הכנסת סולודקין, בשבילך – מדענים חוזרים.

גלעד ארדן: ניצול המשבר הכלכלי בצורה חכמה יכול לתת לנו הזדמנות להחזיר את טובי המוחות שעזבו אותנו ולהביא אותם לעלות, או לשוב לישראל, חברתי שרת הקליטה.

גלעד ארדן: לכן אנחנו נציע למדענים וחוקרים, אנשי עסקים ופיננסים, הטבות ותמריצים אחרים כדי להשתלב בחברות ובמכוני מחקר בארץ, ולתרום ערך מוסף לפעילות הכלכלית במשק, נוסף, כמובן, על הערך התרבותי האדיר שהם מביאים ותורמים לחברה הישראלית.

גלעד ארדן: ואני באמת רוצה לסיים, במשפט אחרון, שוב בקריאה אליכם, חברי באופוזיציה.

גלעד ארדן: זה יום הרצל; אנחנו מציינים, באמת, את חוזה המדינה היהודית, והייתי מציע לכולנו, באמת, למרות התפקיד שלכם, לא לפעול על-פי הטייס האוטומטי.

גלעד ארדן: לנסות לתת קצת קרדיט גם לנו, וגם לציבור.

גלעד ארדן: יש לנו כל הכוונת הטובות לעשות רק טוב לעם ישראל ולמדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני בטוח שגם לכם יש הכוונות האלה.

גלעד ארדן: את התוצאות של הדרך שלנו, במלוא הכנות, הרי גם אתם יודעים – ואתם אנשים מוכשרים ואינטליגנטים – יהיה אפשר לשפוט באמת רק לפחות בעוד כמה חודשים, אם לא כמה שנים.

גלעד ארדן: בקריאה זו הייתי רוצה לבקש מכם לשקול שוב את עמדתכם ולהביע אמון בממשלה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורית זוארץ – שלוש דקות.

אורית זוארץ: שלוש דקות, אני אשתדל לקצר.

אורית זוארץ: מה שיש לי לומר לכבוד השר גלעד ארדן – שמעתי את דבריך, וההערה היחידה שיש לי לומר היא שהנייר סופג הכול וללשון אין עצם.

אורית זוארץ: לצערי הרב, זה משהו שמאפיין את ההתנהלות של הליכוד לא מהיום.

אורית זוארץ: מאוד הצטערתי לשמוע בדבריך את המסר המאוד-מאוד בעייתי של – קודם ניבחר ואחר כך נגבש מדיניות.

אורית זוארץ: מאוד מפתיע אותי שעדיין אין לממשלתכם מדיניות.

אורית זוארץ: זה שאובמה לא פרסם את המדיניות שלו זה לא אומר כלום.

אורית זוארץ: יש לו מדיניות, והוא פועל על-פי המדיניות שלו ועל-פי קווי היסוד.

אורית זוארץ: הבעיה שלכם היא שאתם עוד לא גיבשתם מדיניות, ומדינת ישראל משלמת מחיר מאוד-מאוד כבד בגין ההתנהלות הזאת, ובגין העדר מדיניות.

מירי רגב: – – – לא גיבשתם מדיניות.

מירי רגב: בגלל שהמדיניות של קדימה היתה כל כך – – –

אורית זוארץ: ההתנהלות של ממשלת נתניהו, שהיא ממשלה מנופחת, בלי פרופורציות, שוברת שיא חדש של אטימות וחוצפה, ממשלה בזבזנית.

אורית זוארץ: היא גוזרת ביד אחת גזירות כלכליות קשות שתכליתן לפגוע בשכבות החלשות – פיטורי עובדים, פגיעה בשלטון המקומי – וביד השנייה היא דואגת להקים עוד כמה וכמה משרדים מיותרים ללא כל תוחלת, יעד או מטרה, ולמינוי מאות מקורבים.

אורית זוארץ: הייתי מאוד שמחה לשמוע אם לפחות במקום הזה הייתם קצת מכפרים, ודואגים שאותם 180 מינויים חדשים יהיו מינויים מהפריפריה – – –

יואל חסון: 182.

אורית זוארץ: סליחה – ו-2.

אורית זוארץ: סליחה.

אורית זוארץ: זה משתנה כל יום, אתה יודע.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, לא היה כדבר הזה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת הנכבדים, הואיל ונשיא המדינה יצא וביקש ממני להחליף אותו בכמה אירועים – יש היום גמר המשחק של הנכים בין בית-הלוחם מצה"ל – – –

אורית זוארץ: לפחות במשחק אתם משתתפים.

ראובן ריבלין: אני לא הולך למשחק, אני הולך לתת את הכבוד של נשיא המדינה לקבוצת הנכים שתזכה בגביע, ולברך גם את אלה שלא יזכו בגביע.

ראובן ריבלין: אבל, זה דבר שאני חייב ללכת אליו.

ראובן ריבלין: אני מבין שהדיון מתמשך, ואני כבר מתנצל על כך שלא אשתתף בהצבעה.

ראובן ריבלין: עכשיו, אני אתן לך – – –

אורית זוארץ: בסדר גמור.

אורית זוארץ: הייתי מאוד שמחה לשמוע שאותם מינויים חדשים יהיו באמת מקרב אזרחי הפריפריה.

אורית זוארץ: גברת רגב, הקמת שדולה.

אורית זוארץ: אשמח מאוד לשמוע שכל אותם מועסקים הם מובטלים מהפריפריה – –

מירי רגב: – – –

אורית זוארץ: – – ולא מקורבים ועסקנים מהמעגלים המאוד-מאוד קרובים של השרים.

יואל חסון: מהפריפריה של הליכוד.

אורית זוארץ: כן, מהפריפריה של הליכוד והעסקנים.

אורית זוארץ: ממשלת נתניהו – – –

מירי רגב: חיפשתי אותם ולא מצאתי אותם.

מירי רגב: חיפשתי אותם – לא מצאתי.

אורית זוארץ: לא מצאת.

אורית זוארץ: זה כמו שאומרים במינוי נשים: אין נשים ראויות.

מירי רגב: לא מצאנו – – –

אורית זוארץ: אנחנו מכירים את המשפטים האומללים האלה שרוצים לדחוק – – –

מירי רגב: – – – את הססמאות, ולא לדבר – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת – – – שאת תוכלי לנאום.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לקרוא קריאת ביניים של נאום.

ראובן ריבלין: אני מצטער.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לשנות את המהלכים של הבית הזה בגלל הרצון של חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לשבת בפורום של הסיעות וועדת הכנסת ולשנות את התקנון, שיש אנשים שהם מיוחדים והם יכולים לקרוא קריאת ביניים גם מהמקום.

ראובן ריבלין: אני בטוח שזה מאוד מעניין, ורק צריך לשנות את זה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך עוד דקה מחדש בגלל – – –

אורית זוארץ: קצת צניעות, קצת דרך ארץ.

אורית זוארץ: בואו ונדבר קצת יותר על צמצום פערים, ולא פערים חברתיים, כי בזה ראינו את ההצעות ואת הגזירות הכלכליות.

אורית זוארץ: זה לא הולך לכיוון החברתי.

אורית זוארץ: זה הולך לכיוון הכיסאות והטובות האישיות והכיבודים והמעגלים הנוספים שהולכים ליהנות על חשבון הציבור, וזה לא מגיע ליעדו.

אורית זוארץ: צמצום הפערים בין הבוחרים לנבחרים.

אורית זוארץ: אתם מסתגרים בתוך הלשכות שלכם עם הכיבודים ומתרחקים מהעם.

אורית זוארץ: המחיר של ההתנהלות הזאת הוא פגיעה אנושה בזרוע הביצועית של ממשלת ישראל כביכול.

אורית זוארץ: היא פגיעה אנושה בשלטון המקומי.

אורית זוארץ: בשבוע שעבר סיירתי ברמלה, בלוד ובעוד יישובים, והם מבכים את ההתנהלות הזאת.

אורית זוארץ: עדיין אין תקציב.

אורית זוארץ: מרבית הפעולות שלהם מוקפאות.

אורית זוארץ: הם לא יכולים לבצע את הפעילויות שאתם, כממשלה, מטילים עליהם בגלל שביקשתם עוד ארכה ועוד ארכה באישור התקציב שעדיין הולך ומתמהמה, ואנחנו לא רואים עדיין את הסוף או את מועד הגשתו בתוך כל ההתנהלות עם כל חוק ההסדרים.

אורית זוארץ: דרך אגב, שר האוצר לשעבר רוני בר-און הגיש תוכנית כלכלית לטיפול במשבר, והוא גם הציג אותה כאן יחד עם בכירי המשק בוועדת הכספים.

אורית זוארץ: היה ראוי שהייתם מעיינים בה ולו מעט לפני שקיבלתם את ההחלטות האומללות שלכם.

אורית זוארץ: לגבי הצמיחה, באמת מזל שיש צוות מקצועי שמפעיל בלמים לעומת הפזרנות של ביבי והממשלה במינוי שרים חדשים, הקמת לשכות מיותרות ומינוי מקורבים ותקנים נוספים ומיותרים.

אורית זוארץ: אז באמת צריך לבלום בצד השני.

אורית זוארץ: צר לי שהבלימה הזאת תבוא על חשבון הציבור.

אורית זוארץ: היא תבוא על חשבון משלם המסים, על חשבון האזרח, ביישוב, בעיר ובכפר במדינת ישראל.

אורית זוארץ: היא תפגע במערכת החינוך פגיעה אנושה.

אורית זוארץ: היא תפגע במערכת הרווחה פגיעה אנושה.

אורית זוארץ: איפה בוז'י?

אורית זוארץ: אני לא רואה אותו.

אורית זוארץ: אני גם לא שומעת אותו.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אורית זוארץ: לכן, אני אומרת שהמכנה המשותף של הממשלה הזאת הוא עצוב ועלוב.

אורית זוארץ: הצרכים האמיתיים של האזרחים במדינת ישראל רחוקים מכם.

אורית זוארץ: אתם דורסים ברגל גסה את האזרחים.

אורית זוארץ: משפט אחרון – כריתת הזרוע הביצועית של הממשלה ופגיעה אנושה בשלטון המקומי בדם קר ללא הרדמה, ללא הידברות, פוגעת באזרח פגיעה ישירה.

אורית זוארץ: איך אמר מר ארדן?

אורית זוארץ: האזרח יודע לקבל החלטות.

אורית זוארץ: האזרח לא טיפש.

אורית זוארץ: הוא יודע לשקול את השיקולים ולקבל את ההחלטות בבוא היום.

אורית זוארץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת ובעיקר מאלה שהם חדשים, מקרוב שבאו, לדעת שכאשר יש שלוש דקות צריך להתכונן לשלוש דקות.

ראובן ריבלין: אתם כבר ותיקים.

ראובן ריבלין: זה הכנס השני שאתם משתתפים בו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אורבך – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם לרשותך עומדות שלוש דקות.

ראובן ריבלין: לא יפריעו לך – אז הן יהיו נטו וברוטו; יפריעו לך – נוסיף.

מיכאל איתן: להפריע לך?

אורי אורבך: תעזור לי.

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: לפני הסוף, אם תראה שהוא לא גמר, תפריע לו וניתן לו אז.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן יש בממשלה הזאת יותר מדי שרים ויותר מדי סגני שרים.

אורי אורבך: אבל הממשלה הזאת גדולה קודם כול בגלל שמפלגת קדימה סירבה להצטרף לממשלה כי נתניהו, ראש הממשלה, לא רצה לומר את ססמת הפלאים, את מפתח הקסמים: שתי מדינות לשני עמים.

יואל חסון: דני אילון אמר את זה.

יואל חסון: אתה תומך בממשלה – – –

אורי אורבך: אם כך, תצטרפו לממשלתו של דני אילון.

יואל חסון: אתה תתמוך בממשלה שדני אילון אמר את זה.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה שיפריעו לך?

ראובן ריבלין: אם כן, תגיד לי, ואז אני אתן לך את כל הזמן שיפריעו לך, אבל לא יהיה לך.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שאגן עליך, אגן.

אורי אורבך: אנחנו נוסעים בממשלת נתניהו ולא בנתיבי אילון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון רשאי לקרוא קריאות ביניים, אבל אם אתה עונה לו זה כבר מתחיל להיות בעייתי.

אורי אורבך: אבל, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בעצם, מה שקדימה רצתה זה לא שתי מדינות לשני עמים.

אורי אורבך: אתם רציתם שני ראשי ממשלה למדינה אחת.

אורי אורבך: אם נתניהו רק היה אומר "שני ראשי ממשלה למדינה אחת", גם הוא וגם ציפי לבני – הייתם מוחלים על שני מדינות לשני עמים.

אורי אורבך: זו היתה השאיפה הגדולה שלכם.

אורי אורבך: אחרי שנתניהו לא הסכים וגם לא הסכים לחלוקת הארץ לשתי מדינות, אתם ממשיכים עם ססמת ההפעלה שלכם; ולא משנה מה תעשה הממשלה, את מי תמנה ואת מי תפטר ואיזה משרד תאחד ואיזה משרד היא תשלש ואת מה היא תחלק.

אורי אורבך: כל עוד אתם לא תקבלו את חלקכם ברוטציה הנשכחת, אתם תמשיכו לטרטר עם שתי המדינות לשני עמים – דבר שגם אתם לא יודעים מה תעשו יום אחד אחרי שיהיו פה, חלילה, שתי מדינות לעם היהודי ולערבים הפלסטינים.

אורי אורבך: אבל זו סיבת הסיבות ועילת העילות היום של מפלגת האופוזיציה הראשית.

אורי אורבך: זאת כל התוכנית המדינית.

אורי אורבך: זה האופק המדיני שאחריו אין שום דבר.

אורי אורבך: זה המגדלור שלכם בתוך כל האובך הזה שהיום אנחנו עברנו.

אורי אורבך: זו נקודת האור היחידה שאתם רואים – המדינה הפלסטינית העתידית.

אורי אורבך: מזכירים לי ממש את השיר ששרה שושנה דמארי: "הוא ידע שאין בחוף שום מגדלור, אך תמיד כשחזר, עם ליל, מן החוף היה מבחין, בתוך השחור, אור פלאי קורץ לו וצוהל" שתי מדינות לשני עמים.

אורי אורבך: זאת, אגב, לא בשורה המקורית, אבל את זה אתם הוספתם לכם והצטרפתם לססמאות של חד"ש, רק"ח לשעבר, כאילו אתם המצאתם את הססמה הזאת.

יואל חסון: מעניין מה תנאם בעוד שנה.

יואל חסון: מעניין איך תנאם בעוד שנה.

אורי אורבך: חבר הכנסת חסון, אני מבטיח לך שבעוד שנה, בעוד 50 שנה ובעוד 100 שנה, אם הקדוש-ברוך-הוא יאריך ימי ושנותי, אני אדבר נגד מדינה פלסטינית.

אורי אורבך: אבל אם חלילה תהיה מדינה פלסטינית – –

יואל חסון: אבל לא הממשלה שלך.

אורי אורבך: – – אתה תדבר נגד מדינה פלסטינית כשהיא תהיה.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, הוא הבין – – –

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה – – –

עפו אגבאריה: – – – אפילו שאתה לא רוצה.

ראובן ריבלין: הוא אומר לך שהוא לא רוצה.

ראובן ריבלין: תאמין לו בדיוק כמו שהוא מאמין לך שאתה רוצה.

עפו אגבאריה: – – –

אורי אורבך: לא.

אורי אורבך: שלא יאמין באותה צורה.

אורי אורבך: אני מבקש, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שהאחרים רוצים, אבל אני מאמין לך שאתה לא רוצה ואני מאמין לו שהוא רוצה.

אורי אורבך: האמן לי שאני רוצה מדינה אחת לעם ישראל עם אזרחים ערבים שווי זכויות.

אורי אורבך: זה מה שאני רוצה.

אורי אורבך: אני לא רוצה מדינה פלסטינית.

ראובן ריבלין: זה נכון.

אורי אורבך: גם הממשלה שאני תומך בה ומפלגתנו תומכת בה באופן מוצהר וברור איננה רוצה במדינה פלסטינית.

אורי אורבך: אם הם עושים "קרעכצן" פה – זה לא בעברית אבל בכל זאת – אז זה לצרכים, אתם יודעים, דיפלומטיים.

אורי אורבך: אולי יותר קל להסתובב עם זה בחוץ.

יואל חסון: – – – מה שראש הממשלה יגיד לאובמה – – – זה "קרעכצן" – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

אורי אורבך: משפט סיום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אולי אתה לא מבין.

ראובן ריבלין: זה לא מצב של דיאלוג בינך לבין הנואם.

ראובן ריבלין: אנחנו גם צריכים לסיים בסופו של דבר באיזושהי שעה.

אורי אורבך: אני אומר רק לסיום שיש למדינה התחייבויות בין-לאומיות שונות שאפשר לחלוק עליהן או להסכים אתן, אבל לממשלה יש גם התחייבויות לאומיות.

אורי אורבך: ההתחייבות הלאומית של נתניהו, ההתחייבות לציבור הבוחרים ולעם ישראל, היא שלא תקום מדינה פלסטינית.

אורי אורבך: אנחנו נעמוד על המשמר כדי שלא תקום מדינה פלסטינית.

אורי אורבך: נעשה ככל שביכולתנו באמצעים החוקיים העומדים לרשותנו כדי למנוע את האסון הזה.

אורי אורבך: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס על מנת שיישא את דברו.

ראובן ריבלין: בשעה 19:45 הוא יצטרך להחליף אותי.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דבריהם של דוברי קדימה.

אופיר אקוניס: אתם השארתם לנו ירושה קשה, קשה מאוד.

אופיר אקוניס: אתם קיבלתם את השלטון, או יותר נכון גזלתם את השלטון – – –

יואל חסון: גזלנו את השלטון?

אופיר אקוניס: בוודאי, בנובמבר 2005 – – –

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, הוא לא אמר דבר לא פרלמנטרי, הוא אמר דבר שאתה יכול להשיב לו עליו אחרי זה.

אופיר אקוניס: בנובמבר 2005 קבוצה מסוימת מתוך האנשים שנבחרו על המותג של מח"ל הליכוד, לקחו את עצמם והקימו להם פיקציה, מפלגה חדשה בשם קדימה, ומאז ועד 31 במרס שנה זו אתם הייתם הממשלה, אתם הייתם השלטון.

אופיר אקוניס: ולכן, חבר הכנסת חסון, לתדהמתי שמעתי, לפני חמישה ימים – אולי לא היית באותה ישיבת סיעה של סיעתך קדימה לפני שהיושבת-ראש יצאה לחו"ל, שהיא הקימה צוות צללים, וצוות הצללים שהקמתם יבדוק ויעקוב אחרי פעילותיהם של שרי הממשלה ומשרדי הממשלה.

אופיר אקוניס: אני מנסה להבין מה יעשה צוות הצללים של קדימה, כי אתם צריכים לבחון בראש ובראשונה את עצמכם.

יואל חסון: יש המון משרדים – – –

אופיר אקוניס: ההבנה של קדימה בהקמת משרדים היא לא קטנה, אז לפעמים אנחנו לוקחים דוגמה גם מכם.

אופיר אקוניס: ואני אומר, אתם צריכים קודם כול לבדוק את עצמכם ולשאול מדוע כשלתם.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מדוע כשלתם, גם אולמרט ראש הממשלה לשעבר וגם יושבת-ראש האופוזיציה, שלצערי איננה נמצאת אתנו, אני מציע לכם לפשפש במעשיכם, בראש ובראשונה הייתי אומר בעניין המדיני.

אופיר אקוניס: ובעניין המדיני בדקתי מה הצעתם לפלסטינים.

אופיר אקוניס: חזרה לקווי 67', חלוקת ירושלים, פינוי יישובים, פינוי בקעת-הירדן, החזרת פליטים.

אופיר אקוניס: אתם הרי לא מבינים למה אנחנו מתנגדים ליוזמה הערבית הסעודית שמדברת על החזרת פליטים – – –

יואל חסון: זה שקר.

אופיר אקוניס: זה לא שקר, מייד אקריא לך פה, חבר הכנסת חסון, את דבריו של ראש הממשלה היוצא.

אופיר אקוניס: אתם קיבלתם בתמורה שום דבר, פשוט כלום.

אופיר אקוניס: אומר ראש הממשלה היוצא אולמרט: לא מצאנו מענה, אם מחוסר נכונות ואם מחוסר יכולת הכרעה של הצד השני.

אופיר אקוניס: ראש המפלגה שלכם עד לפני חודש, הוא אומר את זה בעצמו.

אופיר אקוניס: לכן אני מציע שאפילו אתם תצביעו נגד הצעת האי-אמון שאתם הצעתם.

אופיר אקוניס: מדוע?

אופיר אקוניס: תפשפשו במעשיכם, תראו מה קרה בשלוש וחצי השנים האחרונות, תנו מאה ימי חסד לממשלה החדשה ולשרי הממשלה החדשה – – –

יואל חסון: אבל בחודש אחד הספקתם לעשות כל כך הרבה טעויות – – –

מיכאל איתן: בעד החזרת פליטים לליכוד.

אופיר אקוניס: אינני יודע אם הם יהיו בעד חזרת פליטים לליכוד.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק לסיים ולומר פשוט, טלו קורה מבין עיניכם, חברי קדימה, לפני שאתם יוצאים פה בצעקות רמות תפשפשו במעשיכם ותבדקו מדוע כשלתם ומדוע הציבור לא נתן בכם אמון מחודש רק לפני מספר חודשים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אני מזמין את חבר הכנסת רוברט אילטוב, יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו, על מנת שיביא את דבר סיעתו בדיון זה.

ראובן ריבלין: אחריו – נציג סיעת העבודה, שלא רשום מי הוא.

ראובן ריבלין: האם, חברת הכנסת יחימוביץ, את הנציגה?

שלי יחימוביץ': לא, אדוני.

שלי יחימוביץ': יש לנו יו"ר סיעה שהוא באופן קבוע מייצג את עמדת הסיעה.

שלי יחימוביץ': רק הוא מוסמך לדבר בשם הסיעה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, שזה לי חודשיים שלא שמעתי אותו מדבר, וחסר לי מאוד יקירי.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני מופתע מיום ליום בכנסת שלנו.

רוברט אילטוב: ומה שמעניין, היום בבוקר האופוזיציה הצביעה עם הקואליציה, והם הצביעו בעד לקחת ממפלגת העבודה שהיא מפלגה קואליציונית את ועדת חוץ וביטחון, וכולם חייכו, ואמרו שהקואליציה רומסת את האופוזיציה והצביעו עם הקואליציה, ועכשיו כולם באו לפה ואומרים: חבר'ה, הממשלה הזאת לא עושה כלום, הממשלה הזאת עושה את כל הטעויות האפשריות.

רוברט אילטוב: אבל אתם יודעים מה, גם 100 ימים לא יספיקו כדי להבין כמה טעויות עשיתם אתם.

שי חרמש: חילצנו אתכם מצרה, הרי לא הייתם פותרים את הבעיה בלעדינו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש, אני מבין שאתה מוכן לחלץ אותנו עוד פעם מצרה.

רוברט אילטוב: קודם כול אני רוצה להודות לשי חרמש על כך שהוא תמיד מוציא אותנו מצרות, אבל מה שמאוד מעניין זה שבאמת חברי כנסת מהעבודה שלא מסכימים לכמה פתרונות שהציע היושב-ראש שלהם הצביעו נגד, אבל האופוזיציה האמיתית, הלוחמת, הצביעה בעד.

רוברט אילטוב: אז אל תלמדו אותנו, אנחנו יודעים מה אנחנו עושים.

שלי יחימוביץ': לא רק זה, הם ויתרו על ועדת הכלכלה, שזו הוועדה הכי אופוזיציונית שיש.

רוברט אילטוב: כדי לשמור על הקופה הציבורית ועל הפרויקטים ועל כל מה שקורה בתחום הכלכלי.

רוברט אילטוב: דרך אגב, הממשלה הקודמת בתחום הכלכלי לא עשתה הרבה.

רוברט אילטוב: גם את הכסף שנתנו להיי-טק פשוט עצרו.

רוברט אילטוב: פוטרו 8,000 איש מההיי-טק ועל כל איש היי-טק פוטרו עוד ארבעה אנשים שנתנו להם שירותים אלה ואחרים.

רוברט אילטוב: לכן בואו, אנחנו עוד צריכים ללמוד את הטעויות שעשיתם, לבוא עם תקציב מסודר, מאוזן, מתוקצב לשנתיים, לטווח רחוק, כדי לתכנן את המשק ולסדר את כל הטעויות שעשיתם.

רוברט אילטוב: לכן סיעת ישראל ביתנו דוחה את כל הצעות האי-אמון ואנחנו כמובן נצביע נגדן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אילטוב, יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב; בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ואחריו – את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, למעשה היום הוא היום הראשון של דיוני הכנסת, "ולקחתם לכם ביום הראשון".

נסים זאב: אנחנו לוקחים פרי הדר, עץ עבות, חוגגים.

נסים זאב: אז במקום לחגוג אנחנו שומעים פה קול צווחה וקול זעקה על האופק המדיני, על התוכנית הכלכלית, על הממשלה הכושלת.

נסים זאב: עוד לא התחלנו את הימים הראשונים של הממשלה הזאת, הממשלה עוד לא אמרה את דברה, כבר יש פה הסקת מסקנות וכבר צריכים לקבור את הממשלה הזאת – "בטרם תחיל וילדה".

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, זה תפקידה של האופוזיציה לזעוק, לצעוק, להתריע, לזעזע עד כמה שניתן את מי שמזדעזע כמובן ומי שמתרגש.

נסים זאב: אבל הממשלה בהחלטה הציבה לעצמה דרך חדשה, גם כלכלית וגם מדינית וגם חברתית, ואני מאמין שביבי נתניהו שהוכיח את עצמו בתחום הכלכלי, במצב שבו מדינת ישראל שרויה והעולם כולו – צריכים קצת לעשות מאמץ וצריך שאנשי מקצוע ואנשים שיש להם ניסיון בכלכלה יוכלו לייצב את כלכלתה של מדינת ישראל.

נסים זאב: כמובן אני מאמין שזה על חשבון האוכלוסייה החלשה ויצטרכו לאזן את כל מה שצריך לאזן פה.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, הדבר שהיום נמצא בכותרת של מדינת ישראל, האילוצים שמאלצים אותנו להכריז מראש על שתי מדינות לשני העמים, כאשר האיחוד האירופי מאיים אפילו להוציא אותנו מחוץ לתחום הכלכלי – זה דבר שלא יאומן, שנאת העולם שיש כנגד מדינת ישראל.

נסים זאב: אנחנו לא צריכים להוסיף פה אש על המדורה שכבר קיימת, ולכן צריכים להיות מאוד זהירים בכל דיבור בכל משפט שאנחנו מוציאים פה, מעל במת הכנסת.

נסים זאב: אני רוצה לומר ש"עופרת יצוקה", המלחמה האחרונה, הוכיחה שמדינת ישראל נלחמת במשטר טרוריסטי ולא רק בארגון טרור.

נסים זאב: תנועת ה"חמאס" שחפצה בחיסולה של מדינת ישראל ביססה את שלטונה ברצועת-עזה בכוח הזרוע ובחיסולם של אנשי "פתח".

נסים זאב: כולנו זוכרים איך הם רצחו אנשי "פתח".

נסים זאב: יצאנו מעזה עד הסנטימטר האחרון, ובמקום שיפתחו את עזה, שתהיה דוגמה של עיר ומודל למדינה פלסטינית, מדינה משגשגת, תנועת "חמאס" יורה היום לעבר ישראל רקטות ופגזים.

נסים זאב: קודם כול צריכה המדינה הטרוריסטית הזאת, שיש בה משטר טרור, להכריז על הפסקת אש.

נסים זאב: אנחנו צריכים לפעול קודם כול במישור המדיני והבין-לאומי בכל מה שקשור לנושא של תשתיות וכלכלה.

נסים זאב: אי-אפשר, אדוני, להכריז הכרזות ולתת הבטחות ולמכור את מדינת ישראל ואת עם ישראל עוד בטרם הצד השני הוכיח את עצמו.

נסים זאב: הרי היום, כשהרשות הפלסטינית לא מוכנה להכיר במדינת ישראל כבירת העם היהודי, איך אנחנו יכולים לתת מדינה, להשתחרר משטחי ארץ-ישראל, המולדת של עם ישראל?

נסים זאב: אף אחד מאתנו לא רשאי ולא זכאי לוותר על שום חלק מארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב נסים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, וכבר ציינתי את זה, על הביקור שלך באום-אל-פחם.

טלב אלסאנע: בהקשר זה אני רוצה לציין הערה: זו כמעט הפעם השנייה – – –

ראובן ריבלין: אום-אל-פחם היא במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: כן, לא לא, היו כאלה שרצו להציג כאילו שהיא אקסטריטוריאלית וצריך מבצע גדול כדי לבקר – – –

ראובן ריבלין: לא ביקרתי בדמשק או – – –

טלב אלסאנע: כל אחד יכול לבקר וכל אחד מוזמן לבקר, חוץ מאלה שמנסים לעשות דה-לגיטימציה לאום-אל-פחם ולאזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: לכן הביקור שלך מסמל שכל אחד מבורך.

טלב אלסאנע: אבל אני רוצה לציין נקודה, כבוד היושב-ראש, על הניסיון להפוך את הכנסת לתיאטרון שמנסים להציג בו כל מיני הצגות שמפלגות, מסכסכות, מלבות את השנאה.

טלב אלסאנע: מה שחבר הכנסת אריה אלדד מוביל כאשר הוא מזמין היום אדם שמטרה אחת ויחידה לו – להסית נגד האסלאם.

טלב אלסאנע: אפשר להתווכח לגבי מוסלמים, יש מוסלמים כאלה ואחרים, אבל האסלאם כדת הוא דבר שצריך לכבד.

טלב אלסאנע: כאשר מישהו מנסה להפוך את זה לאג'נדה – – –

ראובן ריבלין: צריך לכבד כל דת.

טלב אלסאנע: כל דת, ודאי, גם את האסלאם, גם את הנצרות, גם את היהדות, גם בודהיזם.

טלב אלסאנע: כל דת.

טלב אלסאנע: אבל להפוך את הכנסת, במקום להיות גורם מאחד, לגורם מפלג?

טלב אלסאנע: לדעתי לא צריך לתת יד לזה, כמו שבשום פנים ואופן לא צריך לאפשר למכחיש השואה מצרפת או מכל מקום אחר לבוא לקיים כאן כנס.

טלב אלסאנע: אולי זה ימשוך תקשורת, אבל המחיר הוא קשה, כמו מה שאריה אלדד מנסה להוביל.

טלב אלסאנע: לכן אני מקווה שבפעם הבאה הכנסת תשקול לפני שהיא מתירה דבר כזה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע – אני לא מתייחס לגופו של עניין, מה היו שיקולי – לא קיבלתי שום תלונה.

טלב אלסאנע: אז אני, הנה, מתלונן בזה על מה שהיה ומבקש שתיקח את הדברים האלה בחשבון בעתיד.

ראובן ריבלין: קודם כול, מה זה להתלונן?

ראובן ריבלין: אתה היית צריך לבקש ממני למנוע את זה אם חשבת באמת שיש פה הסתה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת מתייחסת כאילו היא הולכת להמציא את הגלגל, כאילו כל מה שמתרחש – עניין הסכסוך הישראלי-פלסטיני – זה דבר חדש.

טלב אלסאנע: הולכים לגבש מדיניות.

טלב אלסאנע: הם באמת לא יודעים באיזו מציאות אנחנו חיים, הם לא רוצים ללמוד מהטעויות של העבר – –

מירי רגב: – – –

טלב אלסאנע: – – הם לא רוצים להפנים ששורש הרע ומקור האסון זה לא מה שמגדירים "הטרור הפלסטיני", אלא הכיבוש הישראלי, וככל שזה יסתיים במהרה, לדעתי ישכון שלום בין שני העמים.

טלב אלסאנע: אין שנאה גנטית בין יהודים לערבים, בין ישראלים לפלסטינים.

טלב אלסאנע: יש סכסוך פוליטי על קרקעות, שצריך להגיע לפתרונו.

טלב אלסאנע: וכאשר אני שומע חברי כנסת אומרים שקדימה הורידו התנחלויות, חזרו לגבולות 67', אני לא יודע איפה הם חיים.

טלב אלסאנע: אפילו מאחז בלתי חוקי אחד, אפילו קרוון אחד, הם לא שינו ולא הזיזו.

טלב אלסאנע: אז אי-אפשר לדבר על רצון לשלום, על כמיהה לשלום, כאשר ממשיכים בהתנחלויות ומתעלמים מרצונו של העם האחר.

טלב אלסאנע: בפני ישראל יש שתי אפשרויות, היושב-ראש:

טלב אלסאנע: או מדינה אחת שיחיו בה גם פלסטינים וגם ישראלים, מדינה דו-לאומית שתבטיח שוויון מלא לכל תושביה, או שתי מדינות, שכל אחד יממש את זכותו להגדרה עצמית במדינה שלו.

טלב אלסאנע: ומשפט אחרון – לא יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שמדינה שמתיימרת לעשות שלום עם מדינות ערב, עם אזרחיה הערבים היא לא עושה שלום.

טלב אלסאנע: כאשר אני רואה בהסכמים הקואליציוניים סעיף איך אפשר לעקוף את הילדים הערבים, שלא יקבלו קצבאות ילדים – – –

ראובן ריבלין: זאת כבר פרשה אחרת, שאני מציע – – –

טלב אלסאנע: לכן, אני חושב שבעניין הזה כולנו צריכים להיות מאוחדים, במיוחד השר לעניין תלונות הציבור ושיפור השירות לאזרח, כי גם הילדים הערבים הם אזרחי המדינה ואסור לתת יד לניסיון לקפח אותם בתירוץ כזה או אחר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – את חבר הכנסת אילן גילאון, יושב-ראש סיעת מרצ.

ראובן ריבלין: מי יושב-ראש סיעת חד"ש?

חנא סוייד: אני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סוייד, יושב-ראש הסיעה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שיש תמימות דעים שההישג העיקרי של הממשלה הזאת הוא בכך שהיא הצליחה למצוא ג'ובים לכל כך הרבה אנשים – שרים, סגני שרים, 182 משרות שהיא יצרה אתמול-שלשום.

חנא סוייד: את זה עדיין אפשר להבין, אבל זה שהזרוע הארוכה של ממשלת ישראל – של הממשלה הנוכחית – תגיע עד ארצות-הברית, על מנת לסדר שם ג'וב למישהו, זו כבר המצאת הדור.

חנא סוייד: מובן שהכוונה היא לכך שיש כוונה למנות את מייקל אורן לשגריר של ישראל בארצות-הברית – – –

מיכאל איתן: הוא אזרח ישראל.

חנא סוייד: אני אומר שזו זרוע ארוכה, שהממשלה הזאת מצליחה לסדר ג'ובים גם במדינה, אבל גם לאזרחים שהם לא אזרחי המדינה.

חנא סוייד: זה הישג אדיר של הממשלה הנוכחית.

מיכאל איתן: הוא אזרח המדינה.

חנא סוייד: דיברו כאן לפני על ה"הישגים" האחרים של הממשלה הנוכחית, בראשית דרכה, על הניסיון לחזור מהחוק שחוקק כאן בכנסת במושב האחרון – –

מרינה סולודקין: גם ערפאת היה אזרח.

חנא סוייד: – – לגבי פירוק האיחוד הכפוי על הרשויות המקומיות בדאלית-אל-כרמל ובשגור.

חנא סוייד: הממשלה כבר הצליחה גם לסגת מהבנות שהיו עם האזרחים של דאלית-אל-כרמל בעניין מעבר של קו גז, שבעצם זולל הרבה קרקעות, והיו הבנות גם עם שר התשתיות, שהוא חבר גם בממשלה הנוכחית.

חנא סוייד: הממשלה הזאת כבר הצליחה לעשות הרבה פארסות בהרבה תחומים.

חנא סוייד: אני רוצה לדבר בקצרה על נושא הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל שהממשלה מתכוונת לעשות.

חנא סוייד: נכון שהמינהל הוא גוף גדול, אפילו נוראי, הביורוקרטיה שם חוגגת, אני מכיר אזרחים שמחכים שנה לכך שתהיה ועדה של שניים שתאשר איזו עסקה.

חנא סוייד: יותר משנה אזרחים מחכים ששני אנשים ישבו יחד ויחליטו איזו החלטה לגבי הקצאת מגרש או קרקע – לא ביג דיל.

חנא סוייד: אז כן צריך לעשות רפורמה, אבל מי שחושב שהרפורמה הזאת תתמצה בכך שייתנו לבעלים של בתי-מגורים ושל עסקים לרשום את הקרקע על שמם – טועה; כי כל הדבר הזה אולי יקטין את הבעלות של המדינה על הקרקע מ-93% ל-92.5%, כי בסופו של דבר מדובר במעט מאוד קרקע.

חנא סוייד: מה שצריך באמת הוא רפורמה מעמיקה בכל המדיניות הקרקעית במדינת ישראל.

חנא סוייד: אי-אפשר לחשוב על מדינה שמתיימרת להיות עם הפנים לפיתוח כלכלי, מדינה דמוקרטית וליברלית, כאשר גורם הייצור העיקרי, שהוא הקרקע, 92%–93% ממנו יישארו בידי הממשלה.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, זה מצריך רפורמה מעמיקה בהקצאת הקרקע, ואי-אפשר לחשוב כל הזמן איך להגדיל.

מיכאל איתן: – – – בטוח – – – שהקרקע, שהיא הגורם המרכזי של הייצור – לא עבר זמנו קצת, לא השתנה?

חנא סוייד: תראה, הוא מאוד חשוב והוא יכול להיות מספר אחת או מספר שתיים, אחרי הון אנושי.

חנא סוייד: יש אנשים שמדרגים קרקע כמספר אחת, יש אנשים שמדרגים הון אנושי כמספר אחת, אבל הוא גורם מרכזי בייצור.

חנא סוייד: על זה ודאי מסכימים, אין ויכוח – – –

ראובן ריבלין: אני מציע שבכל זאת, בעניין זה לא נדון במסגרת הצעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: אתה הבהרת את הנקודות המרכזיות, ולכן אני מבקש לסיים במשפט מסכם.

חנא סוייד: לכן אני חושב שחוק ההסדרים המוצע, עם כל המרכיבים שאני הצבעתי עליהם ועם מרכיבים אחרים, הוא חוק כושל, הוא עושה פארסות בכל מיני תחומים, ולכן הממשלה – שזה בעצם פרי הבאושים שלה – לא זקוקה ולא צריכה את האמון של הכנסת.

חנא סוייד: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד, יושב-ראש סיעת חד"ש.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, אני מתנצל, פשוט דילגנו על חבר הכנסת אורי אריאל בטעות, אבל מייד אחריו יעלה חבר הכנסת אילן גילאון, ואחרי חבר הכנסת אילן גילאון יעלה חבר הכנסת סעיד נפאע, ויסיים חבר הכנסת משה גפני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סיעתנו, סיעת האיחוד הלאומי, לא הגישה הצעת אי-אמון, ראשית מהסיבה הפשוטה שיש לנו מכסה.

אורי אריאל: פעם תיקנו פה תקנה בכנסת שסיעות קטנות לא יכולות להגיש כאוות נפשן, ואנחנו מוגבלים במושב הזה – – –

ראובן ריבלין: לא סיעות קטנות, כי הגדולה של סיעה היא לא במספר חבריה.

ראובן ריבלין: סיעות שהן פחות מעשרה חברים.

אורי אריאל: אני מקבל את התיקון, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: היסטורית, אתה מסכים אתי.

אורי אריאל: אני הסכמתי.

ראובן ריבלין: סיעה לא נמדדת בכמותה אלא באיכותה.

אורי אריאל: אדוני, הסכמתי עם הגדרתך.

אורי אריאל: הדבר השני הוא שאפשר, כמו שעשו פה חלק מסיעות הבית, באופן אוטומטי – לא חשוב, אתה באופוזיציה, אתה מגיש אי-אמון.

אורי אריאל: זה לא משנה, הרי הממשלה הזאת, שאנחנו לא חברים בה, בעצם טרם עשתה דבר.

אורי אריאל: זו האמת.

אורי אריאל: אז מי שרוצה לתקוף באופן אוטומטי ימצא לו סיבות, ושמענו פה דברים שונים ומשונים מאנשים שאך לפני זמן קצר ישבו על הכיסאות האלה בממשלה ואולי אחראים למה שקורה פה היום במדינה – למצב הכלכלי, הביטחוני – אבל הם כבר תוקפים אחרים.

אורי אריאל: האיחוד הלאומי יבדוק את הדברים עניינית, וכאשר ימצא שיש סיבה להצביע אי-אמון בממשלה – אכן כך הוא יעשה; וכשהוא יחשוב שזו התנגחות פוליטית לשם התנגחות פוליטית – הוא ישקול את זה ויחליט לגבי כל הצעה לגופה.

אורי אריאל: אי-אפשר לשפוט את הממשלה בזמן כל כך קצר.

אורי אריאל: אנחנו מקווים מאוד שהממשלה לא תעשה טעויות, ושתפילתנו, שאנחנו נושאים לפחות כל שבת, כדי שלממשלה תהיה סייעתא דשמיא גדולה – אכן תתקיים.

אורי אריאל: אנחנו מקווים שראש הממשלה, בנסיעתו לארצות-הברית, לא יפעל בניגוד לדבריו, בניגוד לתורה, בניגוד למצעו, בניגוד לדרכנו, ואנחנו מאחלים לו שהנסיעה תהיה טובה.

אורי אריאל: שמענו על מינוי שגריר שדעותיו כנראה לא כדעת הימין, לא כדעת ראש הממשלה, אבל גם פה אנחנו מקווים שהשגריר יבין מי בעל הבית ומה דעותיו, והוא לא ייתן לו לחרוג לכיוונים לא רצויים.

אורי אריאל: גם חוק ההסדרים איננו חוק.

אורי אריאל: זו הצעה של האוצר, והממשלה טרם הצביעה.

אורי אריאל: יש לנו בוודאי ביקורת על מה שהאוצר הגיש.

אורי אריאל: אני אזכיר פה דוגמה אחת קשה מנשוא, אדוני היושב-ראש – הצעת משרד האוצר שלא להעלות לארץ, לא לפעול בנושא העלייה, בגלל המחיר של העלייה – –

ראובן ריבלין: על הפלאשמורה.

אורי אריאל: במקרה הזה הפלאשמורה.

אורי אריאל: – – היא הצעה בלתי מתקבלת על הדעת, על הסף.

אורי אריאל: ומי שמציע את זה – לא שזה התקבל – עצם ההצעה היא הצעה נואלת, חמורה מאין כמותה.

אורי אריאל: לא היו כדברים האלה במדינת ישראל.

אורי אריאל: הדברים האלה, אני מקווה שלא יתקבלו.

אורי אריאל: אני סומך על השר איתן, שאני רואה פה, ועל אחרים, שיפעלו בממשלה כדי שלא לאפשר את זה, ונראה.

אורי אריאל: אם חס וחלילה הממשלה תאשר דבר שכזה – וזו דוגמה – אכן היא תהיה ראויה לאי-אמון, ואני מקווה שלא נגיע לרגע.

אורי אריאל: אנחנו נפעל כדי שהיא לא תגיע לרגע הזה.

אורי אריאל: עוד דבר אחד, ובזה אסיים, אדוני היושב-ראש.

אורי אריאל: אם הממשלה הנוכחית – בניגוד להיגיון, בניגוד למוסר, בניגוד ליהדות – תפלה אזרחים ישראלים-יהודים שגרים ביהודה ושומרון, בניגוד לאחיהם שגרים בכפר-סבא, באילת, בתל-אביב או בכל מקום אחר, אכן תהיה סיבה לאי-אמון.

אורי אריאל: לא יכול להיות מצב שהממשלה מפלה ביודעין בחוקי הבנייה, בחוקים אחרים, ולא מאפשרת לאזרחי ישראל לקבל את אותם שירותים באותה צורה שכל אחד ואחד מקבל, הקהל היושב פה ומיליוני אזרחים אחרים.

אורי אריאל: אני מקווה שהממשלה תפעל לשינוי, ואם לא – אנחנו ודאי נצטרך לשקול את צעדינו.

אורי אריאל: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת אורי אריאל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה; שלוש דקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, שר המדע והשר לשיפור השירותים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, דיבר השר המקשר גלעד ארדן קודם על הכלבים של פבלוב.

אילן גילאון: אם כבר מדובר על הכלבים של פבלוב, אני לא יכול לחשוב על משהו יותר פבלובי מהתפתחות כלי התחבורה בשיטת השיווק של מי שהיום הוא ראש הממשלה ושר-על לאסטרטגיה כלכלית, ונדמה לי שציינתי באחת הישיבות הקודמות שראשי התיבות של שר-על לאסטרטגיה כלכלית הוא שר עלכ.

אילן גילאון: אני רוצה לדבר על ההתפתחות התחבורתית במשלים של ראש הממשלה הנוכחי.

אילן גילאון: הסיפור שלנו, אדוני היושב-ראש, מתחיל בתקופה שאיש אחד רזה נשא על גבו איש אחד שמן – ככה, העביר אותו את הביצה.

אילן גילאון: האיש הרזה היה המגזר הפרטי, והאיש השמן היה המגזר הציבורי שנישא על גבו.

אילן גילאון: לאחר מכן, אחרי המצאת הגלגל לפני המון-המון ימים, התפתחה התחבורה, ואז אנחנו דיברנו על משל שבו יש אונייה שכולנו עליה – אליבא דראש הממשלה בנימין נתניהו – ובאונייה הזאת יש חור.

אילן גילאון: מישהו כמובן שכח לציין שבאונייה הזאת היה אומנם חור, אבל רוב האנשים ישבו על הירכתיים לצד הכרישים, ואילו למעלה היה איזה בר, פאב טוב מאוד, עם משקאות יקרים מאוד, שחלק קטן מאוד מן המעמד הזכיין במדינת ישראל אישר.

אילן גילאון: עוד הלכנו והתפתחנו בתחבורה, אדוני, באמת אחרי המצאת הגלגל, ואז דיברנו על המכונית התקועה בבוץ.

אילן גילאון: לאחר מכן, בפעם האחרונה שמעתי את ראש הממשלה והשר-על לאסטרטגיה כלכלית משדרג את המשל למסוק, מטוס, שאיננו יכול לנסוק.

אילן גילאון: הנה, התפתחות של כלי תחבורה מדהימים.

אילן גילאון: אני מניח שהדוגמה הבאה תהיה מעבורת חלל.

אילן גילאון: אבל רק דבר אחד לא השתנה, אדוני היושב-ראש – ואגב, הכלבים של פבלוב הם התפיסה שאני אקרא לה בלשון הכי ציורית שאפשר תפיסת ה"חארטה", התפיסה השיווקית, התפיסה שמדינה זה עסק שסוחב אתו ראש הממשלה הנוכחי מאז היה איש שיווק בחברת "רים", ששיווקה רהיטים של סיבית.

אילן גילאון: כפי שאדוני יודע, זה לא ממש חומר מוצק וטוב.

אילן גילאון: התפיסה הזאת, כפי שכינה אותה לא רק דון ביבי אלא גם סנצ'ו שטייניץ – להציל קודם כול את הכלכלה והמשק; התפיסה העסקית להציל קודם כול את העסקים.

אילן גילאון: מה זה להציל קודם כול את המשק ומה זה להציל את הכלכלה, ואת מי זה מעניינות צמיחה וכלכלה כאשר אנשים נמקים?

אילן גילאון: ובכלל, האם אפשר לקיים מדיניות כלכלית – ואני לא דורש שהתפיסה הכלכלית של הממשלה תהיה כתפיסה שלי, שהיא סוציאליסטית, היא אורתופדית, היא אחראית, היא אוניברסלית, היא ממלכתית – אבל האם אפשר לקיים מדינה על בסיס של תפיסת עסק?

אופיר אקוניס: משפט אחרון, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: איך אני יודע שזה לא ניתן, אדוני?

אילן גילאון: תנסו למכור את המפעל הציוני במחיר cost לאחים עופר ותראו שהם לא יקנו את זה.

אילן גילאון: אז שתי תובנות צריכות להיות לממשלה הזאת, בכל מדיניות שתהיה לה: 1.

אילן גילאון: שמדינה זה לא עסק; 2.

אילן גילאון: שתהליך שלום הוא המחצב העיקרי שיש למדינה הזאת, מחצב שאפשר לחלק אותו באופן הוגן.

אילן גילאון: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת סעיד נפאע, בבקשה; שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחרון הדוברים – חבר הכנסת משה גפני, שלוש דקות, ונעבור להצבעה לאחר מכן.

אופיר אקוניס: כן, חבר הכנסת נפאע, בבקשה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, לאמיתו של דבר, התכוונתי לוותר, היות שהצגתי את הצעת האי-אמון, אילו הייתי שומע לפחות מלה אחת מהשר אשר השיב על כל ההצעות – ולו מחמת כבודו של שר החינוך שנכנס לאולם, אבל הוא לא שם לב – לפחות לגבי ההתחייבות הברורה אשר נתן בזמנו לפירוק האיחוד של המועצות המקומיות, הן בכרמל והן בשגור.

סעיד נפאע: אבל אני לא יודע אם סגן שר מוסמך לפרסם איזו עמדה בשם הממשלה.

סעיד נפאע: כבר מתגלגלת באתרי האינטרנט איזו ידיעה בנושא הזה, גם במסדרונות הכנסת ובין האורחים שהגיעו היום לכנסת, שכאילו ביטול הפירוק הוא מאחורינו; סגן השר שאמר את זה נמצא כאן.

סעיד נפאע: אבל באמת רציתי לשמוע ולו מלה אחת מהשר אשר השיב על ההצעות – והועלו הנושאים האלה, החמורים.

סעיד נפאע: אבל לצערנו הרב לא הצלחנו לשמוע ולו מלה אחת.

סעיד נפאע: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נפאע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת משה גפני – שלוש דקות, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: חמש הצבעות על הצעות האי-אמון.

איוב קרא: – – –

אופיר אקוניס: כן, אדוני.

אופיר אקוניס: כן.

איוב קרא: – – –

אופיר אקוניס: דיבר אליך?

איוב קרא: – – –

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור להצבעות, סגן השר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני – שלוש דקות, ולאחר מכן הצבעות.

רוני בר-און: לא תענה ברעך עד שקר.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מאמין?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מאמין?

משה גפני: מה?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מאמין – – –

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני, בבקשה, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: האם אתה מאמין?

רוחמה אברהם-בלילא: – – – אמור להגן על הממשלה הרעה הזאת, על ביבי ו-40 השודדים שלו?

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אברהם, בעוד שלוש דקות תוכלי להביע עמדתך בהצבעה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני ראש הממשלה, אני, יש לי קושי עצום, בניגוד לחברי ששמעתי קודם.

משה גפני: אני עד עכשיו הייתי באופוזיציה, ועכשיו אני בקואליציה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

משה גפני: קודם כול, אני מאמין בקדוש-ברוך-הוא.

רוחמה אברהם-בלילא: טוב, זה ברור.

משה גפני: כן.

משה גפני: הייתי באופוזיציה, ואני לא יכול ביום אחד לעבור מאופוזיציה לקואליציה, בניגוד לחברי – חלק מהם – שעד עכשיו היו בקואליציה ועכשיו הם באופוזיציה וביום אחד הכול מתהפך.

משה גפני: יש לי קושי עם העניין הזה.

משה גפני: אני אגיד לכם למה.

משה גפני: בכנסת הקודמת, בקדנציה הקודמת, היה דיון שיזם מזכיר הממשלה הקודם, עובד יחזקאל, עם מזכיר הכנסת, איל ינון, על מערכת היחסים בין הכנסת לממשלה.

משה גפני: אחד הסעיפים – אנחנו היינו כולנו שותפים לעניין הזה, קואליציה ואופוזיציה – היה לגבי המוסד של האי-אמון.

משה גפני: אמרנו – וכולנו הסכמנו לעניין הזה – שהאי-אמון מאבד מערכו ברגע שבכל שבוע מגישים אי-אמון.

משה גפני: נכון שצריך לאפשר – אני, קשה לי.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, אנחנו בנאום האחרון, של חבר הכנסת גפני.

אופיר אקוניס: תשומת לבכם, כי בעוד דקה וחצי אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: וגם, אם אפשר, לתפוס את המקומות; כל מי שצריך לתפוס את מקומו.

משה גפני: רק שאני אוכל להשלים.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אני אתן לך עוד דקה, אל תדאג.

אופיר אקוניס: אנחנו נאריך לך את זמן הדיבור על ההפרעות.

משה גפני: ונכון, אדוני היושב-ראש, נכון שהאופוזיציה חייבת לקבל זמן דיבור אמיתי – –

יואל חסון: חבר הכנסת גפני – – –

משה גפני: – – ודובר על העובדה – – – אני – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני – – –

יואל חסון: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני, אתה מעוניין להשיב לחבר הכנסת חסון?

אופיר אקוניס: בבקשה.

משה גפני: – – – והיה מדובר שבכל יום שני האופוזיציה תעלה על סדר-היום סעיף, או כמה סעיפים שעומדים על סדר-היום, ולא אי-אמון כללי.

משה גפני: מה שקרה היום היה מצב שלפי דעתי לא מכבד אף אחד.

משה גפני: הממשלה עוד לא התחילה לתפקד, עוד לא התחילה – – –

חיים אורון: – – –

רוני בר-און: – – –

משה גפני: אנחנו יודעים, חבר הכנסת רוני בר-און, שמה שעומד על סדר-היום – – –

רוני בר-און: לא תענה ברעך עד שקר.

משה גפני: זה אני יודע – זו התוכנית שהיא המדיניות הכלכלית, חוק ההסדרים והתקציב.

משה גפני: כולנו יודעים שיהיה כאן

משה גפני: בבית שיתוף פעולה – אני מקווה – –

רוחמה אברהם-בלילא: של הוספת – – –

משה גפני: – – בין הקואליציה לאופוזיציה, כדי שחוק ההסדרים יהיה חוק שאכן מיועד לעניין התקציב, ולא מנופח לממדים בלתי רגילים.

משה גפני: כולנו יודעים את זה.

אופיר אקוניס: אתה קיבלת עוד שתי דקות על ההפרעות הבלתי-נפסקות.

משה גפני: אני לא חושב – אם אנחנו רוצים לכבד את העניין הזה, אני לא חושב שהדיון היום על אלף ואחד נושאים באי-אמון, כשזה היום הראשון של הכנסת, כשהממשלה עדיין לא הביאה שום נושא לדיון – לא הביאה את חוק ההסדרים, לא הביאה את התוכנית הכלכלית, לא הביאה את התקציב, לא הביאה חוקים אחרים – אני לא – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל היא הביאה 180 תקנים, תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: היא הביאה 180 תקנים, זה גם משהו.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: אני זוכר – חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני זוכר נאום שלי כאן, במליאת הכנסת, כאשר ביטלו חוק-יסוד כדי להגדיל את מספר השרים.

משה גפני: אמרתי שאני לא למדתי באוניברסיטה, למדתי בישיבה, אבל לימדו אותי שחוק-יסוד זה דבר מאוד-מאוד חשוב – –

אלי אפללו: ריבונו של עולם.

משה גפני: – – ובכמה דקות ביטלו פה חוק-יסוד, אפשרו לשים שרים – כמה שרוצים.

משה גפני: אז לא הבנתי.

משה גפני: הרי אני למדתי בישיבה, ואמרו לי שחוק-יסוד לא מבטלים ככה.

משה גפני: ממש נהייתי אפיקורס.

משה גפני: חוק-יסוד מבטלים בשתי דקות, ככה, בקריאה ראשונה ושנייה ושלישית?

משה גפני: לא הממשלה הזאת.

אלי אפללו: לא.

יוחנן פלסנר: – – – עוד הרבה בחורי ישיבות.

משה גפני: אז אני רואה שהבניין הוא לא בדיוק מרובע – הוא עגול.

משה גפני: פעם מישהו למעלה ופעם הוא למטה, ופעם הוא מבטל חוק-יסוד ופעם הוא לא מבטל חוק-יסוד.

רוחמה אברהם-בלילא: איך תסביר את הקיצוץ, אתה, כיושב-ראש ועדת הכספים?

רוחמה אברהם-בלילא: מה תגיד?

רוחמה אברהם-בלילא: שהיית צריך?

משה גפני: אבל אני לא יכול להסביר את זה, כי זה לא הגיע לכאן.

משה גפני: הממשלה לא אישרה, זה לא הגיע לכאן; זה עוד לא הגיע, לא למליאת הכנסת ולא לוועדה.

רוני בר-און: – – –

משה גפני: לא, מי אישר את זה?

רוני בר-און: מה זה לא?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: אז מה תעשה?

משה גפני: אה, מה אני אעשה – עכשיו, שתדעי?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

משה גפני: בגלל שאמרו לי לפני שעליתי לדבר שאני בקואליציה, אני לא יכול להגיד הכול.

משה גפני: לכן, אני סבור שבאמת צריך לבחון מחדש את הנושא של האי-אמון.

משה גפני: צריך להעלות סעיפים על סדר-היום, אבל, רבותי, אני לא אדבר נגד הממשלה הקודמת; לא אדבר נגד הקואליציה הקודמת, אפילו שהייתי באופוזיציה והייתי יכול להגיד את זה היום.

חיים אורון: – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אבל תדעו לכם דבר אחד: אנחנו, סיעת יהדות התורה, בעת שהמליצו לנשיא על מי להטיל את הרכבת הממשלה – ביקשנו שקדימה תהיה בקואליציה, ביקשנו מהנשיא שיעשה את זה.

משה גפני: בסופו של דבר – – –

יואל חסון: לא היה מקום.

יואל חסון: אין מקום.

משה גפני: בסופו של דבר יש מדינה מאחורי הפוליטיקה.

משה גפני: אנחנו רצינו אז שהממשלה תמשיך – – –

אלי אפללו: מה יהיה?

אלי אפללו: 70 שרים?

אלי אפללו: 70 שרים אתה רוצה?

משה גפני: אני סומך עליכם.

משה גפני: אנחנו רצינו שתהיה יציבות שלטונית, אנחנו רצינו שיהיה משטר יציב.

משה גפני: אתם יודעים מה קורה כשממשלה מתחלפת כל שנתיים – – –

קריאות: – – –

משה גפני: המנהיגה שלכם, חברת הכנסת ציפי לבני, אומרת: צריך משטר יציב.

משה גפני: מה זה משטר יציב?

משה גפני: משטר יציב זה לשנות חוקים?

משה גפני: משטר יציב זה לעשות.

משה גפני: אנחנו יכולים לעשות משטר יציב.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני סבור שצריך לאפשר – אני לא מאמין שאני הולך להגיד את המשפט הזה, חברת הכנסת רוחמה אברהם, חבר הכנסת אפללו, אבל אני הולך להגיד את המשפט הזה – צריך לאפשר לממשלה להתחיל לעבוד.

משה גפני: לאפשר.

משה גפני: ללמוד.

משה גפני: לראות אם היא עושה דברים טובים.

משה גפני: כולנו מקווים, כאזרחי המדינה, שהיא תעשה דברים טובים.

אלי אפללו: אתה מאמין במה שאתה אומר?

משה גפני: על סדר-היום יש המדיניות המדינית-ביטחונית, המדיניות הכלכלית-חברתית, משבר עולמי קשה.

אלי אפללו: אין מדיניות.

משה גפני: מאיפה אתה יודע?

משה גפני: הרי אף אחד מאתנו עוד לא יודע.

אלי אפללו: השר אמר שאין.

משה גפני: אנחנו כולנו מקווים שיש ושהיא טובה.

יוחנן פלסנר: אין מדיניות.

יוחנן פלסנר: אין דרך ואין מדיניות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גפני, אתה מסיים?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי לא שכנעת גם את עצמך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: ולכן אני מציע ואני פונה אליכם, תבטלו עכשיו את האי-אמון.

משה גפני: נראה, אולי הממשלה תעשה דברים לא טובים, אז נצביע אי-אמון.

משה גפני: אבל עכשיו עוד לא, עוד לא הגיע הזמן.

משה גפני: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אופיר אקוניס: רבותי, חברת הכנסת אברהם, סיימנו את הנאומים, אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה על חמש הצעות אי-אמון.

אופיר אקוניס: הצעה ראשונה, הצעה של סיעת קדימה: מינוי מאות מקורבים לענייני כלום לממשלה אטומה ומנופחת בתקופת גזירות כלכליות קשות.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 60 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: תוצאות ההצבעה: נגד – 60, בעד – 33, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: אני מודיע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה נדחתה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעה השנייה: מדיניות הממשלה וקווי היסוד שלה – של סיעת רע"ם-תע"ל.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 63 נמנעים – אין הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: רבותי, תוצאות ההצבעה: 63 נגד, 31 בעד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעה השלישית, הצעת סיעת חד"ש: ממשלה ללא אופק מדיני, כלכלי וחברתי.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 63 נמנעים – אין הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: 63 נגד, 30 בעד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: ההצעה נדחתה.

אופיר אקוניס: ההצעה הרביעית – התוכנית הכלכלית של הממשלה והגזירות הטמונות בה – שהגישה סיעת מרצ.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה עכשיו.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 60 נמנעים – 1 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: 60 נגד, 32 בעד, נמנע אחד.

אופיר אקוניס: ההצעה נדחתה.

אופיר אקוניס: הצעה חמישית – מדיניותה המוצהרת של הממשלה החדשה – שהגישה סיעת בל"ד.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 62 נמנעים – אין הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: 62 נגד, 29 בעד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: כל הצעות-האי אמון נדחו.

אופיר אקוניס: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הצעות הוועדה המסדרת בדבר: הרכב הוועדות הקבועות של הכנסת; הקמת ארבע ועדות מיוחדות לפי סעיף 17 לתקנון הכנסת; מועדי סיום כנס הקיץ במושב הראשון ופתיחת כנס החורף במושב השני של הכנסת השמונה-עשרה; סידור מקומות הישיבה במליאת הכנסת.

איל ינון: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: [נספחות.

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת, חבר הכנסת זאב אלקין, בדבר הצעת הוועדה להרכב הוועדות הקבועות של הכנסת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלקין, אתה מוזמן.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, מה קורה?

אופיר אקוניס: יש התייעצות ואנחנו נמתין דקה בסבלנות.

אלי אפללו: התייעצות סיעתית?

אופיר אקוניס: לא, אנחנו לא בהתייעצות סיעתית.

אלי אפללו: אולי דב חנין יציג את זה במקום?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו, הסר דאגה מלבך, ההצעה תוצג, ואם היא לא תוצג עכשיו, היא תוצג בעוד כמה דקות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלקין, אתה מבקש הפסקה?

זאב אלקין: כן.

אופיר אקוניס: אז אנחנו נאשר הפסקה.

אופיר אקוניס: של כמה זמן, ברשותך?

אופיר אקוניס: סליחה, סליחה.

אופיר אקוניס: מכיוון שהודיע לי יושב-ראש הקואליציה שהדברים צריכים להגיע מן הדפוס, אז אנחנו נחכה שהדברים יגיעו מן הדפוס.

רוני בר-און: מה הוא עשה מהבוקר?

אופיר אקוניס: סליחה, אינני יודע, חבר הכנסת בר-און.

אופיר אקוניס: אנחנו אישרנו הפסקה, אנחנו נקיים הפסקה של שעה אחת.

אופיר אקוניס: סליחה, יושב-ראש הקואליציה, כמה זמן?

רוחמה אברהם-בלילא: שעתיים.

אלי אפללו: שעתיים הפסקה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכל העצות, אני שומע אותן, אנחנו נקבל החלטה.

אופיר אקוניס: חצי שעה הפסקה, תודה רבה לכם.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חצי שעה הפסקה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה בשעה 20:17 ונתחדשה בשעה 20:48.

אופיר אקוניס: )

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, כפי שסיכמנו לפני 30 דקות, אנחנו מחדשים בדיוק בזמן את ישיבת הכנסת, לטובת הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת בדבר הצעת הוועדה להרכב הוועדות הקבועות של הכנסת.

אופיר אקוניס: יושב-ראש הקואליציה יציג את הוועדות הקבועות, ולאחר מכן נצביע על הוועדות הקבועות.

אופיר אקוניס: לאחר מכן תהיה הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת בדבר הצעת הוועדה להרכב הוועדות המיוחדות של הכנסת, וגם כאן תהיה הצבעה, ואז נסיים את סדר-היום.

אופיר אקוניס: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין – והוא יושב-ראש הוועדה המסדרת, כמובן.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בהתאם להוראות סעיף 2א(ג) לחוק הכנסת, התשנ"ד-1994, הנני מתכבד להביא לאישור הכנסת הצעה בדבר הרכב הוועדות הקבועות של הכנסת, כפי שנקבע בוועדה המסדרת, לפי העיקרון של נציגות סיעתית, כאמור בסעיף 9 לתקנון הכנסת.

זאב אלקין: להצעה מצורף מסמך המרכז הסכמות בדבר מתן ייצוג לסיעה על חשבון סיעה אחרת בוועדות הכנסת – מונח על שולחנכם.

זאב אלקין: יש סיעות שטרם השלימו את איוש החברים בוועדות.

זאב אלקין: על מנת שוועדות הכנסת תוכלנה לתפקד מייד, אני מביא את ההרכב הבא לאישור הכנסת.

זאב אלקין: ההרכב השמי המפורט בכל ועדה מונח על שולחנכם, ואני מדגיש – זה מה שאנחנו מאשרים; אני תיכף אקריא את ההרכב הסיעתי, אבל האישור וההצבעה הם על ההרכב השמי, שכולל, כמובן, את חברי הכנסת שמכהנים על מכסת סיעה אחרת.

זאב אלקין: עם אישור הרכב הוועדות הקבועות יחדלו לכהן שתי הוועדות הזמניות שבחרה הוועדה המסדרת, ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון.

זאב אלקין: אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

זאב אלקין: אני קורא את ההצעה.

זאב אלקין: הצעת הוועדה המסדרת להרכב הסיעתי של ועדות הכנסת: ועדת הכנסת תמנה 17 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – ארבעה חברים; סיעת קדימה – ארבעה חברים; סיעת ישראל ביתנו – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – שני חברי כנסת; סיעת ש"ס – שני חברי כנסת; סיעת יהדות התורה – חבר כנסת אחד; סיעת רע"ם-תע"ל – חבר כנסת אחד; סיעת האיחוד הלאומי – חבר כנסת אחד; סיעת חד"ש – משקיף; סיעת בל"ד – משקיף.

זאב אלקין: מעיון בהרכב השמי תראו שיש סיעות שמיוצגות על מכסות סיעות אחרות.

זאב אלקין: ועדת הכספים תמנה 17 חברים וארבעה ממלאי-מקום קבועים, כדלקמן: סיעת הליכוד – ארבעה חברי כנסת וממלא-מקום אחד; סיעת קדימה – שלושה חברי כנסת ושלושה ממלאי-מקום; סיעת ישראל ביתנו – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – שני חברי כנסת; סיעת ש"ס – שני חברי כנסת; סיעת יהדות התורה – חבר כנסת אחד; סיעת רע"ם-תע"ל – חבר כנסת אחד; סיעת האיחוד הלאומי – חבר כנסת אחד; סיעת מרצ – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: גם לגבי ועדת הכספים, מעיון בהרכב השמי תראו שיש חברי כנסת שמכהנים על מכסה של סיעות אחרות.

זאב אלקין: ועדת החוץ והביטחון תמנה 17 חברים ו-14 ממלאי-מקום קבועים, כדלקמן: סיעת הליכוד – חמישה חברים קבועים וארבעה ממלאי-מקום; סיעת קדימה – שישה חברים קבועים ושישה ממלאי-מקום; סיעת ישראל ביתנו – שני חברים קבועים וממלא-מקום אחד; סיעת העבודה – שני חברים קבועים וממלא-מקום אחד; סיעת ש"ס – חבר קבוע אחד וממלא מקום אחד; סיעת יהדות התורה – חבר קבוע אחד וממלא-מקום אחד.

זאב אלקין: גם לגבי ועדת החוץ והביטחון, מעיון בהרכב השמי תראו שיש חברי כנסת שמכהנים על מכסת סיעה אחרת.

זאב אלקין: ועדת החוקה, חוק ומשפט תמנה 13 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שני חברים; סיעת קדימה – שני חברים; סיעת ישראל ביתנו – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד; סיעת יהדות התורה – חבר כנסת אחד; סיעת רע"ם-תע"ל – חבר כנסת אחד; סיעת האיחוד הלאומי – חבר כנסת אחד; סיעת חד"ש – חבר כנסת אחד; סיעת הבית היהודי – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: ועדת הכלכלה תמנה 13 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שני חברי כנסת; סיעת קדימה – שלושה חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – שני חברי כנסת; סיעת יהדות התורה – חבר כנסת אחד; סיעת חד"ש – חבר כנסת אחד; סיעת בל"ד – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: גם בוועדת הכלכלה, מעיון בהרכב השמי תראו שיש חברים שמכהנים על מכסת סיעה אחרת.

זאב אלקין: ועדת הפנים והגנת הסביבה תמנה 13 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שלושה חברי כנסת; סיעת קדימה – שני חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד; סיעת יהדות התורה – חבר כנסת אחד; סיעת רע"ם-תע"ל – חבר כנסת אחד; סיעת חד"ש – חבר כנסת אחד; סיעת מרצ – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: ועדת החינוך, התרבות והספורט תמנה 13 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שני חברי כנסת; סיעת קדימה – שני חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – שני חברי כנסת; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד; סיעת יהדות התורה – חבר כנסת אחד; סיעת רע"ם-תע"ל – חבר כנסת אחד; סיעת האיחוד הלאומי – חבר כנסת אחד; סיעת חד"ש – חבר כנסת אחד; סיעת הבית היהודי – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: הוועדה לענייני ביקורת המדינה תמנה 11 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שלושה חברי כנסת; סיעת קדימה – שלושה חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – חבר כנסת אחד; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד; סיעת האיחוד הלאומי – חבר כנסת אחד; סיעת הבית היהודי – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תמנה 11 חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – ארבעה חברי כנסת; סיעת קדימה – שני חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – חבר כנסת אחד; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד; סיעת מרצ – חבר כנסת אחד; סיעת בל"ד – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: מעיון בהרכב השמי של הרשימה של הוועדה הזאת תראו שגם בה יש חברים שמכהנים על מכסת סיעה אחרת.

זאב אלקין: ועדת המדע והטכנולוגיה תמנה תשעה חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שני חברי כנסת; סיעת קדימה – שלושה חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – חבר כנסת אחד; סיעת העבודה – שני חברי כנסת; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות תמנה תשעה חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שני חברי כנסת; סיעת קדימה – שלושה חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – חבר כנסת אחד; סיעת העבודה – שני חברי כנסת; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: הוועדה לקידום מעמד האשה תמנה תשעה חברים, כדלקמן: סיעת הליכוד – שני חברי כנסת; סיעת קדימה – שלושה חברי כנסת; סיעת ישראל ביתנו – חבר כנסת אחד; סיעת העבודה – חבר כנסת אחד; סיעת ש"ס – חבר כנסת אחד; סיעת בל"ד – חבר כנסת אחד.

זאב אלקין: אני חוזר ואומר שאני מבקש את אישורה של הכנסת לחלוקה הסיעתית שקראתי ולרשימה השמית המונחת על שולחנכם בהתאם.

זאב אלקין: רוב המשבצות מאוישות, יש כמה סיעות שטרם מסרו את השמות, אז הן מיוצגות כנציגים של סיעה מסוימת.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אבקש אישורה של הכנסת להצעה זאת.

אופיר אקוניס: תודה ליושב-ראש הוועדה המסדרת.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת בדבר הצעת הוועדה להרכב הוועדות הקבועות של הכנסת.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 6 בעד הצעת הוועדה המסדרת – 62 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות הקבועות של הכנסת נתקבלה.

אופיר אקוניס: תוצאות ההצבעה: 62 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

משה גפני: רגע, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס הצביע בטעות במקום חבר הכנסת טלב אלסאנע.

משה גפני: טלב אלסאנע ומוזס, ומוזס ומקלב.

אופיר אקוניס: רשמנו את הדברים לפנינו.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת בדבר הצעת הוועדה להרכב הוועדות הקבועות של הכנסת אושרה.

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור לסעיף האחרון על סדר-היום – יושב-ראש הוועדה המסדרת יציג את הצעת הוועדה להרכב הוועדות המיוחדות של הכנסת.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הוועדה המסדרת החליטה להקים ארבע ועדות מיוחדות, לפי סעיף 17 לתקנון הכנסת.

זאב אלקין: מדובר באותן ועדות שהיו קיימות בכנסת השבע-עשרה, וסמכויותיהן נשארו כפי שהיו בכנסת הקודמת.

זאב אלקין: לאחר שאקרא בפניכם את הרכבן וסמכויותיהן של הוועדות, אבקש את אישורה של הכנסת להקמת ועדות אלה.

זאב אלקין: להלן הוועדות המיוחדות, הרכבן וסמכויותיהן: הראשונה היא הוועדה לפניות הציבור, השנייה – הוועדה לקידום מעמד הילד, השלישית –הוועדה למאבק בנגע הסמים, והרביעית – הוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים.

זאב אלקין: אני אקרא את הסמכויות ואת ההרכבים.

זאב אלקין: הוועדה המיוחדת לפניות הציבור: סמכויות הוועדה – טיפול ומתן מענה שוטף לפניות הציבור שמגיעות לוועדה מאזרחים ומארגונים שונים; קיום קשר שוטף עם משרדי הממשלה ועם נציבי פניות ציבור בגופים שונים, תוך הבטחת זכויותיהם וסמכויותיהם לטיפול בפניות הציבור במוסדותיהם; הסדרת נושא הטיפול בפניות הציבור במוסדות הממשלתיים והציבוריים לשם קביעת נורמות טיפול אחידות ככל האפשר בין כל הגופים שעוסקים בנושא; שמירה והגנה על מקבלי שירותים ציבוריים; יצירת שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה וגורמים שונים בניסיון להיטיב את השירות הניתן לאזרח; קיום דיונים בנושאים מגוונים הנוגעים למצוקות הפרט, הצרכנים ומקבלי השירותים הציבוריים.

זאב אלקין: הרכב הוועדה – הוועדה תהיה בת שבעה חברי כנסת: לסיעת קדימה – שלושה נציגים, ששמותיהם יימסרו בהמשך; לסיעת הליכוד – שני נציגים, זאב אלקין וציפי חוטובלי; לסיעת ש"ס – נציג אחד, חבר הכנסת חיים אמסלם; לסיעת יהדות התורה – נציג אחד, חבר הכנסת אורי מקלב.

זאב אלקין: הוועדה המיוחדת לזכויות הילד: סמכויות הוועדה – הגנה על ילדים וקידום מעמד ילדים ובני נוער במטרה לממש את זכויותיהם ברוח האמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד, לרבות מימוש העקרונות של טובת הילד, אי-אפליה, הזכות להתפתחות בתנאים נאותים והזכות של ילדים ובני נוער להשמיע את דעתם בעניינים הנוגעים להם.

זאב אלקין: הרכב הוועדה – הוועדה תהיה בת שבעה חברים: לסיעת הליכוד – שני נציגים, דני דנון ואופיר אקוניס; לסיעת העבודה – נציג אחד, ששמו יימסר בהמשך; לסיעת ישראל ביתנו – נציג אחד, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; לסיעת הבית היהודי – נציג אחד, חבר הכנסת אורי אורבך; לסיעת קדימה – שני נציגים, חבר הכנסת אבי דיכטר ונציג נוסף ששמו יימסר במועד מאוחר יותר.

זאב אלקין: הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים: סמכויות הוועדה – שימוש בסמים ובסמים מסוכנים, לרבות לצרכים רפואיים, עבירות סמים ועבירות המבוצעות בשל שימוש בסמים מסוכנים, טיפול ושיקום לגבי נרקומנים ונפגעים מסמים, הרשות למלחמה בסמים, מדיניות ציבורית, הסברתית וחינוכית למניעת השימוש בסמים בישראל.

זאב אלקין: הרכב הוועדה – הוועדה תהיה בת שבעה חברים: לסיעת הליכוד – נציג אחד, חבר הכנסת ציון פיניאן; לסיעת ישראל ביתנו – נציג אחד, חבר הכנסת חמד עמאר; לסיעת ש"ס – נציג אחד, חבר הכנסת נסים זאב; לסיעת העבודה – נציג אחד, ששמו יימסר בהמשך.

זאב אלקין: לסיעת חד"ש – נציג אחד, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

זאב אלקין: לסיעת רע"ם-תע"ל – נציג אחד, ששמו יימסר בהמשך; לסיעת בל"ד – נציג אחד, ששמו יימסר בהמשך.

זאב אלקין: הוועדה המיוחדת לבחינות בעיות העובדים הזרים: סמכויות הוועדה – בחינת התופעה רחבת ההיקף של העובדים הזרים בארץ, פיקוח על העסקת עובדים זרים, תנאי עבודתם של העובדים הזרים, לרבות שכר, ביטוח לאומי, ביטוח בריאות והתנהגות המעסיקים, התנהלות הממשלה ביחס להעסקת עובדים זרים, עבודת משטרת ההגירה וטיפול בבעיות הקשורות להיתרי העסקה לעובדים, השפעת העובדים הזרים על שוק העבודה והתעסוקה בישראל, הבחנה בין עובדים זרים שהם חיוניים, למטרות סיעוד וכדומה, לבין עובדים זרים שאפשר להחליפם בעובדים ישראלים, דרכי ההתנהלות ביחס לעובדים זרים בעת החזרתם לארצות מולדתם, חקיקה שנוגעת לעובדים זרים.

זאב אלקין: הרכב הוועדה – הוועדה תהיה בת שבעה חברי כנסת: לסיעת הליכוד – נציג אחד, חבר הכנסת כרמל שאמה; לסיעת ישראל ביתנו – נציג אחד, חבר הכנסת משה מטלון; לסיעת העבודה – נציג אחד, ששמו יימסר בהמשך; לסיעת ש"ס – נציג אחד, חבר הכנסת יצחק וקנין; לסיעת קדימה – נציג אחד, חבר הכנסת שי חרמש; לסיעת האיחוד הלאומי – נציג אחד, חבר הכנסת יעקב כץ; לסיעת מרצ – נציג אחד, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

זאב אלקין: אני מבקש את אישורה של הכנסת להרכב ולסמכויות של ארבע הוועדות כפי שהקראתי.

אופיר אקוניס: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה המסדרת.

אופיר אקוניס: שר הביטחון, שר האוצר, אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: אולי אתם לא רוצים להצביע, אבל אנחנו עוברים להצבעה על הודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת בדבר הצעת הוועדה להרכב הוועדות המיוחדות של הכנסת.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הוועדה המסדרת – 62 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת הוועדה המסדרת בדבר הרכב הוועדות המיוחדות של הכנסת נתקבלה.

אופיר אקוניס: אני מודיע שההצעה אושרה ברוב של 62 חברי כנסת; מתנגד אחד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, תם סדר-היום ליום זה.

אופיר אקוניס: ישיבת הכנסת הבאה – מחר, יום שלישי, י"א באייר, 5 במאי, בשעה 16:00.

אופיר אקוניס: לילה טוב.