ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 2, 2009-03-02 00:00

מיכאל איתן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מיכאל איתן: היום יום שני, ו' באדר התשס"ט, 2 במרס 2009.

מיכאל איתן: הודעה למזכיר הכנסת.

מיכאל איתן: מזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת בפועל, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח ביקורת שנתי של מבקר המדינה 59א, דצמבר 2008, והערות ראש הממשלה לדוח זה.

איל ינון: דוח מעקב של מבקר המדינה בעניין היבטים בטיפול במפוני גוש-קטיף בעקבות ההתנתקות; דוחות ביקורת של מבקר המדינה בנושא המכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובנושא האגודה למען החייל.

איל ינון: כמו כן, אבקש להביא לידיעת

איל ינון: כם כי הוגשו למזכירות הכנסת על-ידי הממשלה ההסכמים הבין-לאומיים הבאים: הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממלכת תאילנד בדבר שיתוף פעולה בתחומי התרבות והחינוך; הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של פרו בדבר ויתור על דרישות אשרה לאזרחיהן; הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת מחוז ג'יאנסו, הרפובליקה העממית של סין, בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי לא-ממשלתי; הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת קוויבק בדבר שיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי; הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת מדינת וירג'יניה בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי במגזר הפרטי; וכן פרוטוקול מתקן להסכם הסחר החופשי בין מדינת ישראל לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות.

איל ינון: עיקרי ההסכמים הונחו על שולחן הכנסת.

איל ינון: את הנוסחים המלאים של ההסכמים ניתן למצוא במזכירות הכנסת.

איל ינון: תודה.

מיכאל איתן: תודה רבה למזכיר הכנסת.

מיכאל איתן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף השני בסדר-היום: אישור הרכב הוועדה המסדרת.

מיכאל איתן: על-פי סעיף 2א לחוק הכנסת, הכנסת תבחר, מוקדם ככל האפשר לאחר היבחרה, ועדה מסדרת, שבראשה יעמוד חבר הכנסת מהסיעה שעל חבר הכנסת מטעמה הטיל נשיא המדינה את התפקיד להרכיב ממשלה.

מיכאל איתן: תפקיד הוועדה המסדרת הוא להרכיב את הוועדות הקבועות של הכנסת ולעסוק עד להקמת ועדת הכנסת בסמכויות ועדת הכנסת, ככל שהן מתייחסות לסדר-היום ולדיוני הכנסת.

מיכאל איתן: וכן, בהקשר של סידורי הבית הדחופים, הוועדה המסדרת תהיה זו שתקבע את סדרי ישיבת הקבע כאן במליאה – היום אנחנו עדיין יושבים בסידור זמני – תקצה את החדרים לחברי הכנסת, תשבץ את הסיעות בחדרי הכנסת ותקבע, בתיאום עם היושב-ראש, מועדים לישיבות הכנסת, פחות או יותר לפי המכתב ששיגרתי אליכם.

מיכאל איתן: לכשתתכנס הוועדה המסדרת יובאו כל המועדים לאישור ותהיה לכם תוכנית עבודה לתקופת ההרצה של הכנסת, עד להרכבת ממשלה.

מיכאל איתן: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון סער, מסיעת הליכוד – – –

אחמד טיבי: אחר כך תהיה הצבעה או שיהיה גם דיון?

מיכאל איתן: לא, מייד תהיה הצבעה.

מיכאל איתן: אנחנו מקווים מאוד שהוועדה המסדרת – – –

אחמד טיבי: בדרך כלל בנושאים שיש בהם הצבעה מתקיים גם דיון.

מיכאל איתן: לא, אין דיון, תהיה הצבעה מייד לאחר מכן.

מיכאל איתן: חבר הכנסת גדעון סער, המועמד להיות יושב-ראש הוועדה המסדרת, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נציגי הסיעות לכנסת השמונה-עשרה התכנסו ביום 25 בפברואר והציעו פה-אחד הרכב של ועדה מסדרת אשר עליה יוטל להציע הרכב של ועדות הכנסת וכן התפקידים האחרים שמפורטים בחוק הכנסת, על מנת שהכנסת תוכל להתחיל לתפקד בצורה סדירה.

גדעון סער: סעיף 2א(ב) לחוק הכנסת קובע לאמור: "הייצוג בוועדה המסדרת יהיה לפי גודלן היחסי של הסיעות, ובלבד שלכל סיעה בת ארבעה חברים או יותר יהיה נציג בוועדה המסדרת; סיעה שאין לה נציג בוועדה המסדרת רשאית להודיע לוועדה כי אחד מחבריה ישמש כמשקיף מטעמה בוועדה; למשקיף כאמור לא תהיה זכות הצבעה בוועדה".

גדעון סער: על סמך האמור לעיל, הרכב הוועדה המסדרת יכלול חברים מכל סיעות הבית למעט סיעות מרצ, הבית היהודי ובל"ד, שסיעותיהן מונות פחות מארבעה חברי הכנסת, ואולם בהתאם לקבוע בסעיף 2א(ב) לחוק יהיו מטעמן משקיפים בוועדה.

גדעון סער: ההרכב המוצע לוועדה המסדרת הוא כדלקמן: הוועדה המסדרת תהיה בת 28 חברים; בראש הוועדה אעמוד אני, אם אקבל את אמון הכנסת.

גדעון סער: לסיעת הליכוד שבעה חברים: חבר הכנסת גדעון סער, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, חברת הכנסת גילה גמליאל, חבר הכנסת זאב אלקין, חבר הכנסת יריב לוין, חבר הכנסת כרמל שאמה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

גדעון סער: לסיעת קדימה שבעה חברים: חבר הכנסת צחי הנגבי, חבר הכנסת יואל חסון, חבר הכנסת עתניאל שנלר, חבר הכנסת שלמה מולה, חברת הכנסת רונית תירוש, חבר הכנסת יוחנן פלסנר, חבר הכנסת זאב בילסקי.

גדעון סער: לסיעת ישראל ביתנו ארבעה חברים: חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת דוד רותם, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חבר הכנסת חמד עמאר.

גדעון סער: לסיעת העבודה שלושה חברים: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, חבר הכנסת איתן כבל, חברת הכנסת אורית נוקד.

גדעון סער: לסיעת ש"ס שלושה חברים: חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת חיים אמסלם.

גדעון סער: לסיעת יהדות התורה חבר אחד: חבר הכנסת משה גפני.

גדעון סער: לסיעת רע"ם-תע"ל חבר אחד: חבר הכנסת אחמד טיבי.

גדעון סער: לסיעת האיחוד הלאומי חבר אחד: חבר הכנסת אורי אריאל.

גדעון סער: לסיעת חד"ש חבר אחד: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

גדעון סער: משקיפים בוועדה המסדרת יהיו כדלקמן: מסיעת מרצ: חבר הכנסת אילן גילאון; מסיעת הבית היהודי: חבר הכנסת זבולון אורלב; מסיעת בל"ד: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

גדעון סער: אבקש את אישורה של הכנסת להצעה זו.

מיכאל איתן: חברי הכנסת, אנחנו עומדים לעבור להצבעה הראשונה בכנסת השמונה-עשרה.

מיכאל איתן: תחשבו היטב ותצביעו, מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

אחמד טיבי: אפשר להפוך את ההצבעה לאי-אמון, אדוני?

אחמד טיבי: הצבעה מס' 1 בעד הרכב הוועדה המסדרת – 59 נגד – אין נמנעים – 1 הרכב הוועדה המסדרת נתקבל.

מיכאל איתן: ובכן, התחלה טובה.

מיכאל איתן: הצבעה ראשונה: בעד – 59, נגד – אפס, אחד נמנע.

מיכאל איתן: אני מאחל הצלחה לוועדה המסדרת, ואני רוצה להוסיף בקשה: על-פי חוק הכנסת, עד לבחירת ועדת הכנסת, רשאית הוועדה המסדרת לבחור ועדות זמניות.

מיכאל איתן: רשאית.

מיכאל איתן: המחוקק כנראה לא אפשר לבחור ועדות זמניות לכל הוועדות, כי הוא פחד שהזמני יהפוך לקבוע וזה ימנע בחירת ועדות קבועות, אבל המחוקק במדינת ישראל הבין שיש שתי ועדות חיוניות, וכדאי שאפילו אם עדיין אין ועדות קבועות הן תתחלנה לפעול – ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים.

מיכאל איתן: אני מאוד מבקש מיושב-ראש הוועדה המסדרת לזרז ככל האפשר את הקמת הוועדות האלה, נוכח היערכות הכנסת לנושאים חשובים מאוד – גם בתחום הכלכלי-הכספי וגם בתחום הביטחוני.

מיכאל איתן: תודה רבה, אני מודה לך.

מיכאל איתן: אנחנו עוברים לנושא השלישי בסדר-היום.

מיכאל איתן: בנושא הזה אנחנו נפתח היום מסורת – אני לא יודע אם היא תוכיח את עצמה, אבל לפחות לגבי הכנסת הזאת – של דוחות הממשלה השלושים-ואחת לכנסת השמונה-עשרה.

מיכאל איתן: אנחנו נשמע דברי שר, אשר יסקור את עבודתו, את פעילות משרדו בתקופת הממשלה השלושים-ואחת.

מיכאל איתן: לאחר מכן אנחנו נשמע עמדות של שני חברי כנסת מהיותר ותיקים ובעלי ניסיון בתחום הספציפי שעליו ידווח השר, ולאחר מכן חברי כנסת אחרים שירצו להתבטא או לשאול – יירשמו, ואנחנו, בשני סבבים של ארבעה, נאפשר לשמונת הנרשמים הראשונים להתייחס.

מיכאל איתן: את הדיון יחתום השר בסיכום דברים.

מיכאל איתן: אני מזמין את השר מאיר שטרית, שר הפנים, לעלות ולשאת את דבריו.

מאיר שטרית: ידידי ואדוני היושב-ראש , רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הדיונים בכנסת ואני מברך את היושב-ראש על היוזמה – אני חושב שהיא חשובה מאוד – להביא לידיעת חברי הכנסת את מה שהממשלה עושה, גם כדי שיהיה להם מושג מה באמת מתרחש במשרדים השונים, לצורך הפעולה שלהם כחברי הכנסת מול המשרדים הללו, וגם כדי שתהיה להם יכולת לבקר, אם יש צורך, את השרים על פעולתם בתחומים האלה, לשאול שאלות ולקבל תשובות – לא שאילתות רגילות שעונים עליהן אחרי 21 יום, או תוך 21 יום, אלא לשאול שאלות מן המותן ולקבל תשובות מן המותן, דבר שמחיה את הדיון ונותן אפשרות לחברי הכנסת לקבל תשובות לגופו של עניין, במקום – כמובן, בהנחה שהשרים יבואו מוכנים עם החומר שלהם, כל אחד.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, המטרה שלי, כמובן, בדיון הזה היא לדווח על הפעולות שלי במשרד הפנים מאז נכנסתי למשרד הפנים, לפני כמעט שנה ותשעה חודשים.

מאיר שטרית: ובכן, המטרות הרב-שנתיות של המשרד שקבענו לעצמנו היו חיזוק השלטון המקומי, בדגש על היישובים הלא-יהודיים; הקמת רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול; ייעול הליכי התכנון והבנייה, ובכלל זה העברת סמכויות לוועדות המקומיות; תאגוד משק המים והביוב; הקמת רשות כבאות והצלה; הקמת הרשות לאכיפת דיני התכנון והבנייה.

מאיר שטרית: ובכן, בתחום השלטון המקומי אני מבקש לציין, שנכון לסוף 2008 יש 104 רשויות מקומיות בתוכניות הבראה, מתוכן 33 רשויות עומדות בתוכנית ההבראה, 55 רשויות עומדות עמידה חלקית בתוכנית, ו-16 רשויות אינן עומדות בתוכנית ההבראה.

מאיר שטרית: יש שתי רשויות בהסדר נושים: עראבה וטייבה.

מאיר שטרית: בתקופה הזאת פורקו על-ידי רשויות מקומיות כושלות, ב-22 רשויות, והוקמו במקומן ועדות קרואות.

מאיר שטרית: בכל ועדה כזאת מונו יושב-ראש ועדה קרואה וחברי ועדה קרואה; בכל ועדה כזאת מינינו יועץ מקצועי שמלווה ומדריך את יושב-ראש הוועדה.

מאיר שטרית: אני מבקש לומר לחברי הכנסת שזה לא מהלך קל לפזר רשות מקומית.

מאיר שטרית: אנחנו נוקטים מהלך של פיזור רשות מקומית ומינוי ועדה קרואה רק כשכלו כל הקצין – כאשר רשות מקומית איננה מסוגלת לספק את השירותים האלמנטריים לתושבים, היא לא ממלאת את תפקידיה, הגירעונות בה הופכים להיות גדולים מאוד, הרשות מגיעה למצב של חוסר תפקוד כמעט טוטלי, או שיש עבירות חמורות מאוד ברשות.

מאיר שטרית: נדמה לי שהפעולה שנקטנו, אדוני היושב-ראש, של פיזור 22 רשויות, העבירה את המסר בצורה חדה וברורה לרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: זו לא הפקרות.

מאיר שטרית: ראש רשות נבחר על-ידי הציבור לא לתפקיד של כבוד, אלא לשרת את הציבור, ואם הוא לא מסוגל לשרת את הציבור, חובתי כשר הפנים, חובת שר הפנים לדעתי, לגרום לכך שימונה מישהו שיהיה אחראי לספק את השירותים לתושבים – וזה לא משנה אם התושבים יהודים, מוסלמים או נוצרים; גם הם זכאים לקבל רמת שירותים נורמטיבית ונורמלית.

אחמד טיבי: אבל זה בדרך כלל יהודי על ערבים.

אחמד טיבי: ראש הוועדה הוא בדרך כלל יהודי, על יישובים ערביים.

אחמד טיבי: 95% מהמקרים.

מאיר שטרית: ד"ר אחמד טיבי, אני רוצה לומר לך שבכל מקום שרציתי למנות יושב-ראש ועדה ערבי – והיו לי הרבה כאלה – אבל בכל מקום שרציתי, המתנגדים העיקריים היו תושבי המקום.

מאיר שטרית: הם אינם רוצים דווקא ראש ועדה ממונה ערבי; הם רוצים דווקא לא-ערבי – מסיבות שונות.

מאיר שטרית: אם תרצה, אני ארחיב ואסביר לך.

מאיר שטרית: ובכן, נדמה לי שהוועדות האלה שהוקמו, כאמור, עושות עבודה יפה מאוד.

מאיר שטרית: בחלק מהרשויות המקומיות, אדוני היושב-ראש, זה גרם מהפכה מוחלטת באותן רשויות, שלפני כן היו כושלות מאוד – לא גבו את המסים שלהן, לא ניהלו שירותים, לא סיפקו את השירותים האלמנטריים ביותר.

מאיר שטרית: אתה רואה, לאחר עבודה של שישה-שבעה חודשים, הוועדה מצליחה לגבות את המסים מהתושבים, אף שלא החליפו את התושבים – מה שלא גבו שנתיים קודם; מצליחה לספק שירותי מים, ניקיון, ביוב, חינוך, וכן הלאה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, כשהמסר הזה עובר, הרשויות נזהרות הרבה יותר, ואני שמח שהיתה לי היכולת לעשות את זה.

מאיר שטרית: הוקמו, אדוני היושב-ראש, 30 ועדות חקירה לבחינת תחומי שיפוט ברשויות המקומיות.

מאיר שטרית: הרעיון הוא להביא למצב של הסדרה בין הרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: בחלק מהוועדות מדובר על מקומות שבהם הגבולות מעורבים בצורה כזאת שהם לא הגיוניים לחלוטין – שרשות אחת, יש לה זרוע שנכנסת לשטחה של הרשות השנייה.

מאיר שטרית: במקומות האלה אנחנו עושים הסדרה, בדרך כלל בהסכמת שני הצדדים, אבל בחלק מהמקומות הקמנו ועדות שמטרתן אכן לשנות שטחי שיפוט ולהגדיל לפעמים שטח שיפוט של רשות שאין לה איפה לבנות.

מאיר שטרית: אגב, חבר הכנסת טיבי, בעיקר הדבר נוגע לרשויות הערביות, ובחלק מהמקומות אכן הועברו – – –

מיכאל איתן: סליחה, רק רגע.

מיכאל איתן: חבר הכנסת רותם, הגב שלך יפה מאוד אבל החזית הרבה יותר יפה.

דוד רותם: סליחה.

מיכאל איתן: תודה.

מאיר שטרית: הדבר נוגע בעיקר, אגב, לחלק מהרשויות המקומיות הערביות, שם שטחי המגורים נסתמו לגמרי, ובחלק מהמקומות הדרך היחידה לפתור את הבעיה היתה באמצעות הרחבת גבולות שיפוט, שלעתים נעשתה בהסכמה בין שתי הרשויות ולעתים גם ללא הסכמה.

מאיר שטרית: ובכן, אדוני היושב-ראש, הדבר הנוסף הוא שאנחנו הקמנו גם 12 ועדות חקירה לבחינת חלוקת ההכנסות בין הרשויות המקומיות – אני אסביר במה מדובר.

מאיר שטרית: הוקמו בעבר אזורי תעשייה שונים בארץ, בדרך כלל כתוצאה מלחץ של רשות מקומית כזאת או אחרת.

מאיר שטרית: הרבה פעמים דווקא במועצות אזוריות הוקמו אזורי תעשייה ענקיים.

מאיר שטרית: במצב הנוכחי, היום, אחד ה"אינסנטיבים" הגדולים ביותר לרשות מקומית להקים תעשייה על שטחים ירוקים הוא ההכנסות ממסים של אותו אזור תעשייה, ואנחנו מוצאים שזה לא הוגן, לדעתנו, שבמקום אחד יש הכנסות ענקיות מתעשייה כי הרשות המקומית הצליחה לשנות ייעוד קרקע ולבנות אזור תעשייה בשטח שהיה ירוק, והיישובים מסביב לה לא יכולים בכלל להתחרות ולהקים אזורי תעשייה.

מאיר שטרית: לכן, לקחנו אזורי תעשייה מרכזיים כאלה והקמנו ועדות גבולות שיחלקו את ההכנסות ממסים של אותם אזורי תעשייה בין היישובים הגובלים.

מאיר שטרית: זה נעשה במישור רותם בנגב, שההכנסות שם חולקו בין הרשויות בדרום – ירוחם, דימונה, מצפה-רמון, ערד ואחרות, דבר שהוא צודק והוגן יותר.

מאיר שטרית: לא היתה שום סיבה בעולם שהמועצה האזורית תמר, שיש בה 3,000 תושבים או 2,000 תושבים, תקבל הכנסות של עשרות רבות של מיליונים בעוד היישובים ערד, מצפה-רמון, דימונה, ירוחם נמקים ולהם אין הכנסות, כשכל העובדים באים מהמקומות האלה לשם.

מאיר שטרית: לכן עשינו חלוקת הכנסות למקומות האלה, שוב – בחלק מהמקומות זה נעשה בהסכמה של הרשויות, בחלק – ללא הסכמה.

מאיר שטרית: אנחנו חושבים שזה צודק לעשות דבר כזה.

מאיר שטרית: אתן דוגמה – – –

חיים אורון: מתי תעשה בבני-ברק, רמת-גן?

מאיר שטרית: בני-ברק ורמת-גן הן שתי ערים עצמאיות, נפרדות – – –

חיים אורון: – – –

מאיר שטרית: אני לא דיברתי כאן על איחוד רשויות.

מאיר שטרית: אם תרצה, אדבר על זה בהמשך.

מאיר שטרית: קריאות: – – –

מאיר שטרית: אני לא בטוח שכדאי לרמת-גן, כן?

מאיר שטרית: או לבני-ברק.

מאיר שטרית: אני בטוח שכדאי לבני-ברק, אגב.

מאיר שטרית: בני-ברק, יש לה אזור תעשייה ענק, ויש לה פוטנציאל יותר גדול.

מאיר שטרית: למה רק תמר?

מאיר שטרית: עשינו את זה גם ברשויות אחרות, לא רק תמר.

מאיר שטרית: ולמקומות אחרים, בלי שום חשש.

מאיר שטרית: הגברת הפיקוח ברשויות – כשאני אומר פיקוח על רשויות אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שבכל מקום שרשות לא עומדת בקריטריונים מסוימים של תקציב, גירעון וגבייה, אנחנו ממנים ברשות המקומית חשב מלווה.

מאיר שטרית: כיום מכהנים 63 חשבים מלווים ב-78 רשויות מקומיות.

מאיר שטרית: תרומת החשבים לרשויות המקומיות, שבולטת בשנת בחירות, כשרשויות חורגות בגדול בתקציבים – בשנה הזו של הבחירות, בגלל החשבים המלווים 75% מהרשויות המקומיות עברו את הבחירות ללא גירעון שעולה על 1%–2%.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: כי ברגע שאתה שם מישהו שאחראי על הקופה ולא נותן לסטות שמאלה או ימינה ממה שהחוק מתיר, אין דרך לרשות המקומית לעקוף אותו.

מאיר שטרית: לכן חייבים להקפיד על התקציב כמו שהחוק מתיר.

מאיר שטרית: שיפור הגבייה – כתוצאה מאותה פעולה של החשבים היתה הגברה ברשויות המקומיות, שהעלתה את ההכנסות העצמיות בכ-20%.

מאיר שטרית: הקמנו במשרד הפנים אגף בכיר לתאגידים עירוניים שהמטרות העיקריות שלו הן פיקוח ובקרה על הגופים הנלווים ברשויות המקומיות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, יש מאות רבות של תאגידים מקומיים שעד לאחרונה לא היה עליהם שום פיקוח של משרד הפנים, כי לא היה מי שיפקח.

מאיר שטרית: עד לאחרונה כל הדירקטורים מונו על-ידי הרשויות המקומיות שמינו את מי שהם רצו, בלי שום מבחנים של תנאי סף או כישורים מתאימים.

מאיר שטרית: ראש העיר מינה מישהו.

מאיר שטרית: עבר חוק בכנסת, לפני כשנתיים, לדעתי.

מאיר שטרית: אני יישמתי אותו.

מאיר שטרית: החוק קבע שצריך להקים ועדה ציבורית בראשות מי שכשיר להיות שופט מחוזי, והיא תהיה הוועדה שבודקת את כל המועמדים שהולכים להיות חברי תאגידים, כמו ועדת-רביבי, ברשויות מקומיות, ונקבעו כללים.

מאיר שטרית: הרשות המקומית יכולה למנות שליש מהדירקטורים חברי מועצה נבחרים, והם לא צריכים לעמוד בתנאי סף; שליש עובדי עירייה, שצריכים לעמוד בתנאי סף; ושליש אנשי ציבור שצריכים לעמוד בתנאי סף.

מאיר שטרית: אז קודם כול הקמתי את הוועדות לפני שנה – שתי ועדות.

מאיר שטרית: אחת כללית ואחת לתל-אביב, שלה לבד יש עשרות תאגידים, והן פועלות; 2.

מאיר שטרית: הקמנו אגף תאגידים שיעשה בקרה יותר הדוקה על התאגידים העירוניים.

מאיר שטרית: בסוף המושב האחרון של הכנסת חבר הכנסת פינס הביא לכנסת הצעת חוק תאגידים שמסמיך את שר הפנים למנות חשב מלווה בתאגיד שלדעתו מתנהל שלא כראוי, והוא יכול גם להחליף את היושב-ראש, למנות מנהל מטעם משרד הפנים, אם הדברים בתאגיד מתנהלים לא כהלכה, ולצערי, יש מקומות שבהם זה כך.

מאיר שטרית: הנושא השני, אדוני היושב-ראש, שהוא בעיני מהפכה – והיום נחתמה חותמת לסיומה של דרך או לתחילת הדרך – זה הקמת רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.

מאיר שטרית: רבותי, ממשלת ישראל החליטה בעשר השנים האחרונות שבע פעמים על הקמת רשות הגירה ועל העברת האחריות על גבולות המדינה מהמשטרה למשרד הפנים.

מאיר שטרית: זה לא קרה אף פעם, מכיוון שבדרך כלל משרד הפנים מתנגד לעמדה הזו.

מאיר שטרית: עם כניסתי למשרד, אדוני היושב-ראש, הודעתי שאני מביא לממשלה הצעת החלטה 11 להקים רשות הגירה, והפעם, לשם שינוי, אני יוזם את ההצעה, אני מביא אותה ואני גם אקים את רשות ההגירה.

מאיר שטרית: ואכן, אדוני היושב-ראש, אני שמח לומר לכנסת, שבתוך ארבעה חודשים מיום החלטת הממשלה הוקמה רשות ההגירה.

מאיר שטרית: הועמד בראשה יעקב גנות, שהיה ראש מינהל האוכלוסין; העברנו לסמכות של מינהלת ההגירה את כל האחריות על גבולות המדינה, דהיינו גבולות אוויר, ים ויבשה.

מאיר שטרית: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, היום במדינת ישראל, בגבולות המדינה, יש 13 גופים שונים שאחראים לבקרה בגבולות המדינה, וכמו שנהוג במדינה, כמו שאתה יודע, כל גוף כזה יש לו מערכת מחשב משלו, שכמובן לא מדברת עם האחרות.

מאיר שטרית: התוצאה – גבולות מדינת ישראל, אני אומר בצער, היו פרוצים לכל מי שרוצה להיכנס.

מאיר שטרית: יש בארץ, אדוני היושב-ראש, שיהיה מושג לכנסת, למעלה מ-300,000 אנשים שמסתובבים בארץ כאזרחים לכל דבר, עם תעודות זהות מזויפות, כי הבקרה שלנו גם על זה מאוד מאוד ירודה.

מאיר שטרית: התיעוד הישראלי הוא ברמה הנמוכה ביותר בעולם.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, בעיני זה לא פחות משערורייה שאפשר כל כך בקלות לזייף את הדרכונים הישראליים ואת תעודות הזהות הישראליות.

מאיר שטרית: 300,000 האזרחים הללו, שאיש לא יודע מי הם – כי זה בדרך כלל מבריחים, סרסורים, זונות, וגם מחבלים, שבאים לארץ, מסתובבים עם תעודת זהות כחולה, איש לא יכול לזהות אם הם אזרחים או לא אזרחים, והם חיים כאן שנים על שנים.

מאיר שטרית: אלה נתוני המשטרה.

מאיר שטרית: הם עוסקים בפשיעה חמורה ביותר.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: אם יש לי תעודת זהות, אם אתה תיתן לי את תעודת הזהות שלך, אדוני היושב-ראש, במתכונת היום, ותן לי מכונת צילום משוכללת לרבע שעה, אני מוציא לך את תעודת הזהות שלך עם התמונה שלי.

מאיר שטרית: ואז אני יכול לפעול בשמך בכל עניין.

מאיר שטרית: אני יכול לנסוע במהירות גדולה ככל שארצה – אתה תשלם את הרפורטים.

מאיר שטרית: אני יכול למכור את הבית שלך.

מאיר שטרית: אני יכול להיכנס לטאבו ולשנות רישום בטאבו.

מאיר שטרית: אני יכול לעשות פעולות בשמך בבנק, אני יכול לקחת משכנתה בשמך.

מאיר שטרית: זו לא תיאוריה, אלו דברים שקורים.

מאיר שטרית: לכן, הקמת רשות ההגירה יוצרת מצב – ולשמחתי, אדוני היושב-ראש, היום השלמתי את המהלך הזה, היום יתקיים אצלי במשרד טקס חתימה בין ההסתדרות לנציבות שירות המדינה, והאוצר, אגף השכר.

מאיר שטרית: ההסכם מסדיר את העברת כל מעברי הגבולות לידיים אזרחיות – – –

מיכאל איתן: זה מתקשר לתעודת הזהות הדיגיטלית?

מאיר שטרית: תיכף אני אגיע לזה, ודאי.

מאיר שטרית: היום נחתם ההסכם שמאפשר עכשיו למשרד הפנים לקבל אנשים שיחליפו את השוטרים בשדה התעופה, את אנשי מג"ב בגבולות, את האנשים בנמלים, בכל מקום, ותהיה כתובת אחת, מערכת מחשב אחת, אדוני היושב-ראש, שמדברת עם כולם.

מאיר שטרית: היום, אגב, אם אדם מגיע לגשר הירדן כדי להיכנס לישראל ולא נותנים לו להיכנס, כי אומרים שהוא חשוד בבעיית ביטחון, כל מה שהוא עושה, הוא חוזר לרבת-עמון, טס לנתב"ג, ושם הוא נכנס חופשי, כי בנתב"ג לא יכולים לדעת שמישהו סירב לו בגבול.

מאיר שטרית: בעתיד זה לא יהיה, כי תהיה מערכת מחשב אחת שסוגרת את המדינה מכל הכיוונים.

מאיר שטרית: הנלווה לזה, אדוני היושב-ראש, זה החלפת תעודות הזהות והדרכונים הישראליים.

מאיר שטרית: אנחנו בתהליך.

מאיר שטרית: נחתם חוזה להפקת תעודות זהות חדשות עם חברת HP, הסכם שערכו 270 מיליון שקל.

מאיר שטרית: נחתם חוזה לפני חמישה חודשים.

מאיר שטרית: המגמה היא להוציא 5 מיליוני תעודות זהות חדשות ביומטריות, ובתעודה יהיו צילומי פנים ביומטריים וטביעת שתי האצבעות הקדמיות, האלה – שתי האצבעות המורות.

מאיר שטרית: הדבר היחידי שמעכב את היציאה לדרך זה חוק הביומטריה שעבר בכנסת בקריאה ראשונה ואני מקווה שיושלם על-ידי הממשלה הנכנסת במהירות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, כדי שנוכל להפיק במהירות את תעודות הזהות הביומטריות.

מאיר שטרית: אגב, שילבתי בתעודת הזהות גם צ'יפ אלקטרוני, כדי שיתאפשר להשתמש בה בממשל זמין ולעשות אתו חתימה אלקטרונית.

מאיר שטרית: זאת אומרת, זו תהיה תעודת זהות שהיא גם ביומטרית, גם עם צ'יפ אלקטרוני, שתכלול חתימה אלקטרונית ויכולת להזדהות דרכה בממשל זמין.

מאיר שטרית: אתה מבין על מה אני מדבר ואת החשיבות של העניין הזה.

מאיר שטרית: אני מקווה שחוק הביומטריה יעבור.

מאיר שטרית: לצערי, הכנסת התפזרה לפני שהשלמנו את הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

מאיר שטרית: אני מקווה שהוא יעבור במהרה ונוכל להשלים את העבודה הזו.

מאיר שטרית: אותו הדבר, אדוני היושב-ראש, לגבי דרכונים.

מאיר שטרית: אנחנו גם כאן מפיקים דרכונים חדשים ברמת הבטיחות הגבוהה ביותר בעולם, וגם דרכונים ביומטריים, כמובן, כמו שמקובל היום ברוב המדינות.

מאיר שטרית: הדרכונים הביומטריים יופקו על-ידי המדפיס הממשלתי.

מאיר שטרית: לא עושים את זה באמצעות מכרז, אני שכנעתי את שר האוצר, משרד האוצר והחשב הכללי לתת לנו פטור ממכרז, כדי שנוכל לגשת מייד להנפקת דרכונים חדשים, כי אני חושב שהנפקת התיעוד הישראלי ברמה שהיא אחת הטובות בעולם תאפשר סוף-סוף לזהות מיהו ישראלי.

מאיר שטרית: עכשיו, אדוני היושב-ראש – נגמר?

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: יש לך עוד זמן, אבל אני מתריע כדי שתהיה מוכן.

מיכאל איתן: יש לך עוד שתי דקות.

מיכאל איתן: קצת פחות.

מאיר שטרית: אשלים את הנקודה הזאת.

מאיר שטרית: יש חשיבות לעניין הזה בעוד היבט אחד, שגם אותו בדקנו, אדוני היושב-ראש, וזה ההשלכות שיש לתעודת זהות ביומטרית או לדרכון ביומטרי על החיים בארץ בהרבה מובנים.

מאיר שטרית: אתן דוגמה: בחירות לכנסת ולרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: אני ערכתי פיילוט של בחירות למועצות האזוריות באמצעות מחשב, שהיה מוצלח ביותר, וכוונתי היתה כמובן לעשות את הבחירות לרשויות המקומיות האחרונות ממוחשבות.

מאיר שטרית: פתרנו את כל הבעיות הטכנולוגיות כך שאפשר להצביע במחשב במסך מגע בלי שתהיה שום תקלה, בלי אפשרות להיכנס למערכת ובלי אפשרות לתקוף אותה.

מאיר שטרית: פתרנו את כל הבעיות הטכנולוגיות.

מאיר שטרית: לצערי, המניעה היחידה שלי מלהפעיל בחירות ממוחשבות לשלטון המקומי היתה שהחוק לבחירות אזוריות לא עבר בכנסת, כי הכנסת התפזרה.

מאיר שטרית: הכנו חוק והממשלה אישרה אותו.

מאיר שטרית: הוא לא הועבר לקריאה ראשונה כי הכנסת התפזרה, ולכן הייתי מנוע – כי אתה יודע שלפי החוק כדי לשנות את תקנות הבחירות אני חייב לקבל הסמכה.

מאיר שטרית: אני מקווה שזה יעבור.

מאיר שטרית: עכשיו, תחשוב רגע מה קורה מחר.

מאיר שטרית: באים להצביע בקלפי ויש ועדת קלפי עם מחשבים, ואתה בא ושם אצבע בקורא אופטי ומייד מזהים אם זה אתה, מיקי איתן, או אלמוני.

מאיר שטרית: זיהו אותך – אתה הולך להצביע, תיאורטית באותה עמדת הצבעה באותה ועדת קלפי אחת, שמזהה במהירות, ויכולות להיות בה עשר או 20 עמדות הצבעה.

מאיר שטרית: כך שזה מקצר את זמן הבחירה בצורה דרסטית, ואז אולי גם לא צריך שבתון ביום הבחירות, אפשר להצביע בתוך חמש דקות ולצאת משם.

מאיר שטרית: דבר שלישי הוא שכמובן, סוף-סוף המתים לא יוכלו להצביע, כי ברגע שיש לך זיהוי ביומטרי אי-אפשר לזייף את התעודות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני "חותך" את הסקירה שלי כי היא הרבה יותר ארוכה.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר רק עוד שני עניינים חשובים.

מאיר שטרית: נושא אחד הוא תכנון ובנייה.

מיכאל איתן: אני מאוד מבקש.

מיכאל איתן: יהיה לך זמן גם אחר כך.

מאיר שטרית: בחזרה.

מאיר שטרית: אוקיי.

מיכאל איתן: אתה סיימת את זמנך.

מיכאל איתן: יש לך עוד עשר דקות.

מיכאל איתן: בבקשה.

מאיר שטרית: אזכיר רק את הרפורמה.

מאיר שטרית: דקה אחת.

מאיר שטרית: תכנון ובנייה – אחת הרפורמות הגדולות שאנו בתהליך יישומן היא לגרום לכך שבכל רשות מקומית מ-14,000 תושבים ומעלה תוקם ועדת תכנון ובנייה עצמאית של הרשות במקום הוועדות המרחביות.

מאיר שטרית: מתוך 34 ועדות מרחביות שהוקמו במדינה, אנו מפרקים כמעט את כולן ותישארנה תשע ועדות מרחביות בלבד, כי בכל הרשויות האחרות תהיינה ועדות מקומיות – דבר שיזרז את קצב הוצאת הרשיונות בכל מקום וכמובן ייתן סמכויות לרשות מקומית, שתהיה אחראית לאכיפת חוקי התכנון והבנייה, ששם יש הפקרות אחרת, גדולה מאוד.

מאיר שטרית: הצעד השני בעניין הזה הוא שהממשלה קיבלה החלטה, וכבר מינינו ועדת איתור לבחור מנהל, מוקמת רשות לאומית לאכיפת חוקי התכנון והבנייה.

מאיר שטרית: אדוני, תודה.

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: אתה נשאר כאן.

מיכאל איתן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה, מאחד המקומות כאן ולא מהדוכן.

מיכאל איתן: אתה נשאר מולו בשני סבבים.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מניח שהודית לוועדת הפנים של הכנסת הקודמת ולעומד בראשה על שיתוף הפעולה לאורך כל הקדנציה.

מאיר שטרית: אתה לא שמעת?

אופיר פינס-פז: אמרתי שאני מניח, כי פשוט איחרתי בשתי דקות בגלל ישיבת סיעת העבודה.

אופיר פינס-פז: אני גם רוצה להודות לך על שיתוף הפעולה.

אחמד טיבי: אהוד ברק?

אופיר פינס-פז: מה?

אופיר פינס-פז: אני לא שומע.

אחמד טיבי: אהוד ברק – איפה הוא?

אופיר פינס-פז: מדברים על נושאי פנים.

אופיר פינס-פז: אדוני השר, אני רוצה להודות לך על שיתוף הפעולה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות למנכ"ל משרדך ולצוות המקצועי שעובד במשרד הפנים על שיתוף הפעולה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהיו לנו לא מעט הישגים, ואמנה אותם ממש בכותרות, בלי לפרט.

אופיר פינס-פז: עסקנו בנושא אבטחת ראשי רשויות מאוימים וטיפלנו בו, והצלחנו לטפל בו סוף-סוף.

אופיר פינס-פז: טיפלנו בנושא תלונות הציבור בחקיקה מסודרת.

אופיר פינס-פז: נדבר רק על חקיקה.

אופיר פינס-פז: טיפלנו בנושא תכנון ובנייה גם בזמינות, גם בשקיפות וגם בתמ"א 38 – שיפור של תמ"א 38 באופן משמעותי ביותר, כך שאפשר להתחיל להפעיל אותה.

אופיר פינס-פז: לדעתי, טיפלנו בנושא האזרחות באמצעות הצעת החוק של חבר הכנסת ארדן בצורה מרחיקה לכת, וכן היו עוד הרבה מאוד נושאים אחרים: איחוד רשויות, פירוק רשויות.

אופיר פינס-פז: חלק עשינו בעצה אחת וחלק עשינו תוך כדי ויכוח, אבל קיימנו אותו בצורה שקופה, גלויה, עניינית וחברית.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתעכב על הדברים שלפי דעתי צריך לטפל בהם.

אופיר פינס-פז: דבר אחד הוא נושא האזרחות, או הייתי אומר: מדיניות ההגירה.

אופיר פינס-פז: הממשלה הקימה ביוזמתך רשות הגירה, אבל לרשות הזאת אין מדיניות.

אופיר פינס-פז: אדוני השר, אתה יודע את זה ואני יודע את זה וכולנו יודעים את זה.

אופיר פינס-פז: כשאני הייתי שר הפנים, הקמתי את ועדת-רובינשטיין.

אופיר פינס-פז: לצערי, היא הגישה את מסקנותיה אחרי שכבר לא הייתי שר הפנים.

אופיר פינס-פז: היא הגישה את זה לראש הממשלה דאז אריאל שרון.

אופיר פינס-פז: עכשיו, אני מבין שהקמת ועדה חדשה.

אופיר פינס-פז: אני חייב לשאול אותך מדוע.

אופיר פינס-פז: מדוע לא לקחת את מסקנות ועדת-רובינשטיין ועבדת אתן, ומדוע להקים ועדה חדשה?

אופיר פינס-פז: דרך אגב, אני מבין שרובינשטיין בפנים, בתוך הוועדה.

מאיר שטרית: נכון.

אופיר פינס-פז: דבר שני, ענייין הכבאות.

אופיר פינס-פז: היתה לך מגמה מאוד נכונה להלאים את שירותי הכבאות.

אופיר פינס-פז: במקום להפריט – להלאים.

אופיר פינס-פז: נכון שאולי יושב-ראש האופוזיציה שמיועד להרכיב את הממשלה לא מת על זה, על עניין ההלאמה מול ההפרטה, אבל אני חושב ששירותי כבאות הם עניין שנוגע לחיי אדם והוא לא מתנהל כמו שצריך.

אופיר פינס-פז: הוא מתנהל בצורה שאיננה מספקת.

אופיר פינס-פז: לכן, השאלה היא: איפה הדברים עומדים בעניין שירותי הכבאות?

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אזולאי ואני רצינו להעביר זאת בחקיקה.

אופיר פינס-פז: המשרד אמר: תמתינו.

אופיר פינס-פז: אנחנו מתנהלים מול האוצר, אבל בסוף הסתיימה הקדנציה ואין שינוי בשירותי הכבאות.

אופיר פינס-פז: מבחינתי, זה דבר מאכזב.

אופיר פינס-פז: חוק העיריות: רצינו אותו מאוד ועבדנו עליו קשה.

אופיר פינס-פז: לפעמים באת אלי בטרוניה למה התעכבתי על כל תג.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, לזכותך ייאמר שבאת לכל הישיבות של הוועדה בדיוני חוק העיריות.

אופיר פינס-פז: בסוף זהו חוק ענק, שמכיל 356 סעיפים, והספקנו לעבור רק על מחציתו, אף שישבנו גם בימי ראשון וגם בימי חמישי.

אופיר פינס-פז: לא הספקנו לסיים את החוק.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שוועדת הפנים והממשלה – קודם כול הממשלה ואחר כך ועדת הפנים – יעשו את מה שיעשו.

אופיר פינס-פז: אני רק רוצה להגיד לך שנאלצנו לעבור סעיף-סעיף כי פתאום הסתבר, סתם לשם דוגמה, שבסעיף 354 להצעת חוק העיריות מישהו הכניס סעיף שתקופת הצינון לראש עירייה יורדת משבע שנים לחמש שנים, ככה במקרה, וזה בנושא שלא קשור לא לצינון ולא לבחירות.

אופיר פינס-פז: זה בא פתאום, וזה בהצעת חוק ממשלתית ולא פרטית.

אופיר פינס-פז: כולנו יודעים למה זה.

אופיר פינס-פז: מי עשה את זה – אני לא רוצה להגיד, כי אני באמת לא יודע.

אופיר פינס-פז: זה מחייב חקירה.

אופיר פינס-פז: למה זה נעשה?

אופיר פינס-פז: כולנו יודעים.

מיכאל איתן: אולי השר יודע.

אופיר פינס-פז: אם הוא יודע הוא יאמר.

אופיר פינס-פז: לכן, נאלצנו לעבור באמת סעיף-סעיף, עם מיקרוסקופ וזכוכית מגדלת, כדי לטפל באמת בכל הסעיפים העצומים.

אופיר פינס-פז: לצערי, העניין הזה לא בא אל סיומו.

אופיר פינס-פז: גם עניין אור-עקיבא–קיסריה, שהשר אדרי ואתה, שר הפנים, ואני, ניסינו לקדם – לדעתי, הגענו לתוצאה יפה מאוד, אבל אז מציע החוק ברח.

אופיר פינס-פז: משך את החוק או – – –

מאיר שטרית: לא זו הסיבה.

אופיר פינס-פז: אולי לא זו הסיבה.

אופיר פינס-פז: אבל מציע החוק נמלך בדעתו ולפני הקריאה השנייה והקריאה השלישית הוא החליט שהוא לא רוצה לחוקק, ואני לא רציתי לכפות עליו הר כגיגית.

מיכאל איתן: חבר הכנסת פינס, יש לך עוד חצי דקה בסבב.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לסיים בנושא האחרון שלדעתי עדיין נשאר פתוח, וחבל, וזה כל נושא שירותי ההצלה בחופי הים, המצילים.

אופיר פינס-פז: הנושא הזה לא הסתיים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש הרבה מה לשפר בו.

אופיר פינס-פז: אבל איך אמרנו?

אופיר פינס-פז: יש גם דברים שצריכים להשאיר למחליפים שלנו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה, שוב, להודות לך על שיתוף הפעולה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת פינס-פז, אתה נשאר כאן במקום.

מאיר שטרית: אני יכול להתייחס אליו?

מיכאל איתן: בבקשה.

מאיר שטרית: אני אענה על הנקודות שחבר הכנסת פינס העלה.

מאיר שטרית: ראשית, אני באמת מודה לו על שיתוף הפעולה כיושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

מאיר שטרית: לצערי הרב, לא השלמנו את החקיקה של חוק העיריות, שראיתי בזה מטרה חשובה ביותר.

מאיר שטרית: כשנכנסתי החוק כבר עבר קריאה ראשונה, לפני, והוא הוגש על-ידי השר בר-און.

מאיר שטרית: אני, כמובן, לא הסכמתי עם החוק בצורה שהוא נוסח, והשלטון המקומי גם עמד על רגליו האחוריות ובצדק, כי החוק בעצם סירס את ראשי הרשויות והפך אותם למין סמלי שלטון בלבד בלי שום סמכויות.

מאיר שטרית: אני שיניתי את הגישה לחלוטין, בהסכמה מלאה עם השלטון המקומי, וקיוויתי שנוכל לרוץ עם החוק ולהשלימו לפני הבחירות, כדי שנוכל להתחיל את הקדנציה הזאת עם חוק עיריות חדש במקום הפקודה המנדטורית.

מאיר שטרית: לצערי הרב, לא הסתייע ולא גמרנו, ואני מצטער על זה.

מאיר שטרית: אני מקווה שהממשלה החדשה תוכל להחיל דין רציפות ולהמשיך את הדיון בחוק הזה מהנקודה שבה הוא נפסק ובאמת להביאו להשלמה, כי בעיני הוא חשוב ביותר.

מאיר שטרית: לגבי מדיניות הגירה, אכן הקמתי ועדה חדשה שחבר הכנסת לשעבר רובינשטיין בתוכה.

מאיר שטרית: אני קראתי – "חוק רובינשטיין" או הוועדה של רובינשטיין הגישה לי את המסמך, קראתי את המסמך וראיתי שהוא לא שלם.

מאיר שטרית: המסמך מעלה סוגיות אחדות.

מאיר שטרית: הוועדה שהקמתי נותנת ביטוי מבחינתי – בהחלטת ממשלה, הממשלה אישרה את הצעתי וקיבלה את הקמת הוועדה.

מאיר שטרית: הוועדה נועדה לא רק לקבוע מדיניות הגירה אלא גם להציע חוק אזרחות שיקבע מהם הכללים שאדם צריך לעמוד בהם כדי להיות אזרח ישראל, וזאת בצורה שקופה כמו שמקובל בכל מדינה בעולם.

מאיר שטרית: לדעתי, יושבים בוועדה מיטב האנשים שעוסקים בתחום הזה, שמכירים היטב את הנושא, ואני מקווה – יש להם זמן, שישה חודשים, להגיש את ההמלצות שלהם לממשלה.

מאיר שטרית: אני מקווה שמי שיהיה שר הפנים אחרי יוכל להמשיך את העבודה הזאת ולהביאה לאישור הממשלה ולכנסת כדי לקבוע מדיניות הגירה ברורה למדינת ישראל.

מאיר שטרית: לצערי, אתה צודק, חבר הכנסת פינס, היום אין מדיניות הגירה ברורה, וזו פרצה שקוראת לגנב.

מאיר שטרית: כאשר יש מדיניות הגירה ברורה, איש לא יכול לבוא בטענות.

מאיר שטרית: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, האיחוד האירופי העביר לאחרונה חוק הגירה – כמעט בכל האיחוד האירופי את אותו חוק – והוא נוקט מדיניות מאוד ברורה ותכליתית וקובע מתי מותר לאדם להיות אזרח אותה המדינה.

מאיר שטרית: אנו המדינה היחידה שלא קובעת לעצמה שום כללים.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לקבוע כללים, ופה להגיד לסיעת ליברמן: לפי תפיסת עולמי, אין שום ספק בעיני שצריך לדון כחלק מחוק ההגירה גם במעמדו של חוק השבות.

מאיר שטרית: אין גם שום סיבה בעולם שיהודי יקבל אזרחות אוטומטית.

מאיר שטרית: אני בעד זה שכל יהודי יוכל לבוא לארץ אבל יקבל תושבות בלבד; ילמד עברית וילמד את חוקת מדינת ישראל ויישבע אמונים למדינה, ואז יקבל אזרחות.

מאיר שטרית: כאשר אנו נותנים – – –

קריאה: – – –

מאיר שטרית: זה לגבי כולם.

אופיר אקוניס: אתה בעד – – –

מירי רגב: – – –

מאיר שטרית: דרך אגב, זה לגבי כולם, לא רק לגבי יהודים אלא גם לגבי לא-יהודים.

מאיר שטרית: התהליך צריך להיות כזה שהמדינה אכן מפקחת ורואה שמי שבא לפה רוצה לחיות פה, הוא שותף למדינה, נאמן למדינת ישראל מבחינת עמדותיו, מכיר את חוקי מדינת ישראל, לומד את השפה, הוא לא עבריין נמלט, והוא לא מישהו שמתחבא בארץ.

מאיר שטרית: לדעתי, אם הכללים האלה לא יתקיימו, יש סכנה לזהותה של המדינה בעתיד.

קריאה: – – –

מאיר שטרית: אני מקווה שהחוק הזה שהוגש אכן ייתן תשובה אמיתית לעניין הזה שאזרחות ישראלית זה לא מתנת חינם שניתנת, לאף אחד.

מאיר שטרית: יש בצדה גם חובות שצריך לקיים אותן.

אופיר פינס-פז: שר הפנים, רק תזכור שאני כל הזמן עומד.

אופיר פינס-פז: תזכור שאני כל הזמן עומד.

מיכאל איתן: יש לו עוד דקה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, איך זה מתיישב עם חוק השבות?

אופיר פינס-פז: תזכור שאני בעונש.

אופיר פינס-פז: אני עומד כל הזמן.

מאיר שטרית: גם אני עומד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ריבלין, אמרתי שצריך לדון במעמד חוק השבות.

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: אחר כך יש עוד התייחסות שלך, התייחסות של חמש דקות.

מיכאל איתן: אתה אחר כך צריך להתייחס עוד פעם חמש דקות.

מיכאל איתן: אתה לא חייב, אם אתה – – –

אופיר פינס-פז: זו פרוצדורה חדשה.

מיכאל איתן: זו היתה המתכונת, על מנת שאם השר השיב תשובה שלא משביעה את רצונך, תוכל ללבן אותה אתו ולהציגה פעם נוספת.

מאיר שטרית: ביחס לשירותי הכבאות, כפי שאתה יודע, גם שם הובלתי מהלך שהממשלה אישרה – להקים רשות כבאות ארצית ולפרק את כל איגודי הכבאות.

מאיר שטרית: זו לא הלאמה, כי גם היום זהו מוסד ציבורי.

מאיר שטרית: בעיני, כל האיגודים האלה מיותרים, ואין שום צורך בפוליטיקה בעסק.

מאיר שטרית: באיגוד אחד משלמים משכורת x, ובשני משלמים משכורת y.

מאיר שטרית: אין שום סדר בעניין.

מאיר שטרית: במקום אחד עובדים x משמרות ובמקום שני y משמרות.

מאיר שטרית: בכבאות חסרים הרבה מאוד ציוד ותקנים, והיא לא שלמה.

מאיר שטרית: לכן, החלטתי על הקמת רשות כבאות ארצית.

מאיר שטרית: הממשלה אישרה את הצעתי.

מאיר שטרית: אנו במשא-ומתן מאוד מתקדם, לקראת סיום, עם האוצר, נציבות שירות המדינה וההסתדרות, על חתימת הסכם להעברת כל שירותי הכבאות כך שכולם יהיו רשות אחת, עובדי מדינה – אותה מתכונת, אותן דרגות, אותו שכר מסודר.

מאיר שטרית: אחת הבעיות שעומדות על הפרק, שבגללן זה מתעכב, לא תאמינו: אנו כמובן עומדים על כך שבאיגודי הכבאות לא תהיה השבתה של שירותי הכיבוי.

מאיר שטרית: אנחנו לא מתנגדים לנקיטת צעדים ארגוניים נגד המנהלים או סנקציות נגד המנהלים, אבל שלא תהיה השבתה של המלחמה באש.

מאיר שטרית: דרך אגב, נכון לעכשיו, זהו המצב בכיבוי אש.

מאיר שטרית: הכבאים לא משביתים מלחמה באש.

מאיר שטרית: אבל כשצריך לחתום הסכם, ההסתדרות לא מסכימה.

מאיר שטרית: על זה מתנהל דיון די ארוך.

מאיר שטרית: אני מקווה שנגיע להסכמה עם איגודי העובדים, כדי שנוכל לחתום על הסכם ולהוציא את זה לדרך – מי שיבוא אחרי.

מאיר שטרית: אור-עקיבא – – –

מיכאל איתן: נקודה.

מאיר שטרית: נקודה.

מאיר שטרית: בבקשה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

מיכאל איתן: אין לך? אתה לא רוצה להתייחס?

מאיר שטרית: אין לו?

מאיר שטרית: אז אנצל דקה מזמנו.

אופיר פינס-פז: אני יודע על מה הוא מדבר.

מיכאל איתן: יכול להיות.

מיכאל איתן: אנחנו מנסים את זה בפעם הראשונה.

אופיר פינס-פז: קודם כול, המתכונת בסדר גמור.

אופיר פינס-פז: משום שהייתי יושב-ראש ועדת הפנים עד לא מזמן, אני מכיר את הנושאים.

אופיר פינס-פז: אני מכיר את התשובות.

אופיר פינס-פז: שמתי כמה נושאים מעבר למה שהשר העלה.

אופיר פינס-פז: הוא התייחס אליהם.

מאיר שטרית: לאור-עקיבא לא התייחסתי.

מאיר שטרית: אם ייתן לי דקה מזמנו, אסביר.

מיכאל איתן: בבקשה.

מיכאל איתן: אין שום בעיה.

מאיר שטרית: לגבי אור-עקיבא, ניסו להעביר חוק על-ידי אלי גבאי, שמאחד את אור-עקיבא וקיסריה.

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: רק את אזור התעשייה.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק המקורית היתה לאחד, אבל ירדנו – – –

מאיר שטרית: החוק המקורי זה איחוד אור-עקיבא וקיסריה.

קריאה: – – –

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: אני אמרתי מעל הבמה פה שאי-אפשר לעשות את זה מכיוון שמדינת ישראל חתומה על חוזה שמחייב אותה שלא להחיל שום שלטון מוניציפלי על שטח קיסריה בלי הסכמתה.

מאיר שטרית: במקום זה, למה אור-עקיבא ניסתה לקבל את זה?

מאיר שטרית: כדי לקבל הכנסות מקומיות מאזור התעשייה בקיסריה, שהוא גדול מאוד.

מאיר שטרית: בוועדת הפנים, בטובה, בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה, שינו את החוק והחליטו להעביר רק את אזור התעשייה.

מאיר שטרית: אני ניסיתי למצוא פתרון יצירתי, ונוצרה פגישה עם חברת "קיסריה", עם ראש המועצה באור-עקיבא ועם ידידי יעקב אדרי, שהיה המתווך בעניין הזה.

מאיר שטרית: ישבנו שלושתנו, והגענו להסכמה עם קרן "קיסריה", שמוכנים להקציב לרשויות שגובלות באור-עקיבא תקציב שנתי של 15 – – –

יעקב אדרי: 3.5 מיליוני דולר.

מאיר שטרית: לא, יותר.

מאיר שטרית: של 5 מיליוני דולר לשנה – פלוס הקמת מתקן ספורט, כולל בריכת שחייה עם כל המתקנים עבור אור-עקיבא.

מאיר שטרית: התקציב הזה אמור להיות מחולק בין שלוש הרשויות הללו.

מאיר שטרית: הן הסכימו.

מאיר שטרית: גם המציע אלי גבאי אמר שהוא מוכן להסיר את הצעת החוק אם הדבר הזה יהיה מקובל.

מאיר שטרית: חברת "קיסריה" הסכימה.

מאיר שטרית: בדקה התשעים האוצר משום מה נזכר שקרן "קיסריה", על-פי תקנותיה המקוריות, יכולה להשקיע כסף רק בהשכלה גבוהה, והוא אמר לקרן: עם כל הכבוד, אנחנו לא מסכימים שייתנו שום גרוש לשום דבר אחר אלא רק להשכלה גבוהה.

קריאה: – – –

מאיר שטרית: קיסריה אומרת:

מאיר שטרית: אנחנו לא ניתן את הכסף למה שאתם רוצים, אלא אנחנו עומדים על זכותנו לתת יותר כסף לעניינים חברתיים וחינוכיים, ולא רק השכלה גבוהה – כי גם אז, אגב, הכסף ניתן לרשויות לענייני חינוך ולא לדבר אחר.

מאיר שטרית: האוצר התעקש.

מאיר שטרית: לא הצלחנו לשבור בעניין הזה את האוצר.

מאיר שטרית: לכן, הכול כרגע תקוע ועומד באותה נקודה.

מאיר שטרית: ביום שהאוצר יסכים, הדבר הזה יכול להיות מופעל לאלתר.

מיכאל איתן: תודה.

מיכאל איתן: אני מודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

מיכאל איתן: אני מבקש את חבר הכנסת חנא סוייד להתייצב מול השר.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, ראשית כול, אני מודה לך על ההזדמנות לסכם את הפעילות של משרד הפנים מנקודת מבטי.

חנא סוייד: אדוני השר, אני חושב שהמדיניות של משרד הפנים בתקופה הזאת היתה תקועה בין שני קצוות.

חנא סוייד: קצה אחד זה לאפשר, לתת כלים, ומצד שני – האכיפה, כלומר לעמוד על שלטון החוק.

חנא סוייד: אני רוצה לפרט זאת בשני מישורים עיקריים.

חנא סוייד: המישור הראשון הוא המישור המוניציפלי.

חנא סוייד: אני חושב שהבעיה העיקרית של השלטון המקומי במדינת ישראל היא חוסר הצדק בחלוקת העושר המוניציפלי.

חנא סוייד: כידוע, יש רשויות מאוד חזקות במדינת ישראל, ולאו דווקא מאזורי תעשייה, אלא ממשרדי ממשלה, ממרכזים פיננסיים, מבתי-חולים ומכל מיני מוסדות אחרים.

חנא סוייד: המדינה, שהיא שהחליטה על המיקום של הפונקציות האלו באותן רשויות, משלמת לאותן הרשויות מהכסף של הציבור ארנונה, בעוד יישובים אחרים אין להם את מכרות הארנונה האלה.

חנא סוייד: מה שחסר באמת זה לפזר את העושר הזה.

חנא סוייד: אני חושב שכמעט שום דבר לא נעשה בתחום הזה.

חנא סוייד: דיברת על ועדות חקירה כאלו ואחרות, אבל אני עדיין רואה רשויות חלשות שאין להן כלים.

חנא סוייד: ואז כאן בא הצד של האכיפה.

חנא סוייד: אתה לא מאפשר להן, אתה לא נותן להן את הכלים, ומצד שני אתה אוכף.

חנא סוייד: כלומר, אתה מגיע לפתרון המאוד-קיצוני של לפזר מועצה מקומית ולמנות במקום הרשות הנבחרת רשות ממונה שזה בעצם האנטיתזה של דמוקרטיה, וזה בעצם מבטל את כל הרעיון והפרינציפ של שלטון מקומי.

חנא סוייד: אני חושב שהוועדות המקומיות האלה שהשר ממנה, לעתים קרובות האנשים שממנים אותם, זה בגלל קרבה פוליטית, ויש גם החלטות של בתי-המשפט לגבי התפקוד של משרד הפנים, שדיברו באופן מפורש על הפירוק, על הפיזור ועל המינוי.

חנא סוייד: אני חושב שהוועדות האלה מתנהלות בצורה לא שקופה.

חנא סוייד: ראשי הוועדות מנהלים את העיר כמו בשיטת הגביר – אין שם שקיפות ויש שם החלטות בכלל לא דמוקרטיות.

חנא סוייד: אני מציע למשרד הפנים לחפור עמוק בתפקוד הזה של הוועדות המקומיות.

חנא סוייד: חוק העיריות החדש הוא יוזמה טובה, אבל התפלאתי מאוד שהיה דיון על החוק הזה כשנעשתה עסקה בין משרד הפנים לבין מרכז השלטון המקומי.

חנא סוייד: דיון אמיתי על חוק העיריות מנקודת המבט של ראשי הערים ושל השלטון המקומי לא התקיים בכלל.

חנא סוייד: אני זוכר את אדוני השר מצביע מול כ-60 חברי הכנסת בעניין איחוד רשויות.

חנא סוייד: זה היה ממש מחזה נדיר.

חנא סוייד: עם זאת, אני מתריע בפני השר שלא לעשות רוויזיה לחשיבה הזאת של איחוד רשויות מקומיות.

חנא סוייד: מתהלכת קונספציה שזה טוב.

חנא סוייד: אני אומר שזה טוב עד רמה מסוימת ובהסכמת התושבים.

חנא סוייד: אם זה לא נעשה בהסכמת התושבים ועד גודל מסוים של יישוב, בסופו של דבר זה לא מועיל בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: לעניין התכנון והבנייה, עוד פעם: התפקיד של רשויות התכנון הוא לתת מצאי תכנוני כך שאנשים יוכלו לממש.

חנא סוייד: במידה שזה איננו אנשים יבנו ללא היתרים.

חנא סוייד: והקטע שכיכב בו משרד הפנים זה האכיפה, וזה מה שהזכרת עכשיו: במקום להשקיע בהקמת יחידות נבחרות על מנת לטפל בבנייה לא-חוקית, הדרך הנכונה יותר היא להכין תוכניות מיתאר היכן שאין תוכניות מיתאר ולאפשר לאנשים לעבוד ולבנות על-פי חוק.

חנא סוייד: בוועדות התכנון והבנייה יש ביורוקרטיה, יש חוסר שקיפות, ואם המוצר הסופי של ועדות התכנון לא יהיה גמר תוכניות בתקופה של שנה עד שנתיים, כל מה שמתארים כאן על רוויזיה ועל חוק חדש לא שווה כלום.

חנא סוייד: אם אזרח צריך לחכות – ועדיין זה המצב – שש עד עשר שנים בשביל לסיים תוכנית, ולו התוכנית הפשוטה ביותר, זה כישלון טוטלי של מערכת התכנון במדינה, שמחייב שינוי בסיסי.

חנא סוייד: דיברת על ועדות תכנון ובנייה ודיברת על ועדות מרחביות, רק צריך להשלים כאן שוועדות מרחביות זה בעיקר ביישובים הערביים, היכן שהצטברו רוב הבעיות בעניין תכנון ובנייה, וזה מחייב רוויזיה מקורית – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת סוייד, זמנך תם.

חנא סוייד: עוד חצי דקה.

מיכאל איתן: יהיה לך בסבב הבא.

מיכאל איתן: יהיו לך עוד חמש דקות לאחר תשובת השר.

חנא סוייד: האם יש התייחסות לעניין שיתוף הציבור בחוק התכנון והבנייה, דמוקרטיזציה והעניין של ייצוג הולם במוסדות התכנון?

מאיר שטרית: תודה רבה על השאלות.

מאיר שטרית: ראשית, ציינת שאנחנו בין שני קצוות – מתן כלים מצד אחד ואכיפה מצד שני.

מאיר שטרית: אני מסכים.

מאיר שטרית: זאת המדיניות הנכונה.

מאיר שטרית: אתה יכול לבדוק עם ראשי הרשויות, גם הערביות, שבתקופה הזאת של שנה וחצי לא רק שהלכנו לקראתם כל הדרך, גם עשינו הסכם מיוחד עם השלטון המקומי הערבי, שנותן להם אפשרות לשפר את רמת הגבייה שלהם בצורה מדורגת במהלך של חמש שנים, לא אכיפה מהיום למחר.

מאיר שטרית: אבל עד אז טיפלנו בכל רשות, והרשויות מקבלות מענקים בהתאם למצב הכספי שלהן.

מאיר שטרית: כמו שאתה יודע, חבר הכנסת סוייד, גם אתה היית ראש מועצה – הרי איך בנוי תקציב הרשות?

מאיר שטרית: תקציב רשות מקומית בנוי מהכנסות עצמיות שלה מארנונה וממים, אלה ההכנסות הנורמטיביות שלה, ואם יש לה מסחר או עסקים.

מאיר שטרית: כמה כסף הם אמורים לגבות מהמסים האלה?

מאיר שטרית: מההוצאה הנורמטיבית של הרשות – משירותים של ניקיון, חינוך, בריאות, רווחה וכן הלאה, ומכל השירותים האחרים; ואם יש פער ביניהם, בין התקציבים שמקבלים ממשרדי הממשלה, הכנסות מועברות, מסים מקומיים, לעומת ההוצאות – הפער מכוסה על-ידי מענק איזון, כדי שהרשות תוכל לתפקד.

מאיר שטרית: מתי זה עובד?

מאיר שטרית: כמובן, רק בתנאי אחד, שהרשות המקומית אכן גובה את המסים ואת חשבונות המים מהתושבים שלה.

מאיר שטרית: אם החלק הזה בתקציב חסר, הרשות מייד מידרדרת לגירעון, שהולך ותופח, ונכנסת למצב של חוסר אונים וחוסר יכולת פעולה.

מאיר שטרית: לכן אמרתי לראשי הרשויות: חברים, אני לא מקבל את הטיעון שאנשים לא יכולים לשלם על מים ומסים.

מאיר שטרית: תמיד שאלתי אותם: תגידו לי, האם יש מישהו בכפר שלא משלם חשמל?

מאיר שטרית: אין כמובן.

מאיר שטרית: יש מישהו שלא משלם על פלאפון?

מאיר שטרית: יש מישהו שלא משלם על טלפון?

מאיר שטרית: כולם משלמים.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: אם לא משלמים, ינתקו להם.

מאיר שטרית: רק על מים ומסים לא משלמים.

מאיר שטרית: לכן התירוצים האלה לא מקובלים עלי.

מאיר שטרית: אבל, כאמור, הלכתי לקראתם ואמרתי, אדוני היושב-ראש:

מאיר שטרית: עשינו הסכם, לתת חמש שנים, כדי שיוכלו להביא את רמת הגבייה למינימום של 80% מהיטל החיוב נטו, זאת אומרת אחרי הנחות על-פי חוק – דבר שהוא הגון.

מאיר שטרית: והשלטון המקומי הערבי שותף לוועדה וחתום על ההסכם.

מאיר שטרית: אני רוצה לציין בפניך שבדקתי ומצאתי שמסך כל התושבים שגרים ביישובים מקבלי מענק בארץ, רק 11% מהם הם מיישובים ערביים; סך כל התושבים ביישובים ערביים מקבלי מענק הוא 11% מכלל התושבים ביישובים שמקבלים מענק בכל הארץ.

מאיר שטרית: 11% אלה מקבלים, מתוך מענק האיזון הכללי של משרד הפנים, 32%, זאת אומרת פי-שלושה מגודלם היחסי, ובצדק.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: מכיוון שכמו שאתה אומר, אין להם מקורות הכנסה אחרים של אזורי תעשייה גדולים, מרכזים פיננסיים ומשרדי ממשלה.

מאיר שטרית: לכן, אדוני חבר הכנסת סוייד, לא רק דיברתי, גם עשיתי, בחוק ההסדרים שאושר על-ידי הממשלה שלנו.

מאיר שטרית: אם תבדוק, יש הצעה שלי, מתואמת עם האוצר, שאושרה בממשלה, ואני מקווה שהממשלה הנכנסת תאשר, שקובעת שכל משרדי הממשלה ומוסדות הממשלה ישלמו את הארנונה לא לרשות המקומית, אלא למשרד הפנים, ומשרד הפנים יחלק את הכסף הזה בין כל הרשויות החדשות.

מאיר שטרית: בצדק אתה אומר: איזה היגיון יש?

מאיר שטרית: ניקח את תל-אביב, הרי בעיר הגדולה ממילא כל משרדי הממשלה, בתי-החולים, הקריות, משרד הביטחון.

מאיר שטרית: הכול הולך אל תל-אביב, שהיא בפני עצמה עיר חזקה מאוד, בעוד יישובים חלשים בנגב ובגליל, שאין להם שום מקורות הכנסה, נשארים בלי כלום.

מאיר שטרית: הממשלה אישרה את ההצעה, הרשויות כמובן התנגדו לה.

מאיר שטרית: עשינו שימוע לרשויות, עם האוצר, ולא קיבלנו את דעתן.

מאיר שטרית: עכשיו זה תלוי, כמובן, בממשלה הנכנסת אם החוק הזה ייושם.

מאיר שטרית: אם הוא ייושם, זה מגדיל את תקציב משרד הפנים בסדר-גודל של מאות מיליוני שקלים, ונוכל להגדיל את התקציבים לרשויות המקומיות.

מאיר שטרית: הדבר השני – כמו שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, על-פי הצעתי הממשלה החליטה להקים ועדה חדשה בראשות יעקב שיינין, שאמורה לבדוק מחדש את נוסחת מענק האיזון, שיש עליה, ובצדק, טענות על עיוותים, חלקם גם לרעת הסקטור הערבי ולרעת יישובים חלשים.

מאיר שטרית: הקמנו ועדה חדשה בראשות שיינין, ושותפים בה נציגים של השלטון המקומי היהודי, הערבי והדרוזי ואנשי מקצוע.

מאיר שטרית: היא אמורה להגיש את מסקנותיה לממשלה בעוד חודשיים, שלושה חודשים.

מאיר שטרית: הממשלה אמורה לדון בנוסחה הזאת ולאשר נוסחה חדשה לחלוקת מענק האיזון, דבר שיתקן הרבה מאוד עיוותים שקיימים היום בנוסחה, שוב, כדי לפתור את הבעיה של היישובים החלשים.

מאיר שטרית: חוק העיריות החדש: כפי שאתה יודע, אני תומך בכל לבי באיחוד רשויות והתנגדתי – –

מיכאל איתן: עוד חצי דקה.

מאיר שטרית: – – פה, מעל הבמה, בכל כוחי, לפירוק הרשויות.

מאיר שטרית: ואגב, גם ראשי הרשויות שתמכו כאן בפירוק איחוד הרשויות דאליה, עוספיא, עיר-הכרמל ושגור, הם הבינו, בסוף נפל להם האסימון.

מאיר שטרית: כי כשהכנסת אישרה את החוק, הם ישר עפו הביתה, והיינו נאלצים למנות שם לפי החוק ועדות קרואות.

מאיר שטרית: אתה חושב שזה יועיל לרשויות האלה?

מאיר שטרית: הנה, אני אומר לכם, חברי הכנסת:

מאיר שטרית: כאשר תתכנס ממשלה חדשה אני מציע לכם לחזור מהר מאוד מהחוק הזה של פירוק הרשויות ולהשאיר אותן מאוחדות, כי זה יצר סיכוי לתושבים הללו; ולא לפגוע ביישובים הללו פה בגלל פופוליזם ערב בחירות.

מאיר שטרית: זה היה דבר רע ביותר בעיני, ודיברתי עליו בחומרה רבה מאוד מעל הבמה הזאת בכנסת.

מיכאל איתן: תודה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני השר, בהצגת העניין אתה תמיד לוקח את הנושא למקום קצת פופוליסטי כדי להגיד שערבים לא משלמים מסים ולכן יש להם בעיות וגירעונות.

מאיר שטרית: זאת עובדה.

חנא סוייד: זה פופוליסטי.

מאיר שטרית: זאת עובדה.

חנא סוייד: אני בדקתי ומצאתי, בצורה מחקרית, שאם תחבר את כל הארנונה שהמועצות המקומיות הערביות מטילות, את כולה, 100%, פלוס כל מענק האיזון שהן מקבלות ממשרד הפנים, הן עדיין בחסר של יותר משליש מההכנסה פר-אזרח לעומת רשות מקומית יהודית אקוויוולנטית.

מאיר שטרית: לא נכון.

חנא סוייד: אתה אומר, לא נכון.

חנא סוייד: אל תמהר לקבוע דברים כאלה.

מאיר שטרית: אני יודע את הנתונים.

חנא סוייד: גם אני יודע את הנתונים, ואני חקרתי אותם.

חנא סוייד: כשאני אומר לך את זה כאן, במעמד הזה, חזקה עלי שאני מדייק במספרים.

חנא סוייד: לכן יש לך הבדל של בערך 1,000 שקלים לאזרח בשנה, וביישוב של 10,000 תושבים זה 10 מיליוני שקלים חוסר בתקציב, וזה בעצם ממוטט את הרשות המקומית, ואתה ממהר לפזר ולמנות ועדה קרואה.

חנא סוייד: זה המצב, ועל זה צריך לתת מענה, ולא להיתלות כל הזמן בטענה הזאת שערבים לא משלמים מסים וארנונה.

מאיר שטרית: לא כולם, חלק.

חנא סוייד: אבל זה לא מסביר את העניין בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: אתה לא התייחסת לקטע של תכנון ובנייה, ואני חוזר ומדגיש את החשיבות, ואולי תתייחס לזה.

חנא סוייד: צריך לסיים את המדיניות של אכיפה במובן של הריסת בתים.

חנא סוייד: מדובר בתופעה של כ-20,000 בתים שקיימים ביישובים מוכרים והם בסכנת הריסה.

חנא סוייד: אף משרד לא יכול לברוח מהאחריות הזאת, ולהגיד: אני רוצה להרוס 20,000 בתים, ובמקביל לא להריץ תוכניות על מנת לתת לגיטימציה לאותם בתים.

חנא סוייד: הזכרתי את הייצוג ההולם, שצריך לדאוג לו, במיוחד בעבור קבוצות מיעוט, בעבור האוכלוסייה הערבית, שתהיה מיוצגת כראוי בוועדות התכנון והבנייה, כי לדעתי זה יביא פתרונות להרבה בעיות – דבר שאתה התנגדת לו בהצעת חוק שהגשתי עם חבר הכנסת אופיר פינס.

חנא סוייד: אני רוצה להוסיף עוד נושא אחד, נושא ההגירה.

חנא סוייד: אתה דיברת, אדוני השר, על רשות הגירה ועל דרכים טכניות חדשות, אבל תוכן אין.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד כאן, במיוחד בעניין של איחוד משפחות, בעניין כל חוק האזרחות שאתה ממונה עליו, ואתה בעצם מאשר בקשות לאיחוד משפחות: אני התרשמתי, ממעקב אחרי הרבה מקרים שהגיעו אליך ומביקורת שיפוטית שהיתה עליהם, שאתה נקטת תכסיס כזה: מי שנמצא כאן, מגרשים אותו, כי הוא נמצא כאן באופן לא חוקי.

חנא סוייד: ומי שרחוק, לא נמצא כאן, אז הוא לא רוצה לעשות את מדינת ישראל מקום החיים שלו, מרכז החיים, ולכן הוא לא זכאי.

חנא סוייד: אני חושב שזה תכסיס שהוא לא שווה ולא מתאים לסבל של משפחות חצויות, ואתה יודע בדיוק מה הפרטים של כל מקרה ומקרה.

חנא סוייד: תודה.

מאיר שטרית: לעניין התכנון והבנייה, אני מסכים עמך שאחת המכשלות הגדולות בתחום התכנון והבנייה היא העובדה – – –

מיכאל איתן: אני רוצה להעיר למען הנוהל, שנלמד את המתכונת: הוא השאיר, באדיבותו, דקה ו-40 שניות, ואני שמח שהוא השאיר, על מנת שתוכל להשיב, אבל אם הוא היה מנצל את מלוא זמנו, היינו עוברים לשואלים הנוספים.

מיכאל איתן: יש לך דקה ו-20 שניות.

מאיר שטרית: לעניין תכנון ובנייה, כמובן, אתה צודק בזה שבגלל חוסר בתוכניות מיתאר ביישובים הערביים, לצערי הרב, קשה מאוד לאנשים לקבל פתרונות בנייה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סוייד, תבדוק אותי.

מאיר שטרית: בתקופה שאני במשרד הפנים נתתי הנחיה להכין תוכניות מיתאר לכל היישובים, בלי יוצא מן הכלל.

מאיר שטרית: למעלה מחצי מתוכניות המיתאר כבר אושרו ביישובים הערביים, החצי האחר נמצא בתהליכי תכנון.

מאיר שטרית: להערכתי, עד סוף 2009 בכל היישובים הערביים יהיו תוכניות מיתאר מאושרות.

מאיר שטרית: חלק גדול מהסחבת הוא בגלל העובדה שראשי רשויות, לצערי – בכל פעם שבא ראש רשות חדש, הוא רוצה לשנות את התוכנית, ומתנגד לזה שלא יפקיעו לאלה, שיפקיעו לאלה.

מאיר שטרית: אנחנו בסוף התהליך, ורוב הרשויות נמצאות היום או במצב שתוכניות המיתאר אושרו או במצב שבו הן בתהליך של תכנון, הפקדה, התנגדויות – כל הפרוצדורה.

מאיר שטרית: מה שאמרתי לגבי הרפורמות בתכנון ובנייה עונה בדיוק על מה שאתה רוצה.

מאיר שטרית: אני אומר שכל רשות שבה מ-14,000 תושבים ומעלה – היום, אגב, רוב הרשויות הערביות חברות בוועדות המרחביות.

מאיר שטרית: יש לכם נציג אחד של המועצה, אף אחד לא סופר אותו, לא עושים לו חשבון.

חנא סוייד: בגלל זה הצטרפו.

חנא סוייד: אתה צריך להטיל את האחריות עליהם ולא להרוס בתים.

מאיר שטרית: אתה צודק.

מאיר שטרית: לכן קיבלתי החלטה שבכל רשות מ-14,000 תושבים ומעלה, תוקם ועדת בניין ערים מקומית.

מאיר שטרית: זאת אומרת, ראש המועצה יהיה ראש הוועדה, וחברי המועצה יהיו חברי הוועדה.

מאיר שטרית: ואז הוא, ראש המועצה, יהיה אחראי להוציא רשיונות.

מאיר שטרית: הוא יכול להיכנס לוועדה מתי שהוא רוצה, כמה פעמים שהוא רוצה.

מאיר שטרית: אז לא יהיה עוד תירוץ להגיד: הוועדה לא מאשרת לי, לכן אני בונה לא כחוק – כי הוועדה היא של ראש הרשות.

מאיר שטרית: וגם לראש הרשות לא יהיה תירוץ להגיד: אני לא אוכף חוקי תכנון ובנייה כי אין לי סמכות, תפנו לוועדה – הוא הוועדה.

מאיר שטרית: כנ"ל ביישובים יהודיים.

מאיר שטרית: אגב, זה לא רק ערבים – מועצות אזוריות רבות.

ציון פיניאן: בדרך כלל יושב-ראש הוועדה הוא הוועדה.

מיכאל איתן: אני מזמין את חברי הכנסת לסבבים של שתי דקות.

מיכאל איתן: ראשון, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מיכאל איתן: זה לא נחשב במסגרת הנאומים.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, יש לי שאלה ביחס לדברים שנאמרו כאן קודם.

ניצן הורוביץ: בחודש שעבר משרד הפנים החמיר את ההליך להסדרת מעמדם של בני-זוג ובנות-זוג ידועים בציבור של אזרחים ישראלים ויהודים, ולפי הנוהל החדש בני-זוג מהגרים יצטרכו להמתין שלוש שנים עד לקבלת תושבות ארעית, שמקנה גם זכויות בריאות וזכויות סוציאליות – במקום שנה, כפי שהיה נהוג לגביהם עד התיקון שלכם בשבועות האחרונים.

ניצן הורוביץ: בני-זוג שנשואים לאזרחים זכאים לתושבות ארעית לאחר חצי שנה בלבד.

ניצן הורוביץ: אז אפשר לטעון שהם יכולים להינשא לישראלים וכך להסדיר את מעמדם.

ניצן הורוביץ: הבעיה, כידוע לך, היא שאין אפשרות להינשא בישראל לבן-זוג זר, ולכן מצב של ידועים בציבור הוא ההליך האפשרי היחיד.

ניצן הורוביץ: אני יכול להבין, וגם בית-המשפט העליון התייחס לעניין, שמשרד הפנים רוצה למנוע ניצול לרעה של ההליך ולכן גם בודק את כנות הקשר בין בני-הזוג; אבל בית-המשפט העליון גם קבע כי משרד הפנים לא רשאי לפגוע בכל הזוגות באופן גורף כזה, וגם לא רשאי לפגוע בהם באופן שלא משרת את בדיקת כנות הקשר.

ניצן הורוביץ: מניעת ביטוח בריאות וביטוח סוציאלי מבני-זוג במשך שלוש שנים תמימות, כאן במדינת ישראל, לא משרתת שום בדיקת כנות קשר.

ניצן הורוביץ: זה דבר בלתי אנושי, שהופך את האנשים האלה לתושבים סוג ב' וסוג ג', והם נטולי זכויות אנושיות בסיסיות ביותר.

ניצן הורוביץ: אדוני השר, עולה החשש שכל המטרה כאן בהחמרת הנהלים של משרד הפנים היא למרר לאנשים האלה את החיים, כדי שפשוט יעזבו את הארץ.

ניצן הורוביץ: האם זאת המטרה, אדוני השר, של החמרת ההליך לגבי בני-זוג ידועים בציבור?

ניצן הורוביץ: אם זאת לא המטרה, מדוע בעצם נקטתם את הצעד הקשה הזה?

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

מיכאל איתן: תודה.

מיכאל איתן: אנחנו נשמע ארבעה, ואז תוכל להשיב.

מיכאל איתן: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מיכאל איתן: אחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, בקשר לוועדות הקרואות: הייתי חבר עירייה בסח'נין ב-2003 והספקתי לדעת שהרבה פעמים החלטתו של משרד הפנים לפרק עירייה או מועצה או למנות ועדה קרואה בגלל אי-אישור התקציב או אי-אישור תוכנית הבראה – הרבה פעמים הדברים האלה לא תלויים באי-תפקודו, באי-תפקוד העירייה או המועצה, אלא הם בגלל כוחות פנימיים, ויכוח פנימי או קונפליקטים פוליטיים.

מסעוד גנאים: אז צריך לבדוק את זה מחדש, לדעתי.

מסעוד גנאים: שאלתי היא בקשר לחוק פירוק איחוד הכפרים דיר-אל-אסד, בענה ומג'ד-אל-כרום.

מסעוד גנאים: החוק הזה אושר בכנסת השבע-עשרה.

מסעוד גנאים: השאלה היא מהו לוח הזמנים לפירוק ומתי הוא מסתיים.

מסעוד גנאים: שאלה שנייה: באיזה תאריך נערכות הבחירות בשלושת הכפרים שהזכרתי?

מסעוד גנאים: בקשר לפירוק, נכון, אתה הזכרת שאתה עם האיחוד, אבל דווקא האנשים שם, בכל הכפרים, אמרו שהם שמחים על הפירוק, משום שהאיחוד מביא להרבה בעיות שם.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מיכאל איתן: תודה.

מיכאל איתן: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: אדוני השר, נודע לי שמשרד הפנים החל לדרוש משומרים וממאבטחים, כתנאי לקבלת רשיון, לעבור מבחן בשפה העברית.

ליה שמטוב: פניתי אליך בבקשה לבחון דרישה זו מחדש, וטרם קיבלתי את תגובתך.

ליה שמטוב: ברצוני לשאול: האם נערכה חשיבה מחדש בנושא, ואם כן – מה הוחלט?

ליה שמטוב: האם לדעתך נכון, בזמן של מיתון והתגברות הפיטורים במשק, לפגוע באוכלוסייה של מבוגרים, שנפגעים כתוצאה מהחלטה זו?

ליה שמטוב: תודה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: יש כאן כפתור, שכל פעם שאני צריך לדבר אני צריך להפעיל אותו.

מיכאל איתן: אני לא בקי בעניינים האלה – אני שוכח.

מיכאל איתן: בכל אופן, חבר הכנסת דני דנון, בבקשה.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני פונה אליך בנושא שמקומם את הציבור – אזרחותו של חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.

דני דנון: אני ניהלתי אתך התכתבות ארוכה מאוד, שכללה גם דיון בבית-המשפט העליון, ובסופו של התהליך – ואני מברך אותך על כך – אתה כתבת והודעת בציבור שאתה מתחיל בהליך שלילת אזרחותו של עזמי בשארה.

דני דנון: אני לא מדבר על הפנסיה, שזה נושא נפרד.

דני דנון: מתוקף חוק האזרחות נתונה הסמכות לשר הפנים.

דני דנון: הנושא הזה זכה להדים ציבוריים גדולים מאוד, גם בבחירות האחרונות.

דני דנון: אני תמה ומאוכזב שלאחר המעשה שעשית, והודעת, עדיין לא נעשו מעשים קונקרטיים לביצוע החוק עצמו.

דני דנון: אני חושב שהנושא הזה הוא סמלי, הוא חשוב, הוא מהותי – חבר הכנסת לשעבר שנחשד בחשדות כבדים מאוד מנופף כל יום בדרכון ישראלי.

דני דנון: אני רוצה לשמוע ממך היכן הנושא הזה עומד מבחינת שלילת האזרחות של עזמי בשארה.

מיכאל איתן: יש לך עכשיו שמונה דקות להשיב לשואלים.

מרינה סולודקין: ואני?

מיכאל איתן: בסבב הבא עוד הפעם ארבעה – כל אחד שתי דקות.

מיכאל איתן: הוא ישיב עוד הפעם שמונה דקות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, העניין של תהליך מודרג לקבלת אזרחות בארץ הוא לא חדש, הוא קיים מזמן.

מאיר שטרית: יש תהליך מודרג, שנמשך שלוש שנים באמת, כי הרעיון הוא לא לאפשר לכל אחד שרוצה ואומר: לי יש ידועה בציבור, לקבל מחר אזרחות ותנאים סוציאליים וביטוח רפואי.

מאיר שטרית: על חשבון מי זה יהיה?

מאיר שטרית: מי משלם את זה?

מאיר שטרית: אתה, אזרחי ישראל משלמים את זה.

מאיר שטרית: תנסה להיות אזרח בשווייץ או בכל מדינה אחרת בעולם ולקבל את הזכויות האלה שאתה אומר על-ידי חיים עם מישהו בשווייץ, או בגרמניה או בארצות-הברית.

מאיר שטרית: אתה יכול לחכות עשר שנים ולא תקבל.

מאיר שטרית: אנחנו מוכרחים באמת לבדוק את תקינות הקשר.

מאיר שטרית: אם אדם אומר: אני חי עם מישהו – הוא יכול לחיות עם מישהו יומיים, ואחר כך לעבור למקום אחר.

מאיר שטרית: הוא קיבל אזרחות, או תושבות קבע, ושלום על ישראל – הוא נהנה מכל התנאים והזכויות.

קריאה: שלוש שנים.

מאיר שטרית: למה לא?

מאיר שטרית: אם אתה שואל אותי, צריך עשר שנים.

מאיר שטרית: איפה כתוב בתורה שכל מי שרוצה יכול להיכנס לפה ולחיות פה על-חשבון מדינת ישראל בלי לתת דין-וחשבון לאף אחד?

מאיר שטרית: אגב, זו הסיבה שהקמתי את הוועדה הזאת בראשות פרופסור יעקב נאמן, ועם פרופסור יפה זילברשץ ופרופסור אמנון רובינשטיין ואנשי המל"ל, במטרה להכין חוק אזרחות שיקבע את הכללים שאתה מדבר עליהם: למי מותר לעשות איחוד משפחות, מהם התנאים שצריכים להתקיים בהם.

מאיר שטרית: אין מדינה בעולם שאין לה כללים שקופים, שכתוב בהם באילו תנאים אדם צריך לעמוד בשביל לקבל את הזכויות של תושב או את הזכויות של אזרח.

מאיר שטרית: אצלנו אין, יש מדיניות של משרד הפנים.

מאיר שטרית: ברור לך שאני לא יכול לבדוק אחד-אחד את האנשים.

מאיר שטרית: יש מינהל ההגירה, שבודק כל אדם כזה, אם הוא באמת נכנס כחוק לישראל, למשל.

מאיר שטרית: אדם שלא נכנס כחוק לישראל לא יכול לקבל שום תושבות, שום דבר – בצדק.

מאיר שטרית: מה פתאום שהוא יקבל תושבות אם הוא נכנס לא כחוק לישראל?

מאיר שטרית: לדוגמה, יש אנשים שמנצלים את המצב שגבולות ישראל פרוצים, כמו שדובר קודם.

מאיר שטרית: תזכור, אמרתי שיש פה 350,000 אנשים שחיים כאזרחים עם תעודות זהות מזויפות.

מאיר שטרית: לצערי, קל מאוד.

מאיר שטרית: אפילו בין המסתננים שנכנסו לארץ מאפריקה יש כאלה שחיים היום עם ישראליות בכל מיני מקומות.

מאיר שטרית: האם אתה מציע שניתן לכל אחד שחי עם ישראלית מייד אזרחות או תושבות עם כל הזכויות?

מאיר שטרית: כנ"ל לגבי איחוד משפחות, והזכיר את זה קודם חבר הכנסת סוייד.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת?

מאיר שטרית: הכנסת קבעה חוק, חוק שאושר בכנסת הזו פעם נוספת – בהוראת שעה כמובן – שלא יהיה איחוד משפחות בין ישראלים לפלסטינים בישראל.

מאיר שטרית: יש חוק – חד וחלק, לא יהיה.

מאיר שטרית: אנחנו פועלים לפיו.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: מכיוון שאין לדבר סוף.

מאיר שטרית: עם כל הטענות של הפלסטינים כלפי ישראל כמדינה, אתה לא תאמין איזה לחץ ואיזה דחף מפעילים כולם כדי להיות אזרחי ישראל.

מאיר שטרית: זה פשוט לא ייאמן.

מאיר שטרית: אם אנחנו כל כך רעים, מה אתם נדחפים לפה?

מיכאל איתן: כבוד השר, אני מבקש שתשים לב שיש לך עוד שואלים.

מאיר שטרית: בסדר, אני שם לב לזמן.

מאיר שטרית: אדוני, זה בסדר, אני מתורגל – כמוך.

מאיר שטרית: לכן, הנושא הזה הוא נקודה חשובה.

מאיר שטרית: אנחנו חייבים לשמור, חייבים, על מי הם אזרחי ישראל, על הערך של אזרחות ישראלית ועל הערך של תושבות ישראלית, כי זה עולה כסף.

מאיר שטרית: אני רוצה לספר לך – שלא תקפוץ.

מאיר שטרית: תשמע מה שאני אומר לך היום: מדינת ישראל משלמת היום קצבאות לאמהות חד-הוריות מוסלמיות שמרכז חייהן בשכם ובחברון ובבית-לחם.

מאיר שטרית: 16,000 נשים ו-112,00 ילדים שלהן.

מאיר שטרית: אני עוד לא ראיתי אמא מוסלמית חד-הורית שיולדת ילדים כל שנה ונשארת בחיים.

מאיר שטרית: שם כן יולדים ונשארים בחיים.

מאיר שטרית: איך הם מקבלים בכל זאת קצבאות ביטוח לאומי והכול?

מאיר שטרית: כי הם רשומים כתושבי מזרח-ירושלים אף-על-פי שהם לא חיים פה בכלל.

מאיר שטרית: כל מדינה בעולם קובעת שאם מרכז החיים שלך לא בעיר או במדינה שאתה מדבר עליה, אתה לא זכאי לשום זכויות.

מאיר שטרית: שום מדינה בעולם לא נותנת קצבאות אלא אם כן האזרח שהוא מקבל הקצבה מתייצב בבנק או בבנק הדואר, מזדהה ואומר: אני פה.

מאיר שטרית: אצלנו לא.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן להתערב אתך שהמספר שאמרת לא נכון – – –

חבר הכנסת זחאלקה, אני חושב – – –

מאיר שטרית: אתה הרי לא יכול לדעת, נכון?

ג'מאל זחאלקה: אתם טוענים על כל מחצית תושבי מזרח-ירושלים – – –

מאיר שטרית: אתה לא יכול לדעת, חבר הכנסת זחאלקה.

מאיר שטרית: אני יודע את הנתונים, והם יותר חמורים ממה שאתה אומר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, תדע לך שאנחנו משלמים היום – אגב, אני אומר לך משהו מדהים: מדינת ישראל משלמת היום קצבאות למשפחות של אנשים שהם חברים במנגנוני הביטחון של הרשות.

מאיר שטרית: עובדה, מאות אנשים.

קריאות: – – –

מאיר שטרית: עובדה, ממנגנוני הביטחון.

מאיר שטרית: אנשים שנמצאים במנגנוני הביטחון של הרשות מקבלים קצבאות ממדינת ישראל.

מאיר שטרית: מה אתם רוצים יותר?

מאיר שטרית: תגידו לי שהמדינה היא נורמלית?

מאיר שטרית: אני אומר לכם, לא.

מאיר שטרית: חייבים להדק את השורות.

מאיר שטרית: לחבר הכנסת גנאים – אתה צודק.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גנאים, מפזרים רשות אם היא לא מצליחה לאשר תקציב עד תאריך מסוים.

מאיר שטרית: החוק קובע את זה, זה לא איזה שיגעון של שר הפנים.

מאיר שטרית: חוק שהכנסת העבירה בגלל הבלגן שהיה ברשויות המקומיות קובע, שאם הרשות המקומית לא מאשרת תקציב עד תאריך מסוים, מפזרים אותה.

מאיר שטרית: זה כלי בידי ראש המועצה או ראש העיר להכריח את חברי המועצה להחליט, אחרת אין להם תקציב.

מאיר שטרית: לצערי, זה קרה בחלק מהרשויות.

מאיר שטרית: אגב, עיריית ערד – לא ערבים – אני פיזרתי מהסיבה הזאת.

מאיר שטרית: הם לא הצליחו לאשר תקציב.

מאיר שטרית: אחרי ניסיון של פעם נוספת, שנייה, פוזרה העירייה.

מאיר שטרית: פירוק האיחוד של אל-שג'ור: חבר הכנסת גנאים, מעל הבמה הזאת אני אמרתי בעבר, ואני לא רימיתי אף אחד, שאני מתנגד בכל לבי וכוחי לפירוק האיחודים שנעשו.

מאיר שטרית: אני חושב שבהחלטת הכנסת על הפירוק עשו נזק חמור מאוד לרשויות האלה.

מאיר שטרית: אני אתן לך דוגמה – מג'ד-אל-כרום.

מאיר שטרית: מג'ד-אל-כרום סוחבת על גבה גירעון של 140 מיליון שקל.

מאיר שטרית: אתה חושב שאם היא תהיה רשות בפני עצמה היא תוכל להתקיים?

מאיר שטרית: אני אומר לך שביום שהיא תהיה רשות לבד, ויהיו שם בחירות, בתוך שישה חודשים, ולא משנה מיהו שר הפנים, הוא ימנה לה ועדה קרואה מבחוץ, כי היא לא תוכל לנהל את עצמה.

מאיר שטרית: זה עניין אבוד.

מאיר שטרית: בעיר שגור היה סיכוי לשקם אותם.

מאיר שטרית: אבל הרסו את הסיכוי הזה, הרסו את הסיכוי הזה.

מאיר שטרית: יש היום ועדות ממונות ביישובים הללו, שמטפלים בהם בפירוק.

מאיר שטרית: הרי בשביל לפרק יישוב כזה – – –

מיכאל איתן: אדוני השר, מאוד לא נעים לי.

מיכאל איתן: יש לך עוד דקה וחצי ועוד שני שואלים שאתה צריך להתייחס אליהם.

מאיר שטרית: על-פי החוק שעבר בכנסת, הפירוק צריך להיגמר בתוך שישה חודשים.

מאיר שטרית: השר רשאי להאריך אותו עוד בשלושה חודשים ואז לקבוע תאריך בחירות.

מאיר שטרית: להערכתי, אם הכול יתנהל כהלכה, במהלך 2009 אמורות להיות בחירות במקומות הללו.

מאיר שטרית: לליה שמטוב – אני מצטער, אבל את כנראה לא קוראת את הדואר שלך.

מאיר שטרית: אני באמת קיבלתי מכתב ממך, ועניתי לך בכתב.

מאיר שטרית: אם תרצי, מחר אני אביא לך עותק מהמכתב ששלחתי לך בעניין זה.

מאיר שטרית: אבל תשובתי היא פשוטה.

מאיר שטרית: אני הודעתי לך שאני הסרתי את המגבלה הזאת, כי אני קיבלתי את הטענות.

מאיר שטרית: לא רק את כתבת לי, אלא עוד כמה חברות הכנסת.

מאיר שטרית: אני קיבלתי את הטענה הזאת שלא חייבים לדעת עברית בשביל להיות שומר.

מאיר שטרית: צריך ללמד אותם את העברית הבסיסית.

מאיר שטרית: גם הודענו לכל מי שלא יודע עברית שמשרד הפנים מוכן להעבירו קורס בסיסי בעברית כדי שלא יאבד את מקום עבודתו.

מאיר שטרית: ביקשתי לא לפטר אף אחד בגלל זה.

סופה לנדבר: למה אי-אפשר לעשות בחינות ברוסית?

סופה לנדבר: שר הפנים מאיר שטרית: בא אדם חשוד והוא אומר לו בעברית: תרים ידיים, או: תעצור, והוא לא מבין.

סופה לנדבר: הוא יכול לירות בו.

סופה לנדבר: איך הוא ידבר רוסית?

סופה לנדבר: בא יהודי למקום והוא לא יודע רוסית, מה הוא יעשה?

סופה לנדבר: הוא צריך לדעת דבר בסיסי.

ליה שמטוב: האנשים האלה לומדים עברית, הם לא יודעים לקרוא.

מיכאל איתן: חברות הכנסת.

מאיר שטרית: חברים, אני חושב שאין ויכוח בינינו על זה שתושב הארץ צריך לדעת לדבר עברית, לא?

מאיר שטרית: עכשיו שמו את זה באמת כתנאי ברשיון; אני קיבלתי את הבקשה – ביטלתי את זה.

מאיר שטרית: אז מה לא בסדר עכשיו?

דני דנון: – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת דנון ממתין לתשובה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת דנון, אכן, קיבלתי את מכתבך, ובעקבות מכתבך אני גם פניתי הן אל שירות הביטחון והן אל היועץ המשפטי לממשלה לקבל – כי החוק מחייב אותי, לצערי, לקבל – חוות-דעת לפני שאני יכול לפנות לבית-משפט.

מאיר שטרית: אכן, קיבלתי חוות-דעת משירות הביטחון; מהיועץ המשפטי לממשלה, עקב פניות שלי אליו פעם נוספת ועוד פעם.

מאיר שטרית: טרם קיבלתי חוות דעת מוסמכת.

מאיר שטרית: זאת הסיבה שאני לא יכול לפנות לבית-משפט.

מאיר שטרית: אפרופו, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, החוק של גלעד ארדן שעבר בכנסת, טרפד את היכולת שלי כשר הפנים לבטל את אזרחותו של בשארה – והייתי מבטל אותה על המקום – בגלל העובדה שהוא קבע שרק בנושא הפרת אמונים וכן רק בנושא ביטחון צריך לפנות לבית-משפט.

מאיר שטרית: החוק – אגב, אני מציע לך לתקן אותו – שלל סמכות של שר הפנים לבטל אזרחות בגין מרמה והפרת אמונים.

קריאה: אתה יכול לדרוש מהיועץ המשפטי – – –

מיכאל איתן: תודה רבה.

מאיר שטרית: דרשתי.

קריאה: – – –

חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסבב הבא.

חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת דוד רותם, ואם הוא לא יהיה – אז חבר הכנסת דב חנין.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: אני לא יכול לבנות תכונות כשאין לי חוות דעת.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת , אני עוד פעם מברכת על היוזמה הברוכה שלך, שהתחלנו היום לשמוע כאן דוחות של שרי הממשלה היוצאת.

מרינה סולודקין: זה מאוד חשוב; אני חושבת שזה חשוב גם לחברי הכנסת שהיו בקדנציות הקודמות וגם, במיוחד, לחדשים.

מיכאל איתן: תודה.

מרינה סולודקין: אדוני שר הפנים, שאלתי:

מרינה סולודקין: בסוף הקדנציה הקמת במשרד הפנים את הוועדה בנושא של חוק השבות.

מרינה סולודקין: השאלות שלי: למה עשית את זה בסוף הקדנציה?

מרינה סולודקין: למה לא פחדת להתחיל את הדיונים בנושא של אבן היסוד של הציונות ושל מדינת ישראל – חוק השבות?

מיכאל איתן: חבר הכנסת דודו רותם – איננו.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שמעתי בקשב רב את דבריך, אדוני השר, בענייני מדיניות ההגירה של מדינת ישראל, ואני חייב לומר לך, אדוני השר, שאני עדיין מוטרד בשאלת ההתאמה של דיני ההגירה שלנו לנורמות המשפטיות הבין-לאומיות שמדינת ישראל היא צד להן.

דב חנין: יש לשאלה הזו היבטים רבים.

דב חנין: היבט אחד שמוכר לכולנו – כי עסקנו בו גם בכנסת הקודמת – הוא ההיבט של איחוד משפחות, זכותם של אנשים לקיים משפחה.

דב חנין: אלה נורמות שלא קשורות רק לעבודתו של משרד הפנים, אלא גם לעבודה ולמלאכה הבעייתית שאנחנו ייצרנו כמחוקקים.

דב חנין: היבט אחר של הנושא הזה, אדוני השר, זה היחס לכל סוגיית הפליטים.

דב חנין: כל אותם המוני פליטים – – –

מאיר שטרית: מסתננים.

דב חנין: אתה בוחר לקרוא להם מסתננים, אני מתוך מפגש עם האנשים האלה קורא להם פליטים.

דב חנין: הם לא פחות פליטים מאותם פליטים שהגיעו לכאן לפני 40 ו-50 שנה, והם לא פחות פליטים מאותם יהודים שבשנות ה-30 וה-40 ברחו מכל מיני ארצות באירופה, אדוני השר.

דב חנין: אני חושב שדווקא מדינת ישראל חייבת – – –

מאיר שטרית: הפליטים משנות ה-50 באו לא כחוק למדינה?

מאיר שטרית: עברו את הגבול לא כחוק?

מאיר שטרית: לא מכיר דבר כזה.

דב חנין: קודם כול, גם בשנות ה-40 פליטים עברו – אדוני בוודאי מכיר את ספרי ההיסטוריה – עברו גם שלא כחוק.

דב חנין: אבל השאלה היא לא כחוק או שלא כחוק.

דב חנין: השאלה היא שאלה של נורמות עקרוניות ומוסריות, ואיך מדינה, בוודאי איך מדינת ישראל, מתייחסת לאנשים שבורחים על נפשם, שבורחים על חייהם; איך היא מתייחסת אליהם, איך היא מתנהגת אליהם.

דב חנין: מדובר כאן על נורמות של כניסה לישראל, מדובר פה על נורמות של התנהגות לגבי אלה שנמצאים בישראל, החל משאלות של ביטוח בריאות לילדים, לילדים הקטנים של הפליטים האלה, שאינן מוסדרות היום בחוק.

דב חנין: ולכן, אדוני השר, אני חושב שישראל אכן צריכה מדיניות הגירה כוללת ורצינית; ישראל אכן צריכה להפסיק לטמון את הראש בחול ולחשוב שאם אנחנו לא נתייחס לפליטים אז נושאי הפליטים ייעלמו מן העולם, וישראל אכן צריכה לבנות לעצמה פתרונות שיעלו בקנה אחד עם האמנות הבין-לאומיות שאנחנו צד להן.

דב חנין: תודה.

מאיר שטרית: בהחלט.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת סעיד נפאע, ואחריו – חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

מיכאל איתן: נמצאת?

סעיד נפאע: תודה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, זה עתה התבשרנו מפי כבודו שאכן התבצעה רפורמה כלשהי, ואני מבין שכבודו מתגאה ברפורמה הזאת, של ועדות בכל יישוב מעל 14,000 תושבים, אבל לא שמענו מפי כבודו מה בקשר לאותן ועדות מרחביות אשר כוללות בתוכן יישובים שבהם הרבה יותר מ-14,000 תושבים.

סעיד נפאע: אני בתחילת השנה כתבתי לכבודו בקשר – – –

מאיר שטרית: שהם יותר גדולים או יותר קטנים?

סעיד נפאע: יותר גדולים.

מאיר שטרית: כולם.

מאיר שטרית: בכל המקומות.

סעיד נפאע: ביחד הם יותר גדולים, אבל הם עדיין שייכים לוועדה מרחבית.

מאיר שטרית: הכול.

מאיר שטרית: זה כמו ועדה מקומית.

מאיר שטרית: בכל יישוב.

מאיר שטרית: מ-14,000 איש ומעלה.

סעיד נפאע: הבנתי.

סעיד נפאע: הבנתי את זה, אדוני.

סעיד נפאע: אבל השאלה שלי היא פשוטה.

סעיד נפאע: השאלה שלי: כאשר הוועדה המרחבית כוללת בתוכה כמה יישובים שהם ביחד, נניח, יותר מ-28,000 תושבים – –

מאיר שטרית: אוקיי.

סעיד נפאע: – – והדוגמה הקלאסית בנושא הזה היא הוועדה המרחבית של מעלה-נפתלי.

סעיד נפאע: אני כתבתי לכבודו בנושא הזה.

סעיד נפאע: אז לפי התשובה של כבודו, התבשרתי שלקראת סוף השנה אכן הבעיה הישנה-נושנה הזאת תיפתר.

סעיד נפאע: אני אשמח מאוד אם אשמע היום מפי כבודו והוא יבשר לאותם תושבים שאכן הוועדה הזו מחולקת לשתי ועדות, כפי שהובטח במשרד שלך.

סעיד נפאע: תודה.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

פניה קירשנבאום: כבוד יושב-ראש הכנסת וכבוד השר, קודם כול, שמחתי מאוד לשמוע שהתחלתם לטפל בנושא של החוק שבא להחליף את החוק המנדטורי, ובהחלט הגיע הזמן.

פניה קירשנבאום: אבל חוץ מהתייחסות לתקופת הצינון לראשי ערים, רציתי לדעת: האם החוק הזה מתייחס ליחס בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי, החוק הזה מגדיר מהו שלטון מקומי – האם זו יחידה עצמאית או שהוא עדיין שייך לשלטון המרכזי?

פניה קירשנבאום: בנושא של סל השירותים האלמנטריים, למה אתם מתכוונים?

פניה קירשנבאום: האם זה רק פינוי זבל, או שזה כולל גם חינוך ורווחה?

פניה קירשנבאום: כשאתה מדבר על קריסה טוטלית של מערך השלטון המקומי – היום הזכרת יושבי-ראש ממונים, דיברת על כך שיש בערך 22 ועדות קרואות, ולא הזכרת – – –

מאיר שטרית: יש יותר.

מאיר שטרית: יש 35, מתוכן מניתי 22.

פניה קירשנבאום: כן, אבל לא הזכרת שמעבר לזה יש עוד כ-60 חשבים מלווים – – –

מאיר שטרית: הזכרתי.

פניה קירשנבאום: הזכרת – סליחה.

פניה קירשנבאום: יכול להיות שפספסתי.

פניה קירשנבאום: אבל האם זה לא נקרא קריסה של השלטון המקומי?

פניה קירשנבאום: דיברת על ועדת גבולות.

פניה קירשנבאום: האם יש זמן מוגדר לפעילות של ועדת הגבולות והאם הקצית להם זמן שבו הם צריכים להוציא את המסקנות שיצאו לפועל?

פניה קירשנבאום: ודבר אחרון – הוזכרו פה החוקים ואכיפת החוקים.

פניה קירשנבאום: אני יודעת שבשלטון המקומי יצא חוק שלכל יישוב או כל רשות מקומית חייב להיות סל של חוקי עזר מקומיים.

פניה קירשנבאום: האם אתה גם אוכף את זה?

פניה קירשנבאום: האם משרדך אוכף את זה?

פניה קירשנבאום: ומה קורה ברשויות שעדיין לא מחוקקות את חוקי העזר הבסיסיים?

פניה קירשנבאום: תודה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: כבוד השר, יש לך עכשיו שמונה דקות להשיב.

מאיר שטרית: לחברת הכנסת סולודקין, את שאלת למה עשיתי בסוף הקדנציה.

מאיר שטרית: כי רק עכשיו בשלו התנאים, משום שהיו צריכים להתקיים שלושה תנאים: האחד, החלטת ממשלה – כי אין טעם להקים ועדה כזאת אם ממשלה לא עומדת אחריה.

מאיר שטרית: העברנו החלטת ממשלה – אחרי שהממשלה קיבלה דיווח על מצב ההגירה בארץ, מהן הבעיות של ליווי ההגירה – הממשלה קיבלה את הצעתי להקים את הוועדה הזאת.

מאיר שטרית: הוועדה הזאת תגיש את מסקנותיה בעוד שישה חודשים.

מאיר שטרית: התפקיד של הוועדה הזאת הוא לדון בחוק האזרחות.

מאיר שטרית: הרעיון הוא לקבוע מדיניות הגירה ברורה ושקופה, כמו שאמר חבר הכנסת חנין, לפי סטנדרטים בין-לאומיים.

מאיר שטרית: אני תומך בזה בכל לבי, חבר הכנסת חנין.

מאיר שטרית: זו בדיוק המטרה, שיהיה במדינת ישראל חוק אזרחות ברור לכל העולם ולכל דכפין; שמה שמותר לכל מדינה אחרת מותר גם שיהיה למדינת ישראל, ולא רק מותר, כי אם גם רצוי, כי המציאות זימנה הרבה מאוד סכסוכים מיותרים בגין אי-שקיפות.

מאיר שטרית: לאנשים לא ברור מה הם צריכים לעשות בשביל להיות אזרחים או תושבים, למי מותר, למי אסור, מה הכללים.

מאיר שטרית: אני מקווה שהחוק הזה יקבע כללים מאוד ברורים לכולם.

מאיר שטרית: אגב, זה גם יפתור הרבה בעיות, שכן היום מטפלים בכל אחד כבמקרה מיוחד.

מאיר שטרית: לא צריכים להיות מקרים מיוחדים, צריך מצב שיש כללים ברורים, כמו שמקובל בכל מדינה בעולם.

מאיר שטרית: אני מקווה בכל לבי שהוועדה אכן תשלים את עבודתה – יושב בה גם פרופסור רובינשטיין, שהיה בוועדה הקודמת, עם כל החומר שלו, שיש בו כל החומרים הרלוונטיים למדיניות ההגירה.

מאיר שטרית: כאמור, אני לא חולק, חבר הכנסת דב חנין, על כך שמדינת ישראל צריכה לתת מחסה לפליטים שנשקפת להם סכנת נפשות בארצם.

מאיר שטרית: אם זכור לך, כשהגיעו לפה הפליטים מדארפור הודעתי כשר הפנים שניקח על עצמנו קווטה של 600 איש, שאני נותן להם, על המקום מבחינתי, אישור להיות תושבים, ואם יהיה צורך והמדינה שלהם לא תירגע, גם אזרחות בעתיד אם ירצו לחיות פה, או שירצו לחזור למקומותיהם.

מאיר שטרית: וכך עשינו בגיבוי ובתמיכה של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: 600 אנשים מדארפור קיבלו אישור להישאר פה כתושבים אצלנו.

מאיר שטרית: אבל תגיד לי אתה, איזה היגיון יש לקבל בארץ עוד אלפי מסתננים שלא נמצאים בסכנת חיים כלשהי, שלפני שבאו לפה כבר חיו במצרים ארבע שנים וחמש שנים?

מאיר שטרית: פשוט מה?

מאיר שטרית: גילו שלמדינת ישראל אפשר להיכנס, הגבול פתוח, נכנסים בלי חשבון לאף אחד, הצבא בא, לוקח אותם, מביא אותם לבאר-שבע או לאיזה מקום, הם מוצאים להם מקומות עבודה, מסתדרים יפה מאוד, קוראים לחברים שלהם: תבואו גם אתם.

מאיר שטרית: יש מבריחים בסיני שלוקחים מכל אדם מסכן כזה אלפי דולרים בשביל להעביר אותו את סיני ולהבריח אותו אל תוך הארץ בחיפוש אחרי עבודה ותנאי חיים.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, זאת לא מטרתה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: לכן, אלה שנכנסים שלא כחוק, אין שום סיבה לתת להם לא זכויות ולא יחס.

מאיר שטרית: עם זאת, אני רוצה לומר לך, שלצערי הרב, בגלל חוסר היכולת של המדינה להקים גדר שתמנע כניסתם של מסתננים, לצערי ממשיכים להגיע גם עכשיו.

מאיר שטרית: כבר היום יש לנו במדינת ישראל עשרות אלפי מסתננים שחיים פה, עובדים פה, ומדינת ישראל גם מטפלת בהם בכלל לא רע.

מאיר שטרית: כל מי שנמצא פה מקבל טיפול רפואי, בדיקות רפואיות לכל מי שנכנס, נותנים חיסיון של האו"ם לכל מי שמגיע.

מאיר שטרית: הגיעו אנשים מאריתריאה שקיבלו חיסיון וקיבלו אישורי עבודה; אנשים שהגיעו מסודן, מדארפור בוודאי, אנשים שהגיעו ממקומות אחרים.

מאיר שטרית: יש מדינות שנפגעות ונעלבות כשאנחנו אומרים שיש בהן סכנת חיים.

מאיר שטרית: אומרים: מה אתם פוגעים בנו?

מאיר שטרית: מה פתאום יש סכנת חיים במדינות שלנו?

מאיר שטרית: אין סכנת חיים, תחזירו אותם.

מאיר שטרית: העניין מאוד מאוד מורכב.

מאיר שטרית: כל מדינה בעולם מתמודדת עם הסוגיה הזאת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת חנין, אני אומר לך שאנחנו מתמודדים עם זה לדעתי בהבנה רבה למדי חרף הקשיים והלחצים.

מאיר שטרית: אני אישית כשר הפנים הענקתי מענק מיוחד לעיריית תל-אביב, לעמותה שמטפלת בפליטים שנמצאים בתל-אביב, כדי שיוכלו לפתוח להם גן-ילדים, בית-ספר, לטפל בילדים שלהם, כי אני חושב שצריך להתייחס לאנשים כאנשים, ואין לי שום ויכוח על זה.

מאיר שטרית: אבל אסור גם ליצור מצב שמדינת ישראל מנוצלת לרעה על-ידי אנשים שלא נשקפת להם שום סכנה, שום כלום, רק מחפשים לעצמם מקום עבודה נוח יותר, חיים טובים יותר מהחיים שלהם בארצם.

מאיר שטרית: לא לכך נועדה מדינת ישראל.

מאיר שטרית: לצערי הרב, למרות ההסכם בין ראש הממשלה למצרים על "החזרה חמה", זאת אומרת שכשנכנסים אנשים ממצרים אלינו ותופסים אותם, היה סיכום שנוכל להחזיר אותם מייד למצרים.

מאיר שטרית: מצרים לא מקיימת את ההסכם הזה ולכן אנחנו לא יכולים להחזיר את אותם מסתננים שבאים ממצרים אלינו; הם בעצם נשארים פה קבוע ואנחנו לא מחזירים אותם למצרים נכון לעכשיו.

מאיר שטרית: לחבר הכנסת סעיד נפאע – כפי שאמרתי לך, נקים ועדות, אני מקווה שמי שיבוא אחרי ימשיך את המהלך, הקמת ועדות תכנון ובנייה בכל יישוב מ-14,000 תושבים ומעלה.

מאיר שטרית: מה קורה באותם מקומות שיש כמה יישובים ביחד?

מאיר שטרית: היום יש במדינת ישראל 34 ועדות מרחביות.

מאיר שטרית: מתוך 34 הוועדות המרחביות תישארנה רק תשע ועדות.

מאיר שטרית: באותן תשע ועדות ירוכזו היישובים שיש בהם פחות מ-14,000 תושבים.

מאיר שטרית: נתתי הנחיה לממונים על המחוזות, שבכל ועדה כזאת יהיה לכל רשות מקומית – ראש המועצה או נציגו יהיה חבר הוועדה.

מאיר שטרית: כך שלא יהיה מצב כמו שקיים היום לצערי, שיש רשויות קטנות אומנם, שהם חברים בוועדה מרחבית, וראש הרשות או נציגו לא חבר ועדה, אז אין לו say ואין לו מה לומר.

מאיר שטרית: אותו דבר יקרה גם עם מעלה-נפתלי.

מאיר שטרית: יש שם שינויים גדולים, ככל שהרפורמה תבוצע הוועדה הזו כמו שהיא קיימת תתפרק ותשתנה.

מאיר שטרית: לשאלות של חברת הכנסת פאינה קירשנבאום – – –

סעיד נפאע: אפשר שאלה?

מאיר שטרית: מבחינתי בבקשה, תלוי ביושב-ראש.

מיכאל איתן: טלגרפית, אבל מהר.

סעיד נפאע: תאריך יעד.

מאיר שטרית: להקים ועדה מקומית זה תהליך.

מאיר שטרית: הרשות המקומית צריכה להסכים, היא צריכה להגיע לזה במבנה, לקבל את כל התיקים בוועדה הקיימת אצלה – שיהיה לה מהנדס עיר.

מאיר שטרית: ואנחנו גם מלווים את התהליך, מתקצבים אותו.

מאיר שטרית: חלק מהרשויות אגב גם לא רוצה להיות עצמאי אף שאנחנו מציעים להם.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי הם חוששים לקחת את האחריות של תכנון, בנייה ואכיפה.

מאיר שטרית: אנחנו לא מוותרים להם ואומרים: אתם חייבים.

מאיר שטרית: זה לא נתון לרשות.

ציון פיניאן: להכניס להם הכנסות.

מאיר שטרית: בוודאי.

מאיר שטרית: כשאתה מקים ועדה מקומית גם כל אגרות הבנייה ומסי ההשבחה ייכנסו לרשות, מה שהיום הולך לוועדה.

מאיר שטרית: יש רשויות שלא גומרות את החודש וכל הכסף של הבנייה שלהן הולך לוועדה מרחבית.

מאיר שטרית: זה בתהליך, יש כבר רשויות שהקימו ועדות, רשויות בתהליך, רשויות שאתן יש עדיין דיונים.

מאיר שטרית: אני מקווה שכולם יגיעו בסוף למקום הנכון.

מאיר שטרית: לשאלות של חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

מאיר שטרית: חוק העיריות אכן יוצר הגדרה מחודשת במקום הפקודה המנדטורית ומבטל אותה וקובע מחדש כללים לניהול רשות מקומית ותקנות שמבהירות, על-פי החוק בדיוק, מה תפקידה של רשות מקומית, מי בעלי התפקידים בתוכה, מה מקומו של כל אחד, מה תפקידיו, מה אחריותו.

מאיר שטרית: הוא עושה סדר בפקודה המנדטורית שהיא מאוד מורכבת, מעוותת עם השנים, ונבנתה טלאי על גבי טלאי.

מאיר שטרית: כאמור, לצערי, החוק לא נגמר.

מאיר שטרית: אני מקווה שהכנסת החדשה, הממשלה החדשה תחדש את הדיונים בחוק ותשלים אותו, כי הוא באמת קריטי.

מאיר שטרית: הוא לא מגדיר סל שירותים אלמנטרי, אלא יש בהגדרות שקיימות היום במדינת ישראל שירותים חיוניים שהרשות המקומית אמורה לספק וגם מה התקציב שהממשלה אמורה להעביר לרשות מקומית בגין שירותים אלה.

מאיר שטרית: למשל, חינוך.

מאיר שטרית: יש חוק חינוך חובה.

מאיר שטרית: הוא קובע את הכללים.

מאיר שטרית: הוא קובע מה הממשלה מממנת לרשות מקומית, מה רשות מקומית מממנת.

מאיר שטרית: הכול קבוע היום בחוק חינוך חובה.

מאיר שטרית: רווחה – חוק שירותי הרווחה קובע היום מה השירותים שהרשות המקומית נותנת, כמה מתוך זה המדינה מממנת וכמה הרשות מממנת.

מאיר שטרית: לגבי חשבים מלווים, זה לא עניין של קריסה.

מאיר שטרית: ציינתי קודם במספרים ואמרתי שנכון לעכשיו יש במדינת ישראל, נוסף על הוועדות הממונות – אתן את המספרים מחדש – 63 חשבים מלווים ב-78 רשויות מקומיות וציינתי שהתרומה של חשבים מלווים היתה ענקית, כיוון שכשיש חשב מלווה זה לא פירוק של הרשות, הוא רק מקפיד שלא תצא שום הוצאה תקציבית שלא מאושרת על-פי החוק או שאין לה מקור כספי.

מאיר שטרית: התוצאה היתה שבבחירות האחרונות 75% מהרשויות המקומיות עברו את הבחירות בלי גירעון או עם גירעון מקסימום של 1%–2%.

מאיר שטרית: מה שהיה בדרך כלל נהוג, שערב הבחירות ראשי הרשויות משתוללים וגומרים את השנה, ואחריהם המבול, עם גירעונות ענק ברשויות המקומיות.

מאיר שטרית: הפעם זה לא קרה.

מאיר שטרית: דבר שני, הכנסות הרשויות המקומיות גדלו ב-20% בגלל החשבים המלווים שמפקחים.

מאיר שטרית: חשב מלווה זה דרגה לפני פיזור רשות, שאומרים לה: נו, נו, נו, רמזור אדום.

מאיר שטרית: אומרים לרשות המקומית: חברים, דיר באלכום, אתם צריכים להשגיח שהפעולה שלכם תהיה נכונה.

מאיר שטרית: השאלה הנוספת שלך היתה על ועדת הגבולות.

מאיר שטרית: יש לכל ועדה זמן מוגדר – בתוך כמה זמן היא צריכה למסור מסקנות.

מאיר שטרית: לעתים זה נגרר מעבר לזמן, מכיוון שהרשויות המקומיות בדרך כלל לוקחות עורכי-דין, פונים לבתי-משפט ומנהלים דיונים ארוכים מאוד שנסחבים מעבר לזמן, אבל לכל ועדה יש לוח זמנים.

מאיר שטרית: חוקי עזר מקומיים – את צודקת.

מאיר שטרית: ודאי שאנחנו עוקבים אחרי הרשויות המקומיות ודורשים מהן להכין חוקי עזר עירוניים, ואנחנו גם מציעים לחלק מהם לאמץ חוקי עזר קיימים.

מאיר שטרית: אגב, בסקטור הערבי, שבו יש בעיה גדולה בהכנת חוקי עזר, משרד הפנים יוזם עכשיו הכנת חוקי עזר כלליים בכל התחומים, שכל רשות יכולה לאמץ אותם מהמדף ויהיו לה חוקי עזר קיימים.

מיכאל איתן: אני רוצה מאוד להודות.

מיכאל איתן: בשלב הזה הגענו לסיום הדוח שלך, השאלות והתשובות.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר, יכול להיות שנפלו אי-דיוקים במשפטים מוכללים שאמרת, יכול להיות שלא נפלו, אבל כך או כך, הפגנת בקיאות והיה ממש תענוג לשמוע אותך מדבר בצורה רהוטה, לא מהנייר, בקי בסוגיות של המשרד, ואני אולי קצת מצטער, אולי עוד תוכל להמשיך לכהן במשרד הזה.

מיכאל איתן: בכל מקרה, אני מאחל לך הצלחה.

מאיר שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: זו גם הזדמנות בשבילי לומר תודה לכל עובדי המשרד שלי, מהמנכ"ל ומטה.

מאיר שטרית: בלעדיהם – כל מה שאני יכול לעשות זה רק להוביל תהליך, אני לא יכול לעשות בעצמי.

מאיר שטרית: שמחתי לגלות צוות של עובדים שאפשר לעבוד אתם ולהוביל מהלכים.

מאיר שטרית: אני חושב שהמשרד עשה עבודה טובה בשנה ותשעת החודשים שאנחנו מכהנים.

מאיר שטרית: עשינו שינויים גדולים במשרד הפנים.

מאיר שטרית: מניתי פה רק את המעט, אבל יש מכלול רחב מאוד של נושאים, שמפאת קוצר הזמן לא יכולתי למנות ולהסביר אותם.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: סכנת הפיטורים ב"ויטה פרי הגליל"

מיכאל איתן: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, להצעות לסדר-היום.

מיכאל איתן: הנושא שנעסוק בו היום הוא סכנת הפיטורים ב"ויטה פרי הגליל", הצעות לסדר-היום שמספרן 42, 28, 9, 13, 15, 16, 26, 30, 39, 43 ו-47.

מיכאל איתן: זה גם יהיה הנושא האחרון בסדר-היום שלנו.

מיכאל איתן: אנחנו עכשיו בתקופת הרצה, ולכן אנחנו מתחילים בסדר-יום מקוצר.

מיכאל איתן: הבעיה שהעלינו היום על סדר-היום היא בעיה דחופה, כאובה.

מיכאל איתן: היתה פנייה של חברי כנסת מסיעות רבות ואכן נעניתי.

מיכאל איתן: ראשון הפונים, והוא יהיה גם ראשון הדוברים, חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

מיכאל איתן: מזכיר הכנסת מעיר לי שצריך לרענן את הנוהל: כל חבר כנסת יכול לנמק את הצעתו במשך שלוש דקות, ולאחר מכן ישיב למציעים נציג הממשלה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אנמק הצעה דחופה לסדר-היום.

אילן גילאון: זה מקרה דחוף שנמצא על סדר-היום.

אילן גילאון: אומרים שאולי יש כאן קומבינה, אולי ספין, אולי התמימים לא מבינים בדיוק מה מתרחש כאן – מי רוצה להוריד מחיר, כדי שנאמן מועדף כלשהו יקנה את המפעל.

אילן גילאון: אני לא רוצה להזדקק לכל זה.

אילן גילאון: אני רוצה לדבר – בעזרתו של מוטי חזיזה, ראש ועד העובדים, שכרגע אני מייצג אותו פה – על 600 עובדים בחצור-הגלילית, ופגשתי אותם ביום חמישי האחרון.

אילן גילאון: לא פגשתי את כולם אלא את חלקם: את ראש הוועד המאוד-לוחמני, המיליטנטי שלהם, שעיניו טרוטות מהרבה מאוד לילות חסרי שינה, כנראה, ואולי גם קצת מדמעות, כי בחצור-הגלילית הגברים בוכים בלילה, כמו בשיר היפה של אבנר גדסי.

אילן גילאון: אלה אנשים, אדוני היושב-ראש, שעובדים במקום הרבה הרבה פחות נוח מאשר זה שאנחנו עובדים בו כאן, תמורת 3,000 או 4,000 שקל, כלומר שכר מינימום.

אילן גילאון: עובד כזה צריך לעבוד משהו כמו 35 שנים כדי לקבל את שכרו של מנכ"ל בנק הפועלים בחודש אחד, שנבין על מה המלחמה.

אילן גילאון: בסך הכול, האנשים האלה, כמו בשיר של ה"קומפניון דה לה שנסון", בעמק השקט הזה, on the valley , שם – פשוט חיים כל יום – כל בוקר הם קמים לעבודה הזאת.

אילן גילאון: ובבוקר, אתה יודע, אדוני, עושים את הסנדוויצ'ים לילדים, אחד רוצה עם חביתה, השני רוצה עם שוקולד והשלישי רוצה עם טונה – ככה זה ילדים.

אילן גילאון: האנשים האלה נורא מפחדים בבוקר, כשצריך להיות עם הילדים לפני שהולכים לעבודה, שיהיה מצב שלא יהיה להם לאן ללכת.

אילן גילאון: כי הם הרבה מאוד שנים שם וגם אין להם דרך לצאת מהמקום הזה.

אילן גילאון: אני לא יודע מה בלבולי המוח שמבלבלים, הרי בסופו של דבר לפחות החובות לבנק לאומי – הם לפחות בשליטה ממשלתית.

אילן גילאון: יש הצעה אחת להקים קרן, משום שמה שיקרה ב"ויטה פרי הגליל" עכשיו יוכל להביא לאבני דומינו שנופלות האחת אחרי השנייה, ואנחנו הולכים שוב לשיטות של תעשיות חלשות מאוד בתחום המזון והטקסטיל.

אילן גילאון: אלה אותן שיטות – מפעלים שהוקמו בדרום בשנות ה-50 וה-60 וסביבם הקימו עיירה.

אילן גילאון: העיירות האלה יושבות במקומות שבהם המפעל הוא כל מה שיש שם.

אילן גילאון: הצטרפתי לכמה חברים מחד"ש כדי לייצג את העמדה המאוד-מיושנת והמאוד-לא-מודרנית, שהעבודה, אדוני היושב-ראש, היא בין האחריויות הבסיסיות של המדינה כלפי אזרחיה.

אילן גילאון: אני רואה בתעסוקה כמעט את תכלית הכול.

אילן גילאון: אני אומר שהיום אנחנו צריכים לעזור לאחינו בחצור-הגלילית ולפתור את הבעיה באמצעים הדחופים ביותר, גם אם הדבר הוא ספין, גם אם הדבר הוא קומבינה, גם אם הדבר נמנה עם הדברים שאיננו יודעים מה הם, ובלבד שהפתרון יביא למצב ששערה משערות ראשם של העובדים האלה, שמשתכרים 3,500 או 4,000 שקלים – או שזוג עם חמישה ילדים משתכר שם 7,000 שקלים – שיהיו חופשיים מהפחד שיום אחד יהיו באמצע הסלון של הבית שלהם כשמוציאים להם חפצים החוצה מהבית ועוד מעט יפנו אותם מהבית.

אילן גילאון: רוב האנשים שעובדים ב"ויטה פרי הגליל", אדוני, הם בגיל שלי ומעלה, גיל של מוות קליני מבחינת שוק העבודה, שלא לדבר על כך שהם נמצאים בחצור-הגלילית, שאין שם לאן להפנות לעבודה.

אילן גילאון: לכן, אדוני, מצאתי לנכון להעלות בדחיפות את הנושא לסדר-היום ולהעביר אותו לאחר מכן לוועדה.

אילן גילאון: מכאן אנחנו מוסרים יישר כוח לראש ועד העובדים מוטי חזיזה ולעובדים כולם.

אילן גילאון: אני מקווה שאני מבטא את הרצון של כל הכנסת.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, חבר הכנסת גילאון תיאר את המצב של עובדי "ויטה פרי הגליל".

משה כחלון: כמו חבר הכנסת גילאון, גם אני וחברי – דניאל בן-סימון, מירי רגב וציון פיניאן – ביקרנו שם ביום רביעי ונחשפנו למציאות קשה; לא מפתיעה, אבל קשה.

משה כחלון: כולנו יודעים איך נבנתה מדינת ישראל.

משה כחלון: לפני 50–60 שנה הגיעו לכאן יהודים טובים מכל העולם.

משה כחלון: את חלקם הושיבו בפריפריה.

משה כחלון: בנו למשל את היישוב חצור, לידו בנו מפעל שיספק להם פרנסה, את "פרי הגליל".

משה כחלון: אבל, אדוני היושב-ראש, בנו את המפעל ושכחו אותם.

משה כחלון: השאירו את "פרי הגליל" בחצור וזהו.

משה כחלון: שום תעשייה מתקדמת, שום אפשרות להתפתח, שום דבר.

משה כחלון: זה מה שנשאר.

משה כחלון: ברבות הימים, אדוני היושב-ראש, האוכלוסייה מתבגרת, החזקים עוזבים, כמובן, החלשים יותר נשארים לעבוד שם – – – התבגרו במפעל, מעיר לי יושב-ראש ועד העובדים מוטי חזיזה.

משה כחלון: אני מציין את זה, אדוני היושב-ראש, כדי לנסות ולהצביע על הבעיה האמיתית, כי בשעות האלה, אדוני היושב-ראש, יש עוד מפעלים בסכנת סגירה.

משה כחלון: לא כולם מגיעים לתקשורת, לא לכולם יש אנשים נהדרים כמו מוטי וחבריו, שעשו עבודת קודש, מאבק של גיבורים, כדי להציל את הלחם של העובדים שלהם.

משה כחלון: יש עוד מפעלים שנסגרים ויש עוד מפעלים שייסגרו.

משה כחלון: לכן באתי, אדוני היושב-ראש, לציין את הסימפטום.

משה כחלון: אנחנו נכנסים למשבר חמור ואני מקווה מאוד ששר התמ"ת, שיבוא להשיב – אני מבין ששר התמ"ת משיב – יבוא עם בשורות – – –

מיכאל איתן: ישיב נציג הממשלה.

משה כחלון: אדוני שר הדתות, אתה משיב בשם חברך?

מיכאל איתן: כנראה שלחו את שר הדתות כי רק רחמי שמים יכולים לעזור.

משה כחלון: אני סומך על שר הדתות.

משה כחלון: קודם כול, בדרך כלל התפילות שלו מתקבלות.

שלמה מולה: – – – דברי חוכמה.

משה כחלון: לא, זה חשוב, כל אחד עושה עבודת קודש.

משה כחלון: על כל פנים, ביום חמישי יתנהל דיון בבית-המשפט.

משה כחלון: חשוב מאוד להשאיר את המפעל הזה עובד כעסק חי ונושם ושהאנשים האלה ימשיכו לעבוד ולהתפרנס – בסך הכול מדובר במפעל מרוויח – וכן לשמור על זכויות העובדים.

משה כחלון: יש שם הסכם קיבוצי עד 2011 שכולל בתוכו גם התייעלות.

משה כחלון: צריך לוודא ולעשות הכול כדי שזה יקרה.

משה כחלון: אני מבקש פה לחרוג ממנהגי.

משה כחלון: בכל פעם שעליתי על הדוכן הזה כיושב-ראש ועדת הכלכלה, היו לי הרבה טענות נגד הבנקים.

משה כחלון: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש: לשם שינוי, שוחחתי עם הגברת גליה מאור, הצגתי בפניה – כמובן, אחרי שיחה עם מוטי חזיזה והעובדים.

משה כחלון: היא – אני לא רוצה לומר שהתחייבה בפני, אבל היא הודיעה שמבחינת הבנק הם יעשו הכול כדי באמת לתת מענה לעובדים, למנוע את הפיטורים, למנוע את סגירת המפעל, גם אם זה יעלה להם קצת כסף.

משה כחלון: אז אני מבקש מכאן באמת לשלוח תודה רבה על ההבנה, וכמובן – – –

חיים אורון: אסור למרוח, זה לא נמצא שם.

חיים אורון: הסיפור הוא עם החברה-האם, אתה יודע טוב מאוד.

משה כחלון: אני יודע, אבל אם בנק לאומי יחליט על מסלול של כונס, לא יהיה מפעל, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: נכון.

משה כחלון: נכון, אז זה מספיק לי.

משה כחלון: מספיק לי שהסטנו אותם ממסלול של כונס למסלול של רוכש, זה הכול.

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, לנו דרוש דבר אחד – שהעובדים האלה ימשיכו לעבוד.

משה כחלון: כל היתר זה ססמאות ודיבורים.

משה כחלון: זכויות העובדים יישמרו, ההסכם הקיבוצי יכובד עד 2011, העסק יעבוד כעסק חי – זה מה שאנחנו דורשים.

משה כחלון: אני לא רוצה להיכנס לא לאברהם בורג ולא ל"ויטה פרי הגליל" – זה לא מעניין אותי.

משה כחלון: אני לא רשויות המס ואני לא רשויות מרכז ההשקעות – אני לא שם, אני לא במקומות האלה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גם על חצי הדקה שנתת לי.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: תודה רבה על הדברים ועל המעורבות.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

מיכאל איתן: אני מהסס, כי אני ראיתי שאתה היית בין הראשונים שהגישו את הבקשה, ומשום מה אתה השלישי שמדבר, אז אני לא יודע – זה עניין של המזכירות, לא ביררתי.

מיכאל איתן: ניסיתי לברר לפני בואך הנה.

מיכאל איתן: אם פגעתי בזריזותך, אז אני מתנצל מראש.

דניאל בן-סימון: ממש לא.

דניאל בן-סימון: ממש לא.

משה כחלון: תמיד אתה יכול להגיד: זה המזכירות.

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: זה אמת.

מיכאל איתן: אני לא בדקתי מי.

מיכאל איתן: אני יודע שאלי אישית פנה ראשון גילאון, ואתה היית שני, אבל אני רואה שהמספר שהוא קיבל הוא תשע.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכיוון שזאת הפעם הראשונה שלי על הדוכן, אני עדיין לא פתוח להומור, ואני אנסה להיות רציני בקטע הראשון.

מיכאל איתן: גם הנושא הוא לא נושא הומוריסטי.

דניאל בן-סימון: הוא לא נושא הומוריסטי, אבל אני חייב להגיד שבפעם האחרונה שעמדתי כאן זה היה כדי לעשות תשדיר לערוץ הכנסת, ודיברתי בשבח הכנסת ועל החשיבות של להיות בכנסת, ולא ידעתי שהבדיחה תהיה עלי בסוף.

דניאל בן-סימון: אני עומד כאן כחבר כנסת חדש, אז בעצם עשיתי פרסום עצמי.

דניאל בן-סימון: בסופו של דבר זה מה שיוצא.

דניאל בן-סימון: אני הצעתי הצעה מכיוון שלמחרת ההשבעה נסעתי ל"פרי הגליל", גם כעיתונאי.

דניאל בן-סימון: התבלבלתי לרגע; זה היה טבעי שאני הולך למפעל שנסגר – איפה?

דניאל בן-סימון: בפריפריה.

דניאל בן-סימון: ולכן, גם כחבר הכנסת, דבר ראשון הגעתי ופגשתי את החברים שהכרתי כעיתונאי.

דניאל בן-סימון: יש לי רגישות אישית ומקצועית לפריפריה, ולכן נסעתי לשם – גם כדי להזדהות.

דניאל בן-סימון: אנחנו, כידוע, לא בממשלה ואין לנו אפשרות לעשות משהו, לפחות נכון לעכשיו.

דניאל בן-סימון: ולכן, נסעתי עם החברים שצוינו – מירי רגב, ציון פיניאן ויושב-ראש ועדת הכלכלה לשעבר משה כחלון – ואני חייב לומר, אם מותר לי לומר, שאני מרגיש שגורלו של "פרי הגליל" לפחות הרבה יותר טוב מגורל אלה שיבואו אחריו.

דניאל בן-סימון: ילמדו בבתי-ספר לתקשורת את העוצמה התקשורתית שהם יצרו בציבור ואת ההזדהות היוצאת-דופן.

דניאל בן-סימון: אני חושב שהחברים ניצלו נקודת תפר בין הכלכלה החופשית הקצת-ברוטלית – שכל אחד לעצמו – ובין המעבר לכלכלה יותר אחראית.

דניאל בן-סימון: כל ישראלי ראה ב"פרי הגליל" את עצמו – או אותו, או את הבן שלו, או את אשתו – כמי שעובד שם.

דניאל בן-סימון: לכן, במידה מסוימת "פרי הגליל" ניצל הודות לעובדה שהיה הקורבן הראשון.

דניאל בן-סימון: אני חושש לקורבן השני, ואני כתבתי הרבה מאוד על הפריפריה – במיוחד על היישובים של מפעל אחד.

דניאל בן-סימון: יש בישראל תופעה מדהימה: יישובים של מפעל, כלומר כל מרקם החיים סביב מפעל אחד.

דניאל בן-סימון: הייתי בקריית-גת כשהיו מפעלי טקסטיל, ויצאו מאות אנשים מבתיהם, לפעמים אלפים, כדי להתייצב למשמרת הראשונה.

דניאל בן-סימון: הם חזרו הביתה, האשה הלכה למשמרת השנייה; האשה חזרה, הבן הלך למשמרת השלישית.

דניאל בן-סימון: כלומר, כל מרקם החיים סביב מפעל אחד, וברגע שהמפעל מתמוטט – החיים מתמוטטים.

דניאל בן-סימון: אני ראיתי את זה במו-עיני, ואני חייב לומר שזה הדבר שאולי הכי מטריד בסיטואציה הזאת – היישובים שעומדים על דבר אחד.

דניאל בן-סימון: תל-אביב – מפעלי היי-טק יפטרו אלפי אנשים, אבל תל-אביב היא עיר בין-לאומית, מטרופולין שיכולה להתחדש כל הזמן; לא נרגיש את העצבות ואת התוגה.

דניאל בן-סימון: ברגע שנסגר מפעל בעיר פריפריה, זה מורגש על כל אדם, ולכן אני הזדהיתי.

דניאל בן-סימון: ואם יש לי מלה אחרונה לומר ב-30 השניות שנשארו לי היא שצריך להיערך לקראת המשבר הכלכלי שאורב לנו בפתח, כי יישובים כאלה ייתקלו בבעיה: מה יקרה למפעל, מה יקרה ליישוב.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר: הממשלה החדשה שתהיה תצטרך להכין תוכנית – לפחות, לא לערים הגדולות אלא לאותם יישובים שחיים סביב מפעל אחד.

דניאל בן-סימון: מה יקרה לתלמידים?

דניאל בן-סימון: אני הייתי בירוחם כשסגרו מפעל כמעט יחיד בעיר; הייתי שבוע אחרי זה בבית-הספר – מתברר שהפיטורים של ההורים הקרינו ישירות על הילדים.

דניאל בן-סימון: התלמידים ירדו ברמה, ירדו ביכולת שלהם, כי הטראומה של ההורים עברה אליהם.

דניאל בן-סימון: הנזק הוא בעצם בכל המערכות.

דניאל בן-סימון: לכן זה דורש טיפול הרבה יותר רציני באותם יישובים.

דניאל בן-סימון: תודה רבה על הסבלנות שלך, אדוני היושב-ראש.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אחמד טיבי: התחלפנו.

מיכאל איתן: השתנית קצת.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מקובל שמי שמגיע לדוכן, חבר הכנסת בן-סימון, ונואם אחרי חבר כנסת שזה נאומו הראשון, אומר עליו כמה דברים.

אחמד טיבי: חבר כנסת שמגיע אחרי נאום ראשון אומר כמה דברים.

אחמד טיבי: אני מכיר את דני בן-סימון שנים רבות.

אחמד טיבי: מדובר באדם ערכי, מוכשר, גם כעיתונאי וגם כאדם בעל משנה סדורה.

אחמד טיבי: לא פלא שהנאום הראשון שלו עסק בפיטורי עובדים וסגירת מפעל.

אחמד טיבי: הוא כתב על זה במשך שנים רבות, ואני בטוח שיהיה לו הרבה מה לתרום לכנסת השמונה-עשרה.

אחמד טיבי: בהצלחה, חבר הכנסת בן-סימון.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

רוני בר-און: הכתיבה שלו היתה תמיד על הפריפריה.

אחמד טיבי: על הפריפריה, בהחלט.

רוני בר-און: זה הכי חשוב.

אחמד טיבי: והוא ציין את זה.

אחמד טיבי: בהחלט, בהחלט.

אחמד טיבי: על סוג מסוים של הפריפריה בעיקר.

רוני בר-און: הוא דיבר על פריפריה חברתית וגיאוגרפית.

אחמד טיבי: לזה התכוונתי בדיוק.

מיכאל איתן: לפני שנצא לפריפריה של מכסת הזמן, אני מבקש.

אחמד טיבי: זה הרגל שאתה מכיר אותו יותר טוב ממני.

רוני בר-און: אתם שכנים של כוכב-יאיר, אתם לא יכולים להיות פריפריה.

אחמד טיבי: אני פריפריה, כן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, היום – – –

מיכאל איתן: השר רוני בר-און, הכנסת בהרצה.

מיכאל איתן: אני מבין שאתה באת היום גם כן לעשות הרצה.

רוני בר-און: לראות, כן.

רוני בר-און: להיזכר, כן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, היום בבוקר פתחתי את "גלי צה"ל" ושמעתי גילוי מעניין של העיתונאי מתן חודורוב.

אחמד טיבי: מתן חודורוב גילה, שוועד העובדים, או חלק מהעובדים בבנק ישראל, פנו למבקר המדינה והתלוננו שיש מחטף של בונוסים וקידום בבנק ישראל ממש בימים האלה, ערב הקמת הממשלה החדשה.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת מחטף של בונוסים?

אחמד טיבי: 26% מהעובדים יקבלו קידום, חלק יקבלו בונוסים שמגיעים עד כדי 6,000 שקל בחודש.

אחמד טיבי: זאת הסיבה שחלק מהעובדים, חלק מוועד העובדים, התרעם עד כדי תלונה למבקר המדינה.

אחמד טיבי: למה פתחתי בהקדמה הזאת?

אחמד טיבי: כי זה מאוד קשור.

אחמד טיבי: זה מאוד קשור לעובדה שסוגרים מפעל שמפרנס מאות משפחות – מחצור וסביבתה, מטובא ומיישובים אחרים – בו בזמן שיש אי, אי ממש, אי של בונוסים בתוך הבועה הכלכלית שבראשה עומדת פרה קדושה, קוראים לה הנגיד סטנלי פישר, שאף אחד לא מוכן לגעת בו.

אחמד טיבי: חוששים לגעת בסטנלי פישר.

אחמד טיבי: פרה קדושה.

אחמד טיבי: זה הזמן לשחוט את הפרה הקדושה הזו שנקראת בנק ישראל, שהיא עוד יותר גרועה מחברת החשמל, מבחינת משכורות.

נסים זאב: – – – למה אתה אומר לשחוט אותו?

אחמד טיבי: נדמה לי שביני ובינך, חבר הכנסת זאב, יש מכנה משותף של שימוש בסכין ניתוחים, כל אחד בתחום שלו.

נסים זאב: אני סומך עליך.

כל אחד והסכין שלו.

אחמד טיבי: כל אחד והסכין שלו, גם כל אחד והקורבן שלו.

אחמד טיבי: ולכן האטימות הזאת של חיסול כלכלי, פגיעה בכבוד משפחות שלמות במפעל שאנשים עבדו בו שנים על גבי שנים, עשרות שנים, אומרות משהו על החברה הישראלית ואומרות משהו על אטימות של אנשים שמקבלים החלטות כאלה במחי יד.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, בין הקוטב הזה לקוטב של מחטף בונוסים וקידומים ערב הקמת ממשלה שכנראה תקבל החלטה לקצץ בשכר בכירים – ואם לא תקבל ואם לא כנראה, אז היא חייבת לקבל החלטה כזו – יש לתת את הדעת הן על הסגירה של "ויטה פרי הגליל" והן על מחטף הבונוסים של בנק ישראל.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

תודה רבה.

חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, אני רואה שנציג הממשלה גם נמצא פה במקום כלשהו, חברי חברי הכנסת, לצערנו – – –

חיים אורון: מי עונה על ההצעות לסדר-היום?

אברהם מיכאלי: שר הביטחון, אמרתי.

אנחנו ראינו פה שני נציגים של הממשלה: שר הדתות ושר הביטחון.

חיים אורון: אני מציע שתנהיג, בין הנהלים החדשים שאתה עושה, שנציג הממשלה ישב וישמע את חברי הכנסת.

חיים אורון: יש גבול לביזיונות האלה.

אבישי ברוורמן: כמו בכל פרלמנט מכובד בעולם.

אבישי ברוורמן: לא תראה בבריטניה ולא תראה בסנאט האמריקני שיש דיון – כאן הדיון הוא בשביל ערוץ-99, וזה כלל שכדאי שאתה, בתור יושב-ראש זמני, תתחיל ליישם.

אבישי ברוורמן: או ששר שהביטחון יענה על "ויטה".

אבישי ברוורמן: יש אפשרות.

נסים זאב: זה ביטחון כלכלי, אדוני היושב-ראש.

חברי הכנסת, אתם יודעים היטב את המגבלות של התקופה שבה הכנסת נמצאת היום כאשר אין לה ועדות; זו כנסת חסרה, היא אינה עומדת מול ממשלה, ובשיטת הממשל שלנו חלק גדול מאוד מהפעילות של הכנסת הוא לעומתי מול ממשלה, וכשאין ממשלה הפעילות שלנו יותר מצומצמת.

שלמה מולה: למה אתה אומר שאין ממשלה?

שלמה מולה: אבל יש ממשלה.

אנחנו אפילו לא יכולים להביע אי-אמון בממשלה, כי יש ממשלת מעבר.

יש ממשלה, אבל היא בימיה האחרונים, ובאופן טבעי האחריות שהיא יכולה לקחת כאן היא די מצומצמת, או לפחות לטווח של ימים.

יש ממשלה שבעצם יכולה להגיד: נו, ומה תעשו לנו אם לא נבוא?

כי היא לא ממשלה שצריכה את אמון הכנסת.

ולכן המצב, הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים הם זמניים – זה ייקח זמן.

אנחנו ניכנס למסלול, אבל אני רוצה לומר לשבחה של הממשלה – בכל אופן בא שר, נתן סקירה, ענה על שאלות, התקיים פינג-פונג בין הממשלה לבין חברי הכנסת.

אני רוצה לומר לכם: בקשר לתשובה שממנה אפשר יהיה להפיק תועלת מעשית בנושא "ויטה פרי הגליל" – אנחנו במצב לא מתפקד שיכול להביא אותנו למצב שיבואו הנה מהממשלה, ייקחו אחריות, ויגידו: אנחנו הולכים לעשות כך וכך, ואנחנו לוקחים את האחריות על עצמנו.

הם נמצאים בסיטואציה מובנת.

זו בעיה קונסטיטוציונית שקיימת כתוצאה משיטת הממשל שלנו.

חבר הכנסת אורון, אני מאוד אודה לך, אני לא יכול לנהל אתך את הוויכוח עכשיו.

חיים אורון: – – – משני דברים – – – יהיה פה – – –

קשה לי להקשיב לך.

אני ביקשתי, עשיתי מאמצים כבדים, האמן לי – אני בקי ומנוסה.

עשיתי מאמצים כבדים כדי שנקבל תשובה.

קיבלנו התחייבות משר מסוים שנוגע ורלוונטי לעניין.

בדקה התשעים הגיע לכאן שר הדתות.

אני מניח שהוא עונה.

יש דברים שאנחנו לא שולטים בהם.

אני מציע שבשלב זה נסתפק בכך.

אברהם מיכאלי: לפי הבקשות של חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש בפועל, תצטרך להישאר פה הרבה חודשים בשביל לשנות כמה דברים בתקנון, ואני יודע שאתה לא מתכוון להישאר פה כמה חודשים בתפקיד הזה.

אברהם מיכאלי: חברי חברי הכנסת, כיוון שהנושא הכאוב שעולה לדיון ראשון בכנסת השמונה-עשרה – אולי זה משקף את מצב המשק, לצערנו, ו"פרי הגליל" הוא בעצם סימפטום למפעלים רבים במדינה.

אברהם מיכאלי: ובאמת, חברי חברי הכנסת דיברו פה קודם על כמה מפעלים שכנראה גם נמצאים בקשיים ועדיין לא יצאו לתקשורת, והמצב הכלכלי הקשה שהם נמצאים בו עוד לא הגיע לידיעת הציבור.

אברהם מיכאלי: ולצערנו, גם העובדים שם נמצאים בסכנת פיטורים.

אברהם מיכאלי: "פרי הגליל" מצד אחד באמת זכו בחשיפה תקשורתית שבגינה כנראה הם קיבלו היום הסדר מסוים מטעם בית-המשפט, ואני מקווה שבסוף הסידור ייערך כך שמפעל "פרי הגליל" יופעל, ועובדים שבאמת חיים שם במצב כלכלי מאוד קשה ימשיכו לעבוד ויכניסו את ההכנסה המינימלית לביתם.

אברהם מיכאלי: רבותי, באמת, כפי שציינו פה חברי קודם – מדובר פה ביישוב שנבנה סביב מפעל.

אברהם מיכאלי: אותם אנשים קשי יום שהתיישבו שם לפני עשרות שנים, והמדינה בזכותם מקיימת את היישובים האלה בפריפריה, מגיע להם שהמדינה – מעבר לזה שבעלי עסקים שעומדים מאחורי המפעל הזה, מעבר לזה שהבנקים חייבים לגלות את הרגישות האנושית – במצב שנוצר, המדינה צריכה לקחת את זה על עצמה.

אברהם מיכאלי: אותה סובסידיה תעלה הרבה פחות ממה שיעלה אם מחר חלילה העובדים האלה יפוטרו ויצטרפו לעמוד בדלת של דמי אבטלה או להיזקק לחסדים של הביטוח הלאומי.

אברהם מיכאלי: לבנות גשר אחד פחות.

אברהם מיכאלי: לעמוד היום מאחורי המפעל הזה ולתחזק אותו יעלה הרבה פחות מאשר לבנות גשר אחד.

אברהם מיכאלי: והאנשים האלה באמת הם קשי יום.

אברהם מיכאלי: המשכורת שלהם היא משכורת דלה, ובאמת דיבר יושב-ראש ועד העובדים בתקשורת ואמר שהמשכורת שלו – עם הפרמיות והשעות הנוספות והעבודה ביום שישי – עדיין מגיעה לסכומים שקשה לנו, רבותי, לקלוט את זה: 5,000–6,000 שקל שמשפחה צריכה להתקיים מהם; ועל זה עוד באים היום ואומרים להם: רבותי, את הפרנסה המינימלית הזו לוקחים לכם.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו פה, זה באמת לא סתם סמלי שמקיימים את הדיון הראשון הזה, ולצערנו כנראה נצטרך בשנה הקרובה לקיים דיונים על מפעלים נוספים.

אברהם מיכאלי: ואם אנחנו ככנסת לא נשים את הנושא של רווחת העובדים על סדר-היום הלאומי ונעמוד מול הממשלה בתוקף, שסדרי עדיפויות או חלוקה נכונה של העוגה צריכים להיעשות בצורה חכמה, ובאמת הזכירו כאן חברי – חבר הכנסת טיבי הזכיר שיש כאן כל מיני איים של אנשים שלא נוגעים – – –

שלמה מולה: – – –

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מולה, אני לא רוצה כרגע לחזור למה שממשלת קדימה עשתה במשך חודשים רבים ושנים, כשבאמת הם היו בשלטון, לטובת "ויטה"; אז בואו לא נדבר רק על אלי ישי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אלי ישי עשה ועושה והוא יעשה כל עוד הוא בתפקיד הזה בשביל להיטיב עם "פרי הגליל", אבל בוא לא נעבור כרגע על הטענות הפוליטיות האלה, כי הטענות הפוליטיות האלה כבר נגמרו במערכת הבחירות, ואני חושב שהממשלה כממשלה – תהיה ממשלה חדשה – או אפילו ממשלת מעבר, אדוני היושב-ראש, אסור לדחות את העניין של הפתרון בחודש, חודש וחצי.

אברהם מיכאלי: ולכן אני מאמין שאנחנו, ככנסת ישראל, צריכים לעמוד מאחורי העובדים, לאו דווקא "פרי הגליל".

אברהם מיכאלי: אמרתי: אני יודע על מפעל אחד או שניים שכבר פנו אלינו שהם נמצאים במצוקה.

אברהם מיכאלי: אני לא רוצה לחשוף כרגע את השמות שלהם, כי הם מנהלים משא-ומתן בינם ובין ההסתדרות והממשלה, ואני מקווה שלא נגיע עוד לדיונים כאלה, אדוני.

מיכאל איתן: חבר הכנסת מיכאלי, תודה רבה.

מיכאל איתן: עכשיו, אנחנו נשמע את חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: על כך נאמר:

מיכאל בן-ארי: מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו, ואני מברך על כך.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הזעקה של עובדי "ויטה פרי הגליל" ושוועתם עלו בשבוע שעבר השמימה.

מיכאל בן-ארי: ביום שנתכנסנו כאן, כולנו לבושים יפה במחלצות פאר, בחצור-הגלילית לבשו שק ואפר.

מיכאל בן-ארי: לצערנו, שבירת מטה לחמן של משפחות עמלות בפריפריה היא משום מה מראה שחוזר על עצמו.

מיכאל בן-ארי: יש איזה דז'ה-וו כזה שנוחת עלינו חדשות לבקרים.

מיכאל בן-ארי: תמיד קל להאשים כל מיני דברים – המשבר הכלכלי, הניהול הכושל, המשבר הגלובלי ועוד כל מיני תירוצים – אך לי נראה שהמשבר הוא עמוק הרבה יותר.

מיכאל בן-ארי: המשבר טמון במנהיגות שלנו, שלא יודעת לכוון את היעדים הלאומיים שעומדים על הפרק.

מיכאל בן-ארי: סדרי העדיפויות של מנהיגות שסובלת מסוג של אובססיה, אובססיה לא מרוסנת, ריצת אמוק אחרי הזיות – כן, הזיות – של שלום, שלום מדומה, אלו שהביאו עלינו דם ואש, שכול וסבל ונזקים כלכליים שאף אחד לא יכול להעריך אותם.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להזכיר לכם, שבשם השלום הופקרו סיני ושדות הנפט והוחרבו יישובים פורחים.

מיכאל בן-ארי: אמרנו קודם דברים על השלום עם מצרים ועל הכיבוד של הסכמים אתם; דרך אגב, זו אותה הזדמנות שבה המציאו יש מאין והמציאו את אותו עם שלא היה מעולם, וההיסטוריה לא מכירה אותו, עם פלסטיני ואוטונומיה – זה באותה הזדמנות של הסכמי קמפ-דייוויד.

מיכאל בן-ארי: מאז אותם הסכמים הצרות הביטחוניות שלנו, לצערנו הרב, הולכות וגוררות צרות כלכליות, שמחריפות ועולות – ממשבר ביטחוני למשבר כלכלי וחוזר חלילה.

מיכאל בן-ארי: מישהו יכול לאמוד היום כמה עלתה לנו גדר ההפרדה?

מיכאל בן-ארי: כל הסיפור שלה היה כדי לחצות את לבה של הארץ, כדי לחלק את הארץ לשניים.

מיכאל בן-ארי: היא הביאה לנו שלום?

מיכאל בן-ארי: נגלה לכם סוד: "קסאמים" ו"גראדים" מדלגים גם מעל גדר של שמונה מטרים.

מיכאל בן-ארי: מישהו יכול לאמוד היום כמה עלתה לנו ההזיה של ההתנתקות?

מיכאל בן-ארי: כמה היא עוד תעלה לנו?

מיכאל בן-ארי: כמה עלה לנו מבצע "עופרת יצוקה"?

מיכאל בן-ארי: אולי שר הביטחון יכול לספר לנו.

מיכאל בן-ארי: וכמה יעלו לנו אלו שיבואו בעקבותיו?

מיכאל בן-ארי: הוא טען שהשגנו את כל היעדים.

מיכאל בן-ארי: אילו יעדים הושגו?

מיכאל בן-ארי: בית-הספר המופצץ באשקלון?

מיכאל בן-ארי: אלו היעדים שהושגו?

מיכאל בן-ארי: לאן הבאנו את עצמנו עם אותם הסכמים אוויליים?

מיכאל בן-ארי: מכובדי חברי הכנסת, אני חושב שהגיעה העת לפתוח חזית חדשה, חזית לאומית כלכלית, חזית כזאת של "וחי אחיך עמך".

מיכאל בן-ארי: זהו הנושא הבוער ביותר שיש להשקיע בו את כל המשאבים, להפוך את הפריפריה של השכונות, את הפריפריה בגליל, בגולן, בנגב וביהודה ושומרון – להפוך את כולן למרכז.

מיכאל בן-ארי: העתיד של העם הזה נמצא בפריפריה, במרחבים הפתוחים האלה, שאנחנו שוכחים אותם.

מיכאל בן-ארי: הם מחוץ למשרדים הממוזגים בגוש-דן, כמו שהזכירו קודם, אותה מדינה בפני עצמה.

מיכאל בן-ארי: אני אומר שהגיע הזמן להשקיע את הכסף – את הכסף של המדינה, את המשאבים של המדינה, את המשימות הלאומיות של המדינה – בשכונות ובתעסוקה, ולעזוב לאלתר את הזיות השלום, שהביאו עלינו, כמו שאמרתי קודם, דם ושכול ואובדן וסבל.

מיכאל בן-ארי: תודה.

מיכאל איתן: תודה רבה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

מיכאל איתן: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את ראש מועצת חצור-הגלילית, שמעון סויסה, שנמצא אתנו, וגם את יושב-ראש ועד העובדים, מוטי.

שלמה מולה: שני החבר'ה האלה מנהלים מאבק חברתי עצום, שאני חושב שכל אחד מאתנו יכול להתברך בו.

אופיר אקוניס: למה אתם חוזרים עכשיו?

אופיר אקוניס: – – – חבר הכנסת בן-ארי.

אופיר אקוניס: אתם יכולים להישאר בחוץ, חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אתם יכולים להישאר בחוץ.

מיכאל בן-ארי: דווקא נהניתי שהם בחוץ.

אופיר אקוניס: לא.

קריאה: גם אתה יכול להישאר בחוץ.

מיכאל בן-ארי: מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו.

קריאה: – – –

מיכאל איתן: חברים יקרים, יהיו לנו עוד הרבה הרבה הזדמנויות – –

אופיר אקוניס: הם יכולים להישאר בחוץ.

מיכאל איתן: – – למהלומות המילוליות.

מיכאל איתן: בואו ונתחיל עם נאומי הבכורה, ואחר כך עם המהלומות מהמושבים.

אופיר אקוניס: קצת נימוס.

אופיר אקוניס: זו לא מהלומה.

אופיר אקוניס: זה נימוס אלמנטרי, אדוני היושב-ראש.

מיכאל איתן: יש בכנסת צורות התבטאות שרוצות להביע מסרים שונים.

אופיר אקוניס: הם לא שמעו אפילו את – – –

מיכאל איתן: יש דברים שהם לגיטימיים, ויש דברים שאינם לגיטימיים.

מיכאל איתן: ככל שהם לגיטימיים, אנו צריכים לכבד אותם ולקבל אותם.

מיכאל איתן: אני מבקש.

מיכאל איתן: בבקשה.

אופיר אקוניס: אני מסכים.

אופיר אקוניס: לכן, הם היו צריכים – – –

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הנושא הזה של "פרי הגליל" הוא נושא רציני מדי.

שלמה מולה: אני דווקא רוצה לברך גם את יושב-ראש ועדת הכספים היוצאת, פרופסור אבישי ברוורמן.

שלמה מולה: ביוזמתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ קיימנו הרבה מאוד דיונים, והנושא הזה של "פרי הגליל" הוא לא רק מהיום.

שלמה מולה: אבל הבעיה היא לא רק "פרי הגליל"; הבעיה היא שאנחנו בישראל, במיוחד במנהיגות החברתית הכלכלית של ישראל, יש כאלה שלא החליפו דיסקט.

שלמה מולה: כמו שעוסקים בנושא הביטחון, חשוב גם לעסוק בנושא פיטורי עובדים.

שלמה מולה: צריך לעסוק בפריפריה ולא רק לדבר על פריפריה ולא רק לבוא לפני יום הבחירות לנאום נאומים מפה ועד להודעה חדשה כמה הפריפריה חשובה.

שלמה מולה: צריך לזכור את אותם מפוטרים גם אחרי הבחירות.

שלמה מולה: אני אומר לכם שדווקא בכנסת החדשה הזאת חשוב שהנושאים החברתיים יעמדו על סדר-היום יום-יום.

שלמה מולה: אני אומר לכם שמי שהולך להרכיב את הממשלה, מי שמכיר אותו כשר האוצר ב-2003 – לא בטוח שהוא יכול להביא לנו את הישועה ובטח לא לפריפריה, בטח בזה.

שלמה מולה: אנחנו יודעים את המדיניות הכלכלית שלו, שהוא נתן רק לעשירים ולקח לעניים.

שלמה מולה: אתם חושבים שחצור-הגלילית תעניין אותו?

שלמה מולה: אני בטוח שלא.

שלמה מולה: אבל אנחנו, חברי הכנסת, צריכים להיות קשובים לצרכים החשובים ביותר של אותם אנשים, הם צריכים את הסיוע שלנו.

שלמה מולה: אני מאוד מתקשה להאמין ולקבל שאין פתרון.

שלמה מולה: זה יכול להיות עם מחשבה מעמיקה, עם רצון טוב לסייע.

שלמה מולה: אפשר לבוא לדבר עם הבנקים; שר התמ"ת יכול לדבר עם הבנקים.

שלמה מולה: אפשר לתת ערבויות.

שלמה מולה: למען הגילוי הנאות, צריך לבוא ולהגיד שהמפעל הזה שאנחנו מדברים עליו הוא מפעל פרטי.

שלמה מולה: נכון שהמדינה לא יכולה לקחת אחריות על כל מפעל שעומד להתמוטט.

שלמה מולה: אבל במדיניות כלכלית, למניעת פיטורים או בעיות, היא יכולה לתת ערבויות זמניות על מנת שהמפעל הזה יוכל לעמוד על רגליו.

שלמה מולה: מה יקרה?

קריאה: – – –

שלמה מולה: אדוני, מה יקרה?

שלמה מולה: מה שקורה היום הוא שאם המפעל הזה ייסגר, חס ושלום שייסגר – אלפי עובדים ילכו הביתה, אלפי מפוטרים יהיו.

שלמה מולה: מה יגיד אותו אדם בן 50 שעבד 20–30 שנה במפעל?

שלמה מולה: מה הוא יגיד לילדים שלו?

שלמה מולה: איזה מקום עבודה הוא ימצא?

שלמה מולה: לכן, החוכמה היא לא להיות אטומים ורק להיות בקופסה ולהגיד: אנחנו לא רוצים לחשוב אחרת.

קריאה: – – –

שלמה מולה: הבעיה היא – אני אגיד לכם, חברי הכנסת החדשים שבאתם עכשיו: הממשלה הזאת עסקה כל הזמן בתיקונים של העוולות שביבי גרם.

שלמה מולה: זאת הבעיה.

אופיר אקוניס: מה אתה אומר?

אופיר אקוניס: באמת?

אופיר אקוניס: מה עשיתם?

אופיר אקוניס: מה עשיתם?

אופיר אקוניס: – – – את מה שעשינו.

קריאות: – – –

שלמה מולה: אני אומר לכם – – –

אופיר אקוניס: עסקתם בתיקונים לממשלה שלנו.

שלמה מולה: בוא ולא נעסוק – אני אומר לכם שהתיקונים שהממשלה עשתה – – –

אופיר אקוניס: אתה הממשלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה – – –

מיכאל איתן: חברים, רגע אחד.

מיכאל איתן: לאט לאט.

מיכאל איתן: קריאות ביניים, בבקשה.

מיכאל איתן: אבל תנו להבין.

מיכאל איתן: אי-אפשר ככה ברצף.

מיכאל איתן: תנו להקשיב.

אופיר אקוניס: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת מולה שהוא הממשלה.

שלמה מולה: הפתרון שצריך להציע, נכון לעכשיו – שר התמ"ת צריך להציע פתרון אמיתי למפעל הזה, לתת ערבויות בנקאיות, כדי שהמפעל הזה יוכל להיות פעיל יותר, כדי שאפשר יהיה למנוע את זה.

ראובן ריבלין: תאמר ערבות מדינה, אל תאמר ערבויות בנקאיות.

שלמה מולה: ערבות מדינה לתקופה קצובה, למפעל הזה בלבד.

שלמה מולה: אבל אני אומר שבמקרו צריך לשנות את המדיניות הכלכלית של ממשלות ישראל.

שלמה מולה: ממשלות ישראל לא טיפחו את הפריפריה, לא טיפחו את האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אתה יודע מה, הליכוד יודע רק לנצל את הפריפריה.

אופיר אקוניס: ואתם קידמתם את הפריפריה.

אופיר אקוניס: קדימה קידמה את הפריפריה.

אופיר אקוניס: זה הסקופ של היום.

אופיר אקוניס: של החודש, לא של היום.

מיכאל איתן: גברתי חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

מיכאל איתן: אחריה – חבר הכנסת .

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני צרודה, זה קורה.

סופה לנדבר: אני חושבת שבבית הזה יש עוד כמה אנשים צרודים.

סופה לנדבר: הרי המקצוע שלנו הוא לדבר, אז לפעמים יש פגיעה במיתרי הקול.

סופה לנדבר: רבותי, משבר כלכלי פקד את מדינת ישראל, ובחודש שעבר 19,719 עובדים קיבלו מכתב פיטורים.

סופה לנדבר: כאשר קראנו על האסון שקרה במפעל "פרי הגליל" – זה אסון, רבותי.

סופה לנדבר: חברי הכנסת שעלו לפני תיארו את המצב של אותם אנשים שקיבלו את מכתבי הפיטורים והם צריכים לחזור הביתה.

סופה לנדבר: מי האנשים האלה?

סופה לנדבר: סך הכול אנשים שיודעים רק לעבוד.

סופה לנדבר: ומה המשכורת שהם מביאים הביתה?

סופה לנדבר: זאת משכורת מינימום, שבמקום אחר הם לא השיגו.

סופה לנדבר: אמרו חברי הכנסת שעלו לפני, שמי שמפרנס את עצמו ואת המשפחה שלו במפעל הזה הוא אדם שעובד 12 שעות ומקבל משכורת מינימום, משכורת שנותנת לו אפשרות לחיות.

סופה לנדבר: אני חושבת שאסור לנו להפקיר את האנשים האלה.

סופה לנדבר: הזעקה שהגיעה אלינו מהצפון לכנסת היא זעקה שאנחנו צריכים להעביר אותה לוועדות הכנסת ולוועדה שתדון בעניין, וכמובן לשר כאשר הוא ייבחר.

סופה לנדבר: אני מאמינה, אדוני היושב-ראש, שכאשר תהיה ממשלה אחד מהדיונים הכי חשובים יהיה הדיון הזה.

סופה לנדבר: אנחנו נחזור לדיון הזה, כי לאנשים האלה צריך לתת פתרון.

מיכאל איתן: נוכל להעביר את הנושא לוועדת הכספים, שתקום בתוך יום-יומיים, והיא כבר תוכל לדון בנושא הזה בתקופה הקרובה.

אברהם מיכאלי: צריך לחכות לממשלה חדשה שתקום – לעניין הזה.

אברהם מיכאלי: זאת ממשלת מעבר.

סופה לנדבר: רבותי, מי עובד במפעל הזה?

סופה לנדבר: אנשים טובים שמבקשים לעצמם את המינימום של המינימום.

סופה לנדבר: אני חושבת שלכולנו ידוע וכולנו מבינים שמה שקרה שם במפעל הזה הוא ניהול כושל של מפעל.

סופה לנדבר: היתה הפקרה של אנשים עובדים במפעל הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאין סיבה לכונס נכסים.

סופה לנדבר: אני בטוחה שצריכים לכבד הסכם קיבוצי שנחתם על-ידי עובדי המפעל, ולפי הבקשה שנמסרה על-ידי העובדים, לעשות מהמפעל הזה מפעל עובד וחי, להחזיר אותו למסלול של עבודה.

סופה לנדבר: חובתנו לתקן את המצב.

סופה לנדבר: המפעל הזה מוכר היטב, יש לו ייצור, יש שם הזמנות, ובגלל זה לי ולחלק מחברי הכנסת לא חשוב מי ינהל את המפעל, אבל אסור לתת אותו לאותם אנשים שניהלו והפקירו את העובדים, אנשים שעשו שם טעויות.

סופה לנדבר: אבל לדעתי זה מפעל שמוכר היטב, ואנחנו צריכים לעשות כל מה שביכולתנו כדי להחזיר את האנשים האלה לעבודה, שיהיו מסוגלים לפרנס את המשפחות ולהמשיך לעבוד בכבוד.

סופה לנדבר: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל איתן: תודה רבה, גברתי.

מיכאל איתן: חבר הכנסת דב חנין.

ג'מאל זחאלקה: צריך להקפיד על שמו של חבר הכנסת, דב חינין.

מיכאל איתן: אם נתחיל עם דב, נדע שהכוונה אליו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: אני לא רוצה להשחית את זמני על ויכוחים על שם.

דב חנין: אני אסתדר.

דב חנין: אני רוצה לדבר על עניין רציני יותר, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: מה שקורה במפעל "פרי הגליל" זה סיפור קשה, סיפור עצוב וגם סיפור מסוכן.

דב חנין: יש לנו כאן סכנה של חורבן של מפעל, יש לנו כאן סכנה של חורבן של יישוב, חצור-הגלילית, שנשען על המפעל הזה.

דב חנין: יש לנו כאן עניין של בני-אדם, של מוטי ושל ולדימיר ושל פארוק מטובא-זנגרייה, ושל חבריהם, אנשים צעירים ומבוגרים, שהשקיעו את חייהם במפעל הזה ועומדים להישלח הביתה, עומדים להיות מופקרים, לא בגלל משהו שהם עשו, אלא למרות שהם עשו כל מה שצריך היה כדי שזה יהיה מפעל טוב.

דב חנין: בוודאי, אני מסכים למה שאמרו קודמי, צריך לשמור על המפעל כדי לשמור על העובדים.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו צריכים לשאול בבית הזה שאלות קצת יותר יסודיות.

דב חנין: כי בין כל הכותרות הרבות על מפעל "פרי הגליל", מתחבאת עובדה אחת שמעוררת תמיהה.

דב חנין: הרי מדובר במפעל רווחי, אדוני היושב-ראש, ולמרות זאת המפעל הזה נמצא בסכנה ממשית של סגירה.

דב חנין: איך קורה הדבר הזה?

דב חנין: איך הוא הגיוני?

דב חנין: זה העולם הכלכלי של המאה ה-21, כך נראה טורבו-קפיטליזם בפעולה.

דב חנין: זה עולם שבו כל פרשה כלכלית, אפילו הכי פשוטה, טובעת בפרטים סבוכים בבנקים וחברות ביטוח ובעלי מניות ונושים, ועוד כל מיני גורמים שונים ומשונים, כך שהאזרח הפשוט, ואפילו העובדים במפעל, מתקשים להבין מי האחראי להחרבת מטה לחמם.

דב חנין: במערכת הכלכלית שלנו התרחש שינוי.

דב חנין: הנרי פורד היה בעל מפעל.

דב חנין: הוא היה בעל מפעל של מכוניות, ייצרו מכוניות, הוא היה בעל-הבית.

דב חנין: הוא התנהג לפועלים שלו בצורה נבזית, אגב, אבל הוא היה בעל-הבית של המפעל, והיה ברור מי בעל-הבית ומי האחראי ומי מרוויח ומה קורה.

דב חנין: היום המצב שונה לחלוטין.

דב חנין: בעלי המניות מנותקים מהמפעל ומרוחקים ממנו.

דב חנין: מי יודע איפה הם גרים, מה הקשר בינם לבין המפעל, אולי בכלל הקשר הוא דרך חברות-בת של חברות-בת וחברות-בת, וכל מיני שרשורים משרשורים שונים, שבסופו של דבר מי שמשלמים את מחירם הם תמיד העובדים, ומי שמרוויחים הם תמיד אנשים אחרים.

דב חנין: וכמובן, עמיתי חברי הכנסת, הסיפור של הבנקים.

דב חנין: אני מצטער, אני לא יכול להיות שותף לדבריו של חבר הכנסת כחלון.

דב חנין: אני שמח שהוא פנה וקיבל תשובה חיובית מצד בנק לאומי, אבל מה שקורה פה ביסודו של דבר זה מצב בעייתי ביותר.

דב חנין: הבנקים שלנו הפכו את הסחטנות לשיטה.

דב חנין: הם נותנים הלוואות מופקרות בצורה חסרת אחריות, ובסופו של דבר מממנים פרויקטים כושלים בלי ביטחונות מתאימים, בלי הגנה על ההשקעות שלהם.

דב חנין: במשחק הכלכלי והקיצוני הזה הבנקים תמיד מרוויחים בסוף, ומי שמפסיד זה אותם אנשים שבכלל לא היה להם סיכוי להרוויח, הם לא היו שותפים במשחק הרווח, אלא הם באים רק במקרה של הפסד, ואלה הם העובדים.

דב חנין: מה צריך לעשות עכשיו, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: אני חושב ש"פרי הגליל" הוא סמן מדאיג למה שיכול לקרות במקומות אחרים, ולכן צריכה להיות פה תשובה חברתית ברורה וחדה, ואני אומר מה התשובה שאני מציע.

דב חנין: אני חושב שבמקרה הזה צריכה להיות התערבות ממשלתית לרכישת המפעל; כן, זה מפעל מרוויח, המדינה לא תפסיד מזה.

דב חנין: להעביר את הניהול שלו לניהול אחראי, בשיתוף עם העובדים, שיודעים ומכירים את המפעל הזה היטב.

דב חנין: אגב, המחויבות הממשלתית שמדובר בה היא לא גדולה, אבל המסר שיעבור מפה לחברה הישראלית הוא מסר של אחריות – המדינה אחראית לאזרחים, המדינה נאמנה לאזרחים.

דב חנין: זה הכיוון שאנחנו צריכים להציע, זה הכיוון שאנחנו צריכים לקדם.

לשירותי דת: בלי נאמנות – – –

דב חנין: אני רוצה שהמדינה תהיה נאמנה לאזרחים, בהחלט.

, דבריך מרתקים, ולכן כשעבר זמנך אפילו לא שמתי לב עד שהעירו לי.

דב חנין: אני מסיים במשפט אחרון.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על תוספת הזמן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, במצב כזה, אם המדינה תיקח לידיה את המפעל, אנחנו נוכל להבטיח שהרווחים הנאים של המפעל הזה, ויש לו רווחים נאים, יופנו באמת לטובת היישוב חצור-הגלילית, לטובת היישובים הסמוכים, לפיתוח הגליל, לטובת כל התושבים שלו.

דב חנין: בואו נעשה מהבעיה דוגמה של פתרון.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, מה יהיו הקריטריונים?

ראובן ריבלין: אני בעד עזרה ל"פרי הגליל", משום שזה מפעל שיש לו עיר, ועיר שיש לה מפעל, ואנחנו מחויבים לתת, כי המפעל הוא מפעל רווחי.

ראובן ריבלין: אבל לפי הקריטריונים האלה, לכל מפעל המדינה תיכנס.

ראובן ריבלין: מה יהיה אחר כך?

דב חנין: חבר הכנסת ריבלין, אתה יודע, אותי זה לא מפחיד מאוד שהמדינה תיקח אחריות על מפעלים.

דב חנין: אני אומר: בואו נתחיל כאן.

דב חנין: בואו נתחיל כאן.

תודה רבה.

רשות הדיבור לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עד שחבר הכנסת זחאלקה יגיע – יש תיאוריות שאומרות שהדרך לטוב היא שהמדינה תהיה בעלים של כל אמצעי הייצור.

יש תיאוריות כאלה.

זה לא חדש.

ראובן ריבלין: הם לא מסכימים.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, הסכנה של סגירת מפעל "פרי הגליל" באה בתקופה שבה מתרבות הידיעות על פיטורי עשרות אלפי עובדים במשק, באה בתקופה שבה יש סימנים מדאיגים מאוד של עלייה באבטלה.

ג'מאל זחאלקה: ברור שמתחילת שנות ה-90 יש משבר מתמשך של התעשיות הקלאסיות.

ג'מאל זחאלקה: בתחילת שנות ה-90, במיוחד אחרי הסכמי אוסלו, נסגרו אלפי מפעלים; עשרות אלפי עובדים, בעיקר עובדות ובעיקר עובדות ערביות, נזרקו ממקומות עבודתם, והמפעלים הועברו למדינות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: "פרי הגליל" הוא סימן והוא בעיה.

ג'מאל זחאלקה: מה שקורה, אדוני היושב-ראש, הוא בעיה הרבה יותר רחבה מ-500 המשפחות המסכנות, שפת לחמן – – –

שלמה מולה: מה הקשר בין הדברים?

ג'מאל זחאלקה: זה הקשר, זה העניין – התעשיות הקלאסיות.

ג'מאל זחאלקה: המאמץ העיקרי של הממשלה ושל המדיניות הכלכלית הוא עידוד התעשיות החדשות של ההיי-טק, לתת להן סובסידיה.

ג'מאל זחאלקה: למפעל "אינטל", למשל, ניתנו חצי מיליארד דולר מהמדינה.

ג'מאל זחאלקה: זה סימן.

ג'מאל זחאלקה: אבל כמה עשרות מיליונים ל"פרי הגליל" לא רוצים לתת, זאת מדיניות.

ג'מאל זחאלקה: מה שקורה במשק זה לא כמו גשם, שאי-אפשר להשתלט עליו, זה לא מזג-האוויר; יש פה מדיניות כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: אולי אנשים לא זוכרים, אבל חצי מיליארד דולר ניתנו ל"אינטל" כדי שיפתח מפעל.

ג'מאל זחאלקה: מה שקורה פה הוא שדווקא השכבות החלשות שחיות בפריפריה – כשהתעשייה המסורתית נסגרת אין להן מקומות עבודה, ונוצרת אבטלה סטרוקטורלית, כלומר בלתי פתירה.

ג'מאל זחאלקה: אנשים שיעזבו את "פרי הגליל" לא ימצאו עבודה, אין ניידות.

ג'מאל זחאלקה: דווקא במשק של ההיי-טק אין בעיה: סגרו מפעל זה, אנשים נעים מהר למקומות עבודה אחרים.

ג'מאל זחאלקה: המוביליות, המעבר ממקום עבודה אחד לשני, לא יוצרת בעיה לטווח ארוך, יכול להיות שהיא תיצור בעיה לטווח קצר.

ג'מאל זחאלקה: כאן יוצרים בעיה לטווח ארוך כאשר מפטרים עובדים שעבדו בתעשייה קלאסית ואין מקומות עבודה חדשים שעובדים אלה יוכלו לעבור אליהם.

ג'מאל זחאלקה: יוצרים אבטלה סטרוקטורלית, ולא צריך להיות מבין גדול בכלכלה כדי להבין – אנשים ששישה חודשים, שנה, שנתיים הם במעגל האבטלה ורשומים כמובטלים, אחר כך הם יוצאים משוק העבודה ולא סופרים אותם, ובסופו של דבר כשבאים נתונים על השתתפות בשוק העבודה, אתה רואה, למשל, שנשים ערביות, שחלק גדול מהן עבד בתעשיות הקלאסיות – שיעור ההשתתפות שלהן הוא 20%, והן רוצות לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: הפגיעה כאן היא פגיעה בלתי חוזרת, היא לא רברסיבילית, ולכן צריך בעניין הזה לדאוג ל"פרי הגליל" יותר מאשר דואגים ל"אינטל" או למפעל היי-טק אחר, כי אם עובדים פוטרו ממפעל היי-טק, הם עוברים למקום אחר.

ג'מאל זחאלקה: אלה פוטרו, אין להם עבודה, והמדינה תצטרך לממן את דמי האבטלה שלהם, ואחר כך משלמים ביטוח לאומי, השלמת שכר וכל זה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר משלמים את הכסף.

ג'מאל זחאלקה: חוץ מזה, יש כאן פגיעה – – –

חבר הכנסת זחאלקה, זמנך עבר.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתבין, אנחנו יודעים שיש כאן עניין כלכלי, אבל זה יוצר משבר נפשי לכל המשפחה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יודע מה זה מפרנס משפחה שיושב בבית שלו ולא יכול לפרנס את משפחתו.

ג'מאל זחאלקה: זה לא רק נזק כלכלי, זה הרס של משפחות, צריך לראות את זה.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לפתור את הבעיה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שוועדת הכספים תיקח את העניין ברצינות, ויש לכנסת ולמדינה אמצעים לכפות על הבנקים שיסכימו להסדר נושים, במיוחד שהמפעל רווחי מבחינה תפעולית.

ג'מאל זחאלקה: יש חובות עבר, זו בעיה שניתן לפתור; ובו בזמן אנחנו צריכים לנהל דיון רציני איך לפתח דווקא תעשיות קלאסיות.

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן רצים להיי-טק, ואני זוכר את חבר הכנסת ברוורמן: לא על ההיי-טק לבדו חי האדם, חי המשק או חיה החברה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

קריאה: גם ההיי-טק מתרסק.

תודה רבה.

לפנים משורת הדין, על רקע הוויתור של חבר הכנסת גפני, הסכמתי לתת לחבר הכנסת אבישי ברוורמן התייחסות של דקה מהאולם בתוקף תפקידו כיושב-ראש ועדת הכספים וכמי שטיפל בנושא באופן אישי.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, תודה, אני לא אכביר פה נאומים.

אבישי ברוורמן: אני פה משתי סיבות: האחת, דיווח קצר, והאחרת, מפאת כבודם, לא רק של חברי הכנסת החדשים אלא של ידידי מר חזיזה ומר סויסה.

אבישי ברוורמן: מהדיבורים האלה לא יצא הרבה, אנחנו יודעים.

אבישי ברוורמן: לגופו של עניין, מה שצריך לעשות כרגע, יש כמה הצעות על הפרק: הבנקים, גם בלחץ של הבית הזה, מבינים שאסור שיהיה כונס נכסים; אני מאמין שהנושא מגיע לפתרון.

אבישי ברוורמן: אם הוא לא מגיע לפתרון, ועדת הכספים הבאה, ואם היה יושב פה שר האוצר – צריכים, כמו שידידי חבר הכנסת רובי ריבלין קרא בקריאת ביניים, לתת כאן גיבוי של ערבות מדינה.

אבישי ברוורמן: לא ייתכן שהמפעל הזה ייסגר, וזאת הערה לגבי "ויטה פרי הגליל".

אבישי ברוורמן: אני אומר לחברי הכנסת החדשים: במקום הזה מדברים הרבה, אבל גם חובשי הכיפה יודעים שאנשים שמעשיהם גדולים ממילותיהם הם האנשים, והאנשים האלה מצפים למעשים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

תודה; אני מודה לך מאוד.

שר הדתות – בבקשה – ישיב בשם הממשלה למציעים.

ג'מאל זחאלקה: מה הקשר?

קריאה: גורמי שמים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול, האם יש משהו סימבולי בכך שדווקא שר הדתות מדבר?

לפחות יש הסכמה שזה לא מזיק.

יצחק כהן: חבר הכנסת זחאלקה, אתה קומוניסט, אתה אתאיסט, אני לא יכול להסביר לך.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת זחאלקה, זה היה צריך להיות שר הביטחון.

לשירותי דת: אדוני היושב-ראש, העיר לי חבר הכנסת רובי ריבלין שנהוג בבית הזה לברך את חברי הכנסת החדשים לאחר נאומם הראשון.

לשירותי דת: היו פה שני חברי כנסת שזה היה נאומם הראשון – חבר הכנסת ידידי היקר דניאל בן-סימון וחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

הוא קיבל.

חבר הכנסת בן-סימון קיבל ברכה ממי שעלה אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

לשירותי דת: אז הוא קיבל.

לשירותי דת: וחבר הכנסת בן-ארי לא קיבל.

לא קיבל.

לשירותי דת: אז אני רוצה לברך אותו על נאומו הראשון.

קריאה: – – –

לשירותי דת: על כל פנים, אני מברך אותו, ויהי רצון שהנאומים שלו באמת ייכנסו למרכז הקונסנזוס כך שהוא יתחיל לאט לאט ללמוד את הלכי הרוח בבית הזה ותהיה לו הרבה הצלחה.

לשירותי דת: איפה הוא?

לשירותי דת: הוא לא נמצא פה.

לשירותי דת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד ראש העיר – ברוך הבא – שמסר נפש להציל למעשה את המפעל, אבל הוא מציל את עירו, את חצור-הגלילית.

לשירותי דת: סגן ראש הממשלה ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה אלי ישי סובר כי על הממשלה היוצאת הזו והממשלה הנכנסת העתידה להתכונן לעשות הכול על מנת לסייע למפעל "פרי הגליל", ובעיקר לעובדיו.

לשירותי דת: לא להביא אותו חלילה למצב שהוא ייסגר.

לשירותי דת: השר ישי ביקר במפעל ונפגש עם העובדים.

לשירותי דת: השר ישי הבהיר במפגש עם העובדים כי עלות התמיכה במפעל ושיקומו תהיה זולה יותר למדינה מתשלום פיצויים ודמי אבטלה לעובדי המפעל, שלא לדבר על הסכנה הערכית שבדבר.

לשירותי דת: השר ישי סובר כי לאור העובדה כי כל סוגיית המפעל נמצאת במהלך דיון משפטי, נכון להמתין עד לתום ההליך, ורק לאחר מכן לקבל החלטה משותפת בעניין.

לשירותי דת: לדידו של השר, ברור כי קריסת המפעל תהווה מכת מוות ליישוב כולו חלילה.

לשירותי דת: לאור חריגות העניין, נכון יהיה, בנסיבות הראויות, שתהיה התמודדות ממשלתית מערכתית כוללת, כפי שהציעו כאן כמה מחברי הכנסת.

לשירותי דת: מורי ורבותי, ברצוני להזכיר כי המציאות הכלכלית, כמו המציאות הביטחונית ושאר האתגרים העומדים בפני הממשלה הנכנסת, הם אתגרים קשים ומורכבים.

לשירותי דת: אנחנו באמת זקוקים להרבה הרבה סייעתא דשמיא – אם שאלת, חבר הכנסת זחאלקה – ולהרבה שילוב ידיים של כל חברי הבית הזה.

לשירותי דת: אם אני רומז משהו על כינון ממשלה שתהיה ממשלה יציבה ורחבה – אז זה יעזור.

לשירותי דת: אפשר להניח לכל המחלוקות, לכל הדעות הקונטרוברסליות, לתקופה אחרת.

לשירותי דת: קודם כול, להציל את המדינה, ולאחר מכן לדון בהן.

לשירותי דת: תודה רבה.

מירי רגב: לא ענית איך אנחנו – – –

קריאה: לא ענית על המפעל.

לשירותי דת: עניתי רק על המפעל, לא שמעת.

לשירותי דת: יש לך בעיית קשב וריכוז, אני אמרתי לך את זה פעם.

מירי רגב: לא ענית על פיטורי עובדים.

לשירותי דת: אני אתן לך את הסטנוגרמה, את הנאום, כדי שתקראי אותו לבד.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה למחות על כך שכבוד השר פה אומר בפהרסיה שיש לי בעיות של – זה לא יפה.

מיכאל איתן: אדוני השר.

מיכאל איתן: חברים, אני מבקש.

מירי רגב: יושב-ראש הכנסת, הוא לא ענה על הדבר הכי חשוב.

לשירותי דת: תשאלי, אני אענה לך.

מירי רגב: איך מגינים על העובדים?

מירי רגב: איך מונעים את הפיטורים שלהם?

מירי רגב: איך מקיימים – – –

לשירותי דת: צריך למנוע את הפיטורים שלהם, אסור שהמפעל שלהם ייסגר.

לשירותי דת: את שואלת או נואמת?

לשירותי דת: אסור שהמפעל הזה ייסגר בשום פנים ואופן.

לשירותי דת: הממשלה הנכנסת צריכה להקים ועדת שרים מיוחדת.

לשירותי דת: המפעל הזה אסור שייסגר, נקודה.

לשירותי דת: הממשלה לא תיתן למפעל להיסגר.

דוד רותם: – – – לא מה שעשו.

דוד רותם: האם הממשלה מתכוונת לעשות משהו – – –

מיכאל איתן: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להקשיב.

מיכאל איתן: קודם דיבר כאן חבר הכנסת ברוורמן והעיר הערה קצרה ועניינית.

מיכאל איתן: אנחנו נמצאים בסיטואציה שבה שר הדתות מביא לנו את דברה של ממשלה שעומדת ממש בימיה האחרונים.

מיכאל איתן: מה אפשר לעשות עכשיו מבחינה מעשית?

מיכאל איתן: אני מבין את הסיטואציה.

מיכאל איתן: אתם עומדים כאן ואתם אומרים: טוב, אז עם מה אנחנו יוצאים מהדיון הזה?

מיכאל איתן: על מה קיימנו את הדיון?

מיכאל איתן: מה ההמשך המעשי?

לשירותי דת: יש לי הצעה, אדוני היושב-ראש.

לשירותי דת: אני אפתור לך את הבעיה.

תן לי עוד שנייה אחת.

מה שאנחנו יכולים לעשות ככנסת זה להעביר את הנושא לוועדת הכספים, ובוועדת הכספים אפשר יהיה לשמוע גם את נציגי העובדים, שלא יכולים לדבר כאן, גם את נציגי הבנקים, יעלו נושאים שעלו כאן בדיון, וייתכן שהכנסת תוכל להביא לכך שהתהליך של מציאת הפתרון יסתייע.

זה בכוחנו.

לשירותי דת: אני יכול להציע הצעה משלימה להצעת אדוני היושב-ראש – שאחד המציעים יציע להעביר את זה למליאה, ואחד מהמציעים יציע להעביר לוועדת הכספים.

לשירותי דת: אני מציע ועדת הכספים.

לשירותי דת: אבל, שאחד מהמציעים יציע להעביר למליאה, שהנושא יידון גם במליאה.

אין צורך.

כבוד השר, אני לא חושב שיש טעם שנקיים עוד הפעם דיון במליאה בנושא הזה.

אנחנו נעביר את הנושא לוועדת הכספים.

לשירותי דת: אני מציע ועדת הכספים.

האם יש מישהו שמציע להעביר את זה לוועדת הכספים?

לשירותי דת: כן.

בבקשה.

האם המציעים מסכימים להעביר את זה לוועדת הכספים?

קריאה: כן.

האם יש מישהו מהמציעים שלא מסכים להעביר את זה לוועדת הכספים?

קריאה: – – –

גברתי, אני לא מדבר אלייך עכשיו.

מירי רגב: אבל ביום חמישי הנושא הזה צריך להיסגר.

מירי רגב: הניתוח הצליח, החולה – – –

גברתי, אני מבקש.

אני מעמיד את הנושא להצבעה.

מי שמצביע בעד, מצביע בעד העברת הנושא לוועדת הכספים.

מי שמצביע נגד, מציע להוריד את הנושא מסדר-היום.

נא להצביע.

בבקשה.

הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

22 בעד, אין נגד.

האם הצבעה של מישהו לא נקלטה?

אופיר אקוניס: סליחה, הצבעתי אצל כרמל שאמה.

טוב, רשמנו לפנינו שאופיר אקוניס הצביע במקום אחר, לא במקום מושבו.

אני מודה מאוד לכל החברים.

הנושא עבר לוועדת הכספים.

תם סדר-היום.

חברים, הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, ח' באדר התשס"ט, 4 במרס 2009, בשעה 11:00.

ישיבה זו נעולה.