ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 69, 2009-11-09 00:00

ראובן ריבלין: כבוד השרים הנכבדים, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ב בחשוון תש"ע, 9 בחודש נובמבר 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות) (תיקון מס' 6), התש”ע–2009.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 47) (פטור לתורם אבר), התש”ע–2009, של חבר הכנסת אריה אלדד.

איל ינון: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/1742/18 וכלה בהצעת חוק פ/1759/18 – הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – עידוד מבני ציבור מקיימים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלה על מכירת משקאות משכרים, התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת דוד רותם, רוברט אילטוב ואברהם מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מוסדות לטיפול בנפגעי סמים ולשיקומם), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה ונסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – בדיקות נוכחות מזהמים בקרקע, באוויר ובמקורות מים), התש''ע–2009, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק החומרים המסוכנים (תיקון – איסור השלכת פסולת חומרים מסוכנים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שתייה של משקה משכר על-ידי קטין), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (ועדות קבלה ביישובים קהילתיים בגליל ובנגב), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת דוד רותם; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון טובין המכילים חומרים רעילים), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (יועץ משפטי), התש"ע–2009, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מכירת מספר מוצרים באריזה אחת), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – חובת הצגת רשיון תיווך במקרקעין), התש"ע-2009, מאת חברי הכנסת שי חרמש וציון פיניאן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת נסיעה של רכב מסחרי בכביש מס' 1), התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – טיפול נפשי), התש”ע–2009, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון – חובת השאלת ספרי לימוד), התש"ע–2009, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הסעות תלמידים), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב ודוד אזולאי; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התש”ע–2009, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון – התליית היטל בעד צריכת מים עודפת),

איל ינון: התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת אמנון כהן, משה גפני ואורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון – תקציב שנתי להתמודדות עם משבר המים), התש”ע–2009, מאת חברי הכנסת רונית תירוש ואורי אריאל.

איל ינון: עוד אודיע

איל ינון: כם כי חבר הכנסת זבולון אורלב ביקש לחזור בו מהצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון – סמכות שיפוט בהסכמה בעניין אזרחי), התשס"ט–2009 – פ/1388/18.

איל ינון: כן הונחה החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנה נגד חברי הכנסת אחמד טיבי וג'מאל זחאלקה בגין יציאתם למדינות ערב.

איל ינון: עוד אודיעכם, כי ביום שני, ט"ו בחשוון התש"ע, 2 בנובמבר 2009, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושאים: הקשר בין שימוש בטלפון סלולרי לגידולים במוח, שהעלו חברי הכנסת אופיר פינס-פז, דב חנין וליה שמטוב; שינוי ייעודי של ההוספיס בתל-השומר, שהעלה חבר הכנסת חיים אורון.

איל ינון: עוד אודיע

איל ינון: כם כי בהמשך להצבעה שהתקיימה ביום רביעי, י"ז בחשוון התש”ע, 4 בנובמבר 2009, על החלת דין רציפות על הצעת חוק חתימה אלקטרונית (תיקון מס' 2), התשס"ט–2008 – מ/412, למען הסר ספק, מובהר בזה כי הצעת החוק תועבר לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית לוועדה שאליה הועברה בכנסת השבע-עשרה.

איל ינון: ככל שמתבקש שינוי של הוועדה שבה תידון הצעת החוק, יש לפנות לוועדת הכנסת כמקובל.

איל ינון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: היטל הבצורת – מס למימון לשכות השרים לענייני כלום וסגני השרים לשום דבר

ראובן ריבלין: רבותי השרים, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני ובדרך כלל אנחנו פותחים את הישיבות בהצעות אי-אמון, אם אכן מוגשות כאלה.

ראובן ריבלין: אכן, הוגשו השבוע שתי הצעות אי-אמון, אחת מטעם מרצ והסיעות הערביות ואחת מטעם סיעת קדימה, אבל הסיעות עצמן הסכימו לחזור בהן מהצעות האי-אמון בגלל אי-היותו של ראש הממשלה, כנהוג במסורת הפרלמנטרית שלנו.

ראובן ריבלין: הן הסכימו להסיר מסדר-היום את האי-אמון, אבל ביקשו, כמובן, את הזכות להביע את דעתן בצורה מסודרת בנושא אשר ייקבע על-ידן בהצעות לסדר-יום.

ראובן ריבלין: אחת מהן תישמע היום והיא הצעתה של קדימה בנושא:

ראובן ריבלין: היטל הבצורת – מס למימון לשכות השרים לענייני כלום וסגני השרים לשום דבר; הצעה לסדר-היום מס' 1470, שתנמק חברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: אמור להשיב סגן השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: האם הוא אכן המשיב?

ראובן ריבלין: חשבתי שהשר פואד משיב כי הוא לא מבין בשום דבר, הוא מבין בדבר.

בנימין בן-אליעזר: זה שייך לתשתיות.

ראובן ריבלין: אתה יכול אולי להשיב.

ראובן ריבלין: מי ישיב?

ראובן ריבלין: שר האוצר?

רונית תירוש: שר האוצר פה.

ראובן ריבלין: שר האוצר, אתה משיב על נושא הבצורת?

יובל שטייניץ: לא.

שלמה מולה: כל השרים בחו"ל.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם, הממשלה, שהכנסת אינה תוכנית כבקשתך – ואינה תא טלפונים, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: היא לא תא טלפונים.

ראובן ריבלין: לפי התקנון אני חייב להוציא אותך מהישיבה אם אתה מדבר.

טלב אלסאנע: אני מתנדב לצאת.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להוציא אותך, אבל לא צריך לדבר בטלפון כי רואים אותך.

ראובן ריבלין: אתה חושב שלא מסתכלים עליך בטלוויזיה?

ראובן ריבלין: רואים אותך מדבר בטלפון.

ראובן ריבלין: את, כמובן, תוכלי לדבר ואני לא סופר את הזמן עד אשר השר המשיב יהיה כאן.

ראובן ריבלין: אפילו מראית עין של שר משיב.

ראובן ריבלין: הוא לא שומע מה אומר חבר הכנסת והוא משיב?

ראובן ריבלין: כשנסים זאב יהיה שר הוא יוכל כי הוא שמע את כל הדיונים עד אותו יום.

נסים זאב: זה חלק מבעיית הבצורת.

ראובן ריבלין: השר פלד, אדוני הוא התורן.

ראובן ריבלין: אני מבקש לדעת מי הוא השר אשר ישיב.

ראובן ריבלין: הרי לא יכול להיות מצב שבו כתוב שר משיב, נמצאת חברת כנסת מסיעת האופוזיציה הגדולה ואין מי שישיב.

ראובן ריבלין: הוא מגיע?

ראובן ריבלין: את יכולה להתחיל לדבר ואני אתחיל לספור את עשר הדקות מרגע שהשר המשיב יגיע.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: אדוני היושב ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אכן זה יום קצת שונה ויוצא דופן משום שהצעות האי-אמון הפכו להצעות לסדר-היום והכנסת תהיה היום פחות מלאה מכפי שהיא מדי יום שני, גם משום שרבים מהשרים וחלק מחברי הכנסת אינם נמצאים בארץ.

רונית תירוש: בכל זאת, אנחנו נמשיך ונקיים את עבודת הכנסת כסדרה ונעלה לדיון נושא שנוגע לכולנו.

רונית תירוש: סיעת קדימה לא סתם כינתה את ההצעה לסדר-היום במלים: היטל הבצורת – מס למימון לשכות השרים לענייני כלום וסגני השרים לשום דבר.

רונית תירוש: קצת מביך, אבל יש בזה משהו.

ראובן ריבלין: כבוד השר הגיע ועכשיו אנחנו יכולים גם להתחיל באופן רשמי.

ראובן ריבלין: הוא השר המשיב וכרגע הוא בדרגת סגן שר.

ראובן ריבלין: כבוד השר כהן, אדוני סגן שר האוצר, אדוני, היא מבקשת את אוזנך.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: כבוד השר כהן, ישב אדוני כדי לשמוע.

ראובן ריבלין: קצת כבוד לכנסת.

רונית תירוש: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שנמצאים כאן גם שר האוצר וגם סגן השר במשרד האוצר.

רונית תירוש: אני לא רוצה רק שתהיו כאן ותשמעו, אני רוצה גם שתקשיבו.

רונית תירוש: ברשותכם, אולי נעשה פעם מעשה חכם בטרם תבוא עלינו פורענות ובטרם ניתן לציבור להוכיח שהוא חזק מאתנו כשהוא יוצא למחאה ציבורית גורפת.

רונית תירוש: חברתי, חברת הכנסת מירי רגב, קראה היום לאזרחים לצאת לרחובות.

רונית תירוש: אני לא חושבת שהיא סתם אמרה זאת, אלא משום שהיא חשה כמוני, כמונו.

רונית תירוש: כולנו חשים שהגיעו מים עד נפש והמס הזה חייב, חייב להתבטל.

רונית תירוש: אחת משתיים – או שהוא יתבטל או שהרפורמה תתבטל.

רונית תירוש: שני הדברים בוודאי לא יכולים ללכת ביחד, ובסוף דברי אני אציע הצעה, שמוגדרת במסגרת הצעת חוק שאני מגישה בימים אלה לוועדת שרים ולוועדת הכנסת, בתקווה שבאמת ההיגיון ינצח והשכל הישר יעשה את שלו.

רונית תירוש: אני חושבת שאין חולקים על כך שמס הבצורת הוא מס רגרסיבי, כלומר הוא מס שווה לכל נפש.

רונית תירוש: אין בו דיפרנציאציה, אין בו התחשבות במי מדובר, באיזה מקום אתה גר, באיזו צפיפות אתה גר, לאיזה מזג אוויר אתה נחשף, האם אתה נדרש ללכת יותר או לנסוע יותר.

רונית תירוש: כל אלה לא נלקחים בחשבון.

רונית תירוש: והרי הצריכה של כל אחד שונה בהתאם לנסיבות ובהתאם למקום ולמיקום שהוא נמצא בו.

רונית תירוש: המס הזה לא נתן את דעתו על כך.

רונית תירוש: אגב, הוא לא נתן את דעתו על הרבה מאוד דברים נוספים, והראיה – שאנחנו בוועדת המשנה של ועדת הכספים, שדנה בנושא המים, מנסים בכובד ראש ליישר קצת את אותו חוק עד שיבוטל.

רונית תירוש: חלקנו פועלים לביטולו, חלקנו פועלים להקפאתו, אבל עד שאחד מהשניים יקרה אנחנו מנסים לתקן את החוק.

רונית תירוש: מעבר לזה שהחוק רע ולא מוצדק ולא מידתי, יש בו הרבה מאוד חורים, הוא יוצר הרבה מאוד בעיות על לא עוול בכפו של מי שצריך לשלם את המס הזה.

רונית תירוש: כל הבעיות שהעלו הנכים באשר לאותם אישורים שהם צריכים להביא מהרופאים – והרופאים אומרים: למדתי רפואה ולא למדתי פקידות ואני לא מתכוון לתת לך אישור.

רונית תירוש: ואז הם הם לא מביאים את האישור והם גם לא מקבלים את ההנחה או את כמות המים שנדרשת להם, והם בעצם נדרשים לשלם קנסות מאוד גבוהים.

רונית תירוש: דרך פקסים שלא עובדים ברשויות, דרך רשויות שעוד לא נערכו לעניין, דרך רשויות שלא מבינות את החוק ודורשות צילומים של תעודת זהות, ואם לא הבאת צילום של תעודת זהות אז אין הוכחה שאתה בכלל קיים ואז לא מגיע לך כלום, ואז כל מה שאתה צורך הוא בגדר של קנס, בגדר של צריכה עודפת, על כל העלות המשתמעת מכך.

רונית תירוש: אלה דברים שאינם נכונים, החוק בוודאי לא התכוון לזה, ואנחנו נדרשים להרבה מאוד תיקונים.

רונית תירוש: בתוך כל הבלגן שנוצר, יש כאן דבר שקורה, שאני חושבת שהוא נדיר במחוזותינו – רבים מהקואליציה מודיעים בדרך כזאת ואחרת שהם לא מתכוונים למלא פיהם מים והם מתכוונים לצאת נגד החוק, בין אם זה על-ידי הצעת חוק להקפאה של מס הבצורת, שמוליכים ומובילים אותה אנשים מהקואליציה – אם נעשה ספירה, אפילו שטחית, כל האופוזיציה, כולל אלה מהקואליציה שמנסחים את הצעת החוק שמטרתה להקפיא את החוק הקיים, את מס הבצורת, ברור לחלוטין שהחוק הזה יוסר מסדר-היום.

רונית תירוש: אומנם ראש הממשלה לא נמצא כאן, אבל שר האוצר נמצא כאן ואני מבקשת שלא נעבור לפסים של אגו – מי כופף את היד למי.

רונית תירוש: זה לא חשוב בכלל.

רונית תירוש: מה שחשוב זה האזרחים ומה שחשוב עוד יותר הוא שאנחנו, נבחרי ציבור, צריכים להיות משרתי הציבור, צריכים לעבוד למען הציבור ולא נגדו.

רונית תירוש: ואם יוצא שהמחאה היא כל כך מסיבית, גם מבחינת האזרחים וגם מבחינת סדקים בקואליציה עצמה, טוב יעשו שר האוצר, וראש הממשלה, וראש רשות המים, שייקחו צעד אחד אחורה, ואם הם לא רוצים לבטל, לפחות שיקפיאו לאלתר את החוק וישבו שוב על המדוכה ויבדקו את ההצעות שנוצרו בימים האחרונים, כי אנשים חשבו מה ואיך לעשות – כפי שאמרתי, אני גם אציע יותר מהצעה אחת – ואולי ישנו קצת את הדברים.

רונית תירוש: עכשיו, למה אני מתכוונת – נאמר לנו, לפחות כך קראנו בעיתונים וגם שמעתי היום בוועדת הכספים מנציגים של משרד האוצר, כולל מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שמטעמו הופיע כמי שעומד בראש ועדה שבוחנת שוב את העניין.

רונית תירוש: מה אמר אייל גבאי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה?

רונית תירוש: אנחנו נבדוק את כמות הממטרים שיורדת עלינו לברכה, ובסופם, קרי בסוף החורף, נחליט מה לעשות.

רונית תירוש: עכשיו אני שואלת שתי שאלות: א.

רונית תירוש: לחכות עד סוף החורף, אני לא חושבת שזה יעבוד.

רונית תירוש: כפי שציינתי קודם לכן, גם הסדקים בקואליציה שעושים פעולות מטעמם לבטל או להקפיא את החוק, וגם הציבור הרחב שמוחה בדרכים כאלה ואחרות.

רונית תירוש: אגב, כולן במסגרת החוק, לגיטימיות, דמוקרטיות, במסגרת מחאה שמותרת לו, וטוב שכך.

רונית תירוש: ב.

רונית תירוש: היו יומיים או שלושה של גשמי ברכה, גשמי זעף מבחינת הכמויות של מים שהומטרו עלינו.

רונית תירוש: השאלה שלי: האם כל המים הללו נאגרו איפה שהוא ועכשיו ישרתו את הציבור הרחב?

רונית תירוש: התשובה היא לא, משום שמדינת ישראל, בתשתיות שלה, אינה ערוכה לקלוט את כמות המים המסיבית שירדה עלינו.

רונית תירוש: אז למה מחכה משרד ראש הממשלה, או מי מטעמו, שאומר בואו נראה כמה ממטרים ירדו עלינו.

רונית תירוש: הנה ירדו עלינו, אבל אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, אני מעזה לנחש שאולי זה היה מספק אותנו לא לחורף שלם, למחצית תקופת החורף או מחצית תקופת השנה.

רונית תירוש: אבל הם לא נאגרו, הם לא נאספו המים האלה, וכך יקרה למים הבאים שבעזרת השם יומטרו עלינו.

רונית תירוש: אז בשביל מה מחכים למים ולגשם?

רונית תירוש: מדינת ישראל לא ערוכה מבחינה תשתיתית לקלוט את המים, לנצל אותם ולתעל לטובת האזרחים.

רונית תירוש: אז התירוץ הזה שאומר לחכות, לא הגיוני.

רונית תירוש: ואני ממש מבקשת משר התשתיות, מיושב-ראש רשות המים, משר האוצר, מראש הממשלה, בואו נתפכח.

ראובן ריבלין: מאגרי המים היחידים בירושלים הם מתקופת הורדוס.

רונית תירוש: נהדר, יש לנו מאגרים.

ראובן ריבלין: היתה שיטת אגירת מים אדירה.

רונית תירוש: היו שליטים עם ראייה הנדסית, עם ראייה ארוכת טווח, אסטרטגית, שעשו עבודה.

רונית תירוש: בכלל, יש לי הרבה מה לומר על הבנייה דאז, שהיא הרבה יותר חזקה, מסיבית ונשארת עד ימינו אנו.

רונית תירוש: לא באתי להתלהם היום ולא בגישה פופוליסטית, אלא בגישה אמיתית של מי שרואה את עצמה כ-civil servant, כמי שמשרתת את הציבור, שרוצה להציע כמה הצעות, שהן חלק מהצעות נוספות שיש לחברי הכנסת, הקולגות שלנו, החברים שלנו, ותעשו חושבים.

רונית תירוש: הדבר הראשון שכולנו כמעט מבקשים, ויהיה לזה רוב אם זה יבוא להצבעה – וכנראה שזה יבוא להצבעה, אלא אם כן ועדת שרים או שר האוצר או ראש הממשלה יחליטו בעצמם להקפיא את החוק – להקפיא את החוק לאלתר.

רונית תירוש: זה הדבר הראשון.

רונית תירוש: הדבר השני, אני רוצה להציע שלוש הצעות: אדוני שר האוצר, וגברתי יושבת-ראש סיעת קדימה, מאוד חשוב לי, בצורה הכי עניינית והכי מקצועית שאני יכולה להציע, להקשיב לי לשלוש הצעות – ואני אומרת כבר שיש לחברים פה הצעות נוספות.

רונית תירוש: קודם כול, להקפיא את מס הבצורת, משום שהוא רע.

רונית תירוש: במתכונת הנוכחית שלו הוא רע, וגם אמרתי קודם לכן שהמים שיומטרו עלינו, גשמי הברכה, לא יסייעו לנו, משום שאין לנו תשתיות מספיקות כדי לאסוף, לאגור אותם ולתעל אותם לטובתנו אנו.

רונית תירוש: לכן אני רוצה להציע דבר אחד: בקליפורניה, מקום לא קטן, נאור לא פחות מאתנו, גם הם כנראה עם בעיית מים, החליטו לפנות לתושבים ולומר להם: ככל שתחסכו, אנחנו נזכה אתכם כתמריץ.

רונית תירוש: יושב-ראש ועדת החוקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: כאשר ההפרעות באות מאזור הסיעה שלך, אני לא מתערב.

רונית תירוש: חשבתי שתיתן לי תוספת.

רונית תירוש: יושב-ראש ועדת החוקה לא מהסיעה שלי.

רונית תירוש: בכל אופן, ככל שנחסוך, תינתן לנו כתמריץ הנחה, אפילו מזערית, סמלית, בעלות המים.

רונית תירוש: אני מודיעה לך שרבים מאתנו ייענו לכך.

רונית תירוש: בקליפורניה זכו ל-26% של חיסכון במים, וזה לא דבר של מה בכך.

רונית תירוש: הדבר השני, בערך באותה גישה, תאמר לתושבים כך: כל אחד נדרש לחסוך 10% מהצריכה השוטפת שהוא מורגל בה.

רונית תירוש: דיפרנציאלי, כל אחד לפי רמת הצריכה שלו.

רונית תירוש: אני אחסוך 10%, אתה 10%, ואם תחליט על אחוזים יותר גבוהים, זכותך, אבל נעשה את זה מידתי והגיוני.

רונית תירוש: מי שלא יחסוך, אותם 10% שדרשת מאתנו, מכל אחד לחסוך, על כל קוב אני מוכנה לשלם 100 שקלים.

רונית תירוש: לא 20 שקלים, 100 שקלים.

רונית תירוש: כלומר, תכה בנו בקנס מאוד-מאוד קשה על אותו אחוז שאתה דורש שאנחנו נחסוך, אבל לא לתת לנו קנס מ-4.5 קוב ומעלה.

רונית תירוש: זה דבר שאנחנו מתקשים לעמוד בו.

מירי רגב: מ-1 בינואר זה 2.5 קוב.

רונית תירוש: 2.5 קוב, את צודקת.

מירי רגב: כי הממוצע שבן-אדם משתמש זה 5 קוב – – –

רונית תירוש: זה דבר שאנחנו לא נצליח לעמוד בו, ולכן אני מציעה לעשות את המהלך הזה.

רונית תירוש: הצעה נוספת, שבעיני היא הרבה יותר הגיונית וטובה, כורכת את ההיטל של מס הבצורת ואת עדכון התעריפים שיהיה בינואר – וכולנו אומרים ששני הדברים כנראה לא יצאו לפועל, ככל שאנחנו נוכל להשפיע על העניין.

רונית תירוש: אני רוצה להציע שאותה הצעת חוק על מס הבצורת, אני לוקחת אותה בדיוק כפי שהיא, ובסיפא של כמה סעיפים אני אומרת: ובלבד שהכספים שייגבו עקב מס הבצורת יתועלו לטובת פתרון משבר המים בישראל.

רונית תירוש: בכך אני מייתרת את העדכון של תעריפי המים בינואר, שהרי אמרתם שאותו עדכון נועד לפתור את בעיית המשבר.

רונית תירוש: אז לא צריך את זה, הנה יש לכם כסף דרך ההיטל, שכנראה אתם לא רוצים לוותר עליו, ואותו תתעלו לנושא הזה.

רונית תירוש: ואם לא תתעלו אותו לנושא הזה, ממילא נוסח החוק הוא כזה שהוא מייתר את החוק.

רונית תירוש: כלומר, החוק צריך להתבטל.

רונית תירוש: זה אומר אחד מן השניים.

רונית תירוש: אני חושבת שזו גישה מידתית, הגונה, הוגנת, ועם זה הציבור יוכל להתמודד, ויפה שעה אחת קודם.

רונית תירוש: אני באמת מקווה, אדוני היושב-ראש, שגם סגן השר שאמור להשיב לי יוכל להתייחס, ואם לא – כי אולי הוא לא נערך לשאלות הללו, וזכותו לחשוב ולשקול ולבוא עם תשובות בעוד יום או יומיים, או לחלופין שר האוצר – שישקלו את ההצעות הללו, כמו גם הצעות נוספות שנמצאות כאן מטעם חברי כנסת נוספים, ויפה שעה אחת קודם.

רונית תירוש: אל תיתנו לציבור תחושה שהמחאה שלו היא זו שניצחה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, נדמה לי שהיום התקיים דיון בוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: מה הוועדה ביקשה מהממשלה?

רונית תירוש: היתה ועדת משנה של ועדת הכספים בנושא המים בראשותו של חבר הכנסת אמנון כהן, והם החליטו לתמוך – הם, זה אני בתוכם – – –

ראובן ריבלין: אתם קראתם קריאה לממשלה או משהו כזה?

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: יש הצעת חוק שמובילים אותה חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת גפני וחבר הכנסת מקלב, ותת-הוועדה הזאת סמכה את ידה עליהם להביא – – –

ראובן ריבלין: היא עוד לא יצאה – – –

רונית תירוש: היום היא קיבלה "פ/" כנראה.

רונית תירוש: – – – והסמיכה להביא אותה בפני – –

מירי רגב: – – – ועדת הכספים – – –

רונית תירוש: – – מליאת ועדת הכספים, שגם היא תמכה בהצעה.

רונית תירוש: זה אומר שיש פה גם קואליציה וגם אופוזיציה שאומרות: תקפיאו את החוק.

רונית תירוש: אותה הצעת חוק הולכת לדיון בוועדת שרים כדי לקבל פטור מחובת הנחה ולקדם אותה בתהליך חקיקה.

רונית תירוש: אני רק אומרת, אדוני סגן השר – אנא מכם, תעשו אתם את הצעד.

רונית תירוש: זה הרבה יותר מכובד, הרבה יותר רציני, הרבה יותר מקצועי, וזה ייטיב עם כולנו.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גם יותר מכך.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר יעלה ויענה, אבל נדמה לי שהיום היו איזשהן הכרזות שהן היו בבחינת – – –

רונית תירוש: ההכרזות היו שעד שיסתיימו – – –

ראובן ריבלין: היו הכרזות שלא היו מובנות לציבור.

רונית תירוש: עד שיסתיימו – – – אז יחליטו.

ראובן ריבלין: כדאי שהממשלה תיקח את ההזדמנות הזאת – סגן שר האוצר או שר האוצר שפה – כדי להבהיר לציבור כי הציבור מתחיל להיות מבולבל.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת, יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש ועדת הכספים, אתם שם שולחן כמעט ממשלה, אבל אי אפשר להפריע.

יצחק כהן: – – משק המים בישראל נמצא במשבר חמור – וזה לא סוד, וכולכם יודעים – לאחר חמש שנים רצופות שבהן כמות מי הגשמים היתה לצערנו מתחת לממוצע.

יצחק כהן: מאגרי המים השונים מנוהלים על סף הקווים השחורים – וגם את העובדה הזאת אתם יודעים, זה לא חדש.

יצחק כהן: אתם לא מופתעים, נכון, כבוד השר?

בנימין בן-אליעזר: לא.

יצחק כהן: כך שהירידה מתחת לאותם קווים, משמעותה פגיעה בלתי הפיכה במקורות המים, כמו גם העדר אפשרות לספק מים באופן סדיר לתושבי המדינה, וזה מאוד-מאוד דרמטי – וגם את זה אתם יודעים.

יצחק כהן: כדי להבטיח אספקת מים תקינה במשק ולמזער ככל שניתן את הסיכון של פגיעה במקורות המים, מבוצעות פעולות רבות, הן בצד היצע המים והן בצד הביקושים למים.

יצחק כהן: הפעולות המבוצעות בעניין הגדלת היצע המים אמורות להביא את משק המים לכמויות הדרושות בטווח הבינוני ובטווח הארוך.

יצחק כהן: עם זאת, בטווח הקצר, רבותי – – –

מירי רגב: אדוני סגן השר, אתה יכול לעדכן אותנו איזה פערים יש במשק המים, ש-400 מיליון קוב מים – – –

יצחק כהן: אני רוצה לבקש ממי שהיתה תת-אלוף בצה"ל קצת אחריות.

יצחק כהן: קצת אחריות ממי שהיתה דוברת צה"ל.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר.

מירי רגב: אחריות.

מירי רגב: אחריות – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב.

יצחק כהן: חברת הכנסת רגב, קצת פחות פופוליזם וקצת יותר אחריות.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר – – –

יצחק כהן: לוּ היו מספקים לתושבי המדינה ולך – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר, אני מבקש מאדוני לשמוע מה אני אומר לו.

ראובן ריבלין: אדוני לא יטיף מוסר לחברי כנסת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, מי שמדבר עכשיו הוא סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים היא דבר שהוא בין ארבע לחמש מלים ברורות, חדות ושיש להן סוף פסוק, נקודה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לנאום כשהוא נואם.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני ישאיר לי את ההערות לחברי הכנסת, אחרי זה כמובן אדוני יכול לומר מה שהוא רוצה.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: כפוף לוועדת האתיקה, כמובן.

דליה איציק: אדוני השר – – –

יצחק כהן: סגן השר.

דליה איציק: אדוני סגן השר, אתה יודע, חברת הכנסת מירי רגב אומרת שעכשיו מים זה עוד הרבה יותר יקר מבשר – –

יצחק כהן: נשתה מים.

יצחק כהן: היה פעם – – –

דליה איציק: – – אתה בטח – – – זה מה שאתה אומר לציבור שלך?

דליה איציק: האמת שאני לא מאמינה.

בנימין בן-אליעזר: עכשיו זה יותר יקר מיין, אז תשתו יין.

בנימין בן-אליעזר: מה יש?

רונית תירוש: תירוש.

רונית תירוש: תירוש.

דליה איציק: זה בטח לא היית רוצה.

יצחק כהן: ובטווח הקצר, גברתי, לספק את צורכי משק המים בישראל נדרשות פעולות לריסון הביקושים.

יצחק כהן: כחלק מפעולות אלה החליטה מועצת רשות המים על הפחתת 100 מיליון קוב מהקצאת המים לחקלאות לשנת 2009.

יצחק כהן: כן מבוצעות פעולות שונות הכוללות, בין היתר, מערך הסברה תקשורתי רחב היקף וחלוקת אביזרים חוסכי-מים לאזרחים.

יצחק כהן: כצעד משלים, במטרה לצמצם את צריכת המים במגזר הביתי למינימום ההכרחי, החליטה כנסת ישראל – אתם החלטתם – להטיל היטל מחסור על צריכת מים מוגברת.

יצחק כהן: היטל זה נועד להביא לירידה משמעותית בכמות צריכת המים הפרטית שמעבר לכמות המספקת.

יצחק כהן: ההיטל, כאמור, נקבע כהוראת שעה לתקופה מוגבלת – וגם את זה אתם יודעים, זה מה שהחלטתם – שכן על-פי נתוני גורמי המקצוע, צפוי גידול משמעותי בהיצע המים בטווח הבינוני והארוך – –

שלמה מולה: למה כהוראת שעה?

שלמה מולה: זה חקיקה.

יצחק כהן: – – בין היתר – – שלמה מולה, אהלן.

שלמה מולה: לא, זה היה בחוק ההסדרים.

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: הצבעת.

שלמה מולה: – – –

יצחק כהן: – – בעקבות כניסתם של מי ים מותפלים – אי-אפשר ככה, תשמור עלי, שאני אשמור עליך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, נא לא להפריע לשר.

יצחק כהן: על-פי נתוני גורמי המקצוע, בעזרת השם וגשמי הברכה צפוי גידול משמעותי בהיצע המים בטווח הבינוני והארוך, בין היתר בעקבות כניסתם של מי ים מותפלים למערכת המים הארצית.

רונית תירוש: זה כאילו לא שמעת מה אמרתי קודם.

יצחק כהן: למרות הנטל הכרוך בהיטל הבצורת על מקצת מאזרחי ישראל – – –

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר, הציבור כרגע שולח אס.

ראובן ריבלין: אם.

ראובן ריבלין: אסים ושואל האם כמות המים שירדה מהשמים בחודש אוקטובר היא דבר שמבשר את אותה בשורה שאדוני מדבר עליה, או שזה לא נחשב – –

יצחק כהן: ודאי, ודאי.

יצחק כהן: גשמי – – –

ראובן ריבלין: – – פשוט, השפה של הממשלה לא מובנת לציבור.

יצחק כהן: היא מאוד מובנת.

ראובן ריבלין: אז נא להסביר.

ראובן ריבלין: עדיין אנחנו בבצורת, עדיין לא הגיע זמן, עדיין לא יהיו – כדי שהציבור ידע.

ראובן ריבלין: כי יש כאלה שאומרים: כפו עלי מס בצורת, אני משלם אותו; יש כאלה שאומרים: רגע, מחר הם יבטלו את זה, מה, אני פראייר, אני אשלם את זה?

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש שהממשלה תהיה מאוד נוקבת בעניין זה.

ראובן ריבלין: אני לא בא ואומר על איורים שמציירים ואומרים שלפעמים הם פוגעים במשרד האוצר ובשר האוצר, אבל צריך להיות ברורים כלפי הציבור, אני מדבר ברצינות.

ראובן ריבלין: הממשלה צריכה להיות ברורה בעניין זה.

ראובן ריבלין: הציבור לא מבין מה הרמזים.

ראובן ריבלין: האם הבצורת נגמרה כאשר ביום אחד נפלו 180 מילימטר, כאילו היינו במדינה טרופית?

ראובן ריבלין: לכן, אני מציע לשר – שהוא תמיד כל כך ברור, סגן השר אף פעם לא משאיר מקום לספקות – שיבהיר לציבור מה הוא מתכוון, זה הכול.

בנימין בן-אליעזר: הוא אמר בעזרת השם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר, בבקשה.

יצחק כהן: אנחנו נמשיך להתפלל לירידת גשמי ברכה.

ראובן ריבלין: זה בוודאי.

ראובן ריבלין: גשם בעתו, משיב הרוח ומוריד הגשם.

ראובן ריבלין: הכול.

יצחק כהן: וברוך השם, מייד אחרי שהתחלנו לברך את ברכת הגשם – –

ראובן ריבלין: נכון.

יצחק כהן: – – בז' בחשוון התקדרו השמים וירדו כמויות – –

רונית תירוש: אמן ואמן.

יצחק כהן: – – ברוכות של גשמים – –

בנימין בן-אליעזר: אמן.

יצחק כהן: – – וצריך להמשיך להתפלל שזה ימשיך להתקיים.

שלמה מולה: אבל הם "הלכו פייפן".

מירי רגב: המצב הזה יחזיר אולי לאזרחים את הכסף.

ראובן ריבלין: רבותי, האם אנחנו עכשיו ניתן לשר להשיב?

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, ציינתי כבר שבעזרת השם צפוי גידול משמעותי בהיצע המים בטווח הבינוני והארוך, בין היתר בעקבות כניסתם של מי ים מותפלים למערכת המים הארצית.

יצחק כהן: בטווח הקצר זה גשמי ברכה.

יצחק כהן: למרות הנטל הכרוך בהיטל הבצורת על מקצת מאזרחי ישראל, מדובר במהלך חיוני שכבר הביא לצמצום ניכר בצריכת המים, והוא הולם את המצוקה הקשה שאליה נקלע משק המים בישראל לאחר כמה שנות בצורת.

יצחק כהן: היטל הצריכה – – –

מירי רגב: אתה יודע בכמה – – – חיסכון?

יצחק כהן: היטל הצריכה העודפת הביא חיסכון משמעותי – –

מירי רגב: כמה?

יצחק כהן: – – בצריכת המים כבר בשנת 2009 – – –

מירי רגב: כמה?

יצחק כהן: את המספר המדויק אני לא יודע, בין 15% ל-20%.

מירי רגב: אני אגיד לך בכמה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, כשאת תוזמני לכאן על מנת להשיב תשובות לשאלות חברי הכנסת, את תעני.

ראובן ריבלין: אל תשאלי כל הזמן, את לא נמצאת פה לבד וזה לא ישיבת ועדה, זאת ישיבת מליאה.

יצחק כהן: ועוד בשורה, אדוני, כדאי לבשר לתושבי ישראל באמצעות הבמה הזו: משרד האוצר מזרז את הקמת מתקני ההתפלה אשר יביאו להקלה משמעותית במשק המים בתוך שלוש שנים.

יצחק כהן: כך, למשל, המתקן המוקם בחדרה, הגדול מסוגו בעולם, שהוא השלישי מבין חמשת מתקני ההתפלה הגדולים, יחל לפעול, בעזרת השם, במהלך השבועות הקרובים.

רונית תירוש: אבל למה אלה שקיימים לא – – – 100% תפוקה?

מירי רגב: אפשר לשאול שאלות, כבוד היושב-ראש?

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: בהחלט.

רונית תירוש: למה הם לא נותנים לנו 100% תפוקה?

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: שנייה.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר.

יצחק כהן: הם עושים את המקסימום שהם יכולים.

נסים זאב: מזרח תיכון חדש.

רונית תירוש: – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר, האם אדוני מוכן להשיב לאיזשהן שאלות שנשאלות על-ידי חברי הכנסת בעניין חשוב זה?

ראובן ריבלין: אם לא, אני אפטור אותו, אין עליו חובה.

יצחק כהן: כל שאלה שהיא יוצאת מתוך אחריות לאומית – בשמחה רבה.

ראובן ריבלין: לנושא זה ולאחריות הלאומית.

ראובן ריבלין: בבקשה, אם כך, ישאלו את השאלות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, נא לגשת לרמקול.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש ביקשה, וחבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מירי רגב: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: סגן השר, אנחנו יודעים שבמתקני התפלה עובדים רק בלילה כדי לחסוך בחשמל.

מירי רגב: במשך היום, לכל קוב נצרוך 85 אגורות ונשלם את זה לחברת החשמל.

מירי רגב: אם נעבוד גם ביום, במתקן פלמחים – במקום 30 מיליון, יהיו לנו 60 מיליון; במתקן אשקלון – במקום 100 מיליון קוב, יהיו לנו 200 מיליון קוב.

מירי רגב: למה אנחנו לא עובדים גם ביום?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

יצחק כהן: השיקולים – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה לענות אחת אחת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, ישיב השר.

ראובן ריבלין: תשיב, אחרי זה את.

יצחק כהן: השיקולים להפעלת המתקנים הם של אנשי מקצוע, ויכול להיות שהבעיה תיפתר, חברת הכנסת רגב, בעוד שבועות מספר, כשהמתקן הגדול מסוגו בעולם יתחיל לפעול, ואז, אני מקווה, כבר לא יהיה המקום לשאלות האלה.

מירי רגב: אתה לא עונה על שאלתי, כבוד סגן השר.

יצחק כהן: אז אמרתי לך שהשיקול להפעלת המתקנים וכיצד להפעיל את המתקנים, ועלות-תועלת – על-ידי אנשי מקצוע מהמדרגה הראשונה בארץ, אולי בעולם.

יצחק כהן: שיקול הדעת שלהם הוא שקובע, ואנחנו מאוד סומכים עליהם.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת תירוש.

מירי רגב: – – – שאלה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: הוא לא ענה – בסדר.

יצחק כהן: אני לא מבין בזה.

יצחק כהן: הם מבינים בזה יותר טוב ממני.

מירי רגב: – – –

חברת הכנסת רגב, אולי את לא מבינה את חוקי המשחק פה; אולי את לא מבינה.

אני מפנה אותך לתקנון.

תקראי נא את התקנון.

זה דבר חשוב מאוד, כמעט כמו חש"ץ – חוק השיפוט הצבאי.

כמעט כמו ההוראות שהיו בצה"ל.

אין דבר כזה שאת חופשייה ויכולה לדבר מתי שאת רוצה.

זה לא כך.

בבקשה, חברת הכנסת תירוש.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: אדוני סגן השר, נאמר שכבר יש חיסכון של 20% בצריכת המים – –

יצחק כהן: בין 15% ל-20%.

רונית תירוש: – – בין 15% ל-20% בצריכת המים, שזה חיסכון יפה.

רונית תירוש: יש מי שטוען שזה בזכות הקמפיין של ההסברה, שהיה מאוד מוצלח, ויש מי שאומר שזה בזכות הנבוט – או האיום העתידי הזה – של מס בצורת; כולנו פחדנו, רעדנו וחסכנו.

רונית תירוש: זה לא משנה.

רונית תירוש: בעובדה – יש חיסכון.

רונית תירוש: אם כבר יש חיסכון, למה לא תשחררו?

רונית תירוש: למה לא תגידו – אוקיי, השגנו את שלנו?

השאלה ברורה.

תודה רבה, נא לשבת.

בבקשה, כבוד השר.

יובל שטייניץ: זה לא חודשיים, זה שנתיים.

אז זהו, שיהיה ברור.

שיהיה ברור.

יצחק כהן: רשות המים, משרד האוצר, משרד התשתיות – כל הזמן בודקים את עצמם.

יצחק כהן: כל הזמן בודקים את ההחלטות ואת הפעולות.

יצחק כהן: אני מניח שימשיכו לבדוק את עצמם וימשיכו לדאוג למשק המים בישראל, כדי שלא נגיע לקווים השחורים, שנעלה מעל הקווים השחורים, לתועלת כל תושבי מדינת ישראל, לתועלת משק המים בישראל, שכולכם חששתם לגורלו לפני כמה חודשים.

חבר הכנסת מולה, אם אדוני רצה לשאול – בבקשה.

זאת אומרת: לפי שעה הממשלה אינה מתכוונת לחזור בה.

יצחק כהן: לפי שעה הממשלה בודקת את עצמה.

בודקת את עצמה.

יצחק כהן: כל הזמן.

טוב, אין בעיה.

שלמה מולה: אדוני סגן השר, האמת היא שהחוק הזה נולד בחטא.

שלמה מולה: שמתם את החוק הזה במסגרת חוק ההסדרים.

שלמה מולה: אנחנו הצבענו נגדו, אבל בוא נניח: החוק קיים.

שלמה מולה: עכשיו, לפני שבוע ימים – – –

לא נניח.

החוק קיים.

אל תניח; החוק קיים.

שלמה מולה: כן.

שלמה מולה: החוק קיים.

שלמה מולה: כי הדוברים של הממשלה מדברים בארבעה קולות, לכן קשה לנו, אבל לצורך העניין: בשבוע שעבר ירדו גשמים.

שלמה מולה: כל המים הלכו לטמיון.

שלמה מולה: אתם יודעים להטיל מס על האזרחים, אבל את המים שיורדים אתם לא מביאים למאגרי המים.

שלמה מולה: מה, אדוני השר וסגן השר, הממשלה הזאת עושה כדי לאגור את המים – גם כשירדו – בשבוע הבא?

תודה.

כבוד השר.

יצחק כהן: שאלה טובה מאוד.

יצחק כהן: אני מודה לך על השאלה.

יצחק כהן: אני חושב שאתה צודק; משרד התשתיות ורשות המים צריכים להיערך ולאגור את המים במקסימום האפשרי, וגם להחדיר אותם למי תהום.

יצחק כהן: אני מבין שהם עושים את זה, ויש תוכניות, וגם הרבה פעולות בעניין הזה שנעשות כבר בפועל.

יש תקציבים לבניית התשתיות האלה?

יצחק כהן: אכן כן, ודאי.

יצחק כהן: יש תקציבים, והם מתוקצבים.

טוב.

אני רוצה לומר רק מהרהורי לבי, שנדמה לי שהממשלה – חד-משמעית – אמרה – כפי שאתה אמרת – שבשלב זה היא איננה רואה מקום לבטל את חוק מס הבצורת.

יצחק כהן: אמרתי שהממשלה בודקת את עצמה – –

בודקת את עצמה.

יצחק כהן: – – גם בעניין הזה.

אני אזרח.

אני רוצה לדעת: אם קיבלתי חשבון, לשלם אותו?

או מחר – שאני לא אשלם אותו, כי מחרתיים אתה לא תשלם אותו?

הציבור רוצה לדעת.

יש פה איזו תהייה: הממשלה בודקת את עצמה כדי לבטל את החוק?

כדי להשאיר את החוק?

יובל שטייניץ: הממשלה תמיד בודקת את עצמה.

יובל שטייניץ: יש חוק של הכנסת, ואת החוק צריך למלא – –

זה ברור מעל לכל ספק.

יובל שטייניץ: – – בלי היסוסים ובלי שאלות מה יהיה.

אתה צודק במאה אחוז.

יחד עם זה, מצטטים – כבוד השר, מצטטים גורמים – אני קטונתי מלהיות שר האוצר; הייתי עולה ואומר בצורה ברורה ביותר: יש חוק, משום שחשבנו שהוא הכרחי, והכנסת הצביעה ואישרה אותו.

כל עוד לא נחשוב שצריך לחזור מהחוק, החוק קיים.

זה הכול.

יובל שטייניץ: זה ודאי, זה מה שאני אומר.

יובל שטייניץ: אמרתי לך את זה.

בסדר.

מה אדוני – מה אדוני מבקש?

יצחק כהן: אני לא יודע.

יצחק כהן: דיון במליאה.

דיון במליאה אדוני מבקש?

יש מישהו שמציע דיון בוועדה או הסרה מסדר-היום?

יכול לדבר.

אין אף אחד?

אין אף אחד שמבקש להעביר לוועדה?

רונית תירוש: אני מבקשת להעביר לוועדת הכספים.

את לא יכולה.

את ביקשת להעלות את זה על סדר-היום.

נסים זאב: – – –

יושבת-ראש סיעת קדימה, יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה, מבקשת להעביר – אה.

בבקשה.

זאב בנימין בגין: רציתי לשאול, היושב-ראש – – –

בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, גם אני ביקשתי – – –

אה, אז אתה תבקש – יש לך עוד הצעה אחרת.

לא ראיתי אותך, חבר הכנסת זאב.

שאני לא אשמע אותך ולא אראה אותך – – –

נסים זאב: – – –

כנראה מלאו פיך מים.

בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, סגן שר האוצר – אדוני סגן שר האוצר, לבי לך.

דליה איציק: פעם ראשונה אני – אני מאוד מעריכה אותך, אבל ראיתי כמה קשה לך להקריא את מה שכתבו לך.

דליה איציק: וראיתי כמה זה לא יוצא לך חלק.

דליה איציק: אני מכירה אותך איזה יום או יומיים.

דליה איציק: אני לא רואה, אדוני שר האוצר, בשום אופן, את הכנסת מאשרת את החוק הזה.

דליה איציק: הוא חוק אלים – –

הוא כבר אושר.

דליה איציק: – – הוא לא במקומו.

יובל שטייניץ: החוק הזה אושר כבר לפני חצי שנה.

דליה איציק: הכנסת תביא חוק פרטי – הכנסת תביא חוק פרטי.

דליה איציק: אתם לא תנצחו את הציבור.

דליה איציק: לא מטילים על הציבור גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה.

דליה איציק: ש"ס לא תעמוד בזה, יהדות התורה לא תעמוד בזה, הליכוד לא יעמוד בזה, קדימה לא תעמוד בזה.

דליה איציק: ותגיד לציבור שזה בסך הכול 20% מהצריכה הפרטית.

דליה איציק: לכל היתר ויתרתם, אתה הרי יודע את זה כמוני.

דליה איציק: בוא לא נדבר על זה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, תודה לך על זכות ההצעה.

דליה איציק: אני מציעה להעביר את זה לוועדת הכספים.

דליה איציק: תודה.

תודה רבה.

חבר הכנסת זאב, הצעה אחרת.

פורמלית, אתה מבקש להסיר מסדר-היום, אבל אתה יכול לומר את דבריך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לכולם: כולם מכירים ויודעים שבתקופת פרעה, כשהיו – הרבה יותר מבצורת – שבע שנות רעב, וכאשר רצו לחדש את המלאי, ופרעה אמר: וישם אותה יוסף לחוק עד היום הזה – נתנו רק חמישית.

נסים זאב: זאת אומרת: ארבע הידות היו לאנשים שזורעים ואוכלים, ו-20% היו לממשלה.

נסים זאב: אני זוכר, כשהעלו את הצעת החוק אמרו: ההעלאה תהיה 20%, והייתי בטוח שלקחו את זה – הסמוכים, זה מהתורה.

נסים זאב: והנה אנחנו רואים שהמס הזה הוא כמעט 300%.

נסים זאב: אני הצעתי בשבוע שעבר לחזור לבורות המים, שבכל חצר אנחנו נחפור בור ונשאב בעצמנו, אבל אני מבקש שיהיה איזה תקציב מיוחד בסעיפים הקרובים בדיוני התקציב בממשלה, ואדוני היושב-ראש, אני מבטיח לך – –

בירושלים אנחנו ערוכים לזה.

נסים זאב: – – אני הראשון שיפתח את הבור הראשון בחצר, כשיהיה לי בית כזה.

טוב.

ולכן, באופן פורמלי, אתה מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום.

נסים זאב: כן, אדוני.

אוקיי.

חברת הכנסת תירוש, האם את מסכימה להעביר את ההצעה לוועדה כהצעת חברת הכנסת איציק?

רונית תירוש: ועדה או מליאה?

אתם יכולים – אני אומר.

מאה אחוז.

קריאה: מליאה, כי זה בא – – –

רונית תירוש: אני מסכימה למליאה.

מליאה.

את מבקשת להמשיך במליאה, את לא מסכימה לוועדה.

אם כך, אנחנו מעבירים את הנושא – אחת משתיים: או מסירים אותו מסדר-היום או מעלים אותו על סדר-היום של המליאה.

מי שבעד – בעד הצעת חברת הכנסת תירוש להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת.

מי שנגד – בעד להסיר אותה מסדר-היום.

השר בגין.

נסים זאב: בעד, כי anyway, זה – – –

זאב בנימין בגין: אני רציתי לשאול אם אני רשאי להשתתף בהצבעה הזאת כבעל עניין.

אני רוצה לומר לך: הואיל ובית בנוף-הרים – – –

זאב בנימין בגין: כי – – – השרים לענייני כלום, שההיטל הזה צריך לממן את לשכתי.

זאב בנימין בגין: אז רציתי לדעת כבעל עניין אם אני רשאי להשתתף בהצבעה.

אני חשבתי שכאדם שדירתו בהחלט סבירה – צנועה – ויש לו גם – מגדלים בה גם, אפילו, פלפלים ופרחים יפים, האם אתה נוגע בדבר?

כי אנחנו – – –

רונית תירוש: כעובד מדינה יש לך בעיה.

במקרה אני שותף לגינה הזאת, יחד עם השר בגין, אז חשבתי אם בגלל זה מותר לנו להשתתף בהצבעה.

רונית תירוש: אבל בגלל הגילוי הנאות אני חושבת שמותר לך.

בסדר.

השר בגין הביע את מחאתו.

זאב בנימין בגין: לא לא.

או שהביע – הואיל והוא השר לכלום, הואיל והוא השר ללא כלום – מה כתוב שם?

לשכות שרים לענייני כלום.

דרך אגב, ענייני כלום, השר בגין – אני, כאשר היו אומרים שאני השר לענייני כלום, הייתי מאוד מרוצה.

זה שלא מבינים את השפה, אלה שכותבים את ההצעה, זה עניין אחר.

אבל ענייני כלום זה בהחלט – יש בעיה אם היו אומרים שאתה השר לענייני לא כלום.

אני חושב שזה בהחלט נאמר פה בצורה חיובית.

ובכן, רבותי, מי שבעד – בעד העלאת הנושא על סדר-היום.

מי שנגד – בעד הסרתו.

נא להצביע.

מי בעד?

מי נגד?

הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 37 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

37 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מעלים את העניין על סדר-היום.

זאת אמירה של הכנסת, אני מוכרח לומר לכם.

רונית תירוש: יפה מאוד.

זאת אמירה של הכנסת.

אין על זה ויכוח.

רבותי, בבקשה, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

רונית תירוש: – – –

ראובן ריבלין: אם נושא זה יעלה כבר מחר על סדר-היום, שכן היו כבר היו הצעות קודמות שבלאו הכי עולות לסדר-היום מחר, ולכן נדון כולנו.

ראובן ריבלין: וכל מי שרוצה להשתתף בדיון חשוב זה, יבוא ויאמר את דברו, ולא יאמר אחר כך לציבור – לא דאגתי בעניין הנושא של מס הבצורת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, רצה לומר משהו?

ראובן ריבלין: [מס' כ/279; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4547; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים וממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט על מנת להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9).

ראובן ריבלין: להצעת חוק זאת אין הסתייגויות.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9), התש"ע–2009.

דוד רותם: יסודה של הצעת החוק בהצעת חוק פרטית של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני מיהדות התורה, והבסיס להצעת החוק היא אמרתו של מקרא: "מפני שיבה תקום, והדרת פני זקן".

דוד רותם: לצערנו, הקשישים במדינת ישראל הפכו להיות איזה מין כלי שבו מותר לחבוט, ומותר לעשות בו כל דבר, ולפעמים אנחנו גם פוגעים בהם מעצם העובדה שהם בעלי גיל מופלג, פוגעים בהם ומעליבים אותם בגלל גילם.

דוד רותם: סעיף 1 לחוק איסור לשון הרע מגדיר לשון הרע כדבר שפרסומו עלול להשפיל אדם בעיני הבריות או לעשותו מטרה לשנאה, לבוז או ללעג מצדם.

דוד רותם: החוק מונה דוגמאות של ביזוי אדם או של פגיעה בו, למשל, בפסקה (4) של סעיף 1 נקבע כי דבר שפרסומו עלול לבזות אדם בשל גזעו, מוצאו, דתו, מקום מגוריו, מינו, נטייתו המינית או מוגבלותו, הוא לשון הרע.

דוד רותם: הסעיף של מוגבלות הוסף לאחרונה.

דוד רותם: זה דקר בעיניים, היעדרה של הוראה בחוק האוסרת פרסום העלול לבזות אדם בשל גילו.

דוד רותם: הצעת החוק שאנחנו מביאים היום – מוצע להרחיב את רשימת המאפיינים שבפסקה (4) האמורה, כך שיובהר שגם דבר שפרסומו עלול לבזות אדם בשל גילו הוא לשון הרע.

דוד רותם: ההסדר הזה יתרום לכך שהזכות של האוכלוסייה הבוגרת במדינת ישראל לשוויון, לכבוד כבני-אדם ולהטמעת הערכים האלה בחברה תתפתח ותימנע אפלייתם של קשישים מחמת גילם.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות, ולכן אני מבקש מהבית לאשר אותה ככתבה וכלשונה כפי שניסחה הוועדה.

דוד רותם: אני רוצה להודות כבר בשלב זה למנהלת הוועדה הגברת דורית ואג, ליועץ המשפטי אלעזר שטרן ולחברי הכנסת שהשתתפו בדיון.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת דוד רותם.

ראובן ריבלין: רבותי, אני אחכה עד שהוא יגיע למקום מושבו על מנת להצביע.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכוונים להצביע על הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9), התש"ע–2009, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 35 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 35 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני?

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה ביקש להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: ובכן, אני מצביע את הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9), התש"ע–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 9), התש"ע–2009, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של ישראל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יוזם החוק, חבר הכנסת מקלב, סגן-יושב ראש הכנסת, לבוא ולברך, ולהתברך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד רותם, ליועצים המשפטיים של הוועדה, סיגל קוגט ואלעזר שטרן, ולמנהלת הוועדה, הגברת דורית ואג, שטרחו ועמלו רבות בהכנת חוק זה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לציין עוד דבר אחד, שבהכנה – הדיון בוועדה במסגרת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית צוין ביום הקשיש.

אורי מקלב: התבקשנו לדון בחוק זה שהוא במהותו להרבות כבוד הקשיש, "והדרת פני זקן", ודאי וודאי למנוע פגיעה בו, גם פגיעה מילולית, שיכולה חס ושלום להביא גם לפגיעה פיזית.

אורי מקלב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת מקלב על כך שהודה לעושים במלאכה.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה מחייבת גם הצבעה.

ראובן ריבלין: אחת מההודעות מחייבת הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הודעה ראשונה שאיננה מחייבת הצבעה: ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הרכב ועדת הפירושים על-פי הוראת סעיף 149(ב) לתקנון הכנסת.

): להלן ההרכב: אדוני יושב-ראש הכנסת – יושב-ראש; חבר הכנסת יריב לוין – הליכוד; חבר הכנסת מאיר שטרית – קדימה; חבר הכנסת דניאל בן-סימון – העבודה; חבר הכנסת דוד רותם – ישראל ביתנו; חבר הכנסת אברהם מיכאלי – ש"ס; חבר הכנסת אורי אריאל – האיחוד הלאומי; חבר הכנסת משה גפני – יהדות התורה; חבר הכנסת דב חנין – חד"ש.

ראובן ריבלין: הודעה זו לא מחייבת הצבעה?

): שאינה מחייבת הצבעה, לא.

ראובן ריבלין: היא לא מחייבת הצבעה?

): לא, לא.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, ועדת הכנסת קבעה את ועדת הפירושים.

): אלה הוראות התקנון, כן.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

): לעומת זאת, ההודעה השנייה מחייבת את אישור המליאה.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום ג' בחשוון התש"ע, 21 באוקטובר 2009, להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – קביעת תנאים שלא ממין העניין), התשס"ט–2009 – פ/1040/18, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת שלמה מולה, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ועדת הכלכלה ביקש להעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בוועדת הכלכלה, מן הנימוק שנושא אספקת מוצרים ושירותים מצוי בתחום עניינה של ועדת הכלכלה.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט נתן את הסכמתו להעברת הצעת החוק.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת הכלכלה, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): אבקש את אישור הכנסת להצעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, גברתי מסכימה להצעה?

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, אנחנו נצביע על החלטת ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שחשוב היה שוועדת הכנסת תקים את ועדת הפירושים, זה מוסד חשוב בתקנון הכנסת, וטוב לחדש אותו.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו מצביעים על הודעה לגבי הצעת החוק שעוברת מוועדת החוקה לוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 25 נגד – 1 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – קביעת תנאים שלא ממין העניין), התשס"ט–2009, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 25 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהודעת ועדת הכנסת בעניין העברת הצעת החוק הפרטית – איסור הפלייה במוצרים ושירותים – של חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת מולה תועבר לוועדת חוקה ותישמע ותידון.

ראובן ריבלין: היא תועבר מוועדת חוקה ותישמע ותוכן לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה על-פי החלטת הוועדה ועל-פי החלטת מליאת הכנסת.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/458).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (ערר, ערעור ועתירה על החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע) – קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת החוק השר וילנאי, סגן שר הביטחון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי שרוצה להשתתף בדיון בקריאה הראשונה של הצעת החוק שמועלית עכשיו מתבקש להירשם.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – השרים, אתם לא מקשיבים לי.

מתן וילנאי: יוסי מקשיב.

מתן וילנאי: אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (ערר, ערעור ועתירה על החלטות הנוגעות לחיילים בשירות הקבע), התש"ע–2009.

מתן וילנאי: הצעת חוק זו עוסקת בהעברת סמכויות הדיון בהליכים משפטיים בענייני שירות הקבע מבג"ץ לוועדת ערר מיוחדת שתוקם במשרד הביטחון ולבית-המשפט לעניינים מינהליים.

מתן וילנאי: ועדת הערר המיוחדת ובית-המשפט לעניינים מינהליים נמצאו כערכאות המתאימות לדון בהליכים משפטיים בענייני שירות הקבע לאור המאפיינים המיוחדים של צבא הקבע.

מתן וילנאי: הצעת החוק נושאת עמה שינוי מהותי באופן הטיפול המשפטי בזכויותיהם של משרתי הקבע.

מתן וילנאי: מאז קום המדינה טרם הוסדר בחקיקה מעמדם של החיילים בשירות קבע בצה"ל.

מתן וילנאי: עובדה זו הביאה לכך שעתירות בעניינים של תנאי עבודה ושכר הוגשו לבג"ץ.

מתן וילנאי: שופטי בג"ץ העירו יותר מפעם בשורה של פסקי-דין כי בג"ץ אינו הערכאה המתאימה לדון בעניינים אלה, ולאחר שנבחנו החלופות השונות מוצע להעביר את הדיון בענייני שכר, זכויות נלוות וסיום שירות בצה"ל לוועדת ערר מיוחדת אשר יחולו עליה הוראות חוק בתי-דין מינהליים.

מתן וילנאי: ועדת הערר תדון בעררים המבוססים על מירב עילות סיום השירות הקבועות בפקודות הצבא.

מתן וילנאי: יחד עם זאת, הוועדה לא תהיה מוסמכת לדון בענייני סיום שירות הקבע על רקע פיקודי.

מתן וילנאי: סמכות זו תיוחד לבית-המשפט לעניינים מינהליים.

מתן וילנאי: המטרה היא שדיוני הוועדה יאפשרו קיומו של בירור עובדתי, יתנהלו במהירות וביעילות לטובת הפרט ולטובת המערכת הזקוקה לוודאות ביחס להחלטותיה.

מתן וילנאי: וכן, כי הרכבה של הוועדה יספק את המומחיות הנדרשת לצורך כך.

מתן וילנאי: במסגרת הצעת החוק מוצע להעניק לוועדה גמישות מרבית בכל הנוגע לסדרי הדין, ובהעדר הוראה אחרת הנוגעת לסדרי הדין, תפעל הוועדה בדרך הנראית לה כטובה ביותר לעשיית הצדק בעניינו של העורר שלפניה.

מתן וילנאי: מאחר שערעור על החלטת ועדת הערר יופנה לבית-המשפט לעניינים מינהליים, מוצע לתקן את התוספת השנייה לחוק בתי-המשפט לעניינים מינהליים בהתאם.

מתן וילנאי: אני מבקש כי המליאה תאשר את הצעת החוק ותעביר אותה להמשך דיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוץ והביטחון.

מתן וילנאי: במלים פשוטות, לחסוך ממשרתי הקבע, והם משרתים בתוקף מיוחד, את הפניות לבג"ץ – ויש בין ארבע לשמונה כאלה בשנה – ולאפשר לוועדה שמתמחה בתחום לעסוק בזה בצורה הרבה יותר יעילה מכפי שזה נעשה עד עכשיו.

מתן וילנאי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, העברת סמכות הערעור לוועדה.

מתן וילנאי: לוועדה ולבית-משפט לעניינים מינהליים.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: זה במאה אחוז.

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, חברי הכנסת, נרשמו כמה חברים לדיון.

ראובן ריבלין: עדיין לא סגרתי את הרשימה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים שנמצא באולם – חבר הכנסת גדעון עזרא, העוזר שלך רשם אותך.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להתייחס לעניין?

ראובן ריבלין: אתה רשום כמבקש לדבר.

גדעון עזרא: לא שמעתי שקראת בשמי.

ראובן ריבלין: קראתי – חבר הכנסת גדעון עזרא, השר לשעבר.

ראובן ריבלין: קראתי בקול רם, אבל כנראה צריך יותר רם.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי חברי הכנסת, כיום חיילים שמשרתים בקבע, מעמדם לא ברור, וטרם הוסדרה החקיקה.

גדעון עזרא: קיים קושי בהגדרת מעמדם של חיילים בשירות קבע, והיתה התייחסות לכך בפסיקה של בית-המשפט העליון פעמים מספר.

גדעון עזרא: הבעיה היא שהשירות בצה"ל נתפס, ערכית, כשליחות, ולא כעבודה, ומאידך, צה"ל הוא מקום עבודה.

גדעון עזרא: ולכן, ההלכה המשפטית היתה שחיילים בשירות קבע אינם עובדים, אך הסטטוס שלהם לא הוסדר עד כה, וזאת למרות שהוגשו עתירות רבות בעניין לבית-המשפט העליון, וחוקי העבודה חלים עליהם רק בצורה חלקית.

גדעון עזרא: החיילים לא יכולים לפנות בכל מקרה לבית-הדין לעבודה, כי אין להם יחסי עובד–מעביד.

גדעון עזרא: ולכן, פעמים רבות הם פונים לבג"ץ.

גדעון עזרא: הפנייה לבג"ץ אינה נגישה, שכן צריך לשלם אגרות גבוהות על מנת ללכת לבג"ץ.

גדעון עזרא: ולכן, הצעת החוק לדעתנו ראויה מאוד, והיא מנגישה את מערכת המשפט למשרתי קבע.

גדעון עזרא: הם יכולים להשמיע את קולם.

גדעון עזרא: תהיינה ועדות ערר, ויש הסמכה לבית-הדין לעניינים מינהליים.

גדעון עזרא: אני בהחלט תומך בהצעת החוק.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של שירות הקבע מעלה בדעתי הצעה מאוד מיוחדת שהציע איש קבע לשעבר, שהיה אפילו רב-אלוף בצה"ל, ואתמול יצא בחידוש עצום שבו הוא בעצם מציע להציל את מדינת ישראל מהמצוקה המאוד-מאוד קשה שאנחנו נמצאים בה.

מיכאל בן-ארי: אני מדבר על תוכנית מופז להסדר מדיני.

מיכאל בן-ארי: אני בדרך כלל לא נוהג לחוות את דעתי למישהו שבוודאי כותב משהו בלי לקרוא מלה במלה.

מיכאל בן-ארי: זה נשלח אלי כמו שנשלח אל יתר חברי הכנסת.

מיכאל בן-ארי: ולא הסתפקתי אך ורק במסיבת העיתונאים, אלא קראתי מלה במלה.

מיכאל בן-ארי: ומייד כשסיימתי, נעמדתי על רגלי, הפניתי פני אל המזרח ואמרתי: ריבונו של עולם, אם אתה לא שומר עלינו, בוודאי שאף אחד לא שומר עלינו.

מיכאל בן-ארי: אם מי שכתב את הדבר הזה היה רב-אלוף במדינת ישראל, רמטכ"ל, וגם היה שר ביטחון, אז בוודאי שאנחנו צריכים גם כמה שמירות נוספות, ובוודאי שמירה של הקדוש-ברוך-הוא עלינו.

מיכאל בן-ארי: ואני רוצה להתייחס לכמה וכמה נקודות מהדבר הזה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת.

מיכאל בן-ארי: יש בספר יחזק

מיכאל בן-ארי: אל שני פרקים שהם סיוט של כל מורה לתנ"ך: פרט ט"ז ופרק כ"ג.

מיכאל בן-ארי: תוכנית הלימודים מדלגת עליהם, למה?

מיכאל בן-ארי: זה על גבול החוסר צניעות – אני לא אוהב להתבטא בביטויים קשים.

מיכאל בן-ארי: פשוט תיאורים, לא נעים לי להגיד מאיפה לקוחים התיאורים האלה.

מיכאל בן-ארי: לא נעים לי להגיד פה, ואני שומר על פי בדרך כלל.

מיכאל בן-ארי: אבל כיוון שהייתי מורה הרבה שנים, ידעתי שאם אני לא מלמד, אז הילד קורא לבד.

מיכאל בן-ארי: אז אני מדי פעם מצאתי את ההזדמנות בכל זאת כן ללמד את הפרקים.

מיכאל בן-ארי: אני מזמין אתכם לקרוא את פרקים ט"ז וכ"ג.

מיכאל בן-ארי: והמוטו של הפרקים – הנביא ממשיל את עם ישראל, זה סוג של משל בוודאי, לאיזה גברת מפוקפקת שעומדת בצומת דרכים ומתחננת לכל עובר אורח להתמסר בהתמסרות הכי מבוזה שיכולה להיות.

מיכאל בן-ארי: והתיאורים שם הם לכל איבריה וצניעותיה, ומה שאתם רוצים.

מיכאל בן-ארי: ואין איש שם עליה.

מיכאל בן-ארי: אתמול ההצעה של מופז הזכירה לי את אותם פרקים.

מיכאל בן-ארי: אגב, תמיד כשהיו איזה הצעות מדיניות כאלה, היתה לי תמיד ההזדמנות לומר לתלמידים שלי: הנה, תראו.

מיכאל בן-ארי: תראו מנהיגים במדינת ישראל איך הם משפילים אותנו, איך הם מורידים אותנו לדיוטה התחתונה, הופכים אותנו למפוקפקת בעמים, למפוקפקת במדינות המתמסרת לכל עובר אורח.

מיכאל בן-ארי: ואתמול אל מי התמסר האיש?

מיכאל בן-ארי: אל מי התמסר מי שהיה רב-אלוף?

מיכאל בן-ארי: אל מישהו שלא מוכן, אפילו לא מוכן אתנו למלים: הפסקת אש.

מיכאל בן-ארי: רק לאיזה "הודנה", "תהדיה".

מיכאל בן-ארי: הם מחפשים את המונח איזה הסכם הם יעשו אתנו.

מיכאל בן-ארי: והוא אומר: אני אדבר אתם.

מיכאל בן-ארי: הם מצפצפים עליו, הם יורקים עליו ויורקים עלינו.

מיכאל בן-ארי: מי בכלל רוצה לדבר אתך?

מיכאל בן-ארי: אבל המסר לא נקלט: אני אתמסר, אני אתפשט, אני אפתח את איברי, אולי בכל זאת מישהו יתרצה לי.

מיכאל בן-ארי: עד היכן אפשר להשפיל את עמי ומולדתי?

מיכאל בן-ארי: עד היכן, רק בשביל לתפוס עוד כמה כותרות בעיתון?

מיכאל בן-ארי: אין גבול להשפלה שלנו?

מיכאל בן-ארי: אין מחיר לכבוד שלנו?

מיכאל בן-ארי: זאת הצעה להסדר מדיני?

מיכאל בן-ארי: אני לא ארד לפרטים המפוקפקים, אני לא ארד לפרטים המופרכים, אני לא ארד לכך שהאיש אמר לנו ערב הגירוש לאילו הישגים אסטרטגיים מדינת ישראל תגיע – ולאן הגענו, אבל למה אתה משפיל את הכבוד הלאומי?

מיכאל בן-ארי: היית רמטכ"ל, היית רב-אלוף – קצת כבוד לאומי, קצת כבוד לאנשי הקבע שאתה נמנה עם שורותיהם.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת זאב בילסקי, אחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ויסיים – חבר הכנסת נסים זאב.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, אני רציתי להגיד לך בקצרה: יישר כוח.

זאב בילסקי: אחד הדברים היפים במה שקורה פה זה שקם מישהו בבוקר ומנסה לקצר ביורוקרטיות, לקצר הליכים, לא לסמוך על בג"ץ.

זאב בילסקי: נוח לנו – כשמישהו הולך לבג"ץ, אנחנו אומרים: טוב, אתה יודע מה?

זאב בילסקי: הלך לבית-משפט – מה שיגיד השופט.

זאב בילסקי: לפעמים יותר טוב שילך לשם מאשר שיגלגל את הבעיה לפתחנו.

זאב בילסקי: יש בית-משפט בישראל.

זאב בילסקי: זה שזה לוקח את הזמן שלו – לוקח.

זאב בילסקי: היוזמה הזאת הולכת ומסמנת, לפי דעתי, דבר הרבה יותר גדול מהיוזמה הזאת כשלעצמה.

זאב בילסקי: יש פה אולי קריאה, אדוני היושב-ראש, להתחיל לחפש אצלנו את כל אותם תהליכים שמייגעים – שהופכים את הממשל, גם המקומי וגם המרכזי, לכל כך מייגע וכל כך ארוך.

זאב בילסקי: ולכן זאת הזדמנות בשבילי לברך את מתן וילנאי על היוזמה הנפלאה הזאת.

זאב בילסקי: אני בטוח שהיא תאושר, ואני מקווה שזה יעודד את כל חברי הממשלה לבוא ביוזמות נוספות שתקצרנה הליכים, תייתרנה קצת את העבודה הקשה של בית-המשפט ותאפשרנה לאזרח למצות את זכויותיו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית גם אני מבקשת לברך על הצעת החוק הזאת, שעשויה למשעי והופכת את חיילי הקבע לאנשים שיש להם גם זכויות של עובדים.

שלי יחימוביץ': אני מברכת אותך, אדוני סגן השר מתן וילנאי, ויודעת על מעורבותך הרבה בהבאת הצעת חוק זאת.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר על גוף אחר ששייך לכוחות הביטחון, והוא משטרת ישראל, שגם בו יש דברים לעשות, גם בתחום זכויות העובדים בו, השוטרים, שהם גם אנשים עובדים, וגם בתחום פעולתה של המשטרה.

שלי יחימוביץ': ראשית אני מבקשת לנצל את ההזדמנות ולשבח את המשטרה על הצלחותיה הרבות בתקופה האחרונה בכלל ובשבוע האחרון בפרט, על כך שראשי משפחות הפשע יושבים מאחורי סורג ובריח ואינם מאיימים על הציבור; על כך שלא רעדה ידם ולא היה עליהם מורא ולא משוא פנים כשחקרו את הצמרת השלטונית במדינת ישראל והביאו לכך שכתבי אישום מוגשים בזה אחר זה; על פרשת אושרנקו, כמובן, פענוח הרצח הנורא, ועוד כהנה וכהנה פענוחים – עד פענוח רצח הילד בג'לג'וליה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה למחות על הייבוש המתמשך של משטרת ישראל.

שלי יחימוביץ': כל ההצלחות האלה מתרחשות בנס, ובזכות המיומנות האדירה של השוטרים ומסירותם, ולמרות קיצוצים חוזרים ונשנים בתקציב המשרד לביטחון פנים.

שלי יחימוביץ': מחר, למשל, תתבקש ועדת הכספים לאשר חלק ניכר מהקיצוץ לטובת תקציב הביטחון.

שלי יחימוביץ': היא תתבקש לאשר קיצוץ של מיליארד שקלים לטובת תקציב הביטחון, בין היתר על חשבון תקציב המשטרה.

שלי יחימוביץ': אני מצפה מכל מי שמבקש להפעיל שיקול דעת להצביע מחר בוועדת הכספים נגד הקיצוץ הזה.

שלי יחימוביץ': משטרת ישראל חשובה לביטחון אזרחי ישראל במידה רבה מאוד מאוד – אני לא אומר יותר מצה"ל, כמובן, אבל אותם מיליארד שקלים, לו ילכו כפי שהם – לא לתקציב הביטחון, שב-2010 הוא כבר יהיה 54 מיליארד שקלים ממילא – אלא למשטרת ישראל.

שלי יחימוביץ': אני מאמינה למפכ"ל המשטרה, דודי כהן, שאומר: תנו לי מיליארד שקלים בשנה ואוריד את הפשיעה ב-50%.

שלי יחימוביץ': אני רוצה, אדוני השר לביטחון פנים, לומר לך שאני מברכת גם אותך על ההצלחות הרבות של המשטרה.

שלי יחימוביץ': שהרי אם המשטרה היתה נכשלת בפענוח מעשי פשיעה, מן הסתם היו אומרים שהשר לביטחון פנים לא מבצע את תפקידו.

שלי יחימוביץ': כיוון שהיא עושה את תפקידה על הצד הטוב ביותר, אני בטוחה שיש לך חלק בדברים האלה.

שלי יחימוביץ': לסיום, אדוני היושב-ראש, שני דברים חסרים היום למשטרה: נוכחות שוטרים בשטח – ולכך דרוש תקציב נוסף, אין נסים; ודבר נוסף שדרוש לה למשטרה הוא גיבוי מלמעלה.

שלי יחימוביץ': ואני לא מתכוונת אליך, אדוני השר, אני מתכוונת גיבוי מהצמרת השלטונית, שלא תכרסם במעמדה של המשטרה, שלא תעשה לה דה-לגיטימציה, ושתדע להעריך אותה על הצלחותיה הרבות.

שלי יחימוביץ': ואחר כך, בשלב הבא, מגיע לשוטרים גם שיהיה להם ועד עובדים משלהם, וארגון יציג, וזכויות שיש לעובדים מן השורה במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני לא הבנתי, מחר מתבקשת ועדת הכספים להפחית מתקציב המשרד לביטחון פנים לטובת משרד הביטחון?

שלי יחימוביץ': מחר ועדת הכספים תתבקש לאשר את חלק הארי – – –

חיים אורון: – – – מיליון פעמיים.

שלי יחימוביץ': – – – את חלק הארי של הקיצוץ הרוחבי לטובת תקציב הביטחון.

שלי יחימוביץ': מדובר במיליארד ו-600 מיליון שקלים.

שלי יחימוביץ': בין היתר יקוצץ גם תקציב המשרד לביטחון פנים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, לפני חודשיים גם אנשי הקואליציה הצביעו בעד תקציב המדינה, בהתאם למצג שהוצג לפניהם, ולא ידעו על כך שצריך להעביר במשרד לביטחון פנים?

יצחק אהרונוביץ': היה קיצוץ נוסף.

יצחק אהרונוביץ': על זה היא מדברת.

ראובן ריבלין: מה פירוש קיצוץ נוסף – שלא ידעו עליו בזמן שאישרנו את תקציב המדינה?

ראובן ריבלין: אולי רצו לשכנע אותי שאתה מסודר וביטחוני האישי מסודר, ולכן אני יכול להצביע בעד החוק, ועכשיו התברר לי שלוקחים לך 200 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': חסרים שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי יותר מפעם אחת מעל דוכן הכנסת – חסרים לי תקציבים, והיא צודקת במאה אחוזים.

ראובן ריבלין: אני מביע פליאה, אף שאין כל פליאה בלבי – שלא תהיה אי-הבנה.

רחל אדטו: שיחזירו לך מ-500 המיליון – – –

ראובן ריבלין: בכל זאת, נמצאת פה כנסת, שלפני חודשיים אישרה את תקציב המדינה מתוך ידיעה שקיצצו בביטחון – או לא נתנו מספיק לביטחון פנים, ושהביטחון יסתפק בעניין זה, והכנסת אישרה על-פי המצג הזה את תקציב המדינה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהדברים שבגינם היום עושים קיצוץ היו ידועים אז.

ראובן ריבלין: למשל שפעת החזירים היתה ידועה, וגם הצרכים של משרד הביטחון היו ידועים, ובכל זאת אישרנו תקציב.

ראובן ריבלין: אז את אומרת, אישרנו תקציב אבל עכשיו מבקשים מאתנו – – –

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, תרשה לי להשיב לך במלה?

שלי יחימוביץ': כיוון שאתה, אדוני היושב-ראש, נושא בתפקיד ממלכתי רם מעלה – –

ראובן ריבלין: לכן אני רק שואל.

שלי יחימוביץ': – – ולכן אתה רק שואל, הרשה לי להשיב.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, רימו אותנו כשבאו ואמרו לנו שמעבירים תקציב לשנתיים.

ראובן ריבלין: למה לי רימו?

ראובן ריבלין: הטעו אותנו.

שלי יחימוביץ': להטעות זה בשוגג, במקרה ובלא משים.

שלמה מולה: הסתירו את האמת.

שלי יחימוביץ': לרמות זה לשקר במצח נחושה.

שלי יחימוביץ': וכשבאו ואמרו לנו שמאשרים תקציב לשנתיים, לא אמרו לנו אמת, כי ידעו שמקץ חודש או חודשיים יבואו ויתבעו עוד מיליארדים לתקציב הביטחון.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה בדיוק קו גבול שבו הכנסת צריכה לא להניח לדרג המבצע לעשות ממנה צחוק, ואחרי שבמידה רבה גם כפו עלינו להצביע על תקציב לשנתיים, לומר: לא, עד כאן, לא ניתן לקצץ בביטחון הפנים, ברווחה ובחינוך לטובת תקציב הביטחון.

שלי יחימוביץ': יש נסים לפעמים, ואולי יתרחש מחר נס ובוועדת הכספים אנחנו לא נאשר את הקיצוץ הזה, שגם מבחינת תוכנו ומהותו הוא מקומם ביותר, אבל בוודאי הדרך שבה הוא נעשה היא דרך של רמייה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה היית רשום לפני חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אבל אני העברתי אותך לאחריה, משום שאתה אחרון הדוברים, ובהתאם למסורת שנתקבלה כאן בכנסת, לפני תשובת הממשלה אתה תמיד אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, המלקוש, תמיד יש לו חשיבות משלו – זה הגשם האחרון.

נסים זאב: אז יכול להיות שזה שאני הדובר האחרון, יש לזה משמעות.

נסים זאב: אני רוצה לברך על הצעת החוק.

נסים זאב: ההצעה נועדה להסמיך ועדת ערר לדון בעררים של חיילים בשירות קבע, בעיקר בכל הנושא שקשור לשכר ולזכויות שנלוות לכל מה שקשור לשכר.

נסים זאב: למשל חייל בשירות קבע שהכושר שלו נפגע, הוא לא יכול להמשיך, ואנחנו כבר יודעים שבזמנו שר הביטחון, כשהיה ראש הממשלה, אמר: אנחנו צריכים להגיע למצב של צבא קטן וחכם.

נסים זאב: ואז באמת צמצמו את הכוחות, ודבר ראשון פגעו בחיילי הקבע, והיו פיטורים.

נסים זאב: בכלל, כשמדברים על צמצום בכל הנושא שקשור לביטחון, קודם כול פוגעים בחיילי הקבע, ואז יש לפעמים מצב שחיילים מרגישים את עצמם נפגעים.

נסים זאב: בג"ץ במקרה הזה היה מספיק חכם לומר – לא צריכים ללכת עד בג"ץ כדי לערער בסוגיות כאלה ואחרות בכל מה שקשור לשכר.

נסים זאב: אבל מעניין שהנושא של פיצול סמכויות היועץ המשפטי לממשלה – בג"ץ בעצם איבד את הכיוון.

נסים זאב: צריך להבין: את המדיניות הממשלה צריכה לקבוע.

נסים זאב: כל מה שקשור ברמה המקצועית שייך ליועצים משפטיים, שייך אולי לפרקליט המדינה, אבל כל מה שקשור למדיניות, אדוני היושב-ראש, זה בדיוק החלק של שר המשפטים, של ממשלת ישראל, שמתפקידה לקבוע ולעצב את המדיניות, והיועץ המשפטי צריך לפעול לפי אותה מדיניות, גם אם זה לא מוצא חן בעיניו.

נסים זאב: יש הרבה דברים שלא מוצאים חן בעיניהם של הרבה פקידים, ככל שיהיו – – –

ראובן ריבלין: מי אמר לך שבג"ץ יתערב אם הממשלה תקבל החלטה?

נסים זאב: אני אומר שיש שיקולים כאלה – – –

ראובן ריבלין: אפילו לא מעלה על דעתו.

נסים זאב: בכל אופן, אתה שומע קולות של נשיאי בית-המשפט העליון – – –

ראובן ריבלין: מי שישפוט זה הציבור.

נסים זאב: בסדר, אבל אתה שומע קולות של נשיאי בית-המשפט העליון – – –

ראובן ריבלין: מביעים את דעתם, אבל לא קובעים.

נסים זאב: לא קובעים, אבל בכל אופן אתה שומע נימה שכאילו אנחנו הולכים לקראת תוהו ובוהו אם דעתם לא תתקבל.

נסים זאב: כל האיומים מסביב אולי מרתיעים אנשים כאלה – – –

ראובן ריבלין: זה ברמה של הבעת דעה אישית.

נסים זאב: תלוי איך מביעים אותה, איך משמיעים אותה, באיזו נימה.

נסים זאב: אני חושב שכל הוויכוח הזה איבד כל פרופורציה מבחינת הערך הסגולי שלו, כאילו עם ישראל וכל הנושא של החוק במדינת ישראל והסדר הלאומי רק תלויים בפיצול.

נסים זאב: אני חושב שיש הרבה דברים לתקן קודם – הרבה קודם לכן.

נסים זאב: נקווה שכפי שפה בית-המשפט העליון הגיע למסקנה ברורה שיש דברים שלא צריכים להיות בסמכותו, אני חושב שיש דברים נוספים שבמהלך השנים אנחנו אומרים את דעתנו – שלא כל דבר הוא נושא שיפוטי; יש הרבה נושאים שקשורים דווקא לבית הזה, לפרלמנט, ולהכרעה של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: האם סגן שר הביטחון וילנאי מבקש להשיב?

ראובן ריבלין: אולי בעיקר בנקודה – מה היום צריך להבהיר לגבי מיליארד וחצי שלא ידעו קודם?

ראובן ריבלין: ועוד ממשרד לביטחון פנים והמשרד לענייני דתות וממשרד החינוך ועוד ממשרדים רבים.

ראובן ריבלין: זה שצריך לביטחון זה ברור, אבל מה חטאו המשרדים האחרים?

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול מודה על הדברים שנאמרו כאן.

מתן וילנאי: זה אכן מתקן עיוות שאנחנו מתחבטים בו במערכת הביטחון שנים ארוכות.

מתן וילנאי: עוד בהיותי ראש אכ"א, בשנות ה-80 של המאה הקודמת – תראו כמה כבד זה נשמע – עסקנו בסוגיה שבין זכויות במקום עבודה לבין זה שאתה משרת – ואנשי צבא הקבע, שצריך תמיד לזכור את תרומתם הקבועה לביטחונה של מדינת ישראל, בסופו של דבר משרתים, ולא עובדים, ובתוך המורכבות הזאת נדמה לי שהצעת החוק הזאת נותנת את הפתרון הראוי כדי להתמודד עם זה.

מתן וילנאי: אני מקווה ליהנות מתמיכה גורפת של חברי הכנסת בהצעת החוק הזאת.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לסגן השר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ובכן, לפנינו הצעת חוק ממשלתית.

ראובן ריבלין: הנושא: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (ערר, ערעור ועתירה על החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2009, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (ערר, ערעור ועתירה על החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2009, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (ערר, ערעור ועתירה על החלטות הנוגעות לחיילים בשירות קבע), התש"ע–2009, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה והרווחה – –

אריה ביבי: 31, אדוני, לא 21.

ראובן ריבלין: 31.

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: אני מתקן: בעד – 31, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה, אדוני השר?

ראובן ריבלין: לוועדת העבודה והרווחה לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/457).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, חברי.

ראובן ריבלין: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 66), התש"ע–2009 – יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: הסעיף הקודם התקבל בקריאה ראשונה ויועבר לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית לוועדת העבודה והרווחה, ולא לוועדה אחרת.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 66).

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת לפניכם נועדה להאריך את הוראת השעה הקבועה בחוק מיסוי מקרקעין בדבר חילוף זכויות במקרקעין בפטור ממס עד תום שנת המס 2009.

יצחק כהן: הוראת השעה נקבעה לראשונה במסגרת תיקון מס' 50 לחוק מיסוי מקרקעין, אשר נקבעו בו כהוראת שעה הוראות לעניין הקלות במס לגבי פעולות מסוימות במקרקעין שנעשו בתקופה שמיום 7 בנובמבר 2001 עד יום 31 בדצמבר 2003, בין השאר לגבי מכירת אופציות לרכישת זכויות במקרקעין לגבי פעולות של חילוף זכויות במקרקעין שהם מבנה עסקי או קרקע חקלאית, חילוף זכויות בדירת מגורים ומכירת מקרקעין לצורך רכישת זכות בבית-אבות, ולגבי פעולות במתחמי פינוי ובינוי, והכול בהתאם לתנאים הקבועים באותן הוראות.

יצחק כהן: בשנת 2007 הפכו חלק מן ההוראות להוראות של קבע, ואילו ההוראות לעניין פטור ממס בחילוף זכויות – – כבוד השר, זה אחד החוקים שאתה יזמת בתקופתך.

ראובן ריבלין: הוא לא רק שר, הוא סגן ראש הממשלה, ובא אלי להמריץ אותי שאני אתמוך בחוק הזה.

יצחק כהן: בטוח.

יצחק כהן: – – במקרקעין – פרק חמישי לחוק – הוארכו בשנתיים נוספות, עד יום 31 בדצמבר 2008, כדי להמשיך ולבחון את השפעתן של הוראות אלה על עסקאות במשק.

יצחק כהן: בעקבות התפזרות הכנסת השבע-עשרה הוארכה תקופת תוקפן של הוראות פרק חמישי 3 לחוק עד ליום 23 במאי 2009, מכוח סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת, המאריך את תוקפם של חיקוקים אשר מועד פקיעת תוקפם חל במועד כלשהו בתקופה שבין היום שבו רואים את הכנסת כאילו החליטה להתפזר לבין תום שלושת החודשים הראשונים לכהונת הכנסת הנבחרת.

יצחק כהן: בהצעת חוק זו מוצע להאריך את תקופת תוקפן של הוראות החילוף פעם נוספת, עד יום 31 בדצמבר 2009, וכך לאפשר להמשיך לבחון את השלכות יישומן של הוראות הפרק בשנת המס 2009.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי חברי הכנסת וכבוד השרים לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני כמובן ישיב אחרי שחברי הכנסת ידברו, ואכן נרשמו כמה חברים.

ראובן ריבלין: החבר הראשון הוא חבר הכנסת יעקב כץ – איננו כאן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

ראובן ריבלין: אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי מוותר על דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

ראובן ריבלין: היום אני לא מגביל את החברים בזמן.

נסים זאב: אולי יסביר לנו – – – אני לא הבנתי כלום מסגן השר.

נסים זאב: לכן לא נרשמתי לדבר, כי אני לא יודע מה להגיד.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זאב, אני לא יודע להסביר.

חיים אורון: אני יודע מה כתוב פה, וזה שסגן השר בא ומקריא את דברי ההסבר שקראתי גם בבוקר זה בסדר גמור.

חיים אורון: אבל מי שלא מבין, מה שכתוב פה – ואני מקווה, אדוני סגן השר, שאתה יודע, ואם סגן ראש הממשלה אמר ליושב-ראש שצריך לתמוך בחוק הוא בטח יודע – מבקשים להאריך חוק ב-50 יום, כשהוא כבר מוארך מ-2003, כי אין לממשלה זמן לדון אם להאריך אותו.

חיים אורון: זה מה שכתוב פה.

חיים אורון: אתם רוצים להאריך את החוק עד 31 בדצמבר 2009; זאת אומרת מעכשיו עד 31 בדצמבר 2009.

חיים אורון: כשקראתי חשבתי שיש פה טעות דפוס.

חיים אורון: לא, עד 31 בדצמבר – 50 יום.

חיים אורון: חוק שתחילתו בתיקון 50 ב-2003 – זה תיקון 66.

חיים אורון: השר בא לכאן ולא אומר לנו: תראו, יש שיקול לכאן ויש שיקול לשם; אנחנו רוצים להאריך כי עומדות על הפרק המון עסקאות; אנחנו רוצים למנוע את הפטור כי יש סכנה.

חיים אורון: יש לי הרגשה, אדוני היושב-ראש – ובל אחטא בלשוני ובל אחשוד בכשרים – שיש פה איזו עסקה או שתיים שמישהו רוצה לגמור ולקבל פטור – אולי מוצדק, אני לא יודע – אז באים לכנסת.

חיים אורון: אני כבר אומר לכם שלוועדת הכספים יבואו עם אותו סיפור: תנו לנו לשקול.

חיים אורון: מה לשקול?

חיים אורון: רציתם לשקול מ-2003.

חיים אורון: תסתכלו, החוק נכנס לתוקפו ב-31 בדצמבר 2003.

חיים אורון: כמה זה כבר?

חיים אורון: שש שנים.

חיים אורון: מה החוק?

חיים אורון: החוק נותן פטור בעסקאות מקרקעין מסוימות ממס שבח וממס רכישה.

חיים אורון: יש פה רשימה מכובדת של בתי-אבות, של קרקע חקלאית, שעושים חילופים.

חיים אורון: בסדר גמור, אבל יבוא סגן השר, יסביר לא רק לחבר הכנסת נסים זאב, אלא לכנסת, מה רוצים פה, מי נגד מי.

חיים אורון: אילו קרקעות?

חיים אורון: יש 100 עסקאות כאלה בשנה?

חיים אורון: היו בשנים האלה רק שתי עסקאות כאלה?

חיים אורון: הפטור הזה לא עולה כסף?

חיים אורון: אגב, כשהממשלה מציגה הצעת חוק לא כתוב כמה כסף זה עולה; כשחבר כנסת מגיש הצעת חוק הקואליציה אומרת: 55, תביאו לנו נתונים כמה זה עולה.

חיים אורון: על מה מדובר פה?

חיים אורון: על פניו אני לא רואה סיבה להתנגד לזה, אז למה ל-50 יום?

חיים אורון: אולי עד סוף 2010?

חיים אורון: תשקלו לאט לאט.

חיים אורון: ביקשו ממני למשוך זמן.

חיים אורון: אדוני, סגן ראש הממשלה, אני מבין – לממשלה יש היום לשקול – – –

ראובן ריבלין: בתור אחד מחברי הכנסת הוותיקים ביותר, אף פעם לא מגבילים אותך בזמן.

ראובן ריבלין: אז ביקשתי ממך להסביר, כי – – –

חיים אורון: הממשלה צריכה לשקול אם פגישה שראש הממשלה קיבל אצל אובמה הלילה, אחרי משהו בין זובור לבין סתם קצת ביזיון – אגב, בתור אזרח ישראלי אני שותף להרגשת האי-נוחות; אני מצפה שיתנהגו עם ראש הממשלה שלי, גם אם אני מאוד מבקר אותו, בכבוד.

חיים אורון: אם כבר הגענו במערכת היחסים עם האמריקנים לשאלות של כבוד – תראו לאן ירדנו, ועוד יסבירו לנו.

חיים אורון: אני זוכר מה היה פה בשבוע שעבר; כל אלה שלא יושבים פה עכשיו הסבירו מעל דוכן הכנסת שהילרי קלינטון אמרה לביבי: כל מה שאתה עושה זה מאה אחוז.

חיים אורון: ככה אמרו.

חיים אורון: עברו שלושה ימים, נסעו עד מרוקו, והתברר שהמאה אחוז.

חיים אורון: .. ואני חושב שהאמירה שלה היתה שגויה מאין כמוה.

ראובן ריבלין: בארץ, כשאתה שואל מישהו איך אתה מרגיש, והוא אומר: מאה אחוז, הכוונה זה 70%.

חיים אורון: ככה הסבירו לנו.

חיים אורון: עכשיו אני מבין – – –

דן מרידור: אתה מתנגד להצעת החוק?

חיים אורון: עכשיו אני מבין, אדוני סגן ראש הממשלה, שאתם צריכים המון זמן לדון בהצעת מופז.

חיים אורון: אם יש משמעות למושג – – –

דן מרידור: – – –

חיים אורון: אני יודע, אני יודע, אני יודע.

חיים אורון: אם יש משמעות למושג "אטריות מקוררות" – "קאלטע לוקשן", כמו שאומרים בשפתנו, זה כאן.

חיים אורון: לחזור היום לדיון על מדינה פלסטינית בגבולות זמניים על 60% מהשטח – זה היה בשיח שלנו לפני 15 שנה.

חיים אורון: נכון, אדוני סגן ראש הממשלה?

חיים אורון: לפני עשר שנים.

חיים אורון: לפני 20 שנה התווכחנו עם המנוח אלון, כשהוא אמר: נעשה פשרה טריטוריאלית.

חיים אורון: שאלנו אותו: כמה?

חיים אורון: הוא אמר 60-40.

חיים אורון: אמרנו לו: תגיד, 40 זה שלנו ו-60 שלהם?

חיים אורון: או 60 שלהם ו-40 שלנו?

חיים אורון: הוא אמר: נראה.

חיים אורון: עברנו את אלון.

חיים אורון: עברנו תוכניות כאלה.

חיים אורון: חיים רמון הסתובב עם הצעה על 10%, 15%.

חיים אורון: עכשיו למכור למישהו – כשכל העולם מבין איפה אנחנו נמצאים – נראה לי משונה.

חיים אורון: אבל אתה יודע מה?

חיים אורון: הממשלה צריכה זמן לבדוק את זה.

חיים אורון: אז תעזבו אותנו מהחוק הזה.

חיים אורון: קחו את הזמן שלכם לבדוק את הנושא המדיני, קחו את הזמן שלכם לבדוק את הנושא הכלכלי, ותשאירו את מס שבח במקומו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שאם לא יאריכו את זה עכשיו יתבטל החוק שהיה קיים.

ראובן ריבלין: מה שחשבתי שאתה תאמר לחברי הכנסת זה שכאשר מבקשים להאריך תוקפו של חוק הם לא יכולים לדעת מה המשמעות של החוק בלי שיביאו את החוק המקורי.

ראובן ריבלין: באמת רצוי היה שחברי הכנסת יבקשו את החוק המקורי.

ראובן ריבלין: בבקשה – חבר הכנסת הבא שביקש רשות דיבור: ג'מאל זחאלקה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם אתך אהיה סבלני בזמן היום, כי הדרך לא אצה לנו.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הביקורת של חבר הכנסת אורון היא לא רק בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: זו רק דוגמה לעניינים רבים אחרים שאנחנו עדים להם, גם בכנסת שעברה וגם בכנסת הזאת – ההתנהלות של הממשלה והיחס שלה בעניין הוראות שעה.

ג'מאל זחאלקה: מספר הוראות השעה הולך וגדל, הולך ותופח, ואני חושב שזה לא תקין.

ג'מאל זחאלקה: עדיפה, כמובן, הוראת שעה גרועה מחוק יותר גרוע.

ג'מאל זחאלקה: זה תמיד עדיף, אבל באופן עקרוני צריך חוקים, ולא הוראות שעה.

ג'מאל זחאלקה: לעניין, אני חושב שזאת הוראת שעה טובה, ואנחנו תומכים בה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני רוצה להעלות באותה הזדמנות – מדוע עניין של פטור או של הקלות במס הוא רק לגופים ובמקרים שצוינו בהצעת החוק?

ג'מאל זחאלקה: יש מקרים רבים אחרים שאני חושב שחשוב שיהיה בהם פטור וחשוב שיהיו לפחות הקלות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכל העניין הזה – של מס שבח והמיסוי הזה – צריך לעבור רפורמה, עם מחשבה של התאמה למצב הקיים בשטח.

ג'מאל זחאלקה: למשל, אחת הטענות של כל רשויות התכנון – וגם אנחנו נתקלים בזה יום-יום, אדוני היושב-ראש – אומרים לנו: הערבים בונים כמו בייגלה.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אגיד לך מה בייגלה – יש שטחים ריקים בתוך היישובים, שאין בהם בנייה, משום שהם בבעלות פרטית, ועושים לנו את החישוב של תוכניות המיתאר על-פי מספר התושבים מול השטח, כשידוע שאנחנו לא התנחלנו – לא קיבלנו מהמדינה קרקעות.

ג'מאל זחאלקה: אלה קרקעות של אנשים, רכוש פרטי, ומטבעו רכוש פרטי הוא – איך אומרים – יש כאלה שאין להם, יש כאלה שיש להם הרבה, ויש כאלה יש להם פחות.

שלמה מולה: – – –

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר: באים ליישוב ואומרים: יש לך 3,000 דונם או 4,000 דונם תוכניות מיתאר.

ג'מאל זחאלקה: הקרקע הזמינה לבנייה היא מאוד קטנה, כלומר זה לא עוזר שאתה נותן 3,000 או 4,000 כאשר, למשל, לכמה משפחות ביישוב יש קרקע בבעלות פרטית, ואתה מחשב לי את זה, וזה גורם נזק למי שאין לו, למי שלא יכול לבנות, וזאת מצוקה אמיתית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מדברים בעניין הזה אל הקיר, אדוני היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: בא העניין הזה של מס שבח ועושה את זה יותר קשה.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד המכשולים בפני מכירה ורכישה והחלפה של קרקעות, שמאפשרות פיתוח של היישוב, שמאפשרות ניצול אפילו של תוכנית המיתאר הקיימות, שאנו לא יכולים לנצל אותן, כי מטילים מכשול כזה – שזה לא מכשול שולי; זה דבר גדול, זה הרבה כסף, ואני מקבל תלונות מאזרחים שצריכים לשלם הון תועפות כדי לרכוש, נגיד, קרקע שהיא בתוך תוכנית המיתאר, והם נאלצים לבנות, כי אין להם כסף בתוך תוכנית המיתאר לקנות קרקע.

ג'מאל זחאלקה: גם העניין הזה של מכירה ורכישה זה מחסום גדול של הקרקע – – –

ראובן ריבלין: לא הבנתי.

ראובן ריבלין: הם עושים עסקת קומבינציה?

ג'מאל זחאלקה: לא עניין קומבינציה.

ג'מאל זחאלקה: אני בא ליישובים רבים.

ג'מאל זחאלקה: אומרים לנו בוועדת הפנים כל פעם – – –

ראובן ריבלין: אתה מדבר על היטל השבחה ולא על מס שבח.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: יש היטל השבחה ויש מס שבח.

ראובן ריבלין: איפה משלם מס שבח אדם שכבר אוחז את הקרקע 100 שנה?

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: הוא מוכר – – –

ראובן ריבלין: כשהוא קונה – – –

ג'מאל זחאלקה: הוא קונה, בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: לבי לקונה שאין לו קרקע.

ג'מאל זחאלקה: הוא רוצה לקנות.

ג'מאל זחאלקה: כשהוא בא לקנות, מס שבח זה מכשול בפניו.

ג'מאל זחאלקה: הוא צריך לשלם הרבה יותר כסף, ובמקום שהקרקע תעלה לו – חלקת הקרקע – – –

ראובן ריבלין: עולה פלוס 12%.

ג'מאל זחאלקה: ולפעמים יותר.

קריאה: עד 48.

ג'מאל זחאלקה: ואחר כך זה מתווסף וגדל ותופח.

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

ג'מאל זחאלקה: אז מה אני חושב, כבוד היושב-ראש?

ג'מאל זחאלקה: שאת העניין הזה – שאת הדבר הזה של מס שבח צריך להתאים לצרכים של פיתוח יישובי.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים – בבקשה, שיגדילו לנו את תוכניות המיתאר, ואז אפשר שתהיה קרקע יותר זמינה, אבל מס השבח, ממילא מחיר הקרקע מרקיע שחקים, ממילא זה עולה מספרים אסטרונומיים.

ג'מאל זחאלקה: אתה הולך ליישוב ערבי קטן – תלך לג'לג'וליה – 300,000 דולר הדונם.

ג'מאל זחאלקה: זה מחיר אסטרונומי.

ג'מאל זחאלקה: כמו בעיר – – –

זאב בילסקי: רעננה.

ג'מאל זחאלקה: יותר מרעננה.

ג'מאל זחאלקה: יש אזורים ברעננה שיוצא יותר זול.

ראובן ריבלין: זה קונה מרצון למוכר מרצון.

ראובן ריבלין: זה עולה 300,000 דולר כי יש מי שמשלם את זה.

ג'מאל זחאלקה: יש כאלה שלא משלמים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להקל על אלה שלא יכולים, לא על אלה שמוכרים ומרוויחים.

ג'מאל זחאלקה: לבי על זה שלאותו אזרח – אותו זוג צעיר שרוצה לבנות בית בא לקנות קרקע, בקושי מגרד את מחיר חצי הדונם, ועכשיו על זה הוא צריך לשלם עוד מס.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר, בעניין הזה צריכות להיות הקלות.

ג'מאל זחאלקה: זה כל המסר שלי.

ג'מאל זחאלקה: ואז אפשר שהקרקע הזמינה לבניין תהיה יותר גדולה, כי יש יותר קונים.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי – אה, חבר הכנסת פלסנר, ואחרון – חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה נרשמת לפני חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: בילסקי?

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: ראיתי את בילסקי והתכוונתי לפלסנר.

יוחנן פלסנר: כנראה, הטבעת חותם.

ראובן ריבלין: להתבלבל בין שניכם זה לא עלבון לאף אחד מכם.

ראובן ריבלין: אני אמרתי את דעתי.

ראובן ריבלין: כל אחד מכם יכול לחלוק על מה שאמרתי.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אני חושב שההצעה שעומדת היום על סדר-היום משקפת משהו הרבה יותר רחב.

יוחנן פלסנר: הרי על מה מבקשים מאתנו להצביע עכשיו?

יוחנן פלסנר: מבקשים להצביע על הוראת שעה שתפוג בחודש הבא.

יוחנן פלסנר: מה זה משקף?

יוחנן פלסנר: הרי זה מגוחך; מביאים לנו חוק ממאי שאמור לפוג בחודש הבא.

יוחנן פלסנר: זה משקף ממשלה שאין לה סדר-יום.

יוחנן פלסנר: וממשלה שאין לה סדר-יום לאומי, אין לה גם סדר-יום פרלמנטרי, אז איך היא משתמשת בכנסת – איך היא משתמשת ברשות המחוקקת?

יוחנן פלסנר: למה היא מפנה את תשומת לבנו?

יוחנן פלסנר: הוראות שעה שאמורות לפוג עוד חודש, שאין להן משמעות, במקום לייצר סדר-יום חברתי ולקדם אותו בכנסת.

יוחנן פלסנר: למשל, בזמן הזה מה היו יכולים להביא – למשל היו יכולים להביא הוראת שעה שדוחה את היישום של מס הבצורת; הרי כולם מבינים שהמס הזה יידחה, ולא חשבו עליו עד הסוף, ולא הבינו בדיוק את כל המשמעויות, לא מבחינת משק המים ולא מבחינת המשמעויות התפעוליות שלו, והולכים לדחות אותו.

יוחנן פלסנר: אז במקום להשתמש בזמן של הכנסת ולהביא נושא רציני לסדר-היום של המליאה הזאת, מביאים חוק שאף אחד לא לוקח אותו ברצינות.

יוחנן פלסנר: למה?

יוחנן פלסנר: כדי להתל בנו.

יוחנן פלסנר: כדי לבזבז את הזמן שלנו.

יוחנן פלסנר: חברים, אי-אפשר להתל בנו ואי-אפשר להתל בציבור.

יוחנן פלסנר: לממשלה הזאת אין סדר-יום חברתי, אבל אולי יותר חמור מכך – ואני חושב שזה עוד לא הופנם בציבור – אין גם סדר-יום מדיני.

יוחנן פלסנר: הרי בעבר הכנסת היתה זירה עם דיון מדיני גועש ויצרי ומשמעותי.

יוחנן פלסנר: ומה קורה עכשיו בכנסת?

יוחנן פלסנר: כולם מדברים – נתניהו ריצה קצת את האמריקנים, הצליח להתל קצת בפלסטינים ובא לציון גואל.

יוחנן פלסנר: חברים יקרים, הקיפאון המדיני – ואני לא מדבר על כך שאנו צריכים בהכרח לבוא עם ויתורים מסוימים או הצעות מרחיקות לכת; הרעיון שמדינת ישראל נתפסת בעולם כמדינה שמשחקת "בונקר", שלא מנסה להוביל איזה תהליך, איזה שינויים בשטח, איזה שינויים במוסדות הבין-לאומיים, איזה רעיון יצירתי – על זה אנחנו נשלם את המחיר בשלב מאוחר יותר.

יוחנן פלסנר: אז במקום שאנחנו נשב כאן בכנסת ונשחק פינג-פונג עם ההצעות חסרות המשמעות שהממשלה מביאה לנו, הגיע הזמן שאם הממשלה לא תוביל, אנחנו מכאן מהכנסת נוביל; נציע סדר-יום מדיני, נציע סדר-יום חברתי.

יוחנן פלסנר: וחברים, אם אנחנו לא נעשה את זה, הציבור ידרוש מאתנו שנעשה את זה.

יוחנן פלסנר: לכן עדיף שאנחנו ניזום ונראה מנהיגות.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני קודם כול רוצה למחות על כך שכולם עולים ומנגחים את הממשלה – שש שנים, או שבע שנים, מ-2003 החוק הזה תקוע, והנה מצאו לנכון רק עכשיו להעלות אותו כהוראת שעה, ובתקיפות.

נסים זאב: אדרבה, צריך לזכור מי היה בשלטון ב-2003 – ממשלת קדימה.

נסים זאב: שרון ישב בממשלה – היה ראש הממשלה, אחרי זה אולמרט – שש שנים הם היו בממשלה ותקעו את החוק הזה.

נסים זאב: והנה, בתוך כמה חודשים, דווקא הממשלה הזאת רוצה לקדם נושאים, ראתה שיש נושאים שהם תקועים, ומוציאה אותם, מובילה אותם בכבוד, אז עכשיו עוד יש לכם תרעומת, טרוניה כלפי הממשלה, שסוף-סוף כשהיא רואה דבר תקוע, ומעבירה את החוק, עד סוף דצמבר – – –

יוחנן פלסנר: זאת הבשורה?

ראובן ריבלין: אני יכול לתרום משהו מניסיוני?

ראובן ריבלין: תראה, החוק הזה מתבטל, אם לא נחדש אותו, וכנראה נותרו כמה עסקאות שלא הסתיימו, ואותם בעלי עניין בעסקאות באו לפקידי הממשלה ואמרו להם: גזלנים, עוד מעט מתבטל החוק ואנחנו עוד לא סיימנו.

ראובן ריבלין: תאריכו את זה.

ראובן ריבלין: אמרו להם: כמה ימים אתם צריכים?

ראובן ריבלין: אמרו: עד ינואר.

ראובן ריבלין: בסדר, אז האריכו להם את זה ב-50 יום.

ראובן ריבלין: השאלה היא אם באמת הדבר ראוי או באמת הדבר צודק.

ראובן ריבלין: כי אם יש אנשים שלא באשמתם לא סיימו – אבל זה בהחלט נושא שמכוון לעניינים מאוד מיוחדים ומסוימים.

ראובן ריבלין: יכול להיות שזה צודק ויכול להיות שזה לא צודק.

נסים זאב: אני מסכים אתך, אדוני היושב-ראש, אבל מאשרים את זה כמעט רטרואקטיבית.

ראובן ריבלין: אין ספק, אין ספק.

נסים זאב: זה לא שפתאום באו אותם בעלי עסקים.

ראובן ריבלין: לא, לא, זאת אשמת כל האנשים יחד.

נסים זאב: זה אישור בדיעבד.

נסים זאב: בעצם אין חוק כרגע, מאריכים אותו וכאילו יש איזושהי המשכיות, אבל התחלתו ב-2003.

נסים זאב: לא על זה באתי לדבר, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אני בהחלט מסכים לחילוף זכויות בקרקע חקלאית או זכויות בנושא דירת מגורים או רכישת קרקע לצורך רכישת בית-אבות.

נסים זאב: אם יש פה אפשרות להקל במס, אני בהחלט תומך בזה.

נסים זאב: אני זוכר שבתקופת העלייה, כששרון היה שר השיכון, היו הרבה הקלות כדי לקלוט את העולים.

נסים זאב: אחד הדברים שנעשה על-ידי הרשות המקומית, גם בעיריית ירושלים, היה שלקחו מחסנים ומקומות שלא שימשו למגורים ולא הוכרו למגורים, ונתנו להם רשיון למגורים.

נסים זאב: עשו את זה בצורה מהירה וחפוזה, אבל חוקית.

נסים זאב: גם המס בוטל בשעתו, כלומר לא היו היטלים כדי לאפשר קליטה בצורה נאותה וראויה.

נסים זאב: אנחנו בהחלט נמצאים במצוקה מסוימת, ולמרות כל הרצון לקדם תוכניות, ומקדמים פה תוכניות – שר השיכון דהיום עושה מאמץ רב – אנחנו עדיין רחוקים מפתרונות רציניים כי אין הקומץ משביע את הארי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים, אתה אחרון הדוברים אבל חבר הכנסת מולה ביקש לדבר אחריך.

ראובן ריבלין: אתה מאשר?

נסים זאב: אני מוחל לו הפעם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: עוד רגע אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה ביקש גם הוא להשתתף בדיון ואני מאפשר לו זאת.

ראובן ריבלין: עוד מעט נסיים את רוחב הלב בעניין.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כמו רוב חברי אנחנו נתמוך בהצעת החוק, אבל השאלה היא לא רק ההצבעה שלנו.

שלמה מולה: אני רוצה למחות למען כבודה של הכנסת.

שלמה מולה: לא יכול להיות שכל יום יביאו לנו בקשה להאריך חוק ב-50 ימים, ב-30 ימים, בשבוע ימים, במסגרת הוראת שעה.

שלמה מולה: מבחינתי, הבקשה להאריך את הוראת השעה היא היינו הך, בדיוק כמו חוק ההסדרים.

שלמה מולה: אמרנו שבחוק ההסדרים יש הרבה מאוד בעיות – היטל הבצורת ועוד ועוד דברים, ועוד עזים שהכניסו בחוק ההסדרים.

שלמה מולה: אמרנו: תפרידו כמה סעיפים כי הם מחייבים אותנו לדיון מעמיק לכאן או לכאן.

ראובן ריבלין: פה הדיון נפרד, זה בסדר.

שלמה מולה: נכון, הדיון נפרד, אבל גם בהוראת השעה הזאת אפשר היה לדון לפני שבוע או לפני שלושה שבועות ולאפשר לחברי הכנסת להתעמק בהצעת החוק – האם נכון להאריך ב-50 ימים?

שלמה מולה: האם הארכה ב-50 ימים לא מבזה את הכנסת – כן או לא?

שלמה מולה: מה יהיה בעוד 50 ימים?

שלמה מולה: יביאו ויבקשו להאריך את זה בעוד שנה?

שלמה מולה: למה לא הביאו לנו את זה לפני חודש?

שלמה מולה: היינו מקיימים דיון ויכול להיות שהיינו מאריכים את זה לעוד שנה או לעוד שנתיים.

שלמה מולה: אני חושב שהממשלה הזאת לא לוקחת את הכנסת ברצינות.

שלמה מולה: יש לה קואליציה אוטומטית, שכולם מצביעים.

שלמה מולה: אני לא בטוח שכולם יודעים על מה הם מצביעים.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו, גם הקואליציה וגם האופוזיציה, צריכים לבוא ולהגיד לממשלה: אלה הדברים, אנחנו לא מסכימים.

שלמה מולה: אנחנו רוצים להיות יותר רציניים, יותר מעמיקים.

שלמה מולה: לממשלה הזאת יש הרבה בעיות וכנראה היא מוצאת איזשהו פתרון בגיוס הרוב הקואליציוני להצביע על הארכה של חוק ב-50 יום.

שלמה מולה: זה חשוב.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני יודע שאתה דואג לשמור על כבוד הבית הזה, אבל הממשלה הזאת רוצה לעשות את הכנסת אוטוסטרדה ולהעביר כל החלטה.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להיות קשובים גם לקולות האלה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה אמרת שתתמוך בחוק הזה.

ראובן ריבלין: בסדר, הבנתי.

ראובן ריבלין: לגופו של עניין אתה לא מסתייג.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 66), התש"ע–2009.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 66), התש"ע–2009, לוועדת הכספים נתקבלה.

ראובן ריבלין: השר בגין, הצבעת בטעות נגד.

ראובן ריבלין: בעד – 35, נגד – 1, ונמנע אחד.

ראובן ריבלין: השר בגין הצביע נגד משום שחבר הכנסת אריאל הסיח את דעתו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שזאת לא דעתו.

ראובן ריבלין: כבוד השר בגין, האם אדוני התכוון להצביע נגד?

זאב בנימין בגין: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: השר בגין, אינני משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: השר בגין אומר שהוא הצביע נגד במקום בעד, אבל אינני משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: אני מכבד את השר בגין וגם את סגן ראש הממשלה מרידור, ועם זאת אינני משנה את ההצבעה כדי שלא ישמש הדבר תקדים, שאדם יחייבו אותו לשנות את דעתו.

ראובן ריבלין: התוצאה: 35 בעד, אחד נגד ואחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 66), התש"ע–2009, עברה בקריאה ראשונה ותעבור להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן שר האוצר, השר יצחק כהן, לעלות לדוכן הכנסת על מנת להשיב על לא מעט שאילתות רגילות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הוא ישיב, ואחר כך לחבר הכנסת ששאל תינתן זכות לשאלה נוספת.

יצחק כהן: אם הוא יתנהג יפה.

ראובן ריבלין: אם הוא יתנהג לפי התקנון.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן ישיב על שאילתא מס' 11 של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס שאל את שר האוצר ביום כ"ט באדר תשס"ט (25 במרס 2009): מנתוני דוח הפעילות של מפעל הפיס לשנת 2008 עולה שמתוך 19 מיליון ש"ח שניתנו לפעולות תרבות, ניתן מעט מאוד, לכאורה, לתרבות חרדית.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מדוע לא נקבעים קריטריונים לחלוקה שוויונית של תקציבי מפעל הפיס? 2.

ראובן ריבלין: מדוע לא ימונו דירקטורים חרדיים במפעל-הפיס, בהתאם לחלקם היחסי באוכלוסייה?

יצחק כהן: שאילתא מס' 11 בעניין תקציב מפעל הפיס – רקע כללי: מפעל הפיס הוא חברה מוגבלת בערבות שאין לה הון מניות.

יצחק כהן: עיקר מטרותיה של החברה לארגן ולערוך הגרלות והימורים על-פי היתרים משר האוצר או ממי שהשר הסמיכו לכך, ולהשתמש בהכנסותיה אלה למתן מענקים לרשויות המקומיות בתחומי החינוך, הרווחה, התרבות והאמנות.

יצחק כהן: החברה הוגדרה כחברה לתועלת הציבור ופעולותיה הן להשגת מטרות ציבוריות בלבד.

יצחק כהן: מספר החברים במפעל הפיס הוא 39, כולם נציגי הרשויות המקומיות.

יצחק כהן: ההיתר למפעל הפיס לעריכת הגרלות חודש בחודש מרס 2007 וניתן לתקופה של חמש שנים עד סוף שנת 2011.

יצחק כהן: 1. א.

יצחק כהן: סעיף 49 לתקנון מפעל הפיס קובע כי למפעל הפיס תהיה מועצה ציבורית מייעצת אשר תפקידה לייעץ לדירקטוריון וליושב-ראש הדירקטוריון של החברה, בין היתר בתחומים של אתיקה ציבורית ומדיניות ארוכת טווח באשר לייעוד כספי מפעל הפיס; ב.

יצחק כהן: על-פי סעיף 61 לתקנון הוקמה המועצה לתרבות ואמנות המוסמכת לקבוע את חלוקת ההקצבות ליצירה בתחום התרבות והאמנות; ג.

יצחק כהן: שר האוצר אינו קובע את אמות המידה לחלוקת ההקצבות על-ידי מפעל הפיס.

יצחק כהן: ואולם, שר האוצר תומך בחלוקה צודקת של הקצבות מפעל הפיס בין כל אזרחי המדינה בהתבסס על אמות מידה שוויוניות, שקופות וראויות.

יצחק כהן: 2 .

יצחק כהן: סעיף 71 לתקנון מפעל הפיס קובע כי הדירקטוריון של החברה ימנה לפחות חמישה חברים אך לא יותר מ-13, כמפורט להלן – – –

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, לא קיבלתי תשובה.

ראובן ריבלין: השר יענה ואחר כך תשאל אותו.

יצחק כהן: לשאלה מס' 2, כבוד הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: זה בשבילי עדיין?

יצחק כהן: הכול בשבילך.

יצחק כהן: סעיף 71 לתקנון מפעל הפיס קובע כי הדירקטוריון של החברה ימנה לפחות חמישה חברים, אך לא יותר מ-13, כמפורט להלן: 1.

יצחק כהן: שלושה חברים נציגי שלוש הערים הגדולות, ירושלים, תל-אביב וחיפה; 2.

יצחק כהן: ארבעה חברים ראשי רשויות מקומיות המתמנים על-ידי מרכז השלטון המקומי; 3.

יצחק כהן: חבר אחד יושב-ראש ארגון המועצות האזוריות; 4.

יצחק כהן: חבר אחד המתמנה על-ידי שר האוצר ובלבד שהוא פקיד בכיר במשרד האוצר המכהן בתפקיד שדרגתו שווה לפחות לדרגת סמנכ"ל; 5.

יצחק כהן: חבר אחד המתמנה על-ידי שר הפנים, ובלבד שהוא פקיד בכיר במשרד הפנים, כאמור לגבי עובד משרד האוצר; 6.

יצחק כהן: חבר אחד המתמנה על-ידי ראש הממשלה; 7.

יצחק כהן: שני נציגי ציבור, אחד מהם מתמנה על-ידי שר האוצר יחד עם ראש הממשלה והשני על-ידי שר הפנים יחד עם ראש הממשלה, ובלבד שהם אינם חברי הכנסת או חברי מועצה של רשות מקומית או עובדים בשירות המדינה או בשירות רשות מקומית.

יצחק כהן: עוד נקבע בתקנון מפעל הפיס כי מינוי שני נציגי הציבור יאושר בידי הוועדה הציבורית לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות, מה שנקרא ועדת-שפניץ.

יצחק כהן: שר האוצר תומך בייצוג הולם של כל המגזרים במדינה בדירקטוריון של מפעל הפיס, ואולם כפי שאפשר לראות מהאמור לעיל, השפעתו של שר האוצר על מינוי הדירקטורים במפעל הפיס קטנה מאוד ומוגבלת בתנאים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מוזס, אדוני יבהיר על מה הוא לא ענה, על מה כן ענה.

ראובן ריבלין: עכשיו זה הזמן שלו.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר האוצר, אני מאוד מעריך את מפעל הפיס על המפעלים החשובים שלו בתחום החינוך והרווחה, אבל בכל התשובה ששמעתי כאן לא שמעתי שרוב מוחץ – כמעט 100%, זאת אומרת 90% – הם כולם עובדים, פקידים, מישהו שקשור בצורה כזאת למפעל הפיס או לשלטון המקומי.

מנחם אליעזר מוזס: השאלה שלי היא: מדוע לא ימונו דירקטורים חרדים במפעל הפיס?

מנחם אליעזר מוזס: ובכלל, אם אלה כספי ציבור, שיהיו נציגי ציבור.

יצחק כהן: אני חושב שבין הנציגים שפירטתי בהחלט ראוי שיהיו נציגים חרדים.

יצחק כהן: הם יכולים ודאי להשתלב בכל הרשימה הארוכה שהקראתי פה.

יצחק כהן: אני חושב שכבודו צודק, וצריך להביא את זה לדיון ולראות כיצד לשלב את נציגי הציבור החרדי בדירקטוריון, מכיוון שלפי כל הסעיפים שקראתי לפניך, אדוני, בהחלט אפשר.

יצחק כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר ישיב על שאילתא מס' 38: הצמדת שכר השוטרים לשכר חיילי הקבע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה ביבי אינו נוכח, לכן התשובה היא לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה ביבי שאל את שר האוצר ביום י"ד בניסן התשס"ט (8 באפריל 2009): לפני כשנתיים שולמה לכלל חיילי הקבע ולגמלאים בצה"ל תוספת בשם "אי-קביעות".

ראובן ריבלין: מדובר בתוספת שכר לכל דבר ועניין, ולשמה אין משמעות.

ראובן ריבלין: התוספת לא שולמה לשוטרים ולסוהרים, בניגוד להחלטת הממשלה ש/33.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מדוע לא שולמה תוספת בהתאמה גם לשוטרים ולסוהרים כמתחייב מהחלטת הממשלה ש/33?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: מה ייעשה בנדון?

יצחק כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק כהן: בשנים 2006–2007 נחתמו שלושה סיכומי דברים בין משרד האוצר – הממונה על השכר – לבין צה"ל.

יצחק כהן: הצד השווה בכל הסיכומים האמורים הוא שכולם עוסקים בקביעת ובהענקת תוספת שכר שהונהגה לבעלי תפקידים בקבע מובהק בצה"ל, אשר מכונה תוספת העדר ביטחון תעסוקתי.

יצחק כהן: להלן אפרט את הרקע למתן התוספת בצה"ל: בשנים האחרונות, ובכלל זה בעשור האחרון, נדרש צה"ל על-ידי ממשלת ישראל לצמצם בין היתר את מספר משרתי הקבע.

יצחק כהן: עד כה גובשו חמש תוכניות לצמצום מספר המשרתים בקבע.

יצחק כהן: בתוכנית האחרונה, שהופעלה משנת 2003 – תוכנית "קלע" – שוחררו משירות קבע בצה"ל אלפי משרתים בשירות קבע מובהק, על-פי החלוקה הבאה:

יצחק כהן: 3,300 תפקידים בוטלו והממלאים אותם פוטרו מצה"ל במסגרת הסטת מקורות תקציביים מתחום כוח-האדם לתחום ההתעצמות, נוסף על 1,000 משרתי קבע המשוחררים לקצבה מדי שנה, אף כי חלקם היו מעוניינים להישאר בצבא ולהמשיך לשרת גם לאחר הגיעם לגיל הקצבה המינימלי.

יצחק כהן: מעבר לכך, בעקבות דוח-ברודט והתוכניות הרב-שנתיות ליישומו, לא מן הנמנע שצה"ל יבצע התאמות נוספות בתחום התקציב וכוח-האדם כדי להעמיד מקורות נוספים לצורך מוכנות והתעצמות צה"ל.

יצחק כהן: מהאמור לעיל עולה כי משרת בקבע מובהק בצה"ל אינו נהנה מביטחון תעסוקתי כלשהו, גם לאחר שנות שירות מרובות.

יצחק כהן: המשרתים בצה"ל, הן בקבע ראשוני והן בקבע מובהק, משרתים על-פי כללים המאפשרים גמישות תפעולית לצה"ל, ובכלל זה אפשרות לסיים את שירותם באופן מיידי עקב החלטות בעניין צמצום כוחות הצבא.

יצחק כהן: תהליכים אלו רק העצימו את העדר הביטחון התעסוקתי של המשרתים בקבע מובהק, ועל כן ביקש צה"ל לפצותם על כך, ולא לגרוע מסמכויות הניהול העומדות לו ומאפשרות לו חופש פעולה וגמישות מרבית בתחום ניהול כוח-האדם, תחום שיש לו השלכה ישירה על תקציבו של צה"ל.

יצחק כהן: לנוכח העדר ביטחון תעסוקתי כלשהו בצה"ל הוחלט לשלם למשרתים בו בקבע מובהק תוספת העדר ביטחון תעסוקתי.

יצחק כהן: מדובר בתוספת המותנית בקיומה של גמישות ניהולית בצה"ל, המאפשרת יישום מיידי של תוכניות פרישה וסיום שירות.

יצחק כהן: עוד נקבע כי ביטול קיומה של הגמישות הניהולית בצה"ל, אם יהיה, יגרור ביטול הזכאות לתוספת העדר הקביעות.

יצחק כהן: עוד יצוין כי הזכאות לתוספת היא למשרתים בקבע מובהק בלבד – לקצינים בדרגות רב-סרן עד אלוף; לנגדים בדרגות רס"ר עד רנ"ג – בשיעור הולך ופוחת ככל שמדובר בדרגה גבוהה יותר.

יצחק כהן: תוספת העדר ביטחון תעסוקתי משתלמת לגמלאי שירות הקבע המובהק בצה"ל, שהתקיים בהם התנאי שבבסיס התוספת טרם פרישתם, בשל הוראת ההצמדה הקיימת בחוק שירות הקבע (גמלאות).

יצחק כהן: אשר לשוטרים ולסוהרים – על-פי האמור בהחלטת הממשלה ש/33, תישמר ההשוואה בין שכר השוטרים והסוהרים לשכר משרתי הקבע, ושינויים בשכר משרתי הקבע ייבחנו על-ידי ועדת מעקב.

יצחק כהן: במסגרת זו על חברי ועדת המעקב לבחון אם התוספת שהוענקה בצה"ל רלוונטית גם לשוטרים ולסוהרים.

יצחק כהן: ואולם הן להלכה הן למעשה ניכר כי למשרתים במשטרה ובשירות בתי-הסוהר יש ביטחון תעסוקתי משמעותי.

יצחק כהן: התנאים החושפים את המשרתים בקבע מובהק בצה"ל לסכנת פיטורים מתמדת אינם מתקיימים במשטרה ובשב"ס.

יצחק כהן: יוצא כי התנאי של העדר ביטחון תעסוקתי שבבסיס תוספת העדר קביעות אינו רלוונטי לשוטרים ולסוהרים, ולפיכך גם התוספת אינה רלוונטית לשוטרים ולסוהרים.

יצחק כהן: על כן אין כל חובה להחיל את תוספת העדר הביטחון התעסוקתי במשטרה ובשב"ס.

יצחק כהן: החלטת הממשלה ש/33 אינה מזכה שוטרים וסוהרים בתוספת העדר ביטחון תעסוקתי, שכן היא איננה רלוונטית להם.

יצחק כהן: הנושא נבחן על-ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ולא נמצא כי משרד האוצר עשה בתשלום התוספת רק למשרתי קבע מעשה שאינו עולה בקנה אחד עם החלטת הממשלה ש/33.

יצחק כהן: אציין כי ועדת המעקב מכוח החלטה ש/33 קיימה דיון בנושא תוספת העדר ביטחון תעסוקתי, אולם ללא רוב מסכים בוועדה להחלת התוספת, היא אינה חלה במשטרה ובשב"ס.

ראובן ריבלין: שאילתא מס' 73: ביטול איחוד הרשויות המקומיות בסאג'ור ובעיר-הכרמל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע נמצא.

ראובן ריבלין: נא להשיב על השאילתא שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאל את שר האוצר ביום כ"ו באייר התשס"ט (20 במאי 2009): הכנסת אישרה פה-אחד לבטל את איחוד הרשויות המקומיות בעיר סאג'ור ובעיר-הכרמל.

ראובן ריבלין: נודע לי כי בחוק ההסדרים החדש נכלל סעיף המבטל את החלטת הכנסת.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: האם הדבר נכון?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: אם כן – מדוע מנסים לבטל בחוק ההסדרים חוקים שהכנסת אישרה פה-אחד?

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: האם נבדקו השלכות החלטה זו ברמה המשפטית והציבורית?

יצחק כהן: 1–3.

יצחק כהן: הביטול האמור לא נכלל בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), וממילא לא נכלל בחוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, בינתיים אנחנו מקדמים בברכה אורחים ביציע, אורחיו של השר ברוורמן, כולם לוחמים בשירות המחתרות האנטי-נאציות שנתפסו ונכלאו בדכאו.

ראובן ריבלין: Welcome to Israel, welcome to the shrine of democracy, the parliament of Israel, the Knesset, and to Jerusalem, of course.

ראובן ריבלין: שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, זו דוגמה קלאסית לעיוות שנוצר, כאשר לא נותנים מענה לשאילתא בתוך זמן סביר.

טלב אלסאנע: על שאילתא רגילה אמורים לקבל תשובה בתוך 21 יום, חודש, חודשיים.

ראובן ריבלין: בתוך 21 יום.

טלב אלסאנע: חלפו כבר שישה חודשים – חודשים.

ראובן ריבלין: כן, אבל זה היה בממשלה הקודמת.

טלב אלסאנע: היה אז דיון על חוק ההסדרים, ואם נכלל או לא נכלל.

טלב אלסאנע: מאז המועצות פורקו, התקיימו בחירות, נבחרו ראשי מועצות, אז אנחנו מדברים על משהו פרה-היסטורי בממדים של ההתפתחות הפוליטית.

ראובן ריבלין: הערתך חשובה.

יצחק כהן: שאלת את הממשלה הקודמת, ב-20 במאי.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: בינתיים היו בחירות.

ראובן ריבלין: אתה צודק, רציפות שלטונית היא רציפות.

יצחק כהן: מה השאלה?

ראובן ריבלין: הוא רק אמר שזה מה שקורה, שעד שהממשלה משיבה השאלה הופכת בלתי רלוונטית.

יצחק כהן: לא במשרד האוצר.

יצחק כהן: משרד האוצר משיב מייד.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים לשאילתא מס' 115: שטרי הכסף הישראליים, של חבר הכנסת נסים זאב, שתמיד נמצא פה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: נא להשיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר האוצר ביום ד' בסיוון התשס"ט (27 במאי 2009): העם היהודי הגיע מקצות העולם לארץ-ישראל מתוך אמונה וביטחון בבורא עולם.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מדוע שטרי הכסף המונפקים במדינת ישראל אינם נושאים הצהרה בדבר ביטחון העם היהודי בבורא עולם או לחלופין אמונה בבורא עולם?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: האם ידוע לכבוד השר שבשטרי הכסף האמריקני יש הצהרה מעין זו? 3.

ראובן ריבלין: מה ייעשה כדי להמליץ על הוספת כיתוב בשטרות הכסף ולשנותם?

יצחק כהן: 1–3.

יצחק כהן: שאילתא רגילה מס' 115 של חברי היקר הרב חבר הכנסת נסים זאב, בעניין שטרי הכסף הישראליים.

יצחק כהן: הנפקת שטרות מוסדרת בחוק בנק ישראל, התשי"ד–1954.

יצחק כהן: מדינות בעולם, למעט מדינות בודדות, אינן נוהגות לעשות שימוש במונחים הרווחים בחוגים דתיים על שטרות.

יצחק כהן: לצערי הרב – אני חושב שזה היה ראוי.

יצחק כהן: אם ארצות-הברית ראתה לכתוב על השטר שלה "בה' מבטחנו" – – –

ראובן ריבלין: אתה יודע למה בארצות-הברית כתוב על הדולר: In God we trust ?

יצחק כהן: אתה תשלם מזומן.

ראובן ריבלין: All the others pay cash.

דוד רותם: השאלה היא איזו – – –

יצחק כהן: של גחלי רתמים.

יצחק כהן: ישראל היא מדינה שיש בה מספר לא מבוטל של מיעוטים דתיים.

יצחק כהן: לא מן הנמנע שמלים על שטרות המבטאות את ביטחון העם היהודי בבורא עולם או אמונה בבורא עולם – זה דבר שראוי שיהיה.

יצחק כהן: יש לציין שאם יוספו מלים כאמור על השטרות זה יביא הרבה כבוד למדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, שאלה נוספת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: אדוני סגן השר, מכיוון שהבאתי הצעת חוק, ואני רואה שאתה ממש תומך נלהב, השאלה היא אם אתה חושב שתשכנע את הממשלה שהחוק שלי יעבור, בעזרת השם, ואז we trust in you also that you will do something.

ראובן ריבלין: האנגלית שלך משתפרת מיום ליום, חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: קביעות הנגיד לעניין צורתם, תוכנם ושאר הפרטים של שטרי הכסף מתבססות על המלצות הוועדה לתכנון שטרי הכסף, מעות ומטבעות.

יצחק כהן: בראש הוועדה עמד בזמנו השופט העליון בדימוס מר גבריאל בך, ובין חבריה היו פרופסור לתלמוד, פרופסור לאמנות יהודית, ארכיאולוג ובעלי מקצוע רלוונטיים נוספים.

יצחק כהן: הוועדה נדרשה בעבר לסוגיה האמורה.

יצחק כהן: אני מקווה שבעקבות הדרישה החוזרת של חבר הכנסת הרב נסים זאב הוועדה החשובה הזאת תשקול את העניין שנית, ובחיוב.

יצחק כהן: אני מאמין שזה יביא הרבה הרבה כבוד למדינת היהודים.

יצחק כהן: אנחנו דורשים מכל העולם שיכירו בנו כמדינת היהודים, אבל קודם כול שאנחנו נכיר בה כמדינת היהודים.

ראובן ריבלין: יש לי הזדמנות לומר לך, אדוני סגן השר, ולך, חבר הכנסת נסים זאב, שבפרוטוקול המצולם, שהוא ערוץ-99, כך כתוב מתחת לתמונה, שכרגע רואים בה את כבוד סגן השר ולפעמים רואים אותך: חבר הכנסת נסים זאב, ש"ס, שאל את סגן שר הביטחון על אי-רישום הצהרת ביטחון בה' על שטרות הכסף.

ראובן ריבלין: כל הארץ שומעת ורואה את הקולות.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר ישיב בנושא אגרת הטלוויזיה – שאילתא מס' 120, של חבר הכנסת אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאל את שר האוצר ביום י"א בסיוון התשס"ט (3 ביוני 2009): חלק גדול מתושבי מדינת ישראל סבורים כי תשלום אגרת הרדיו והטלוויזיה עבור מקלטי רדיו וטלוויזיה היא נטל על אזרחי המדינה, ועל כן מוצע לבטל את האגרה.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: 1.

ראובן ריבלין: מה הוא הסכום ומה הוא אחוז הגבייה בכל שנה?

ראובן ריבלין: 2.

ראובן ריבלין: למה לא מבטלים את האגרה במיוחד לאור ההתפתחות הטכנולוגית?

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: למה אין משרד האוצר מנסה לחפש חלופות למימון הטלוויזיה הרשמית?

יצחק כהן: שאילתא רגילה מס' 120, של ידידי חבר הכנסת אברהים צרצור, בעניין אגרת הטלוויזיה.

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: מנתונים שנמסרו לנו מאגף הגבייה של רשות השידור:

יצחק כהן: סכום האגרה בשנת 2009 הוא 376 ש"ח למשק בית ו-116 ש"ח מבעל רכב.

יצחק כהן: שיעור הגבייה הוא כ-74.4% מכלל האוכלוסייה.

יצחק כהן: בשנת 2008 היה סכום גביית האגרה כ-680 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: 2–3.

יצחק כהן: רשות השידור היא גוף שהוקם על-פי חוק במטרה לעסוק בהפקה ובשידורי תוכן.

יצחק כהן: כדי להבטיח את עצמאות הרשות, המהווה יסוד חשוב בפעילותה, וכדי להפריד את נושא השידורים מפעילות הממשלה, נקבע בחוק רשות השידור כי תקציב הרשות ימומן מגביית אגרה מהציבור.

יצחק כהן: מנגנון זה למימון השידור הציבורי קיים במדינות רבות בעולם.

יצחק כהן: הממשלה נמנעת מלהתערב בנושאי תוכן ובנושאים שעניינם תקציב המשמש להפקה ולשידור של תוכן.

יצחק כהן: אין היום כוונה למצוא חלופות למימון השידור הציבורי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת צרצור, השיח' צרצור, חבר הכנסת הנכבד.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, עד שהאגרה הזאת תתבטל לחלוטין – ולזה אני מתפלל, ואעשה גם עם כל הקולגות שלי, כדי לבטל את האגרה הזאת ואת החוק הזה – אני רוצה לשאול על מבצעי הגבייה הברוטליים שרשות המסים מבצעת לעתים קרובות או לעתים רחוקות.

אברהים צרצור: שאלתי היא: האם משרד האוצר מתכוון לבטל לפחות את מבצעי הגבייה הברוטליים האלה ולעבור לשיטה אחרת שתוכל להסדיר את החובות האלה בצורה מסודרת, בצורה הוגנת וגם בצורה אנושית?

אברהים צרצור: תודה.

יצחק כהן: חשוב שחברת הגבייה, שרשות השידור, תעשה את זה בצורה אנושית, ובטח לא בצורה ברוטלית.

יצחק כהן: אני חושב שזה מלה כוללנית מדי.

יצחק כהן: אם לכבודו יש מקרים ספציפיים שהתנהגו בהם בצורה ברוטלית, אני אשמח אם כבודו יעביר את החומר אלינו.

יצחק כהן: אנחנו נטפל בזה בכל החומרה.

ראובן ריבלין: צריך לדון בנושאים נקודתיים בשאילתות רגילות.

ראובן ריבלין: אין דברים כלליים.

ראובן ריבלין: כלליים – יש לנו שאילתות בעל-פה, שהן חשובות ביותר, ומפעם לפעם חברי הכנסת מקבלים הזדמנות לשאול שאלות, כל אחד בכל מושב פעמיים, ואנחנו מאשרים שאלות מאוד נוקבות.

ראובן ריבלין: כבוד השר ישיב לשאילתא מס' 176 בעניין פנקסי מע"מ, של חברת הכנסת חנין זועבי.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד סגן השר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי שאלה את שר האוצר ביום כ"ה בסיוון התשס"ט (17 ביוני 2009): כידוע, תאריך תשלום השומה בפנקסי מס הכנסה הוא ה-15 בכל חודש.

ראובן ריבלין: אם תאריך זה נופל בשבת ניתן אישור מיידי לתשלום ביום שלאחריו, מאחר שימי שבת הם ימי מנוחה ליהודים והבנקים סגורים.

ראובן ריבלין: רצוני לשאול: היות שימי ראשון ושישי הם ימי מנוחה לנוצרים ולמוסלמים ובימים אלה הבנקים והעסקים סגורים, למה לא לאפשר העברת תשלום השומה ליום שני?

יצחק כהן: סעיף 67(ב) לחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, קובע כי דוח תקופתי לפי החוק האמור "יוגש תוך 15 יום לאחר תקופת הדוח שבו".

יצחק כהן: לפיכך, ולאור העובדה שהחוק אינו קובע דחיית מועד התשלום ליום שלמחרת אם 15 בחודש חל ביום שבת, הרי שהחל משנת המס 2010, בני כל הדתות, ללא קשר ליום מנוחתם, ישלמו ויגישו את הדוח התקופתי עד ליום 15 בחודש.

יצחק כהן: כך, אם המועד האחרון לתשלום 15 בחודש חל ביום מנוחה כלשהו, הרי שהעוסק יצטרך לשלם ולהגיש את הדוח התקופתי שלו יום לפני אותו יום מנוחה, כדי לקיים את הוראות החוק.

חנין זועבי: אני לא הבנתי.

יצחק כהן: אני חושב שאת צודקת.

יצחק כהן: אני מבקש שיענו מחדש בעניין הזה.

חנין זועבי: אני לא הבנתי את התשובה, אתה מבין את התשובה?

חנין זועבי: זאת השאילתא.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: החוק אומר 15 יום, בלי להתחשב ביום המנוחה, אבל אם חל 15 יום ביום המנוחה – שישלם יום קודם, ב-14.

יצחק כהן: זה התשובה.

חנין זועבי: רק אם זה נופל – – – אפשר לשאול?

יצחק כהן: כן, כן, בבקשה.

דני דנון: יש לך זכות לשאלה נוספת, בבקשה.

חנין זועבי: יש לי שאלה נוספת, אבל לפני השאלה הנוספת אני רוצה להבין את התשובה.

יצחק כהן: אני אסביר את זה עוד פעם.

חנין זועבי: אם זה נופל ביום שבת, אז בצורה אוטומטית, העברת הדוח מתבצעת יום לאחרי.

חנין זועבי: השאלה שלי: אם זה נופל ביום שישי או ביום ראשון – שאלה ימי המנוחה של המוסלמים והנוצרים – אז למה שזה לא יועבר בצורה אוטומטית יום אחרי?

יצחק כהן: זה שאלה מצוינת.

חנין זועבי: זה השאילתא.

חנין זועבי: זו אינה שאלה נוספת.

יצחק כהן: הקראתי לך את התשובה של המשרד, אבל אני אומר שאני אחזיר את התשובה הזו למשרד, שיבדקו את זה, מכיוון שהטענה שלך נשמעת על פניה מאוד צודקת.

יצחק כהן: אנחנו נבדוק ונחזור אלייך, בסדר?

חנין זועבי: תודה.

יצחק כהן: שאלה טובה.

יצחק כהן: לשאלה טובה צריך גם תשובה טובה.

שלי יחימוביץ': חנין, קיבלת ציון לשבח על השאלה.

דני דנון: אנחנו ממשיכים – לפי בקשתו של חבר הכנסת ניצן הורוביץ – בשאילתא מס' 272.

יצחק כהן: שאלה מצוינת.

חנין זועבי: אבל עד מתי – – –

יצחק כהן: אני אחזיר את זה, שיבחנו את זה עוד פעם, ונחזור אלייך באופן אישי, או, אם תרצי, מעל הדוכן; איך שנוח לך.

יצחק כהן: תודה רבה.

דני דנון: אדוני סגן השר, אנחנו עוברים לשאילתא 272 – חבר הכנסת ניצן הורוביץ ביקש להקדים והמזכירות נענתה: שימוש בחומרים ממוחזרים בפרויקטים של חברות ממשלתיות.

דני דנון: חבר הכנסת שאל את שר האוצר ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): החלטת הממשלה מ-2003 מחייבת חברות ממשלתיות לעשות שימוש בחומרים ממוחזרים בהיקף של 20% מסך הצריכה.

דני דנון: ב-2008 חייבה הממשלה התקנת תקנות בנושא זה.

דני דנון: רצוני לשאול: 1.

דני דנון: האם הותקנו התקנות?

דני דנון: 2.

דני דנון: אם לא – מתי יותקנו?

דני דנון: 3.

דני דנון: אם כן – מה הוא היקף יישום השימוש בחומרים ממוחזרים בחברות הממשלתיות?

יצחק כהן: 3-1.

יצחק כהן: לא ידוע לרשות החברות הממשלתיות על תקנות המחייבות חברות ממשלתיות בשימוש בחומרים ממוחזרים במסגרת פעילותן בשיעור כזה או אחר או על חיוב בהתקנת תקנות שכאלו מכוח החלטת ממשלה או חקיקה כלשהי.

יצחק כהן: בשנת 2008 התקבלה החלטת ממשלה מס' 4165, שבמסגרתה הוטל על מנהל רשות החברות הממשלתיות למנות נציג שיעמוד בראש צוות שיעסוק בהגברת השימוש בחומרים ממוחזרים בפרויקטים של תשתית ובנייה של חברות ממשלתיות.

יצחק כהן: הצוות קיים מספר רב של פגישות עם חברות ממשלתיות העוסקות בתחום התשתיות.

יצחק כהן: נושא זה של מיחזור פסולת בניין בפרויקטים של תשתית מיושם בחברות ממשלתיות רלוונטיות כגון מע"צ ו"רכבת ישראל", אשר כבר הטמיעו במכרזים שהן מפרסמות את הדרישה לשימוש בפסולת בניין.

יצחק כהן: חברות ממשלתיות נוספות אשר הנושא הוצג בפניהן, כגון חברת "נתיבי גז", חברת "נמלי ישראל", עדיין בוחנות אותו לאחר שהוצגו בפניהן היתרונות הגלומים בו.

יצחק כהן: רשות החברות הממשלתיות פועלת בנושא זה בתיאום עם המשרד להגנת הסביבה.

יצחק כהן: בנוסף יודגש כי בחודש יוני השנה הוציא מנהל רשות החברות הממשלתיות חוזר לחברות הממשלתיות בנושא פיתוח בר-קיימא, שבו חויבו החברות להגיש תוכנית אסטרטגית לפיתוח בר-קיימא בחברות.

יצחק כהן: במסגרת תוכנית זו נדרשו החברות להתייחס גם לשימוש בחומרים ממוחזרים כחלק מפעילותה השוטפת של החברה.

יצחק כהן: יצוין כי התוכנית האסטרטגית אמורה להתקבל לעיון הרשות כחלק מן הדוחות הכספיים של החברות עד לתאריך 31 במרס 2010.

יצחק כהן: בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני, העניין הזה של שימוש בחומרים ממוחזרים בבנייה היה חלק מהחלטת ממשלה שנגעה לפסולת באתרים פיראטיים של עבריינים.

ניצן הורוביץ: רק היום, למשל, התפרסמה ידיעה שבישראל מבוצעות מדי שנה 400,000 עבירות של השלכת פסולת, בעיקר פסולת בנייה.

ניצן הורוביץ: העניין של שימוש בחומרים ממוחזרים, זה יכול להקטין את השלכת הפסולת.

ניצן הורוביץ: אפילו לפי הפרסום היום, היתה ידיעה מאוד חזקה, שאחד מכל 1,000 עבריינים שמשליכים פסולת בנייה נתפס.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, על-ידי שימוש בחומרים ממוחזרים בבנייה אתה תשפוך פחות ותזהם פחות, והזיהום כתוצאה מחומרי בנייה הוא קשה ביותר בארץ.

יצחק כהן: אם לחבר הכנסת הורוביץ יש איזשהו ערוץ תקשורת עם הפיראטים, אני אשמח מאוד אם הוא ישוחח אתם ויסביר להם את החשיבות.

ניצן הורוביץ: זה עניין של אכיפה.

ניצן הורוביץ: הקנסות גבוהים, אבל אין מספיק אכיפה, וזורקים את הפסולת.

יצחק כהן: הממשלה משתדלת ככל יכולתה, ואנחנו לקחנו את הדברים לתשומת לבנו.

יצחק כהן: תודה.

דני דנון: שאילתא מס' 217: מינוי מנהל רשות החברות הממשלתיות – של חבר הכנסת נחמן שי; אינו נוכח.

דני דנון: לפרוטוקול.

דני דנון: חבר הכנסת שאל את שר האוצר ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): נודע לי כי תפקיד מנהל רשות החברות הממשלתיות התפנה וצריך לאיישו, וכי שר האוצר מקיים תהליך סמוי מן העין, ככל הנראה כדי להכשיר מינוי פוליטי לתפקיד זה – דווקא במשרד האוצר שמצטיין במינויים מקצועיים.

דני דנון: רצוני לשאול: 1.

דני דנון: מדוע לא תפרסם מכרז פומבי לתפקיד זה?

דני דנון: 2.

דני דנון: מדוע לא תקיים תהליך גלוי ופתוח?

דני דנון: 3.

דני דנון: מדוע השר מביא לכאורה פוליטיזציה לדרג המקצועי במשרד האוצר?

יצחק כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק כהן: סעיף 52(ב) לחוק החברות הממשלתיות קובע, כי מנהל רשות החברות הממשלתיות ימונה בידי הממשלה על-פי הצעת שר האוצר.

יצחק כהן: עוד קובע הסעיף האמור, כי הליך המינוי של מנהל רשות החברות פטור מחובת המכרז לפי חוק שירות המדינה (מינויים).

יצחק כהן: למרות האמור, החליט שר האוצר על מינוי ועדה לאיתור מועמדים לתפקיד חשוב זה.

יצחק כהן: בראש ועדת האיתור עמד הממונה על שוק ההון, מר ידין ענתבי , והשתתפו בה: מר יעקב ברגר, המשנה לנציב שירות המדינה; כבוד השופטת בדימוס הגברת שרה פריש, נציגת ציבור; מר איתן פדן, נציג ציבור שכיהן בעבר כמנכ"ל של חברות ממשלתיות ומכיר את תפקיד מנהל רשות החברות מכוח תפקידיו כאמור; ד"ר אבי שמחון, נציג האקדמיה.

יצחק כהן: עם הקמת הוועדה פרסמו נציבות שירות המדינה ומשרד האוצר מודעה בעיתונות הכתובה לאיתור מועמדים לתפקיד.

יצחק כהן: בעקבות הפרסומים הוגשו 44 מועמדויות.

יצחק כהן: הוועדה בחנה את קורות החיים של המועמדים והחליטה על זימונם של 11 מועמדים שנראו לה כמתאימים ביותר לתפקיד.

יצחק כהן: לאחר שהופיעו המועמדים בפני הוועדה החליטו חברי הוועדה פה אחד להמליץ לשר האוצר על שלושה מועמדים סופיים.

יצחק כהן: עם בחירת המועמד על-ידי שר האוצר הועבר המינוי לאישור הממשלה, והיא החליטה ב-1 באוקטובר למנות את דורון כהן לתפקיד מנהל רשות החברות הממשלתיות.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: מהאמור עולה כי אין כל בסיס להאשמה כאילו שר האוצר מביא לפוליטיזציה של הדרג המקצועי במשרד האוצר.

דני דנון: שאילתא מס' 236: הנתק בין בנקים בישראל לבנקים בעזה, של חבר הכנסת אברהים צרצור.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: חבר הכנסת שאל את שר האוצר ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): הבנקים בישראל, במיוחד דיסקונט והפועלים, ניתקו את הקשר עם הבנקים ברצועת-עזה.

דני דנון: תושבים המקבלים המחאות סיוע בנקאיות מארגונים ועמותות ישראליים שפועלים על-פי חוק, אינם יכולים לפרוע אותן.

דני דנון: רצוני לשאול: 1.

דני דנון: האם נכון הדבר?

דני דנון: 2.

דני דנון: אם כן – מה ייעשה כדי שהבנקים בעזה יפרעו את ההמחאות?

דני דנון: 3.

דני דנון: למה בנקים בעזה אינם מקבלים אותו יחס כמו הבנקים בגדה המערבית?

יצחק כהן: 1–3.

יצחק כהן: מטעמים של איסור מימון טרור ובשל הסיכון הכרוך בפעילות זו, הפסיקו הבנקים הישראליים לספק שירותים לסניפי הבנקים הפועלים ברצועת-עזה.

יצחק כהן: לפיכך, אין עוד אפשרות להעביר כספים לרצועת-עזה באמצעות הבנקים הישראליים.

יצחק כהן: לאחר השתלטות ארגון ה"חמאס" על רצועת-עזה ולאחר קביעת ועדת השרים לביטחון לאומי כי לנוכח השתלטותו של ארגון ה"חמאס" על רצועת-עזה הפכה הרצועה לשטח עוין למדינת ישראל, פנו נציגי הנהלות הבנקים הנותנים שירותים קורספונדנטיים לבנקים ברצועת-עזה והודיעו על כוונתם להפסיק את מתן השירותים האמורים.

יצחק כהן: ואכן, בתחילת שנת 2009 הפסיקו הבנקים את מתן השירותים האמורים.

יצחק כהן: במקביל לאמור נבחנו אפשרויות אחרות למתן שירותים לבנקים הפועלים ברצועת-עזה, ואולם עד כה לא נמצא פתרון לכך.

אברהים צרצור: לא נמצא פתרון.

יצחק כהן: אולי תזרז את תהליך השלום, יהיה שלום ונגמור את הסיפור הזה.

אברהים צרצור: אללה כרים.

יצחק כהן: בעזרת השם.

דני דנון: ברוח זו, אנחנו עוברים לשאילתא הבאה, שאילתא מס' 259 – – –

יצחק כהן: אדוני שר הפנים, כבוד שר הפנים, אפשר לרדת?

אברהם מיכאלי: לא, יש לך עוד.

דני דנון: בינתיים, יש לך עוד כמה משימות להשלים, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: בבקשה.

יצחק כהן: משכנו זמן.

דני דנון: שאילתא מס' 259:

דני דנון: הקפאת הרפורמה ברשות השידור – של חבר הכנסת אמנון כהן.

דני דנון: חבר הכנסת שאל את שר האוצר ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): פורסם כי משרד האוצר הקפיא את הרפורמה ברשות השידור, וזאת "כל עוד נוקטים העובדים עיצומים".

דני דנון: רצוני לשאול: 1.

דני דנון: מה הם עיקרי הרפורמה?

דני דנון: 2.

דני דנון: מדוע היא הוקפאה? 3.

דני דנון: אילו עובדים נוקטים עיצומים?

דני דנון: 4.

דני דנון: כיצד תסתיים פרשה זו?

דני דנון: ומתי?

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: כבוד חבר הכנסת אמנון כהן – חבר כנסת חרוץ, אלוף החקיקה.

דני דנון: בהחלט.

יצחק כהן: מגיע לו צל"ש.

דני דנון: בהחלט.

דני דנון: הוא גם מהסיעה הנכונה.

יצחק כהן: אני בניגוד עניינים, אתה תגיד את זה.

אמנון כהן: בן פורת יוסף.

אברהים צרצור: הוא מתחיל להסמיק עכשיו.

יצחק כהן: חברי חבר הכנסת אמנון כהן, הרפורמה נועדה להבריא את רשות השידור ולהופכה לרשות יעילה ודינמית שתוכל לעמוד במשימתה ולספק שידור ציבורי בסטנדרטים איכותיים.

יצחק כהן: אתה תיאמת את השאילתא עם חבר הכנסת אברהים צרצור?

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: עיקרי הרפורמה הם: א.

יצחק כהן: שינוי ארגוני של הרשות שיתאים את פעילות הרשות לשינויים שחלו בענף השידורים וישפר את יכולתה להתחרות ולהציע חלופה של שידור ציבורי לגופי השידור המסחריים.

יצחק כהן: ב.

יצחק כהן: רכש והצטיידות בטכנולוגיות חדשות שיעלו את רמת ואיכות השידור הציבורי ויעלו את תהליכי העבודה ברשות; ג.

יצחק כהן: צמצום היקפי כוח-אדם וביטול תקנים שאינם נחוצים.

יצחק כהן: יש להדגיש כי סיום ההעסקה של העובדים הוא על-פי תוכנית המעניקה להם תנאי פרישה חסרי תקדים; ד.

יצחק כהן: חתימה על הסכמי שכר והעסקה חדשים שיחולו על עובדים קיימים ועל עובדים חדשים; ה.

יצחק כהן: מעבר לגיוס עובדים חדשים בתנאי שכר והעסקה מאושרים וברמות שכר מקובלות.

יצחק כהן: הסכמים אלה יחליפו את כל ההסכמים וההסדרים הקיימים ברשות, אשר רובם לא אושרו על-ידי הממונה על השכר.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: אין מדובר בהקפאה של הרפורמה.

יצחק כהן: במכתבו של סגן בכיר לממונה על השכר, מר ברק שטרוזברג, הובהר כי במצב הנוכחי, שבו ועדי העובדים אינם עומדים בהסכמות ואף מקשיחים עמדות, לא תהיה רפורמה.

יצחק כהן: ועדי העובדים נדרשים לשאת באחריות ולהתקדם בדיונים ולא לחזור בהם מהסכמות שהושגו.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: העיצומים ננקטו על-ידי עובדי הדירוג המשולב, המינהלי והמח"ר שברשות.

יצחק כהן: 4.

יצחק כהן: לאחר שהממונה על השכר זימן את כל המעורבים במשא-ומתן – הנהלה, עובדים וכן עובדי משרד האוצר הרלוונטיים – לישיבה משותפת כדי לדון בנושא, חזרו הצדדים לשולחן המשא-ומתן ונקבע לוח זמנים אינטנסיבי כדי להגיע להסכמות.

יצחק כהן: במהלך חודשי אוגוסט וספט

יצחק כהן: מבר התקיימו כמה ישיבות עם ועד העיתונאים והוועד המשולב, ונקבעה סדרת ישיבות במהלך החצי השני של חודש אוקטובר – שלושה ימי משא-ומתן מלאים ורצופים עם כל דירוג – במטרה להגיע להסכמות בסוגיות שנותרו על הפרק ובמטרה לגבש את ההסכמים הקיבוציים כדי שהרפורמה תצא לדרך.

יצחק כהן: במקביל חתמו רשות השידור ונציגויות העובדים על החלטת מעקב אשר מאריכה את תוקף הסכמי הפרישה לתקופה שעד 1 בנובמבר 2009, עם אפשרות להארכה בחודש נוסף, ככל שיידרש, דבר המאפשר לצדדים להמשיך לשאת ולתת עד לסיכומים שיאפשרו רפורמה ברשות השידור.

יצחק כהן: כמו כן מתקיימים דיונים בין הרשות למשרד האוצר על העלות הכוללת של הרפורמה ועל החלופות השונות למימונה.

יצחק כהן: תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת אמנון כהן מבקש לשאול שאלה נוספת?

אמנון כהן: אני מסתפק בדבריו.

דני דנון: יפה.

דני דנון: יש הבנה בין הכוהנים בבית.

דני דנון: זה חשוב מאוד.

דני דנון: אני מודה לסגן השר – יש לך שאילתא נוספת, אחרונה אליך, שאילתא מס' 311, של חברת הכנסת מרינה סולודקין, בנושא: פעילות אנשי מס רכוש בשדרות.

דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין שאלה את שר האוצר ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): על-פי החוק, נציגי מס רכוש אמורים להגיע לעסק שנפגע עד שבועיים מיום הפגיעה.

דני דנון: מכיוון שהם מגיעים מייד אחריה, נפגעים רבים בשדרות טועים בבחירת מסלול הפיצויים המועדף עליהם.

דני דנון: רצוני לשאול: 1.

דני דנון: האם אפשר לבקש לשנות את המסלול בתוך שבועיים מיום הפגיעה?

דני דנון: 2.

דני דנון: אם לא – אילו אלטרנטיבות עומדות לרשות הנפגע?

יצחק כהן: 1–2.

יצחק כהן: אנשי מס רכוש הם עובדי מדינה מצטיינים ומסורים, שמסרו את נפשם בעתות מלחמה – כולנו ראינו מה הם עשו.

יצחק כהן: הפועלים בשדרות אומדים את נזקי הרכוש של התושבים סמוך ביותר למועד הפגיעה.

יצחק כהן: סמיכות הזמנים נוסכת בתושבים רוגע וביטחון כי הם מקבלים מהמדינה טיפול מיידי ומסור.

יצחק כהן: אם מתגלים נזקים נוספים לאחר ביקורם הראשון של המעריכים, הם מגיעים פעם נוספת למקום הפגיעה.

יצחק כהן: יודגש כי לפחות ב-30% ממקרי הפגיעה אנשי מס רכוש מגיעים בממוצע שלוש פעמים, הכול כדי לתת פיצוי מלא על כל נזקי הרכוש שנגרמו.

יצחק כהן: כאשר נדרש ביקור נוסף, אין בוחנים אם חלפו שבועיים מיום קרות הנזק.

יצחק כהן: המעריכים מגיעים שוב למקום האירוע גם אם חלפה תקופה ארוכה יותר מהשבועיים האמורים.

יצחק כהן: לגבי מסלולי הפיצוי בגין הנזק הישיר – לאזרח יש שתי אפשרויות שלפיהן יוכל לקבל את הפיצוי בעבור נזק שנגרם לו או למבנה השייך לו: בעל דירה יזמין בעצמו את אנשי המקצוע שישפצו את המבנה שנפגע ויקבל ממס רכוש את כספי הפיצוי שנקבעו בדוח השמאי או המהנדס ישירות לחשבון הבנק, כנגד הצגת קבלות.

יצחק כהן: במקרים שבהם מדובר בנזק נרחב, או במי שאינו יכול לנהל בעצמו את תהליך השיפוץ, הטיפול יועבר לחברות משקמות מטעם מס רכוש, ואלה יבצעו את התיקונים באמצעות קבלני משנה.

יצחק כהן: מאחר שמועד הביקור של נציגי מס רכוש במקום הנזק הוא בסמיכות זמנים למועד האירוע כמפורט לעיל, ניתנת לאזרח האפשרות לתקן את מסלול השיקום שביקש – שיקום עצמי או שיקום חברה משקמת – עד תחילת העבודה של החברה המשקמת.

מרינה סולודקין: שאלה נוספת.

דני דנון: בבקשה.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, את השאילתא הזאת אני הייתי – תושבי שדרות ביקשו ממני להציג אותה בכנסת השבע-עשרה, אבל בגלל הבחירות לא היתה תשובה.

מרינה סולודקין: בכנסת השמונה-עשרה מייד פניתי עם השאילתא הזאת, וחבל מאוד שלקח חצי שנה לענות לאנשים.

יצחק כהן: איך שזה הגיע אלינו – מייד – במיוחד גם כי אתם אשקלונים ואנחנו אשקלונים, ואנחנו ראינו את פקידי מס רכוש במו עינינו, אז יש לנו מלוא ההערכה.

מרינה סולודקין: כן.

מרינה סולודקין: מה שאני יכולה לומר הוא שבזמן המלחמה מאוד חשוב לתמוך בעסקים קטנים ובינוניים, כי הנזק המלחמתי, וגם הכספי, מאוד מאוד פוגע, גם במשפחות, גם בערים, ואני מאוד מודה למשרד האוצר שענו לי שיש אופציות אחרות.

מרינה סולודקין: שלוש פעמים – זה טוב מאוד.

מרינה סולודקין: תודה.

יצחק כהן: למעשה, גם אחרי שלוש פעמים אפשר לקרוא להם שוב – לתת את הרגשת הביטחון, ההרגשה הטובה, יקבלו את הפיצוי המגיע להם, יוכלו לבחור את המסלולים; אם זה מסלול של שיקום עצמי או באמצעות חברות משכנות – האזרח קובע.

מרינה סולודקין: אני אשלח את התשובה שלך לתושבי שדרות.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אדוני, תודה רבה.

דני דנון: אני מודה לאדוני סגן השר על התשובות המלאות והמקיפות.

דני דנון: אני מזמין את שר הפנים לבוא להשיב על שאילתות.

דני דנון: בבקשה.

אליהו ישי: אתה רוצה קודם הצעות לסדר?

דני דנון: כן.

אליהו ישי: אוקיי, בבקשה.

אליהו ישי: אז אני חוזר למקום?

דני דנון: כן, אדוני.

דני דנון: אתה תעלה בהמשך היום, אני מבטיח לך.

אליהו ישי: אתה יכול – אם תשחרר אותי, אני לא אתנגד.

דני דנון: אנחנו המתנו לך פה, במליאה, ויש פה כמה חברי כנסת עם המון שאלות חשובות.

אליהו ישי: אני פה.

אליהו ישי: אני פה וממלא את חובתי.

אליהו ישי: מצבן של הרשויות המקומיות בפריפריה

דני דנון: אנחנו נתחיל בהצעות לסדר-היום מס' 1319, 1404, 1422, 1426, 1431, 1443, 1447, 1462 ו-1460, בנושא: מצבן של הרשויות המקומיות בפריפריה.

דני דנון: הדובר הראשון יהיה חבר הכנסת זאב בילסקי.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: הצעה לסדר רגילה, לרשותך עשר דקות שלמות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש הוא חבר כנסת מוכשר.

אליהו ישי: יש לו עשר דקות, אבל הוא יכול לגמור בדקה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אני מוכן להרים את הכפפה.

זאב בילסקי: יש לי רק בקשה אחת; אם תגיד לי כן, אני יורד מהדוכן.

זאב בילסקי: שמעון סוויסה, איש יקר מחצור, מפגין ברחובות, שם על עצמו כזה נגד שפעת, מתגולל פה – אם אדוני מוכן לפגוש אותו, אני חושב שעשיתי שליחות חשובה.

זאב בילסקי: מה אדוני אומר על כך?

אליהו ישי: אני פוגש אותו כל יום.

זאב בילסקי: אם אדוני מוכן לפגוש אותו בעקבות בקשתי.

אליהו ישי: כל עוד אני לא יודע מה ההסכמים עם האוצר לגבי תקציב, אין לי מה לפגוש אותו.

אליהו ישי: ברגע שזה ייגמר – נשב – – –

זאב בילסקי: עדי במרומים ועדי פה שניסיתי.

זאב בילסקי: עכשיו נשארו לי עוד תשע דקות.

זאב בילסקי: בעצם, אדוני היושב-ראש – – –

דני דנון: אם צריך אנחנו גם – אם יהיה מעניין, אני מבטיח שנוסיף דקה.

זאב בילסקי: אני מודה לך.

זאב בילסקי: היום היו אצלי לא רק שמעון סוויסה, אלא גם 12 תושבים, חלקם עובדי עירייה, שבאו ותינו את צרותיהם.

זאב בילסקי: האמת היא, אדוני השר, שאני מאוד קרוב אליך.

זאב בילסקי: אני, אתה יודע, חייתי את העניין הזה של רשויות מקומיות כל כך הרבה שנים – נכון שברעננה זה שונה, זה שונה בהרבה ממה שקורה עכשיו, אבל דווקא עכשיו יש לי הזכות להיות מעורה פחות במה שקורה במרכז והרבה יותר במה שקורה בפריפריה.

זאב בילסקי: אולי זר לא יבין זאת, אבל התפקיד הזה, של ראש רשות, הוא כמעט התפקיד היחיד שאתה עומד בו כל הזמן בגובה העיניים מול אנשים.

זאב בילסקי: אני למדתי פה – אם מישהו צריך להגיע לחבר כנסת, הוא צריך לבקש אישור.

זאב בילסקי: לא רק אישור – בודקים אותו, מורידים לו את המצלמה, מורידים לו זה, מורידים לו פה, מביאים אותו, ושלושה סדרנים בודקים שיתנהג בסדר.

זאב בילסקי: אם רוצים קבלת פנים אצל שר – בכלל אין שום סיכוי.

זאב בילסקי: ראש הממשלה, אפילו חבריו הקרובים לא יכולים להגיע אליו, וכבר לא מזמינים אותו לבר-מצוות, כי זאת כזאת טרחה שיותר טוב שלא יבוא.

זאב בילסקי: היחידי שנשאר זה ראש העיר.

זאב בילסקי: כל אחד בא אליו, אומר: תעזור לי, תעשה לי, אין לי פה, אין לי שם.

זאב בילסקי: ואותו ראש עיר באמת מנסה להזדהות עם הכאב של האנשים שבאים אליו.

זאב בילסקי: ואותה קבלת קהל הופכת אותו לאדם שהוא פסיכולוג, שהוא עובד סוציאלי, שמוכרח לתת את התשובות.

זאב בילסקי: הוא לא יכול להסתתר מאחורי משהו, כי בסופו של דבר האנשים באים אליו.

זאב בילסקי: ואני רוצה להגיד לך, אדוני השר, אני ניסיתי בימים האחרונים, לקחתי על עצמי פה כמה תפקידים, בתור יושב-ראש השדולה של השלטון המקומי בכנסת, ובאמת, ניסיתי לא להטריד את כבודו, כי אני יודע כמה בכל אופן אדוני עסוק, וניסיתי, אתה יודע, קצת עם שר האוצר, ניסיתי עם אנשים אחרים; ישבתי עם חבר הכנסת גפני, שלמדתי שכשהוא רוצה משהו, חבל על הזמן.

זאב בילסקי: תאמין לי, אדוני השר, אם היית רואה איך הוא קיבל את האופנוענים ואיך הוא טיפל בהם, לא היית מאמין.

זאב בילסקי: אתה יודע, אני חושב שכל אלה עכשיו הולכים שבת שבת לבית-הכנסת רק מתוך כבוד לחבר הכנסת גפני, שקיבל אותם – – –

אברהם מיכאלי: עם אופנוע או בלי אופנוע?

דני דנון: הם נוסעים בשבת או לא נוסעים בשבת?

זאב בילסקי: לא, תראה, אתה יודע, כשהייתי בחו"ל בשליחות למדתי איך באים – הם באים לבית-הכנסת, רק מעמידים את האופנוע קצת יותר רחוק.

זאב בילסקי: אתה יודע, רק הוא מחליט את מי הוא מקבל ואת מי לא, אז יש גם כללים לעניין הזה.

זאב בילסקי: ניסיתי אצל כולם, אדוני השר, ובסופו של דבר לא הגעתי לשום מקום.

זאב בילסקי: עכשיו תראה, אני תמיד שומע, אומרים לי: בילסקי, עזוב.

זאב בילסקי: תראה, ראש הרשות הזה בזבזן, זה לא יודע איך להתנהל, זה פה – אני אספר לך מי האנשים שאני בקשר אתם היום, אדוני השר, ואנחנו נוריד אותם עוד מעט לבורות שלא היינו רוצים להיות בהם.

זאב בילסקי: אדוני השר, קח עיר כמו ירוחם.

זאב בילסקי: עיר שאחד המנהיגים שישב פה בבית הזה – היה מנהיג של מפלגה, היה מועמד לראשות ממשלה.

זאב בילסקי: הוא לקח ועשה שליחות ציונית בלתי רגילה.

זאב בילסקי: מעט מאוד אנשים אני זוכר – יוסי שריד עשה את זה בזמנו – הלך, גר בירוחם ומנהל את ירוחם.

זאב בילסקי: אם בארזים נפלה שלהבת, אדוני השר, אם ראש עיריית ירוחם מר מצנע הולך ומסביר לי שעוד מעט הוא מגיע למצב שלא יוכל לשלם משכורות! אתה יודע מה?

זאב בילסקי: יחיאל זוהר מנתיבות.

זאב בילסקי: האמן לי, מבני הציבור שהוא הצליח בנתיבות – הרבה יותר יפים מאשר בעיר שאני בא ממנה.

זאב בילסקי: כל הכבוד.

זאב בילסקי: לאט לאט הוא כבר נמצא בדרך הזאת.

זאב בילסקי: לכן, אני באמת בא לפה, אדוני השר, ואני מבקש ממך.

זאב בילסקי: אני יודע מאיפה אתה באת, אני יודע את הרקע שלך ואני יודע את אורח חייך.

זאב בילסקי: תסתכל טוב, אדוני, סביב ותראה שרק אם תנצל את המעמד המיוחד שיש לך היום בבית הזה, ובממשלה הזאת, תוכל להחזיר לאותם אנשים את הכבוד.

זאב בילסקי: אני כבר לא מדבר על הכסף, אני נשאר פה: רק קצת מהכבוד שיש לאותם אנשים בחצור, בנתיבות, בקריית-שמונה, בדימונה.

זאב בילסקי: מגיע לאנשים האלה הכבוד שלהם.

זאב בילסקי: הכבוד שלהם הלך לאיבוד.

זאב בילסקי: ואתה, אני חושב, יכול להחזיר אותו.

זאב בילסקי: עכשיו, אני רוצה להסביר לאנשים מה זה מענק איזון.

זאב בילסקי: יושבים פה היום עשרות אלפי צופים בבית, צופים בנו, ולא כולם מבינים מה זה מענק איזון.

זאב בילסקי: מענק איזון זה הכלי היחידי כמעט בידי רשות מקומית שאין לה שום סיכוי להביא היי-טק, להביא קניונים גדולים, לעשות עסקים גדולים – – –

אורלי לוי אבקסיס: קשה לה לגבות מסים.

זאב בילסקי: קשה לה לגבות מסים.

זאב בילסקי: אתה יודע מה, בדקתי בחצור.

זאב בילסקי: הלוא לפני שאני בא אל השר, אז אמרתי לעצמי, אתה יודע מה, זאביק, בוא תבדוק קודם כול גבייה עצמית.

זאב בילסקי: בוא נבדוק לפני כן.

זאב בילסקי: טול קורה מבין עיניך – 86%.

זאב בילסקי: יושבים פה חברי כנסת מרשויות ערביות.

זאב בילסקי: תאמין לי, כמה שתנענע, ותנענע, תנענע, כמה אתה יכול כבר?

זאב בילסקי: אבל נניח במקומות שאפשר, אני אומר צריך עד הסוף ללכת.

זאב בילסקי: הוא הלך עד הסוף – 86% גבייה.

זאב בילסקי: כמעט מתקרב לאחוז הגבייה של רעננה.

זאב בילסקי: מה עוד צריך לעשות הבן-אדם הזה?

זאב בילסקי: עכשיו, יש לי גם הצעות, אדוני השר.

זאב בילסקי: חשבתי על כל מיני דברים שאנחנו יכולים לעשות.

זאב בילסקי: אני קבעתי אתו פגישה יחד עם ראש המועצה המקומית ראש-פינה, כי אם נשב ביחד, נוכל לעשות דברים במשותף, שיהיו לטובת כולם, ויכול להיות שיוציאו אותו מהמצב.

זאב בילסקי: אני רוצה להגיד לך עוד דבר, אדוני השר.

זאב בילסקי: אתה חוזר למשרד שאתה מכיר אותו טוב.

זאב בילסקי: אחת הבעיות של שרי הפנים לדורותיהם, שהם כל הזמן עסוקים רק בכיבוי השרפות.

זאב בילסקי: כל הזמן רוצים ממך כסף, אתה נותן כסף.

זאב בילסקי: רוצים כסף, נותן כסף.

זאב בילסקי: עכשיו תשמע מה האחריות הראשית של שר הפנים.

זאב בילסקי: יש הרבה ראשי ערים שלא מתאימים לתפקידם, לא הרבה.

זאב בילסקי: ישנם ראשי ערים שלא מתאימים לתפקידם.

זאב בילסקי: נכנס עכשיו ראש עיר חדש בדאלית-אל-כרמל.

זאב בילסקי: בחור צעיר בן 39, ירש כבר גירעון של איזה 40 מיליון שקלים.

זאב בילסקי: איך ישלם אותו, נניח שהוא הבחור הכי טוב בעולם?

זאב בילסקי: איך עירייה כמו דאלית-אל-כרמל צברה 40 מיליון?

זאב בילסקי: מקום כמו חצור – צברה עכשיו 20 וכמה מיליון, עם חשב מלווה בחמש השנים האחרונות.

זאב בילסקי: לכן, אחת מהשתיים: איפה שיש ראש רשות שמתחיל לצבור, בוא נשחרר אותו – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

זאב בילסקי: כמה שאמרת אמרת, מה זה משנה.

זאב בילסקי: הלוא הוא לא יכול לשלם את זה, וגם לא יכול לשלם את זה, אז מה זה משנה כבר המספרים פה.

זאב בילסקי: אני זוכר, עיריית טייבה, סיפרו לי שהגיעה לאיזה 300, 400 מיליון.

זאב בילסקי: אמרתי, אתה יודע מה, גם אם היו פותרים להם כל החיים, ואומרים להם תבזבזו – לא מצליחים להגיע.

זאב בילסקי: אני לא מסוגל להבין איך.

זאב בילסקי: אבל, יש מישהו שאחראי לזה.

זאב בילסקי: שר הפנים במדינת ישראל צריך להפסיק מיידית כהונתו של ראש עיר שלא פועל כמו שצריך, אבל צריך לעקוב אחרי זה.

זאב בילסקי: איך יכול להיות שאתה קם בבוקר, אומר: אופס, יש לו גירעון כזה גדול.

זאב בילסקי: איפה היית?

זאב בילסקי: צריך טבלה כל חודש כמה הגירעון עולה.

זאב בילסקי: מעל אחוז מסוים – ילך ויעזוב את מקומו.

זאב בילסקי: אבל אם לא עשית את הדבר הזה, אז לפחות תן הזדמנות לאותם אנשים.

זאב בילסקי: אדוני השר, היו לי כמה ימים קשים כאשר דיברתי עם האנשים האלה.

זאב בילסקי: האמת, שהיו לי אפילו דמעות בעיניים.

זאב בילסקי: אדם עם חמישה ילדים, שסיפר לי שהבן שלו הולך להתגייס.

זאב בילסקי: קשה לו לעמוד, לדבר עם הבן שלו על הציונות; על ההוא שבא, התנחל במעברה, הגיע לפה, בנה את הארץ.

זאב בילסקי: עכשיו הבן שלו רואה את המצוקה של האבא, שלא מקבל משכורות, שאין לו כסף להביא הביתה.

זאב בילסקי: זה כבר לא כסף, אדוני השר.

זאב בילסקי: זה המינימום של כבוד שנשאר לאנשים האלה.

זאב בילסקי: אני פונה אליך ומבקש ממך, אדוני השר.

זאב בילסקי: הרי בסופו של דבר אנחנו יודעים שאנחנו נותנים.

זאב בילסקי: אבל יש דרך לתת, ויש דרך לתת.

זאב בילסקי: יש דרך להביא את האנשים האלה שיאבדו את הכבוד העצמי שלהם.

זאב בילסקי: יש דרך להביא את האנשים האלה שיתגלגלו ברחובות, ייעצרו על-ידי המשטרה.

זאב בילסקי: הם איבדו את כל מה שיש להם.

זאב בילסקי: בוא, דקה אחת קודם, נעשה מעשה, אדוני השר.

זאב בילסקי: לא בכסף גדול, אפשר לפתור את הבעיה הזאת.

זאב בילסקי: לתת להם את התקווה, לאותן רשויות שתדענה שיש מישהו שחושב עליהם ולאותם עובדים שלא מקבלים שכר שידעו שיש מישהו שדואג לשכר שלהם.

זאב בילסקי: אי-אפשר להמשיך הלאה במדינת ישראל כשעובדי הרשויות המקומיות צריכים כל הזמן לחשוב – יקבלו משכורת או לא יקבלו משכורת.

זאב בילסקי: את הדבר הזה צריך להפסיק.

זאב בילסקי: לכן, אני מאמין שזה בידיך.

זאב בילסקי: אני בכל מקרה, כמו תמיד במקרים כאלה, אדוני השר, מוכן לעמוד לרשותך לשליחויות קצרות, לשליחויות ארוכות; לשבת עם ראשי ערים, לשבת ברשויות המקומיות – כל מה שאפשר לעשות כדי להביא את קצת הכבוד שעוד נשאר לנו כלפי אותם אנשים.

זאב בילסקי: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת בילסקי.

דני דנון: באמת, רואים שבאת מהשלטון המקומי, וזה יישאר בך לטווח ארוך.

דני דנון: הדובר הבא הוא חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

דני דנון: אתמול שאלו אם תגיע או לא תגיע.

דני דנון: אני הייתי בטוח שלדיון על הפריפריה אתה תגיע; בטוח, לא היה לי ספק בזה.

דני דנון: לרשותך שלוש דקות.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: יש הצעה לסדר-היום רגילה לחברי הכנסת בילסקי ופאינה קירשנבאום – של עשר דקות, ולרשות כל אחד משאר הדוברים יש שלוש דקות.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול בכנס קיבלתי יותר משלוש דקות.

דניאל בן-סימון: ציפיתי קצת לאיזה מחווה.

דני דנון: בגלל שהלכת לכנס.

דניאל בן-סימון: כחבר בקואליציה.

שלמה מולה: בכנס של העבודה, או של הארבעה?

שלמה מולה: אנחנו לא יודעים פשוט.

קריאה: – – –

דניאל בן-סימון: אני מצפה שגם לאיזה כנס של ש"ס יזמינו אותי, ככה, להגיד כמה דברים על התנועה הזאת.

דניאל בן-סימון: אבל אני מקווה שייטיבו, ויש לי מה לומר גם על ש"ס.

דניאל בן-סימון: אבל, אדוני השר, זה לא אישי, זה לא, באמת, מה שראש העיר אמר כאן כראש עיר, אולי אחת הערים המוצלחות ביותר בארץ.

דניאל בן-סימון: אני זוכר שכתבתי כתבה על רעננה בעיתון "הארץ", ואמרו לי, תגיד, מה קרה לך שם?

דניאל בן-סימון: שתית?

דניאל בן-סימון: מה, כתבה כל כך חיובית.

דניאל בן-סימון: יש מקומות בארץ, אבל זה לא המקום.

דניאל בן-סימון: אתה יודע, אדוני השר, אחת הבעיות במקומות האלה של הפריפריה, וזה אולי האסון הכי גדול, זה שמתגעגעים לשנות ה-50.

דניאל בן-סימון: מתגעגעים לעבר, מתגעגעים לתחושה שהיתה אחדות גורל במדינה הזאת, שבעצם לא היו הבדלים בין אופקים, ירוחם, לבין רעננה.

דניאל בן-סימון: והנה, המדינה התפתחה, וכל מיני מקומות הגיעו לצמיחה יוצאת דופן.

דניאל בן-סימון: יישובים במרכז הארץ, שהם ברמה בין-לאומית.

דניאל בן-סימון: ואותם יישובים בפריפריה, בעצם מצבם לא השתנה.

דניאל בן-סימון: ולכן נוצרו פערים כאלה שלא היו בשנות ה-50 ולא בשנות ה-60.

דניאל בן-סימון: ואתה שומע אצל אנשים היום געגוע לאותה תקופה שבה לאנשים לא היה כלום.

דניאל בן-סימון: אבל לנו לא היה, וגם להם לא היה.

דניאל בן-סימון: לפני המודעות האלה שאנשים קונים דירות ב-2 מיליון שקל בחצי יום, ומוכרים דירות פה, כאילו חזרנו – כל אווירת הנדל"ן המטורפת שתפסה אותנו, חזרנו לגטו, חזרנו לימים ההם של הספקולציות והנדל"ן.

דניאל בן-סימון: ויש תחושה שכל מי שיכול רוכש, ועוד דירה להשקעה, ולבן, ולנכד, וכל הדבר הזה.

דניאל בן-סימון: ולאותם אנשים – לדעתי זה מעבר למשכורת שלהם, מדובר בכבוד האנושי; באיזה מידה יוכלו לתת לילדים שלהם לצמוח ביישובים האלה ולהישאר שם.

דניאל בן-סימון: אין סיכוי שיישארו.

דניאל בן-סימון: מי שטוב עוזב, וטוב שהוא יעזוב.

דניאל בן-סימון: יש פה איום אסטרטגי כמעט על המדינה הזאת שמשקיעה הכול במרכז הארץ, ובעצם לא רואה ביישובים האלה חשיבות כלשהי.

דניאל בן-סימון: אני עוסק בזה כבר 15, 20 שנה.

דניאל בן-סימון: ואני חייב לומר, כל אימת שאני מגיע למקומות האלה – יושבת פה אורלי מבית-שאן.

דניאל בן-סימון: אם את סותרת את דברי, אנא תעשי את זה בנימוס כמובן.

דניאל בן-סימון: אבל כבר אין התפתחות יוצאת דופן ביישובים האלה, כאילו הזמן חולף מעליהם, כאילו שהצמיחה הישראלית חולפת מעליהם.

דניאל בן-סימון: ולכן, יש פה תפיסה מעבר לשר הפנים אלי ישי.

דניאל בן-סימון: אני יודע את הדאגה שלו לעובדים הזרים, ולאוכלוסיית קבוצות אחרים.

דניאל בן-סימון: אבל זה מעבר לשר.

דניאל בן-סימון: זו תפיסה של ממשלת ישראל אכזרית, ברוטלית.

אורלי לוי אבקסיס: לדורותיה.

דניאל בן-סימון: לדורותיה.

דניאל בן-סימון: לכן, זה לא קשור לשר הפנים אלי ישי.

אילן גילאון: ישראל תמיד לדורותיה.

דניאל בן-סימון: לדורותיה.

דניאל בן-סימון: וזה מהיום הראשון – שיישבו את המשפחה שלך, כבוד השר, באחד היישובים העניים – עד היום יש איזו תפיסה שהאנשים האלה הם אזרחים מדרגה שנייה.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר לך, אנחנו נשלם על זה את המחיר בבוא היום, ברמה של החינוך, ביכולת שלהם לתרום לחברה, ובבוא היום ברצון שלהם לנקום על מה שעשו להם, על מה שעשו להוריהם ועל מה שעשו להם.

דניאל בן-סימון: והנקמה עלולה לבוא, וכולנו נשלם עליה.

דניאל בן-סימון: תודה רבה על הסבלנות שלך.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת דניאל בן-סימון.

דני דנון: הדוברת הבאה – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דני דנון: לרשותך שלוש דקות.

דני דנון: חבר הכנסת בן-סימון, אל תתרגל למה שקרה אתמול בערב, כי פה בכנסת לא יקרה מה שקרה אתמול בערב בכנס, שנתנו לך במה חופשית – רק תדבר.

דני דנון: זה לא יקרה פה.

שלמה מולה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה להמשיך את מה שחברי כבר התחילו, ולדבר על המצוקה של ערי הפיתוח, שהיא זועקת, ונדמה שאין שומע.

אורלי לוי אבקסיס: קריאת ה-SOS שלהן לא נקלטת, היא נמשכת זה דור, ואפשר לומר שבעצם מאז הקמתן הזעקה הזאת ממשיכה ונשמעת.

אורלי לוי אבקסיס: התושבים שם נענשים על תרומתם הגדולה לכיבוש השממה וליישובה.

אורלי לוי אבקסיס: הם, שהיו צריכים להיות בראש סולם הגאווה של המדינה, כחלוצים, כמגשימים, נמצאים היום בתחתית הסולם.

אורלי לוי אבקסיס: הם נשכחים.

אורלי לוי אבקסיס: לבעיותיהם לא רק שאין פותר, אלא גם אין אוזן קשובה.

אורלי לוי אבקסיס: במר להם, מה הם עושים?

אורלי לוי אבקסיס: הם יוצאים להפגין, ובעיני רבים הם הופכים למסכנים, ללא-יוצלחים, וזוהי הטרגדיה של המקומות האלו.

אורלי לוי אבקסיס: והיא מתמשכת, היא מתמשכת תחת כל ממשלות ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: לעתים קורה שכאשר ממשלה זו או אחרת מיטיבה בתחום זה או אחר עם אחדות מהן, היא מתפארת כאילו עשתה מעשה פילנתרופי וצריכים להודות לה על כך.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל מצב ציני זה, בעוד שבתחומים רבים באזורים רבים אחרים חלו שינויים מרחיקי לכת עם השנים, באזורים האלו המצוקה והתלאות המשיכו.

אורלי לוי אבקסיס: כך גם בתת-מודע היחס אליהם הוא כאילו זה מקום שבו חיים אנשים לא-יוצלחים, ועל – אני אסדר את זה, אני אגיד לכם מה; מה שקורה – ואני רוצה לצאת קצת מהמלה הכתובה, ולפעמים קצת קשה לי, כי זה נושא חשוב, וראוי שייאמרו המלים כמו שצריך שייאמרו.

אורלי לוי אבקסיס: על חוסר הצדק הזה אסור לנו לשבת בשקט.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד מאתנו חייב להתקומם, אי-אפשר להמשיך להיות בת-יענה, לטמון את ראשינו בחול ולהגיד: אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: דברים קרו וקורים, ואולי אם נסתתר או נעצום את העיניים, זה לא יחזור.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו רואים את זה על המרקע בטלוויזיה, בעיתונים, ואנחנו נוטים לחשוב שהאנשים האלה שצועקים חמס וצועקים: די, אנחנו קורסים תחת הנטל הזה בגזירות של תקציב, של קיצוץ בתקציבים, בשירותים נחותים ובמצב שאיננו מאפשר לילדים – הילדים שבאים אחריהם – הזדמנות שווה, כמו שזוכים להם בני המזל במקומות המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: אז הפגיעה במענקי האיזון פוגעת לא רק – באמת – ברשויות שנמנעת מהן היכולת לעזור ולהשפיע ולתקן, אלא גם לספק את הדברים הבסיסיים ביותר שכל אזרח ראוי שיהיו לו.

אורלי לוי אבקסיס: וזה מתחיל באמת בחזות של העיר, ומגיע עד לסכנה לתושבים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לכם, יש מקומות, בעיקר בפריפריה, שלקראת החורף סימנו עצים, למשל עצים שיש בהם סכנה וצריך לכרות אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: זה עולה כסף, וכאשר האנשים שובתים, אין כסף לזה.

אורלי לוי אבקסיס: אין כסף לחינוך ולשירותי חינוך נלווים, כמו ניקיון של כיתות, כמו הסעות, וכמובן תשלום לעובדים.

אורלי לוי אבקסיס: ואז מה?

אורלי לוי אבקסיס: באים אל ראש הרשות ואומרים לו: תשמע, אתה לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא משלם.

אורלי לוי אבקסיס: ועם החוקים החדשים הוא גם אשם בהלנת שכר, והלנת השכר הזאת עלולה להביא עליו גם איזה דין פלילי, שזה אבסורד כשלעצמו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים במשרד הפנים מחכים ואומרים להם: תמציאו לנו תוכניות הבראה.

אורלי לוי אבקסיס: אז באמת חלק מראשי הרשויות יושבים ומכינים תוכניות הבראה.

אורלי לוי אבקסיס: הם מכינים תוכניות הבראה ומגישים אותן למשרד הפנים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: נראה שהצוות במשרד הפנים מצומצם, או שהוא עסוק בדברים אחרים – התוכנית עלולה לשכב שם חמישה חודשים ויותר באין מענה.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים נמצא ראש הרשות בבעיה כפולה – נכון, בילסקי?

אורלי לוי אבקסיס: הוא נמצא בבעיה, כי הוא לא יכול לתת כסף לעובדים.

אורלי לוי אבקסיס: העובדים לא יכולים לתת כסף לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שאין שירותים, מאותם ילדים נמנעים גם כל מיני דברים כמו תרבות, תרבות פנאי וכדומה, אבל מישהו שאל את עצמו במה כרוך ביקור של ילד בגן-חיות?

אורלי לוי אבקסיס: בדולפינריום?

אורלי לוי אבקסיס: בתיאטרון?

דני דנון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: רגע, זה נושא חשוב, ואני חושבת שאני אלכד אותו לכמה מלים בקצרה, ואם תיתן לי עוד דקה אני אשמח.

אורלי לוי אבקסיס: באמת מישהו שאל את עצמו במה כרוך ביקור של ילד בגן-חיות?

אורלי לוי אבקסיס: בדולפינריום?

אורלי לוי אבקסיס: בתיאטרון?

אורלי לוי אבקסיס: אפילו במקום אלמנטרי כמו קולנוע, שברוב ערי הפריפריה אינו קיים?

אורלי לוי אבקסיס: ואני כבר לא מדברת על קונצרטים, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אגיד לכם במה זה כרוך: אם אתה גר בפריפריה, זה כרוך באובדן ימי עבודה של אחד ההורים, או של שניהם גם יחד, בהוצאות שלרוב רק החזקים יכולים להרשות לעצמם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כך זה בכל התחומים – רחוק מהעין רחוב מהלב.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים הגדלים במקומות האלה, הטרגדיה שלהם היא כפולה, כי משחר ילדותם הם נאלצים לוותר על החלום – לוותר על החלום הזה של לצאת מאותו מעגל, ואולי אפילו לעזוב את אותם מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מילדות זוכרים את ההבטחות, איך מקרבים את הפריפריה למרכז.

אורלי לוי אבקסיס: זה ממש הפך לפרודיה, בעיקר הרכבות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם זוכרים את רכבת הצפון, רכבת הדרום?

אורלי לוי אבקסיס: אז התחילו, אתם יודעים, לפחות בדרום.

אורלי לוי אבקסיס: התחילו, שמו כמה גשרים, או הכנה לגשרים, אבל בין זה לבין תוצאות בשטח הפער הוא עצום.

אורלי לוי אבקסיס: הרכבת לא מתקדמת, האנשים נשארים באותו מקום.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת איזה תוכניות חומש נכתבו, ובגינן נתכנסו פורומים רמי מעלה – רק בשבוע שעבר, למשל, בהשתתפות שרים ונשיאים, הובטחו הבטחות על פיתוח הגליל והנגב, אילו תקוות הפיחו בלב האנשים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם מביטים בתוצאה, ושואלים: במה יאמינו עוד האנשים?

אורלי לוי אבקסיס: ו-האם אבדה הבושה?

אורלי לוי אבקסיס: אז אם אנחנו שואלים בענייני תעסוקה, חברים, המדינה לא עשתה מספיק כדי לעודד אנשים שיבואו וישקיעו במקומות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: הם נשכחו מלב, הם נשכחו מהעין, ואנחנו רואים את ההבדל בין ההבטחות של רמי המעלה לבין התוצאות בשטח.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים להחריש, אנחנו לא יכולים לאטום את אוזנינו, ואסור שנהפוך את זה לסימפוניה בלתי גמורה.

אורלי לוי אבקסיס: דרושה תוכנית חירום כלכלית, חברתית, לערי הפיתוח, לערי הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: כל עוד לא יטפלו בבעיה, אנחנו נמשיך להיות עדים למתן אקמול למחלה קשה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני קצת סהרורית, ואני קצת נרגשת, כי לדעתי זה נושא ששלוש דקות לא מספיקות לו.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רואה ראשים ככה מהנהנים, גם חברי הכנסת במליאה, גם בתקשורת, וכל מי שנשאל, אבל, חברים, המבטים האלו, שיש בהם חמלה, אולי אפילו קצת רחמים, הם לא ישלחו את הילדים של אנשי הפריפריה לא לתיאטרון, לא לקולנוע, לא לקונצרטים, אפילו לא למכולת.

אורלי לוי אבקסיס: עם מבטים מרחמים, חברים, אי-אפשר לעשות הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נתחיל במעשים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה, חברת הכנסת לוי.

דני דנון: זה היה הרבה יותר משלוש דקות, ובהחלט דיברת מדם לבך.

דני דנון: אני רק מבקש מחברי הכנסת, גם אם הנושא קרוב ללבכם, להקפיד על מסגרת הזמן של שלוש דקות.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה מולה.

דני דנון: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, האמת היא שאנחנו באים לדבר על פריפריה, ואני חושב שדניאל בן-סימון – חבר הכנסת בן-סימון – תיאר את זה, וגם אני יודע שבאופן אישי הוא עסק בזה במקצוע הקודם שלו והבדיל בין מדינת תל-אביב לבין הפריפריה.

שלמה מולה: פריפריה זה לא באמת במושגים של מרחקים גיאוגרפיים.

שלמה מולה: הפריפריה – אנחנו מדברים על מה שהמדינה מייצרת, את שולי החברה הישראלית, במו ידיה.

שלמה מולה: אם אנחנו מדברים על שוויון בין האזרחים, מישהו שאל באמת בין האזרחים הערבים – אם הם מקבלים הזדמנויות שוות – ובין מדינת תל-אביב?

שלמה מולה: האם מישהו שאל באמת אם העולים החדשים שמגיעים בקושי עם תיק על הגב, האם הם מקבלים הזדמנות שווה?

שלמה מולה: כן או לא?

שלמה מולה: השאלות האלה שאנחנו שואלים – בסופו של דבר הנטל האמיתי נופל על הרשויות המקומיות.

שלמה מולה: אפשר לחשוב, באמת, מי ברשויות המקומיות והנטל שנופל עליהן – מיהם הצרכנים של שירותי הרווחה באמת, מיהם הצרכנים של שירותי החינוך שצריך לעשות השלמת חינוך לילדים?

שלמה מולה: אבל מי שיש לו, במילא שולח את הילדים לחוגים יוקרתיים, שולח אותם לבתי-ספר פרטיים, שאנחנו – הכנסת במו ידיה מייצרת בתי-ספר פרטיים.

שלמה מולה: אבל מי שי שיש לו כסף עושה את זה.

שלמה מולה: אז מי הצרכן, בסופו של דבר?

שלמה מולה: הרי ראינו רק אתמול, אדוני היושב-ראש, ילדים שהולכים לבית-ספר, אפילו במסגרת חוק ההזנה לא מקבלים.

שלמה מולה: ילד אחד מגיע ומקבל ארוחה, ילד אחר לא מקבל ארוחה.

שלמה מולה: תראו לאיזה אבסורד אנחנו הגענו כשאנחנו מדברים על הפריפריה, לא רק על חצור-הגלילית, שלא משלמים שם משכורת לאנשים; אפשר לחשוב שמי שעובד ברשות המקומית הוא מהעשירון העליון, שהוא חסך לו כסף גם לחודשיים שלא קיבל משכורת, והוא כאילו יכול לסחוב את החודשים.

שלמה מולה: גם אלה וגם אלה וגם אלה חיים במצוקה אנושית חברתית קשה.

שלמה מולה: וזה נכון, אנחנו, חברי המפלגות, לפני הבחירות שוטפים את מדינת ישראל, את הפריפריה, ואומרים: אנחנו נביא לכם שוויון הזדמנויות.

שלמה מולה: הולכים לערבים, לדרוזים, לצ'רקסים, לעולים, לחצור-הגלילית, לדימונה, הולכים לירוחם, לכל מקום.

שלמה מולה: בסופו של דבר משבחים את אזרחי מדינת ישראל: אנחנו עכשיו נותנים לכם הזדמנויות שוות, חינוך איכותי.

שלמה מולה: כשאתה מגיע לשעת השין, אין עונים.

שלמה מולה: כשאותו אזרח מצלצל לחבר כנסת, הוא לא עונה לו, הוא לא נמצא.

שלמה מולה: השאלה שאנחנו צריכים לשאול, האם אנחנו מניחים לממשלה, כל ממשלה שנבחרת – אלה שבאים ומתהדרים: אנחנו בעד שוויון; אלה שאומרים: אנחנו באנו מהפריפריה, אבל כשיושבים על הכורסה העבה של לשכת שר או ראש ממשלה לא עונים.

שלמה מולה: הטלפון מצלצל, אבל לא עונים.

שלמה מולה: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו, האם ההיטלים האלה, הגזלות האלה, באמת יש בהם ממש והם תורמים לאותם מקומות שבהם כל אחד מאתנו רוצה שיהיה שוויון?

שלמה מולה: מה אתם חושבים?

שלמה מולה: אנחנו חושבים שללא שוויון חברתי הפצצה החברתית לפתחנו.

שלמה מולה: שמישהו לא יגיד שלא קיים.

שלמה מולה: מטילים מע"מ, מי נהנה מזה?

שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני השר, העשירים.

שלמה מולה: אתה מקצץ במאזני האיזון, מי נפגע?

שלמה מולה: אותן אוכלוסיות חלשות.

שלמה מולה: אתה מטיל מס בצורת, מי נפגע?

שלמה מולה: אוכלוסיות חלשות.

שלמה מולה: אתה מקצץ בתקציבי החינוך – מי נפגע בהשכלה הגבוהה?

שלמה מולה: אותן אוכלוסיות שאין ידן משגת.

שלמה מולה: אז אנחנו צריכים לשאול את עצמנו לאן אנחנו רוצים ללכת מבחינה חברתית.

שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, המדינה שלנו לא תתמוטט בגלל בעיות מדיניות של אי-הגעה לשלום, למרות שאני חושב שאפשר להגיע לשלום.

שלמה מולה: אבל הבעיות החברתיות שישנן בתוך עצמנו – זאת הפצצה המתקתקת האמיתית.

שלמה מולה: את זה כל הזמן צריך להגיד, לא רק לפני הבחירות.

שלמה מולה: אני יודע שיש שרים יותר קשובים, אני יודע שיש שרים שעל-ידם עובר הנושא החברתי.

שלמה מולה: אבל אני חושב שכל אחד מאתנו צריך להסתכל בראי ולבוא ולהגיד אם אנחנו מתקדמים לעבר השוויון החברתי המיוחל או לא.

שלמה מולה: לדעתי במדיניות של הממשלה הזאת כנראה אנחנו לא הולכים לשום מקום.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת מולה.

דני דנון: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן ראש הממשלה ושר הפנים, חברי חברי הכנסת, השלטון המקומי הוא למעשה הזרוע הביצועית של הממשלה, והיא עומדת מול האזרחים.

אמנון כהן: ואנחנו, חברי הכנסת והממשלה, צריכים לחזק אותו בכל דרך אפשרית.

אמנון כהן: אנחנו ניהלנו גם דיונים בוועדת הכספים בנושא של קיצוץ במענקי האיזון, כאשר ראינו שבמספר שנים אחורה התקציב של 4 מיליארדי שקלים מענקי איזון ירד כמעט ל-2 מיליארדים.

אמנון כהן: במאמצים רבים של שר הפנים הנוכחי זה גדל ל-2.4, אבל עדיין המצוקה היא עמוקה וקשה.

אמנון כהן: ואנחנו רואים אט-אט שראשי ערים בפריפריה – מתחילים להגיע סימנים שהם לא יכולים לעמוד בהתחייבויות ולא יכולים לשלם שכר לעובדים, כאשר עובדים עומדים מול האזרחים ועושים את עבודתם ומלאכתם נאמנה ומרוויחים שכר מינימום.

אמנון כהן: בעיקר כל העובדים מקבלים שכר מינימום, וגם את זה הם לא יכולים לקבל.

אמנון כהן: אדוני השר, אתה יודע שלאחר שהגלגל יגיע לעובדי רשויות מקומיות, זה גם ירד למטה למועצות דתיות ולרבני שכונות, לבלניות, כי גם הם ניזונים מתקציב שמגיע מהרשות המקומית.

אמנון כהן: לכן הקושי הוא מאוד קשה.

אמנון כהן: מדובר בשכר והלנת שכר וכל הנושא הזה.

אמנון כהן: אנחנו ערים לכך שניהלת מאבק קשה בממשלה בתקציב של 2009–2010, ואף הובלת מהלך שהתנועה שם הצביעה נגד התקציב, וזה לא עזר, כי הרוב הכריע, אבל אסור לנו להרים ידיים.

אמנון כהן: אנחנו השליחים של אותו ציבור, והרגישות שלך, אדוני השר, אני יודע כמה שהיא רבה.

אמנון כהן: גם בוועדת הכספים הבעת את עמדתך שאנחנו נתגייס יחד לעזור בתחום הזה.

אמנון כהן: ביום רביעי יש לנו דיון עם שר האוצר.

אמנון כהן: אני, כמובן, יחד עם חברי, אעלה את הנושא הזה של מענקי האיזון, שאנחנו נדאג לתקציב נוסף.

אמנון כהן: מחר אנחנו מעבירים קיצוץ רוחבי שהממשלה כבר אישרה אותו, רק מחר זה יגיע לדיונים אצלנו בוועדת כספים.

אמנון כהן: גם שם, כמובן, אנחנו נעמוד על כך שהקיצוץ בנושא של משרד הפנים ומענקי האיזון – נמזער אותו עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: אדוני סגן ראש הממשלה ושר הפנים, השליחות שלך היא חשובה מאוד.

אמנון כהן: אנחנו נעזור בכל מה שאפשר.

אמנון כהן: אסור להרפות מכך, כי בידינו הדבר, ואנחנו מחויבים לעזור ולטפל בנושא הזה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, כבוד השר, הבעיה של הפריפריה לא תיפתר על-ידי זה שסוללים את כביש 6 או מסילת רכבת.

טלב אלסאנע: לא עניין שהתחבורה תגיע, צריך שהממשלה תגיע.

טלב אלסאנע: שלא יהיו קרובים למרכז, הם צריכים להיות קרובים ללב ולקבלת החלטות; להטות אוזן קשבת ולא לבוא ולהתנצל.

טלב אלסאנע: כולנו זוכרים שראש הממשלה דאז, אהרן – אהוד ברק הגיע לאופקים או לשדרות והתנצל על מה שעשו לעולי מדינות ספרד או יוצאי מדינות ערב.

שלי יחימוביץ': זה היה אהוד ברק, לא אהרן ברק.

שלי יחימוביץ': לא השופט.

טלב אלסאנע: הראשון לא צריך להתנצל.

טלב אלסאנע: אבל עם ההתנצלות הזו, מה קרה?

טלב אלסאנע: הם הפנימו, הם הסיקו מסקנות, הם שינו מדיניות?

טלב אלסאנע: גם ועדת-אור בהמלצותיה מתחה ביקורת נוקבת על מדיניות ממשלות ישראל לדורותיהן לגבי האוכלוסייה הערבית.

שלמה מולה: אתה יכול להיות בטוח שהמבקש עצמו עד עכשיו לא יודע שהוא ביקש להסיק.

טלב אלסאנע: הוא שכח מה שאמר, הוא חזר לסורו.

טלב אלסאנע: השופט אור אמר שממשלות ישראל צריכות לאמץ מדיניות מערכתית משולבת, וראש ממשלה צריך להוביל את השינוי.

טלב אלסאנע: קרה עם זה משהו?

טלב אלסאנע: שום דבר.

טלב אלסאנע: שום דבר.

טלב אלסאנע: יודעים לבוא, לבקר לקראת הבחירות: אנחנו ממש מופתעים, זו בושה וחרפה מה שרואים.

טלב אלסאנע: אחר כך שוכחים מה שראו, כי במו ידיהם יצרו את המציאות הזו.

טלב אלסאנע: זה לא עניין שבאמת מופתעים.

טלב אלסאנע: כבוד השר היום עומד בראש משרד הפנים, שר הפנים.

טלב אלסאנע: לא מפלגה שולית.

טלב אלסאנע: זו מפלגה שבלעדיה אין קואליציה, אין ממשלה.

טלב אלסאנע: וזה הנושא החשוב ביותר, כי נעשה עוול לשלטון המקומי כאשר ב-2003 היה קיצוץ חסר תקדים, 50% ממענקי האיזון.

טלב אלסאנע: איך רשויות מקומיות יכולות להתקיים, איך ראשי רשויות יכולים להעניק שירותים עם מענקים ואמצעים דלים כאלה?

טלב אלסאנע: ולאחר שהמצב הכלכלי השתפר, הקיצוץ הזה לא בוטל, ומדברים על להמשיך ולקצץ.

טלב אלסאנע: כבוד השר, היום היתה שביתה של הרשויות הערביות הבדואיות בנגב.

טלב אלסאנע: שבע רשויות שהכריזו על שביתה מאחר שאינן מסוגלות לעמוד בדרישות שהכנסת הטילה עליהן – חוקים של הכנסת שהם אמורים לקיים, דרישות של משרד הפנים, התניות – כי אם לא עומדים בדרישות האלה מפטרים אותם, מקימים ועדות קרואות.

טלב אלסאנע: אז הם אומרים: רבותי, תנו לנו את האמצעים, הכלים כדי לעמוד בדרישות של הכנסת, כדי לעמוד בדרישות, בתביעות ובהתניות של משרד הפנים.

טלב אלסאנע: העניין של תוכניות הבראה בעיר רהט.

טלב אלסאנע: כבוד השר, משרד הפנים דרש מהם תוכנית הבראה.

טלב אלסאנע: הם עמדו בדרישות של משרד הפנים.

טלב אלסאנע: היום אומרים להם שמשרד האוצר לא מאשר.

טלב אלסאנע: אומרים להם, תעניקו שירותים לתושבי הפזורה הבדואית שמתגוררים סמוך לאותם יישובים.

טלב אלסאנע: אז נדרשים להעניק שירותים, אבל לא נותנים להם את האמצעים ואת הכלים.

טלב אלסאנע: איך הם יכולים להתמודד?

טלב אלסאנע: לכן, זאת האחריות של השלטון המרכזי, כי הם הזרוע המבצעת, הם השליחים, הם הנציגים.

טלב אלסאנע: האחריות שלך היא לעמוד לצדם, ובמיוחד כי הנושא הזה חוצה מפלגות בכנסת, זה לא קשור לשייכות מפלגתית כזאת או אחרת.

טלב אלסאנע: כולנו צריכים לעמוד לצד השלטון המקומי, כי אם הוא יקרוס זאת תהיה בכייה לדורות.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מזמין את חבר הכנסת אילן גילאון.

דני דנון: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, גם הדיון הזה הוא חלק מאותו דיון שאנחנו דנים כל הזמן בצורות כאלה ואחרות – של אחריות, של מי מקבל כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.

אילן גילאון: במדינה ששטח הפנים שלה הוא 40,000 קמ"ר, פריפריה היא לא מושג גיאוגרפי.

אילן גילאון: במדינה שבה 7.5 מיליוני תושבים, כגודלה של ניו-יורק או חצי מוסקבה, פריפריה איננה מושג גיאוגרפי; היא מושג של אחריות, היא מושג שמצמרר לפעמים עד כמה הדבר הזה דומה לתפילת הקדיש שלנו, שאומרת שייוותרו שם לגורלם עד קץ הימים.

אילן גילאון: ההיסטוריה של הפריפריה במדינת ישראל היא קבוצות אנשים שהניחו אותם במקומות שונים, אמרו להם שמקימים להם מפעל לסוודרים, וזה מה שהם ידעו; משם הם חיו.

אילן גילאון: היה מרגש במיוחד לראות בחצור-הגלילית – לפני כמה חודשים רבים מחברי הכנסת השתתפו בעזרה שהגיעה עד כדי תיווך עם גורמים כדי להציל את מקום העבודה היחיד שיש ביישוב הזה, את "ויטה פרי הגליל".

אילן גילאון: כמו שבאופקים הקימו בזמנו מפעל לסוודרים.

אילן גילאון: אותן תעשיות חלשות מאוד שבשנות ה-50 וה-60 היישובים האלה הוקמו סביבן – אלה יישובים שהוקמו סביב מפעלים, כדי להחזיק את הגבול.

אילן גילאון: אי-אפשר לטפל נקודתית ביישובים האלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: קודם כול הוקמו יישובים, אחר כך הועברו – – –

אילן גילאון: קודם כול הביאו את הסוודרים, ואחרי זה הביאו את האנשים.

אילן גילאון: אמרו: יש סוודרים, עכשיו – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: אני חניך של אסכולת עיר פיתוח.

אילן גילאון: אני בא מעיר פיתוח שהיא היום מאוד גדולה – אשדוד.

אילן גילאון: אבל היה הבדל אחד בתפיסה הפטרנליסטית הנואלת הזאת שהלכה והקימה יישובים סביב מפעלים לסוודרים – שם הפטרנליזם גם לקח אחריות; הוא גם לקח אחריות למענק איזון אחד ענק וגדול, לא של משרד הפנים, אלא בתפיסה של מדינת ישראל, בתוספת שאתה נותן לאוכלוסיות עם אפשרויות בלתי שוות כתוספות בלתי שוות כדי לאזן ביניהן.

אילן גילאון: זה מסתכם בכך שאומרת אמא – ואת זה ראיתי בטלוויזיה בחצור-הגלילית, כשרובנו השתתפנו במאמץ של הגבר הנפלא הזה, שקוראים לו מוטי חזיזה, לוחם פועלים שנלחם על מקום העבודה שלהם יחד עם שמעון סוויסה, ראש העיר – והיא אומרת: לא נתתי לבנים, הם הלכו לצבא בבוקר ולא היה לי מה לתת להם.

אילן גילאון: אנשים שנלחמו שם על 3,500 שקל כמוצאים שלל רב, משום שהשיטה כאן היא שמי שתקעת פעם אחת – תתקע אותו לתמיד.

אילן גילאון: לכן, הפריפריה ומענק האיזון זה עניין של בחירה ערכית, עקרונית, שבה ממשלת ישראל הקפיטליסטית – יש שיגידו "הקפיטליסטית המגזימנית", כדי לא להגיד "החזירית" – שמחלקת כל הזמן למעמד העליון במדינת ישראל במלחמת המעמדות האלה.

אילן גילאון: מעמד זכיין של 60 משפחות – הן לעולם לא יתעניינו בחלשים יותר.

אילן גילאון: ואתה יודע מה מציק, אדוני היושב-ראש?

אילן גילאון: שמעמד הביניים הוא המעמד הלא-זכיין שמידרדר שם למטה.

אילן גילאון: לכן, פריפריה היא מושג שקיים בכל מקום של אוכלוסיות שמדינת ישראל פסקה מלהיות אחראית כלפיהן; שהיא לא רוצה להיות אחראית כלפיהן.

אילן גילאון: שאין יותר סולידריות, אין יותר ביטוח הדדי, אין יותר אחריות.

אילן גילאון: מדינה במכרז.

אילן גילאון: במדינה במכרז – שום ערך כבר לא עובד.

אילן גילאון: מביאים קבלן שינהל את הדברים.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

דני דנון: הדובר הבא, חבר הכנסת סעיד נפאע, הוא הדובר האחרון בהצעות הדחופות, והדוברת האחרונה אחריו בהצעה הרגילה היא חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

נסים זאב: במסגרת תוכנית ההפרטה, איפה – – –

דני דנון: לרשותך שלוש דקות, חבר הכנסת נפאע.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה, כבוד השר, גבירותי ורבותי, לפעמים כשאנחנו עומדים פה חובקת אותנו ההרגשה כאילו לא שמים לכיוון שלנו כשאנחנו זועקים את זעקת האנשים.

סעיד נפאע: לכן בחרתי לקרוא את דברי מבקר המדינה; אולי באמת ישימו לכיוון דברי מבקר המדינה.

סעיד נפאע: המבקר אומר כך: בשנים 2004–2006 העבירה הממשלה לרשויות בהבראה מענקים בסך כולל של כ-1.835 מיליארד ש"ח, אף ששנתיים קודם לכן היא קיצצה מתקציבי הרשויות סכום כמעט זהה.

סעיד נפאע: פעולות מנוגדות אלה מלמדות על העדר מדיניות עקבית לעניין התמיכה התקציבית של הממשלה ברשויות המקומיות.

סעיד נפאע: כבוד המבקר ממשיך ומוסיף: בשנים 2004–2008 הקצתה הממשלה לרשויות המקומיות מענקי הבראה בהיקף כספי של 3.2 מיליארדי ש"ח.

סעיד נפאע: לפי הנתונים המעודכנים לאפריל 2008 הועברו לרשויות המקומיות מענקי הבראה בסך כולל של 2.4 מיליארדי ש"ח.

סעיד נפאע: כאשר משרד הפנים נדרש לנתונים האלה, משרד המבקר הסיק את המסקנה הזאת: משרד המבקר מעיר למשרד הפנים כי לא יעלה על הדעת שחומר על הקצאת מיליארדים לא יהיה זמין וניתן לשחזור בחלוף כשנתיים עד שלוש שנים.

סעיד נפאע: זאת ועוד, יש לדחות מכול וכול את האפשרות שמשרד ממשלתי יסתתר מאחורי חזקת כשרות המינהל לאחר שאין בידו להמציא לגורמי בקרה וביקורת חומר בסיסי הכולל אמות מידה כתובות, החלטות והנמקות הנוגעות להקצאות של מיליארדי שקלים חדשים.

סעיד נפאע: גם אחרי המצב הזה משרד הפנים נוהג למעשה על-פי האמרה – הרצחת וגם ירשת?

סעיד נפאע: בא מפרק למועצות מקומיות, ובעיקר במגזר הערבי, ומה אומר המבקר על קלות היד על ההדק במקרים האלה?

סעיד נפאע: הוא אומר כך: דוח נוסף, הדן בפיזור מועצות נבחרות ומינוי ועדות קרואות, מלמד על השימוש הגובר והבלתי-עקבי שנעשה בסמכות השר לפזר מועצות שלא מילאו כראוי את המוטל עליהן על-פי דין.

סעיד נפאע: דוח זה מעלה גם ליקויים בדרכי המינוי של הוועדות הקרואות.

סעיד נפאע: הממצאים מחייבים לבחון את מידת ההצלחה ואת היעילות של מהלך זה, אשר גורם לפגיעה בזכות האזרחית של תושבי הרשות לבחור את נציגיהם לניהול ענייני הרשות.

סעיד נפאע: אם אנחנו נפגעים באנטי-ממשלתיות, אני חושב שמבקר המדינה, לא ניתן להאשימו בזה, וראוי לשים לב לדברים שהוא אמר.

סעיד נפאע: תודה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: הדוברת האחרונה בנושא מצבן של הרשויות המקומיות בפריפריה היא חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

דני דנון: לרשותך עשר דקות.

זאב בילסקי: השר אומר שלא אכפת לו שעוד כמה ידברו.

דני דנון: לצערי, אני חושב שהנושא הזה ישוב ויעלה במושב הקרוב.

דני דנון: אנחנו נשמע את הדוברים, וגם את השר.

זאב בילסקי: אתה תתפלא שבתשובתו של השר הנושא הזה ירד מסדר-היום.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר האוצר, שר הפנים, במשרדיהם הממוזגים, אני מציעה לכם להקשיב למציאות אחרת, למציאות בפריפריה.

פניה קירשנבאום: על-פי המילון, הגדרה של פריפריה היא: "אזור גיאוגרפי מחוץ למרכז מדינה, אזור ויישוב המושפע מהפעילות וההתרחשויות במרכז".

פניה קירשנבאום: אנחנו, היושבים בירושלים, במרכז, מסתכלים על המציאות דרך הגדרה מילולית מכובסת זו.

פניה קירשנבאום: אנחנו שומעים בתקשורת, קוראים בעיתונים, את המלים "אבטלה", "עוני" ו"צמיגים בוערים" ממרחק בלתי ניתן לגישור.

פניה קירשנבאום: אך האם אנו מסוגלים להבין את מציאות החיים של תושבי הפריפריה?

פניה קירשנבאום: כמזכ"לית המפלגה אני עורכת מדי שבוע סיורים באזורים שונים בארץ, ואתמול ביקרתי בערד, בירוחם ובדימונה.

פניה קירשנבאום: הזדעזעתי ממה שראו עיני, מסיפורי התושבים.

פניה קירשנבאום: בנגב כמה יישובים מנוהלים על-ידי ועדות קרואות, חלקן בקושי מחזיקות מעמד עדיין בזכות עצמן.

פניה קירשנבאום: בכל האזור קוצצו מענקי האיזון.

פניה קירשנבאום: באופקים – בשנה זו 10 מיליון; בדימונה – אני יודעת שעכשיו יש חישוב חדש – היה מתוכנן 11 מיליון, קיבלו תוספת – 6 מיליון.

פניה קירשנבאום: בדימונה יש לציין שבשנה הבאה המענק מקוזז בעוד 18.5 מיליון שקל.

פניה קירשנבאום: בשנת 2003 עיריית דימונה היתה בגירעון של 40 מיליון שקל.

פניה קירשנבאום: מאז 2003 הם הצליחו לצמצם את הגירעון, על-ידי תוכנית הבראה, ל-20 מיליון.

פניה קירשנבאום: היום, עם הקיצוץ הנוסף, איפה נמצא אותם?

פניה קירשנבאום: ואיזו הצעה באה ממשרד הפנים?

פניה קירשנבאום: תצמצמו גני-ילדים.

פניה קירשנבאום: חברי, לאן ראש העיר יכניס את הילדים שנולדים שם?

פניה קירשנבאום: לאיזה גנים הם ילכו?

פניה קירשנבאום: בנתיבות קוצצו 7.8 מיליון; בירוחם – 5.6 מיליון; בבאר-שבע הורידו 100% מענק איזון.

פניה קירשנבאום: בירת הנגב, שזקוקה לתמיכה כדי לשמר את האיזון העדין שהושג בה בעבודה קשה, מתמודדת היום עם קושי כבד.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שבן-גוריון ודאי היה מתהפך בקברו.

פניה קירשנבאום: אני רוצה לספר לכם קצת סיפורי ירוחם.

פניה קירשנבאום: האמת שחזרתי אתמול הביתה וכולי הייתי מלאת חוויות מהביקור שלי.

פניה קירשנבאום: בעיר ירוחם אין שירותי רפואה מהשעה 18:00.

פניה קירשנבאום: אם מישהו זקוק לרופא, עליו לנסוע לדימונה.

פניה קירשנבאום: כמי שמכירים את תושבי ירוחם, אתם ודאי יודעים שלא לכולם יש רכב.

פניה קירשנבאום: זאת אומרת, כדי להגיע לדימונה הם צריכים לקחת מונית.

פניה קירשנבאום: ישבתי שם בערך שעתיים בבית-קפה – מישהו מסדר את המיקרופון?

יולי תמיר: הוא מנסה.

יולי תמיר: יש פה תקלה.

פניה קירשנבאום: האמת היא שאני מדברת בקול רם מספיק ותשמעו אותי גם ככה.

פניה קירשנבאום: ישבתי שעתיים בבית-קפה, ואני נשבעת לכם שלא ראיתי מונית אחת.

פניה קירשנבאום: אז מי שלא יכול לקחת מונית – כי אין מונית – צריך לקחת אמבולנס.

פניה קירשנבאום: אמבולנס עולה 430 שקל, ואם בן-אדם לא מתאשפז, אין גם החזר של קופת-חולים.

פניה קירשנבאום: זאת אומרת, מי שבשעה 19:00 מרגיש לא טוב, ואינו יכול להרשות לעצמו לשלם 430 שקל לאמבולנס, נשאר בבית עד הבוקר – עד שמגיעים שירותי הרפואה.

פניה קירשנבאום: ואם זה מקרה חירום, מה קורה עם אותו בן-אדם?

פניה קירשנבאום: ביטלו הסעות של ילדים לבית-ספר.

פניה קירשנבאום: ילדים בני שש הולכים 3 קילומטרים ברגל לבית-הספר בכיוון אחד, ו-3 קילומטרים, עם הילקוטים, בחזרה.

פניה קירשנבאום: למה?

פניה קירשנבאום: כי לרשות אין כסף להסיע ילדים לבית-הספר.

פניה קירשנבאום: תגידו, ככה אנחנו רוצים לראות את המדינה שלנו?

פניה קירשנבאום: אז אני אומרת לכם, כשחזרתי הביתה לא נרגעה רוחי מכל מה שראיתי שם.

פניה קירשנבאום: ומי אחראי לתושבים האלו?

פניה קירשנבאום: מי גורם לקשיים אלו, שלנו, תושבי המרכז, בטח נראים דמיוניים?

פניה קירשנבאום: ממשלות ישראל, ראשי הרשויות.

פניה קירשנבאום: בשנים האחרונות ממשלות ישראל הן הגורם הישיר למצב הרשויות כיום.

פניה קירשנבאום: ממשלות קודמות קיצצו וקיצצו במענקי האיזון, והממשלה היום ממשיכה בעבודת הקודש.

פניה קירשנבאום: המצב ברשויות הולך ומחמיר.

פניה קירשנבאום: נדמה כאילו שר האוצר ושר הפנים שמו להם למטרה למוטט את ערי הפריפריה.

פניה קירשנבאום: אגב, גם ברפורמה הקרובה בתעריפי המים תושבי ערי הפריפריה היו עתידים לשלם יותר מתושבי המרכז.

פניה קירשנבאום: בנושא זה לפחות צדיק אחד נמצא בסדום, ושר התשתיות עוזי לנדאו הכריז היום כי תעריפי המים עתידים להיות אחידים לכל תושבי ישראל.

פניה קירשנבאום: עם זאת, כדי להיות הגונים, גם ראשי הרשויות ידם במעל.

פניה קירשנבאום: הוזכר פה ראש הוועדה הקרואה בירוחם.

פניה קירשנבאום: מה אגיד לכם?

פניה קירשנבאום: בהגיעו לירוחם הוא פיטר 18 עובדי ניקיון שהשכר הזעום שלהם היה 1,700 שקל בחודש.

פניה קירשנבאום: במקומם הגיעו כמובן עובדים בכירים, עם תנאים מופלגים ועם שכר בהתאם.

פניה קירשנבאום: דיברתם פה על ראש מועצת חצור-הגלילית.

פניה קירשנבאום: אני באמת משתתפת בצערו, אבל אם הוא מפטר יועץ משפטי ומשלם לו 1.5 מיליון על ביטול הסכם, שלא יבכה שאין לו כסף לשלם משכורות לעובדים שלו.

פניה קירשנבאום: ולמה לא?

פניה קירשנבאום: גם מי שאמור לדאוג לרווחת הרשויות, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, גם הוא לכאורה נגוע בשחיתות ובניגוד עניינים, אז לאן אנחנו מגיעים?

פניה קירשנבאום: ומי סובל?

פניה קירשנבאום: התושבים, ואין מי שלוקח את האחריות.

פניה קירשנבאום: התושבים, שממלאים את כל חובותיהם האזרחיות, שילדיהם משרתים בצבא, מרגישים שמולדתם זנחה אותם.

פניה קירשנבאום: ותרשו לי לרגע לחלום; לא אני ולא אתם, בוודאי, הגענו לכנסת כדי להתלונן על המצב הקיים.

פניה קירשנבאום: באנו כדי לייצר אלטרנטיבה.

פניה קירשנבאום: האלטרנטיבה שאני רואה בעיני רוחי כוללת שיפור החינוך בפריפריה, שיפור התשתיות – מה קרה למערכת הרכבות שהיתה אמורה לחבר את הפריפריה למרכז?

פניה קירשנבאום: מדוע הכבישים הנבנים עוקפים את הפריפריה וכך מונעים את פיתוחה?

פניה קירשנבאום: מדינת ישראל קטנה, והמרחקים בה קטנים.

פניה קירשנבאום: רכבת ממטולה לתל-אביב יכולה לשנות את פני הצפון, לתת לו אוויר לנשימה מבחינת פיתוח ותעסוקה.

פניה קירשנבאום: תנועה בערי הדרום תעניק תנופה כלכלית לעסקים באזור.

פניה קירשנבאום: אני רק רוצה לציין – בירוחם, במשך עשר שנים, לא נבנה בית אחד.

פניה קירשנבאום: לא נבנתה דירה אחת.

פניה קירשנבאום: איך אנחנו רצים לפתח את הפריפריה?

יולי תמיר: דווקא היום יש לציין שבירוחם יש מבצע של "בנה ביתך", שמצליח מאוד.

יולי תמיר: זה בזכות ראש העיר.

פניה קירשנבאום: אני בטוחה שאם נצליח להביא לשם את עיר הבה"דים, זה ודאי ייתן פיתוח, אבל לשם כך צריך חשיבה, תכנון וגישה נכונה לכל הנושא של הפריפריה.

פניה קירשנבאום: אני פונה מעל בימה זו באופן אישי אל שר האוצר ואל שר הפנים; אליך, אלי ישי: תתעשתו, תתעוררו.

פניה קירשנבאום: הטיפול בתושבים אלה ייפול בלאו הכי על המדינה.

פניה קירשנבאום: השיפור במצבן של הרשויות הוא האינטרס הלאומי של כולנו, ואם תבינו – יפה שעה אחת קודם.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: אדוני, שר הפנים.

שלמה מולה: אתם לא באותה ממשלה?

פניה קירשנבאום: אנחנו באותה ממשלה, אבל מותר לי להגיד מה שכואב לי – על הלב.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מציעים וגם שאינם מציעים, ראשית צריך לזכור קצת היסטורית – אני לא לוקח אתכם הרבה שנים אחורנית; אקח אתכם לתקופה שבה אני הייתי שר הפנים, 2000–2003.

אליהו ישי: אז מענק איזון היה בסדר גודל של 4 מיליארדים, היום מענק איזון הגיע לסדר גודל של 2.4.

אליהו ישי: גם זה לא היה פשוט, כי הקיצוץ היה אמור להיות ל-1.9 ומשהו, ועקב מאבק הקיצוץ בוטל וזה חזר ל-2.4.

אליהו ישי: על-פי הסדר והסכם של השלטון המקומי, חלק מראשי הערים – וחלקם פה מדברים בגין המצוקה שלהם – חתמו עם משרד האוצר על הסכם שבו מגיעים להסכמה ולהבנה שיש ביטול הקיצוץ, ובכך בא לציון גואל.

אליהו ישי: אבל מעבר לביטול קיצוץ, או יותר נכון להחזר הקיצוץ, יש קיצוץ של 285 מיליון שקל, שהיה במסגרת שיפוי, שגם הממשלה הקודמת, אגב – אני בכוונה רוצה לומר פה דברים ברורים, שזה דבר שחוצה מפלגות, אבל שיהיה ברור – כל המפלגות היו שותפות מלאות לקיצוצים הדרמטיים בשלטון המקומי.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, כשאני עזבתי את המשרד ב-2003, נכנס פורז אחרי, ומשם התחיל הקיצוץ הדרמטי.

אליהו ישי: כולם פה מחאו כפיים.

אליהו ישי: כולם פה תקפו – רובם לפחות.

אליהו ישי: הצביעו, רוב גדול היה בהצבעה על הקיצוץ הדרמטי הזה, משנה לשנה; וגם שנה קודמת – קדימה – גם קיצצו בשלטון המקומי.

אליהו ישי: וחברים, שיהיה ברור – זה בדיוק כמו הסוס של הסקוטי.

אליהו ישי: אפשר להרגיל אותו ולראות שהוא מתקיים וחי וגם דוהר מעט, אולי גם הרבה, ולאט-לאט גם מעט, ובסוף הוא קורס והוא נופל.

אליהו ישי: אז אין לי ויכוח בכלל על המצב הקשה של השלטון המקומי ועל הקריסה שהיום קיימת שם, בחלק גדול מהן, ואני אתייחס, אביא דוגמאות לחלק מהדברים שנאמרו.

אליהו ישי: אבל היו פה שרי הפנים, שר הפנים פורז, הראשון שקם ואמר שראשי ערים – זה לא הוגן להגיד מה הוא אמר, כי הוא לא נמצא פה, ולכאורה לא יכול להשיב לנו תשובה, אבל אמר מה שאמר, כולם זוכרים מה שהוא אמר לגבי השלטון המקומי.

אליהו ישי: הוא תמך בקיצוצים הללו.

אליהו ישי: 4 מיליארד, ומיליארד וחצי היה לתוכניות הבראה.

אליהו ישי: חברים, אמרתי אז ואני אומר גם היום: ראשי הערים שמתנהלים לא נכון, אני לא אהסס להקים ועדות בדיקה וועדות חקירה והדחת ראש עיר ופיזור מועצה והקמת ועדה ממונה קרואה, למי שרוצה.

אליהו ישי: לא אהסס בדבר הזה, חד-משמעית.

אליהו ישי: אני סבור שהיום ראשי ערים מתנהלים באופן יחסי, בהשוואה לעבר, בצורה בלתי רגילה, רובם הגדול.

אליהו ישי: זאביק, אתה בא מרעננה, אז אתה לא יודע מה זה.

אליהו ישי: אתה פתאום שומע מצוקות של ראשי ערים אחרים, אתה מתחיל להבין מה קורה.

אליהו ישי: אתה ברעננה לא מכיר את הדברים האלה.

אליהו ישי: אבל שיהיה ברור, שראשי ערים ברובם הגדול – לא בדקתי את כולם, אבל על-פי הדוחות שאני מקבל, על-פי מה שאני רואה ונפגש עם ראשי ערים, אני רואה שראשי ערים מתנהלים באופן סביר, באופן טוב, באופן מוצלח ומצוין.

אליהו ישי: תלוי מי.

אליהו ישי: יש גם ראשי ערים שיש להם מה לתקן, אין חוכמות.

אליהו ישי: מי שיתקן – מה טוב.

אליהו ישי: מי שלא יתקן – לא ימשיך להיות ראש עיר.

אליהו ישי: אבל בגדול, ראשי ערים מתנהלים נכון.

אליהו ישי: אבל, ראש עיר שיהיה המוכשר ביותר, המוצלח ביותר, אם הקיצוץ במענקי האיזון יימשך כפי שזה נמשך נכון לרגע זה, גם ראשי הערים הטובים לא יוכלו לשלם משכורת.

אליהו ישי: ותאמינו לי שלבי על אותם ראשי ערים שמוסרים נפש, שמשקיעים מאמצים אדירים ונבחרים על-ידי הציבור קדנציה ושתיים ושלוש וארבע וחמש.

אליהו ישי: וראש עיר לא נבחר לארבע-חמש קדנציות, 20–25 שנה, פעם אחר פעם, אם הוא לא היה באמת ראש עיר טוב.

אליהו ישי: איך שלא יהיה, הוא לא היה נבחר כל כך הרבה פעמים.

אליהו ישי: לכן המצוקה היא אדירה, המצוקה היא גדולה.

אליהו ישי: אנחנו עכשיו נמצאים בדין ודברים עם האוצר.

אליהו ישי: במסגרת הדיונים האלה אני מקווה להגיע להבנות על תקציב תוכניות הבראה, ולקראת 2010, הקיצוץ העכשווי – אגב, אני אומר עכשיו לחברי הכנסת שנמצאים בקואליציה; את סיירת בהרבה מקומות, ביקרת בהרבה מקומות, את חרדה להם, אבל זה לא סוד, שכשמביאים קיצוץ לממשלה, חברייך בממשלה מצביעים אוטומטית בעד הקיצוץ.

איתן כבל: אני אתמוך בך נגד הקיצוץ.

פניה קירשנבאום: אלי, אתה יודע שבוועדת הכספים התנגדנו לכל קיצוץ – – –

אליהו ישי: אני רוצה לומר לך, לחברים פה עכשיו בכנסת, ופה אמרו שזה חוצה מפלגות, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שצריך להיות בראש זה אותו משרד שבו חלים הקיצוצים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני רואה בך שליח של אותה ממשלה – – –

אליהו ישי: קודם כול, אני שמח שאת רואה בי שליח של הממשלה ואחראי על הרשויות המקומיות.

אליהו ישי: זה נכון, מה שאת אומרת, אין לי ויכוח, אבל שיהיה ברור שהממשלה מקבלת החלטה על הקיצוץ, וחברייך בממשלה מצביעים בעד הקיצוץ.

אליהו ישי: זה לא יכול הרבה לעזור.

אליהו ישי: אז אני נאבק, ומצליח.

אליהו ישי: הייתי יכול להצליח הרבה יותר, אם ארבעת השרים, חמשת השרים שלכם היו אומרים: לא נצביע בעד קיצוץ ברשויות המקומיות.

אליהו ישי: והנה אני כבר מודיע לך: בקיצוץ הבא – ויכול להיות שיהיה עוד פעם קיצוץ, ב-2010.

אליהו ישי: אני לא נביא ולא בן נביא.

אליהו ישי: אני מעריך שב-2010 יהיה קיצוץ נוסף.

אליהו ישי: אני מציע לכם, תאמרו לשרים שלכם שלא יצביעו בעד הקיצוץ.

אליהו ישי: ייתכן מאוד שאנו יחד אתם, אני אגייס עוד כמה מתוך הממשלה – עכשיו אני מדבר על הקטע של הממשלה.

אליהו ישי: אחר כך אני אדבר על הקטע של האופוזיציה.

איתן כבל: אדוני השר, כחבר בקואליציה, בסוף זה עניין של סדר עדיפות; אדוני השר, זה השאלה על מה אתה נלחם ועל מה הם נלחמים כי חשוב להם.

איתן כבל: אולי אתם צריכים לחשוב שאתה נלחם לא על הדבר הנכון, והם נלחמים לא על הדבר הנכון.

איתן כבל: תאחדו כוחות.

אליהו ישי: איתן, אתמול לא הזמנת אותי לכנס שלכם.

אליהו ישי: אם היית מזמין אותי, הייתי מדבר שם – – –

איתן כבל: בפעם הבאה.

אליהו ישי: תזמינו משגיח כשרות למפלגה החדשה שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: צריכה להיות תוכנית – מקדמת דנא, זה החטא הקדמון, אני חושבת, שאמרו להם: בואו תאיישו את השממה – – –

אליהו ישי: חברת הכנסת אורלי לוי, את גדלת הרי בבית שמבין היטב מה זה קיצוצים, אבא שלך ניהל מאבק וניהל מלחמה, ולא פעם אבא שלך נאלץ אפילו לפרוש מממשלות ישראל ולחזור ולפרוש כתוצאה מקיצוצים.

אליהו ישי: לי באופן אישי יש באמת הערכה גדולה מאוד אליו, אבל למה אני אומר את הדברים האלה – משום שאת מכירה את זה מקרוב.

אליהו ישי: אתם נמצאים במפלגה, שכמו שאני לא ממעיט את ערכנו ואת כוחנו בממשלה הנוכחית – אנו נמצאים במאבק אדיר בקיצוצים הגדולים האלה.

אליהו ישי: הרי יש פה משבר עולמי גדול, צריך גם את זה לזכור, שבעקבותיו מביאים לקיצוץ דרמטי וחריף בממשלה, וקיצוץ נוסף בגין הוצאות כאלה ואחרות – בריאות, ביטחון, שפעת החזירים, עוד מיליארד וחצי, ויכול להיות שיהיה אפילו עוד קיצוץ.

אליהו ישי: בסוף אמר איתן נכון: סדרי עדיפויות.

אליהו ישי: במסגרת סדרי עדיפויות – אני אומר את זה, אחר כך, בסוף אתייחס לשלטון המקומי – אני אומר את זה בצורה כנה, לא כהתרסה, ממש לא כהתרסה.

אליהו ישי: הדברים שנאמרים פה על-ידיכם הם מאוד נכונים.

אליהו ישי: כמו ירוחם שהזכרתם; ראש עיר מצוין, עמרם מצנע, הוא לא יכול להמשיך לתפקד שם אם ימשיכו לקצץ במענקי האיזון.

אורלי לוי אבקסיס: כל הפריפריה לא יכולה להמשיך לתפקד.

אליהו ישי: אני ממש מבקש.

אליהו ישי: אני שמעתי בקשב רב את הכול.

אליהו ישי: לא הפרעתי, אז זה לא יעזור אם כל דקה תיכנסי באמצע הדברים שלי.

אורלי לוי אבקסיס: פנית אלי.

אליהו ישי: אני פונה אלייך ולחברתך כדי להשיב לכן.

אליהו ישי: אפשר ללכת לדיון הזה באופן פוליטי לחלוטין.

אליהו ישי: אפשר.

אליהו ישי: אתם תשאלו, אני אענה, אני אגיד על מה אני נאבק, מה היה, הכול אפשר.

אליהו ישי: אני מתמודד עם הבעיה, ואני לא מתבייש לומר שאני גם צריך את העזרה.

אליהו ישי: הנה, אני אומר את זה בצורה מפורשת, פה מעל דוכן הכנסת.

אליהו ישי: כשיהיה הקיצוץ הבא בממשלה, תודיעו לחברים שלכן לא לתמוך בקיצוץ במשרד הפנים; אם אתן כל כך חרדות, לא חרדיות, לגורלן של הרשויות המקומיות – בצדק רב, אגב.

אליהו ישי: אני מסכים אתכן במאה אחוז.

אליהו ישי: אני כשר הפנים אומר לכם: המצב הוא קטסטרופה.

אליהו ישי: מה שהשגנו זה לא מספיק.

אליהו ישי: ואם לא יהיה עוד כסף לתוכניות הבראה, ואם התקציב ל-2010 לא יוגדל, עשרות רשויות מקומיות לא ישלמו משכורות, וזה יגיע ל-50 רשויות מקומיות ויותר, וביניהן רשויות מקומיות מצוינות, שמתנהלות נכון, אבל אי-אפשר לנהל יישוב אם אין את האיזון של מענקי האיזון בצורה מסודרת.

אליהו ישי: ואם יהיה קיצוץ דרמטי במענקי האיזון, אין אופציה כזו.

אליהו ישי: אי-אפשר להתקיים כך.

אליהו ישי: אני אומר את זה בצורה כנה, פה מעל דוכן הכנסת, לא כהתרסה.

אליהו ישי: הדברים שלי נאמרו פה, כדאי שייאמרו בסיעה שלכם בצורה אמיתית.

אליהו ישי: זה יכול הרבה מאוד לעזור ליישובים שסיירתם בהם, ובמסגרת הסיורים הבאים שלכם עוד תמשיכו לסייר בהם.

אליהו ישי: זה באמת נקודה חשובה מאוד, ואני אשמח לקבל את הסיוע ואת העזרה.

יולי תמיר: אדוני השר, אני אומרת לך, כי נושא הרשויות המקומיות, בעיני, הוא מאוד חשוב, הוא באמת נושא גורלי למדינת ישראל, ואני מכירה את כבודו, והוא יודע לעשות משברים פוליטיים לא קטנים כשהוא רוצה להשיג משהו.

יולי תמיר: נדמה לי שאם הכנסת מתלכדת בעניין הזה, ואני חושבת שראוי שהיא תתלכד, אז צריכה להיות גם עשייה בתחום של משרד הפנים; אני חושבת שזו השאלה שנשאלת פה: מה עושה משרד הפנים כדי להקל על הרשויות במצב שגם אתה אומר שבלתי אפשרי עבורן לתפקד בו?

אליהו ישי: ברשותך, אני אמשיך להתייחס להצעות שהועלו פה וגם לדברים שלך.

אליהו ישי: בסופו של דבר הסיכום הוא כללי, כולל השאלה שלך.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, משרד הפנים, כפי שהכרתי אותו לא לפני 20 שנה, 30 שנה או 40 שנה, אלא לפני שש-שבע שנים, השתנה שנות דור.

אליהו ישי: משרד הפנים מקוצץ היום כמעט ב-50% בהשוואה למה שהיה לפני שש שנים.

אליהו ישי: אפס תוכניות הבראה.

אליהו ישי: לצערי הרב, משרד הפנים, בסמכויות וביכולת שלו לנהל את השלטון המקומי – לא רק הצטמצם באופן דרמטי בהיקף התקציב, אלא גם ביכולת הניהול והארגון; היום משרד הפנים הוא כמו אגף במשרד האוצר.

אליהו ישי: זה מה שקרה בשנים האחרונות.

אליהו ישי: זה מה שקרה בשנים האחרונות.

אליהו ישי: חלק מהשרים עשו את זה כי הם האמינו בכך, וחלק אולי פחות, אבל זאת עובדה.

אליהו ישי: מול התופעה הנוראה הזאת אני אמור להתמודד, וזה גם לשאלתך.

אליהו ישי: כבר אז אמרו לי: מה אתה עוזב את משרד התמ"ת ובא למשרד הפנים?

אליהו ישי: בצדק.

אליהו ישי: ישבתי והתלבטתי עם עצמי, תאמינו לי.

אליהו ישי: אני לא משווה.

אליהו ישי: מי שיעץ לי אז שמשרד התמ"ת הרבה יותר מרתק, אטרקטיבי, עם זרועות עצומות, עם יכולות רבות, משרד מרתק עם היקפים עצומים, צדק.

אליהו ישי: ידעתי לקראת מה אני בא.

אליהו ישי: ידעתי לקראת מה אני בא ומה האתגר שאני בא אליו.

אליהו ישי: משרד הפנים הוא משרד קשה, הוא מהקשים שיש, והשלטון המקומי בקושי יכול לתפקד.

אליהו ישי: וכפי שאמרתי, רובם מתנהלים נכון.

אליהו ישי: מה שצריך לעשות כרגע זה ככה – כשאני מחליט לצאת למשבר אני מחליט לצאת למשבר.

אליהו ישי: חברת הכנסת יולי תמיר, את מכירה את זה היטב.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, אני לא נהנה לעשות משברים, אגב.

אליהו ישי: שיהיה ברור.

אליהו ישי: מי שחושב שאני משתעשע עם משברים, טועה.

אליהו ישי: אני עושה את זה כשאני יודע שהגענו למצב שבו אי-אפשר יותר.

אליהו ישי: אני מנסה למצות את הדיונים עד תום, וכשאני לא מצליח, אז אני פונה למשבר.

אליהו ישי: יש כאלה שאוהבים את המשברים כי הם חיים ממשבר למשבר ונהנים מהכותרות על המשברים.

אליהו ישי: אני רוצה לגלות לכם שאני לא.

אליהו ישי: בשנים האחרונות נמנעתי כמעט ממשברים.

אליהו ישי: כמעט לא היו.

אליהו ישי: הייתם רגילים לשמוע את ש"ס כמעט כל שני וחמישי במשבר, לאחרונה כמעט לא.

אליהו ישי: אני מנסה להגיע לפתרון סביב שולחן הממשלה, עם ראש הממשלה ועם שר האוצר, בפחות משברים.

אליהו ישי: אפשר להגיע בשתי אופציות: או במשבר, בכיפופי ידיים; או בהבנות.

אליהו ישי: אני מעדיף להגיע בהבנות.

אליהו ישי: גם את היית שרת החינוך, לא פעם היית בדילמה בין משבר לבין הבנות.

אליהו ישי: קיבלת, לדעתי, החלטות נכונות וטובות בקדנציה שלך כשרת החינוך בתחום התקציבי.

אליהו ישי: בסופו של דבר אני צריך לקבל החלטה.

אליהו ישי: אני מודה.

אליהו ישי: אנחנו נמצאים כרגע בדיונים מתמשכים עם האוצר.

אליהו ישי: אם נגיע להבנה, מה טוב.

אליהו ישי: ואם לא נגיע להבנה, לא יהיה טוב.

אליהו ישי: אני מקווה שבעזרת השם באמת נגיע להבנה.

אליהו ישי: אני כשר הפנים מודיע פה בתשובה רשמית שזה בלתי נסבל, זאת קטסטרופה אמיתית.

שלמה מולה: אדוני השר, הבעיה שלנו היא משך הזמן.

אליהו ישי: אתה מפריע לי.

אליהו ישי: אני לא הפרעתי לך.

אליהו ישי: אולי בזכותך אני אשתה קצת.

אליהו ישי: ברוך אתה אדוני אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

שלמה מולה: אמן.

אליהו ישי: עניתם אמן, זה כבר היה שווה.

אליהו ישי: אני מזכיר לך שהקיצוצים התחילו בממשלה שאתה היית חבר בה – לא כחבר הממשלה.

אליהו ישי: המפלגה שלך היתה בעצם – – –

שלמה מולה: אתה היית חבר באותה ממשלה.

אליהו ישי: נכון, גם אני, ואני הצבעתי נגד הקיצוץ ברשויות המקומיות ובשלטון המקומי, אפילו שהייתי חבר בממשלה, ולא הייתי שר הפנים.

אליהו ישי: אז אמרתי שזה בלתי אפשרי.

אליהו ישי: לצערי הרב, נרקם הסכם בין השלטון המקומי ומשרד האוצר, שלא בהסכמת משרד הפנים, והיום יש משבר ושבר בשלטון המקומי.

אליהו ישי: זה לא סוד, כולנו רואים את זה.

אליהו ישי: אני תמיד מגדיר שלושה שותפים באדם: בורא עולם, אבא ואמא.

אליהו ישי: שלושה שותפים בשלטון המקומי, לא יעזור כלום: משרד האוצר, משרד הפנים והשלטון המקומי.

אליהו ישי: שר הפנים, שר האוצר וראש העיר לגבי כל עיר בפני עצמה.

אליהו ישי: היום יש צלע אחת שהיא במשבר, וזה לא סוד – השלטון המקומי.

אליהו ישי: לצערי הרב זה גורם מאוד משמעותי למשבר.

אליהו ישי: כשהשלטון המקומי מלוכד ומאוחד, העוצמה והיכולת שלו במאבק עם משרד הפנים מול האוצר ומול ראש הממשלה נותנות תוצאות טובות מאוד.

אליהו ישי: מניסיוני הרבה שנים, כרגע זה לא קיים.

אליהו ישי: מכל מקום, בכוונתי להמשיך במאבק.

אליהו ישי: נפגשתי עם שר האוצר כמה פגישות, יש פתרון חלקי ושיפוי חלקי ליישובים חלשים.

אליהו ישי: בימים אלו ממש מסתיימת בניית הקריטריונים המיוחדים בעבור יישובים במצב סוציו-אקונומי מ-1 עד 6, ובגינם יהיה פתרון זמני, כדי שלפחות אפשר יהיה לומר שהם הרימו את הראש קצת מעל המים.

אליהו ישי: הם ישלמו משכורות לפחות עד סוף השנה, ומה שיקרה ב-2010 ייגזר מהדיונים שיש לנו בין משרד הפנים למשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: שתהיה מדיניות ממשלתית לעודד תעשייה, כדי שנפתור את זה לטווח הארוך ולא רק במיידי.

אליהו ישי: כולי תקווה שהדבר אכן יבוא על פתרונו.

אליהו ישי: לגבי התעשייה, יש שיתוף פעולה מצוין בין משרד הפנים למשרד התמ"ת.

אליהו ישי: הייתי שר התמ"ת ואני מבין את המשמעויות של תעשייה.

אליהו ישי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא ועצום בשאלה לאילו יישובים כדאי להביא תעשייה, לחזק אותה ולהגיע למצב שביישובים האלה יהיו אזורי פיתוח ותעשייה.

אליהו ישי: בסוף זה יגיע לוויכוח שגם פה, חלק ממפלגת העבודה – גם אם איתן כבל לא נמצא שם, היה שם, הקים מפלגה חדשה.

איתן כבל: אין דבר שלא תמכתי בך, אדוני השר.

אליהו ישי: אני מודה.

איתן כבל: אל תשמיץ אותי, בעיקר כשזה נוגע בעניין הרשויות המקומיות.

אליהו ישי: למה אני משמיץ?

איתן כבל: תשבח אותי, אני באופוזיציה.

אליהו ישי: למה אתה אומר שאני משמיץ?

אליהו ישי: תשמע אותי עד הסוף.

אליהו ישי: הוויכוח בתוך מפלגת העבודה הוא כזה שידבר תמיד על גבולות שיפוט.

אליהו ישי: יהיה על זה דיון גדול בכנסת.

אליהו ישי: המועצות האזוריות מחזיקות ב-85% משטחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: 85%.

אליהו ישי: שיהיה ברור, כל הארץ, כולל רעננה, אדוני ראש העיר רעננה לשעבר, כל הארץ, כל הערים בארץ והמועצות המקומיות בארץ, כולן מתקיימות ב-15% משטחי מדינת ישראל.

אליהו ישי: תגידו 16%, 17%, ודאי לא יותר מ-20%.

אליהו ישי: ודאי שלא.

אליהו ישי: הנתונים המדויקים, לדעתי, הם עד 15%.

אליהו ישי: ברגע שמגיעים לוועדת גבולות, להזיז שטחים מהערים, פתאום גם בכנסת אנשים משנים את דעתם.

אליהו ישי: מה קרה?

אליהו ישי: מה קרה?

אליהו ישי: פריימריס?

אליהו ישי: קיבוצים?

אליהו ישי: מושבים?

אליהו ישי: חברים, אני מאוד בעד המועצות האזוריות.

אליהו ישי: הן עושות עבודה נפלאה, באמת עבודה נפלאה.

אליהו ישי: גם במושבים, גם בקיבוצים, ממש עבודה נפלאה.

אליהו ישי: לדעתי, בחלק גדול מהן, ברובן, מבינים את הצורך בהעברת שטחים לרשויות מקומיות ולמועצות מקומיות כדי להגדיל את גבול השיפוט שלהן, את שטחי השיפוט שלהן.

אליהו ישי: חברת הכנסת אורלי לוי, בדיוק לשם מה שאת אומרת, כדי לפתח שם תעשיות ולהגדיל את היישוב ואת שטחי המגורים.

אליהו ישי: תראו מה קורה עם בעלויות על דירות בשכירות ועל דירות בכל הארץ.

אליהו ישי: איפה נבנה?

אליהו ישי: זה מרכיב מאוד משמעותי במסגרת השיקום או ההבראה של הרשויות המקומיות.

אליהו ישי: זאת הרפורמה בתכנון, ואני מקווה שבתוך חודשיים היא תובא לכנסת.

אליהו ישי: זאב, אני מקווה שתצביע בעד, אפילו שאתה בקדימה, שהרי דיברת על זה אין-ספור פעמים.

אליהו ישי: כולנו פה מדברים על זה, אבל כשזה יגיע הנה כל אחד יחפש בציציות מה לא מוצא חן בעיניו, בשביל למצוא אליבי למה להתנגד.

אליהו ישי: אני מכיר את זה, זאת פוליטיקה, אין לי טענות לאף אחד, אבל שיהיה ברור שהשילוב של הצלת הרשויות המקומיות – במיוחד החלשות שבהן – והפריפריה הוא שילוב מערכתי.

אליהו ישי: זה תעשייה, זה מסחר, זה תחבורה, זה להגיע למצב שבו הן לא תהיינה זקוקות למשרדי הממשלה, אלא תהיינה עצמאיות.

אליהו ישי: יש הרבה ראשי ערים עצמאים, יישובים שמתנהלים באופן תקין וגם באופן עצמאי לחלוטין מהכנסות ממסים, דיור ועוד.

אליהו ישי: זה שילוב מערכתי מול אותן רשויות מקומיות.

אליהו ישי: לא רק שזה לא קרה בשנים האחרונות, אלא שהקיצוצים היו דרמטיים.

אליהו ישי: כפי שאמרתי, בפחות מעשור, ב-15 השנים האחרונות, היה קיצוץ של 50%.

אליהו ישי: הקיצוץ הדרמטי התחיל דווקא בממשלה ששינוי היתה חברה בה, לצערי הרב.

אליהו ישי: מכל מקום, אני מאוד מקווה, גברתי היושבת-ראש, שבקרוב נוכל לבשר לכנסת שאנחנו מגיעים להסדר עם האוצר, לפחות לקראת 2010.

אליהו ישי: השנה תסתיים באופן כזה או אחר עם השיפוי הקטן שהגענו בו להבנה עם האוצר.

אליהו ישי: כרגע נבנים הקריטריונים, נגמור, נסכם אותם, נזרים לרשויות חלשות על-פי הקריטריונים, ולאחר מכן נמשיך במאמץ הגדול מול האוצר.

אליהו ישי: תודה רבה.

יולי תמיר: אדוני, מה אתה מציע?

זאב בילסקי: לפני שהשר יורד, הועברה החלטה בעיריית רעננה שאני לא ראש העיר לשעבר – אני ראש העיר.

אליהו ישי: אני לא יכול לקרוא לך ראש העיר, אדוני חבר הכנסת, משום שיש חוק שאומר שאין ראש עיר שהוא גם חבר כנסת.

יולי תמיר: אדוני, כמו הנשיא, נקרא לך ראש העיר הרביעי.

אליהו ישי: אני חייב לקרוא לך ראש עיר לשעבר, אלא אם כן יתקנו את החוק וזה יהיה כמו בארצות-הברית ששר לשעבר או ראש עיר לשעבר נשאר כל החיים שר או ראש עיר בדימוס.

אליהו ישי: אני אקרא לך חבר הכנסת זאב בילסקי, ראש עיריית רעננה בדימוס.

יולי תמיר: אדוני השר, מה אתה מציע?

אליהו ישי: אני מוכן לקבל את ההצעה של המציעים שהדיון יעבור לוועדת הכספים או לוועדה אחרת, ואם יהיו פה חילוקי דעות זה יעבור לוועדת הכנסת ושם תתקבל החלטה.

דוד אזולאי: לוועדת הפנים.

אליהו ישי: אני לא חושב שזה נכון – או שזה יעבור לוועדת הכספים, כי שם הדיון המהותי.

יולי תמיר: המציעים ביקשו דיון במליאה.

יולי תמיר: האם כבוד השר מסכים לזה?

אליהו ישי: אני לא חושב שזה ייתן מענה.

אליהו ישי: אני מציע לוועדת הכספים.

אליהו ישי: אם יהיה ויכוח, זה יעבור לוועדת הכנסת.

אליהו ישי: לדעתי דיון במליאה – זה נחמד לדבר ויש עשרות אלפי מאזינים, יראו וישמעו את כל הנואמים שנואמים בכשרון רב, אבל בסוף אנחנו רוצים נאומים או פתרונות?

אליהו ישי: אם רוצים פתרונות, בואו נעביר את זה לאחת הוועדות, שיעקבו אחרי המאמצים של משרד הפנים עם משרד האוצר.

אליהו ישי: אם רוצים דיון במליאה, אז הכול דיבורים ואין לי עם זה בעיה.

יולי תמיר: האם המציעים מסכימים שהנושא יעבור לוועדת הכספים?

יולי תמיר: יש לנו הצעה אחרת – חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כמשל, אדוני השר, רציתי לתת לדוגמה את עיריית חצור, ששם נבחר ראש עירייה חדש שבאמת מנסה בכל כוחו לשנות את המצב הקיים שבו הוא נכנס לתוך שוקת שבורה.

איתן כבל: שם באמת השוקת שבורה מאוד והעומד בראש היישוב היום הוא באמת אדם שעושה מעל ומעבר כדי לשנות את המצב.

איתן כבל: אני יכול לומר לך, באמת מכל הלב ומעבר לפוליטיקה, הנושא הזה מספיק חשוב.

איתן כבל: אני פונה אליך בבקשה, כפי שאתה יודע לעשות משברים, ואתה יודע לעשות משברים, הוכחת את זה כבר הרבה-הרבה פעמים, אני אומר לך שעל נושא הרשויות המקומיות, אדוני השר, ראוי שתעשה משבר, אבל כפי שאתה יודע באמת.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: אדוני השר, אנא תמתין, יש עוד שתי הצעות אחרות.

יולי תמיר: חבר הכנסת גדעון עזרא.

נסים זאב: אני מבקש הצעה נוספת.

יולי תמיר: אתה לא רשום אצלי להצעה אחרת.

יולי תמיר: אנחנו נוסיף אותך.

יולי תמיר: תמתין בסבלנות, יש עוד שניים לפניך.

יולי תמיר: חבר הכנסת עזרא, בבקשה.

גדעון עזרא: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני לא יודע איך אתה ישן בלילה כשאנשים ברשויות המקומיות לא מקבלים משכורות.

גדעון עזרא: הכול אני מבין, הכול אני שומע, אבל איך אפשר להתייחס למשפחה שזה חודשים לא מקבלת כסף?

גדעון עזרא: איך הם יכולים לחיות?

גדעון עזרא: אז אתה אומר: אני מנסה עם שר האוצר.

גדעון עזרא: אתה צריך לשלם לכולם מחר או לפטר אותם מהעבודה, אבל אי-אפשר לא לפטר אותם מהעבודה ולא לשלם משכורת.

גדעון עזרא: אם יפטרו אותם מהעבודה הם ילכו לעבודה אחרת.

גדעון עזרא: אנחנו חיים היום עם ראשי ערים שאין להם כסף לשלם משכורת.

גדעון עזרא: תפטר את ראש העיר אם הוא לא בסדר.

גדעון עזרא: אתה לא יכול להשאיר אדם אחד בלי משכורת, וזה מה שקורה היום בפריפריה ולא בפריפריה.

גדעון עזרא: זה חייב תיקון שלך.

גדעון עזרא: תודה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הביאה בחוק ההסדרים הצעת חוק של ארנונה ממשלתית.

ג'מאל זחאלקה: בלחץ ראשי הערים הגדולות היא נסוגה ממנו.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה יכול היה להזרים לקופת הרשויות המקומיות מאות מיליונים, יש אומרים שיותר ממיליארד.

ג'מאל זחאלקה: סוף-סוף היה חוק טוב, אבל התקפלו מזה.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, קדימה תמכה בראשי הערים הגדולות ותמכה בעמדה שצריך לבטל את החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזו אחת הדרכים לטפל במשבר – ארנונה ממשלתית שתחולק בצדק חברתי, בצורה פרופורציונלית ליישובים החלשים.

ג'מאל זחאלקה: זה מעשה אמיתי.

ג'מאל זחאלקה: זה מעשה אמיתי.

ג'מאל זחאלקה: דבר אחר, משרד הפנים ומשרד האוצר נושאים באחריות.

ג'מאל זחאלקה: המשקל הגדול ביותר – לפעמים יש ניהול כושל – הוא על משרד הפנים ועל משרד האוצר.

ג'מאל זחאלקה: הקיצוצים הדרמטיים הם שגרמו למשבר הנוכחי.

ג'מאל זחאלקה: ככה תפחו החובות.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר את זה לכל שרי הפנים – צריך פיקוח קפדני של משרד הפנים על הערים ועל החוב.

ג'מאל זחאלקה: אתם נרדמתם בשמירה, וכבר אמרתי את זה לחבר הכנסת פינס כשהיה שר הפנים.

ג'מאל זחאלקה: למה אין פיקוח?

ג'מאל זחאלקה: למה אתם לא עושים תמרור אדום לראש עיר שעובר גבול מסוים?

ג'מאל זחאלקה: 20 מיליון, 15 מיליון, 30 מיליון, אבל לא לחכות אחרי 200 מיליון.

ג'מאל זחאלקה: זו האחריות שלכם.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת זאב.

דוד אזולאי: ואז אתה צועק נגד ועדה קרואה.

ג'מאל זחאלקה: לא קראתי לוועדה קרואה – – – יש בידיכם למנוע – – –

דוד אזולאי: מה לעשות, זו הדרך היחידה – – –

יולי תמיר: שר הפנים, בבקשה.

אליהו ישי: חברי חברי הכנסת, אני אתחיל דווקא מהסוף.

אליהו ישי: לגבי הארנונה, לצערי, זה נכון שוויתרו על החוק הזה, רוב חברי הבית פה, מכל מיני שיקולים, וזה חבל.

אליהו ישי: לגבי חצור, היות שחצור הוזכרה על-ידי חבר כנסת אחד או שניים – הוא מסתובב פה הרבה, הוא במצוקה אמיתית, באמת מצוקה קשה, אבל יש עוד כמה ראשי ערים, לא רק הוא, שנמצאים במצב קשה כמוהו ויותר, אבל הם לא מסתובבים פה אז אולי פחות מרגישים אותם ומזכירים אותם.

אליהו ישי: ככלל, כפי שאמרתי בהתייחסות שלי להצעות לסדר-היום, חצור ויישובים נוספים במצב קשה.

אליהו ישי: המצב שלהם נבחן ונבחן בדרגים המקצועיים, וכן היכולת של המשרד לספק את הסיוע והעזרה במסגרת מה שיש.

אליהו ישי: אבל שום תשובה לא תהיה אלא אם כן יהיה תקציב לתוכנית הבראה.

אליהו ישי: ברגע שיהיה תקציב לתוכניות הבראה, חצור תהיה בין אלה שיהיו בתוך המסגרת.

אליהו ישי: כל עוד אין תקציב לתוכניות הבראה, לצערי הרב אין מענה גם לחצור.

אליהו ישי: לשאלתך, חבר הכנסת גדעון עזרא, אני יכול להבטיח לך שאני ישן פחות טוב ממה שאתה ישנת בממשלה שקיצצה בשלטון המקומי, במענקי האיזון, וגם אז לא היו משכורות.

אליהו ישי: אני ישן פחות טוב ממה שישנת אז.

גדעון עזרא: לא הייתי שר פנים.

גדעון עזרא: אני לא נסעתי לחוץ-לארץ כדי לחסוך כסף.

גדעון עזרא: כל הדברים האלה – – –

אליהו ישי: אני רק עונה לך לשאלה שלך איך אני ישן בלילה.

אליהו ישי: אני ישן בלילה פחות טוב ממה שאתה ישנת בלילה, כחבר ממשלה ולא כשר הפנים.

אליהו ישי: כחבר ממשלה שקיצצה באופן דרמטי.

אליהו ישי: היה הקיצוץ ב-2003, 2004 ו-2005, ואז כיהנת בממשלה, ושם התחיל הקיצוץ הנורא.

אליהו ישי: לא שאני בא להצדיק את הקיצוץ, ממש לא.

אליהו ישי: ולגבי השאלה איך אני ישן בלילה, עניתי לך.

אליהו ישי: בכל אופן, אני מציע להעביר את הנושא לוועדת הכספים, שם יהיה דיון מהותי יותר.

אליהו ישי: היות שיש חילוקי דעות בין המציעים, תהיה הצבעה וזה יעבור לוועדת הכנסת.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: אנחנו מצביעים.

יולי תמיר: בעד – זה להעביר את הדיון לוועדת הכספים.

דוד אזולאי: למה לא לוועדת הפנים, אפשר לדעת?

ג'מאל זחאלקה: אז לוועדת הכנסת.

יולי תמיר: מי שמצביע בעד, מצביע בעד להעביר את הדיון לוועדת הכספים.

דוד אזולאי: למה לא לוועדת הפנים?

יולי תמיר: ראשית, כבוד השר הציע לוועדת הכספים.

יולי תמיר: כיוון שהדיון ברובו הוא תקציבי, אני חושבת שהשר, לעניות דעתי, צודק.

יולי תמיר: נדמה לי שהמציעים מסכימים.

יולי תמיר: אם לא, נעביר את זה לוועדת הכנסת.

זאב בילסקי: אנחנו מוכנים להעביר את זה לוועדת הפנים.

דוד אזולאי: לא, לא.

דוד אזולאי: בסדר, אני מקבל.

דוד אזולאי: קיבלתי.

יולי תמיר: ועדת הכספים.

יולי תמיר: הצבעה.

זאב בילסקי: עד שאני רוצה להעביר לוועדת הפנים, אתה אומר: לוועדת הכספים.

אמנון כהן: תצביע בעד, אז זה בסדר.

איתן כבל: נסים, למה אתה נגד?

איתן כבל: נבהלת, איימו עליך בש"ס, הא?

קריאה: – – –

איתן כבל: הצבעת בעד.

נסים זאב: אפילו הצעה אחרת לא – – – הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 17 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: הדיון עובר לוועדת הכספים.

יולי תמיר: הריסת בית במוסמוס שבאזור ואדי-עארה

יולי תמיר: אנחנו ממשיכים.

יולי תמיר: הצעות לסדר-היום מס' 1354 ו-1358 בנושא: הריסת בית במוסמוס שבאזור ואדי-עארה.

איתן כבל: זה מוסמוס או מוצמוץ?

קריאה: אצל התימנים אין הבדל.

קריאות: – – –

יולי תמיר: כיוון שאצלי זה כתוב בסמ"ך, חבר הכנסת כבל – – –

איתן כבל: תגידו, למה כותבים את זה – – –

קריאות: – – –

יולי תמיר: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי תמיר: גם השאלה אם אומרים גנאים או ע'נאים.

איתן כבל: איך הוגים את זה באמת?

איתן כבל: מוסמוס, או – – –?

יולי תמיר: גאנם?

יולי תמיר: ע'אנם.

איתן כבל: זה "סה".

איתן כבל: צריך לעשות עם – – –

קריאות: – – –

יולי תמיר: יפה.

יולי תמיר: לאט לאט אנחנו גם עושים שיעור בשפה – בתחביר.

מסעוד גנאים: נכון.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, האמת – אומרים שיש פתגם אנגלי שאומר: ביתי הוא מבצרי.

מסעוד גנאים: בכל פעם שבית ערבי נהרס, המבצר שלנו כערבים במדינה מתערער; הביטחון האישי שלנו מתערער.

מסעוד גנאים: אמרנו את זה כמה פעמים: אל תיתנו לאנשים להיות עברייני חוק.

מסעוד גנאים: וזה בידיכם.

מסעוד גנאים: אנשים, אין להם תחביב לעבור על החוק ולהיות עבריינים, אבל כאשר הממשלה, כאשר הרשויות לא מאשרות הרחבת שטחי שיפוט, מקפיאות תוכניות מיתאר ולא נותנים לאנשים רשיון כדי לבנות – מה יעשה?

מסעוד גנאים: איפה ילך?

מסעוד גנאים: וכאשר הוא בא אליכם, ואליכם זה ליהודים, יש כאלה שלא רוצים, ואומרים: תבנה בקהילה.

מסעוד גנאים: אני רוצה לבנות בקהילה שלי, אבל תיתן לי את זה.

מסעוד גנאים: אל תיתן לי להיות עבריין על החוק.

מסעוד גנאים: אתם תאלצו את האנשים בסוף – ואני מסכים עם זה ותומך בזה – ללכת לגור בערים היהודיות: בכרמיאל, בנצרת-עילית, בכל המקומות האלה.

מסעוד גנאים: מי שלא רוצה לתת לי לבנות על האדמה שלי, אני אגור לידו, או בעיר שלו.

מסעוד גנאים: יש סיפור מהמסורת המוסלמית הערבית, על ח'ליף בשם עומר אבן אל-ח'טאב.

מסעוד גנאים: הוא שאל מושל שהוא מינה באזור מסוים: מה תעשה אם מישהו בא וגונב אצלך?

מסעוד גנאים: אמר לו: אני אעניש אותו.

מסעוד גנאים: אמר לו: ואני אעניש אותך.

מסעוד גנאים: בהתחלה תאכיל אותו אם הוא רעב; תלמד אותו אם הוא בור; אחר כך תעניש אותו ותאכוף את החוק.

מסעוד גנאים: כבוד השר, מוחמד שריף אגבאריה, תושב מוסמוס, הוא מבוגר, בן יותר מ-65, עם מוגבלות פיזית, רצה לבנות בית נגיש יותר למוגבלות שלו, שהוא בקומה אחת – והוא גר עכשיו בשלוש קומות, או שתי קומות – אני הייתי אצלו בבית.

מסעוד גנאים: כל מה שהוא ביקש זה לבנות בית מותאם למוגבלות שלו, וגם המקום שהוא בנה בו מוצע בהרחבה בתוכנית המיתאר, כפי שידעתי.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר בעיקר, אני מבקש לעזור לבן-אדם כזה, שלא רוצה לעבור על החוק, הוא לא עבריין – לעזור לו כדי שיוכל לבנות בית מותאם למוגבלות שלו, על האדמה שלו.

מסעוד גנאים: ואנשים, אני חוזר ואומר, אין להם תחביב לעבור על החוק, גברתי היושבת-ראש, כבוד השר.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני השר, לפעמים גם אנחנו מגישים הצעות דחופות לסדר-היום.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הנושא של הריסת בתים, לצערי הרב, הוא בעיה כואבת, אבל אחת הבעיות שקודמות להריסת הבתים – אני מבקש מחברי חבר הכנסת יוחנן פלסנר לאפשר לשר לשמוע את הדברים, כי זה מאוד מאוד חשוב.

דוד אזולאי: מאוד מאוד חשוב.

יוחנן פלסנר: יש לו קשב רב-ערוצי.

דוד אזולאי: אדוני השר, אמרתי שלפני הריסת בתים יש כמה שלבים.

דוד אזולאי: השלב הראשון זה תוכניות המיתאר, והשלב השני זה הפרוצדורה עד להריסה.

דוד אזולאי: אני מרשה לעצמי להגיד לך, אדוני השר, שאחת הבעיות הקשות שקיימות היום, ובגללה נבנים בתים לא חוקיים ואנחנו מגיעים למצב של הריסה, זה שגורמי האכיפה במשרד הפנים, לצערי הרב, לא תמיד עושים מלאכתם נאמנה, בזמן ובמקום הנכונים, וכך נוצר מצב שאנחנו פתאום מגלים בית שנבנה בצורה בלתי חוקית, ואז צריך להזעיק כוחות משטרה כדי להרוס את הבית הזה.

דוד אזולאי: אני אומר: בעניין הזה צריך לנקוט יד קשה.

דוד אזולאי: כאשר גורם בונה בצורה בלתי חוקית, אסור להתמהמה בעניין הזה, צריך לנקוט אמצעים נגד העבריינים האלה.

דוד אזולאי: אחד הדברים שגורמים, בין היתר, להריסת בתים זה כאשר אנשים בונים על שטח ששייך למינהל, ובמקרה שאנחנו עוסקים בו, במקרה של מוסמוס, לצערי הרב הבית הזה – לפחות על בית אחד אני יודע שהוא נבנה על שטח של המינהל, בניגוד לחוק וללא היתר.

דוד אזולאי: אני חושב שבעניין הזה גם אתה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, תסכים אתי שהדבר הזה לא ייעשה.

דוד אזולאי: אדמות מדינה הן לא אדמות הפקר.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני אומר שצריך לתת מענה, והמענה הוא לאשר תוכניות מיתאר.

דוד אזולאי: ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות לשר, ולבקש ממנו – ואני עשיתי את זה כיושב-ראש ועדת הפנים, ואני אעשה את זה עוד פעם ועוד פעם – המשרד צריך להקצות תקציבים מיוחדים כדי לקדם את תוכניות המיתאר במגזר הערבי.

דוד אזולאי: כל עוד אנחנו לא מקצים תקציבים מיוחדים, וחושבים שזה ייגמר מאליו – ואני יודע על הרבה תוכניות מיתאר שלצערי הרב תקועות אי-שם באיזה מקום: בגלל התנגדויות, בגלל ביורוקרטיה – אבל כל עוד הנושא הזה תקוע ולא מאשרים תוכניות מיתאר ולא מתקצבים תקציב מיוחד – יש רשויות מקומיות שאין להן כסף לתוכניות מיתאר – אני אומר שהמשרד צריך לקחת את הנושא הזה כפרויקט שהוא יממן אותו, הוא יפעיל אותו והוא יריץ אותו.

דוד אזולאי: אני מאמין שאם המשרד – ועשו את זה פעם אחת לפני כמה שנים – אם יעשו את זה גם היום, אני מאמין שבעיית המבנים הבלתי-חוקיים תתחיל להיות בבלימה, אבל אנחנו כבר עברנו את הקו האדום.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: אדוני השר.

אמנון כהן: ראש הממשלה התקשר מארצות-הברית – – –

יולי תמיר: אם יש עדכונים חשובים אנחנו נשמח לשמוע.

יולי תמיר: היתה או לא היתה פגישה?

יוחנן פלסנר: לא הוחלט.

יולי תמיר: "פגישה, חצי פגישה, מבט אחד חטוף.

יולי תמיר: "

אמנון כהן: הוא נואם עכשיו, מפריעים לו.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, ראשית אני מוכרח לומר שאני כנראה אפסיק להשיב על שאילתות והצעות לסדר-היום בעניין הריסות בתים.

אליהו ישי: אני אעביר את זה למשרד המשפטים.

אליהו ישי: האכיפה אצלנו, אבל התביעה שם, ולא תמיד יש לי יכולת ושיקול דעת איפה לעצור, איפה לא לעצור.

אליהו ישי: כך שברגע שהתביעה שם, אני אגיע להסדר עם מזכירות הכנסת על כך שאין לי כוונה בעתיד לענות על הצעות לסדר בגין הריסות בתים, וגם לא על שאילתות.

אליהו ישי: נקודה.

אליהו ישי: אבל לעצם העניין, בכל אופן אני נמצא פה, אז אני אענה כמה תשובות.

אליהו ישי: כשבונים באופן בלתי חוקי בשטח חקלאי או בשטח המינהל – ועוד – כולם מבינים שבסוף זה ייהרס.

אליהו ישי: ולא נכון שאין תוכניות מיתאר.

אליהו ישי: יש תוכניות מיתאר, ואני בעד תוכניות מיתאר, ואני אפילו בעד להלבין אזורים מסוימים במסגרת תוכניות מיתאר, אבל בהרבה מקרים לא נבנים בתוך שטחים פרטיים, משום מה, ומעדיפים לבנות מעבר לגבול, או בתוך שטחי מינהל, ועוד, במקום לבנות בגובה.

אליהו ישי: כולנו בונים לגובה.

אליהו ישי: אני גר בבלוקים.

אליהו ישי: אתה רואה באזור הצפון – לאורך כל הדרך כמעט לא תראה בנייה לגובה.

אליהו ישי: אפשר לבנות לגובה.

אליהו ישי: בבקשה, אני מוכן לאשר לכם תוכניות מיתאר לרוב.

אליהו ישי: תתפלאו לשמוע כמה אני אהיה אדיב ונדיב בעניין הזה.

אליהו ישי: בכל היישובים שלכם, כשמבקשים ועדת גבולות, לא תמיד זה נכון.

אליהו ישי: יש מקומות שיש בהם מספיק שטח ואפשר להרים בניינים לגובה, לפתור את הבעיה של עשרות אלפי יחידות דיור.

אליהו ישי: לצערי הרב, זה לא קורה.

אליהו ישי: מכל מקום, לגבי הבנייה שהיא לא כחוק, אז יש בית-משפט, יש צווים, הבתים האלה ייהרסו על-פי חוק.

אליהו ישי: לעצם העניין, באמת, אם ההנהגה של המגזר הערבי תהיה רצינית בעניין ותשתף פעולה עם משרד הפנים בבנייה, בתוכניות מיתאר, בבנייה לגובה – תאמינו לי, אני אעשה מאמצים אדירים לעזור לכם, לאשר לכם כל מה שלאל ידי בעניין הזה.

אליהו ישי: מכל מקום, גברתי היושבת-ראש, אפשר להעביר למזכירות הכנסת באמצעות סגן המזכיר, שאני אין לי שום כוונה להתייחס בעתיד להצעות מהסוג הזה, משום שהתביעה – היכן שהיא נמצאת – שיבוא שר המשפטים ויגיב.

אליהו ישי: אני אמור לקיים דיון עם שר המשפטים על כל הנושאים האלה של אכיפה ותביעה, שם, כנראה, מן הסתם, ייקבעו כללים.

אליהו ישי: עד אז, אין לי מה להשיב על זה.

יולי תמיר: אדוני, קודם כול, נדמה לי שזה לא עניין שהכנסת צריכה להכריע בו, אלא דווקא הממשלה, בחלוקת העבודה בין השרים.

יולי תמיר: זה לא עניין לכנסת, פרוצדורלית, נדמה לי.

יולי תמיר: אבל – – –

אליהו ישי: לא, אני קודם כול מודיע לכנסת.

אליהו ישי: הדיון יהיה, מן הסתם, בתוך הממשלה, עם השרים הנוגעים בדבר.

יולי תמיר: כן.

מסעוד גנאים: שאלה לכבוד השר.

מסעוד גנאים: כבוד השר, היתה הצעה להקפיא לשנה וחצי את כל צווי ההריסה ובמקביל כל ראשי הרשויות הערבים ואנחנו, חברי הכנסת, נעשה שאף אחד לא יבנה בצורה לא חוקית.

מסעוד גנאים: שנה וחצי להקפיא – – –

אליהו ישי: לא, אני לא הצעתי את ההצעה הזאת.

אליהו ישי: היתה הצעה כזאת, והדיונים לגבי כל צווי ההריסה יהיו בשבועות הקרובים, יחד עם משרד המשפטים, אבל שיהיה ברור: מי שבונה בצורה בלתי חוקית, בטח לא בשטח שלו – כל מקום אסור, גם לא בשטח פרטי, כל שכן אם זה בשטח מינהל או שטח מדינה, שלא יצפה שלא יהרסו לו את הבית.

אליהו ישי: יחד עם זאת, ההצעה שלי בעינה עומדת לגבי תוכנית מיתאר ובנייה לגובה; לגבי הצעה של שנה וחצי – אני לא הצעתי אותה, זו הצעה שמדוברת, שתבוא להכרעה במשרד המשפטים.

אליהו ישי: מי שאמור לתת את התשובה בעניין הזה זה יותר משרד המשפטים מאשר משרד הפנים, אבל זה צריך לחול על כל הארץ.

אליהו ישי: אני לא רואה את משרד המשפטים מאפשר לומר שכל הבנייה הבלתי-חוקית תהיה מוקפאת לשנה וחצי ומכאן ולהבא יש – לא נראה לי שזה מה שיקרה.

אליהו ישי: בכל מקרה, הדיונים יהיו במשרד המשפטים.

אליהו ישי: מן הסתם זה יבוא לידיעת הכנסת.

יולי תמיר: חבר הכנסת נפאע.

סעיד נפאע: כבוד השר – – –

יולי תמיר: כבוד השר, בנושא הזה סיימת.

יולי תמיר: יש לך עוד דרך ארוכה היום, אבל את הנושא הזה סיימת.

סעיד נפאע: לא, זה למעשה לכבוד השר, כי הצעה אחרת – הוא צריך לשמוע אותה.

יולי תמיר: הוא שומע.

יולי תמיר: הוא רק חוזר למקומו.

יולי תמיר: אנחנו לא רוצים שהשר יעמוד פה.

יולי תמיר: יש לו עוד ערב ארוך לפניו.

סעיד נפאע: בסדר.

סעיד נפאע: כבוד השר, אני חושב שהרציו בכל ענייני תוכניות המיתאר – נדמה לי שזה בטח הונח על השולחן של כבודו – זו הבעיה של חוסר סקר בעלויות בכפרים הערביים.

סעיד נפאע: ונדמה לי שאת הקריטריון הזה – היה ניסיון, אני מניח שידוע לכבודו, בכפר אחד, כפר אום-אלקטף, כאשר הלכו לפי משפחה.

סעיד נפאע: הבעיה לא תהיה שאנשים לא יבנו לגובה.

סעיד נפאע: הבעיה הינה שעל-פי תחזיות המתכננים, ועל-פי תחזיות גידול האוכלוסייה, כשמקצים את השטח בכפרים לא לוקחים בחשבון נתון כל כך חשוב, שהבעלויות בתוך הכפרים הן שונות.

סעיד נפאע: יש אדם שיש לו 100 דונם, ואדם אחד אין לו בכלל.

סעיד נפאע: ולכן, זה האדם שלמעשה בדרך כלל בונה מחוץ לתוכנית המיתאר.

סעיד נפאע: אני חושב שהבעיה הזאת תיפתר אם אכן יילקח בחשבון עניין סקר הבעלויות, וניתן לפתור את זה על-ידי הקצאת שטחי מדינה, ואז פותרים את כל הבעיה.

סעיד נפאע: כאן, לדעתי, משרד הפנים מחטיא את המטרה בנושא הזה.

סעיד נפאע: תודה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: מה מבקשים המציעים?

אמנון כהן: מסתפקים בדברי השר.

דוד אזולאי: אני מסתפק בדברי השר.

יולי תמיר: אתה מסתפק בדברי השר, חבר הכנסת גנאים?

מסעוד גנאים: לא, לא.

מסעוד גנאים: אני מבקש שיהיה בוועדה – ועדת הפנים.

אליהו ישי: אני מבקש להסתפק בדברים שלי.

יולי תמיר: אוקיי.

יולי תמיר: מי שמצביע בעד – – –

קריאות: רגע, מה השר רוצה?

אליהו ישי: אני מציע להסתפק בדברי.

אליהו ישי: אמרתי דברים ברורים.

אמנון כהן: מי שבעד – מסתפק, מי שנגד – – –

יולי תמיר: רגע.

יולי תמיר: חבר הכנסת סעיד נפאע.

יולי תמיר: אתה מציע להעביר לוועדה או להסתפק בדברי השר?

יולי תמיר: האם אתה תומך בהצעתו של גנאים, או – – –

סעיד נפאע: – – – אני חושב: תסתפק.

יולי תמיר: אתה מסתפק בדברי השר.

סעיד נפאע: כן.

יולי תמיר: אם כך, אנחנו עוברים להצעה הבאה.

יולי תמיר: הוויכוח הציבורי בסוגיית ילדי העובדים הזרים

יולי תמיר: הצעות לסדר-היום מס' 1357 ו-1363 בנושא: הוויכוח הציבורי בסוגיית ילדי העובדים הזרים.

יולי תמיר: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

יולי תמיר: הוא חבר במפלגה שלך, חבר הכנסת כהן, אתה יכול להחזיר אותו.

אמנון כהן: אל תיקחי לי – עוד לא עליתי, עוד לא הספקתי לעלות.

יולי תמיר: אדוני, אתה צודק.

יולי תמיר: את שתי השניות שלקחנו לך, השבנו לך מייד.

אמנון כהן: גברתי היושבת בראש, כבוד סגן ראש הממשלה ושר הפנים, חברי חברי הכנסת, לפני כעשור החליטה הממשלה להביא עובדים זרים למדינת ישראל, כוח עבודה זול.

אמנון כהן: העובדים היו אמורים להגיע מבחוץ.

אמנון כהן: אני חושב שההחלטה היתה שגויה כבר אז.

אמנון כהן: אנחנו, כמדינה, צריכים לתת מענה ותעסוקה לאזרחי מדינת ישראל, אבל משום מה נתפס המושג הזה שאף אחד לא רוצה לעבוד בחקלאות, אף אחד לא רוצה לעבוד בבנייה ובסיעוד, ושכנעו את כולם, והממשלה קיבלה החלטה להביא עובדים זרים.

אמנון כהן: אני מציין שעובדים זרים, בהגיעם ארצה בשנים הראשונות, נוצלו וקופחו כי למעשה כל המעסיקים שילמו להם מחירים זעומים או שכר זעום, וקמו צעקה וזעקה, וקמו כל מיני ארגונים לעזור להם.

אמנון כהן: הנושא השני הוא שבשנים האחרונות יש לנו מסתננים שנכנסים לתוך המדינה, ולמעשה זה כבר משפיע על המצב הדמוגרפי של מדינת ישראל.

אמנון כהן: ההחלטה של הממשלה היתה לחזק תחומים מסוימים, כמו שציינתי: סיעוד, חקלאות, בנייה, ולמעשה נתנו מכסות לכל ענף וענף, חתמו הסכמים, ולמעשה לממשלה היום קשה לעמוד בהסכמים האלה.

אמנון כהן: כי מצד אחד יש מכסה לחקלאים – אלפי עובדים, ומצד שני, כאשר האשרה שלהם פגה ואין אכיפה נכונה, במקום לחדש את השהייה של אותו עובד, שבא למגזר מסוים או לנושא מסוים, מביאים עובדים זרים אחרים וחדשים.

אמנון כהן: ומה שקורה זה שהעובד שנכנס ברשיון, לאחר תקופת שהייה מסוימת הופך להיות עובד שוהה שלא כחוק.

אמנון כהן: ולמעשה לאט-לאט הוא מאבד – המאגר מאבד אותו, או אם הוא בא לענף החקלאות, הוא הופך בכלל להיות במקום אחר.

אמנון כהן: קורה מצב שהיום כ-50% מהעובדים הזרים הם בכלל בלתי חוקיים.

אמנון כהן: הם באים ממדינות שונות בעולם, ומדינת ישראל היא מדינה מצוינת, טוב להם פה, אט-אט הם מביאים גם את הנשים או מתחתנים כאן עם עובדות סיעוד.

אמנון כהן: גברים שבאו לעבוד בחקלאות או בבנייה למעשה מקימים כאן משפחות, ולאחר מכן יש לנו תופעה של ילדי עובדים זרים.

אמנון כהן: כי אנחנו לא השתמשנו באנשים האלה לתעסוקה, לתת להם פרנסה ולעזוב אחרי תקופה מסוימת.

אמנון כהן: לא עשינו את האכיפה הנכונה, ופתאום יש מצב שהוא הומני ממדרגה ראשונה וקשה לקבל החלטות.

אמנון כהן: אבל אם לא עושים אכיפה, זה לא אומר שצריך להכשיר את כל מה שיש.

אמנון כהן: הסוגיה באמת כאובה, לא פשוטה בכלל, ואני באמת אומר – איך כבוד השר צריך להתמודד עם תופעה כה קשה.

אמנון כהן: אבל אני חושב, אדוני כבוד השר – פשוט לא היית בהתחלה – שהבעיה היא אכיפה והבעיה היא מכסות, ומצד שני אנחנו אומרים: השמים – נסגור אותם, לא נביא עובדים זרים, ומצד שלישי יש הפגנות של חקלאים, שאומרים בצדק: בענף שלנו אין מצב שעובד מביא את המשפחה שלו.

אמנון כהן: האנשים האלה מיוחדים, עובדים במקצוע שלהם שנתיים, ועוזבים.

אמנון כהן: גם אין פה איזשהו מצב של מחשב, ואם יש לך 20,000 עובדים, שנגיד: בשנה הזאת, 3,000 עובדים, האשרה שלהם מסתיימת; אם יש להם זכאות נחדש להם, אם לא – נביא חדשים.

אמנון כהן: מה שקורה, מביאים את החדשים ואחד על אחד יש לך יותר עובדים זרים שהם ללא רשיון.

אמנון כהן: אדוני השר, אני חושב שצריך לקבל הכרעה בנושא הזה עם כל הרגישות שבדבר.

אליהו ישי: קיבלתי.

אמנון כהן: קיבלת?

אמנון כהן: לא קיבלתם?

אמנון כהן: כי אני כל פעם שומע נימוקים אחרים.

אמנון כהן: שר כזה אומר ככה, ראש הממשלה אומר ככה.

אמנון כהן: אני מבין שהמצב מאוד רגיש.

יולי תמיר: תיכף השר ישיב, אז נשמע את דבריו.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לחזק את ידיו שיקבל החלטות טובות.

אמנון כהן: שיקבל החלטות טובות, וכמובן הדיונים לא ייפסקו.

אמנון כהן: הנושא מאוד כאוב, מאוד רגיש.

אמנון כהן: אני מאחל הצלחה לכבוד השר שימצא פתרון הולם לנושא הזה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו מתמודדים עם בעיות וחלקי בעיות וחלקיקי בעיות בכל הנוגע לעובדים הזרים בגלל השורה התחתונה.

יוחנן פלסנר: השורה התחתונה היא שלמדינת ישראל היום אין מדיניות כוללת בנושא הגירה, ואין מדיניות כוללת בנושא העובדים הזרים.

יוחנן פלסנר: ומעבר לזה, אדוני השר, אין גם מדיניות אכיפה.

יוחנן פלסנר: עכשיו אנחנו מגיעים למצב – אנחנו מתמודדים עם הנגזרות של הבעיות האלה.

יוחנן פלסנר: בראש ובראשונה האחריות של הממשלה, וכמובן, אדוני השר, שלך בתור השר שממונה על זה, היא לגבש לראשונה – באמת, ציין חבר הכנסת כהן, שכעשר שנים אנחנו מתמודדים עם התופעה הזאת, והמאכער הזה הביא אנשים, והסקטור הזה היה צריך, ונוצרה פתאום מציאות של מאות אלפים.

יוחנן פלסנר: ענפים שלמים שזקוקים לפתרון הזה – אבל אין מדיניות כוללת.

יוחנן פלסנר: האחריות של הממשלה בראש ובראשונה היא לגבש מדיניות כוללת.

יוחנן פלסנר: אני יודע שאנשים גם לא מהממשלה הציעו הצעות בעניין הזה.

יוחנן פלסנר: יש לזה השלכות שקשורות לאינטרס הלאומי, להרכב הדמוגרפי, לשאלה שלנו כמדינה יהודית.

יוחנן פלסנר: אבל זו האחריות שלנו לגבש מדיניות כוללת.

יוחנן פלסנר: זה נושא שצריך לדון בו גם בממשלה וגם בכנסת.

יוחנן פלסנר: אבל עד שתגובש המדיניות הכוללת, יש כאן שתי בעיות אקוטיות שאי-אפשר להתחמק מהן.

יוחנן פלסנר: אחת – נושא החקלאות, וציין את זה חבר הכנסת כהן.

יוחנן פלסנר: היום יש ענפי חקלאות שבהם השעון הביורוקרטי לא מסונכרן עם השעון החקלאי.

יוחנן פלסנר: מדברים על הצורך להשלים את תהליך של איזון התיקים, ועל התהליך שבינתיים יש שמים סגורים.

יוחנן פלסנר: מה קורה בפועל?

יוחנן פלסנר: ניקח את הערבה התיכונה, או בכלל את הערבה כדוגמה.

יוחנן פלסנר: מעל ל-60% מהייצור של הירקות הטריים במדינת ישראל מיוצא מאזור הערבה.

יוחנן פלסנר: יש להם אישור בפועל לכ-3,200 היתרים להעסקת עובדים זרים.

יוחנן פלסנר: בפועל יש רק 2,400, ולא נותנים להם להביא את ה-800 הנותרים, כי אומרים – בתהליכים ביורוקרטיים כאלה ואחרים.

יוחנן פלסנר: אדוני השר, לא מדובר באנשים שמבקשים כסף מהממשלה.

יוחנן פלסנר: בסך הכול אומרים: תנו לנו את האנשים שעל-פי חוק, על-פי המכסות, מגיעים לנו כדי שנוכל לייצר.

יוחנן פלסנר: כל שבוע שעובר ללא החלטה, זה טונות של ירקות טריים שנזרקים.

יוחנן פלסנר: כסף ישראלי, מוניטין של יצוא ישראלי.

יוחנן פלסנר: חקלאים עם משקים שעלולים לקרוס.

יוחנן פלסנר: אין זמן כאן לנושא המדיניות הכוללת.

יוחנן פלסנר: התחלתי בראשית דברי: צריך מדיניות כוללת, אבל צריך גם לכנס את כל הגורמים, ואת גורמי האכיפה, ואת מקבלי ההחלטות, וזה באחריות הממשלה, ובאחריותך, אדוני השר, כדי לפתור בינתיים את הבעיה לאנשים האלה.

יוחנן פלסנר: ליצואנים הישראלים.

יוחנן פלסנר: אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד.

יוחנן פלסנר: מדובר על אנשים שעובדים בפריפריה, ומייצאים מהפריפריה, ולא מבקשים כסף ממשלתי, מבקשים שלא נפריע להם.

יוחנן פלסנר: אם הכנסת יכולה, ואנחנו ניסינו לקיים דיון בוועדת הכנסת בשבוע שעבר, כדי לראות איך פותרים את הפלונטר הביורוקרטי הזה.

יוחנן פלסנר: אז כאן נדרשת התערבות מיניסטריאלית כדי לאפשר לזה לקרות בלי קשר לשאלות הגדולות.

יוחנן פלסנר: לנושא ילדי העובדים הזרים, שכאן הנושא הזה קצת ירד מסדר-היום, כי אתה חבר בוועדה שמינה ראש הממשלה שאמורה להציג מסקנות.

יוחנן פלסנר: הייתי רק מציע, אדוני השר.

יוחנן פלסנר: יש כאן סוגיה סבוכה, ובגלל העדר מדיניות והעדר אכיפה בעבר, יש ילדים, ואני אפילו לא מדבר על כל ה-1,200, אלא על 600 מתוכם שמעל גיל שלוש, ועל 300 מתוך ה-600 שמעל גיל שש.

יוחנן פלסנר: חברים, אם מדברים אפילו על ילדים שמעל גיל שש, שרובם הם ממשפחות חד-הוריות, לרובם אין לאן ללכת, אין איפה שיקבלו אותם.

יוחנן פלסנר: מדובר בסך הכול גם עם המבוגרים שסביבם ב-900 אנשים.

יוחנן פלסנר: לא על גבם נקבע את המדיניות הכוללת.

יוחנן פלסנר: אפשר לקבל מדיניות כוללת, ואכיפה נוקשה, אבל לא על גבם של ילדים מעל גיל שש, שלהם אחר כך אפשר להציע גם אופציה להתגייר.

יוחנן פלסנר: הם מדברים עברית, הם רואים את עצמם כישראלים לכל דבר ועניין.

יוחנן פלסנר: יש 300,000 ישראלים אחרים שנמצאים כאן, שהם עדיין לא יהודים ורבים רוצים להתגייר.

יוחנן פלסנר: מדינת ישראל יכולה לשאת ולאפשר ל-900 נוספים להישאר כאן ולפתור את בעייתם.

יוחנן פלסנר: אני מקווה שהוועדה שאתה חבר בה, או עומד בראשה, תשקול את השיקול האנושי היהודי ההומניטרי הזה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: אדוני השר.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, נושא העובדים הזרים נדון ודובר הרבה מאוד בתקשורת בשנים האחרונות, בתקופה האחרונה במיוחד.

אליהו ישי: לצערי הרב, נאמרים פה הרבה דברים מחוסר ידיעה ומתוך זיכרון מאוד קצר מההיסטוריה הקצרה שלנו.

אליהו ישי: לגבי הערבה, אני חושב שאם תשאל אותם, יגידו לך שמגיע הרבה יישר כוח למשרד הפנים על המאמצים שעשינו לגביהם, לגבי העובדה שהם ביקשו שיטפלו באופן דחוף באיזונים שם וכדומה.

אליהו ישי: תגברתי את העובדים לטובת הערבה.

יוחנן פלסנר: בימים האחרונים?

אליהו ישי: לא, לפני כשבועיים זה התחיל.

אליהו ישי: לא רק שתגברתי את העובדים, אלא גם הנחיתי את העובדים לנסוע לערבה על מנת למנוע, לחסוך מהחקלאים לבוא למשרד בבאר-שבע ובאילת, ולהסדיר את כל הניירות.

אליהו ישי: הפקידים מגיעים אליהם, נותנים להם את כל השירות.

אליהו ישי: קיבלו שירות עצום.

אליהו ישי: בינתיים קיבלתי הרבה טלפונים של תודה והערכה על מה שנעשה שם.

אליהו ישי: לגבי התופעה של העובדים הזרים בקצרה.

אליהו ישי: התופעה התחילה בשנת 1992, 1993, 1994, עם החלטה של רבין, זיכרונו לברכה.

אליהו ישי: אורה נמיר היתה שרת העבודה והרווחה דאז.

אליהו ישי: כולם זעקו, מה יכול לקרות, ומה זה יכול לעשות לנו במדינה.

אליהו ישי: עדיף, למרות האינתיפאדה, להמתין.

אליהו ישי: למצוא פתרונות לערביי ישראל, או במסגרות כאלה ואחרות.

אליהו ישי: אבל כנראה הלובי של ענפי הבנייה והחקלאות גבר, התחילו להביא את העובדים הזרים.

אליהו ישי: ומה שקורה היום, אמרתי בדיוק בשנת 1996 בממשלת ישראל, גם אז היה נתניהו ראש הממשלה.

אליהו ישי: אפשר לבקש את הסטנוגרמה של דברי בממשלה אז.

אליהו ישי: דברים ברורים, עם כל ההשלכות.

אליהו ישי: אמרתי ילדים, ושאני לא רוצה גירוש של ילדים, ונשים הרות, ומאות אלפי עובדים זרים, וכל מה שקורה פה אמרתי אז.

אליהו ישי: רק אז כולם אמרו לי שאני הזוי, אני מגזים, אני מהלך אימים, אני קיצוני, זה לא נכון, מאיפה אני ממציא את זה.

אליהו ישי: האמת, לא המצאתי.

אליהו ישי: אני לא נביא ולא בן נביא.

אליהו ישי: ראיתי מה קרה בכל העולם, בכל המדינות בעולם שמתחילות לייבא עובדים זרים, מה התוצאות, מה ההשלכות – אמרתי את מה שהולך לקרות.

אליהו ישי: אמרתי שמה שקרה שם יקרה גם פה.

אליהו ישי: אבל, הרבה שרים, רוב השרים, לא הסכימו אתי.

אליהו ישי: דאגו באמת ללוביסטים האלה ואחרים והצביעו בעד, ואנחנו הגענו לאן שהגענו.

אליהו ישי: אני בעד כן לצמצם את כל העובדים הזרים החוקיים, ולהוציא את כל העובדים הזרים הלא-חוקיים.

אליהו ישי: עכשיו, יש מדיניות ברורה מאוד.

אליהו ישי: המדיניות מאוד ברורה, מאוד ברורה בממשלה, גם בממשלה הנוכחית וגם בממשלה הקודמת, להוצאת עובדים זרים.

אליהו ישי: גם בממשלה הקודמת שאתה חבר במפלגה שלה, קדימה, היתה מדיניות ברורה להוציא עובדים זרים.

אליהו ישי: אתה קורא לזה גירוש, אני לא קורא לזה גירוש.

אליהו ישי: להוציא את העובדים הזרים, להחזיר אותם לארצם ללא יוצא מן הכלל, גם לגבי ילדים.

יוחנן פלסנר: – – – לא היתה אכיפה.

אליהו ישי: עכשיו אני אתייחס לאכיפה.

אליהו ישי: המדיניות היתה ברורה גם לגבי ילדים, גם לממשלה הנוכחית.

אליהו ישי: חברים, תראו.

אליהו ישי: תאמינו לי, זה דבר הכי לא פופולרי.

אליהו ישי: הכי לא פופולרי לעמוד בתמונות האלה מול הילדים ומול אותם חברי כנסת או שרים יפי נפש שמדברים על הילדים האלה.

אליהו ישי: זה דבר הכי לא פופולרי, הכי לא פופולרי.

אליהו ישי: יש לי רחמים לא פחות מלאותם חברי כנסת שמדברים בגין אותם ילדים.

אליהו ישי: אבל שאף אחד לא יבלבל במוח, וסליחה על הביטוי הלא- פרלמנטרי.

אליהו ישי: יש פה נתונים ברורים.

אליהו ישי: אי-אפשר לבוא ולשחק משחק ולעשות צביעות בפתרון של הילדים.

אליהו ישי: יש פה הורים של ילדים שהופכים את הילדים שלהם למגן אנושי.

אליהו ישי: נקודה.

אליהו ישי: כשההורים שלי הגיעו לארץ, עם הסבא והסבתא שלנו, הם אמרו להם בואו נלך לארץ-ישראל.

אליהו ישי: היה להם מקום, היתה להם דירה, והיו מסודרים טוב.

אליהו ישי: אבל באו לארץ-ישראל, לקחו את הילדים בני שלוש, ארבע, חמש ושבע ועשר במדבריות, באופן רגלי, בים וביבשה, כך רוב העולים הגיעו לארץ.

אליהו ישי: אמרו לילדים, בואו, חוזרים לבית שלנו.

אליהו ישי: אז אותו ילד בן שלוש, ארבע, חמש, שש, אם אבא שלו אומר לו: בוא נחזור בחזרה לבית, לסבא ולסבתא, לכפר, לארץ שבה נולדנו – זה חוויות.

אליהו ישי: הרי לכל אחד יש חוויות מארץ מולדתו.

אליהו ישי: אז אותם ילדים לא היו חוזרים הביתה?

אליהו ישי: אז זו הצגה אחת, לצערי הרב, שנתפסת באופן מאוד מרגש, ומאוד יפה.

אליהו ישי: זה נתפס.

אליהו ישי: בואו נאמר את האמת; מרגע שאני אומר – ואני אמור לקבל את ההחלטה, כי אני שר הפנים, והאחריות שלי היא גדולה מאוד, ואני כנראה פחות מתייחס להתקפות נגדי מאשר אולי אחרים, ומסתכל יותר מה טובת המדינה, ומסתכל ובוחן מה יותר טוב למדינה – אז אם נאמר שאלה ילדים שנמצאים פה בארץ – אגב, מה ההבדל בין עשר שנים לבין שש?

אליהו ישי: מה ההבדל בין שש לבין ארבע?

אליהו ישי: מה ההבדל, גברתי היושבת-ראש, בין ארבע לבין שנתיים?

אליהו ישי: מה ההבדל בין שנתיים לבין שנה?

אליהו ישי: מה ההבדל בין שנה לבין שלושה חודשים?

אליהו ישי: מה ההבדל בין שלושה חודשים לבין אשה בחודש התשיעי?

אליהו ישי: מה ההבדל בין אשה בחודש התשיעי לבין אשה בתחילת ההיריון שלה?

אליהו ישי: מה ההבדל אם הוא יודע עברית – הוא יישאר בארץ – ואם הוא לא יודע עברית?

אליהו ישי: ואם הוא יודע חצי שפה, והוא מגמגם בשפה, אז מה, נגרש אותו?

אליהו ישי: אה, זה כן לגרש.

אליהו ישי: אם הוא פחות משש שנים לגרש, ואם הוא לא יודע את השפה לגרש.

אליהו ישי: נתחיל לעשות מבחן בשדה התעופה, בדרך, אם הוא יודע את השפה וכמה הוא יודע לדבר.

אליהו ישי: אם הוא שר "התקווה", לא שר "התקווה", ובאיזה גיל הוא – חבר'ה, זאת צביעות.

אליהו ישי: זאת צביעות.

אליהו ישי: לגבי אותם ילדים שנמצאים פה, 1,000 ילדים שנמצאים במסגרת החינוךx שנים – וגם תהיה ועדה שאני עומד בראשה, כפי שציינת, ונבחן את הנושאים הללו.

אליהו ישי: אבל שיהיה ברור – אם תהיה אמירה; אם תהיה אמירה – – –

יוחנן פלסנר: אז למה אתה אומר שהקריטריונים האלה לא רלוונטיים?

יוחנן פלסנר: אחרי עשר שנים הוא כבר רואה את עצמו כישראלי, זה כן רלוונטי.

אליהו ישי: בשיטה שלך, חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ובשיטה של הרבה מהחברים שלך, שרוצים באמת למצוא חן בעיני התקשורת בעניין הזה, בשיטה הזאת יהיו פה 100,000 ילדים, ועוד 200,000 הורים.

אליהו ישי: תקשיב טוב – או עוד 100,000 הורים.

יולי תמיר: זה תלוי באכיפה שלך, כבוד השר.

יוחנן פלסנר: – – – שאפשר לעשות גם מדיניות נוקשה, רק לא על הגב של 300.

אליהו ישי: תקשיב טוב, אין מדיניות נוקשה.

אליהו ישי: לעולם – גברתי היושבת-ראש, שמדברת על אכיפה, במדינת ישראל יש 200 פקחים.

אליהו ישי: זה הישג עצום.

אליהו ישי: אגב, זה לא היה בעבר.

אליהו ישי: 200 מפקחים, כשרשות ההגירה החלה לקום בממשלה הקודמת, ורק עכשיו היא סוף סוף הוקמה.

אליהו ישי: ותאמין לי, אותה מדיניות; אותה מדיניות של הממשלה הקודמת – הממשלה הנוכחית.

אליהו ישי: נקודה.

אליהו ישי: שום שינוי אין בה.

אליהו ישי: אני שר הפנים, הייתי חבר בממשלה הקודמת – אותה מדיניות.

אליהו ישי: ומי שאומר אחרת משקר.

אליהו ישי: עכשיו, עם אותה מדיניות, מי שחושב שצריכים לאכוף ובזה נפתור את הבעיה, לא מבין מה שהוא אומר.

אליהו ישי: לצערי הרב הוא לא מבין מה שהוא אומר, משום שעם 200 פקחים אתה יכול לגרש 300 בחודש, 3,000 בשנה.

אליהו ישי: אבל אם ביד אחת אתה מגרש – מוציא – וביד שנייה אתה אומר שמי שיש לו ילדים יישאר פה, באותו רגע אתה מוציא בשנה 3,000 ומקבל בשנה 30,000 או 60,000 או 100,000; משום שכל עובד זר ממדינות אחרות בעולם שרוצה לבוא לארץ – פה צמיחה, פה רמת חיים גבוהה יותר – הוא רוצה לבוא לגור בארץ, לא משנה מאיפה הוא בא: מרומניה, מתאילנד, ממולדובה, מאוקראינה – לא משנה מאיפה הוא מגיע, מאיזו מדינה הוא מגיע, פה רמת החיים גבוהה יותר, הוא רוצה לבוא לגור פה, וברגע שאתה אומר כזה דבר, הוא יבוא הנה כתייר, הוא יישאר פה עם הילד שלו, ואחר כך הוא יעתור לבג"ץ, והוא יבוא לאותו חבר כנסת שעשה הצגה באחת מוועדות הכנסת – מי היה חבר הכנסת שעשה את ההצגה שם, מישהו זוכר איזה חבר הכנסת זה היה?

אליהו ישי: הורביץ.

יוחנן פלסנר: אבל זאת לא ההצעה.

יוחנן פלסנר: ההצעה היא – – –

קריאה: – – – כבר לא נמצא פה.

אליהו ישי: הורביץ, נכון?

קריאה: הורוביץ.

אליהו ישי: הוא בא לוועדה שהיתה אמורה לדון, ואני הוזמנתי לשם לא בעניין עובדים זרים, אלא בעניין סחר בנשים.

אליהו ישי: והוא הלך והביא ילדים לשם, בניגוד לתקנון, בניגוד לאתיקה, בניגוד לנהלים – עשה שימוש בילדים.

אליהו ישי: אם הוא היה מתחפש – תאמין לי שאם הוא היה בא עם מוצץ וסינר וטיטול על עצמו, הייתי בא להצגה הזאת.

אליהו ישי: אבל הוא מביא ילדים להצגה – אין לי מה לעשות שם.

יוחנן פלסנר: אבל זאת לא ההצעה.

יוחנן פלסנר: ההצעה היא מגיל שש ומעלה – – –

אליהו ישי: מכל מקום, תפסיקו עם הצביעות הזאת.

אליהו ישי: תהיו כנים עם עצמכם ותסתכלו במראה.

אליהו ישי: אם אנחנו נבוא ונאמר מצד אחד תאכפו – גם 2,000 פקחים, גם 20,000 פקחים – גברתי היושבת-ראש, יגרשו בחודש 10,000, ייכנסו 100,000 באותו חודש.

אליהו ישי: אי-אפשר לעשות צחוק.

אליהו ישי: צריך פה מדיניות ברורה.

אליהו ישי: המדיניות היא שאין תעודת ביטוח – פוליסת ביטוח – לתייר או לעובד זר שחדר לארץ באופן בלתי חוקי, או באופן חוקי, ולאחר מכן הביא את הילדים שלו הנה.

אליהו ישי: אין לו פוליסת ביטוח כי הילדים שלו פה, אלא אם כן אנחנו רוצים באמת לאבד את האופי של המדינה הזאת ולאבד את המדינה היהודית, וזה עניין אחר.

אליהו ישי: זה עניין אחר לגמרי.

אליהו ישי: אני לא אתן את ידי לדבר הזה – אני בצורה מפורשת אומר.

יוחנן פלסנר: אדוני השר, אין הבדל בין תינוק בן כמה חודשים לבין מישהו שנמצא פה כבר עשר שנים?

אליהו ישי: בעיני אין הבדל.

אליהו ישי: איך אני יכול, לשיטתך, לגרש בן עשרה חודשים?

יוחנן פלסנר: אני חושב שאפשר.

אליהו ישי: מחר יהיו תמונות – בצדק – של ילד בוכה, והאמא בוכה, והילד בן עשרה חודשים.

אליהו ישי: היא בוכה והוא בוכה.

אליהו ישי: נראה אותך עומד בתמונה הזאת.

יוחנן פלסנר: צריך למצוא את נקודת האיזון.

אליהו ישי: היא בוכה והוא בוכה, הוא בוכה והיא בוכה, והיא בוכה והוא בוכה, כי היא משדרת את הפניקה.

אליהו ישי: היא באה הנה בצורה בלתי חוקית, והיא רוצה להישאר.

יוחנן פלסנר: צריך למצוא את נקודת האיזון בין האינטרס – – –

אליהו ישי: אגב, אני מעריך את הכנות שלך לפחות.

אליהו ישי: אגב, כל הממשלה היום התייצבה סביב ההחלטה הזאת, ואני מניח שגם רוב חברי הכנסת, אם לא כולם, להוציא 1,000 ילדים שנמצאים כרגע בוועדה ובדיון.

אליהו ישי: כולם בלי יוצא מהכלל, כולם, גם בוז'י אמר את זה, וגם שרים אחרים, ברוורמן ועוד, שבצדק – הם הבינו שאם אנחנו נאמר שמי שיש לו פה ילדים יישאר פה, וזה לכאורה תעודת ביטוח – עכשיו, מה קורה?

אליהו ישי: כשבאים הנה אנשים עם ילדים, אתה לא יכול לתפוס.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, את אמרת אכיפה.

אליהו ישי: גם 200 פקחים, וגם 2,000, לא יוכלו לתפוס 50,000 זרים שמסתובבים פה בארץ ומסתתרים בכל מיני מקומות עם הילדים שלהם.

אליהו ישי: חלקם לא באים לבית-הספר כי הם מפחדים, והם מחכים לשש שנים – בהתחלה זה היה עשר, עכשיו הם מחכים לשש.

אליהו ישי: אחר כך יחכו לארבע, אחר כך יחכו לשנתיים.

אליהו ישי: אין כזה דבר, אין כזה דבר.

אליהו ישי: לכן – – –

יולי תמיר: אדוני השר, אבל למרות כל התיאור הדרמטי הזה, הלוא יש מספר מאוד מוגבל של ילדים בסטטוס הזה, שגם חיים פה, והעברית היא שפתם, והם לומדים בבתי-הספר.

יולי תמיר: עם כל התיאור עד כמה המצב יכול להיות נורא, המצב כרגע הוא מספר מוגבל של ילדים.

יוחנן פלסנר: כי לא היתה מדיניות עד היום לטפל בהם – – – יש מדיניות, כל הכבוד.

אליהו ישי: המדיניות של הממשלה הקודמת שהיתה – היית חבר במפלגה שלה, אתה עדיין חבר באותה מפלגה – והמדיניות של הממשלה הזאת בינתיים היא אותו הדבר: לגרש את כולם, להוציא אלה שנמצאים באותה קבוצה, אותם 1,000 ילדים, במסגרת קריטריונים כאלו ואחרים.

אליהו ישי: להוציא את כולם, לשיטתם, גם הממשלה הקודמת, וגם הממשלה הנוכחית – אותו הדבר – כן אומרת לגרש.

אליהו ישי: איך כתוב בהחלטה?

אליהו ישי: לא משנה גילם.

אליהו ישי: אז יותר נעים להגיד "לא משנה גילם" מאשר להגיד "מגרשים ילדים".

אליהו ישי: באמת, זה לא נעים.

אליהו ישי: א.

אליהו ישי: לא מגרשים.

אליהו ישי: חברים, לא מגרשים ילדים.

אליהו ישי: תפסיקו עם משחקי המלים האלה.

אליהו ישי: מחזירים את המשפחות האלה לארצן.

אליהו ישי: לא מגרשים אף אחד, ואף ילד לא מגרשים, כמו שמנסים להציג את זה בהצגה שמבוימת בצורה לכאורה נפלאה – שני שוטרים לוקחים ילדים.

אליהו ישי: חבר'ה, תהיו רציניים.

אליהו ישי: זה לא קורה.

אליהו ישי: לוקחים את ההורים ואומרים להם: תעלו למטוס עם הילדים שלכם, כמו שאתה לוקח את הילדים שלך למטוס לחוץ-לארץ לעשות טיול, או בחזרה הביתה אחרי טיול, או לבוא לארץ-ישראל כעולה חדש.

אליהו ישי: ככה באים מכל הארץ.

אליהו ישי: יש פה עלייה גם מחבר המדינות, גם מצרפת, גם מארצות-הברית, גם מתימן, ועוד מהרבה מקומות באים לארץ.

אליהו ישי: הם באים לארץ.

אליהו ישי: איך הם באים לארץ?

אליהו ישי: עם ההורים שלהם.

אליהו ישי: הם בוכים?

אליהו ישי: לא.

אליהו ישי: הם שמחים לבוא לארץ.

אליהו ישי: תלוי מה ההורים משדרים.

אליהו ישי: זו הצגה, הצגה שמצטלמת יפה מאוד, ומי שעומד מולה נראה גרוע.

אליהו ישי: כרגע לכאורה אני האיש שנראה הכי גרוע בחברה, כאילו מגרש ילדים.

אליהו ישי: אני לא מגרש ילדים.

אליהו ישי: אני מחזיר את המשפחות האלה לארצן.

אליהו ישי: כל מי שחדר לארץ באופן בלתי חוקי – שוהה פה שלא כחוק – יחזור לארצו, בדיוק כמו שעושה כל מדינה דמוקרטית לגבי כולם.

אליהו ישי: אם אתה לומד בחו"ל כסטודנט שנה-שנתיים, או היית בא כתייר והיית נשאר שם מעבר לאשרה שלך, בארצות-הברית, עם הילדים שלך, היו מגרשים אותך עם אשתך ועם הילדים לפה.

אליהו ישי: בארצות-הברית הנאורה, באירופה הנאורה, כך היה קורה.

אליהו ישי: אז אנחנו פתאום באים ומתייפייפים סביב העניין הזה, כי זה מצטלם טוב, תופס כותרות.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: אני כנראה אוותר על הכותרות הטובות והחיוביות.

אליהו ישי: אני אגלה יותר אחריות לטובת מדינת ישראל.

אליהו ישי: כשאנחנו במשרד הזה אנחנו נאבקים יותר מאחרים בעניין הזה.

אליהו ישי: הסיבה שבשנים האחרונות יש מאות אלפי עובדי זרים היא שבחלק מהשנים אנחנו לא היינו במשרדים הרלוונטיים הללו, וגם היינו באופוזיציה.

אליהו ישי: כמו שנאבקתי היום נאבקתי גם אז.

אליהו ישי: להזכיר לכם, פה בדוכן הזה השבתי כשר העבודה הרווחה לפני 12 ו-13 שנים, והשבתי על כל ההצעות לסדר והשאילתות של חברי כנסת חדשים – וחלקם היו גם בעבר – גדעון, היית גם בעבר – ועניתי.

אליהו ישי: ולכן, המדיניות היא ברורה, וצריך באמת להתמיד בה, לצמצם את התופעה של העובדים הזרים החוקיים בהדרגה, להגביר את האכיפה כשמדובר בעובדים זרים לא חוקיים, לסגור את השערים, לא לאפשר תעודת ביטוח ופוליסת ביטוח לאלה שבאים עם ילדים.

אליהו ישי: לא להשתתף בהצגה הזאת, ולומר להם את האמת: חברים, מדינת ישראל היא מדינת הגירה ליהודים על-פי חוק השבות, ולא לאחרים.

אליהו ישי: אם לא כן יבואו הנה מאות אלפים, וגם מיליונים.

אליהו ישי: אלה שבאים מסודן ומאריתריאה – במדינת ישראל הרבה יותר נוח לגור מאשר במקומות שבהם הם גרים.

אליהו ישי: בקצב הזה יהיו פה עוד מיליון ועוד מיליון.

אליהו ישי: אז אלה באמת דברים לא פופולריים, מאוד לא ערבים לאוזן, מה לעשות.

אליהו ישי: אבל אני בטוח ואני משוכנע שרוב אזרחי מדינת ישראל, מי שמאזין לנו ושומע אותנו, וגם מי שלא, לפי מה שאני חש ברחוב, בציבור, רוב אזרחי מדינת ישראל תומכים במדיניות ובקו הזה.

אליהו ישי: מעולם לא זכיתי לגיבוי ולתגובות מאזרחי מדינת ישראל – ואני עוסק בצורכי ציבור הרבה הרבה שנים – כמו בתקופה הזאת, בפרט בעניין ההתמודדות שלנו והמדיניות שלי והקו שלי בעניין העובדים הזרים.

אליהו ישי: תודה.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: הצעה אחרת – חבר הכנסת זחאלקה.

יולי תמיר: אדוני השר, מה אתה מציע?

אליהו ישי: להסתפק בדברי.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: חבר הכנסת פלסנר, יש הצעה אחרת.

יולי תמיר: חבר הכנסת פלסנר, אתה מסתפק בדברי השר?

יוחנן פלסנר: אני רוצה לבקש מהשר לשקול שבנושא החקלאות – לא ילדי עובדים זרים – בנושא העובדים בחקלאות האינדיקציות שאנחנו מקבלים מהשטח הן כאלה – – –

אליהו ישי: נושא החקלאות טופל, ואם לא טופל תחזור שוב על השאלה, ואני אשמח להעביר.

יוחנן פלסנר: אז על זה אני רוצה לקיים דיון בוועדה, כי אנחנו מקבלים אינדיקציות אחרות.

יולי תמיר: אתה מציע דיון בוועדה?

יוחנן פלסנר: דיון בוועדת הפנים בנושא החקלאות.

יולי תמיר: אוקיי.

יולי תמיר: אחרי ההצעות נצביע.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, לדעתי, בתור שר התמ"ת, כשהיית אחראי לנושא העבודה, יכולת לעשות הרבה יותר משר הפנים, כי הבעיה היא שיש עשרות אלפי אזרחים ואזרחיות, במיוחד בסקטור הערבי, שרוצים לעבוד ומוכנים לעבוד בחקלאות ובבניין.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא שהמשכורות הן נמוכות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, המעבידים מעדיפים את העובדים הזרים, כי משלמים להם פחות כסף, ובלי זכויות סוציאליות.

ג'מאל זחאלקה: הפתרון הוא לכפות את חוקי העבודה, את הזכויות הסוציאליות, את שכר המינימום, ואז אזרחים ירצו לעבוד, ואז המעביד לא יעדיף את העובד הזר כי הוא לא משלם לו.

ג'מאל זחאלקה: זה הפתרון.

ג'מאל זחאלקה: יגידו: החקלאים או חלק מהתעשיינים לא יכולים לשלם.

ג'מאל זחאלקה: יש פתרון – אם ככה, צריך לסבסד את העבודה.

ג'מאל זחאלקה: בכל העולם מסבסדים את העבודה בחקלאות.

ג'מאל זחאלקה: זה הפתרון מהשורש.

ג'מאל זחאלקה: התמריץ להעביד עובד זר במקום עובד ישראלי הוא המשכורת הנמוכה, ואני חושב שזכותו של עובד זר לקבל את כל התנאים.

ג'מאל זחאלקה: אם המעביד יראה שהוא נותן לו את כל התנאים, הוא לא יעדיף אותו על עובד מובטל או לא בשוק העבודה, שהוא מכפר-קרע או מדימונה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: מה כבודו מציע?

ג'מאל זחאלקה: אני מציע דיון בוועדה, וההצעה שלי שהתמ"ת יבוא עם תוכנית לכפות חוקי עבודה, ולא רק נושא ההגירה.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: חבר הכנסת עזרא, הצעה אחרת.

גדעון עזרא: אדוני השר, עיקר הבעיה שלנו היום היא גבול מצרים.

גדעון עזרא: אני לא מאשים בנושא הזה אף אחד, אבל הבעיה שלנו היא כניסה של עובדים זרים חדשים מגבול מצרים, ולא הילדים של העובדים הזרים.

גדעון עזרא: נדמה לי שבנושא של הילדים של העובדים הזרים יש רוב בממשלה, בסופו של דבר, להשאיר את הילדים פה בארץ.

גדעון עזרא: נדמה לי שלדחות את זה לסוף השנה – למעשה לא עשינו שום דבר, והנושא הזה יהיה בכותרות עד בלי סוף.

גדעון עזרא: אני חושב שמבחינה בין-לאומית, להשאיר את הנושא על סדר-היום זה דבר לא נכון.

גדעון עזרא: אני מציע, אדוני שר הפנים, למצוא פתרון לגבול מצרים.

גדעון עזרא: נקודה.

גדעון עזרא: וזה הדבר החשוב ביותר.

יולי תמיר: אדוני מציע דיון בוועדה או מסתפק בדברי השר?

אליהו ישי: אני יכול להתייחס לגבול מצרים?

גדעון עזרא: אני בעד הוועדה לעובדים זרים.

אמנון כהן: ועדת הפנים.

יולי תמיר: חבר הכנסת כהן, השר רוצה להשיב.

יולי תמיר: תן קודם כול לשר להשיב.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, לגבי השאלה של חבר הכנסת גדעון עזרא על גבול מצרים.

ג'מאל זחאלקה: מר ישי, תתייחס גם לעניין חוקי העבודה.

אליהו ישי: אני אענה.

אליהו ישי: לגבי גבול מצרים, אתה צודק, שם זו בעיה קשה מאוד.

אליהו ישי: אני חושב שאתה יודע שהממשלה הקודמת, בראשותו של אולמרט, קיימה כמה דיונים.

אליהו ישי: הממשלה הנוכחית קיימה כבר שתי פגישות, ובקרוב מאוד תתקבל החלטה.

אליהו ישי: אני מעריך שההחלטה שתתקבל היא להקים גדר באזור שתצמצם – אני לא אומר שתפתור את הבעיה לגמרי, אבל תפתור.

אליהו ישי: זה לא רק הגדר, זה מכלול של כמה דברים, ואתה מכיר את זה היטב.

אליהו ישי: אבל אני מסכים אתך שהבעיה העיקרית היא שם.

אליהו ישי: לגבי תנאים סוציאליים או תנאי דיני עבודה, אין מה להשוות את מה שהיה לפני 10 ו-15 שנים להיום.

אליהו ישי: היום כמעט לא משתלם להעסיק עובד זר באופן חוקי, כמעט לא, ולכן הכדאיות הולכת ויורדת, וטוב שכך.

אליהו ישי: אבל יש הרבה מאוד שמעסיקים אותם באופן בלתי חוקי, וזו בעצם הבעיה.

אליהו ישי: כי על-פי חוק, במסגרת הכללים ודיני העבודה, הכדאיות הולכת ומצטמצמת.

אליהו ישי: אני מציע להביא את זה – אולי, אם ביקשו דווקא לוועדות, לוועדה לעובדים זרים.

אליהו ישי: אני אמור להיות שם בדיון בקרוב.

אליהו ישי: אני חושב שזה הדבר הכי נכון.

יוחנן פלסנר: בסדר גמור.

יוחנן פלסנר: ועדה לעובדים זרים.

יולי תמיר: אדוני השר, נאמר לי שהנושא שייך לתחום סמכותה של ועדת הפנים, ולכן, אם הדיון עובר לוועדה, הוא צריך ללכת לוועדת הפנים.

יוחנן פלסנר: בסדר, שיהיה ועדת הפנים, אצל דוד אזולאי.

יולי תמיר: אנחנו מצביעים.

יולי תמיר: מי שבעד – בעד העברת הנושא לוועדת הפנים.

יולי תמיר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי תמיר: הדיון עובר לוועדת הפנים.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: אנחנו עוברים לשאילתות לכבוד השר.

יולי תמיר: שאילתא מס' 48, של חבר הכנסת מגלי והבה – לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת שאל את שר הפנים ביום כ"ו באייר התשס"ט (20 במאי 2009): לאחרונה פורסמו בכלי התקשורת ידיעות שלפיהן חוק ההסדרים הקרוב עתיד לכלול סעיפים המבטלים את החלטות הכנסת בדבר פירוק הרשויות המקומיות שבנדון.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם הידיעות נכונות?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן – מה הוא הליך ההיוועצות שנעשה ואילו שיקולים הביאו לקבלת ההחלטה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת מגלי והבה שאל אם נכונות הידיעות בכלי התקשורת שחוק ההסדרים כולל סעיפים המבטלים את החלטות הכנסת בדבר פירוק הרשויות המקומיות שגור ועיר-הכרמל.

אליהו ישי: כמו כן שואל חבר הכנסת והבה מה היה הליך ההיוועצות שנעשה ומה היו השיקולים לקבלת ההחלטה.

אליהו ישי: החלטות הממשלה לגבי שינויי חקיקה שיובאו במסגרת חוק ההסדרים הקרוב אינן כוללות הצעות לחקיקה שתבטל את חוקי הכנסת בדבר פירוק איחוד הרשויות עיר-הכרמל ושגור.

יולי תמיר: שאילתא מס' 54, של חבר הכנסת גנאים: אי-העסקת נשים מוסלמיות בשירותי דת.

יולי תמיר: חבר הכנסת מסעוד גנאים שאל את שר הפנים ביום כ"ו באייר התשס"ט (20 במאי 2009): בבירור שקיימתי בנושא העסקת נשים מוסלמיות בשירותי דתן, השייך למשרדכם, התברר שאין נשים מוסלמיות המועסקות במשרדכם בתחום זה כלל.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם נתון זה נכון?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן – למה המשרד אינו מעסיק נשים מוסלמיות לצורכי דרשה והדרכת נשים מוסלמיות?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: למה המשרד אינו מעסיק נשים מוסלמיות לצורכי טיפול בגופות נשים מנוחות המובאות לקבורה?

יולי תמיר: 4.

יולי תמיר: מה ייעשה בנדון?

אליהו ישי: 1–4.

אליהו ישי: האגף לעדות מעסיק ב-307 תקנים אנשי דת בתפקידי אימאם וכרוז במסגדים.

אליהו ישי: שני התפקידים הרשמיים במסגדים מאוישים על-ידי גברים לפי הדת המוסלמית, אלא אם כן אתה רוצה לבוא ולשנות ולומר שגם נשים יהיו בתפקידים של אימאמים וכרוזים.

אליהו ישי: לא קיים מצב שתפקיד אימאם או כרוז מאויש על-ידי נשים, גם לא במדינות אחרות, וזה על-פי הדת המוסלמית.

אליהו ישי: בכל מקרה, אין לנו עודף משרות להשקיע בתפקידים אחרים, שחשובים בפני עצמם.

אליהו ישי: כמו כן, התקנים שעומדים לרשותנו אינם מכסים את כל המסגדים הקיימים.

מסעוד גנאים: כבוד השר, בקשר לנשים, אני מתכוון למשרה כמו שיש לנו, אתה יודע, שרוחצים את המת, את הגופות.

מסעוד גנאים: צריך אשה כדי לרחוץ ולטפל באשה מתה.

מסעוד גנאים: זו למשל אחת המשרות.

מסעוד גנאים: אני לא מתכוון שאשה תהיה אימאמית, משום שהשאלה שתבוא אחר כך היא שיש אימאמים שהם גברים ואין להם משרות ממשרד הפנים.

אליהו ישי: אמרתי בפירוש שיש חוסר בתקנים.

אליהו ישי: אגב, בכל תחומי החיים, בכל משרדי הממשלה, בכל הנושאים בלי יוצא מן הכלל, וגם פה, יש חוסר בתקנים.

יולי תמיר: האם מועסקת, אם מותר לי לשאול, אשה מוסלמית אחת במשרד בתפקיד כלשהו של שירותי הדת, בכל מדינת ישראל?

אליהו ישי: אני יכול לבדוק את זה, אני לא יודע.

אליהו ישי: אבל בתפקידים מוגדרים של אימאמים ועוד – –

יולי תמיר: ודאי שאין אשה אימאם.

אליהו ישי: – – זה בניגוד לדת המוסלמית.

אליהו ישי: אני מוכן לבדוק את זה.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: אנחנו מודים לך על שאתה מוכן לבדוק את הנושא.

יולי תמיר: שאילתא מס' 55, שוב של חבר הכנסת גנאים: פיקוח על חברות הגבייה.

יולי תמיר: חבר הכנסת מסעוד גנאים שאל את שר הפנים ביום כ"ו באייר התשס"ט (20 במאי 2009): דוח מבקר המדינה 2008 על השלטון המקומי הצביע על ליקויים חמורים בעבודתן של חברות גבייה פרטיות, כמו התקשרות ללא מכרזים, העדר פיקוח על החברות ופערים עצומים בתשלומים שתושבים נדרשו לשלם לחברות הגבייה על אותה אכיפה.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם ליקויים אלו מוכרים?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מה נעשה בנדון והאם קיימת תוכנית לתיקונם?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם יש הנחיות ותקנות ברורות לרשויות ולחברות גבייה בנדון?

אליהו ישי: זה באמת נושא חשוב.

אליהו ישי: נושא הגבייה – משרד הפנים רואה בו חשיבות עליונה, משום שרשויות מקומיות לא יוכלו לתפקד ולהתנהל בלי גבייה נאותה, ובלי אחוז גבייה גבוה הן לא יוכלו לתת שירות לאזרח.

אליהו ישי: לצערי הרב, בכל מקום שאין גבייה ויש חוסר בגבייה או גבייה מאוד נמוכה, השירותים נפגעים, וגם אין משכורות בסופו של דבר – אפרופו הדיון הקודם שהיה על הרשויות המקומיות.

אליהו ישי: לגבי השאלה על כל מה שקשור לגבייה בדוח מבקר המדינה, ההערות שלו – משרד הפנים פעל ופועל.

אליהו ישי: לצערי הרב, יש רשויות שפעלו בניגוד לנוהל שמשרד הפנים הכין.

אליהו ישי: משרד הפנים רענן את הנהלים גם על-פי הבג"ץ האחרון ושיגר את זה לכל הרשויות המקומיות.

אליהו ישי: בביקורת האחרונה שהיתה התגלו יישובים שפעלו בהם בניגוד לנהלים של משרד הפנים.

אליהו ישי: אנחנו בוחנים ובודקים את יתר המקומות – האם הם באמת פועלים בניגוד לנהלים.

אליהו ישי: מכל מקום, משרד הפנים הכין את הנהלים, שיגר אותם לכולם, וגם בג"ץ התייתר בעקבות התשובות של משרד הפנים.

יולי תמיר: שאילתא מס' 56, של חבר הכנסת גנאים: מחסור במשרות במסגדים.

יולי תמיר: חבר הכנסת מסעוד גנאים שאל את שר הפנים ביום כ"ו באייר התשס"ט (20 במאי 2009): בשנים האחרונות יצאו אימאמים, מואזינים ושרתים במסגדים לפנסיה.

יולי תמיר: חלק מהמשרות אוישו וחלקן לא.

יולי תמיר: כמו כן, יש הרבה מסגדים במגזר הערבי שאין בהם שום משרה מאוישת מטעמכם.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: כמה מסגדים יש במגזר הערבי וכמה משרות מאוישות בפועל?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: למה טרם אוישו המשרות הפנויות?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם קיים תקציב המיועד לאחזקה, לקידום ולהקמה של מקומות קדושים למוסלמים?

אליהו ישי: זאת בעצם אותה שאילתא שהתחלקה לשניים.

מסעוד גנאים: השאילתא הראשונה היתה בקשר למשרות לנשים.

מסעוד גנאים: השאילתא עכשיו היא בקשר – – –

אליהו ישי: אני עונה על שתי השאילתות כאחת.

אליהו ישי: לגבי אימאמים ולגבי תפקידים כאלה, כפי שאמרתי לגבי משרות – יש חוסר בתקנים.

אליהו ישי: אין תקנים לכל הצרכים שמבקשים.

אליהו ישי: לגבי הנשים, כפי שאמרתי, אני מוכן לבדוק את זה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 92, של חבר הכנסת סוייד – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת חנא סוייד שאל את שר הפנים ביום כ"ו באייר התשס"ט (20 במאי 2009): השכונות המזרחיות והצפוניות של הכפר ג'לג'וליה נמצאות בשטח השיפוט של המועצה האזורית דרום-השרון.

יולי תמיר: הדבר מסרבל ומעכב מתן שירותים מוניציפליים לתושבים, וגורם הפסדים למועצה המקומית ג'לג'וליה בגביית היטלים ואגרות.

יולי תמיר: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי לתקן את הגבולות בין שתי הרשויות כך שהשכונות האמורות יסופחו לתחום המועצה המקומית ג'לג'וליה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חבר הכנסת סוייד טען כי השכונות המזרחיות של המועצה המקומית ג'לג'וליה מצויות בתחום שיפוטה של המועצה האזורית דרום-השרון, ולפיכך מתקשה המועצה המקומית ג'לג'וליה במתן שירותים לתושבים ונמנעות ממנה הכנסות מהיטלים ואגרות.

אליהו ישי: חבר הכנסת סוייד שאל מה ייעשה על מנת לתקן את הגבולות בין הרשויות.

אליהו ישי: הסמכות לשנות גבולות בין רשויות מקומיות ולהעביר שטחים מרשות אחת לשכנתה נתונה בידי שר הפנים.

אליהו ישי: בחוזר מנכ"ל משרד הפנים מפורט ומפורסם הנוהל שעל-פיו צריכה רשות מקומית לפעול אם היא רוצה לשנות את גבולה עם אחת מהרשויות הגובלות בה.

אליהו ישי: המועצה המקומית ג'לג'וליה פנתה בהתאם לנוהל אל משרד הפנים בבקשה לשנות את גבולה עם המועצה האזורית דרום-השרון.

אליהו ישי: מנכ"ל משרד הפנים מינה ועדת חקירה לגבולות בראשותו של מר חנניה גיבשטיין כדי שתבחן את הבקשה ותמליץ בפני השר, לאחר שתשמע את כל הצדדים המעורבים, אם לשנות את הגבולות בין הרשויות.

אליהו ישי: עבודת הוועדה טרם נסתיימה.

אליהו ישי: שר הפנים יחליט בנדון לאחר קבלת המלצות הוועדה ושמיעת גורמי המקצוע במשרד.

יולי תמיר: שאילתא מס' 96, של חבר הכנסת דוד אזולאי – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת שאל את שר הפנים ביום ט' בתמוז התשס"ט (1 ביולי 2009): פורסם כי בית-הדין הרבני מתריע על תופעה של נישואי עובדות זרות למעסיקיהן במטרה לקבל אזרחות, ואגב כך הן גורמות לפירוק משפחות.

יולי תמיר: לפי ארגון "משפחה חדשה", יש 30,000 זוגות של ישראלים וזרים.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם התופעה מוכרת?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: האם שירות התעסוקה, האחראי לתחום העובדים הזרים, ער לנושא?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: מה ייעשה למיגור התופעה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

אליהו ישי: תופעת הזוגיות של עובדות זרות עם ישראלים היא תופעה הנמצאת במגמת עלייה בשנים האחרונות על סמך חיים משותפים, ולא נישואין.

אליהו ישי: הליך זה משמש דרך ל"הלבנה חוקית" של העובד הזר להמשך שהייה בארץ מעבר לתקופה המותרת בחוק.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: לבירור הסוגיה הונחתה יחידת התשאול באגף האכיפה לבצע בדיקות מקיפות לגבי המערכת הזוגית בבקשות אשר הוגשו בלשכות הרשות, ונמצא כי 78% מהבקשות שנבדקו הן פיקטיביות.

אליהו ישי: הנושא בכללותו הוצג לפני כשנה לחבר הכנסת מאיר שטרית, שר הפנים דאז, והוא אישר ביצוע שינויים בנוהל קבלת מעמד על סמך חיים משותפים, ובכללם הקשחת התנאים והדרישות והקשחת התקופות המאושרות בכל אשרה.

אליהו ישי: לאחר כמה דיונים עם הלשכה המשפטית ועם הפרקליטות אושר ופורסם נוהל מעודכן – 5.2.0002 – ב-5 בפברואר 2009, ולשכות הרשות הונחו לפעול בהתאם לשינויים.

יולי תמיר: שאילתא מס' 103, של חבר הכנסת נסים זאב, שתמיד נוכח, בנושא: ניהול מתנ"סים בירושלים על-ידי אנשי השכונה.

יולי תמיר: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הפנים ביום ד' בסיוון התשס"ט (27 במאי 2009): תושבי השכונות גבעת-שאול, שמואל-הנביא ורמות בירושלים דורשים שיתקיימו בחירות למתנ"ס השכונתי.

יולי תמיר: חלק מהמתנ"סים בעיר מנוהלים בניגוד לאופי השכונה ולרצון רוב תושביה.

יולי תמיר: בגבעת-שאול שולטים במתנ"ס אנשי קריית-משה; ברמות – המיעוט הלא-דתי, ובשמואל-הנביא – אנשים מחוץ לשכונה.

יולי תמיר: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי שהמתנ"ס ינוהל על-ידי נציגות תושבי השכונה?

אליהו ישי: ראש העיר ברקת הודיע כי בכוונתו לקיים בחירות בכל שכונות העיר לא יאוחר מסוף שנת העבודה 2010.

אליהו ישי: ראש העיר מינה את חברת המועצה הגברת רחל עזריה, מחזיקת תיק המינהלים הקהילתיים, לעמוד בראש הוועדה שתגבש את הרפורמה במינהלים הקהילתיים ותמליץ על אופן פריסת המינהלים בעיר.

אליהו ישי: הבחירות יתקיימו, כפי שאמרתי, עד סוף 2010.

אליהו ישי: הוועדה קיבלה החלטות בונות לבחון אפשרות לקיים בחירות בשש שכונות כבר בשנת 2009, וכל השאר – ב-2010.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 111, של חבר הכנסת נסים זאב: נישואי עובדות זרות למעסיקיהן.

יולי תמיר: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שר הפנים ביום ד' בסיוון התשס"ט (27 במאי 2009): פורסם כי בית-הדין הרבני מתריע על תופעה של נישואי עובדות זרות למעסיקיהן – על-פי רוב נישואין שנועדו להעניק להן אזרחות – תוך גרימת פירוק משפחות.

יולי תמיר: לפי ארגון "משפחה חדשה", יש 30,000 זוגות של ישראלים וזרים.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם תופעה זו מוכרת?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: האם פקידי מינהל האוכלוסין ערים למנוע רישום נישואין שמניעיהם חשודים?

אליהו ישי: 1–2.

אליהו ישי: התופעה הזאת קיימת.

אליהו ישי: שר הפנים דאז, חבר הכנסת שטרית, אישר ביצוע שינויים בנוהלי קבלת מעמד על סמך חיים משותפים, ובכללם הקשחת התנאים והדרישות והקשחת התקופות המאושרות בכל אשרה.

אליהו ישי: לאחר כמה דיונים עם הלשכה המשפטית והפרקליטות אושר ופורסם נוהל מעודכן ב-5 בפברואר 2009, והנוהל הזה פועל בלשכות רשות ההגירה ברחבי הארץ.

אליהו ישי: אני מוכן לבדוק את התוצאות של הנהלים החדשים.

אליהו ישי: אם אכן יש עוד מה לעשות – אשמח לעשות.

אליהו ישי: אני מסכים שזאת תופעה מאוד קשה.

נסים זאב: אדוני השר, כל ההגדרה של "משפחה חדשה" היא בעצם חלק מהחורבן שיש לנו פה במדינה.

נסים זאב: הרי הם דוחפים להקים משפחות של גויים בתוך מדינת ישראל, וזאת בדיוק הבעיה שלנו כשמדברים על עובדים זרים.

נסים זאב: מייבאים גויות למדינת ישראל, ובסוף אותה עובדת מביאה חורבן כפול ומכופל.

נסים זאב: מעבר לזה שהיא באה לכאן לא כחוק, היא מחריבה משפחות שלמות.

נסים זאב: אני חושב שאסור לתת לגיטימציה, וכל העניין הזה של "משפחה חדשה" – לדעתי, זה אולי ארגון לא חוקי, מכיוון שהוא פועל לפי מדיניות של עצמו, מרגיש שהוא חופשי לפעול איפה שהוא רוצה.

נסים זאב: אני רוצה שהשר יבדוק את הלגיטימיות של העמותה הזאת בכלל.

יולי תמיר: שאילתא מס' 124 – – –

אליהו ישי: 116.

יולי תמיר: אין 116.

אליהו ישי: זאת אותה תשובה.

אליהו ישי: הנושא בבדיקה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 124, של חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חברת הכנסת חנין זועבי שאלה את שר הפנים ביום י"א בסיוון התשס"ט (3 ביוני 2009): משרד הפנים החליט לפזר את מועצת בוסתאן-אלמרג' ולמנות ראש מועצה זמני.

יולי תמיר: העובדים לא קיבלו משכורות זה עשרה חודשים, והם הכריזו על שביתה כללית.

יולי תמיר: ההסעות לבתי-הספר התיכוניים הופסקו עקב אי-תשלום.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מתי יקבלו העובדים את משכורותיהם?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מתי תוסדר פעילות חברת ההסעה לתלמידי התיכון?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: מאז חודש יולי 2009 המשכורות שולמו כסדרן, למעט ספטמבר, ששולמה משכורת רק למשרות בחינוך.

אליהו ישי: יש מחלוקת לגבי תשלום שכר של שבעה חודשים שבהם היתה הרשות מושבתת.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: נכון להיום הוסדרה פעילות חברת ההסעות לתלמידי התיכון.

יולי תמיר: שאילתא מס' 141, של חברת הכנסת רגב – אינה נוכחת, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חברת הכנסת שאלה את שר הפנים ביום י"א בסיוון התשס"ט (3 ביוני 2009): בנגב יש אוכלוסיית בדואים ביותר מ-30 יישובים שהמדינה איננה מכירה בקיומם.

יולי תמיר: בשל העדר הכרה בהם לא קיימות שם תשתיות בסיסיות, ובהן מים זורמים בבתים.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מדוע הוכרזו הכפרים בנגב כבלתי-מוכרים?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מדוע המדינה איננה מספקת סיוע בסיסי, כמו חיבור לרשת המים, לאותם כפרים לא מוכרים, כל זמן שאין דרישה לפינוי או הריסה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אליהו ישי: התיישבות אוכלוסיית המדינה מתבצעת לפי תוכניות מיתאר ארציות ומקומיות, וכך גם התיישבות הבדואים בנגב.

אליהו ישי: לכן, ריכוזי בנייה בלתי חוקית, אשר הוקמו על-ידי אוכלוסייה זו בניגוד לחוק, הוגדרו על-ידי המדינה כבלתי מוכרים.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: מכאן גם הקושי לספק את מגוון השירותים, ובהם אספקת מים ברשת.

אליהו ישי: למרות זאת, המדינה מודעת לצורך החיוני באספקת מים, ולכן, באמצעות ועדת המים אשר פועלת במסגרת הרשות להתיישבות הבדואים בנגב, בתיאום עם חברת "מקורות", היא מאשרת ומקימה נקודות לאספקת מים.

יולי תמיר: שאילתא מס' 142, של חברת הכנסת זועבי – אינה נוכחת, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חברת הכנסת שאלה את שר הפנים ביום י"א בסיוון התשס"ט (3 ביוני 2009): ב-1 באפריל 2007 מינה שר הפנים ועדה ממונה למועצה האזורית מעלה-עירון.

יולי תמיר: עברו מאז יותר משנתיים, והבחירות אמורות להתקיים ב-18 באוגוסט 2009.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מדוע לא הודיע השר על מועד הבחירות?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מתי יתקיימו הבחירות במועצה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חברת הכנסת חנין זועבי טוענת בשאילתא כי הבחירות למועצה המקומית מעלה-עירון צריכות להתקיים ב-18 באוגוסט 2009, ושואלת מדוע לא הודיע שר הפנים על מועד הבחירות ומתי תתקיימנה הבחירות במועצה המקומית מעלה-עירון.

אליהו ישי: 1–2.

אליהו ישי: המועצה המקומית מעלה-עירון פוזרה בסוף חודש נובמבר 2006 על-ידי שר הפנים, והוא מינה ועדה ממונה למילוי תפקידי המועצה וראש המועצה.

אליהו ישי: על-פי סעיף 39 לפקודת המועצות המקומיות, ועדה ממונה תכהן עד למועד הבחירות הקרובות, ולא פחות משנתיים.

אליהו ישי: במועד הבחירות האחרונות, בנובמבר 2008, לא מלאו שנתיים לכהונת הוועדה הממונה, ומשכך הבחירות הקרובות במועצה המקומית מעלה-עירון יהיו במועד הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013.

אליהו ישי: השר רשאי לקבוע מועד בחירות אחר בהתייעצות עם ועדת הפנים של הכנסת.

אליהו ישי: המועד שבו נוקבת חברת הכנסת זועבי כמועד לבחירות, 18 באוגוסט 2009, אינו המועד הקובע לבחירות, אלא נקבע כמועד מיוחד לבחירות בשנת 2004, אולם משהוחל סעיף 39 לפקודת המועצות המקומיות הפך מועד זה ללא רלוונטי.

אליהו ישי: לפיכך, ולשאלותיה של חברת הכנסת זועבי, אין כל צורך שהשר יכריז על מועד בחירות במועצה המקומית מעלה-עירון, שכן המועד הקבוע בחוק הוא מועד הבחירות הבאות לרשויות המקומיות, נובמבר 2013.

יולי תמיר: שאילתא מס' 206, של חבר הכנסת גדעון עזרא: היישוב הבדואי ואדי-אל-נעם.

יולי תמיר: חבר הכנסת גדעון עזרא שאל את שר הפנים ביום ב' בתמוז התשס"ט (24 ביוני 2009): היישוב ואדי-אל-נעם שוכן סמוך לאזור התעשייה ברמת-חובב, וחשוף לסיכונים סביבתיים כתוצאה מהקרבה למפעלים שבהם ריכוז גבוה של חומרים מסוכנים.

יולי תמיר: דוח ועדת-גולדברג בנושא הסדרת ההתיישבות הבדואים בנגב המליץ בזמנו על העתקת היישוב ממקומו הנוכחי לסביבה בריאה ובטוחה, אשר תאפשר לתושבים להמשיך ולקיים אורח חיים תקין.

יולי תמיר: רצוני לשאול: לנוכח הסיכונים הבריאותיים, למתי מתוכננת העתקת היישוב ואדי-אל-נעם ולאן?

אליהו ישי: הנושא נמצא בתהליך תכנוני מחודש על-פי הנחיות של ועדה מחוזית, בהתאם להוראות משרד הבריאות.

יולי תמיר: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני השר, כל העם מטפל בנושא עיר הבה"דים ובסכנה לזיהום בעיר הבה"דים, שנמצאת במרחק 10 קילומטרים מרמת-חובב.

גדעון עזרא: פה אנחנו מדברים על יישוב שנמצא פחות מקילומטר מרמת-חובב, ואת התשובה הזאת אנחנו שומעים כל הזמן.

גדעון עזרא: גם ועדת-גולדברג קבעה, גם כל המומחים של המשרד להגנת הסביבה קבעו, ולא נעשה שום דבר.

גדעון עזרא: אם עיר הבה"דים היא בעייתית, אז המקום הזה על אחת כמה וכמה, ומן הראוי שיעשו מעשה כמו שעשו עם התראבינים.

גדעון עזרא: תודה.

אליהו ישי: כפי שאמרתי לך, זה בהליך תכנוני.

אליהו ישי: אני באמת מקווה שזה יסתיים בקרוב – – –

גדעון עזרא: מתי?

אליהו ישי: אני לא יכול להגיד לך מתי, משום שזה ועדות שמתכנסות אחת לשבוע ולפעמים פעמיים בשבוע.

אליהו ישי: אני שם את זה בעדיפות מאוד גבוהה, מזרז את זה.

אליהו ישי: אני מקווה שזה יסתיים בקרוב.

גדעון עזרא: כל הכבוד לעמרם קלעג'י.

גדעון עזרא: את זה אני אומר בלי כל קשר.

אליהו ישי: כן, הוא עושה עבודה מצוינת.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 231, של חבר הכנסת שאמה – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת כרמל שאמה שאל את שר הפנים ביום א' באב התשס"ט (22 ביולי 2009): ניתן אישור עקרוני של הוועדה לתכנון ובנייה לבניין וחניון תת-קרקעי בדרך בן-גוריון 127.

יולי תמיר: היציאה מהחניון היא בצומת מרומזר וסואן, בן-גוריון–הרצל.

יולי תמיר: בצומת היו תאונות דרכים רבות.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם התקבל אישור ממשרד התחבורה למיקום יציאת החניון?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: האם במשרד התחבורה התחשבו בסכנות שביציאה מהחניון סמוך לצומת?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

אליהו ישי: בהתייחס לשאילתא של חבר הכנסת כרמל שאמה, הנושא נבדק מול מהנדס העיר של רמת-גן.

אליהו ישי: התברר כי חבר הכנסת כרמל שאמה הפנה שאילתא זהה לשר התחבורה ב-24 ביוני 2009 וקיבל את התשובה הזאת: הכניסה לחנייה אושרה עקרונית, במגרש בדרך בן-גוריון מס' 127.

אליהו ישי: היא נמצאת במרחק כ-17 מטר ממעבר החצייה הצפוני של הצומת המרומזר בן-גוריון–הרצל.

אליהו ישי: על-פי דוח הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשלוש השנים 2005–2007 אירעו בצומת בן-גוריון-הרצל שתי תאונות דרכים, אחת מסוג צד-צד והשנייה – תאונה עם הולך רגל.

אליהו ישי: אין קשר בין התאונות הללו למיקום הכניסה העתידית לחניון הבניין.

אליהו ישי: בעת מתן היתר בנייה על-ידי הוועדה המקומית, העירייה אינה נדרשת לאשר במשרד התחבורה את מיקום הכניסה לחניון, אלה רק במקרים מסוימים, כאשר תוכנית בניין עיר קובעת זאת, וכאמור, אין זה המקרה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 244, של חבר הכנסת אמנון כהן: עובדים זרים עבריינים.

יולי תמיר: חבר הכנסת שאל את שר הפנים ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): פורסם כי נעצרה מטפלת זרה שהתעללה במעסיקתה בת ה-90.

יולי תמיר: מעשיה תועדו במצלמה נסתרת.

יולי תמיר: אין זו הפעם הראשונה שבה נתפסים עובדים זרים המתעללים במעסיקיהם, ואף בילדים ובתינוקות.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם עובדים זרים שמתגלים כעבריינים מגורשים מהארץ?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: על כמה מקרים של עובדים סיעודיים שפגעו במעסיקיהם ידוע לאנשי משרדך?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: כמה עובדים זרים עבריינים גורשו מהארץ בעשר השנים האחרונות?

אליהו ישי: 1.

אליהו ישי: עובדים זרים שמתגלים כעבריינים – משרד הפנים פועל באופן מיידי להרחקתם מישראל.

אליהו ישי: 2–3.

אליהו ישי: למשרד אין כיום נתונים מפורטים על המספר המדויק של המורחקים, היות שאין סיווגים לסוג המרוחקים.

אליהו ישי: המשרד לא מסווג לפי סיבת ההרחקה.

אליהו ישי: כשיש מקרה כזה, מרחיקים את העובד או את העובדת.

אמנון כהן: אני מסתפק בדברי השר.

אליהו ישי: חסר לך שלא.

יולי תמיר: תודה רבה, חבר הכנסת כהן.

יולי תמיר: שאילתא מס' 246, של חבר הכנסת וקנין – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר הפנים ביום ט"ז בתמוז התשס"ט (8 ביולי 2009): בין העולים היו כאלה שזייפו תעודות כדי לטעון ליהדותם.

יולי תמיר: כמו כן, יש עולים שלאחר שעלו התגלו כעבריינים, או שהידרדרו בארץ לפשע והועמדו לדין.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: כמה מהעולים נתפסו כשברשותם תעודות מזויפות?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מה נעשה בעניינם?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: כמה מהעולים התגלו כעבריינים? 4.

יולי תמיר: מה נעשה בעניינם?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) עולים חדשים עבריינים – שאילתא של חבר הכנסת יצחק וקנין.

אליהו ישי: 1–2.

אליהו ישי: תופעת זיוף מסמכים ותיעוד על מנת לקבל מעמד עולה היתה בהיקפים גדולים בעיקר בעלייה המרוכזת מברית-המועצות בתחילת שנות ה-90.

אליהו ישי: זאת, עקב ההיקפים הגדולים ולוח הזמנים הקצר שנדרש לאשרם כעולים חדשים.

אליהו ישי: על-פי הרישומים שבידינו, יש כ-1,000 איש שעלו בזהות שאולה או במרמה.

אליהו ישי: התחלנו לגבי כולם במהלך של שלילת אזרחות.

אליהו ישי: הליך ביטול האזרחות ארוך ומייגע, ומסתיים על-פי רוב בבתי-המשפט.

יולי תמיר: שאילתא מס' 253, של חבר הכנסת שאמה – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת שאל את שר הפנים ביום כ"ג בתמוז התשס"ט (15 ביולי 2009): ב-1 במאי נכנס לתוקפו תיקון 84 לחוק התכנון והבנייה, ובמסגרתו נקבעה אפשרות לשר לדחות את תחילת החוק על תביעות ששוויין עד 50,000 ש"ח ל-1 בינואר 2010.

יולי תמיר: נכון להיום, טרם נחתם צו בנושא.

יולי תמיר: רצוני לשאול: האם בכוונת השר לאשר את הצו ולדחות את תחילתו של החוק על תביעות ששוויין עד 50,000 ש"ח?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) נכון להיום, חתמתי על דחיית תחילת החוק על תביעות ששוויין עד 50,000 ש"ח בהתאם להמלצת הגורמים המקצועיים והיועץ המשפטי שבמשרדי, עד ל-1 בינואר 2010.

יולי תמיר: שאילתא מס' 309, של חבר הכנסת כרמל שאמה – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת כרמל שאמה שאל את שר הפנים ביום ח' באב התשס"ט (29 ביולי 2009): מפניות שהגיעו למשרדי עולה, כי ישיבות מועצת העיר רמת-גן מתקיימות באולם בקומה שנייה, אשר אין אליו מעלית או כל אמצעי נגישות אחרת לנכים.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם נכון הדבר?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן – האם ניתן אישור מיוחד לכך?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: מה ייעשה כדי לשנות זאת? 4.

יולי תמיר: האם בעיה זו קיימת גם במועצות אחרות?

יולי תמיר: 5.

יולי תמיר: האם הופץ חוזר בנושא?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

אליהו ישי: בנושא אי-נגישות של ישיבות מועצת העיר לנכים – מדובר בבניין אשר נבנה לפני יותר מ-20 שנה, ומשמש מאז לישיבות המועצה.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: כאמור, הבניין שבו נערכות ישיבות המועצה נבנה לפני עשרות שנים, וקיימות בעיות טכניות והנדסיות המקשות את הנגשתו לנכים.

אליהו ישי: עם זאת, מנכ"ל העירייה מסר כי העירייה תבחן בעתיד את אפשרות הנגשת חדר הישיבות של המועצה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 326, של חבר הכנסת זחאלקה: שירותי דת מוסלמיים.

יולי תמיר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר הפנים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): שירותי הדת המוסלמיים מתוקצבים בסכומים קטנים מאוד יחסית לצרכים ולגודל האוכלוסייה.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מה הוא התקציב המיועד לשירותי דת מוסלמיים?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מה ייעשה כדי להפוך את שירותי הדת המוסלמיים לאגף עצמאי עם תקציב מיועד?

אליהו ישי: 1.

אליהו ישי: התקציב ל-306 תקנים של אנשי דת מוסלמים בתפקידים של אימאם וכרוז הוא כ-26 מיליון שקל.

אליהו ישי: תקציבי פיתוח מבני דת – אין הפרדה בין תקציבי הפיתוח לפי העדות, אלא התקציב הוא על-פי בקשות, והוא כ-6 מיליוני שקל.

ג'מאל זחאלקה: סליחה, לא שמעתי.

אליהו ישי: 6 מיליוני שקלים.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: שירותי הדת המוסלמיים מנוהלים על-ידי המחלקה המוסלמית שבה שני תפקידים: האחד – מנהל מחלקה, והשני – מנהל תחום פיקוח ארצי.

אליהו ישי: המחלקה המוסלמית עובדת במסגרת האגף לעדות דתיות במשרד הפנים.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 330, של חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח, לפרוטוקול.

יולי תמיר: חבר הכנסת שאל את שר הפנים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): הובא לידיעתי כי משרד הפנים לא העביר 8 מיליוני ש"ח לדאלית-אל-כרמל ועוספיא, כפי שהובטח, וכי בהעדר תקציב טרם שולמו משכורות לעובדי העירייה.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם נכון הדבר?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם מדוע לא הועברו 8 מיליוני הש"ח?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם משרד הפנים, באמצעות הוועדה הממונה, ישלם את משכורות עובדי העירייה?

אליהו ישי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בזמנו לא הועברו 8 מיליוני ש"ח היות שהרשות לא עמדה ביעדי ההבראה.

אליהו ישי: כיום הרשות פורקה בהתאם לחוק ההסדרים.

יולי תמיר: שאילתא מס' 332, של חבר הכנסת זחאלקה: הוועדה הממונה בטייבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר הפנים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): משרד הפנים מינה ועדה קרואה לניהול העירייה בטייבה בגלל המשבר הכלכלי.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מה הם חובותיה של העירייה כיום?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מתי יתקיימו הבחירות בעיר?

אליהו ישי: בטייבה, יחסית למקומות אחרים, זה די מורכב, משום ששם יש ממונה על-ידי בית-המשפט, נאמן.

אליהו ישי: יש תביעות על חובות של כמיליארד שקלים.

אליהו ישי: הפרקליט מטעם משרד הפנים, נוסף על ההחלטה של בג"ץ שימונה נאמן בית-המשפט להסדרת החובות – לא נקבע מועד לסיום עבודתו של הנאמן.

אליהו ישי: משרד הפנים בוחן את המצב המשפטי בהתאם לפסיקת בג"ץ.

אליהו ישי: על כל פנים, אנחנו בתהליך של בחירת ראש מועצה ממונה חדש.

ג'מאל זחאלקה: – – –

אליהו ישי: כן.

אליהו ישי: משום שהנאמן בחיכוך עם יושב-ראש המועצה הממונה שם, ולכן בכוונתנו להחליף את הממונה ולמנות ממונה חדש.

אליהו ישי: לגבי הנאמן, אנחנו נבחן את הנושא המשפטי בהתאם לפסיקת בג"ץ.

יולי תמיר: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, יש מועצות שהן נבחרות ויש ועדות ממונות, אבל יש יישוב שלא זה ולא זה.

ג'מאל זחאלקה: בוסתאן-אלמרג' – הודח ראש המועצה ואין ראש מועצה ממונה.

אליהו ישי: יהיה בקרוב מאוד, אתה צודק.

אליהו ישי: שם עוד לא מונה – – –

ג'מאל זחאלקה: מתי יהיה?

ג'מאל זחאלקה: כי אתה יודע, העובדים לא קיבלו משכורות שנה שלמה.

אליהו ישי: המועמדים צריכים לעבור את האישור של ועדה במשרד הפנים, צריך לבדוק את הכישורים שלהם, את ההתאמה שלהם מבחינה משפטית במסגרת הוועדה.

אליהו ישי: בקרוב מאוד ימונה.

ג'מאל זחאלקה: "קרוב מאוד" זה חודשים?

ג'מאל זחאלקה: זה שבועות?

ג'מאל זחאלקה: זה ימים?

אליהו ישי: לא, זה שבועות, אפילו פחות, אני מקווה.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: שאילתא מס' 333, של חבר הכנסת זחאלקה: הוועדה הממונה בבאקה-ג'ת.

יולי תמיר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר הפנים ביום ט"ו באב התשס"ט (5 באוגוסט 2009): משרד הפנים מינה ועדה קרואה בעיריית באקה-ג'ת בגלל משבר כלכלי חמור.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מה היו חובותיה של העירייה בזמן המינוי?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מה הם חובותיה כיום, לרבות הלוואות?

אליהו ישי: הוועדה הממונה בבאקה-ג'ת החלה את עבודתה בשנת 2006, והגירעון בתקציבה היה אז 151 מיליון ש"ח, כולל גירעון שוטף, גירעון מצטבר ותב"רים.

אליהו ישי: כיום הרשות מסיימת את תקציבה באופן מאוזן – בשוטף כמובן – אבל הגירעון הוא 115.6 מיליון ש"ח.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: יש עוד שאילתא.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר מכיר את המצב בבאקה-ג'ת.

ג'מאל זחאלקה: תקן אותי אם אני טועה – נשלח מכתב שבו נאמר שבחודש נובמבר או אוקטובר 2010 יהיו שם בחירות.

ג'מאל זחאלקה: יש הצעות חוק לפירוק האיחוד.

ג'מאל זחאלקה: האם השר מוכן לקצר את הדרך ולהכריז בעצמו על הפירוק, בלי שנזדקק להצעת חקיקה?

אליהו ישי: לא הבנתי את השאלה שלך.

ג'מאל זחאלקה: נראה שהאיחוד והוועדה הממונה לא פתרו את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, יש דרישה לפרק את האיחוד הזה לפני הבחירות.

ג'מאל זחאלקה: יש תאריך יעד – באוקטובר-נובמבר בשנה הבאה.

אליהו ישי: הבחירות – אני מצטער לומר לך, הבחירות יהיו במועדן, על-פי מה שנקבע.

אליהו ישי: אני לא חושב שנכון להקדים את זה.

אליהו ישי: התאריך שנקבע הוא תאריך – – –

יולי תמיר: השאלה היתה אם לפרק.

אליהו ישי: לפרק לפני – אני לא חושב שזה נכון.

אליהו ישי: אנחנו נעמוד בהתחייבויות ובקביעה שלנו בעניין הזה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: שאילתא אחרונה – שאילתא מס' 373, של חבר הכנסת נפאע: הוועדה הממונה בטייבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת שאל את שר הפנים ביום י"ז בחשוון התש"ע (4 בנובמבר 2009): מאז פורקה מועצת עיריית טייבה התחלפו שלושה ראשי ועדה ממונה, ומונה גם נאמן.

יולי תמיר: מועצת העיר הפכה לחצר התגוששות בין הנאמן לבין ראש הוועדה הממונה, דבר שהביא לפיטורי שני ראשים.

יולי תמיר: הדבר פוגע בסיכויי העירייה להבריא.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם נכון הדבר?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: איפה עומדת היום תוכנית ההבראה של העיר?

אליהו ישי: הוועדה הממונה בעיר טייבה – זה זהה לשאלה הקודמת.

אליהו ישי: מבחינתנו, אנחנו נמנה בקרוב ממונה, לאחר שהתגלעו חילוקי דעות קשים בין הנאמן לבין הממונה.

אליהו ישי: לגבי המצב המשפטי, נפעל על-פי פסיקת בג"ץ ונקבל את ההחלטות בתיאום עם היועץ המשפטי של המשרד.

אליהו ישי: לגבי המינוי, אני מקווה שהוא יהיה בקרוב מאוד.

אליהו ישי: יהיה ממונה חדש שיוכל להציל את העיר, כי אני לא יודע שיש תקדים כזה של מיליארד שקלים חובות וגירעונות לעיר.

סעיד נפאע: השאלה היא, איפה עומדת תוכנית ההבראה?

אליהו ישי: אני מסביר לך.

אליהו ישי: ברגע שיושב-ראש המועצה הממונה המכהן כבר לא יכהן, יסיים את עבודתו, הולכים להביא ממונה חדש, ויחד עם הנאמן אני מקווה שנתגבר על הבעיות.

אליהו ישי: אני לא רואה פתרון למיליארד שקל חובות.

אליהו ישי: תוכנית ההבראה לא יכולה לצאת אל הפועל כשאין ממונה.

אליהו ישי: כשיהיה ממונה, הוא יוציא אל הפועל תוכנית הבראה, ואז צריך להגיש תוכנית מסודרת מול האוצר, משום שמדובר בהיקפים כל כך גדולים, שאי-אפשר לפתור את הבעיה במסגרת התקציב הזעום של משרד הפנים או במסגרת תוכניות הבראה שאינן.

אליהו ישי: תוכנית הבראה שתיבנה ותיבחן בטייבה תהיה בתיאום עם האוצר, כי פה צריך תקציבים הרבה יותר גדולים מהרגיל, על-פי היקף של מיליארד שקל חובות.

יולי תמיר: תודה רבה.

סעיד נפאע: הסמכות הזאת שניתנת, לפטר ממונה אחרי ממונה – לפי הטענה הוא כבר פיטר שניים – זה דבר אבסורדי.

סעיד נפאע: כבוד השר ימנה, והנאמן יפטר.

אליהו ישי: הנאמן לא מפטר, הנאמן לא יכול לכאורה לפטר.

אליהו ישי: הנאמן אומר את דעתו, ואז משרד הפנים שומע ורואה התנהלות שאינה נכונה כתוצאה מהמאבקים ביניהם, אין שיתוף פעולה, העיר לא יכולה להתנהל נכון, ואז משרד הפנים במקרה הזה מקבל את ההחלטה של בית-המשפט, שגיבה את הנאמן.

אליהו ישי: יותר נכון, זה בית-המשפט שגיבה את הנאמן.

אליהו ישי: המינוי של הנאמן גובה על-ידי בית-המשפט.

אליהו ישי: בשום מקום בארץ זה לא קורה, זה קרה דווקא בעיר שיש בה היקפים גדולים מאוד של חובות, ולכן זה הגיע לנאמן.

אליהו ישי: יש פה תופעה מאוד מוזרה בהשוואה למקומות אחרים בארץ, אבל אני מקווה שייבחר המועמד, יחד עם הנאמן.

אליהו ישי: אם יהיה צורך, אפגש אתו ועם הנאמן לראות איך להסדיר את מערכת היחסים ביניהם, קודם כול, ואת הבסיס הנכון לשיתוף פעולה בעתיד.

אליהו ישי: אם זה לא יסתדר, ייתכן מאוד שצריך לעשות תיקוני חקיקה בכל מה שקשור לנאמן ושיתוף הפעולה שלו עם הרשות המקומית, משום שאני לא זוכר תופעה כזאת של נאמן בעיר, והיקפים כאלה.

אליהו ישי: זה מקרה ראשון מסוגו, ואם נגיע להבנה – מה טוב; אם לא – צריך לבחון תיקוני חקיקה ונהלים שיתאימו ממונה מול נאמן.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה, אדוני השר.

יולי תמיר: תם סדר-היום.

יולי תמיר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ג בחשוון התש"ע, 10 בנובמבר 2009, בשעה 16:00.

יולי תמיר: ישיבה זו נעולה.