ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 48, 2009-07-15 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום רביעי, כ"ג בתמוז תשס"ט, 15 בחודש יולי 2009 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: על סדר-היום הצעת חוק התקציב לשנים 2009 ו-2010.

ראובן ריבלין: אין הודעה למזכיר.

ראובן ריבלין: אנחנו נפתח בהרצאת יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, אשר אתמול העביר יחד עם חבריו, ראשי ועדות שונים, את חוק ההתייעלות במשק.

ראובן ריבלין: הוא יציג בפנינו את חוק התקציב, שכולו חוק של ועדת הכספים, ללא סייג וללא שיור, נכון?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד להציג בפני הכנסת את חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010.

משה גפני: בשנת 2009 יעמוד התקציב על סכום של 316,553,346 אלף שקל, לשם הדיוק; בשנת הכספים 2010 התקציב יעמוד על 325,287,959 אלף שקל.

משה גפני: אני מבקש לומר: אנחנו הגדלנו את יעד הגירעון מ-1.7% שקיים היום ל-6% בשנת הכספים 2009.

משה גפני: זה יפחת באופן מדורג בכל שנת כספים:

משה גפני: ב-2010 – 5.5%, ועד שנת 2014 ומאז ואילך יעד הגירעון יהיה 1%.

משה גפני: האמת היא שאני עד עכשיו לא הבנתי מה זה יעד הגירעון.

משה גפני: אני לא מצליח להבין, מה זה יעד הגירעון?

משה גפני: מה זה, אנחנו נביאים?

משה גפני: אנחנו קובעים בחוק שיעד הגירעון הוא 6%?

ראובן ריבלין: אין כאן עניין של נביאים.

ראובן ריבלין: אנחנו יוצאים מתוך הנחה, ועל ההנחה הזאת בנוי התקציב.

אורי אריאל: זה לא יעד, זאת התקרה.

ראובן ריבלין: כל 1% הוא 3 מיליארד, אם אתה שם לב.

משה גפני: יעד הגירעון הוא בעצם הערכה, אנחנו קובעים אותו בחוק, ובחוק צריך להיות דבר מוחלט.

אורי אריאל: יעד הגירעון הוא התקרה.

אורי אריאל: – – – בממשלה– – –

משה גפני: אבל, חבר הכנסת אריאל, יעד הגירעון הוא 6%, אנחנו הולכים לאשר את זה בחוק.

משה גפני: ומה אם יתברר חס וחלילה שהצפי של הכנסות המדינה יקטן?

אורי אריאל: אז ועדת הכספים תתכנס ותצטרך לחוקק חוק חדש.

אברהם מיכאלי: – – –

משה גפני: או שהיא תתכנס או שהיא לא תתכנס, או שהיא כן תחליט או שהיא לא תחליט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, קודם כול הממשלה תתכנס ותחליט על קיצוץ רוחבי – –

משה גפני: כן, עכשיו אני מגיע לזה.

ראובן ריבלין: – – כי פעמים, אנחנו יודעים שהיו ממשלות ששכנעו את הממונה על הכנסות המדינה או את ראש רשות המסים לבוא ולומר שהציפייה שלו היא שהוא יגבה מהציבור 100 מיליארד, כאשר הוא אפילו לא חלם לגבות באותה שנה 60 מיליארד.

ראובן ריבלין: רק כדי לצמצם.

משה גפני: מה שאני מתכוון להגיד – מה זה יעד הגירעון?

משה גפני: יעד הגירעון תלוי בקדוש-ברוך-הוא, זה לא תלוי בידי אדם.

ראובן ריבלין: הכול בידי הקדוש-ברוך-הוא.

משה גפני: אבל זה ברור, אנחנו אומרים מראש: זה יעד הגירעון.

משה גפני: מה, אנחנו יודעים מה יתפתח?

משה גפני: מה שכן, ברור יעד ההוצאות.

משה גפני: הוועדה החליטה שזה 3.05%.

משה גפני: זה גידול בהוצאות מ-1.7% ל-3.05%.

משה גפני: אני מאוד תומך בעניין הזה.

משה גפני: היינו יכולים להגיע למצב שבו היות שאנחנו נמצאים במיתון ובנתוני אבטלה קשים, אנחנו במשק עולמי שנמצא במשבר, וגם אנחנו, היינו אומרים: בואו נתכנס בתוך עצמנו.

משה גפני: היינו עוצרים את הצמיחה בעצם העובדה שהיינו אומרים שאין לנו מספיק כסף, וכתוצאה מזה שאין לנו מספיק כסף אנחנו גם מוציאים פחות הוצאות.

משה גפני: אם היתה מתקבלת החלטה כזאת זאת היתה החלטה שגויה.

משה גפני: ההיפך הוא הנכון: מדינות בעולם – גם ארצות-הברית, גם אירופה, גם מדינות אחרות – הזרימו הרבה כסף למשק כדי לפתח אותו, כדי לעשות שתהיה צמיחה, כדי שלאנשים יהיה כסף לרכוש מוצרים, כדי שמפעלים יעבדו ולא יפטרו עובדים, כדי שהתהליך הזה של הגדלת ההוצאות יניע את המשק באופן כזה שלא יכניס אותו למיתון עמוק יותר.

משה גפני: ההחלטה הזאת היא החלטה נכונה.

משה גפני: אנחנו אומנם לא ארצות-הברית, שאנחנו באמת יכולים להגיע לאחוזים הרבה יותר גבוהים, אבל החוב שלנו איננו דומה לחוב של ארצות-הברית.

משה גפני: המדינה שלנו היא לא כמו ארצות-הברית.

משה גפני: לכן, ההחלטה הזאת היא החלטה נכונה, ואת זה אנחנו מביאים בפני הכנסת.

משה גפני: הייתי יכול לדבר פה, אדוני היושב-ראש, על המשנה הכלכלית שנהגו בה יושבי-ראש ועדות הכספים לדורותיהם, אני לא הולך לעשות את זה.

משה גפני: הנושא ברור.

משה גפני: אנחנו במצב של מיתון; אנחנו רואים את ניצני היציאה מן המיתון, אנחנו רואים סימני צמיחה, אנחנו רואים גם בעולם וגם אצלנו התחזקות של הפעילות במשק.

משה גפני: אומנם אחוז האבטלה הוא גבוה, הוא נורא ואיום, צריך להתמודד אתו, אבל אנחנו רואים ניצני צמיחה.

משה גפני: אנחנו שוב מתפללים לקדוש-ברוך-הוא שהתהליך הזה יגבר ושנצא מהר מהמיתון, ואני מקווה שאכן כך יהיה.

משה גפני: אני רוצה לומר לכנסת בגילוי לב: אני מביא לפניכם לאישור את תקציב המדינה לשנתיים, זאת אומרת, יותר נכון, לשתי שנות תקציב.

משה גפני: אבל לא התקיים דיון בוועדת הכספים על הנושא הזה, שלא תהיה טעות.

משה גפני: אנחנו הספקנו לדון עם שישה, שבעה משרדים, לא הספקנו יותר.

משה גפני: לא היתה מציאות – כשחוק ההסדרים הונח לפתחנו, חוק הסדרים ענק, שאומנם שינינו אותו, הוצאנו ממנו דברים, שינינו כמעט בכל סעיף, ובאמת הדיונים היו קשים – מהירים אומנם – אבל ירדנו לגופו של עניין.

משה גפני: אין מציאות, אדוני יושב-ראש הכנסת, אין מציאות לאשר חוק תקציב וחוק הסדרים בתהליך כזה.

משה גפני: זה פשוט מבזה את הכנסת.

ראובן ריבלין: נכון, אלא שיש בכל זאת איזו הנחה, והיא האילוץ הקבוע בחוק שאם ממשלה מתכוננת, ובשנת תקציב שלא אושר בה תקציב היא צריכה בתוך 45 יום – – –

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני אומר את זה כדי ללמוד מזה להבא.

משה גפני: הרי אני מבקש מהכנסת לאשר את זה.

משה גפני: אני אומר מה הבעיה, ואני מבקש לאשר בדיוק בגלל מה שאמרת, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אנחנו נקלענו למצב שבו הלכו לבחירות – – –

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לחוקק חוק, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, שמדבר על התקציב כוותיק ויודע ולא מקריא מן הנייר.

ראובן ריבלין: כל הכבוד, כי בכל זאת, חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת גפני הוא יושב-ראש ועדת כספים טרי שמתנהג כבר כבן 70 שנה, ותיק.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאנחנו צריכים להגיש הצעת חוק האומרת שלא תעביר הכנסת ולא תאשר הכנסת הצעת חוק תקציב, אלא אם כן הוא מונח על שולחנה 60 יום לפני התאריך הקובע להצבעתה.

ראובן ריבלין: החוק היום יכול לאפשר לממשלה להביא אותו בתוך 30 יום, והיא אומרת שבאילוצים שמחייבים אותה להגיש תקציב – וכל הקקופוניה הזאת עוברת והופכת, וכל אחד מעביר את השרביט.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: לא יכול להיות מצב שהכנסת לא תקבל לפחות 60 יום לפני חוק התקציב השנתי, לא הדו-שנתי.

ראובן ריבלין: אני, דרך אגב, חשבתי להפוך את ועדת הכספים לוועדת התקציב, כי עד חודש יולי היא יכולה לשמש כוועדת תקציב, לא רק כוועדת הכספים.

משה גפני: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הדברים שרציתי לומר אותם.

משה גפני: קודם כול, אני מדבר על עכשיו.

משה גפני: עכשיו לא היתה ברירה.

משה גפני: היתה מערכת בחירות, הכנסת לא עבדה זמן רב, תקציב לא היה.

משה גפני: במצב כלכלי כזה בעולם ואצלנו, כשאין תקציב זה דבר נורא ואיום.

משה גפני: המציאות הזאת שבה צריך לאשר תקציב עכשיו זה דבר חד-משמעי, מכיוון שאם לא מאשרים את התקציב, המשמעות של העניין היא שהולכים שוב לבחירות.

משה גפני: אנחנו מכניסים את מדינת ישראל למצב שלצערי הרב עלול להיות בלתי הפיך מבחינת הנושא הכלכלי.

משה גפני: חייבים לאשר את התקציב.

משה גפני: עשינו כמיטב יכולתנו.

משה גפני: אני משבח את חברי הוועדה, שעשו עבודה נאמנה ועשו כמיטב יכולתם בכל עת שהוזמנו.

משה גפני: זה היה יכול להיות בשעות לא רגילות, במקומות לא רגילים, במציאות לא רגילה.

משה גפני: כולם התייצבו, ועשו את עבודתם מתוך אחריות למדינה.

משה גפני: מכאן ואילך נגמר העניין.

משה גפני: ברגע שמליאת הכנסת תאשר, אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לקבוע אתך פגישה, אני רוצה שיהיה יושב-ראש הקואליציה, אני רוצה שיהיה מישהו מהאופוזיציה.

ראובן ריבלין: שר האוצר.

ראובן ריבלין: אפילו ברמה של ראש הממשלה.

משה גפני: אי-אפשר לבזות את הכנסת, אי-אפשר להמשיך את התהליך הזה.

משה גפני: זאת מציאות שהיא בלתי מתקבלת על הדעת.

משה גפני: אנחנו קיימנו דיון באחד הימים על הנושא של הכנסות המדינה, דיון שצריך היה לקיים אותו לפי דעתי יום שלם.

משה גפני: קיימנו אותו שעה וחצי.

משה גפני: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: אני לא מדבר על חוק ההסדרים – על היטל הבצורת, חבר הכנסת אמנון כהן, מן הראוי שעל דבר כזה נקיים דיון לפחות במשך חודש, לא תוך כדי חוקים אחרים.

משה גפני: המציאות הזאת היא מציאות בלתי נסבלת.

משה גפני: קיימנו דיון על חלק ממשרדי הממשלה, לא נכנסנו לפרטים.

משה גפני: אני אומר את זה מכיוון שאני לא רוצה לטייח.

משה גפני: אני רוצה להגיד את האמת.

משה גפני: עשינו מלאכה נאמנה לפי הנתונים מבחינת הזמן שהיה לנו, לא יותר מזה.

משה גפני: אם מישהו חשב שחברי ועדת הכספים הם מלאכים שיכולים לעשות דברים – – – באחד הדיונים, אגב, כשמשרד האוצר התערב בנושא של בתי-הספר וקצבאות הילדים – אני לא זוכר אם בעוד נושאים הוא התחיל להגיד עמדות מקצועיות – שאלתי אותו מה עמדת משרד האוצר לגבי הפצצת הכור באירן.

משה גפני: אין נושא שמשרד האוצר לא מכניס בתוך חוק ההסדרים.

נחמן שי: מה הוא אמר?

משה גפני: הוא לא ענה, בגלל שלא אפשרתי לו לענות.

משה גפני: הוא עוד היה מסוגל לתת לי תשובה ולהגיד לי מה הוא הולך לעשות.

משה גפני: תאר לעצמך מה היה קורה אז.

משה גפני: לא אפשרתי לו לענות.

משה גפני: זה הופך להיות לא תקין, מבזה את הכנסת, והתוצאה היא שבאים ואומרים שהקואליציה מצביעה כך כמו מכונה והאופוזיציה מצביעה כך כמו מכונה.

משה גפני: אני יכול להגיד לך בוודאות, אדוני היושב-ראש, ולחברי הכנסת, שיש סעיפים רבים שבהם חברי האופוזיציה בוועדה היו יחד אתנו והם היו חייבים להצביע נגד.

משה גפני: אותו דבר אני – יש דברים שהייתי צריך להצביע על-פי מצפוני.

משה גפני: אתמול על חלק מהסעיפים הייתי מצביע נגד.

משה גפני: אין ברירה במצב הזה.

משה גפני: זה צריך להיעשות בוועדה שהתפקיד שלה לעסוק בחוק מסוים.

משה גפני: מביאים שם לידי ביטוי את דעת האנשים שעוסקים בעניין, את דעת החברים בוועדה, קואליציה, אופוזיציה, ואז גם יכול לעלות חוק שהוא מוסכם, שהוא לא תלוי תקציב, שהוא לא בא במקשה אחת, אלא הוא נדון באופן מסודר, הוא מכבד את הכנסת.

משה גפני: זה התפקיד שלנו.

משה גפני: עם כל הכבוד לממשלה ועם כל הכבוד לאנשי משרד האוצר – אגב, הם אנשים חכמים, אני לא בעד ההתקפות עליהם, הם עושים מלאכה נאמנה – אנחנו אלה שצריכים בסופו של דבר לאשר את החוקים, אנחנו צריכים להביא אותם, אנחנו צריכים לתמוך בהם או להתנגד להם.

משה גפני: זה לא יכול להיעשות בדרך הזאת.

משה גפני: אני מסכים לחלוטין, אנחנו צריכים לעשות חוק שתקציב המדינה, שבו באמת תלוי מעמדה של הממשלה – – –

ראובן ריבלין: חוק התקציב קובע שהממשלה מחויבת עד השבוע האחרון באוקטובר להניח את הצעת התקציב על שולחן הכנסת, זאת אומרת, היא נותנת 60 יום מלאים ותמימים.

ראובן ריבלין: כאשר מדובר על ממשלה שנתכוננה בשנה שאין בה תקציב והיא חייבת, אז אנחנו נכנסים למצוקה.

ראובן ריבלין: הממשלה היתה יכולה להגיש לנו את התקציב ל-30 ימים כרונולוגיים, שבהם היינו צריכים להסתפק ב-17 ימי עבודה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מודאג מעוד דבר שעלול להיות בסוף שנת 2010.

משה גפני: אני מתריע על זה קודם.

משה גפני: לקראת תקציב 2011 משרד האוצר או הממשלה יראו כי טוב והם יביאו שוב תקציב דו-שנתי.

משה גפני: אני מתנגד לזה מכול וכול.

משה גפני: הייתי מהחסידים הנלהבים של כך שעכשיו צריך תקציב דו-שנתי.

משה גפני: אנחנו באמצע יולי.

משה גפני: לדון היום על תקציב 2009 ובעוד חודש-חודשיים להתחיל לדון על 2010 – אני חושב שזה צחוק.

משה גפני: היה אסור לעשות את זה.

משה גפני: זה שהאופוזיציה התנגדה לכך, אני חולק עליה.

משה גפני: לקראת 2011 יבוא משרד האוצר או הממשלה ויאמרו: עכשיו נתחיל עם תקציב דו-שנתי.

משה גפני: אני מתנגד לזה מכול וכול.

משה גפני: אני חושב שאסור לעשות את זה.

משה גפני: צריך לשבת באופן מסודר על כל הדיונים.

משה גפני: עכשיו צריך לדעת.

משה גפני: אם הולכים לבחירות או לא הולכים לבחירות, אם הממשלה נופלת או הממשלה לא נופלת – זה תלוי רק בתקציב, זה לא תלוי בחוק ההסדרים.

משה גפני: הנושא הוא התקציב, זה מה שקבוע בחוק, אין שום דבר אחר.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, זה נכון באופן תיאורטי.

ראובן ריבלין: חוק התקציב, אם אין לו מקורות אז הוא לא שווה את הנייר שהוא כתוב עליו.

ראובן ריבלין: חוק ההסדרים שמביא מקורות הוא הדבר האמיתי.

ראובן ריבלין: הלוואי שלא היו מקורות והיה תקציב ברור.

משה גפני: התקציב יאושר היום, בעזרת השם.

משה גפני: יש לממשלה שנה וחצי להביא סדרה של חוקים כאלה ואחרים, כלכליים, בנושא של תקשורת, בנושא של בזק, בנושא של עורכי-דין.

משה גפני: זה "ממש" תלוי בתקציב אם עורכי-דין זרים יוכלו לייצג לקוחות כאן או לא.

משה גפני: הם מנצלים את העניין הזה ומביאים כל מיני סדרות של חוקים שאין להם שום קשר לתקציב.

משה גפני: לחוק התקציב או לתקציב עצמו צריכים להיות נלווים חוקים במספר מצומצם שהמשמעות התקציבית שלהם היא ברורה, היא גדולה, היא חד-משמעית.

משה גפני: כל מה שנעשה מסביב הוא דבר שמבזה אותנו.

משה גפני: אני סבור, אדוני היושב-ראש, שאתה יכול להוביל את זה, אתה צריך להוביל את זה.

משה גפני: אולי בעקבות הנאום שלי עכשיו יחליפו אותי ממשרד האוצר לקראת התקציב של 2011.

שי חרמש: האופוזיציה לא תיתן.

ראובן ריבלין: זה לא תלוי בהם, זה תלוי ברב שלנו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לאשר את התקציב.

משה גפני: אני פונה אל האופוזיציה ואל מי שנמצא ממנה כאן במליאת הכנסת.

משה גפני: הדיון היום הוא דיון עקר, אין לו ערך, מכיוון שכל מה שתגידו יהיה נכון וכל מה שאנחנו נגיד יהיה נכון.

משה גפני: אנחנו את הדיונים האמיתיים צריכים להתחיל מחר.

ראובן ריבלין: אבל יש לו השפעה על הציבור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש ידבר לא רק אל הממשלה והקואליציה, הוא ידבר גם אל הציבור.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני רק אומר שנדע כולנו שהדיונים הללו הם דיונים שהם הכרח.

משה גפני: לא כך היה צריך להכין תקציב.

משה גפני: במצב הנוכחי, במסגרת הכוללת, שהגדילו את יעד ההוצאה ואת יעד הגירעון – שהוא דבר שהוא לערך – במצב שמאפשרים לממשלה להזרים כסף להוצאות שהן הוצאות חיוניות כדי שהמשק לא ייעצר ולא ייכנס למיתון עמוק.

משה גפני: אנחנו כבר עכשיו רואים את התהליך הזה של הצמיחה.

משה גפני: אגב, הממשלה עשתה כמה דברים שהם חשובים בנושא של התעשיינים, בנושא של ערבויות מדינה, בנושאים שונים שגורמים להאצת הצמיחה במשק.

משה גפני: כפי שאמרתי, אנחנו גם רואים את הניצנים של העניין הזה.

משה גפני: הממשלה לא תיבחן בתקציב הזה – אם הוא יעבור או לא יעבור; הממשלה תיבחן החל ממחר, האם באמת התהליך יהיה תהליך נכון כדי להוציא את מדינת ישראל מהמיתון – אפשר לעשות את זה – האם הפעילות תהיה פעילות.

משה גפני: נכנסים שרים חדשים למשרדים, עכשיו יהיה להם תקציב, והם יצטרכו להתחיל לפעול.

משה גפני: אני לא בטוח שהם מסוגלים לפעול.

משה גפני: אני לא בטוח שהפקידים, עם כל הכבוד, ואנשי המקצוע שנמצאים בכל המשרדים – יושב יועץ משפטי, יושב חשב, יושבים אנשים שהם ותיקים במשרד.

נחמן שי: אתה מדבר על ההגבלות שהצוות המקצועי מטיל על עבודת השר?

משה גפני: כן.

משה גפני: השר בא עם מדיניות, הוא שר חדש, יש לו תקציב, הוא רוצה לבצע מדיניות.

משה גפני: יכול לבוא פקיד בדרג לא גבוה, או שיכול לבוא יועץ משפטי ולהגיד לו: אדוני השר, אני, על-פי השקפת עולמי, חושב שאסור לך לעשות את זה, כי השקפת עולם ניתנת לציבור לבחור את האנשים שינהלו את המדיניות.

ראובן ריבלין: יש דבר שנקרא הבטחה שלטונית.

ראובן ריבלין: אתה מייד תענה לחבר הכנסת טיבייב, אבל אני רוצה להדגיש דבר של חבר הכנסת נחמן שי, כחבר כנסת חדש – הוא לא צעיר, כי הוא בן-אדם שעמד על דעתו כבר בתפקידים ציבוריים חשובים בעבר, שלא במסגרת הכנסת.

ראובן ריבלין: אם שר מגיע לאיזשהו מקום בארץ, בביקור שר, והוא רואה שם איזה דבר שזועק לשמים ומשווע, והוא אומר:

ראובן ריבלין: אני נותן לאזור קו העימות – הוא נפגש עם חרמש שם – אני נותן למיגון 1 מיליון שקל מתקציבי.

ראובן ריבלין: באים אליו היועצים המשפטיים ואומרים לו: מי שמך?

ראובן ריבלין: מה זה "מי שמי"?

ראובן ריבלין: שם אותי הציבור.

ראובן ריבלין: מה זה "מי שמך"?

ראובן ריבלין: והנה ראה נא, דברים שמתגלגלים, ואומרים: פה אתה צריך קריטריונים.

אריה ביבי: השאלה אם זה חוקי או לא חוקי.

אריה ביבי: היתה לי בעיה כזאת בלוד, שבא שר – –

ראובן ריבלין: ראש ממשלה הבטיח לך.

אריה ביבי: – – ואמר לי: אתה צריך לשפץ מקום מסוים – אני לא רוצה להגיד איפה, מה ומי.

אריה ביבי: בדקתי את זה, וזה לא היה חוקי.

אריה ביבי: אז אמרתי לו: עם כל הכבוד שאתה נותן 1.2 מיליון – – –

ראובן ריבלין: לא, לא חוקי – על זה אין ויכוח.

משה גפני: כן, על זה אין ויכוח.

משה גפני: אפילו לא רמזתי על לא חוקי.

משה גפני: מדיניות.

משה גפני: אני יכול להביא דוגמאות, ממש יסמרו שערות הראש.

משה גפני: בכלל, בעשר השנים האחרונות נהייתה תופעה שלא היתה קיימת קודם, ואני מכיר את המערכת גם קודם.

משה גפני: היתה מדיניות של ממשלה, היתה מדיניות של שר – אני לא מדבר על לא חוקי.

משה גפני: לא חוקי זה ברור, אין על זה ויכוח – מדיניות, השקפת עולם, תעדוף מה שנקרא היום, בעברית החדשה.

אריה ביבי: נכון.

אריה ביבי: מתקציב המשרד – כן.

משה גפני: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת, וצריך למצוא לעניין הזה פתרונות.

ראובן ריבלין: תאמר רמלה: למה נתת ללוד ולא לי?

משה גפני: כן, נכון.

ראובן ריבלין: רבותי, הביורוקרטיה היא לא פשוטה.

ראובן ריבלין: יש גם צדק בה, אבל לא צריך להביא לאבסורד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב רצה לשאול את יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: תיגש לרמקול, כי אחרת לא שומעים.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש.

רוברט טיבייב: שאלה לי ליושב-ראש , הרב גפני.

ראובן ריבלין: ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: זו גם ועדה של הכנסת, ועדה של הכנסת לענייני הכספים.

רוברט טיבייב: אני מתנצל מראש ואומר מראש שהשאלה היא לא פרובוקטיבית, כי עוד מעט נדון בתקציב.

רוברט טיבייב: כמו שאנחנו מכירים אותך, כמו שאני מכיר אותך – אני מאופקים וגם אתה מאופקים, ואני יודע מה האנשים שם חושבים עליך – מתוך תוכך, מה אתה חושב על הגשת תקציב דו-שנתי?

רוברט טיבייב: עוד פעם, זו שאלה לא פרובוקטיבית.

משה גפני: אני אמרתי, אמרתי באופן חד-משמעי.

ראובן ריבלין: הוא אמר בצורה מפורשת שהוא לא יסכים.

משה גפני: אני נגד, נגד, נגד.

משה גפני: אני סבור שהפעם היה צריך לעשות את זה, בגלל הנסיבות שאמרתי בתחילת דברי.

משה גפני: הנסיבות הפעם הן נסיבות מיוחדות בכמה וכמה דברים, שמניתי אותם: הבחירות, המצב הקשה, אנחנו נמצאים באמצע יולי ועכשיו להתחיל לדון על תקציב 2009 ובעוד חודש על 2010 זה פשוט לעג לרש, זה צחוק, אי-אפשר לעשות את זה.

משה גפני: אמרתי שאני מתנגד, מתנגד, מתנגד.

משה גפני: לא אסכים לעניין הזה.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה למיקרופון, כי לא שומעים אותך בשידור, ואז יוצא מצב שיושב-ראש ועדת הכספים עונה על שאלה שהציבור לא קלט אותה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, הקדמתי אותך היום.

ראובן ריבלין: כשהגעתי הנה בשעה 09:00 אתה לא היית.

ראובן ריבלין: זו היתה בשבילי הפתעה גדולה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: הסיטואציה שתיארת, היושב-ראש, מוכרת לי מהתקופה ששימשתי כמנכ"ל של משרד ממשלתי.

נחמן שי: בדיוק היה מצב דומה, שבו שר ביקר במקום שביקר ופנה אלי ושאל: מה אפשר לתת להם?

נחמן שי: אפשר לתת להם גינה?

נחמן שי: אמרתי: לא, אפשר לתת להם ספרייה.

נחמן שי: הוא אמר: ספרייה?

נחמן שי: אבל הם לא קוראים.

נחמן שי: אמרתי: זה כבר משהו אחר, אבל ספרייה מותר לך לתת להם.

נחמן שי: אבל אשמח לדעת מה הדרכים – – –

ראובן ריבלין: בזמנו בגן-החיות בירושלים, בסנהדריה, היו נותנים לאריות בוטנים משום שהם ישבו על תקן של קופים.

נחמן שי: שם גדלתי, באזור ההוא.

נחמן שי: אשמח לשמוע את דעתו של היושב-ראש, איך אתה יכול לתת לשר ולצוותו, כולל המנכ"ל, את חופש הפעולה כדי שבאמת הם יצליחו להוציא את המדיניות לפועל מבלי שהם יופרעו, ויחד עם זאת שיעשו את עבודתם באופן תקין, כי זה הצד השני של המטבע.

ראובן ריבלין: הפכת לאדמו"ר, חבר הכנסת גפני, כי עכשיו שואלים אותך שאלות בנושאים חוקתיים.

משה גפני: אני, כמו שאתה, בעניין הזה, אנחנו נצטרך ליזום הליכים חוקתיים, כפי שאומר היושב-ראש; תהליך חקיקה שבו מצד אחד העובדים במשרד לא יהיו במשרות אמון, שהשר אומר להם מה לעשות כמו שהוא אומר לעוזר הפוליטי שלו או למי שהוא מביא כמשרת אמון.

משה גפני: אבל מצד שני, צריך להגביל את היכולות שלהם, ויש לי דרכים לכך.

משה גפני: חלק – אני הולך להליך חקיקה, חלק – אני רוצה להידבר עם שאר הגורמים.

משה גפני: אנחנו עברנו לצד השני.

משה גפני: קודם היה נראה שהשר יכול לעשות מה שהוא רוצה, כמו שהיה לפני 30–40 שנה – הפכנו את זה לצד הקיצוני, שהשר לא יכול לעשות כלום.

משה גפני: כפי שהרמב"ם אומר, צריך ללכת בדרך הממוצעת.

משה גפני: מצד אחד, שזה לא יהיה במשרות אמון.

משה גפני: הם עובדי מדינה, הם צריכים לעשות את עבודתם.

משה גפני: שוב, אני לא מדבר על הנושא החוקי, הנושא החוקי הוא ברור, זה בכלל לא משנה אמון לא אמון.

משה גפני: אני מדבר על מדיניות, אני מדבר על דרך שבה המשרד צריך להתנהל.

משה גפני: חלק צריך להיעשות בחקיקה, בחלק צריך להגיע לאיזושהי הסכמה.

משה גפני: זה לא נוגע גם לקואליציה ואופוזיציה.

משה גפני: כשנבחרתי לכנסת אמרתי לאנשים: תדעו שהבניין הזה, מבחוץ אתם לא רואים אותו נכון.

משה גפני: הוא לא כמו שהוא נראה, הוא עגול.

משה גפני: היום אתה למטה, מחר אתה למעלה, אתה כל הזמן מסתובב פה.

משה גפני: צריך לדעת שתהליכים מהסוג הזה צריכים להיעשות בהסכמה, בהסכמה רחבה, ולא בתהליכים של חוקי משילות או דברים מהסוג הזה.

משה גפני: בדרך הזאת הציבור מאבד את האמון בנבחריו, ואני לא מדבר על דברים שהם דברים פליליים.

משה גפני: דברים פליליים – אז זה ברור, זה לא קשור לעניין הזה.

משה גפני: צריך לשדד מערכות, צריך לשנות את סדרי השלטון מבחינת היכולת של שרים ושל נבחרי ציבור לשלוט.

משה גפני: על כל פנים, אני מבקש, אדוני היושב-ראש, מהכנסת לאשר את התקציב הזה, גם לשנת 2009 וגם לשנת 2010.

משה גפני: אני רוצה לומר לכנסת: אנחנו בוועדת הכספים קבענו – אמרתי את זה אתמול ואני חוזר אומר את זה גם היום – שבמעברים בין 2009 ל-2010, בעודפים, בהעברות תקציביות, בניגוד לשנה רגילה, יצטרכו את האישור של ועדת הכספים, כמו שצריך בתקציב רגיל, כדי שיהיו ביקורת ופיקוח של הכנסת על עבודת הממשלה במהלך השנתיים האלה.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואני מבקש את אישור הכנסת לחוק התקציב.

ראובן ריבלין: אנחנו מודים לך.

ראובן ריבלין: למרות הקשיים הרבים, הזמן המצומצם ומידת הביקורת הרבה, שקיימת גם מצד הציבור וגם מצד חברי הכנסת, כלפי הזמן המועט שניתן בכלל לדון – חבר הכנסת אורון, נדמה לי, עשה חשבון שעל כל סעיף אנחנו יכולים לדון דקה בערך; כל סעיף שמדבר על מיליארדים.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: בוודאי תהיה לו עוד הזדמנות לברך את כל העושים במלאכה.

חיים אורון: דקה בתנאי שמדברים לעניין.

משה גפני: רגע, משפט אחד.

משה גפני: בחוק ההסדרים בירכתי את עובדי ועדת הכספים ואת היועצים המשפטיים, שבאמת עשו מלאכתם נאמנה.

משה גפני: אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לברך את עובדי הכנסת, את סדרני הכנסת.

משה גפני: הייתי פה גם בלילות וראיתי את עבודתם.

משה גפני: באמת, הכנסת העמידה לרשות הוועדות, לרשות חברי הכנסת, את היכולת, במסגרת הזמן הקצר הזה, להביא תקציב, להביא חוק הסדרים, ואני מברך את עובדי הכנסת – אותך, אדוני היושב-ראש, את המזכיר, את סגנית המזכיר, את סגני המזכיר, את העובדים, את הסדרנים, את כולם.

משה גפני: כולם יבואו על הברכה.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אפשר לברך גם את מנכ"ל הכנסת.

משה גפני: מנכ"ל הכנסת, סליחה.

ראובן ריבלין: אפשר.

ראובן ריבלין: הוא לא רואה בזה את הדבר החשוב, הוא רואה בעבודתו את הדבר החשוב.

ראובן ריבלין: אבל אולי התרגלו כבר לברך – – –

משה גפני: את מנכ"ל הכנסת, ידידי דן לנדאו, אני מברך גם כן, ואת מי ששכחתי אני אברך כשאסכם, בעזרת השם, את הדיון.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, מרגע זה אנחנו חייבים להקפיד על הזמנים, שכן אחרת לא נגמור את הדיון עד התאריך הקובע.

ראובן ריבלין: סיעת קדימה מיוצגת על-ידי חבר הכנסת שי חרמש, שהוא נציגה הבכיר בוועדת הכספים – או שאסור לי לומר דבר כזה – שהוא נציגה בוועדת הכספים, כדי למנוע כל דברים.

ראובן ריבלין: עשר דקות עומדות לרשותך.

שי חרמש: שמעון פרס אמר פעם שמעטפה שהולכת לקלפי ומלה שיוצאת לאוויר אי-אפשר להחזיר.

ראובן ריבלין: אמרתי – אמרתי.

שי חרמש: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר לביטחון פנים, חברי הכנסת, אם לא הייתי נוקט את המידה הפרלמנטרית, בעצם הייתי מוותר על זכות הדיבור ואומר שכל מה שאמר יושב-ראש ועדת הכספים – שאני חבר בה כבר קדנציה שנייה – הם בעצם דברים מגרוני, מלבי ומדם לבי.

שי חרמש: אני חושב שאם יש דבר שמלכד את הבית הזה, נדמה לי מקיר לקיר, זה באמת התחושה של מה שביטא כרגע יושב-ראש ועדת הכספים, גפני.

שי חרמש: לראשונה טרחתי, בגלל מגבלת הזמן, להכין את הדברים כתובים ולא להיגרר לפינות אחרות; להקריא את זה מהכתב, מה שאני בדרך כלל משתדל לא לעשות.

שי חרמש: ובכן, מכובדי, הוויכוח על תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 הוכרע אמש כאן במליאה.

שי חרמש: הסוס הטרויאני המכונה בעגה הפרלמנטרית חוק ההתייעלות הכלכלית צלח את כל המכשולים והגיע – אומנם חבול, קצוץ ומושמץ, אולם עדיין עם כוח הרס רב – אל חוף המבטחים של החקיקה.

שי חרמש: בבטנו של אותו סוס יווני הוחבא מארז עב כרס של מה שמכונה התקציב הדו-שנתי.

שי חרמש: לא בכדי נבלעו עשרות החוברות העמוסות באלפי נתונים סתומים במקום חשוך, אטום ונסתר מעין רואה, והכול במטרה שחלילה לא תשזוף אותו עין המחוקק.

שי חרמש: רב הסתום בו על הגלוי, אולם הזמן לא נתן להפריד את הבר מן התבן וללמוד את נפלאותיו.

שי חרמש: הוויכוח תם אמש, ומה שאמור להיות העיקר יידון כאן היום בשעות ספורות.

שי חרמש: את הזמן היקר השקענו בסוס, ולא באלה שיובלו על-ידו ב-17 החודשים הבאים.

שי חרמש: עקבתי אחריכם, חברי בקואליציה, עת ישבתם בחוסר נחת על מושביכם בוועדת הכספים – עגומים, מתלבטים, נוקטים שפה כפולה, מין אפולוגטיקה – ומצביעים ביד רועדת על דברים אשר כלל וכלל לא האמנתם שאי-פעם תידרשו לתמוך בהם.

שי חרמש: הולדתו של היצור הדו-שנתי לוותה, מה לעשות, בלידה קשה, אולם שמחה לא היתה בה.

שי חרמש: שנת 2009 בוזבזה; במקום להופכה למכשיר להתמודדות עם משבר עמוק ומתמשך, הקפאתם אותה הקפאה עמוקה, בטמפרטורה של 1 חלקי 12.

שי חרמש: הזוכה הגדולה, היום כבר ברור, תהיה קופת האוצר, אשר תקלוט אליה בליל ה-30 בדצמבר – בסוף השנה – עודפים תקציביים שהזמן הקצר שהותרנו למשרדים ולשרים לא יאפשר את השימוש החיוני בהם.

שי חרמש: ובמקום זאת, תפרתם תחזית לשנת 2010, בעולם דינמי ומשתנה, שבו כל מנהיג אמיתי מעדכן כל העת, יום יום, שעה שעה – משנה, מתקן, משפר – מעדכן.

שי חרמש: אתם, כולכם, ניחנתם בחוש נבואי.

שי חרמש: אתם כבר יודעים את הנולד.

שי חרמש: את אשר נעשה קשה להשיב.

שי חרמש: תפילתנו – ואולי כחק

שי חרמש: לאי אומר – שגשמי החורף אפשר שיחסכו מאתנו תשלום 1.8 מיליארד ש"ח מס בצורת, אלא מה?

שי חרמש: אליה וקוץ בה: המס שהושת הוא גם מקור תקציבי, ואוי לנו ואללי אם חלילה ירדו גשמי ברכה וביום שאחריהם יבוא האוצר לחפש בכיסינו תשלום חלופי למס הבצורת, והכול למען הגירעון.

שי חרמש: נתפלל שהעולם ישתנה, נבואות הזעם יתחלפו והצמיחה בוא תבוא.

שי חרמש: ואם לא, את 17 החודשים שנותרו אפשר שנצלח בשלום.

שי חרמש: 14 מיליארד שקל המסים העקיפים החדשים שהשתתם עלינו, בדמות מסי מע"מ, דלק, תוספות, דמי הבראה, סיגריות – מה עוד שם מופיע – בהטלות האלה, של 14 מיליארד שקל, קוזזו אומנם, בהקלות לחזקים שבחבורה – במסים הישירים לפרטיים ולחברות.

שי חרמש: אומנם – אומר ביושר ולמען הגילוי הנאות – תוכניתו של שר האוצר לירידה תלולה בהנחות המס האלה נבלמה מעט.

שי חרמש: אלה מגובים ב-80 מיליארד – שימו לב למספר – 80 מיליארד חובות חדשים שיגייס האוצר בארץ ובחו"ל כדי לאפשר לממשלה לעמוד בתקציב שקצבה לו.

שי חרמש: אולם יקירי – כולל השר לביטחון הפנים, מה קורה ביום שלמחרת, כבוד השר?

שי חרמש: לפחות שהממשלה תקשיב – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש, גם לשר יש חסינות, הוא יכול מפעם לפעם לומר איזו מלה – – –

שי חרמש: מפעם לפעם שיקשיב לדובר.

אריה ביבי: אתה יודע מה הוא אמר לי?

אריה ביבי: כדאי לך לשמוע: הוא אמר לי שאתה אחד הנואמים הכי טובים.

ראובן ריבלין: אנחנו מגינים עליו.

שי חרמש: השר מייצג את כל הממשלה.

שי חרמש: אומר לך, כבוד השר וידידי, הימים שאחרי – הבוקר שיפציע ב-1 בינואר 2011 יהיה עבור כולנו בוקר שונה.

שי חרמש: ביום זה יתגלה כי כל מה שנעשה עד כה היה בסך הכול גלגולו של משבר, העצמתו לפתחו של התקציב הבא, תקציב 2011.

שי חרמש: תקרת ההוצאה – ואתם החלטתם על כך – תקטן ב-1.7%.

שי חרמש: המקורות יצטמצמו בכמעט 3 מיליארדים ואף יותר.

שי חרמש: המע"מ – תוספת חד-פעמית לשנה וחצי תבוטל.

שי חרמש: מקור הכנסה של 4 מיליארדים גם הוא ייגמר.

שי חרמש: הנחות מס הכנסה ליחידים ולחברות – או, זה, יקירי, אל תדאגו; זה יחזור ויתחדש.

שי חרמש: גם זה ישתה מתקציב המדינה מקור הכנסה של עוד 4 מיליארד.

שי חרמש: העובדים, בהסכמתו של עופר עיני, ויתרו על 50% מדמי ההבראה; גם זה ייגמר ב-31 בדצמבר 2010 ויותיר חור של 1.7 מיליארד.

שי חרמש: לשמחתי הרבה, מס ההכנסה השלילי ותוכנית ויסקונסין, שכאמור היה מובטח כי ייפרסו פריסה ארצית השנה, יידחו – למתי?

שי חרמש: ל-1 בינואר 2011.

שי חרמש: אגב, תוכנית נהדרת, רעיון מצוין, הגדלת שיעור ההשתתפות בעבודה במשק.

שי חרמש: אלא מאי?

שי חרמש: גם זה עולה כסף.

שי חרמש: ועוד לא דיברנו על ההחלטה מאתמול על הפשרה בעניין ההחלטה לגבי אמהות עובדות; גם זה יעלה 300–400 מיליון שקל.

שי חרמש: ולא שכחנו, גשמים בעתם ירדו, וגם היטל הבצורת לא יגיע, והנה התקצץ עוד 1.8 מיליארד.

שי חרמש: והגידול בקצבאות הילדים – הרי תמכתם בעניין הזה, מ-159 שקלים ל-259 שקלים – אמנון כהן, לא היום, ב-1 בינואר 2011, גם זה יעלה עוד 1.5 מיליארד.

שי חרמש: נטל הריבית על הגירעון של השנתיים האלה, 80 מיליארד נוספים, כל מתמטיקאי ובנקאי ובעל אוברדרפט יודע – הוצאה נוספת של עוד 5 מיליארדים, ועוד לא דיברנו על הסיגריות, על הדלק וכהנה וכהנה.

שי חרמש: אנחנו פותחים את 2011 בחור של 21 מיליארד שקל, סדר גודל של כמעט 8% מכל מסגרת התקציב, במצב שבו אין הגדלה.

שי חרמש: מציאות כזאת איננה מציאות שאפשר להתעלם ממנה, איננה מציאות שאפשר להגיד היום, כמו אותם שלושה קופים – אינני רואה, אינני שומע.

שי חרמש: אם אינך רואה ואינך שומע, בוא לפחות נדבר ונאמר את זה בגלוי.

שי חרמש: 1 בינואר 2011 הוא אירוע משמעותי, מכונן ובעל השפעה לטווח הארוך על כלכלת ישראל, על תושבי מדינת ישראל ועל כל מה שמחכה לנו בהמשך.

שי חרמש: דחיקת הקץ היא אולי המותג שהייתי נותן לתקציב הדו-שנתי הזה.

שי חרמש: מכאן ואילך אנחנו מתרחקים מהיעד שכל כך חתרנו אליו.

שי חרמש: זכור, היושב-ראש, כשישבנו יחד בוועדת הכספים, על מה דיברנו – על צמצום היחס חוב-תוצר.

שי חרמש: ארבע השנים הקודמות – אודה ביושר: לא רק בגלל הממשלה המופלאה שהיתה לפניכם, גם בגלל מציאות גלובלית, בואו נהיה הגונים, אנחנו דנים בכלכלה, פחות פוליטיקה כרגע – הביאו אותנו אל קרבה מאוד נוגעת ונושקת לסטנדרטים של ה-OECD.

שי חרמש: המהלך שאנחנו נוקטים כרגע הוא מהלך שכבר ודאי שב-1 בינואר 2011 ישים אותנו הרחק לגמרי, ולפי נוסח ובדיקה שעשתה מחלקת המחקר של בנק ישראל – הואיל וניסיון העבר, אומר בנק ישראל, מלמד כי הסיכוי שהוצאות הממשלה יגדלו לאורך זמן בשיעור נמוך, כפי שמכריזה הממשלה היום, איננו רב – כי בנק ישראל נוקט תמיד אנדרסטייטמנט בדברים האלה – נראה כי הרפורמה במסים מגדילה את הסיכון ארוך הטווח של המשק הישראלי.

שי חרמש: את זה אומר בנק ישראל, לא אומר את זה פוליטיקאי פה.

שי חרמש: את זה אומרת מחלקת המחקר של בנק ישראל, ואם לא נדע להביט רחוק קדימה, ניפול מהר מאוד ברגע שנגיע למהמורה.

שי חרמש: ומלה קצרה לשר האוצר – הבטחתי לו לומר מלה קצרה, חבל שהוא לא פה – אצטט מאותו שיר שאומר "אין לי ארץ אחרת גם אם אדמתי בוערת".

שי חרמש: שר האוצר, מעל במה זו – כי איך אמרת, היושב-ראש: כחבר ותיק בוועדת הכספים, אני אתך.

שי חרמש: המשימה שהטילו עליך ל-17 החודש האלה איננה משימה פשוטה כלל ועיקר.

שי חרמש: חוק התקציב, הנקרא חוק ההתייעלות, הוא עם גזירות קשות, אשר אתה, כקברניט ורב החובל, תידרש לממשן.

שי חרמש: לא נהיה נוקמים ונוטרים.

שי חרמש: לא יהיה בנו שמץ של שמחה לאיד, אלא רצון כן ואמיתי, אחריות אישית – לפחות שלי; אני מצהיר מעל הבמה הזאת – ולאומית, להבטיח שתצא ברכה ברך שרק נולד.

שי חרמש: לא נכשיל אותך; נבקר, נעקוב, נעיר, נשמע, נשמיע, הכול כדי שיום יבוא והארץ המובטחת תחזור להיות ארץ זבת חלב ודבש.

שי חרמש: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שראוי שדבריך יימסרו לשר האוצר, בכלל דוגמה לאחריות ממלכתית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו, בשם ישראל ביתנו.

ראובן ריבלין: גם לחבר הכנסת אילטוב עשר דקות תמימות.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, בוקר טוב – –

ראובן ריבלין: בוקר טוב.

רוברט אילטוב: – – כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חברי האופוזיציה, בראשית דברי אני רוצה להגיד שלמפלגת קדימה היתה אפשרות לעשות תקציב, והם לא קיבלו על עצמם את האחריות הזאת.

רוברט אילטוב: הם שוב זרקו את האחריות הזאת במערכת הבחירות והשאירו את זה איך שזה – איך שזה שט באמצע האוקיינוס, באמצע המשבר הכלכלי העולמי העמוק, ולא קיבלו על עצמם אחריות.

רוברט אילטוב: גם אחרי זה החליטו לא לקחת אחריות – כמפלגה הגדולה ביותר בכנסת הזאת – וללכת לאופוזיציה.

רוברט אילטוב: למה?

רוברט אילטוב: כי קשה.

רוברט אילטוב: זה קשה מאוד לבוא, לחשוב על התקציב, להיות שותף בזמן הקשה, כשיש משבר עולמי כלכלי ויש גם משבר פוליטי – – –

אריה ביבי: תאמין לי, ללכת לקואליציה, זה היה – – –

רוברט אילטוב: היה יותר קל ללכת לאופוזיציה ולבוא ולתקוף מכל מקום, מכל חזית – – –

אריה ביבי: אדוני, ללכת לקואליציה זה היה הרבה יותר קל מאשר ללכת לאופוזיציה.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אני הבאתי את הזמן שיפריעו לי בחשבון, אז אני אסתדר – –

אריה ביבי: החלטנו להיות יותר אחראיים.

רוברט אילטוב: – – אני מקווה שאני אסתדר בזמן של עשר דקות.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוברט אילטוב: לא היה קל ללכת לאופוזיציה.

רוברט אילטוב: אנחנו, ישראל ביתנו, העמדנו רף של אחד לשלושה, ואני תקפתי את הנושא של הממשלה – שהנוסחה הזאת היתה צריכה לעבוד.

רוברט אילטוב: אנחנו העמדנו רף של אחד לשלושה, שר אחד לשלושה חברי כנסת, וזה נפרץ כתוצאה מהאילוצים הפוליטיים, כתוצאה מכך שמפלגת קדימה החליטה לזרוק את כל האחריות על ביבי במקרה הזה וללכת הצדה.

ראובן ריבלין: על ראש הממשלה נתניהו אתה מדבר.

רוברט אילטוב: כן, כבוד ראש הממשלה נתניהו.

ראובן ריבלין: ביבי – יש לנו חבר כנסת ביבי פה.

רוברט אילטוב: הוא הלך.

רחל אדטו: אנחנו מדברים עכשיו על קדימה או על התקציב?

רוברט אילטוב: אני מדבר על הכול.

רוברט אילטוב: מותר לי לדבר על הכול, גברתי.

שי חרמש: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אדטו, אולי אתם לא יודעים, אבל יש רק נושא אחד בכנסת שבו חבר הכנסת מוגבל בדבריו, וזה כאשר הוא מתנגד להצעת חוק פרטית; ההתנגדות שלו צריכה להיות לעניין.

ראובן ריבלין: בכל שאר המקרים, כל אדם חופשי לדבר על מה שהוא רוצה.

רוברט אילטוב: דרך אגב, זה מאוד מתקשר לתקציב.

ראובן ריבלין: בלי ספק.

ראובן ריבלין: בלי ספק.

רוברט אילטוב: אם חברת הכנסת אדטו עדיין לא קישרה את הדברים, אני אגיע לזה.

רוברט אילטוב: אני רוצה גם להודות לנגיד בנק ישראל, סטנלי פישר, שבזמנים קשים אלה ידע לנהל ולנווט את האונייה הזאת ששטה לעצמה באוקיינוס הסוער, והוא ידע לבנות את המדיניות הכלכלית של בנק ישראל בצורה כזאת שהמשק ייפגע כמה שפחות, והוא ידע לשמור על הבנקים והוא ידע לשמור על כל המערכת הפיננסית.

רוברט אילטוב: בנוגע לתקציב הדו-שנתי – איך הוא נולד: הוא נולד בדרישה של ישראל ביתנו בהסכם הקואליציוני ובמשאים-ומתנים קואליציוניים, כתוצאה מכך שאין פה יציבות של הממשל ואי-אפשר לתכנן פה דברים, והבעיה שבכל שנה אנחנו נכנסים לאותו סחרור של מלחמה על תקציב חד-שנתי.

רוברט אילטוב: אנחנו דרשנו בהסכמים הקואליציוניים, וקיבלנו את העובדה הזאת שקוראים לה תקציב דו-שנתי.

רוברט אילטוב: אנחנו באמת חושבים שבתקציב דו-שנתי אפשר לבוא ולתכנן, ואפשר גם לתכנן שנתיים אחרי זה, ואני רוצה להגיד פה מעל דוכן זה לחבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים, גפני – הוא חתום על הסכמים קואליציוניים.

רוברט אילטוב: כתוב שם תקציבים דו-שנתיים, וזה יהיה גם בעוד שנתיים, בעוד שנה וחצי, וגם אחרי זה.

רוברט אילטוב: לכן, ההצהרות של יושב-ראש ועדת הכספים הן הצהרות – יכול להיות שאנחנו נשקול אותן, נראה איך הדבר הזה עובד.

רוברט אילטוב: זה תקדים.

רוברט אילטוב: זה תקדים – – –

שי חרמש: רגע, יש הסכם גם על 2011 ו-2012, רוברט?

ראובן ריבלין: כל ההסכמים כולם הוצגו.

שי חרמש: יש הסכם על 2011–2012 – – –?

ראובן ריבלין: כל ההסכמים הוצגו בפני הכנסת.

רוברט אילטוב: כל ההסכמים הוצגו.

רוברט אילטוב: גם חבר הכנסת שי חרמש בטח קרא את ההסכם – –

שי חרמש: לא, לא, לא.

שי חרמש: באינפורמציה – – –

רוברט אילטוב: – – קרא בעיון רב את ההסכם והבין את ההסכם, ואם הוא לא הבין את ההסכם אני אפרש לו אותו.

שי חרמש: חשוב שתחזור על זה.

רוברט אילטוב: אני אמרתי לך.

רוברט אילטוב: אני אשמח מאוד לבוא ולפרש לך את ההסכמים הקואליציוניים אם עדיין לא הבנת אותם.

רוברט אילטוב: בכל מקרה, הנושא של תקציב דו-שנתי – זו מדיניות של הממשלה הזאת ואנחנו נמשיך במדיניות הזאת, אלא אם כן היא תיכשל לחלוטין.

רוברט אילטוב: אבל אנחנו לא ראינו שהמדיניות של תקציב חד-שנתי היתה הצלחה אדירה בכלכלה – כזאת שאי-אפשר להחליף אותה.

רוברט אילטוב: אבל למה זה נולד תקציב דו-שנתי, חבר הכנסת שי חרמש?

רוברט אילטוב: תקציב דו-שנתי נולד בגלל שבמדינת ישראל אין יציבות שלטונית, אין קביעת רפורמות מראש, אין דברים שאפשר לבוא ולתכנן אותם לטווח ארוך.

רוברט אילטוב: אפשר הכול לתכנן לשנה אחת, וזאת הבעיה.

רוברט אילטוב: הבעיה נובעת לא רק מהמצב הכלכלי העולמי והישראלי הפנימי, אלא גם מהיציבות הפוליטית היום, שכל שנה וחצי מתחלף שר.

רוברט אילטוב: הוא לא יכול לתכנן, יש לו את הבעיות הפנימיות במשרד, והפקידים מתחילים להסביר לו שהוא לא צודק ומתחילים בכלל לנווט אותו, והוא לא יכול לקבוע את התוכנית ואת המדיניות של המשרד שלו כי בעוד שנה הוא צריך להתחלף, ובאמצע השנה הזאת יש לו פעמיים בחירות – אחת מוניציפלית, אחת לכנסת – ויש לו גם בחירות פנימיות בתוך המפלגה.

רוברט אילטוב: לכן, לבוא ולתכנן זה לא בדיוק התפקיד שלו.

רוברט אילטוב: זה אולי התפקיד של המנכ"ל, במקרה הטוב, שהוא מינה אותו, ולא בטוח שהוא מנכ"ל מקצועי במקרה הזה.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו באים ואומרים: בואו נעשה קצת סדר.

רוברט אילטוב: אנחנו באים וקוראים לכנסת: בואו נשב על חוקי המשילות, בואו נשב על שיטת הממשל שיש לנו במדינת ישראל, בואו נתכנן את מדינת ישראל כפי שמדינה צריכה להיות מתוכננת, ולא איזה כפר נידח באוקיאניה.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו באים ואומרים: בואו נעשה סדר במהלכים, בואו נקבע את כללי המשחק של ממשלת ישראל והמשילות הישראלית.

רוברט אילטוב: ממה נולד חוק ההסדרים?

רוברט אילטוב: בדיוק מאותה נקודה, שיש לנו אי-יציבות פוליטית.

רוברט אילטוב: רק חוק דרקוני שיכול לשנות כמה חוקים תוך שבוע-וחצי–שבועיים – רק זה מה שיכול לעבוד בשיטת הממשל הנוכחית.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו באים ואומרים: יכול להיות שחוק ההסדרים צריך ללכת מהעולם, אבל לפני שהוא ילך מהעולם צריך לבוא ולעשות את ההסדר של המשילות במדינת ישראל, וההסדר הזה צריך לבוא עם כל סיעות הבית.

רוברט אילטוב: לישראל ביתנו יש הישגים רבים בתקציב ובחוק ההסדרים.

רוברט אילטוב: אנחנו נלחמנו כמעט על כל סעיף וסעיף, ולא עשינו את זה בתקשורת.

רוברט אילטוב: אנחנו נלחמנו בוועדות והצלחנו להגיע להרבה מאוד הישגים באופן ראוי, שקט ומסודר – גם בתוכנית ויסקונסין, גם בנושא המע"מ על תיירות וגם בנושאים שונים רבים אחרים שקשורים לתקציב המדינה.

רוברט אילטוב: גם לנכים הצלחנו לעשות הרבה מאוד מחוות, כדי שלא ייפגעו מהגזירות הקשות; ויש גזירות קשות.

רוברט אילטוב: אי-אפשר לבוא ולהתעלם, כאילו אין פה משבר פיננסי עמוק, גם בישראל וגם בעולם.

רוברט אילטוב: זה לא שאנחנו בחרנו להיכנס אליו; אנחנו נקלענו אליו.

רוברט אילטוב: ובמסגרת הזאת חייבים לקבל – – –

ראובן ריבלין: למזלנו, המשבר הפיננסי לא הגיע לישראל בעוצמה שהוא הגיע לעולם.

רוברט אילטוב: אבל הוא יגיע.

רוברט אילטוב: אני תיכף אגע בכמה נקודות שדווקא לדעתי הממשלה פה קצת מפספסת, אבל עדיין אפשר לתקן אותן ולסדר אותן תוך כדי התהליכים שקורים בכנסת ובממשלה.

רוברט אילטוב: בנוגע למשרדים שאנחנו עומדים בראשם, אני רוצה לבשר לחברי הכנסת שבכל הנושא של המשרד לביטחון הפנים – ואנחנו יודעים היום שבממשלות הקודמות הדבר הזה הוזנח והפשיעה הגיעה לממדים שהם חסרי תקדים בישראל – אנחנו הוספנו עשרות מיליוני שקלים לתוספת כוח-אדם, עשרות מיליוני שקלים לבניית תשתיות ראויות, תשתיות אלקטרוניות ואחרות, ציוד, קניית ציוד, רכישת ציוד.

רוברט אילטוב: גם למשרד התיירות הוספנו תקציבים לפרסום של מדינת ישראל בעולם כדי להביא לפה יותר תיירים.

רוברט אילטוב: זה כסף מיידי שיכול להיכנס לקופת המדינה.

רוברט אילטוב: אנחנו יודעים שכל 100,000 תיירים מכניסים 4,000 מקומות עבודה נוספים.

רוברט אילטוב: אני חושב שזו התשובה החשובה ביותר בתעשייה, חוץ מתעשיות ההי-טק, שהן המנוע הכלכלי העיקרי, ותיכף אני אגע בו.

רוברט אילטוב: בנושא משרד הקליטה: אנחנו רואים חשיבות במדיניות של משרד הקליטה – לקלוט במדינת ישראל הרבה מאוד עולים.

רוברט אילטוב: זה גם תנופה לכלכלת ישראל, ואנחנו ראינו איך מדינת ישראל התפתחה – גם כלכלית, גם תרבותית וגם בנושאים אחרים – מכל גלי העלייה בשנות ה-90.

רוברט אילטוב: בנושא משרד החוץ – המיתוג של מדינת ישראל והפעילות של משרד החוץ בעולם: אנחנו מחזקים את המשרד הזה.

רוברט אילטוב: וכמובן, משרד התשתיות, על כל רפורמות המים ופיתוח תשתיות לייצור המים – זה דבר חשוב, שיביא ידיים עובדות נוספות למדינת ישראל וגם יפתור את בעיית המים ואת בעיית התשתיות.

רוברט אילטוב: הנושא של היי-טק: אני חושב שפה נעשו דברים בכמה נקודות, לדעתי לא מספיק, אבל ניתן לשנות תוך כדי, ולשנות סעיפים תקציביים.

רוברט אילטוב: יש סעיפים תקציביים ורזרבות בתקציב, ואני אנסה לשכנע את משרד האוצר ואת משרד התמ"ת, וגם את ראש הממשלה, שחייבים להשקיע בתחום ההיי-טק, כי זה המנוע הכלכלי ומנוע הצמיחה העיקרי.

רוברט אילטוב: ההיי-טק היום מהווה כ-50% מהייצור הישראלי, ושם חייבים לעשות שינויים רבים.

רוברט אילטוב: ההיי-טק בעצם הוא איזושהי שרשרת, שבאה מהאקדמיה, התעשייה, ואחר כך מסים, וזה חוזר.

רוברט אילטוב: זאת אומרת, זה מהחינוך עד התעשייה.

רוברט אילטוב: בכל שרשרת המזון הזאת חייבים לבוא ולהשקיע כסף.

רוברט אילטוב: ואין ברירה אחרת, זה הנפט הישראלי, התשתית האנושית שלנו.

רוברט אילטוב: אני מודה לך, כבוד היושב-ראש.

רוברט אילטוב: אני מקווה שלא גלשתי מעבר לזמן.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: הפריעו לך מעט בהתחלה, ולכן קיבלת את הזמן.

שי חרמש: תראה באיזו משמעת זמן התחלת.

שי חרמש: אם כולם יעמדו ככה – – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז ותודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ כנציגת סיעת העבודה בוועדת הכספים – בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: גם לרשותה של חברת הכנסת יחימוביץ עשר דקות.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת אמנון כהן.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כה אמר חוזה המדינה בנימין זאב הרצל: העם יהיה לא רק המייסד, אלא גם בעליו של הקרקע לצמיתות.

שלי יחימוביץ': על-ידי זה אי-אפשר יהיה ליחידים להשתמש בו ברצון עצמם באופן שאינו מתאים עם כוונותיו של המייסד.

שלי יחימוביץ': עלינו לדאוג גם להבא כי יהיה הרכוש הזה – הקרקע – נשמר באמונה הכי גדולה, וכי יתנהגו בו בצמצום, בפחד, יותר מאשר בעוז.

שלי יחימוביץ': כך נאמר בנאומו של הרצל בקונגרס הציוני החמישי ב-1901.

שלי יחימוביץ': לכולנו יש האימג' של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל כשהוא רוכן מעל המרפסת בבאזל.

שלי יחימוביץ': אפשר לראות את החזון נשקף מעיניו, את החזון שהביא לכך שאנחנו נמצאים עכשיו כאן בכנסת ישראל, במדינת ישראל הריבונית.

שלי יחימוביץ': אבל מתברר שלכל מנהיג יש חזון משלו, וכל מנהיג צריך מרפסת משלו.

שלי יחימוביץ': וגם לראש הממשלה בנימין נתניהו יש מרפסת משלו.

שלי יחימוביץ': יש נאום המרפסת, הנאום שבו הוא מבטיח לאזרחי מדינת ישראל שלכשיתגשם חזונו הם יוכלו לסגור מרפסת.

שלי יחימוביץ': זה החזון של הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

שלי יחימוביץ': והוא עומד, והוא מסביר לאזרחי מדינת ישראל איזו ישועה גדולה תהיה להם עכשיו, כשיוכלו לסגור מרפסת בלי בעיות.

שלי יחימוביץ': זה יקרה אחרי שתעבור הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

שלי יחימוביץ': בזה מתמצה בעיניו כרגע חזונה של מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': לי הזכיר הנאום הזה במשהו את הנאום של יעקב מרידור על הנורה שתאיר את כל רמת-גן, או לחלופין המדבקה של אריק קליין, עם אמצעי הפתע והקסם האלה שיפתרו את כל בעיותינו עלי אדמות – לסגור מרפסת.

שלי יחימוביץ': הרפורמה הזאת תועיל לציבור הרחב בדיוק כמו הנורה ובדיוק כמו המדבקה.

שלי יחימוביץ': מה אכפת לאדם שמתגורר בדירת שיכון אם הקרקע שעליה ממוקם הבניין רשומה בחכירה או בבעלות?

שלי יחימוביץ': הרי אין לזה שום משמעות.

שלי יחימוביץ': ערך הדירה שלו יעלה בשקל?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': שום דבר.

שלי יחימוביץ': מה הקשר בין המרפסת ובין מינהל מקרקעי ישראל?

שלי יחימוביץ': שום קשר.

שלי יחימוביץ': 70% מחוכרי המינהל ממילא מתגוררים בערים הגדולות.

שלי יחימוביץ': הם בכלל לא נזקקים לשירותי המינהל, אף פעם לא יפנו אליו כדי לסגור מרפסת.

שלי יחימוביץ': מדובר בלא יותר מסלוגן קליט ושקרי, שנועד לאפשר לנתניהו להיחלץ מרצף המבוכות שהוא חווה ב-100 הימים הראשונים לכהונה שלו, ובעיקר לממש את חלומו ולבצע את ההפרטה הגדולה והמסוכנת ביותר בתולדות המדינה – הפרטת קרקעות המדינה ומכירתן לכל המרבה במחיר.

שלי יחימוביץ': שיוך הדירות לבעליהן, המעבר מחכירה לבעלות, הוא זניח לחלוטין ברפורמה.

שלי יחימוביץ': הוא בכלל לא הליבה שלה.

שלי יחימוביץ': הליבה היא השיווק, הפרטת הקרקעות העירוניות ומכירתן.

שלי יחימוביץ': כל הדיבורים על לכאורה עזרה גדולה לציבור הרחב, אין בהם שחר.

שלי יחימוביץ': הרפורמה הזאת לא קשורה לציבור הרחב.

שלי יחימוביץ': היא קשורה רק לספסרי הקרקעות ולבעלי ההון שיעשו הרבה הרבה מאוד כסף מקניית אדמות המדינה ומכירתן.

שלי יחימוביץ': עכשיו אנחנו שומעים – צפירת הרגעה – על המזעור של נזקי הרפורמה, ועל כך שהשגנו כך והשגנו אחרת.

שלי יחימוביץ': חברים יקרים, זו צפירת שווא.

שלי יחימוביץ': הרפורמה הזאת נותרה מסוכנת ומאיימת כשהיתה.

שלי יחימוביץ': כמי שהיתה שותפה לכל סעיפי המזעור האלה – אני מודה: ישבתי בוועדת הכלכלה עד 03:00 והייתי שותפה למאבק על כל סעיף וסעיף, והשתתפתי בעצמי באותו מזעור שאנחנו כל כך מתגדרים בו.

שלי יחימוביץ': דווקא כמי שהיתה שותפה, אני מסרבת לנחם את עצמי במזעור הזה, ואני אומרת שוב: הרפורמה הזאת מסוכנת ומאיימת ממש כשהיתה.

שלי יחימוביץ': למשל, מרגיעים אותנו שרק – שימו לב – "רק" 4% משטחי המדינה יימכרו.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים מה הם אותם 4%?

שלי יחימוביץ': מדובר על 800,000 דונם בשטחים עירוניים, בלב לבה של המדינה.

שלי יחימוביץ': זה השלב הראשון של הרפורמה.

שלי יחימוביץ': בשלב הראשון של הרפורמה מוכרים את הקרקעות הכי יקרות ערך במדינה, בלב האזורים העירוניים.

שלי יחימוביץ': רק 800,000 דונם, רק 800,000 דונם ששייכים היום לנו, לציבור הרחב.

שלי יחימוביץ': ואל מי הקרקעות האלה הולכות לעבור?

שלי יחימוביץ': הקרקעות האלה הולכות לעבור אל כל המרבה במחיר, פשוט מאוד.

שלי יחימוביץ': סחר-מכר בקרקע של כולנו.

שלי יחימוביץ': פעם הן היו בבעלות כולנו, עכשיו יעברו לידיים של קומץ בעלי הון.

שלי יחימוביץ': אז כן, הצלחנו במהלך הלילה הזה של הדיון על הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל לייצר מגבלה – וגם זה בדם, יזע ודמעות – שלא יוכל בעל הון אחד לרכוש מגרש שגודלו יותר מ-16 דונם.

שלי יחימוביץ': שתבינו, 16 דונם זה בערך מגרש כדורגל.

שלי יחימוביץ': וגם זה, בתחנונים הצלחנו להכניס את הדבר הזה, בתחנונים, וליצור מגבלה כלשהי, שאולי תהיה פעם, ואולי השר יחוקק אותה, שלא אדם אחד יוכל להשתלט על כל קרקעות המדינה; גם כאן עשינו מאמץ גדול.

שלי יחימוביץ': אבל קצה נפשי באותן נחמות מדומות שאנחנו משיגים אחרי לילה שכזה, של מזעור נזקים וריכוך רעות חלות, כי את הרעה החולה הזאת לא הצלחנו לרכך.

שלי יחימוביץ': אם אנחנו רוצים להתנחם, אנחנו בכלל יכולים ללכת למה שכתב צוות 100 הימים.

שלי יחימוביץ': צוות 100 הימים, בחזונו על הרפורמה, כתב – וחבל שאין לי הציטוט המדויק, אבל סמכו עלי שזה מה שכתוב – יראה אדם קרקע במדינת ישראל, בשטחי מדינת ישראל, יפנה אל הרשויות ויברר אם יש לרשויות כוונות לגבי הקרקע.

שלי יחימוביץ': אם אין להן כוונות, הוא יוכל לתבוע פשוט להוציא את הקרקע הזאת למכרז.

שלי יחימוביץ': קום והתהלך בארץ, קח לך אדמה ותקנה אותה.

שלי יחימוביץ': אז כן, הדבר הזה לא נמצא ברפורמה.

שלי יחימוביץ': אבל בכמה נחמות מדומות אנחנו יכולים להתנחם?

שלי יחימוביץ': בעלות המדינה על הקרקע מעולם לא היוותה חסם בפני הכלכלה הישראלית, והפרטת הקרקע לא תייצר מנוע צמיחה חדש.

שלי יחימוביץ': שוק הנדל"ן בישראל הוא מהבודדים בעולם שצמח בשנה החולפת.

שלי יחימוביץ': בחודש שעבר היה גידול של יותר מ-30% במכירת דירות חדשות ביחס לשנה שעברה.

שלי יחימוביץ': הקרקע היא משאב במחסור אצלנו, והביקוש למשאב הזה הולך וגדל.

שלי יחימוביץ': הפרטת הקרקע תחמיר את המצב, מפני שהיא תאפשר לאינטרסים הפרטיים לספסר בה למטרות רווח ותייקר עוד יותר את הדירות.

שלי יחימוביץ': הנפגעים הראשונים יהיו בדיוק אותם זוגות צעירים שלהם הרפורמה הזאת מתיימרת לדאוג.

שלי יחימוביץ': ולמה בחרתי דווקא בנושא הזה בבואי לדבר על התקציב, אדוני היושב-ראש?

שלי יחימוביץ': אני מודעת לכך שבתבונה, ובאופן הנכון ביותר, דאגת אתה שההחלטה ההיסטורית והדרמטית הזאת תוצא מחוק ההסדרים.

ראובן ריבלין: כדי שלא יהיה מורא על חברי הכנסת להצביע עבור דבר אם הם אינם מאמינים בו, שהוא מביא לפיזור הכנסת.

שלי יחימוביץ': גם מהסיבה הזאת, וגם מהסיבה שההחלטה ההיסטורית החשובה ביותר בתולדות המדינה, ההפרטה הגדולה ביותר שנעשתה אי-פעם, אם כל ההפרטות, לא יכולה להיכנס כסעיף בחוק ההסדרים; הרי זה דבר אבסורדי.

שלי יחימוביץ': ויש הרבה סיבות טובות לפיצול הזה.

שלי יחימוביץ': אבל לצערי, אדוני היושב-ראש, היו כאלה שניסו להערים עליך, ולצערי גם הצליחו, והרפורמה הזאת בוצעה בנוהל חוק ההסדרים, ונאמר בריש גלי על-ידי יושב-ראש ועדת הכלכלה אופיר אקוניס שהפיצול הוא וירטואלי, וכל הרעות החולות שמאפיינות את חוק ההסדרים אפיינו גם את הדיון ברפורמה הזאת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, אתמול שאלתי את יושב-ראש ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: על כל פנים, הוא הסתייג מההתייחסות לאמירה שהוא אמר, או התנצל עליה אם נפלטה לו אמירה כזאת, וראוי היה שאם נפלטה – שיבהיר בצורה חד-משמעית.

ראובן ריבלין: עם זה, בכל זאת יש שינוי.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לשלוט בראשי הוועדות כי אין בנשיאות הכנסת – להחליף את ראשי הוועדות, אבל בכל זאת יש איזה הבדל דרמטי, במובן החוקתי:

ראובן ריבלין: אם החוק הוא לא חלק מחוק ההסדרים, מצביעים עליו בנפרד.

ראובן ריבלין: כל חבר כנסת יצטרך כמובן, לפי מיטב מצפונו, להצביע בעד חוק זה על כל סעיפיו.

ראובן ריבלין: דרך אגב, שמחתי לשמוע הבוקר שוועדת הכלכלה תפתח בכל זאת את דיוניה בנושא ערעור שהגישה – על כל פנים לגבי נושא אחד שהוכנס מאוחר יותר ולא ניתנה אפשרות מתחילת הדרך לדון בו.

ראובן ריבלין: אתמול קיימנו ישיבה אצלי בלשכה, ושמחתי לשמוע שהם החליטו לפתוח את הדיון, אבל כמובן ההערות שלך והביקורת שלך היא ביקורת שלא רק שאת רשאית לומר, את חייבת לומר.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אם לרגע השתמע מדברי שאני חושבת שהחלטה שלך אינה נכונה, אני חייבת להדגיש שההחלטה שלך היתה מבורכת ואני מעריכה אותה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר כאן, כדי להסיר כל ספק: החזרה של יושב-ראש ועדת הכלכלה מהאמירה שהפיצול הוא וירטואלי היתה חזרה מהפה ולחוץ.

שלי יחימוביץ': עצם החזרה מהאמירה היתה חזרה וירטואלית, כי בפועל מה שראינו היה דיון בנוסח חוק ההסדרים, דיון שמתקיים בבהילות, בלחץ, חברי הכנסת מובאים להצבעה באונס ומצביעים על דברים שאינם יודעים מה הם כלל.

שי חרמש: והחלטות באישון לילה.

שלי יחימוביץ': רק להבהיר לך את עוצמת הבהילות שבה נדונה הרפורמה ההיסטורית הזאת – בדיון אחד נדונו שלוש סוגיות בבת אחת: ערבי ישראל והרפורמה, סוגיות פיתוח בר-קיימא ואיכות סביבה וההתיישבות הכפרית והרפורמה.

שלי יחימוביץ': הרי כל דבר כזה הוא עולם ומלואו, זה חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל, מההיסטוריה שלה, הבעיות הן רבות מספור.

שלי יחימוביץ': בדיון אחד של כמה שעות, אחת, שתיים, שלוש, סימנו "וי" על שלוש בעיות מרכזיות, שכל אחת מהן ראויה לחודש של דיונים; אתה יודע מה, לשנים של דיונים.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני שמחה בשבילך שלא ראית איך הדיונים האלה התנהלו, עם כל זילות הדיון.

שלי יחימוביץ': ברגע שחבר כנסת ניסה לקיים דיון עמוק על הסתייגות, צעקו לעברו כמה פעמים: זה לא המקום, לך תסגור את זה בחדר בצד, תן לנו להתקדם, לא זה המקום לדון בזה.

שלי יחימוביץ': לא זה המקום?

שלי יחימוביץ': אז איפה המקום?

שלי יחימוביץ': האם לא הכנסת היא המקום?

ראובן ריבלין: גברתי הנכבדה, הזמן הסתיים, אבל הפרעתי לך, אני נותן לך עכשיו עוד שתי דקות.

שלי יחימוביץ': אני אנסה להסתפק בזה.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, הדרמה הזאת הועברה בנוהל חוק ההסדרים ובמקביל לדיוני חוק ההסדרים, שממילא לא אפשרו לנו לעבוד באופן תקין.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שתדעו שהבוננזה הגדולה של מכירת הקרקעות, הראשונה ככל הנראה, תהיה בפי-גלילות.

שלי יחימוביץ': 1,800 דונם בלב המדינה יועברו לידי בעלי הון.

שלי יחימוביץ': ולא רק זה, גם פארק תמנע, גם מצדה, גם חוף פלמחים – גם הם יוכלו להימכר לבעלי הון, כי הייעוד שלהם הוא תיירות, וגם תיירות כלולה ברפורמה.

שלי יחימוביץ': וגם את חוף חיפה, שמאוחסנות בו מכולות והוא מוגדר תחת הייעוד תעסוקה, אפשר יהיה למכור.

שלי יחימוביץ': אתם מבינים, את מצדה אפשר יהיה למכור.

שלי יחימוביץ': מה נמכור בפעם הבאה, את הכותל המערבי?

שלי יחימוביץ': אין גבול?

דוד רותם: זה אתר מורשת, אז לא ימכרו.

שלי יחימוביץ': תראו, על כך שהביורוקרטיה במינהל דורשת פתרון ניהולי יסודי אין – – –

ראובן ריבלין: אם המורשת היא תיירותית אז אנחנו בצרה, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: גם מורשת היא חלק מהתיירות – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ מביאה בדרך האבסורד דבר שמבחינה חוקתית יכול להיות אפשרי.

דוד רותם: זה לא אפשרי, כי ברגע שזה אתר מורשת שהוכרז כשמורה, כמו פארק תמנע וכמו מצדה, אז הוא לא יכול להיכנס – – –

שלי יחימוביץ': אדוני יושב-ראש ועדת חוקה, אני אשמח לשבת אתך ולהבהיר לך אילו סעיפים מפלצתיים עברו ברפורמה הזאת.

שלי יחימוביץ': אני חוזרת ואומרת שכל שטח שמוגדר כשטח תיירותי הוא בר-מסחר ואפשר למכור אותו לאדם פרטי.

שלי יחימוביץ': זה עולה מהרפורמה.

שלי יחימוביץ': זה כל כך דמיוני.

שלי יחימוביץ': עוד אתמול הלכתי שוב למי שניהל את הדיונים – – –

דוד רותם: יש חוק אחר שמונע את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, מי יחליט אם מצדה הוא עניין מורשתי או עניין תיירותי?

ראובן ריבלין: אם אני ואתה נחליט, אז בא לציון גואל, אבל מה יקרה אם מישהו אחר יחליט?

רחל אדטו: יעבירו בחוק ההסדרים.

דוד רותם: יש שם הכרזה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, נדמה לי שבשבוע הבא יהיה לך זמן רב מאוד, על-פי ההסתייגות שלך – – –

שלי יחימוביץ': אבל עכשיו שתי הדקות שלי נגזלו ממני.

שלי יחימוביץ': על כך שהביורוקרטיה במינהל דורשת פתרון ניהולי אין חולק, אבל הרפורמה במינהל אינה רפורמה מינהלית, אל תשלו את עצמכם לרגע, והיא גם לא רפורמה להקמת פרגולות חופשי-חופשי, כמו שמנסים להציג אותה.

שלי יחימוביץ': מדובר בדרמה בתולדות המדינה, בהכרעה שיש לה השלכות ציוניות, לאומיות, מוסריות, סביבתיות, חברתיות, כלכליות.

שלי יחימוביץ': מדינת ישראל הופכת לבנק לסחר בקרקעות.

שלי יחימוביץ': והבעיה עם הסחורה שהבנק הזה סוחר בה – שהיא נגמרת.

שלי יחימוביץ': זה לא מים שאפשר להתפיל, זה לא כסף שאפשר למחזר.

שלי יחימוביץ': נמכור אותן וגמרנו למכור את המדינה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לחזור לבנימין זאב הרצל, חוזה המדינה.

שלי יחימוביץ': כשהרצל עמד על המרפסת הוא ראה בחזונו את מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': כשביבי עומד על המרפסת, סליחה, כשראש הממשלה בנימין נתניהו עומד על המרפסת הוא חושב איך לסגור אותה בזיל הזול ובלי ביורוקרטיה.

שלי יחימוביץ': כשהרצל חזה את המדינה הוא דאג מראש וחשב על כך שאנחנו צריכים לשמור על המדינה ועל קרקעותיה.

שלי יחימוביץ': כשנתניהו 2009 בא עם חזון סגירת המרפסת והפרגולה שלו אין בבסיס החזון הזה אלא מכירת המדינה, כי נתניהו אולי לא יחלק את ירושלים, אבל הוא ימכור אותה לכל המרבה במחיר.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן, בשם סיעת ש"ס, גם לו עשר דקות.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, אם יימצא פה, בשם יהדות התורה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: פשוט אני מכריז כדי שידעו האנשים שאם תורם יגיע והם לא יהיו פה, הרי זמנם יבוטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לומר משפט אחד על נושא המינהל שהעלתה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אמנון כהן: אכן נושא מורכב.

אמנון כהן: אני חושב שהמינהל, בביורוקרטיה שיצר שנים רבות, הביא על עצמו איזו רפורמה, שבכלל רצו לתקן משהו והביאו משהו עמוק וקשה.

אמנון כהן: אכן, היו דיונים מרתוניים בוועדת הכלכלה.

אמנון כהן: השתדלתי להיות שם כמה שיותר, כי אנחנו מחולקים לכמה ועדות והדיונים היו באותו זמן.

אמנון כהן: היה הרבה חומר ללמוד והיו הרבה התנגדויות של הגופים.

אמנון כהן: באמת כל נושא הוא עמוק ביותר, ובאמת בדיונים המרתוניים שהיו עד השעות הקטנות של הלילה היו הסתייגויות שהן קנטרניות והיו הסתייגויות שהן מהותיות.

אמנון כהן: לגבי הסתייגויות קנטרניות כמובן אמרנו שסתם מושכים את הזמן של הוועדה והנושא הוא עמוק.

אמנון כהן: ואם יש הסתייגות שהיא חשובה וטובה, ואפשר לשכנע את החברים כמובן – אמרנו שצריך לשכנע עוד לפני כן ולא למשוך את הזמן.

אמנון כהן: לפעמים על ההסתייגות אחת ישבנו כמה שעות, עמוק.

אמנון כהן: אז אמרנו, אולי נעשה איזו עבודת צוות, נשב יחד, באמת מהותי, ונפתור את הבעיה.

אמנון כהן: אבל זה כמובן הולך תמיד למקומות אחרים, וחושבים שכאילו אומרים שלא צריך להכניס הסתייגויות.

אמנון כהן: אני אגיד שהוועדה ניסתה בזמן שעמד לרשותה לעשות דיונים מעמיקים, ובאמת הסתייגויות שהיו חשובות – – –

שלי יחימוביץ': היתה מגבלת זמן?

שלי יחימוביץ': לא היתה מגבלת זמן.

שלי יחימוביץ': אם הסעיף הוצא מחוק ההסדרים, לא היתה מגבלת זמן.

שלי יחימוביץ': מה זה "הזמן הקצר שעמד לרשות הוועדה" – – –

אמנון כהן: אני לא נכנס לשיקוליו של יושב-ראש הוועדה, מה ההתחייבויות שלו כלפי הממשלה, אבל עם זאת אני חושב – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן היה זמן רב יושב-ראש לתפארת של ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: את חוק התקשורת, למשל, אנחנו ניהלנו במשך ארבעה חודשים בישיבות יומיות, יום-יום.

שלי יחימוביץ': – – – בתום תשעה חודשים בוועדת הכלכלה, אבל את האדמות – יש לחץ.

אמנון כהן: תצטרך להוסיף לי אחר כך זמן.

ראובן ריבלין: ודאי, ודאי.

ראובן ריבלין: אנחנו בתקציב המדינה, לא מדברים על ממ"י עכשיו.

ראובן ריבלין: ממ"י זה מינהל מקרקעי ישראל, לא ממי.

אמנון כהן: אני חושב שנושא מינהל מקרקעי ישראל הוא חשוב והיה היגיון לפצל אותו מחוק ההסדרים, אבל לא היה צריך להביא אותו בזמן של חוק ההסדרים.

אמנון כהן: אפשר היה לקיים אפילו בתקופת הפגרה כמה דיונים, וכשחוזרים מהפגרה, בחודשים אוקטובר-נובמבר, היינו מסיימים אותו ולא היה קורה כלום.

אמנון כהן: כל חברי הכנסת היו מגיעים למרות הפגרה.

אמנון כהן: אני לא יודע מה היו השיקולים, אבל בזמן הקצר שהיה חברי הכנסת עשו עבודה מעמיקה עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבתקופה כזאת של משבר פיננסי עולמי, שגם משליך על מדינת ישראל – בקדנציה הקודמת, כחברי ועדת הכספים ביקשנו משר האוצר לשעבר שייערך וימצא פתרונות כדי שלא נגיע למצב שקרה בעולם, שבו כמה בנקים גדולים נפלו, עסקים עמדו להיסגר, מפעלים עמדו להיסגר כי הגיעו פחות ופחות הזמנות.

אמנון כהן: אנחנו הרי בעולם גלובלי ואנחנו עובדים מול כל העולם.

אמנון כהן: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, היית שותף לדיונים עם שר האוצר הקודם וביקשנו ממנו שיביא איזו תוכנית פעולה בגלל הכאוס העולמי.

אמנון כהן: ביקשנו פעם ועוד פעם ועוד פעם, אבל אין שום תוכנית.

אמנון כהן: אין שום תוכנית עד שהמצב הביא לכך שהיו בחירות.

אמנון כהן: בתקופה כה קצרה הממשלה הגישה תוכנית דו-שנתית, כי עבר זמן והיו צריכים לעשות את הדבר הזה.

אמנון כהן: הגענו כבר לאמצע השנה.

אמנון כהן: מצד אחד התקציב הוא דו-שנתי ומצד שני – לראות איך אפשר לסייע לאותם מפעלים כדי שלא יקרסו.

אמנון כהן: ראית יותר ויותר אנשים נכנסים למעגל האבטלה, וצריך לתת פתרונות.

אמנון כהן: אט-אט התעשתו והתחילו לעשות את העבודה.

אמנון כהן: אני שמח שלאט-לאט נצעיד את המשק הזה בשנה וחצי הקרובות לעידן שבו כל המובטלים יחזרו למעגל העבודה.

אמנון כהן: אני רוצה לציין שביטחון סוציאלי חשוב לא פחות מהחוסן הלאומי, ולכן הנושא הזה צריך להילקח בחשבון.

אמנון כהן: ראיתי שנתנו לזה מענה בתקציב, עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: אני רוצה לציין את ההישגים של סיעת ש"ס גם בנושא ההסכמים הקואליציוניים וגם בנושא ההידברות על קצבאות הילדים.

אמנון כהן: מחקרים הוכיחו שיותר מ-800,000 ילדים הם מתחת לקו העוני וההורים לא תמיד יכולים לצאת לעבוד, או אחד מהם לא יכול לצאת לעבוד.

אמנון כהן: הילד לא אשם.

אמנון כהן: הוא צריך להגיע לבית-הספר, הוא צריך להגיע לבית-הספר עם סנדוויץ', עם אוכל.

אמנון כהן: בשיתוף פעולה עם סיעות הבית הגענו למצב שאנחנו מגדילים את קצבאות הילדים ומגדילים את הקצבאות של הקשישים והפנסיונרים כדי שיוכלו לחיות בכבוד.

אמנון כהן: זה עדיין לא מספיק, אבל זה המעט שאפשר היה להוציא ולתת באילוץ הזה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדיין צריכים להגדיל את תקציב מענקי האיזון במשרד הפנים לטובת הרשויות המקומיות, וכבר התחילו לעשות את המהלכים האלה.

אמנון כהן: התקציב יאושר היום בלי הגדלת מענקי האיזון, אבל חייבים לתת על זה את הדעת.

אמנון כהן: אנחנו לא רוצים לראות שרשויות מקומיות דרוזיות או אחרות קורסות ולא משלמות שכר.

אמנון כהן: אנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה.

אמנון כהן: המצב קשה, אבל הפגיעה במענקי האיזון היא משהו לא פרופורציונלי – 80%–90% בתקופה קצרה.

אמנון כהן: לכן, חייבים להחזיר את הנושא הזה.

אמנון כהן: בנושא משרד השיכון – המשרד, כשמו הוא, צריך לדאוג לקורת גג לזוגות צעירים.

אמנון כהן: במשך שנים רבות התקציבים של המשרד הזה מדולדלים משנה לשנה והוא לא מגיע ליעד שלו.

אמנון כהן: לא יכול להיות שהמדינה לא תיתן מענה לזוג צעיר.

אמנון כהן: יכול להיות שזה חייל שהשתחרר ולאחר כמה שנים הוא רוצה להקים משפחה, להקים בית, והמדינה לא יכולה לבוא ולעזור לו לפחות בקורת גג ראשונה, בבית הראשון, בדירה הראשונה, כדי שיקים משפחה.

אמנון כהן: חייבים לתת איזה מענק או לבוא עם איזה פטור או סיוע.

אמנון כהן: המטרה היא שזוג צעיר שרוצה להקים בית ראשון יקבל הנחה או סיוע כדי שיוכל להגיע לשלב הזה, ולא משנה באיזה זוג צעיר מדובר.

אמנון כהן: בדירה ראשונה של זוג צעיר, צריך לעזור לו.

אמנון כהן: שר השיכון החדש, שהוא מסיעתנו, עושה את המהלכים האלה ובודק מה אפשר לעשות.

אמנון כהן: המטרה היא באמת לאפשר בנייה, כי המדיניות של מינהל מקרקעי ישראל בהתחלות בנייה – הן יורדות משנה לשנה.

אמנון כהן: אם יש בנייה זה באזור המרכז, שבו הדירות מאוד יקרות, וזוגות צעירים לא יכולים להגיע לשם.

אמנון כהן: לכן, אני חושב שכמדיניות צריך לטפל בנושא הזה ולדאוג לכך שלכל זוג צעיר תהיה קורת גג.

אמנון כהן: אני מזדהה עם יושב-ראש ועדת הכספים בדבריו שמפאת חוסר הזמן לא היו דיונים מעמיקים בתקציב.

אמנון כהן: לא כל משרדי הממשלה באו לדיונים ולא שמענו את טיעוניהם.

אמנון כהן: מדובר גם בשרים חדשים, שבאמת רוצים לבוא עם רעיונות חדשים או עם מדיניות חדשה.

אמנון כהן: אני לא יודע אם הם יוכלו לעשות את זה, כי לא שמענו אותם.

אמנון כהן: אני אבקש מיושב-ראש ועדת הכספים שלאחר שיעבור התקציב נקיים דיונים עם מספר רב של משרדים שאתם עוד לא ישבנו.

ראובן ריבלין: כל המשרדים שיהיו בהם קיצוצים רוחביים יגיעו אחד אחרי השני לוועדת הכספים.

אמנון כהן: אני מסכים, כי יהיו קיצוצים רוחביים, והם תמיד פוגעים במקומות הכי רגישים.

אמנון כהן: הם לא יגרמו להתייעלות בתוך המשרדים אלא יפגעו בפרויקטים חברתיים – נניח במתנ"סים, ברווחה חינוכית, בנוער במצוקה.

אמנון כהן: אולי זאת הטקטיקה שלהם כדי שאנחנו ניחלץ לעזרתם ונסייע בידם לגייס תקציבים מסעיף לסעיף.

אמנון כהן: כמובן, אי-אפשר לפרוס את המסגרת הקיימת, ולכן נצטרך לנייד תקציב מסעיף לסעיף.

אמנון כהן: בנושא חוק ההסדרים, שעליו דיברנו אתמול והצבענו, יש לנו עכשיו שנה וחצי שבהן אנחנו יכולים להיערך לכך שבשנה הבאה לא יהיה חוק ההסדרים.

אמנון כהן: שיואילו בטובם הממשלה והאוצר ויגידו לנו מה התוכניות שלהם ל-2011.

ראובן ריבלין: יותר טוב תעשה הכנסת אם היא תואיל בטובה לחוקק חוק שאומר שאין חוק הסדרים.

אמנון כהן: או כך או כך.

אמנון כהן: בלי לתת מענה אני לא רוצה להוריד את הכוח.

אמנון כהן: לכן אני אומר שאנחנו, חברי הכנסת ויושב-ראש הכנסת, נשב עם האוצר, נשב עם הממשלה, נראה מה הרפורמות החשובות שהם רוצים להעביר בדיונים בוועדות הכנסת.

אמנון כהן: אנחנו, כחברי הכנסת, נהיה אחראים, נלמד, נקיים דיונים ואפילו נעביר בלוח זמנים שנקבע מראש, כדי שזה ישליך כבר על התקציב הבא שאנחנו נכין, ולא יהיה חוק ההסדרים.

אמנון כהן: ניתן להם את הכלים האלה.

אמנון כהן: אם יהיה צורך בחוק או שניים בחוק ההסדרים בשנה הראשונה, ניתן להם, אבל לא יהיה מצב שבו תהיה כזאת חוברת עם 300 עמודים שאי-אפשר ללמוד אותם, וצריך אחר כך להוציא ממנה סעיפים.

אמנון כהן: אי-אפשר לדעת איזה חוק בתוך חוק ההסדרים הוא חוק חשוב, איזו עז הכניסו וצריך אחר כך להוציא אותה.

אמנון כהן: מה שיהיה מהותי מבחינת תקציב ומשליך על תקציב המדינה ל-2011 – שיביאו עכשיו.

אמנון כהן: נלמד אותו, נקיים דיונים, כי הרי יש לנו זמן ואנחנו יכולים לקבוע את הזמנים האלה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לתת להם את הכלים ולומר להם שאנחנו לא הולכים לאשר את חוק ההסדרים, אלא אנחנו באים בטוב לבנו לעשות את העבודה הזאת.

אמנון כהן: ניתן להם בשנה וחצי הזאת כל מה שהם רוצים – תקשורת, כלכלה, בוועדת הכלכלה, בוועדת הכנסת, בוועדת הכספים, בוועדת העבודה והרווחה – כל רפורמה שהם ירצו להעביר, וכתוצאה מכך לא יהיה חוק ההסדרים.

אמנון כהן: אנחנו נעמוד לרשותם.

אמנון כהן: אני חושב שגם האופוזיציה תירתם לזה, וכן כל סיעות הבית.

אמנון כהן: יש חוקים כל כך חשובים ורפורמות כל כך עמוקות, שמשליכות לשנים רבות אחר כך.

אמנון כהן: חוק הבצורת – הקמנו ועדת משנה, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שרק שמע הציבור שיש ועדת משנה, היו אין-ספור פניות אלינו, גם מהציבור וגם מהארגונים, בתוך זמן קצר.

אמנון כהן: עבדנו במקביל עם ועדת הכספים, ואסור היה לפספס משהו.

אמנון כהן: השקענו כל כך הרבה בחוק הזה, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני עוד לא יודע מה יהיו ההשלכות שלו, איזו מכה האזרחים יקבלו פתאום, כשהם יבואו עם היטל כל כך קשה, ואנחנו נצטרך לעמוד ולתת תשובות.

אמנון כהן: אני לא יודע מה עוד יכול להיות.

אמנון כהן: זאת גזירה כל כך קשה, יותר קשה ממע"מ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן, הואיל והיית יושב-ראש ועדת המשנה, הרי החוק הזה הוא דו-ראשי: אם אנשים לא יבזבזו מים, לא יהיה תקציב; אם אנשים יבזבזו מים, לא יהיו מים.

ראובן ריבלין: השאלה, מה החוק הזה ביקש – לחסוך במים או להכניס משאבים?

אמנון כהן: ההתלבטות הזאת היתה לנגד עינינו – האם זה חיסכון או שוב מס על האזרח.

ראובן ריבלין: אם הציבור יבין באמת שצריך לחסוך מים, אנחנו נימצא ב-2 מיליארדי שקל גירעון בתקציב, ופירושו של דבר שנצטרך לעשות קיצוצים במשרד לביטחון פנים, אשר אוזר היום כוח להילחם בפשיעה.

אמנון כהן: בוודאי, אבל עם זאת, זה חוק, וחוק קשה לשנות כל יום.

אמנון כהן: את הדברים האלה אפשר היה לעשות במתינות, לפני כן, להכין את עצמנו.

אמנון כהן: היו החלטות בשנת 2000 לעשות התפלה של המים, ולא היינו מגיעים לזה.

אמנון כהן: אלה מחדלים של הממשלה, ובסופו של דבר הציבור שוב משלם את המחיר.

אמנון כהן: אני סיימתי את זמני, ולכן אני תפילה לקדוש-ברוך-הוא שנעבור את התקופה הזאת – שנה, שנה וחצי של מיתון עולמי – שנעבור את זה בשלום והקדוש-ברוך-הוא ייתן לנו שפע ברכה וייתן לנו גם שנה גשומה.

אמנון כהן: שייתן לנו שנה גשומה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: בחוק כתוב שאם תהיה שנה גשומה ומבורכת החוק יתבטל מאליו.

אמנון כהן: אני רוצה לבקש שעם ישראל יתפלל שהישועה תבוא מהקדוש-ברוך-הוא.

אמנון כהן: תודה.

ראובן ריבלין: ונתת גשמים בעתם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס בשם יהדות התורה.

ראובן ריבלין: גם לו עשר דקות.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם לא יהיה – חבר הכנסת אורי אריאל, ואם לא יהיה – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתחבר לדברי קודמי, אמנון כהן והגברת שלי יחימוביץ.

מנחם אליעזר מוזס: גם אני השתתפתי באותם דיונים על מינהל מקרקעי ישראל, ואני מסכים לחלק נכבד מהדברים.

מנחם אליעזר מוזס: דיון על דבר כזה, היה צריך להיות לו הרבה הרבה יותר זמן, וגם להיות יותר ממצה, אף-על-פי שהוקדשו לכך כמה ישיבות, אבל את זה היו צריכים להכין עוד הרבה קודם.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר את זה מנקודת מוצא אחרת לגמרי.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר את זה כי אני לא רואה את הפתרון שיימצא כאן למצוקת הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: התפתח היום שוק של דיור תת-קרקעי, של מחסנים, של סגירת חניונים, של סגירת אשפתונים.

מנחם אליעזר מוזס: הופכים את זה לדירות.

מנחם אליעזר מוזס: משלמים 500 דולר בשביל מחסן, דברים ממש מסוכנים.

שלי יחימוביץ': הכול בסדר, אבל אין קשר לרפורמה.

שלי יחימוביץ': כל הטענות שלך, אין להן שום כל קשר לרפורמה.

שלי יחימוביץ': אתה כל הזמן חוזר על זה, אבל זה לא קשור לרפורמה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, הוא מתייחס עכשיו לדברים שאת אמרת.

ראובן ריבלין: נשמע.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי שאני מתחבר ושאני לא מרוצה מנקודת מוצא אחרת, כי אני לא רואה איך זה יביא את הפתרון.

מנחם אליעזר מוזס: אגף התקציבים באוצר אמר לנו – וכך היה כתוב בדף של משרד האוצר, וביבי נתניהו ראש הממשלה לא אמר את זה מעצמו, הוא ציטט את משרד האוצר, ותראו מה כתוב כאן.

מנחם אליעזר מוזס: בהסבר של אגף התקציבים נאמר שהמצב היום הוא שפקידי מינהל מקרקעי ישראל עסוקים באישורים לסגירת מרפסות ופרגולות, ושלא לדבר על כך שעל כל משכנתה שמוציאים צריך לקבל אישור ממינהל מקרקעי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: כך כתוב בדברי ההסבר, תסתכלו שם בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: מה יהיה אחרי הרפורמה?

מנחם אליעזר מוזס: אותם פקידים – שהרי אנחנו לא נפטר אותם – יוכלו עכשיו לתת את הדעת לשיווק קרקעות.

מנחם אליעזר מוזס: במקום לעסוק במרפסות ובפרגולות הם ייתנו את הדעת על שיווק קרקעות ולצאת מהמצוקה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: את התשובה הזאת לא קיבלתי, מכיוון שהתוכנית עכשיו היא שאותם פקידים יעסקו עכשיו בהעברת 800,000 יחידות דיור מחכירה לבעלות.

מנחם אליעזר מוזס: הם יהיו עסוקים בדברים האלה, איך יהיה להם זמן להתעסק בשיווק קרקעות?

מנחם אליעזר מוזס: מה הועילו חכמים בתקנתם?

מנחם אליעזר מוזס: זאת שאלה שלא קיבלתי עליה תשובה, לא בישיבות הוועדה וגם לא כשהיתה ישיבה עם ראש המינהל ועם האוצר ועם כל הצוות באחד הערבים בוועדת הכלכלה.

מנחם אליעזר מוזס: את לא השתתפת, הגברת יחימוביץ.

מנחם אליעזר מוזס: זאת היתה התשובה, זאת אומרת, אם אותם פקידים לא יצטרכו לאשר פרגולות ומרפסות, יהיה להם זמן לשיווק דירות.

מנחם אליעזר מוזס: המציאות היא שהם הולכים עכשיו לעבוד בהעברת קרקעות.

מנחם אליעזר מוזס: איפה שיווק הקרקעות המסיבי שיכול לתת פתרון למצוקת הדיור?

מנחם אליעזר מוזס: הרי זה לא סוד שיש המון קרקעות, ואני אקח לדוגמה את בית-שמש.

מנחם אליעזר מוזס: בבית-שמש יש מקום לבנייה רוויה של יותר מ-1,000 יחידות דיור.

מנחם אליעזר מוזס: מי מטפל בזה?

מנחם אליעזר מוזס: מי משווק את זה?

מנחם אליעזר מוזס: הם לא עוסקים בזה בכלל, כי הם עסוקים, וזאת היתה הטענה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא רואה מי יטפל בזה עכשיו.

שלי יחימוביץ': אחרי שזה יעבור לבעלות, האנשים שלך לא יוכלו לקנות שם דירות יותר לעולם.

שלי יחימוביץ': הדירות יתייקרו הרבה יותר.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך, גברת יחימוביץ.

מנחם אליעזר מוזס: את אמרת: האנשים שלכם, ואני רוצה לומר שאלה לא רק האנשים שלנו אלא כלל ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול קראתי ב"דה מרקר" – ואני לא יודע אם שמת לב – שביריד הדירות שהתקיים בסוף השבוע בגני-התערוכה התבטאו זוגות צעירים ואמרו שהם מחפשים דירה במחיר של מיליון שקלים בערך.

רוברט טיבייב: כמה כאלה יש?

מנחם אליעזר מוזס: כמה כאלה?

מנחם אליעזר מוזס: הם אומרים שהם לא יכולים להגיע בכלל לדירה.

מנחם אליעזר מוזס: חברים רבים שלי יורדים מהארץ ובורחים רק בגלל הקושי בהשתעבדות למשכנתה ל-20 שנה.

מנחם אליעזר מוזס: את זה אומרת מי שבעלה עורך-דין והיא עובדת היי-טק.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול פרסם בעיתון השמאי לוי יצחק על רחוב פרישמן בתל-אביב.

מנחם אליעזר מוזס: דירה זניחה – אני מצטט מלה במלה: "ברחוב פרישמן בתל-אביב נמכרה דירת חדר ב-730,000 שקלים, יחס של 5,400 דולר למטר".

מנחם אליעזר מוזס: אם נכפיל את זה ב-100 מטר?

מנחם אליעזר מוזס: "ברחוב רש"י נמכרה דירה מוזנחת בת שניים וחצי חדרים ללא מעלית וללא חנייה במחיר של 1.110 מיליון שקלים".

מנחם אליעזר מוזס: היחס הוא של קרוב ל-5,000 דולר למטר.

מנחם אליעזר מוזס: אלה מחירים לא הגיוניים, מחירים לא רציונליים.

חיים אורון: חבר הכנסת מוזס, למה אתה נותן להאכיל אותך בלוקש שזה קשור למינהל מקרקעי ישראל?

מנחם אליעזר מוזס: יש לי כלל שאומר, שכאשר משווקים כמויות אדירות של מגרשים, כשהיצע גדול, הביקוש יורד.

חיים אורון: אין בעיה, אבל הקבלנים לא לוקחים את המגרשים האלה, כי אין להם מי שיקנה בתים במחיר שהם בונים.

חיים אורון: לא יסבסדו את הדיור.

חיים אורון: אתם הולכים לקרקע.

מנחם אליעזר מוזס: אני מגיע לזה עכשיו.

חיים אורון: לא, הלכת לפינה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: אתה מקדים את דברי.

מנחם אליעזר מוזס: אתה בבחינת חכם עדיף מנביא.

מנחם אליעזר מוזס: אני בא עכשיו לסעיף שאומר: הפתרון הראשון הוא שיווק מסיבי של קרקעות לדירות חדשות – – –

חיים אורון: הקבלנים לא – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – – יחד עם הורדה דרסטית של נטל המס על דירות חדשות.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול פורסם גם זה: "מתחשיבים שנערכו עולה כי כמעט 60% ממחירה של דירה חדשה חוזרים לקופת המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: במחירים נכללים היטלי השבחה – 12%, אגרות בנייה ופיתוח – 3.5%, מס קנייה ובלו – 9%, מס שבח – 11%, מס רכישה – 3%, מע"מ – 16.5%.

מנחם אליעזר מוזס: על זה מתווספים המסים שמשלמים לעובדי הבנייה, לספקים וכן הלאה".

מנחם אליעזר מוזס: זאת כבר הבעיה השנייה.

מנחם אליעזר מוזס: "ג' – העמדת ערבויות מדינה לבנקים, כדי שייתנו הלוואות בקלות יתר ובריבית נמוכה יותר ליזמים, קבלנים ורוכשים".

מנחם אליעזר מוזס: שלושת הדברים האלה כמקשה אחת יכולים לתת את הפתרון, ולא שמעתי עדיין את הפתרון בתקציב החדש, אבל אני מקווה ששר השיכון הנוכחי, שמדבר על זה הרבה מאוד, יצליח.

מנחם אליעזר מוזס: השם יעזור ויהיה בעזרתו כדי שהוא באמת יוכל להצליח לטובת כולנו.

מנחם אליעזר מוזס: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו הוא בעיית החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: במוסדות החינוך החרדי חסרות כ-6,000 כיתות לימוד תקניות.

מנחם אליעזר מוזס: בירושלים לבד, אמר ראש העיר כאן בוועדת החינוך, חסרות כ-1,200 כיתות.

רוברט טיבייב: אתם קיבלתם בבחירות המוניציפליות.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא שמעתי מזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני שומע את זה ממך.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא שמעתי שיש פתרון לכיתות.

מנחם אליעזר מוזס: יועץ ראש העיר היה רק לפני שבועיים בוועדה.

מנחם אליעזר מוזס: חייבים לתת את הדעת לפתרון משמעותי לבניית כיתות לתלמודי החינוך החרדי, ואין שום סיבה להפלות בין ילדים לילדים.

מנחם אליעזר מוזס: הילדים הם אותם ילדים, לכולם מגיעים אותם התנאים החומריים.

מנחם אליעזר מוזס: הסעיף השלישי; אני רוצה לסיים בנושא התחבורה.

מנחם אליעזר מוזס: מתחילת השנה נהרגו בכבישי הארץ 181 בני-אדם בתאונות דרכים.

מנחם אליעזר מוזס: רובן של התאונות הן או מהסיבה האנושית, נהיגה בשכרות או עייפות, או מתשתיות לקויות של הכבישים.

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה להתייחס לכביש 38, כביש שער-הגיא–בית-שמש, שמאז 2003 היו בו 163 תאונות שבהן נהרגו 23 אנשים ונפצעו מאות.

מנחם אליעזר מוזס: רק ביום שישי האחרון נהרגו על הכביש שישה בני-אדם וביום ראשון נפצעו זוג הורים והתינוקת שלהם.

מנחם אליעזר מוזס: לו היה כביש רחב, עם שני נתיבים בכל צד וגדר הפרדה באמצע, ייתכן שהתוצאה הקטלנית היתה נמנעת.

מנחם אליעזר מוזס: אמר לי אלכס ויז'ניצר, שהוא ראש מע"צ והוא היה בוועדה: אומנם הוקצה תקציב לתכנון כביש 38 מחדש, אך בפועל, עד שיתחיל ביצוע העבודות בשטח, זה ייקח עוד שנתיים לפחות.

מנחם אליעזר מוזס: למה?

מנחם אליעזר מוזס: כי רק לפתור את הבעיות הסטטוטוריות על כביש 38 ייקח לו בערך שנתיים.

מנחם אליעזר מוזס: השאלה אם בגלל דמים, בגלל דברים כאלה, חלילה, לא נמנע שפיכות דמים.

מנחם אליעזר מוזס: אותו הסיפור היה בכביש 444.

מנחם אליעזר מוזס: נהרגו כ-20 איש בשנים האחרונות.

ראובן ריבלין: 443, אתה מתכוון.

מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר על 444, כביש שוהם, אלעד ולוד.

מנחם אליעזר מוזס: נהרגו כ-20 איש בשנים האחרונות.

מנחם אליעזר מוזס: לפני כחודש היתה תאונה מחרידה, ונהרג על הכביש הרב ישראל וינטר, אב שחיתן את בנו ולאחר החתונה נהרג.

מנחם אליעזר מוזס: ולמה?

מנחם אליעזר מוזס: כי לא היתה גדר הפרדה, ובאה מכונית מכבי-אש ממול והחליטה לעשות פרסה, והוא היה בנסיעה שלו, וכך התנגשו, והוא השאיר בית עם עשרה ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: ממש מחריד.

מנחם אליעזר מוזס: מי שרק חושב מה זה עשרה ילדים שנשארים בלי אבא, בלי שיוביל אותם לחופה, יכול להבין.

מנחם אליעזר מוזס: יותר מזה, אמרו שבעצם כל החומרים נמצאים במחסן של מע"צ, רק צריכים כל מיני אישורים כדי לשחרר.

מנחם אליעזר מוזס: שומו שמים.

מנחם אליעזר מוזס: והרי כבר למדנו, אמרו חז"ל: כל המציל נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בסנהדרין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה התחלף עם חבר הכנסת טיבי, אז אנחנו מחליפים בין הסיעות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ולאחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אתמול אישרה הכנסת את חוק ההסדרים, ועל אודותיו אמרנו מה שאמרנו אתמול ושלשום.

מוחמד ברכה: במדינה יש עיתון, אדוני היושב-ראש, שנקרא "עיתון לאנשים חושבים", והיום הוא מפרסם כתבה על אישור חוק ההסדרים.

מוחמד ברכה: בתוך הכתבה אין שום מלה של מהות, רק ניסיון לחפש משהו שערורייתי.

חיים אורון: יש עיתון לא של אנשים חושבים, וטוב שנגיד את זה.

חיים אורון: ב"ידיעות אחרונות" יש רבע עמוד על מה עוזרים אומרים על חברי כנסת, וחוק ההסדרים כולו הוא בפינה כזאת, שהוא עבר, בעמוד 17.

מוחמד ברכה: אני מוסיף את הדברים של חבר הכנסת אורון למה שאני אומר, ברשותו כמובן.

מוחמד ברכה: שני עיתונאים בעלי שם – לא אזכיר את שמותיהם בשביל לא להביך אותם מעבר לזה – נותנים, אדוני היושב-ראש, תמונות: תמונה בעמוד הראשון של חבר כנסת שמדבר בפלאפון, כדי להראות כמה אנחנו לא רציניים ואנחנו לא מבינים על מה אנחנו מדברים, ובעמוד פנימי נותנים שלושה חברי כנסת: חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, שהוא בהחלט לא יודע על מה הוא מצביע, חבר הכנסת יואל חסון, שהוא בהחלט לא יודע כלום, והשר , לא פחות ולא יותר, שהוא גם לא יודע שום דבר בפרלמנטריזם.

מוחמד ברכה: ויש עוד אחד שזכה בכבוד להופיע בעמוד הראשון, והוא אני, שאני, בוא נניח שאני לא יודע באמת.

מוחמד ברכה: זה פשוט לעג – – –

ראובן ריבלין: מאוד צורם.

מוחמד ברכה: מאוד צורם ומאוד לא עיתונאי ומאוד לא מקצועי.

מוחמד ברכה: אם זה העיתון של האנשים החושבים, אני חושב שהוא יהפוך לעיתון לא חשוב, שאנשים לא חושבים לקרוא אותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אתמול חשבתי שכאשר מרתקים את כל חברי הכנסת בהצבעות – –

מוחמד ברכה: זו היתה החלטה שלך, אנחנו לא עשינו משהו.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: – – לא יכולים למנוע מהציבור להתקשר אתם, כאשר הדברים ידועים.

ראובן ריבלין: ועשיתי זאת ביודעין ומתוך כוונה לאפשר את הקשר המתמיד עם הציבור.

ראובן ריבלין: בדרך כלל אסור לדבר בטלפונים, ואדוני מקפיד על כך – לא לדבר בטלפונים.

ראובן ריבלין: אתמול נתתי אישור, משום שבאמת אני ריתקתי את כל חברי הכנסת לבית כמעט 17 שעות, והדברים האלה, כמובן, מחייבים אותי לאפשר להם בכל זאת גם לאכול וגם להיות בקשר עם הציבור.

ראובן ריבלין: ואני גאה על כך שקיבלתי את ההחלטה הזאת, מתוך אחריות ציבורית מלאה.

מוחמד ברכה: אני מברך אותך, אדוני, על זה שקיבלת את ההחלטה.

מוחמד ברכה: זו היתה החלטה נכונה ובמקומה, שמאפשרת לחברי הכנסת גם להיות במליאה ולהיות מרותקים לכיסאות וגם לא לפספס דברים שהם לא צריכים לפספס.

מוחמד ברכה: אפשר גם לטעון נגד דעתך, אבל לעשות את זה בצורה מכובדת, לא איך שעשו את זה כאן.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק.

מוחמד ברכה: בכל אופן, אני מקווה שהדברים האלה ייקלטו באיזשהו מקום.

ראובן ריבלין: באמת אותם אלה שצולמו הם לא היחידים, אבל הם בין הבקיאים בחברי הכנסת.

מוחמד ברכה: לקחת את גפני ואת מיקי איתן ואת יואל חסון, ואני, בצניעות.

ראובן ריבלין: נכון מאוד.

ראובן ריבלין: היו צריכים להוסיף רק את חיים אורון ואת שלי יחימוביץ, והכול היה מושלם.

מוחמד ברכה: בהחלט.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בדיון על הצעת התקציב יש הפיתוי ללכת לפרטים ולמשרדים, לדבר על ראשי הרשויות הערביות שיפגינו מול הכנסת בשעה 11:00, שהם עומדים על סף התמוטטות.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהפגישה שתתקיים היום בין שר הפנים לבינם בשעה 14:00 תביא לתוצאות.

מוחמד ברכה: יש פיתוי לדבר על סל הבריאות המדולדל, יש פיתוי לדבר על המחסור בכיתות לימוד ועל מצב החינוך, יש פיתוי לדבר על תשתית הדרכים ועל תאונות דרכים ויש פיתוי לדבר על התיעוש במגזר הערבי ועל חוסר השוויון המוחלט וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אבל אני בחרתי לדבר על דבר שכבר נאמתי עליו כמה פעמים בכנסת, ולדברים האלה אני מבקש שאתה תקשיב, אדוני היושב-ראש, ותחשוב אם אין מקום לעשות משהו מרחיק לכת בעניין הזה.

מוחמד ברכה: דיוני התקציב במדינת ישראל הם דיונים שמתנהלים על עוגה שקבעה הממשלה.

מוחמד ברכה: הממשלה מתכנסת ביולי-אוגוסט, מאשרת תקציב לקריאה ראשונה, אחר כך מביאים את זה לקריאה ראשונה בכנסת ולשנייה ושלישית.

מוחמד ברכה: אין דיון מקדים על יעדי התקציב, על ההיבט האידיאולוגי של התקציב – אתה מנקודת ראותך כאיש ימין, אני מנקודת ראותי כאיש שמאל.

מוחמד ברכה: הפרלמנט במדינת ישראל, הכנסת במדינת ישראל, אין לה האפשרות לנהל את הדיון העקרוני – איך יהיה התקציב, מה גודלו – –

ראובן ריבלין: נכון.

מוחמד ברכה: – – מה יעד האינפלציה, מה יעד התעסוקה, מה יעד הגירעון של התקציב, מה יעד הצמיחה.

ראובן ריבלין: בכנסת השש-עשרה, חבר הכנסת ברכה, הבאתי את כל יושבי-ראש הסיעות, ואנחנו הצענו להקים ועדת תקציב, שתלווה את תכנון התקציב.

מוחמד ברכה: אדוני, זה עשר שנים יש לי הצעת חוק שמונחת על שולחן הכנסת בעניין הזה.

ראובן ריבלין: לצערי הרב חברי דווקא התנגדו לכך, משום שהם ראו בכך פגיעה בוועדת הכספים.

מוחמד ברכה: היום – חבר הכנסת דאז ישראל כץ היה שותף בעניין הזה, שהכנסת ראויה וצריכה לנהל, וגם חבר הכנסת אורון, אם אני לא טועה – – –

ראובן ריבלין: להיות שותפה לסדר העדיפויות.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הממשלה קובעת את העוגה, וכל מה שעושה הכנסת הוא לקחת מכאן ולשים כאן.

מוחמד ברכה: האם יעד הגירעון הוא נושא טכני, נושא שרק נוגע לשיקולים כלכליים של התנועה הפיננסית?

מוחמד ברכה: האם יעד האינפלציה הוא רק עניין של הבנקים או שזה גם נושא חברתי?

מוחמד ברכה: יעד הצמיחה – איך משיגים צמיחה – האם דרך מתן קרן אשראי של קרוב ל-20 מיליארד דולר לבנקים, כפי שעשו בתקציב הזה, או להזרים 20 מיליארד דולר ליצירת מקומות עבודה ולהיטיב עם השכבות החלשות וכך להגדיל את כוח הקנייה, וכוח הקנייה יגרום לצמיחה כלכלית במקום שהכסף ילך לבנקים ולבעלי ההון ישירות?

מוחמד ברכה: זה דיון שצריך להתנהל בבית הזה.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות שהכנסת ממודרת לחלוטין מהדיון העקרוני על התקציב.

מוחמד ברכה: זה כאילו יש אנשים שיש להם אינטרס כלכלי, שקשורים לכוחות השוק, שקשורים בבנקים, בתעשייה ובהון הגדול ויש להם גישה לאוצר ולמה שקרוי פקידי האוצר ולמשרד האוצר, ואז הכול נתפר לפי מידותיהם, וכל מה שאנחנו באים לעשות כאן – לבוא ולהגיד שאם אנחנו נגדיל את סל הבריאות, ממה נוריד?

מוחמד ברכה: הרי העוגה קבועה.

מוחמד ברכה: אתה יכול לקחת את החלק הזה מכאן לכאן, לא להוסיף ולא לקבוע מראש את הגודל של העוגה.

חיים אורון: אבל זה תלוי בנו.

מוחמד ברכה: זה תלוי בנו.

מוחמד ברכה: בגלל זה הפניתי את תחילת הדברים שלי ליושב-ראש.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן שבכנסת השמונה-עשרה תיעשה – – –

חיים אורון: חבר הכנסת ברכה, אנחנו על הסעיף הזה לא הצבענו.

מוחמד ברכה: ג'ומס, אתה יודע איך זה מתקיים.

מוחמד ברכה: יש הצעה על סעיפי התקציב, ואחר כך יש עמוד בסוף, שמצביעים עליו, שזה התקציב – הדף הזה, שאתה יכול להגיד "כן" או "לא".

מוחמד ברכה: אתה לא שותף בשום דבר בקביעת גודלו וכו'.

מוחמד ברכה: השיטה מסרסת, תסלח לי על הביטוי, את האפשרות שהכנסת תהיה שותפה פעילה בקביעת סדר העדיפויות, בקביעת יעדי התקציב.

מוחמד ברכה: השיטה פגומה מיסודה.

מוחמד ברכה: בכל מקום יש ועדת כספים ויש ועדת תקציב.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לפצל את ועדת הכספים, בסדר?

מוחמד ברכה: אבל מה ייגרע מהכנסת אם במהלך חודש יולי, החודש הזה, לפני שהממשלה תבוא בחודש הבא לדבר על הצעת התקציב של השנה שלאחריה, הממשלה תבוא ותגיד לכנסת: אלה יעדי התקציב שלי, ואני רוצה לשמוע מה הכנסת חושבת על העניין הזה.

מוחמד ברכה: האם הצמיחה היא ביטוי של תמיכה בהון או תמיכה בשכבות החלשות, וכך להגדיל את התנועה הכלכלית ואת המעגל של התנועה הכלכלית בתוך המדינה?

מוחמד ברכה: זו שאלה עקרונית.

אורי אריאל: מי מפריע לקיים את הדיון הזה בוועדת הכספים או במליאה?

מוחמד ברכה: לא, הממשלה צריכה להביא את יעדיה, את הראייה האידיאולוגית שלה לכנסת, כדי שהכנסת תחווה את דעתה ותגיד: זה כן וזה לא, ואחר כך להחזיר את העניין לממשלה.

מוחמד ברכה: הממשלה, כשתבוא לאשר את התקציב, תביא בחשבון את החלטות הכנסת על יעדי התקציב.

אורי אריאל: אנחנו יכולים לזמן אותה.

ראובן ריבלין: זה נכון.

ראובן ריבלין: אתה היית עושה זאת גם בתקציב צה"ל בזמנו.

ראובן ריבלין: אבל תשמע – – –

מוחמד ברכה: אז אתה תעשה לפי האידיאולוגיה שלך ולפי החשיבה האידיאולוגית שלך.

מוחמד ברכה: אני יודע שהקשר לכנסת הוא לא לטובתי, ולכן יכול להיות שההצעה שלי לא לטובתי, אבל חשוב לנהל את הדיון העקרוני בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אני גם לא רוצה, חבר הכנסת אריאל, שהכנסת תהפוך לרשות המבצעת.

מוחמד ברכה: הכנסת היא הרשות המחוקקת, בכל זאת.

מוחמד ברכה: היא לא תנהל את עבודת הממשלה, אבל את המינימום.

ראובן ריבלין: תעיר את הערותיה.

מוחמד ברכה: תעיר את הערותיה.

מוחמד ברכה: יעדי התקציב – הכנסת היא מחוץ לדיון הזה?

מוחמד ברכה: מחוץ להתדיינות החברתית, כלכלית, עסקית?

מוחמד ברכה: מה מעמדו של החינוך במדינת ישראל, מותר לי לומר?

מוחמד ברכה: ולא רק לבוא ולהגיד שחסרות 5,000 כיתות לימוד במגזר הערבי, ואני חושב שצריך לארגן את התקציב, שיכול להיות שיהיה על חשבון סל הבריאות או על חשבון הכבישים, כי העוגה נקבעה מראש.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן לעשות חשיבה אסטרטגית מרחיקת לכת בעניין הזה, שחברי הכנסת לא יהיו כפי שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ הבוקר בתוכנית רדיו מסוימת – שחברי הכנסת יהיו מכונות הצבעה.

מוחמד ברכה: מטבע הדברים יש קואליציה ויש אופוזיציה ויש את המאבק הזה של המחויבות להתנגד והמחויבות לתמוך.

מוחמד ברכה: יש את הדבר הזה.

מוחמד ברכה: אבל לפחות כשמדברים על התקציב זה יהיה דיון אחר, לא דיון של אינטרסנטים נקודתיים; לא דיון של הסכום הזה מכאן לכאן, אלא דיון של הראייה, דיון עקרוני, ערכי, אם תרצו, אף-על-פי שיש מי שחושב שערכים וכלכלה – הכלכלה כשלעצמה היא ערך.

מוחמד ברכה: אני חושב שהאדם הוא הערך והכלכלה צריכה להיות כפופה לצרכים של האדם ושל האזרח, ולא להכפיף ולגרום לאזרח לכרוע ברך בפני עקרון הכלכלה החופשית, כי מי שאומר את זה – זה פוגע בצמיחה ובהון.

מוחמד ברכה: וכל החשיבה על צמיחה היא חשיבה איך לתמוך בהון הגדול ולא לתמוך באדם הפשוט ולאפשר לו חיים של כבוד, חיים של רווחה, ושיהיה זקוף קומה.

מוחמד ברכה: ואז, מטבע הדברים, כפי שאמרתי קודם, זה יביא למצב שהתנועה הכלכלית בחברה תהיה יותר גדולה, ואז הצמיחה מטבע הדברים גם היא תהיה יותר גדולה.

מוחמד ברכה: לא שאני מתנגד בגלל העיקרון הזה להשקיע בתשתיות ובפרויקטים לאומיים גדולים, אבל אני חושב שההשקעה העיקרית צריכה להיות באדם.

מוחמד ברכה: אני חושב שהכנסת, אדוני היושב-ראש, כבית-המחוקקים, ראויה לנהל את הדיון הזה ושתהיה לה הזכות לנהל את הדיון הזה ושלא כל הקלפים בעניין הזה יהיו בידי הממשלה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, כאדם אידיאולוגי המשתייך לתנועה הקומוניסטית המסורתית, אני רוצה לומר לך שבתנועת ז'בוטינסקי, ז'בוטינסקי, שהיה מאוד לאומי, אמר "בראשית ברא אלוהים את האדם".

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, שכן הוא התחלף עם סיעת חד"ש, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת חיים אורון.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לדברי קודמי על סדר הדיונים פה, בבית שלנו, שבו אנחנו יכולים להשפיע על סדר הדיונים.

אורי אריאל: ראוי שזה יהיה יותר טוב מאשר היום.

אורי אריאל: יש שיפורים, והיושב-ראש הזכיר את הצעתו לוועדת תקציב.

אורי אריאל: ההצעה הזאת, כמו הצעות אחרות, צריכה להתגשם, ואני רוצה לזרז את המזורזים אתך, היושב-ראש, להשקיע בזה מאמץ מיוחד ולשפר את כל המערך, כי, כפי שאמר יושב-ראש ועדת הכספים בעצמו, לא היה דיון רציני בתקציב.

אורי אריאל: אלה דבריו.

אורי אריאל: הוא אמר אותם יותר בחריפות מאשר אני אומר.

אורי אריאל: עכשיו, אני רוצה לחשוף לפניכם איך מתנהל הדיון בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.

אורי אריאל: שם בכלל אין דיון.

אורי אריאל: מה זאת אומרת אין דיון?

אורי אריאל: שלא יובן לא נכון: היושב-ראש, חבר הכנסת צחי הנגבי, כינס ארבעה דיונים ארוכים.

אורי אריאל: הגיע כל מי שהוזמן, משר הביטחון והרמטכ"ל דרומה; כולם התייצבו.

אורי אריאל: ציינו כאלה שהיו בעבר שרים בקבינט, שהחומר שנמסר לוועדה עולה לעתים על החומר שנמסר לקבינט הביטחוני.

אורי אריאל: מה היו תוצאות הדיון?

אורי אריאל: לא הוזז שקל אחד מתקציב הביטחון.

אורי אריאל: לא שלא הועבר למשרד אחר – לא הוזז מסעיף לסעיף בתוך תקציב הביטחון שקל אחד.

ראובן ריבלין: זו הצבעתם של חברי הכנסת.

אורי אריאל: אני מדבר רק עלינו.

אורי אריאל: למה שאני אבוא בטענות למישהו?

ראובן ריבלין: אבל אם היו חברי הכנסת ברוב, היו מוכנים להזיז.

אורי אריאל: נכון.

אורי אריאל: אם היו רוצים והיו יודעים במשך כל השנה מה מתרחש – – –

ראובן ריבלין: זה עניין אחר, לזה אני מסכים.

אורי אריאל: בוא נדבר רק עלינו, מה כדאי לנו.

אורי אריאל: אני אומר את זה בגדר הצעה, לא תלונה או כעס על מישהו.

אורי אריאל: אני מציע לעצמנו, כפי שאתה בכל פעם אומר וגם עושה, להשתפר.

אורי אריאל: אי-אפשר לבוא לקראת התקציב ולדון בכ-50 מיליארד שקל בתקציב הביטחון – ובערבית אומרים את זה, חבר הכנסת ברכה, קליינעקייט – דבר קטן, שולי.

אורי אריאל: 50 מיליארד.

אורי אריאל: אתה בכלל לא נחשפת לזה, וגם אחרים לא.

מוחמד ברכה: בגלל זה אני לא יודע איך קוראים לזה בערבית.

אורי אריאל: אני אלמד אותך אחרי זה.

אורי אריאל: בוועדה לתקציב הביטחון, בהגדרתה לפי החוק – זו לא ועדת משנה, זה ועדה סטטוטורית.

אורי אריאל: יושבים נציגים בוועדת הכספים ובוועדת החוץ והביטחון ורק הם דנים על 50 מיליארד.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, איך הם יגישו הסתייגויות למליאה?

אורי אריאל: נניח שאני רוצה לשכנע את חבר הכנסת ברכה שאפשר לדחות איזו עסקת נשק בשלוש שנים.

אורי אריאל: אני אגלה סוד ידוע – – –

מוחמד ברכה: אתה לא צריך לשכנע אותי.

אורי אריאל: אז אני רוצה לשכנע את חבריך האחרים, אולי הם רוצים להקדים.

אורי אריאל: אגלה סוד ידוע: כמה עולה מטוס קרב אחד עתידי של מדינת ישראל?

אורי אריאל: המטוס, עם הסובבים אותו, קרי האחזקה וכל הדברים, עולה כ-110 מיליון דולר למטוס.

אורי אריאל: איך אומרים בערבית, ברכה?

אורי אריאל: קליינעקייט.

אורי אריאל: זו המלה.

אורי אריאל: 110 מיליון דולר, בעברית שלנו: כ-430 מיליון שקל.

אורי אריאל: עכשיו מתווכחים בוועדת הכספים, האם במשרד הרווחה – עוד 2 מיליוני ש"ח לאיזשהו נושא.

אורי אריאל: מתווכחים כי אין כסף.

אורי אריאל: האוצר מסביר, מנמק.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, ראוי שאנחנו בביתנו נעשה יותר טוב.

אורי אריאל: מה שנעשה – ברוך השם, ומה שעוד לא – ודאי ישתפר.

אורי אריאל: ודאי שאי-אפשר לדון כפי שזה היה השנה הזאת.

אורי אריאל: זה פשוט צחוק מעבודה, זו המלה, ולכן אני לא רוצה להמשיך בעניין הזה יותר.

אורי אריאל: תרשו לי רגע לקפוץ לעניין אחר.

אורי אריאל: אני מקבל עכשיו ידיעה ששי דרומי זוכה במשפטו; מי שהואשם בהריגה.

אורי אריאל: אני רוצה לברך אותו ואת בני ביתו על הזיכוי הזה, ואני מקווה שהחוקים שהוצעו לכנסת בעניין הזה ייושמו, ויבוא קצת יותר שקט בתחום הזה.

אורי אריאל: חזרה לעניין התקציב.

אורי אריאל: יש תמיד שאלה – אתה מציע להוסיף לדבר זה ולדבר אחר, מה מקורות התקציב?

אורי אריאל: איפה אתה מוריד?

אורי אריאל: מאיפה אתה מביא כסף?

אורי אריאל: אני רוצה להתחיל בזה, כי אחרי זה אני אעבור לשאלה איפה צריך להוסיף כסף.

אורי אריאל: אני רוצה להציע שני מקומות מיידיים שאפשר להביא מהם הרבה מאוד מאות מיליוני שקלים, אולי גם מיליארדים.

אורי אריאל: האחד הוא הבזבוז המשווע, הנורא, הפוגע – שמוציאים על גדר הביטחון מאות מיליוני שקלים כל שנה: בטונים, ברזלים, כל מיני דברים מיותרים שאינם מסייעים, לפי עניות דעתי, דבר וחצי דבר לביטחון, אלא נועדו לשרת דברים אחרים, שאינם ביטחון, ונושאים את שם הביטחון לשווא.

אורי אריאל: זה מאות מיליוני שקלים, שהם מיותרים.

אורי אריאל: גם עכשיו, אגב, אפשר להפסיק את זה, כי האישור להוציא את זה בתקציב – כל ספר התקציב שאנחנו אמורים לאשר היום הוא אישור להוצאה.

אורי אריאל: הוא לא חובה להוצאה.

אורי אריאל: אפשר לא להוציא את זה, ולקחת את הכסף הזה לדברים הרבה יותר חשובים, שתיכף ניגע בהם.

אורי אריאל: הדבר השני, בלי להיכנס לפרטים, בתקציב משרד הביטחון אפשר וגם צריך להתמודד ולהגיע למצב שמעבירים בתוכנית רב-שנתית, ככל שאפשר, כסף מהביטחון לצרכים האזרחיים.

אורי אריאל: הביטחון הלאומי שמושתת על ההון האנושי, על החינוך, על הלימודים הגבוהים, על האוניברסיטאות – בעיקר על החינוך – יותר חשוב מחלק מהדברים שקורים במערכת הביטחון.

אורי אריאל: אלה מקורות התקציב שאני הייתי מציע לעצמנו ולממשלה לקחת ולהעביר אותם לדברים יותר נחוצים.

אורי אריאל: היינו לפני כמה ימים, חברי ואני, בביקור במקלט לנשים מוכות.

אורי אריאל: אתה רואה עבודת קודש של יותר מ-1,000 נשים מתנדבות, עם ארגון מאוד קטן, מאוד מצומצם, של מקבלי שכר – גם כן – שכר זעום, חלקי משרה; עושים עבודת קודש בהצלת נשים, זה מזמן כבר התרחב גם לילדים, ולגברים, ולכל הצרות האפשריות, לא עלינו ולא על בני ביתנו.

אורי אריאל: תקציבם הוא כ-12 מיליון שקל בשנה, מטפלים בעשרות אלפי פניות כל שנה; יותר.

אורי אריאל: יש מקלט לנשים מוכות דתיות דווקא, כי זה גוון מסוים; יש מקלט לנשים מוכות ערביות, כי זה גוון אחר.

אורי אריאל: הטיפול הוא כולל, בכל האוכלוסיות, ללא הבדל.

אורי אריאל: כמה ממשלת ישראל משלמת מתוך זה?

אורי אריאל: 30%.

אורי אריאל: למה 30%?

אורי אריאל: הרי בכלל הממשלה היתה צריכה לעשות את זה.

אורי אריאל: אלא שקמו נשים רחמניות והקימו ארגון לתפארת.

אורי אריאל: אני אשתמש בזה כמשל, כי יש כאלה עוד ארגונים, שהממשלה רק משתתפת.

אורי אריאל: היא לא רואה עצמה אחראית באופן מלא, כי אין כסף במשרד הרווחה.

אורי אריאל: זאת התשובה.

אורי אריאל: התקציב הזה לא גדל כבר במשך כחמש שנים.

אורי אריאל: הרי יש התייקרויות, יש נפילה בכל שוק התורמים, הפסיקו לתרום בגלל הבעיות הכלכליות העולמיות, אבל משרד הרווחה לא מצא עוד 3–4 מיליוני ש"ח תקציב לתת להם.

אורי אריאל: אני פונה אליך, היושב-ראש, אולי בהשפעתך, אולי בהשפעתנו, אינני יודע, נמצא דרך לסייע להם.

אורי אריאל: אני יודע, יש עוד מצוקות, אבל אני התרשמתי מזו יותר מאחרות, וזה לא סכום דמיוני שאי-אפשר לטפל בו.

אורי אריאל: זה דבר שאפשר לעזור בו, והלוואי שנצליח במשך השנה.

אורי אריאל: הדברים שאני רוצה למנות אותם בקצרה, בזמן שנשאר, מעבר לדברים שכבר עולים פה מאנשים שונים, מכיוונים שונים, הם הדברים הבאים: 1.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין תקציב, והאוצר מודיע שלא יהיה תקציב מבחינתו גם במשך השנה – כי אנחנו הרי יודעים שלעתים זה לא בספר התקציב אבל מביאים את זה אחרי זה – אין תקציב מבחינת משרד האוצר למפוני גוש-קטיף.

אורי אריאל: לפי דעתי, אם מותר לי להגיד כך, משמאל ומימין, בכל שדרות הבית הזה, יש הסכמה שיש תיקונים שצריך לעשותם, בלי להיכנס לפרטים, אבל הם לא עולים חצי מיליון שקל.

אורי אריאל: הם נעים בין – מישהו יגיד 150, מישהו יגיד 650 – זה לא סכומים קטנים.

אורי אריאל: אבל האוצר ממאן.

ראובן ריבלין: בערך 300.

אורי אריאל: היושב-ראש אומר כ-300.

אורי אריאל: בסדר.

אורי אריאל: אני לא רוצה להיכנס לזה.

אורי אריאל: הרי ראש הממשלה לפני הבחירות אמר: עלי.

אורי אריאל: אני אתמודד עם זה.

אורי אריאל: אני אפתור את כל הבעיות האלה.

אורי אריאל: האם לא הגיע הזמן אחרי ארבע שנים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אתמול היתה לי שיחה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הוא הבטיח לי עד סוף השבוע לתת לי תשובה מלאה על השאלות שאתה מעלה.

אורי אריאל: אז אני אמתין לתשובת מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אורי אריאל: לפחות בהתרשמות שלי משיחות עם בכירים מאוד במשרד ראש הממשלה, אין בכוונתם להוסיף שקל אחד לעניין הזה, וזה ראוי לטיפול, ותודה על טיפולך, היושב-ראש.

אורי אריאל: הדבר השני שאין לו ביטוי בתקציב זה הבנייה ביהודה ושומרון.

אורי אריאל: המצב הנוכחי, שלא נותנים אישור לבנות אפילו בית אחד ביהודה ושומרון, הוא התעללות; הוא אפליה של אזרחים, תהיה דעתם של כל אחד מהיושבים פה ואלה שאינם יושבים פה בצד המדיני ככל שתהיה.

אורי אריאל: מישהו יכול להגיד: אל תבנו הרבה.

אורי אריאל: מישהו יכול להגיד: תבנו הרבה מאוד.

אורי אריאל: להגיד פה, במדינת ישראל העצמאית, שלא יבנו בית אחד בביתר, ולא יבנו בית אחד בשילה, ולא יבנו בית אחד בחברון, ולא זאת אף זאת, יהרסו את הבית של משפחת קליין, של רועי קליין, השם יקום דמו – השר אהרונוביץ, אני אומר לך באחריות, לא מתוך כעס – זאת התעמרות.

אורי אריאל: זאת התעללות.

אורי אריאל: כך לא מתנהגים יהודים.

אורי אריאל: כך לא מתנהגים יהודים בארץ-ישראל.

אורי אריאל: כך לא מתנהגים יהודים בארץ-ישראל במדינה ריבונית.

אורי אריאל: ואני אומר לך את זה כי זה גם באחריותך, בשבתך כשר בממשלת ישראל.

אורי אריאל: זה לא אחריותך הישירה, זה אחריות של שר הביטחון וראש הממשלה.

אורי אריאל: אני פונה אליך, כמו לאחרים: תתנהגו באנושיות, תתנהגו כמו יהודים.

אורי אריאל: אני אומר עוד פעם: אפשר להתווכח כמה, איפה.

אורי אריאל: לא בצורה הזאת.

אורי אריאל: אני רוצה לציין שמשרד האוצר הסכים השנה להכניס את התקציב לישיבות בבסיס התקציב, כלומר במקום לנהל על זה כל שנה מלחמה כאילו זה לא בתקציב – הרי כל אחד יודע שישלמו את זה, ההוצאה תהיה – השנה משרד האוצר הכניס את זה בבסיס התקציב, וראוי לעשות את זה גם לגבי בנות שירות לאומי וגם לגבי גרעינים תורניים, וכן הלאה וכן הלאה, אוסף שלם של דברים שהם לטובת המדינה ואזרחיה, להביא את זה למצב נורמלי, כמו כל סעיף בתקציב.

אורי אריאל: לסיכום, אומר כך: סיעת האיחוד הלאומי תצביע נגד התקציב הזה, שהוא תקציב שאיננו עושה טוב לעם היושב בציון, וראוי לשנות אותו, וראוי שיהיה אחר מבסיסו.

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אומנם עסקינן בנושא התקציב, אבל מעניין לעניין כמעט באותו עניין.

אחמד טיבי: אני הופתעתי לגלות, אדוני היושב-ראש, גם בתור חבר הכנסת, גם בתור סגן, שמחר, יום חמישי, למחרת הדיון על התקציב, ועדת כנסת משותפת מכונסת כדי לדון בחוק רמת-הגולן – משאל עם.

קריאה: בעניין רציפות.

אחמד טיבי: לא רציפות.

אחמד טיבי: זה כבר לא יהיה רציפות מחר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש, לקיים דיון בהול יום אחרי התקציב, ביום חמישי, שהוא לא יום פרלמנטרי, בוועדה משותפת – כנסת-חוקה – על חוק רמת-הגולן, זה תמוה, זה מוזר, זה לא צודק, זה לא קולגיאלי.

חיים אורון: יש לי הסבר.

חיים אורון: הם כל כך לא מאמינים בראש הממשלה, שהם רוצים לנעול אותו על הבוקר, כי זאת התוכנית מה יקרה ביום ראשון.

חיים אורון: הוא יכול עד יום ראשון לוותר על רמת-הגולן, אז צריך ביום חמישי.

אחמד טיבי: זה הסבר.

חיים אורון: – – – זאת הקואליציה שלו.

אחמד טיבי: הם רוצים לסנדל או למנוע כל אפשרות של הסדר עם הסורים על רמת-הגולן.

אחמד טיבי: זה מוכיח שהכנסת הזאת והממשלה הן לא שותפות לשום תהליך, לשום הסדר – לא פלסטינים, לא סורים.

אחמד טיבי: ואם היה סכסוך עם קונגו-ברזוויל, גם שם אי-אפשר היה להגיע להסכם.

אחמד טיבי: בלתי אפשרי.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, נדרשת התערבות שלך.

שלמה מולה: גם עם מיקרונזיה – – –

אחמד טיבי: נדרשת התערבות שלך.

אחמד טיבי: אני רוצה להשתתף בדיון, ואני לא יכול – יש לנו ועדת מעקב באותה שעה.

אחמד טיבי: אני רוצה להשתתף בדיון.

אחמד טיבי: אני חבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתמול קיבלתי מכתב ממך, וראיתי באמת חובה לברר, ובאמת הוועדה מחדשת את דיוניה בנושא שאתה הערת, ואנחנו קיבלנו בהסכמה, כי הבינו שצריך לפתוח דיון מחדש.

ראובן ריבלין: ראשי הוועדות, כאשר מועבר אליהם חוק, הם סוברנים להחליט – אי-אפשר שיושב-ראש הכנסת יתערב בכל דבר.

ראובן ריבלין: אתם תבואו ותדחו את העניין הזה, אני בטוח.

חיים אורון: אני טועה כשאני חושב שיש רוב של שרים על החוק הזה – – –

ראובן ריבלין: זה עניינה של הממשלה.

ראובן ריבלין: אני לא אחראי לערעור שרים.

ראובן ריבלין: שני השרים שערערו, הם צריכים לבוא ליושב-ראש הקואליציה ולומר לו: ראה נא, יש ערעור בממשלה.

ראובן ריבלין: עד שהערעור לא נשמע הקואליציה לא צריכה – – –

חיים אורון: אבל יושב-ראש הקואליציה בא אלי – – –

אבל זה לא תפקידו של יושב-ראש הכנסת.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הקואליציה בא אלי ואל חברי הכנסת כל שבוע באמירה נורא פשוטה: השר נהרי ערער על החוק הזה, השר הזה ערער על החוק הזה; הוא לא שולח אותי אל השרים, והשרים לא רודפים אחריו להגיד לו.

חיים אורון: במקרה פה מדובר באותו אדם עצמו שיודע שיהיו שרים – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה להבהיר לך, חבר הכנסת אורון, ולך, חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, שאני לא שר כי לא רציתי להיות שר – –

יולי תמיר: אנחנו שמחים שאתה יושב-ראש הכנסת.

– – ולכן אני לא – – –

אחמד טיבי: מצטער – – –

יולי תמיר: אני עצרתי את הזמן, חבר הכנסת טיבי, כי זה היה דיון חשוב, אבל – – –

אחמד טיבי: אנחנו נמשיך ללבן את הנקודה הזאת, חבר הכנסת אורון, עם היושב-ראש ועם יושב-ראש הוועדה, אלקין.

חיים אורון: אני מציע שתגיד מעל הדוכן איזה blackmail הציעו לך – – –

אחמד טיבי: אל תעשה "אאוטינג" להצעות האלה.

יולי תמיר: סוף-סוף נהיה מעניין, אנחנו שמחים לשמוע.

רחל אדטו: תגיד, עכשיו זה מעניין.

אחמד טיבי: הציעו גם לך.

חיים אורון: לסיים את הדיון מוקדם, אז זה לא יהיה ביום חמישי.

ראובן ריבלין: אה.

חיים אורון: מזל שלא אמרו שיסגרו את המזנון.

ראובן ריבלין: על עניין זה אני מוכן להתערב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, התבשרנו לפני שעה קלה שבית-המשפט בבאר-שבע זיכה את שי דרומי, האיש שידיו מגואלות בדמו של ח'אלד, שעל פניו פרץ לביתו.

דוד רותם: ברוך השם.

אחמד טיבי: ח'אלד נורה בגב בשעת לילה.

רחל אדטו: זה היה יכול להיות גם משה, זה לא חייב להיות ח'אלד.

אחמד טיבי: אם משה, אז שי דרומי לא היה מזוכה.

אחמד טיבי: חד-משמעית.

רחל אדטו: – – –

אחמד טיבי: חד-משמעית הוא לא היה מזוכה.

אחמד טיבי: כי שוטר בחדרה לפני כמה שבועות ירה במישהו יהודי, והשוטר – ובדרך כלל בתי-המשפט באים לקראת מערכת אכיפת החוק – לא זוכה.

אחמד טיבי: הורשע.

אחמד טיבי: לא התקבלה טענה של הגנה עצמית – על-ידי שוטר, לא שי דרומי.

אחמד טיבי: הרי כאן הוא ידע – גם היתה תמיכה מסיבית ביישום חוק.

אחמד טיבי: אגב, לא השתמשו בחוק, מה שאומר את מה שאני טוען כל הזמן: בלי חוק דרומי, שנתן הכשר להרוג פורצים על עבירת רכוש, לא על סכנת חיים – זה נורא, מערב פרוע – החוק היום מאפשר להרוג, והשופטים מאפשרים לזכות.

אחמד טיבי: סוג כזה של שופטים.

אחמד טיבי: נשיא בית-המשפט התחיל בפתוס – שמעתי דיווח – בהתרגשות – את הסבריו ואת פסיקתו בהסבר מהמשנה ומהמקרא.

אחמד טיבי: הביא דוגמות מהמשנה ומהמקרא.

אחמד טיבי: יותר מאשר תמוה, יש שופט אחד שהרשיע.

אחמד טיבי: נשיא בית-המשפט זיכה מחמת הספק והשתמש במשנה ובמקרא.

אחמד טיבי: האמת היא שיש פרה קדושה – היא לא כל כך קדושה – שקוראים לה מערכת בתי-המשפט.

אחמד טיבי: מציגים אותה, משווקים אותה, כמערכת שוויונית.

אחמד טיבי: עלק שוויונית.

אחמד טיבי: איזו שוויונית?

אחמד טיבי: בכל מבחן ביקורתי, מדעי, בכל מחקר – פרופסור אריה רטנר מאוניברסיטת חיפה – בהשוואה בין 100,000 תיקים על אותה עבירה, בין יהודים לבין ערבים – גנב יהודי – גנב ערבי; פורץ יהודי – פורץ ערבי; אנס יהודי –אנס ערבי – יש החמרה נגד הנאשם הערבי ב-40% יותר.

מנחם אליעזר מוזס: גם חרדים באותה קטגוריה.

אחמד טיבי: כנראה.

אחמד טיבי: אתה צודק.

דוד רותם: לא לא, לא באמת.

דוד רותם: הוא מדבר שטויות.

אחמד טיבי: אגב, גם נגד אתיופים יש בעיה.

אחמד טיבי: יש דעות קדומות.

אחמד טיבי: לכן הגזענות – אני טוען שיש אסכולה שהפכה להיות מנגנון הגנה עצמית לקוי של רבדים רחבים בחברה הישראלית – מוטיב אנטי-ערבי.

אחמד טיבי: מוטיב אנטי-ערבי בחברה הישראלית לא מתפרש כגזענות.

אחמד טיבי: מפרשים אותו כהגנה עצמית.

אחמד טיבי: הישרדות.

אחמד טיבי: גם כשיש לך טנק, גם כשיש לך F-16, כשיש לך כור בדימונה, כשיש לך רובה, כשאתה יורה בגב – תמיד אתה הקורבן.

אחמד טיבי: לא ההרוג.

אחמד טיבי: לכן ההחלטה הזאת היא אות קין על מצחה של מערכת המשפט בישראל.

אחמד טיבי: החלטה מקוממת, מבישה.

אחמד טיבי: נשיא בית-המשפט נכנע לפופוליזם כאן, וברחוב, ובשיכון ד' בבאר-שבע.

אחמד טיבי: אולי הוא לא נכנע, כי הוא חלק מהפופוליזם הזה, השופט הזה.

אחמד טיבי: מה הוא חושב, שחייו של ערבי אינם שווים?

אחמד טיבי: חייו של ערבי בדואי הם עוד פחות שווים?

אחמד טיבי: פעם קושרים את הקצבאות בחיסונים, כי ככה פוגעים בבדואים – יש 9% בלי חיסון.

מוחמד ברכה: בדואים וחרדים.

אחמד טיבי: 6% חרדים.

אחמד טיבי: אבל החרדים קיבלו צימוק: ביטלו להם את הקשר עם מוסדות החינוך.

חיים אורון: – – –

גזענים הם בדרך כלל פרימיטיבים, אבל פרימיטיביות כזאת?

לומר "ברוך השם" על רצח?

אחמד טיבי: לכן אני תמה, האם יהיה ערעור, כפי שהיה ערעור לגבי דריסתו של האזרח האתיופי?

אחמד טיבי: האם בית-המשפט יהפוך את ההחלטה הנוראה הזאת, המבישה, הפופוליסטית?

אחמד טיבי: תארו לעצמכם שהפורץ היה יהודי, והפורץ היהודי היה נורה בגב.

אחמד טיבי: אגב, פורצים יש לשלוח לכלא, חד-משמעית.

אחמד טיבי: אבל לא להוציא נגדם גזר-דין מוות בשדה – כל אחד יכול לירות.

אחמד טיבי: עכשיו, לפי חוק דרומי – שלא היה בו שימוש בגזר-הדין הזה – אפשר לירות אם מישהו בא אליך לחצר ורוצה לגנוב לך את הרכב; על עבירות רכוש.

אחמד טיבי: יש גבול לכל תעלול גזעני.

אחמד טיבי: האווירה הזאת, שאתה יורה בגב – בגב, רבותי – הפורץ נס.

אחמד טיבי: ומה הסביר השופט?

אחמד טיבי: שזה היה בלילה.

אחמד טיבי: לכן המלצת נשיא בית-המשפט: אם אתה רוצה להרוג ערבי, תעשה את זה בלילה.

אחמד טיבי: אפילו בגב מותר לירות.

אחמד טיבי: בלילה מותר להרוג ערבים.

אחמד טיבי: אגב, מתברר, היסטורית וסטטיסטית, שגם ביום מותר, אבל בלילה תקבל על זה הכשר משפטי.

יולי תמיר: זמנך תם, אף-על-פי שהוספתי לך דקות מספר.

אחמד טיבי: תודה, גברתי.

אחמד טיבי: אני אסיים.

רחל אדטו: – – –

אחמד טיבי: נחכה לערעור, אם יבוא.

אחמד טיבי: נחכה.

אחמד טיבי: במשפט אחד, היום ראשי הרשויות הערביות, גברתי היושבת-ראש, שובתים כאן שביתת שבת, מול הכנסת, בעקבות הגזירות הקשות של התקציב הזה, וההשלכות החמורות על השלטון המקומי באופן כללי – אבל על הרשויות הערביות.

אחמד טיבי: כידוע לך, עם הזמן הפך ראש המועצה להיות כמעט לפקיד של משרד הפנים: נטול סמכויות, בלי תקציב, בלי מענקי איזון כמעט, ובלי עזרה ישירה של משרד הפנים ומשרד האוצר.

אחמד טיבי: יש צורך למחוק חובות, לדרג את החובות האלה, אם המדינה רוצה להציל את הרשויות ולהציל את השירותים לאזרח, והיא לא עושה זאת.

אחמד טיבי: לכן, זה הזמן ששר הפנים, שר האוצר, הכנסת, הממשלה, יקשיבו קשב רב לתביעות הצודקות של ראשי הרשויות הערביות.

אחמד טיבי: תודה, גברתי.

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: הודעה למזכיר.

יולי תמיר: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ט–2009, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: בקשת השר להגנת הסביבה להניח פרוטוקול תיקון נספח ב' לפרוטוקול קיוטו (הוספת בלרוס) במזכירות הכנסת.

נאזם בדר: חבר הכנסת המגלה עניין בפרוטוקול שבנדון יוכל לעיין בו במזכירות הכנסת במהלך שעות העבודה בשבועיים הקרובים.

נאזם בדר: תודה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, התשס"ט–2009

יולי תמיר: חבר הכנסת חיים אורון ממרצ.

יולי תמיר: עשר דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בשלב הקודם של הדיון חבר הכנסת ברכה הלין על כך שהדיון המהותי בתקציב המדינה אינו מתקיים, משום שהשאלה המהותית והמרכזית – של גודלו של התקציב – לא נדונה.

חיים אורון: ראשית, היא נדונה אתמול בסוף ההצבעה.

חיים אורון: במסגרת הפרק שבגלל השעה המאוחרת לא פירטו אותו, הופיע הנושא שקשור לגודל התקציב – גם השנה, גם בשנה הבאה וגם בשנים הבאות.

חיים אורון: זה עבר ככה, כמובן, בהצבעה אוטומטית.

חיים אורון: אדוני השר, למיטב ידיעתי, ככה זה, פחות או יותר, גם בממשלה.

חיים אורון: הדיון על גודל התקציב, שהוא באמת הדיון המהותי, והשקלול של כל הפרמטרים המקרו-כלכליים, מובא לממשלה בדרך כלל איפשהו באוגוסט – השנה הכול התאחר – הוא מובא בהתחלה.

חיים אורון: השרים, שעדיין לא יודעים את המשמעות של ההחלטה שלהם על משרדם, ואיך זה בסוף יגיע לקיצוץ, ועוד כל מיני גזירות אחרות, בסוף מקבלים.

חיים אורון: אין ברירה, אסור להעלות – כל הדיבורים האלה.

חיים אורון: כעבור חודשיים, כשמביאים את התקציב כולו, מתחילות הזעקות הגדולות, ואז מתחילים הפטנטים.

חיים אורון: האוצר אומר: סוגרים את מסגרת התקציב.

חיים אורון: חלק מהפטנטים שהיו בשנים הקודמות, קראו להם "קופסאות".

חיים אורון: אתה זוכר, אדוני השר?

חיים אורון: אגב, לא רק הממשלה הזאת, כמה ממשלות; ההינתקות היתה קופסה, מלחמת לבנון היתה קופסה.

חיים אורון: הפעם האוצר היה יותר חכם.

חיים אורון: הוא אמר: אם אני אביא קופסה אחת, יביאו לי חנות קופסאות, אז הוא אמר: אין קופסה.

חיים אורון: הכול בתוכו.

חיים אורון: הגדילו את התקציב בשנה אחת, ובשנה הבאה מורידים אותו, ובכך נגמר העניין.

חיים אורון: אבל מה קורה עכשיו?

חיים אורון: הכנסת לא קיימה שום דיון רציני על התקציב.

חיים אורון: אומנם שר האוצר משתבח ומשתבח – איך כתוב שם?

חיים אורון: ישתבח שמו – אבל יש כבר גבול.

חיים אורון: הוא מביא תקציב חד-פעמי לשנתיים, שלא דנו בו בשום מקום; במקום שבו היו צריכים לדון בו לא דנו.

חיים אורון: יכול להיות שיש פה איזה חדר נסתר, שיושב-ראש הקואליציה מתכנס בו לישיבות ליליות בהרכב ועדה שלא ידוע, ושם דנו בתקציב.

חיים אורון: במקום שבו צריך על-פי החוק לדון בתקציב, ועדת הכספים, לא דנו השנה בתקציב.

חיים אורון: דנו בשלושה-ארבעה משרדים, חלקם, אגב, לפני שהקופסאות היו מונחות על השולחן, כי היושב-ראש, מתוך רצון, איכשהו, אמר: שמע, בואו נדון בתקציב משרד החקלאות כשעוד אין תקציב, כי הרי אנחנו יודעים מה יהיה.

חיים אורון: בתקציב משרד החינוך דנו.

חיים אורון: מה התברר כשדנו בתקציב משרד החינוך, אדוני השר?

חיים אורון: שכל הבלוף של גידול בחינוך הוא לא נכון.

חיים אורון: אין שום גידול בחינוך.

חיים אורון: הכניסו 516 מיליון שקל של תקציבי הישיבות, שבדרך כלל היו חלק מהסחר-מכר, לבסיס התקציב.

חיים אורון: גידול טבעי של 230 – אני אומר מספרים מתוך הזיכרון, אבל אלה סדרי הגודל – – –

יולי תמיר: ואף הוא לא מלא.

חיים אורון: ואף הוא לא מלא, אומרת שרת החינוך לשעבר, והיא יודעת מה היא אומרת.

חיים אורון: הרפורמה זה אולי הגידול היחידי, 200 ועוד משהו מיליון שקלים, וזהו.

חיים אורון: עכשיו, כשישב מנכ"ל המשרד בוועדה, והוא מצוי במספרים, אבל גם השר – אני אומר לזכותו – כשאמרתי את הדברים האלה, שניהם אמרו ככה – נענעו בראשם.

חיים אורון: אמרו: נכון, לא העלו את תקציב החינוך, למרות כל הדיבורים על תקציב החינוך, ששר האוצר מתפאר בכך ורב ריב פנים-מפלגתי עם שר החינוך, שפתח על זה מלחמת עולם גדולה ולקח על זה הרבה קרדיט.

חיים אורון: קצת פחות קרדיט הוא לקח כשהוא התקפל בשקט ועבר את זה בשלום.

חיים אורון: אבל זאת רק דוגמה למשרדים אחרים.

חיים אורון: עכשיו אנחנו מגישים פה ערימה של הסתייגויות – חברי הכנסת, כל סיעות הבית.

חיים אורון: חלקן באמת במאות מיליונים, אבל המון הסתייגויות – 4 מיליון שקל לרשות למלחמה בסמים, 6 מיליון שקל למעונות לנשים מוכות, 10 מיליון שקל לאחת הקרנות לנוער בסיכון וכו'.

חיים אורון: זה לא מתנהל.

חיים אורון: זה לא מתנהל.

חיים אורון: והקואליציה, שמתחלף הרכבה, אדוני השר, מקבלת את זה כפשוטו.

חיים אורון: מה עוד שהפעם באמת לא היה מתי לדון על זה.

חיים אורון: אבל מה?

חיים אורון: אנחנו נצביע עכשיו.

חיים אורון: היום.

חיים אורון: חברי הכנסת צריכים להיות מודעים לעניין – כל עמוד הוא כפול, 2009 ו-2010, 2009 ו-2010.

חיים אורון: אגב, אני לא יודע מי מצליח לעקוב אחרי זה, מי מצליח להבין את זה, אבל את העניין הזה נעזוב לדיון אחר.

חיים אורון: ואז הוויכוח המהותי על התקציב, שבעצם קובע מדיניות – הוא קובע מדיניות – גם אותו אנחנו מצליחים להפוך לשום דבר במדינה הזאת.

חיים אורון: ואז יש רק ויכוח של מחפשי קרדיטים.

חיים אורון: שר האוצר מחפש קרדיט, על מה בדיוק?

חיים אורון: אדוני השר, בתחום שאתה אחראי לו, הרפורמה ברשות השידור, אין פה שום דבר.

חיים אורון: לוחשים לך – לחשו גם לי, אני מודה – אם זה ילך, יבוא הכסף.

חיים אורון: אל תדאג.

חיים אורון: דיבר פה חבר הכנסת אורי אריאל על הגדר.

חיים אורון: הגדר לא מופיעה.

חיים אורון: אם נחליט, אל תדאג.

חיים אורון: יהיה כסף.

חיים אורון: מה בעצם עולה מכאן?

חיים אורון: – הוותיקים בינינו יודעים את זה – יש פה בורות בלי סוף.

חיים אורון: חלקם – אני אגלה לך סוד; סליחה, אני בטוח שאתה יודע אותו – של פקידי האוצר כלפי השר, חלקם של שר אוצר מצוי – אני לא בטוח של שר האוצר יובל שטייניץ – כלפי ראש הממשלה והממשלה.

חיים אורון: חלקם ב"שירקס" בין ראש הממשלה והשר כלפי השרים.

חיים אורון: הרי איך הם באים ואומרים לך: אנחנו יכולים להבטיח לך מיליארד שקל לרשות השידור – וזה לא מופיע פה?

חיים אורון: והם אמרו אמת.

חיים אורון: הם לא שיקרו.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם יכול להצביע לך על הסעיפים.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא חדש.

יולי יואל אדלשטיין: לפני 13 שנה, כשבפעם הראשונה הייתי שר, שאלתי את כל השאלות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה, למיטב זיכרוני, פה – כמה?

יולי יואל אדלשטיין: 20 שנה?

חיים אורון: רגע, אדוני השר, לא מדובר פה בנושאים קטנים.

חיים אורון: מה הטענה, הרי לגיטימי לגמרי – ואתה יודע שאני תומך ברפורמה ברשות השידור – אני יכול לבוא ולהגיד, סליחה, עכשיו אני משנה את הכובע; במקום לשפוך מיליארד שקל ברשות השידור, אני רוצה את המיליארד שקל האלה להתנחלויות, או אני רוצה את המיליארד שקל – למה מיליארד, בוא נדבר על 100 מיליון; בוא נדבר על מיליון אחד – אבל זה לא מתנהל ככה.

חיים אורון: איפה זה מתנהל?

חיים אורון: כאשר ועדת הכספים כולה מתלכדת סביב נושא מסוים, תוסיפו 40 מיליון שקל למעונות לנשים מוכות.

חיים אורון: אומרים, תגידו מאיפה, ואז אתה אומר להם, כשתחליטו לתת 400 מיליון שקל, תמצאו אותם.

חיים אורון: תגידו לנו רק איפה הם.

חיים אורון: גם אנחנו יודעים איפה הם, אבל אנחנו לא יכולים להתקרב אליהם, כי המודל הוא כזה – האולם הזה הוא כמו הוועדה הסודית של יושב-ראש הקואליציה.

חיים אורון: לאולם הזה יש מפתח אחד, בידי ראש אגף תקציבים או בידי שר האוצר, הוא יודע לפתוח אותו, ואז נכנסים לאולם שמתברר שיש בו כסף.

חיים אורון: ואז מתברר פתאום, גברתי היושבת-ראש, שבתקציב להחזר חובות יש 2 מיליארד שקל.

יולי תמיר: לפחות.

חיים אורון: ואז מה שאנחנו מאשרים פה היום ונריב על זה, שזה תחזית בלבד – – –

יולי תמיר: מותר לי לשאול אותך שאלה – כי אתה בקי גדול ויודע – על איזה שער דולר הם חישבו השנה את החובות?

חיים אורון: אני מתאר לעצמי שחישבו על שער דולר של 4.

חיים אורון: אני לא רוצה להגיד, ומובן שהמשחקים האלה בדולר, גם בסיוע האמריקני, הם אחת הדרכים לשחק בעניין הזה.

חיים אורון: בסדר, אבל זה בדיוק מה שאני טוען.

חיים אורון: מה שאני אומר – יש פה קומה על קומה בניסיון להפוך את הספר לאות מתה.

חיים אורון: איפה הוא לא אות מתה?

חיים אורון: כאשר שר או ועדה בכנסת או חבר כנסת נאבק על משהו, אומרים: מה אתה רוצה, זה חוק.

חיים אורון: אתה רוצה – תבוא בשלוש קריאות ותציע תוספת.

חיים אורון: אדוני השר, אתה צודק, שום דבר לא חדש.

חיים אורון: באחד הפרקים הראשונים בדיאלקטיקה שפעם למדתי, פרופסור יולי תמיר, לצורך העניין הזה היא פרופסור, היא בטח תדע בדיוק איפה, על הכלל שכמות הופכת לאיכות בדיאלקטיקה.

חיים אורון: נכון שאין הבדל בין אחד לשניים, בין שניים לשלושה ובין שלושה לארבעה, אבל בין אחד למאה, אומנם אין הבדל, אבל כנראה בכל זאת יש הבדל.

חיים אורון: והכמות שהופכת לאיכות אחרת מופיעה פה כל הזמן.

חיים אורון: לכן הטענה – שאגב מושמעת כל הזמן על-ידי הממשלה, בעיקר בשנה הראשונה אחרי החילופין – מה אתם רוצים, אתם עשיתם אותו הדבר – סליחה: א.

חיים אורון: מה לעשות, אני בדרך כלל מסתכל על זה מהצד, אבל אני רואה את השכבות ואני רואה איך תופעות – אי-אפשר להמציא פה שום דבר חדש.

חיים אורון: מי שימציא משהו חדש בכנסת הזאת, לא רק בענייני תקציב, צריך לקבל פרס נובל.

חיים אורון: אבל ההצטברות, הכמות, העוצמות – זה סוג של שמחה בטשטוש הזה, באי-בהירות הזאת, בהעברה ב-12 יום תקציב לשנתיים.

חיים אורון: זה מה שהיה לוועדת הכספים לדון בתקציב לשנתיים.

חיים אורון: 12 יום.

חיים אורון: זה לא פגם אסתטי.

חיים אורון: זה לא פגם טכני.

חיים אורון: זה יורד לשורשו של העניין, וזה יוצר מצב מאוד בעייתי בין הבית הזה ובין הרשות המבצעת.

חיים אורון: והמתח שקיים בבית הזה, כולל בנושא שהעלה קודם אחמד טיבי – שאגב, עד עכשיו לא ברור לי, כי אני הייתי מאוד מעורב; אני בלמתי את הדיון במשאל עם ביום שני, כשהתכוננו בתוך דיוני התקציב להתחיל לדון בחוק משאל עם.

חיים אורון: אני גם לא יודע כלפי מי זה, אם זה כלפי ביבי – כי למה צריך את הביטחונות האלה, מה, לא סומכים עליו?

חיים אורון: אני לא מבין, אתם לא סומכים על ראש הממשלה?

חיים אורון: כנראה לא סומכים על ראש הממשלה.

חיים אורון: כבר למדו.

חיים אורון: לכן, חברי הכנסת, אני יודע שבשעה 15:00 נתחיל בריטואל, ויגידו: תפסיקו כבר, תקצרו, תקצרו.

חיים אורון: חבל, שום דבר לא משתנה, ובספר הזה, שככה, בספירה לא רצינית, יש בו אולי 10,000 הסתייגויות – אבל אנחנו מוזילים את התהליך הזה משנה לשנה.

חיים אורון: הוא נראה לא טוב, והפעם הוא נראה לא טוב בחזקה, לא במכפלה, כי הוא תקציב לשנתיים, שלא נדון ברצינות בשום מקום, ונועל את המערכת לשנתיים, עד הרגע שמישהו, לא תהיה לו ברירה, יביא את המפתח ויפתח, וזה ייראה כמו תקציב נוסף, וזה ייראה כמו קיצוץ flat באמצע השנה, כי התברר שהמקורות קטנים מדי, או שהצרכים לא חושבו נכון, וזה יתברר כמו החלטות לא רציניות וקצרות מועד, ומה שהוצג פה – תכנון לשנתיים – אין פה שום תכנון לשנתיים, יש פה רישום סעיפים באופן אוטומטי – לא שנה אחת, אלא שנתיים.

יולי תמיר: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורון.

יולי תמיר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשעה זו מתקיימת הפגנה של ראשי הרשויות המקומיות הערביות במחאה על מצבן הכספי הרעוע, עיכוב העברת כספים, קיצוצים ומצב משברי מתמשך – כל כך משברי עד שחלק גדול מהרשויות האלה פוטרו על-ידי שר הפנים, ובמקומן יש ועדות קרואות.

ג'מאל זחאלקה: ההפגנה קשורה לתקציב.

ג'מאל זחאלקה: אין בתקציב שום בשורה לפתרון הבעיות של רשויות אלה, של השלטון המקומי.

ג'מאל זחאלקה: ההיפך הוא הנכון.

ג'מאל זחאלקה: לא רק שאין תוכנית להוציא את הרשויות האלה ממצבן הקשה, אלא שבסופו של דבר יהיה קיצוץ גם במענקי האיזון ומצבן יחמיר עוד ועוד.

ג'מאל זחאלקה: יש סיבות רבות למשבר הזה, אבל המשבר הנוכחי נגרר מאז שנת 2003, גברתי היושבת-ראש.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, אני מברך אותך – פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: אני רגיל לראות אותך במקומות חשובים – במשרד החינוך.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מקום מאוד חשוב.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, מה עשו ב-2003?

ג'מאל זחאלקה: כשמדברים על קיצוץ, בדרך כלל אומרים שזה יחסוך כסף, אבל הנה לך קיצוץ שמשלמים עליו ריבית דריבית.

ג'מאל זחאלקה: החליטה הממשלה בשנת 2003 – על כן היא נושאת באחריות לחלק גדול מהמשבר – על קיצוץ במענקי איזון ב-50%.

ג'מאל זחאלקה: היא הטילה על הרשויות המקומיות לתת יותר שירותים לאזרח, היא העבירה להם יותר שירותים שהם צריכים לתת.

ג'מאל זחאלקה: התוצאה היא צבירה של חובות שהתנפחו עם ריביות, עם הלוואות מהבנקים, עם חובות, עם קנסות, עם בתי-משפט.

ג'מאל זחאלקה: החוב של הרשויות תפח.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו משלמים על אותו קיצוץ.

ג'מאל זחאלקה: אם קיצצו ב-100 מיליון, עכשיו משלמים אותו ב-200–250 מיליון.

ג'מאל זחאלקה: בלי הגזמה.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שגם שר הפנים וגם שר האוצר – דרך אגב, זאת בעיה: אם אתה מדבר עם שר האוצר, הוא אומר לך ששר הפנים אשם; אם אתה מדבר עם שר הפנים, הוא אומר לך שהאוצר אשם – שישבו יחד וייתנו פתרון לבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אין שר, אין ממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שנצביע אי-אמון בממשלה ונגמור את העסק.

יולי תמיר: כרגע זה לא עומד על סדר-היום.

דוד רותם: אם זה עומד על סדר-היום, רק שנינו נוכל להצביע.

ג'מאל זחאלקה: הגברת תמיר, יש שניים להפלת הממשלה.

דוד רותם: זה לא מספיק.

יולי תמיר: אנחנו כידוע לא יכולים לעשות את זה, אבל שאיפתך נרשמה על סדר-יומה של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להתייחס.

ג'מאל זחאלקה: יודעים שיש משבר.

ג'מאל זחאלקה: יודעים שהדברים לא ייפתרו מאליהם.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, אני מאשים את משרד הפנים במשבר הנוכחי.

ג'מאל זחאלקה: נוסף על זה שקיצצו, והקיצוץ הפך בריביות, והחובות תפחו, משרד הפנים, במינהל תקין, לא היה צריך לתת לרשות להגיע לידי משבר עמוק, קריסה, אלא לתת תמרור אזהרה.

ג'מאל זחאלקה: אני הצעתי את זה לפני כמה שנים לשר הפנים.

ג'מאל זחאלקה: אתה רואה שרשות מגיעה לגבול מסוים של חובות – אתה צריך להאיר לה אור אדום, לעצור כאן, לא להרשות יותר.

ג'מאל זחאלקה: אם רשות יכולה לחיות עם חוב של 30-20 מיליון, בסדר, אבל לא לתת לחוב הזה לתפוח עד 150 מיליון.

ג'מאל זחאלקה: מי שמשלם את העניין הזה זה האזרחים.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה שתהיה הקפדה יותר גדולה בעניין של מינהל תקין.

ג'מאל זחאלקה: אלה כולם פתרונות קטנים.

ג'מאל זחאלקה: הפתרון האמיתי העמוק הוא פיתוח.

ג'מאל זחאלקה: הסיבה המבנית העמוקה של המשבר של הרשויות המקומיות היא שהרשות המרכזית – השלטון מעביר לרשויות המקומיות שירותים שהם צריכים לספק ואין להם כסף לספק, אין תקציב לספק, והחוב תופח.

ג'מאל זחאלקה: הארנונה ברשויות המקומיות הערביות היא 88% מגורים, 12% מסחר ותעשייה.

ג'מאל זחאלקה: במגזר היהודי זה להיפך: 75% מסחר ותעשייה, ורק 25% מגורים.

ג'מאל זחאלקה: פה כל ההבדל.

ג'מאל זחאלקה: שלא יבואו ויעלו כאן שרי הממשלה, יגלגלו עיניים ויגידו: אתם לא גובים.

ג'מאל זחאלקה: נכון, יש בעיה, אבל היא שולית.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה העמוקה, הגדולה, היא שמקורות ההכנסה של הרשויות המקומיות הערביות הם דלים ביותר, והם עוד יותר דלים אם ניקח בחשבון את מצבן הסוציו-אקונומי.

ג'מאל זחאלקה: ידוע שההכנסה הגדולה של רשויות היא מארנונה של מסחר ותעשייה, לא ממגורים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים מענקי איזון; אנחנו מוכנים לוותר על כל מענקי האיזון אם תיווצר תשתית להכנסה עצמית ממסחר ותעשייה, כמו הרשויות היהודיות, שחלקן יש להן עודף תקציבי גדול מאוד, כי יש מסחר ותעשייה.

ג'מאל זחאלקה: הרי התקציב הוא תמצית המדיניות הכללית של הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רואה בתקציב, ולא בחוק ההסדרים, או בכל מה ששמענו בימים האלה, שום בשורה לאזרח הערבי, שהוא הנפגע העיקרי, שהוא נפגע הכי הרבה מהמשבר הכלכלי.

ג'מאל זחאלקה: כשמפטרים, מפטרים את הערבי ראשון.

ג'מאל זחאלקה: המשבר הכלכלי פוגע בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: יותר ממחצית הציבור הערבי הוא מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: באים ופוגעים בו יותר בחוק ההסדרים ובתקציב הנוכחי, כי האידיאולוגיה מאחורי חוק התקציב וחוק ההסדרים היא האידיאולוגיה שצריך להגן על בעלי ההון.

ג'מאל זחאלקה: זו האידיאולוגיה.

ג'מאל זחאלקה: זו לא מדיניות.

ג'מאל זחאלקה: יש אלטרנטיבות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: כאן, בתקציב הזה, לא ראינו את האלטרנטיבה האחרת, האמיתית, שיכולה להציל את מי שנפגע באמת מהמשבר הכלכלי.

ג'מאל זחאלקה: לא לנצל משבר כלכלי כדי להעביר אידיאולוגיה כלכלית חברתית שלפיה מה שמציל את הכלכלה ומה שמציל את החברה אחר כך לטווח רחוק זה עזרה לבעלי ההון, כי יהיה להם יותר כסף, ישקיעו יותר כסף, תהיה יותר עבודה.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר את הסיפור הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה שקר.

ג'מאל זחאלקה: זה התמוטט בכל העולם.

ג'מאל זחאלקה: תאצ'ר מתביישת בו.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד המקומות היחידים בעולם שחוזרים אחורה לניאו-ליברליזם ולתאצ'ריזם.

ג'מאל זחאלקה: תאצ'ריזם נוסח ישראל, שהוא יותר גדול – יותר גרוע מהתאצ'ריזם של תאצ'ר בבריטניה.

ג'מאל זחאלקה: יש אלטרנטיבה אחרת כדי להגן על האזרחים מפני המשבר הכלכלי.

ג'מאל זחאלקה: האלטרנטיבה היא ליצור מקומות עבודה.

ג'מאל זחאלקה: אני הצעתי, ואני שוב מציע, ואני אמשיך להציע – יש משבר כלכלי?

ג'מאל זחאלקה: הרי ידוע שהממשלה תשפוך כסף; כל ממשלה במשבר כלכלי תצטרך לשפוך כסף, כדי להניע את גלגלי הכלכלה.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא לאן שופכים אותו.

ג'מאל זחאלקה: כאן, בתקציב, ובחוקים האלה, מקצצים, מורידים מס הכנסה לעשירים, ומוסיפים מסים עקיפים, שפוגעים בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: האלטרנטיבה האמיתית זה להשקיע למשל בתשתיות.

ג'מאל זחאלקה: אני הצעתי את זה קודם.

ג'מאל זחאלקה: אני אחזור על עצמי, כי חשוב לחזור על זה, גברתי היושבת-ראש.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שגם את אישית תקשיבי למשפט אחד, שהוא משפט סיכום: אני קורא לממשלה לנצל את המשבר הכלכלי – מעז יצא מתוק.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, להשקיע בתשתיות הרעועות ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: ככה יהיו יותר מקומות עבודה, יצמצמו את האבטלה ויפתרו בעיה כרונית, שבה ההבדל בתשתיות בין היישובים הערביים ליישובים היהודיים הוא בסכום – הערכה כללית גסה – של 30 מיליארד.

ג'מאל זחאלקה: לפחות שיתחילו במשהו.

ג'מאל זחאלקה: מתי תיפתר הבעיה הזאת?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לנצל את המשבר כדי ליצור מקומות עבודה, כמה שיותר, באמצעות השקעה בתשתיות וגם אמצעים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יולי תמיר: תודה רבה לך.

יולי תמיר: חבר הכנסת זאב אלקין.

זאב אלקין: כמו לכולם.

דוד רותם: – – –

זאב אלקין: כן.

זאב אלקין: אני מתנצל בפני חבר הכנסת דוד רותם, אבל מה לעשות, זו החלטת הסיעה וזה הזמן של סיעת הליכוד.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, דרך אגב, למה את חושבת שזה מקום של האופוזיציה?

זאב אלקין: לפי מיטב זיכרוני, זו קואליציה.

יולי תמיר: כמו שנאמר פה בשקט, שיש לו רגשי גדלות, הוא חושב שהוא מנהל סיעה.

זאב אלקין: אוקיי.

זאב אלקין: זה כן.

זאב אלקין: זה שהוא מנהל את כולנו זה בטוח.

זאב אלקין: חברי חברי הכנסת, למעשה, הדיון הזה הוא השלבים הסופיים של דיונים מרתוניים שהיו כאן על חוק ההסדרים והתקציב, ועכשיו אנחנו עוסקים בפרק התקציב, וכבר נאמר כאן כמעט כל מה שאפשר להגיד בעד ונגד התקציב הזה, עד כדי כך שניסיתי להאזין – נדמה לי שאז דווקא חבר הכנסת דוד רותם היה במליאה – וצפיתי בדיון הער שהיה כאן

זאב אלקין: בבוקר אתמול וחברי כנסת כבר לא ידעו על מה לדבר ואז הם דיברו על מי היה כאן בשעה 01:00, מי היה בשעה 03:00, מי היה בשעה 07:00 ומי השר שהחליף את מי.

זאב אלקין: זה רק מראה שחלק מאוד משמעותי מהדיון המרתוני שהיה כאן, במקום להיות דיון אמיתי על חוק ההסדרים והתקציב הוא היה דיון לשמו.

זאב אלקין: חוששני שגם הדיון הזה בהסתייגויות לתקציב המדינה נועד בראש ובראשונה להיות דיון לשם הזמן ולשם ההסתייגויות שרוב רובם של חברי הכנסת, אם היו מעלים בדעתם שההסתייגויות שהגישו לתקציב יעברו, יכול להיות שהיו חושבים פעמיים אם להגיש את ההסתייגויות או לא.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שאני מצר על כך, כי התקציב הזה באמת ראוי לדיון משמעותי.

זאב אלקין: התקציב הזה נולד בתקופה מאוד לא פשוטה, בתקופה של משבר כלכלי, והוא מהווה ניסיון מאוד נועז ומאוד משמעותי של הממשלה מצד אחד להניח על שולחן הכנסת תקציב שמגובה כמובן ברפורמות כלכליות של חוק ההסדרים, שאמורות להוציא את המשק מהמשבר ואמורות לבנות תקציב במצב שבו הכנסות המדינה הולכות וקטנות.

זאב אלקין: זה לא סוד שברגע שיש משבר ההכנסות ממסים יורדות באופן דרמטי.

זאב אלקין: והממשלה הזאת נאלצת להתמודד עם הירושה שנותרה לה מהממשלה הקודמת, של גירעון עצום בתקציב המדינה.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי למישהו לא היה זמן לטפל במשבר הכלכלי.

זאב אלקין: הוא חיכה קודם לשאלה מה יקרה בחקירות האלה, אחר כך הוא חיכה מה יקרה במשא-ומתן המדיני עם אבו מאזן, אחר כך הוא חיכה מה יקרה במשא-ומתן על הגולן, אחר כך הוא חיכה, האם הכנסת תפזר את עצמה או לא, ואחר כך חיכה – האם מישהו יקים ממשלה או לא.

זאב אלקין: כך עברו חודשים על גבי חודשים של משבר כלכלי, וכשבסופם הסתיימו הבחירות והוקמה ממשלה חדשה היא מצאה לעצמה ירושה מצוינת עם בור תקציבי גדול מאוד שצריך לכסות אותו.

זאב אלקין: התקציב הזה בא מצד אחד כניסיון לכסות את הבור ולהניח על שולחן הכנסת תקציב אחראי, ומצד שני – להניח על שולחן הכנסת תקציב חברתי.

זאב אלקין: על פניו זה בלתי אפשרי.

זאב אלקין: בדרך כלל מקובל שכשיש משבר כלכלי לא ניתן לבנות תקציב חברתי ולא ניתן להוסיף לתקציבים חברתיים.

זאב אלקין: כולנו זוכרים מה התקציב שהכנסת נאלצה להצביע בעדו, כי לא היתה ברירה – באמת, לא היתה ברירה – בשנים של המשבר הכלכלי הקודם שנבע מסיבות פנימיות דווקא במדינת ישראל, מהסיבות של אינתיפאדה, המשבר של 2002 ו-2003.

זאב אלקין: כאן מונח לפנינו תקציב, שכל מי שמתבונן בו רואה שהוא תקציב חברתי.

זאב אלקין: על הפלא הזה של איך מצד אחד בונים תקציב בצמצום הכנסות ומצד שני כן מצליחים להגיע לתקציב שמוסיף לשכבות החלשות אנחנו לא מדברים, כי יש לנו הסתייגויות, פיליבסטר, ויש לנו כך וכך ויש לנו נושאים להתווכח עליהם.

זאב אלקין: אז למה לדבר על עיקר הדברים?

זאב אלקין: תסתכלו על התקציב הזה ומה יש בתוכו.

זאב אלקין: יש בתוכו הגדלה של קצבאות ילדים ודווקא הגדלה של קצבאות ילדים למשפחה ישראלית ממוצעת של שניים עד ארבעה ילדים, ולא דברים שהיו כאן

זאב אלקין: פעם – של הגדלת קצבאות ילדים אך ורק למשפחות ברוכות ילדים.

זאב אלקין: זו תוספת משמעותית לכל משפחה ובוודאי למשפחות החלשות.

זאב אלקין: זו תוספת שנאבקו עליה שנים, והנה זה מגיע דווקא בשנים של המשבר הכלכלי.

זאב אלקין: מה עוד יש כאן?

זאב אלקין: בתקציב הזה יש תוספת משמעותית לקשישים, ולא רק לכל קשיש וקשיש, אלא בתקציב הזה יש גם תוספת מיוחדת לקשישים הנזקקים, אלה שמקבלים השלמת הכנסה יחד עם קצבת הזיקנה.

זאב אלקין: אגב, זה ההישג הגדול של הכנסת.

זאב אלקין: זה קרה כאן בכנסת.

זאב אלקין: דווקא בתקציב שהגיע לכאן מהממשלה היתה תוספת אחידה לכל הקשישים, והכנסת – ובוועדת העבודה והרווחה – החליטה והתאחדה סביב ההחלטה הזאת, שכשיש מצב בשינוי מסוים להביא לתוספת גדולה לקשישים נזקקים, סדר-גודל של כ-150 שקל לקשיש, בממוצע.

זאב אלקין: זו תוספת משמעותית מאוד לאנשים האלה.

זאב אלקין: סכום של 100–150 שקל בחודש זה חלק מאוד גדול מהתקציב שלהם, שממנו הם מתקיימים.

זאב אלקין: זה מה שהובילה הכנסת הזאת בתקציב, וזה מגיע לכאן דווקא בשנים של המשבר הכלכלי.

זאב אלקין: בתקציב הזה ובחוק ההסדרים הזה יש קרן סיוע למפעלים במצוקה, שאמורה לעזור למפעלים לשמור על מקומות עבודה של אנשים.

זאב אלקין: אפשר להמשיך את הרשימה הזאת סעיף אחרי סעיף.

זאב אלקין: התקציב הזה מביא אתו בשורה חברתית דווקא בשנה שהיא קשה מאוד.

זאב אלקין: כמובן שיש לכך מחיר.

זאב אלקין: כל אחד שמתבונן בתקציב המדינה רואה: אי-אפשר גם להניח על שולחן הכנסת תקציב חברתי וגם לשמור על יעדי גירעון סבירים.

זאב אלקין: אף אחד מאתנו לא חולם על יעדי גירעון נורמליים למדינת ישראל.

זאב אלקין: 5.5% או 6% הם יעדי גירעון קשים, אבל הם עדיין במסגרת הסביר.

זאב אלקין: אם היינו פורצים את זה, היינו מגיעים כאן למשבר ענק.

זאב אלקין: איך עושים את זה?

זאב אלקין: כמובן המחיר המסוים שנאלצים לשלם זה הקיצוץ במשרדי הממשלה.

זאב אלקין: נכון שכל מי שמסתכל כאן בתקציב רואה שיש קיצוצים במשרדים כאלה או אחרים, קיצוצי flat, קיצוצים רוחביים, שדרך אגב גם הם יכלו להיות הרבה יותר קשים.

זאב אלקין: דרך אגב, אין לי ספק שחלק מהקיצוצים האלה ידרשו טיפול לאחר מכן.

זאב אלקין: אף אחד כאן לא בא להגיד שהתקציב מושלם.

זאב אלקין: זה ברור וזה קורה כל שנה.

זאב אלקין: יש עוד נושאים שידרשו את הטיפול של הממשלה – נמצא כאן השר אדלשטיין – וידרשו את הטיפול של הכנסת גם לאחר אישור התקציב.

זאב אלקין: למשל נושא שמדובר בו רבות בימים האחרונים הוא קליטת מדענים עולים, קמ"ע, שבאופן מסורתי מדי שנה, מלבד בסיס התקציב, דורש השלמה במהלך השנה כדי לשמור על התוכנית הזאת.

זאב אלקין: אין לי ספק שדווקא – – –

יולי תמיר: חבר הכנסת אלקין, אם תרשה לי, דווקא בנוכחות השר אדלשטיין, נראה לי שזה אולי אחד הדברים הכי מפתיעים שלא תוקנו עוד לפני שהתקציב עבר, כי כמו שאתה יודע האנשים האלה נמצאים בחוסר ודאות לגבי המשך העסקתם בשנה הבאה, ואם זה יטופל בעוד שמונה או שישה חודשים מצבם – – –

דוד רותם: – – –

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: אין לי ספק שזה לא יטופל בעוד שמונה חודשים.

זאב אלקין: דרך אגב, גברתי היושבת-ראש, דווקא את כשרת הקליטה לשעבר יודעת היטב שבסעיף הזה כבר שנים רבות בסיס התקציב מביא רק חלק מהתקציב – – –

יולי תמיר: אבל כל שנה מצליחים לפני חידוש ההעסקה של המדענים לחדש את זה.

זאב אלקין: נכון, ואין לי ספק שזה יקרה גם הפעם.

יולי תמיר: – – –

זאב אלקין: יושב כאן השר אדלשטיין, שבזמן כהונתו כשר הקליטה הושקה התוכנית הזאת והופיעה לאוויר העולם.

זאב אלקין: אין לי ספק שבתור חבר הממשלה הוא גם ידאג לכך שהיא תוכל להתקיים.

זאב אלקין: אין לי ספק שגם ראש הממשלה, שבזמן כהונתו כראש ממשלה התוכנית הזאת הופיעה למעשה, ידאג להמשך קיומה.

זאב אלקין: אני בטוח שהממשלה בשבועות הקרובים תמצא לכך פתרון.

זאב אלקין: דרך אגב, לתומי חשבתי שיש פתרון, כי בהסכם הקואליציוני בין הליכוד לישראל ביתנו שמונח על שולחן הכנסת מופיע שצריכה להופיע שם השלמה.

זאב אלקין: אבל אם זה לא יספיק או שישראל ביתנו תחליט שיש צרכים אחרים שהיא תרצה להפנות אליהם את הכסף הקואליציוני, אין לי ספק שראש הממשלה והממשלה ידעו לטפל בבעיה הזאת ותוכנית קמ"ע לא תיסגר.

זאב אלקין: אפשר להביא עוד דוגמאות.

יולי תמיר: דבריך נרשמים בפרוטוקול.

זאב אלקין: בוודאי.

יולי תמיר: חשיבותם רבה.

זאב אלקין: יש עוד דוגמאות שבוודאי ידרשו את הטיפול גם לאחר אישור התקציב כאן בכנסת.

זאב אלקין: אבל כאשר אני מביט בהסתייגויות הרבות לתקציב הזה, אני שואל את עצמי: יכול להיות שאנחנו צריכים לשנות קצת את הצורה של הגשת הסתייגויות.

זאב אלקין: מה קורה?

זאב אלקין: כמעט כל הסתייגות כאן היא להוסיף – להוסיף פה ולהוסיף שם ולהוסיף פה ולהוסיף שם.

זאב אלקין: אף אחד לא מציע מאיפה לקחת.

זאב אלקין: בסופו של דבר, גבולות התקציב אינם גומי.

זאב אלקין: הפעם הממשלה הביאה לכנסת הצעה, שאם היו מביאים לפני שנה או שנתיים האופוזיציה היתה אומרת: אם רק יעשו את זה, אנחנו כולנו נתמוך בתקציב.

זאב אלקין: כולנו זוכרים כאן את הוויכוחים שהיו לגבי כמה תוספת וכמה גידול יהיו בתקציב של הצעות ממשלה.

זאב אלקין: אמרו 1%, ואמרו, יהיה 1.7%, וזה מהפך וזה יספיק להכול – נלך על זה.

זאב אלקין: הממשלה הקודמת הגיעה ל-1.7%, ואמרו, 1.7% לא מספיק.

זאב אלקין: אם נגיע ל-2% ומשהו, זה יהיה חלום ונוכל לכסות את כל הצרכים.

יולי תמיר: הממשלה הקודמת הגיעה ל-1.7% פלוס קופסה שהביאה אותו ל-3% פסיק משהו.

זאב אלקין: קופסה של הוצאות המלחמה.

זאב אלקין: זה לא עזר לצרכים החברתיים דאז.

יולי תמיר: אבל זה – גם הפעם יש – – –

זאב אלקין: כאן, בתקציב הזה, מביאים לנו, ומזמן חצו את ה-2%.

זאב אלקין: הממשלה הזאת הגיעה ל-3% בגידול הוצאות הממשלה.

זאב אלקין: והנה פלא, שוב היא מותקפת על כך שזה לא מספיק לצרכים חברתיים.

זאב אלקין: הרי זה הסוד של התקציב הזה.

זאב אלקין: הסוד של התקציב: איך הצליחו להגיע לתקציב חברתי בתקופה של המשבר?

זאב אלקין: הגדילו את קצב הגידול של הוצאות הממשלה.

זאב אלקין: והנה זה מגיע לכנסת, וזו מהפכה של הממשלה הזאת, וכל מי שקם וצעק שנים רבות: אם זה יקרה, כולנו נצביע בעד התקציב – ואני זוכר את חבר הכנסת חיים אורון נלחם על המספר הזה מלחמת קודש – הנה זה מגיע, ולא שמעתי שהוא מדבר על זה.

זאב אלקין: לא שמעתי דברי שבח לממשלה.

זאב אלקין: זה נעלם לאן שהוא.

זאב אלקין: אז כדאי שנהיה כנים עם עצמנו.

זאב אלקין: כדאי שנראה את המהפכות החברתיות שיש כאן בתקציב הזה, וכדאי שכשאנחנו כאן מנהלים ויכוחים ומלחמת קודש ואומרים, הנה, רק אם זה יקרה, כולנו נהיה בעד – כדאי שנזכור שלפעמים מגיעה ממשלה שגם עושה את זה, ואז עומדים חברי כנסת מהאופוזיציה וכבר לא יודעים את מה לבקר, ואז מגישים אין-ספור הסתייגויות שאף אחת מהן לא אומרת מאיפה לקחת.

זאב אלקין: אף אחד מהם לא חולם איפה זה יעבור.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, דרך אגב, יש פה סעיף אחד שאמרו מאיפה לקחת.

זאב אלקין: כמה חברי כנסת הציעו לקצץ בתקציב הכנסת בכל מיני סעיפים, למשל בסעיף נסיעות לחו"ל של חברי הכנסת.

זאב אלקין: אני דווקא שוקל שאולי כדאי לתמוך, ואני רק מפחד שהם עצמם ימשכו מייד את ההסתייגות אם זה יקרה.

זאב אלקין: בואו ונהיה רציניים.

זאב אלקין: בואו ונקיים דיון רציני על התקציב.

זאב אלקין: המדינה צריכה תקציב.

זאב אלקין: נשמור את הפיליבסטר להזדמנויות נאותות יותר.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: דיברת בשכנוע עצמי רב.

יולי תמיר: חבר הכנסת נחמן שי מסיעת קדימה.

יולי תמיר: שבע דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הזה יכול להביא – – – לשרים.

יולי יואל אדלשטיין: כל השרים יתמכו בסעיף זה.

יולי יואל אדלשטיין: אז, אפשר – – –

זאב אלקין: דרך אגב – – – לממשלה לתמוך בהסתייגות.

יולי תמיר: אם הם יתמכו, איך הם יתקזזו?

יולי תמיר: זה לא כל כך פשוט.

יולי תמיר: תמיד תחשוב צעד אחד קדימה.

יולי יואל אדלשטיין: את יודעת מה זה.

יולי יואל אדלשטיין: באמת.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר בי.

יולי תמיר: ראית כמה מהר שכנעתי אותו לחזור בו?

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הנס כריסטיאן אנדרסן נולד באפריל 1805.

קריאה: – – –

נחמן שי: הנס כריסטיאן אנדרסן הוא סופר דני ידוע.

נחמן שי: הוא חי 70 שנה וכתב סיפורים נפלאים.

נחמן שי: אחד הסיפורים שלו נקרא "בגדי המלך החדשים".

נחמן שי: הוא מספר על מלך שאהב מאוד בגדים חדשים, ושני רמאים התבקשו לתפור לו איזושהי חליפה חדשה: חליפה מיוחדת, שרק האנשים החכמים והרגישים ביותר יוכלו לראותה.

נחמן שי: אבל למעשה הם לא טוו לו שום חליפה, והם רק שלחו אותו, לא נעים לומר, עירום.

נחמן שי: אבל גם כל היועצים לא רצו לספר לו מה מצבו, כי הם חששו שיאמרו שהם טיפשים, כי הם לא רואים את הבגד המיוחד שעשו עבורו.

נחמן שי: וכך המלך לבש את הלא-בגדים שלו ויצא לתהלוכה ברחובה של עיר.

נחמן שי: כולם מחאו כפיים, כי אסור להגיד שלא רואים שום דבר, והיו בטוחים שמי-יודע-מה.

נחמן שי: רק ילד אחד נחמד, תמים, אמר פתאום: אמא, המלך לא לובש בגדים בכלל.

נחמן שי: המלך הוא עירום.

נחמן שי: אני מניח שהיושבת-ראש מכירה את הסיפור הזה.

נסים זאב: האופוזיציה היא הילד החכם – – –

נחמן שי: במקרה הזה, חבר הכנסת נסים זאב, לך יש ניסיון עם ילדים עירומים, לפעמים, בהקשר אחר.

נחמן שי: אז אני רוצה לומר לכם שהכנסת היא עירומה.

נחמן שי: אם זה נקרא דיון על תקציב, מוטב שנקרא לזה בשמו האמיתי של העניין: המלך הוא עירום.

נחמן שי: פה אין דיון תקציב.

נחמן שי: יש נטייה בכנסת, ואני שמח על ההזדמנות שיש לי לומר אותה, לעצור בדרך כלל בשלב הזה, שאני נמצא בו, ולהגיד: אבל, אתה, אדוני המכובד, חבר כנסת חדש; אתה צנחת אתמול מאיזשהו כוכב לכת מרוחק, אתה באמת לא יודע; אז עכשיו נסביר לך – ומתחיל איזשהו הסבר ארוך.

נחמן שי: היה לי גם שיעור כזה קצר הבוקר עם יושב-ראש הכנסת.

נחמן שי: גם הוא הפסיק את הדיון ולימד אותי איך נעשה תקציב של משרד.

נחמן שי: אבל מה לעשות שעבדכם הנאמן כבר שימש פעם מנכ"ל של משרד ממשלתי, ועשר שנים הייתי מנכ"ל של רשות ממשלתית – הצניחה מהירח לא היתה מגובה רב, היא מגובה קטן.

נחמן שי: אני מבין שניים-שלושה דברים בכך.

נחמן שי: אני אומר לכם שאני נדהם לגלות שבתקציב השנה הבאה, שהוא במקרה התקציב לשנתיים הבאות – שנה וחצי – לא היה שום דיון בשום מקום.

נחמן שי: חשבתי שאולי לא הייתי פה בזמן האחרון, ובדקתי.

נחמן שי: אני מגיע לבית הזה בין הראשונים, ויוצא בין האחרונים, כל יום עד היום הזה.

נחמן שי: לא היה דיון.

נחמן שי: אז איך הכנסת תאשר היום את תקציב המדינה?

נחמן שי: איך היא תקבע את המדיניות הכלכלית של מדינת ישראל לשנתיים הקרובות?

נחמן שי: איך?

נחמן שי: הרבה אנרגיה הושקעה בשבועות האחרונים בחוק ההסדרים.

נחמן שי: אני מתחיל לחשוב שחוק ההסדרים הוא אחת ההטעיות הכי מעניינות שיש.

נחמן שי: מכוְונים את כל האנרגיה לפינה אחת מסוימת, והכול הולך לשם, ובינתיים, בשקט, מחליק מתחת לבטן תקציב המדינה.

נחמן שי: אתה מתעורר בבוקר ואתה אומר: וואו, הנה עכשיו הגיעה שעת תקציב.

נחמן שי: מה נעשה אתו?

נחמן שי: מי מסוגל לקרוא את הספרים האלה?

נחמן שי: מי מסוגל להבין מה כתוב בהם?

נחמן שי: כך הם נשלחים לדרך.

נחמן שי: גברתי היתה שרה שהחזיקה, נדמה לי, את התקציב השני בגודלו, אז אני מניח שהיא היתה שותפה לזה, אבל גם אני לא מניח שהיא היתה יכולה להשתלט על מלוא היקפו של התקציב העצום הזה.

נחמן שי: אבל הכנסת הזאת היום תאשר את התקציב, כי מכונת המלחמה הזאת, שהקואליציה בנתה, תאשר כל דבר.

נחמן שי: היא תאשר אותו מהמלה הראשונה עד המלה האחרונה, וגם כנראה מהמלה האחרונה עד הראשונה, והכול יהיה בסדר.

נחמן שי: ומי בסוף ייתן דין וחשבון על זה?

נחמן שי: למה אף אחד לא אומר את האמת – שהמלך הוא עירום?

נחמן שי: האמת היא שזה לא נכון; עמדו קודם לפני שניים, יושב-ראש ועדת הכספים, שבעצמו, אני צריך להודות, הודה שהוועדה שלו לא עשתה שום דבר בעניין הזה.

נחמן שי: בקושי שישה-שבעה משרדי ממשלה ביקרו אצלה.

נחמן שי: אחר כך עלה חיים אורון, והוא חבר בית-הלורדים – יש פה גם כנסת וגם בית-לורדים, וגם את זה גיליתי – וכשחבר בית-הלורדים חיים אורון אומר, צריך להאמין לו.

נחמן שי: אז הוא אמר: לא היה שום דיון על תקציב המדינה.

נחמן שי: נכון שהשעון מתקתק, ו-15 ביולי מגיע ומוכרחים להחליט.

נחמן שי: לא היה דיון.

נחמן שי: זו בושה שאני לא יכול למצוא לה מלים מתאימות.

נחמן שי: לכן הבאתי את האגדה הנחמדה של הנס כריסטיאן אנדרסן, שכנראה לפני 140 או 150 שנה ידע לומר את מה שאני מתקשה לומר לכם – שהמלך הוא עירום.

נחמן שי: המלך הוא עירום.

נחמן שי: יש לי עוד שתי דקות לומר עוד שני עניינים שעלו פה לאחרונה, ואני חושב שלא אצא פטור אם לא אומר זאת.

נחמן שי: אחד בהקשר הזה של לזרות חול בעיני הציבור, כולל בעיני הכנסת – וזה סיפור המטפלות והנשים העובדות.

נחמן שי: המדינה הזאת לא באמת רוצה שיהיה שוויון לנשים.

נחמן שי: היא רק ממלמלת כל מיני הבטחות.

נחמן שי: אם היא היתה רוצה היא גם היתה משלמת 2 מיליארדי שקלים, כמו שהיא עושה להקצבות לילדים, ואת זה עושים מייד, ולא דוחים את הנשים העובדות בתירוצים לא תירוצים לשנה, שאני מבטיח לכם – אם כולנו נזכה להיות בכנסת – שאז הפעלת הדבר הזה תידחה, ובינתיים הנשים צריכות לממן מכספן את המטפלות ואת הילדים שלהן אם הן רוצות לעבוד.

נחמן שי: זה בדיוק הדחף ההפוך ליציאה לעבודה.

נחמן שי: זה לומר להן: אל תלכו לעבוד.

נחמן שי: תישארו בבית.

נחמן שי: כשאתן נשארות בבית, לעולם לא תגיעו לא למשכורת של 10,000 ולא למשכורת – הכי מצחיק הוא שמעל 20,000 שקל נותנים להן הטבות רציניות.

נחמן שי: מי מגיעה בכלל למשכורת של 20,000 שקל?

נחמן שי: ואיך הן יגיעו למשכורת של 20,000 שקל אם לא יתחילו ב-5,000?

נחמן שי: צר היה לי לראות שגם יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה תמכה בזה באיזשהו טריק שנעשה עם שר האוצר, והעניין הזה נמחק, וגם צפצפו באותה הזדמנות על בג"ץ, ויצאו לדרך.

נחמן שי: זה דבר אחד שעשו בהסכמה מלאה.

נחמן שי: הדבר השני הוא הפרטת הקרקעות.

נחמן שי: אני רוצה להקריא לכם מכתב שקיבלתי הבוקר.

נחמן שי: קיבלתי מאות אימיילים, כמוכם, ואני עונה על כולם, ובאופן אישי.

נחמן שי: אקרא לכם, ואז אברח מהדוכן, וזה ייקח עוד עשר שניות: "שמי מורן אלמוג, בן 31, טייס במילואים בחיל האוויר וכיום סטודנט לרפואה.

נחמן שי: מצד אבי אני דור רביעי בארץ.

נחמן שי: סבו של אבי היה חלוץ בעלייה השלישית וממקימי קיבוץ עין-חרוד.

נחמן שי: מצד אמי אני דור שלישי לשואה.

נחמן שי: סבי זיכרונו לברכה שרד את מחנה דכאו ואף זכה ללוות אותי במסע חזרה לזוועות במסגרת משלחת צבאית – – – פתחתי בנימה זו מכיוון שבכל נימי נפשי אני קשור למדינה הזאת, אוהב אותה, משרת אותה ותורם לה.

נחמן שי: גדלתי על סיפורי הפלמ"ח ותרתי את הארץ לאורכה ולרוחבה – – – כיום, כשממשלת ישראל מנסה להעביר חוק אשר יאפשר הלכה למעשה למכור את המדינה שלי לידי ידיים פרטיות, אני פונה אליך בתחינה – הצבע נגד.

נחמן שי: אם נותרה עוד טיפה של שפיות במציאות הבלתי-אפשרית של הפוליטיקה הישראלית, מי ייתן שזו תהיה העת בה היא תתגלה.

נחמן שי: אסור שהחוק יעבור.

נחמן שי: בברכה, מורן אלמוג".

נחמן שי: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה לך.

יולי תמיר: חבר הכנסת דוד רותם.

יולי תמיר: חמש דקות.

נסים זאב: הבנו מי הילד.

נסים זאב: לא הבנו מי המלך.

נחמן שי: הממשלה היא המלך.

יולי תמיר: אני מוכרחה להגיד שזה דיון מאוד ספרותי.

יולי תמיר: קיבלנו את אבן ח'לדון, הרמב"ם, סילברסטיין, אנדרסן – אנחנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק על התקציב עוד לא שמעתי.

יולי תמיר: כן, אבל העשרנו את עולמנו הספרותי ביומיים האחרונים.

דוד רותם: גברתי, כבר עברה לי דקה.

יולי תמיר: נשיב לך את הדקה.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הייתי רוצה להתחיל דווקא בדברים שסיים בהם חבר הכנסת נחמן שי בנושא הפרטת הקרקעות.

דוד רותם: חבר הכנסת שי, אי-אפשר מצד אחד לבוא ולומר שקרקעות ישראל שייכים לכל אזרחי מדינת ישראל ולתמוך בפסקי-דין שמחייבים את הקרן הקיימת לבוא ולהעביר את קרקעות העם היהודי לכל אזרח במדינת ישראל, וזה על-פי עקרון השוויון, ומאידך גיסא לבוא בטענות ולומר, לא צריך להפריט את הקרקעות.

דוד רותם: משום שאם הקרקעות אינן שייכות לעם היהודי, למה צריכה מדינת ישראל להחזיק קרקעות?

דוד רותם: למה לא יבואו כל אזרחי מדינת ישראל ויקבלו את הקרקעות?

דוד רותם: למה אני צריך, כאשר אני רוצה למכור את הבית שלי, לפנות למינהל מקרקעי ישראל ולשלם דמי הסכמה?

דוד רותם: אחר כך אני צריך ללכת ולעבור את כל הפקידים, על כל פרגולה, על כל מרפסת ועל כל העברה – אין בזה היגיון.

דוד רותם: אני מסכים שאסור להפריט את קרקעות המדינה.

דוד רותם: אני חושב שאסור להפריט את אדמות המדינה, משום שאדמות המדינה, אדמות העם היהודי, הן הנכס האסטרטגי שיאפשר לנו לשמור על מדינת ישראל כמדינה יהודית.

דוד רותם: ולכן אני חושב שאסור, ולא מפני שאני חושב שלאזרחי מדינת ישראל יהיו קרקעות, ולא בגלל בעלי ההון, אלא מפני שאני חושש מהשתלטות עוינת על אדמות המדינה.

נחמן שי: בסדר.

דוד רותם: ולכן אני טוען שצריך היה לחשוב היטב איך לשים מגבלות על כך שבאמת רק אזרחים במדינת ישראל יוכלו ליהנות מהבעלות, ולא בעלי הון, לא בעלי עסקים, ולא לפגוע הן בנכס האסטרטגי הזה והן באיכות החיים של כולנו – –

נחמן שי: בשורה התחתונה אני מסכים.

דוד רותם: בשורה התחתונה אני מסכים אתך ולא מטעמך.

נחמן שי: בסדר, יש פה מגוון של טעמים.

דוד רותם: בסדר.

נחמן שי: היו בוועדת הכלכלה בדיונים עשרות נציגים של ארגונים מכל קצווי הקשת הפוליטית.

דוד רותם: אני מסכים.

נחמן שי: כולם התנגדו.

דוד רותם: אני מסכים.

דוד רותם: – – אף שאפשר היה לפתור את הבעיה, ואני חושב שאפשר לפתור את הבעיה, על-ידי כך שאנחנו נקבע שגם בחכירה אפשר להעביר את הזכויות לאזרח ישראלי אחר ללא דמי הסכמה וללא הסכמות, ואפשר לקבל רשיונות והיתרי בנייה בלי צורך בהסכמות.

שלי יחימוביץ': לא מוכנים לפשרה הזאת.

יולי תמיר: האם תצביע נגד לכן?

דוד רותם: אני עוד לא יודע איך אני אצביע.

דוד רותם: הרי זה לא היום, זה רק ביום שני, ואני מקווה – – –

שלי יחימוביץ': הם לא מוכנים לרעיון הזה שלך בשום פנים ואופן.

דוד רותם: כשאת אומרת לי: הם לא מוכנים – מי – – –

שלי יחימוביץ': הם זה אומר ראש הממשלה בנימין נתניהו, שההצעה הזאת הובאה לפניו והוא פסל אותה על הסף.

דוד רותם: אז אני חושב שהוא טועה, מה אני יכול לעשות.

יולי תמיר: – – – קואליציה נדירה שאולי תביא לשינוי.

נחמן שי: תעזור לנו.

דוד רותם: יש דבר נוסף שאני רוצה לומר בנושא התקציב.

דוד רותם: יש בתקציב הזה דברים חיוביים, ואי-אפשר להסתכל עליו כמקשה אחת ולהגיד: הכול לא טוב.

דוד רותם: יש בו דברים חיוביים.

דוד רותם: אני חושב שיש בו כמה נושאים שיקדמו את התעסוקה, יש נושאים שיקדמו את הפריפריה, וגם עליהם צריך לדבר ולהסתכל עליהם בעיניים אמיתיות ולדון לכף זכות.

דוד רותם: אבל יש דבר אחד שמפריע לי בתקציב הזה, וזה חוסר ההבנה לגבי מערכת המשפט.

דוד רותם: אני לא רוצה להתייחס באופן כללי, אבל אני חושב שכמות השופטים, המקומות שבהם יושבים השופטים ומבני בתי-המשפט – חסרים במדינת ישראל.

דוד רותם: אני רוצה להתייחס רק במשפט אחד, כי לא נשאר לי עוד הרבה זמן, לדברים שאמר פה חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד רותם: מותר לבקר פסקי-דין של בית-משפט.

דוד רותם: אבל, גברתי היושבת-ראש, צריך לבקר אותם לפחות אחרי שקוראים אותם.

דוד רותם: הרי חבר הכנסת טיבי עמד כאן, הפעיל לחץ מוסרי כביכול על אנשי הפרקליטות, תגישו ערעור, כשהוא לא קרא את פסק-הדין.

דוד רותם: הוא קרא באינטרנט כותרת ראשית, ומייד הוא תוקף את בית-המשפט.

דוד רותם: יש לו כבר טענות שבית-המשפט הוא גזעני, וזה דבר שהוא פסול.

דוד רותם: אם היה חבר הכנסת טיבי קורא את פסק-הדין והיה אומר, טעה השופט בזה – מקובל עלי.

דוד רותם: מותר לתקוף.

דוד רותם: אבל חבר הכנסת טיבי אפילו לא קרא את פסק-הדין, והוא כבר תוקף את מערכת המשפט.

דוד רותם: אני חושב שמערכת המשפט בישראל נמצאת במצב שאסור לנו לתקוף אותה רק כדי לתקוף אותה, ורק כדי שאנחנו נוכל להגיד: אנחנו מגינים בפני גזענות.

דוד רותם: אין בפסק-הדין הזה גזענות.

דוד רותם: פסק-הדין הזה, יכול להיות שאפשר לחלוק עליו, אבל פסק-הדין הזה ניתן על-ידי שלושה שופטים מתוך החומר שעלה בפניהם.

דוד רותם: לא צריך להפעיל לחץ פיזי לא מתון ולא לא-מתון על פרקליטות המדינה, כדי שתגיש ערעור.

דוד רותם: צריך לזכור שיש מדינות מאוד מתוקנות בעולם שבהן המדינה לא יכולה לערער על זיכוי.

דוד רותם: יכול להיות שגם במדינת ישראל הגיע הזמן שנאמץ את הגישה הזאת.

דוד רותם: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי תמיר: שלוש דקות.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בחרתי לדבר בזמן הקצר שיש לי על שני נושאים חשובים: האחד, נושא החינוך והשני – שירותי הדת היהודיים.

דוד אזולאי: אנחנו נמצאים בתקופה כל כך קשה, וכמעט אפשר לומר, בכל פעם שמדברים על תקציב, אנחנו יודעים שחלק הארי של התקציב הולך לנושאי ביטחון.

דוד אזולאי: המדינה נמצאת במצב של עימות עם שכניה.

דוד אזולאי: המדינה נמצאת במתח ביטחוני לאורך כל השנים.

דוד אזולאי: אבל עם זאת, אסור לנו להתעלם מהצרכים החברתיים, כאשר אנחנו שומעים השכם והערב על אלימות בבתי-ספר, על אלכוהול, סמים.

דוד אזולאי: אתה שואל את עצמך, לסדום היינו, לעמורה דמינו?

רוני בר-און: לא, אל תעליב את סדום ועמורה.

דוד אזולאי: אתה אומר, סדום ועמורה, שם עוד נחשב טוב לעומת מה שקורה אצלנו היום.

רוני בר-און: – – –

דוד אזולאי: אני שמח, אדוני שר האוצר לשעבר, שאנחנו במצב יותר גרוע ממה שבסדום ועמורה.

דוד אזולאי: אני שמח שאתה מקבל את הפירוש שלי, אבל באמת, הנושא עצוב.

יולי תמיר: בכל מקרה, שמחה גדולה אין כאן.

דוד אזולאי: ודאי.

דוד אזולאי: אף אחד לא יכול להתפאר, כי כאשר האש מתפשטת, היא פוגעת בכולם ללא הבחנה.

דוד אזולאי: ולכן, אני חושב שהגיע הזמן שמדינת ישראל תשנה את העדיפויות שלה ותקבע שהחינוך הוא בראש מעיינינו.

דוד אזולאי: כאשר מדובר על חינוך במדינת ישראל, צריך להיות קודם כול חינוך יהודי לערכים יהודיים.

דוד אזולאי: אני חושב שזה אחד הדברים שאנחנו צריכים לטפח כאשר בני-נוער גדלים ואינם מכירים את המסורת של היהדות, אינם מכירים את עברנו המפואר.

דוד אזולאי: אני חושב שזה אחד הדברים שצריך להדאיג את כולנו, מפני שלא יעלה על הדעת שתלמיד שלומד בבית-ספר תיכון – וכאשר מגיעים לתוצאות הבגרות אנחנו רואים את הירידה הדרסטית בתוצאות מבחני הבגרות.

דוד אזולאי: אותם תלמידים שאנחנו שואלים אותם, מי היו האבות הקדושים?

דוד אזולאי: מי היו 12 השבטים?

דוד אזולאי: מה זה "שמע ישראל ה' אלוקינו ה' אחד"?

דוד אזולאי: כאשר תלמידים כאלה, לצערנו הרב, לא מתמצאים ואינם בקיאים בנושאים האלה, אני חושב שזה צריך להדאיג כל אחד ואחד מאתנו, ולא חשוב מהי השקפת עולמו.

דוד אזולאי: מפני שגם אלה שאינם שומרים תורה ומצוות, אנחנו מכירים אותם, אבל יש להם ערכים כלשהם שעוד קיבלו מבית אבא.

דוד אזולאי: אבל הדור הצעיר גדל בלי שום ערכים, בלי שום דברים שקיבל מבית אבא.

דוד אזולאי: אלו דברים שצריכים להדאיג אותנו.

דוד אזולאי: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו דואגים לתת עוד כוח למשטרה כדי שתפעיל כל מיני תקנות, כל מיני חוקים – – –

יולי תמיר: חבר הכנסת אזולאי, דבריך חשובים, אבל זמנך – – –

דוד אזולאי: אני כבר מסיים.

דוד אזולאי: אנחנו עושים הכול על מנת שאותם גורמים יפעלו כדי למנוע את האלימות, כדי למנוע את הסמים, כדי למנוע את האלכוהול.

דוד אזולאי: אבל אנחנו צריכים לעסוק בעיקר.

דוד אזולאי: העיקר הוא לא לבנות בית-חולים על-יד הגשר, אלא לבנות גשר חדש, על מנת שנוכל לגדל פה דור של נערים שיש להם זיקה ליהדות.

דוד אזולאי: תודה רבה, גברתי.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נמצא.

יולי תמיר: חבר הכנסת יעקב כץ.

יולי תמיר: חמש דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

יולי תמיר: מזכירות הכנסת אולי תודיע לחברי הכנסת הרשומים שזמנם קרב ובא.

יולי תמיר: לוח הזמנים הלוא מתקצר, ואנשים לא ממש יודעים מתי – – –

יעקב כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, גם אני רוצה לברך את שי דרומי, ולומר לו, הזיכוי שלך בבית-המשפט היום בבאר-שבע הוא זיכויה של מדינת ישראל כולה.

יעקב כץ: כולנו מתפללים שבתי-המשפט בישראל ימשיכו לשפוט משפטי צדק – כמו שמסתיים פרק א' בפרקי אבות: על שלושה דברים העולם קיים, על האמת, על הדין ועל השלום.

יעקב כץ: סיעתנו, האיחוד הלאומי, הגישה הסתייגות מיוחדת בנושא מגורשי גוש-קטיף בתקציב משרד השיכון, סעיפים 70–71 – להגדיל את הסכומים המיועדים לשיכונם ולשיקומם של אלפי היהודים שנפגעו בגירוש האחרון.

יעקב כץ: אנחנו עוד מעט, עוד כמה שבועות, עוד שבועיים, מציינים ארבע שנים לגירושם ולעקירתם של אלפי היהודים מגוש-קטיף.

יעקב כץ: אני רציתי לומר שבצורה פרדוקסלית – אני לא יודע למה אריק שרון, ראש הממשלה לשעבר, שהיה יהודי שהיה בקי בתאריכים, התעקש לגרש את היהודים דווקא ממש – הוא רצה לעשות את זה בהתחלה בתשעה באב, אבל לאחר מכן הוא דחה את זה ליום אחד לאחר מכן.

יעקב כץ: כל כך הרבה דברים רעים קרו לנו בתשעה באב – חמישה דברים.

יעקב כץ: גם חרב הבית, גם חטא המרגלים, דברים רעים שקרו לנו בשבעה-עשר בתמוז.

יעקב כץ: יכול להיות שעכשיו שאנחנו נמצאים בימים של בין המצרים, אולי זו הזדמנות, במקום שקלקלנו לתקן, אחרי שראינו מה שקרה למגורשים בשנים האחרונות – ההתפרקות של רבות מהמשפחות, מצב הילדים, המצב הנפשי, המצב הכללי שלהם.

יעקב כץ: אנחנו מצפים שסיעות הליכוד והבית היהודי וש"ס ואגודה, כולן יחברו אלינו לתיקון הסעיף הזה, ושנוכל להגדיל במקצת את הסכומים כדי שנוכל להרבות שמחה אצל המשפחות הללו.

יעקב כץ: תודה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

יולי תמיר: חמש דקות.

ניצן הורוביץ: גברתי, תודה, חברי חברי הכנסת, יום הגשת התקציב לאישור מליאת הכנסת אמור להיות השיא של עבודת בית-המחוקקים, בית-הנבחרים במדינה דמוקרטית מתוקנת.

ניצן הורוביץ: לצערי, היום הזה מציין יותר מכול את השפל בעבודת בית-המחוקקים ובעבודת הכנסת, ולאו דווקא בגלל הכנסת.

רוני בר-און: אני מציע לך שלא תתפאר שזה השפל – – –

ניצן הורוביץ: אתה טוען שעוד יבואו שפלים נוספים.

רוני בר-און: אתה איש אינטליגנטי עם דמיון עשיר, אבל המציאות פה חזקה מכל דמיון.

ניצן הורוביץ: לצערי, אני חושב שיש משקל לחשש הזה.

ניצן הורוביץ: ובכל זאת, אולי אני נאיבי, אבל היו לי ציפיות שבנושא כל כך גורלי, מכריע, כמו תקציב המדינה, שהוא הכלי המרכזי בגיבוש מדיניות בכל מדינה, יהיה דיון קצת יותר רציני, דיון קצת יותר מעמיק.

ניצן הורוביץ: אני רק יכול לצטט את יושב-ראש ועדת הכספים גפני בעצמו, שאמר שלהכנסות המדינה הוקדש דיון של שעה וחצי, ומבחינת תקציבי המשרדים השונים שאנחנו אמורים לאשר היום, ועדת הכספים הספיקה לקיים דיון רק עם שישה–שבעה משרדי ממשלה, לא יותר.

ניצן הורוביץ: הנה, פשוט ציטוט שלו, של יושב-ראש ועדת הכספים מהקואליציה: אין מציאות לאשר חוק תקציב וחוק הסדרים בתהליך כזה.

ניצן הורוביץ: זה פשוט מבזה את הכנסת.

ניצן הורוביץ: את זה לא אני אומר, אמר את זה יושב-ראש ועדת הכספים גפני.

ניצן הורוביץ: אחרי דברים כאלה – – –

רוני בר-און: זה אחרי שהם שדדו מהקונסטיטוציה עוד 70 יום בחוק-היסוד הזה, שעשה מ-45 – 111.

ניצן הורוביץ: נכון, ביקשו הארכה.

יולי תמיר: כמה שירותים שהאזרחים לא קיבלו בכל הזמן הזה שהתקציב לא עבר.

ניצן הורוביץ: הדברים האלה חמורים במיוחד כשמדובר בעצם בתקציב לשנתיים.

ניצן הורוביץ: בשנה הבאה לא תהיה לנו הזדמנות לדון בתקציב הזה.

ניצן הורוביץ: אני פשוט חושב שזו יריקה בפרצופם של אזרחי ישראל.

ניצן הורוביץ: אמרו פה הרבה דברים, אני לא רוצה לחזור.

ניצן הורוביץ: אבל התנהלות כזאת היא פשוט מבזה; מבזה את הציבור, וזה לא מה שמגיע לאזרחי ישראל.

ניצן הורוביץ: הדיון הזה הוא פארסה.

ניצן הורוביץ: אפשר אפילו פה לצחוק.

ניצן הורוביץ: אני יודע שבמהלך הלילות פה מספרים סיפורים וצ'יזבטים, וכל מיני בדיחות, אבל האמת שזה בכלל לא מצחיק.

ניצן הורוביץ: יש לנו בעיות חברתיות כל כך גדולות, יש כאן כאלה עיוותים.

ניצן הורוביץ: מילא אם התקציב היה הולך לאיזשהו כיוון ברור, אפילו לשיטתו הכלכלית של ראש הממשלה, תקציב קפיטליסטי של שוק חופשי, של מתן עידוד להון, של יוזמה פרטית – ניחא.

ניצן הורוביץ: היה הולך בכיוון אחר, חברתי – ניחא.

ניצן הורוביץ: אבל זה תקציב מבולבל.

ניצן הורוביץ: אין כאן שום מסר, אין כאן שום כיוון.

ניצן הורוביץ: זה פשוט מעציב אותי מאוד.

ניצן הורוביץ: משום כך אני רוצה לייחד את הזמן הקצר שנשאר לי לדבר על סוגיה שתעלה כאן על סדר-היום במדינה בצורה חזקה מאוד בחודשים הקרובים, והיא עוסקת בגירוש של משפחות של עובדים זרים, על ילדיהם.

ניצן הורוביץ: בניגוד לחוק במדינת ישראל ובניגוד לאמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד, שאוסרת כליאת ילדים קטינים, בחוק הכניסה לישראל אין שום הבחנה בין קטינים לבגירים.

ניצן הורוביץ: וכך יוצא מצב שילדים שלא חטאו ולא פשעו, ילדים בני שש, ובני שבע, ובני שמונה, נלכדים בגני-ילדים, נלכדים בבתי-ספר או ברחובות על-ידי אנשי משטרת ההגירה, רשות ההגירה, ופשוט מוכנסים לבית-סוהר, מתקני כליאה של שירות בתי-הסוהר.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

ניצן הורוביץ: אלו לא – – –

רוני בר-און: חבר הכנסת הורוביץ, תשאל את שרת החינוך היוצאת מה עשינו במשרד הפנים כשהוא לא נמסר לש"ס.

רוני בר-און: אנחנו טיפלנו בעניין הזה בדיוק לפני שלוש שנים.

רוני בר-און: כל ילדי המהגרים, בדקנו את זה, נדברנו, נתנו להם סטטוס, נתנו להם אזרחות.

רוני בר-און: נתנו אזרחות גם להורים שלהם כדי שהם לא יעמדו פה לבדם.

יולי תמיר: – – – אותם גם – – –

רוני בר-און: אבל, מי שנותן את משרד הפנים לש"ס, יודע שזאת תהיה התוצאה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שאתה צודק שוב.

ניצן הורוביץ: תראה, יש כאן מצב שמדובר בכמה מאות ילדים שנולדו בארץ, שגדלו בארץ.

ניצן הורוביץ: הם לומדים בבתי-ספר ישראליים.

ניצן הורוביץ: הם בעצם ישראלים לכל דבר.

ניצן הורוביץ: אין שום הבדל.

ניצן הורוביץ: מי שטוען שהם לא יהודים, אני אגיד לו: יש גם לא יהודים בארץ.

ניצן הורוביץ: מי שיגיד לי: אבל, הם אפריקנים, ואני שומע גם טיעונים כאלה, אז אני אגיד: גם יש אפריקנים בישראל.

ניצן הורוביץ: להכניס ילדים לבית-כלא, לבית-כלא – ושאלתי את נציגי שירות בתי-הסוהר בדיון שקיימנו, בוועדה לעובדים זרים בראשות חבר הכנסת כצל'ה, או שזה היה, כמדומני, בוועדה לזכויות הילד: מדוע אתם בשירות בתי-הסוהר מקבלים למתקני כליאה של בתי-הסוהר ילדים בני שש ושבע, מה אתם בדיוק עושים אתם?

ניצן הורוביץ: הרי הם לא עבריינים.

ניצן הורוביץ: אתם אמורים לטפל באסירים שהורשעו בבית-משפט.

ניצן הורוביץ: ואני חייב להגיד שלא היו להם תשובות טובות.

ניצן הורוביץ: הם גמגמו, הם הודו שזה לא תפקידם.

רוני בר-און: בעיית היסוד היא שהילדים האלה לא בחרו להיוולד פה – –

ניצן הורוביץ: אמת.

רוני בר-און: – – הם נושאים את חטא הוריהם.

רוני בר-און: אין להם תרבות אחרת – – –

יולי תמיר: סליחה.

יולי תמיר: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, זכית בעוד חמש דקות, אז אתה יכול להמשיך לדבר.

יולי תמיר: חבר הכנסת גילאון איננו באולם.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: כי זה נושא ראוי.

יולי תמיר: נושא חשוב מאוד, אתה יכול להמשיך.

ניצן הורוביץ: אתה צודק.

רוני בר-און: אין להם תרבות אחרת.

רוני בר-און: הם גדלים כאן, הם מדברים רק עברית, הם חוגגים רק את חגי ישראל, הם הולכים לצופים, הם רוצים להתגייס לצבא, אבל הצבע שלהם והעובדה שההורים שלהם פעם חטאו גורמים להם להיות מה שהיו אבותינו בזמן השואה.

רוני בר-און: צריך להגיד את זה ביושר, על השולחן.

ניצן הורוביץ: נכון.

ניצן הורוביץ: מעבר לזה, הגירושים האלה הם עוול גדול, משום שברוב המקרים לאנשים האלה אין לאן לחזור.

יולי תמיר: נכון.

ניצן הורוביץ: והילדים האלה מעולם לא הכירו שום ארץ אחרת חוץ ממדינת ישראל.

רוני בר-און: אין שפה אחרת.

ניצן הורוביץ: והם דוברי עברית, והם רוצים להישאר כאן.

ניצן הורוביץ: איזה נזק כבר ייגרם למדינת ישראל אם היא תקלוט אנשים שמרכז חייהם כאן, שהם ישראלים לכל דבר?

ניצן הורוביץ: אני פגשתי אותם, אלה ילדים ישראלים.

ניצן הורוביץ: אגב, מכל מיני צבעים.

ניצן הורוביץ: לא שזה משנה לי – – –

רוני בר-און: אבל זה פתיר, זה כבר נפתר.

רוני בר-און: יש מודל, יש מנגנון לפתור את העניין הזה – –

ניצן הורוביץ: נכון, אבל כשבאים בגישה – – –

רוני בר-און: – – זה רק עניין של רצון של הממשלה.

ניצן הורוביץ: נכון, אבל כשבאים בגישה גזענית – ואני אגיד את זה כאן, מעל דוכן הכנסת – כשבאים בגישה גזענית, ורואים בילדים האלה איזשהו איום, איזשהו פגע רע, איזה משהו שמאיים עלינו באיזושהי צורה, אז אנחנו מגיעים לתוצאה הזאת של כליאת ילדים בבתי-סוהר.

ניצן הורוביץ: אני שומע על מקרים שבהם נכנסים לגן-ילדים, עוצרים איזשהו ילד זר, ואז דרכו תופסים את ההורים, כי הם באים לחפש אחריו.

ניצן הורוביץ: או שעוצרים הורים, וההורים – מהפחד – לא אומרים שיש להם ילדים.

ניצן הורוביץ: הילדים חוזרים הביתה, ההורים אינם בבית, והילד נשאר מופקר, בלי נפש חיה.

דני דנון: ילדים לא עצרו.

דני דנון: לא עצרו ילדים.

ניצן הורוביץ: תשמע, דני, אני ממש שמעתי עדויות, הרי בזה מטפל החוק הזה שאני מבקש ליזום.

ניצן הורוביץ: הם עוצרים ילדים, ואז כשההורים באים לברר או לשאול הם עוצרים גם אותם.

דני דנון: לנו בוועדה אמרו שמעולם לא עצרו ילד ללא הוריו.

יולי תמיר: זה נושא ראוי מאוד לבדיקה.

ניצן הורוביץ: אני שמעתי אחרת.

ניצן הורוביץ: אני אשמח אם אתבדה, אבל יש עדויות מפורשות – חבל שלא הבאתי – אבל ממש עם שמות וכתובות, ממש מהימים האחרונים בתל-אביב.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה תעודת עניות למדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה נוגד את הערכים האנושיים הבסיסיים ביותר.

ניצן הורוביץ: אני חושב שילד, המקום שלו הוא לא בבית-כלא, ואני מצפה שגם אם יש בעיה עם זרים במדינת ישראל – ואני לא בעד לעודד הגירה בלתי חוקית, ואני לא בעד שזרים ייקחו מקומות עבודה מישראלים וממובטלים, אבל אנשים שנולדו כאן, ילדים שחיים כאן אתנו, שאין להם שום מקום אחר, אני לא חושב שזה הפתרון.

ניצן הורוביץ: ואני הרי פשוט יודע מה יקרה: בעוד כמה שבועות, כשיתחילו התמונות האלה של ילדים וילדות בוכים, שגוררים אותם ומכניסים אותם לכל מיני ניידות, והזעקה שתפרוץ כאן, הדברים יגיעו, ואז יעשו תיקון.

ניצן הורוביץ: אז אני חושב שבאמת – ואני פונה פה למצפון של כולנו – לפני שקורים הדברים האיומים האלה, ולפני שיגיעו התלונות, וילד חלילה יקרה לו משהו, אם בבית-הכלא או במהלך המעצר וכו', אני מבקש להפסיק את המעצרים האלה ולטפל בעניין הזה בדרך אחרת.

ניצן הורוביץ: וודאי שכל עוד החוק לא משתנה, ויש סמכות לעצור ילדים, אין שום ספק שאפשר למצוא חלופה הולמת, כגון בכפרי-נוער – משהו יותר אנושי, יותר מכבד – ולא להכניס ילדים קטנים לבית-הסוהר.

ניצן הורוביץ: אני מודה לכם.

ניצן הורוביץ: תודה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת חנא סוייד.

יולי תמיר: יש לך ארבע דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שמה שמאפיין בעיקר את השבועיים האחרונים ואת כל הדיונים סביב עניין התקציב זה הרצון של האוצר להלאים את כל הסמכויות שיש במדינה, לרבות קביעת סדר העדיפויות של כלל הציבור ושל כל המדינה.

חנא סוייד: אני חושב שכאן עיקר הבעיה, ואני משווה את זה בעצם להרגשת ה"פרוזאק".

חנא סוייד: זו מדיניות של "פרוזאק".

חנא סוייד: זו מדיניות של הרגשת כוח, ושתלטנות, וחוסר רגישות – בשום פנים ואופן – לדעה אחרת או להצעה אחרת, או אפילו לצורך לקיים דיון רציני ואמיתי.

חנא סוייד: זה עיקר הבעיה.

חנא סוייד: אני מדבר על ההדרה הכמעט-מוחלטת של הכנסת מקבלת החלטות, כולל – לרבות – חברי הכנסת מהקואליציה, שכנראה מוותרים על הזכות האינדיבידואלית לטובת הגאווה הקולקטיבית.

חנא סוייד: כאילו הקואליציה – אני חלק מהקואליציה, אנחנו מחליטים, אנחנו עושים מה שאנחנו רוצים.

חנא סוייד: אבל אני יודע שאצל רבים מחברי הקואליציה יש גם התמרמרות על העדר יכולת להשפיע בשום צורה שהיא.

חנא סוייד: יש מגמה באוצר לנהל את המדינה, וזה כבר גורם לשרים רבים ולרשויות אחרות במדינה להרגיש גם חולשה מול האוצר, וגם חלק מהשרים התחילו לחשוב שצריך להילחם במגמה הזאת, כי בסופו של דבר לא צריך גם שר פנים ולא צריך שר שיכון.

חנא סוייד: יש שר האוצר, והוא הHigh-Commissioner; הוא יעשה מה שהוא רוצה.

חנא סוייד: אחת הבעיות העיקריות שאנחנו רואים בתקציב השנה זו הטענה שאין כסף.

חנא סוייד: אני חושב שזו הטענה המטופשת ביותר שאפשר לשמוע במשטר קפיטליסטי חזירי מהסוג שאנחנו חיים בו – אין כסף.

חנא סוייד: העובדה והנכון הוא שיש הרבה כסף.

חנא סוייד: הבעיה היא לא הכסף והימצאות הכסף, אלא איך אנחנו קובעים סדר עדיפויות ואיך אנחנו מחלקים את הכסף הזה.

חנא סוייד: אני נתתי בנאום שלפני הנאום הזה דוגמה אחת – מה יקרה לביטחון מדינת ישראל אם יהיה פחות מטוס אחד, שהעלות שלו מוערכת ב-200 מיליון דולר, שבימים טובים זה משהו כמו מיליארד שקל.

חנא סוייד: אנחנו מתדיינים פה ולפעמים רבים על מיליון שקל, 2 מיליון שקל, איזו תרופה פה, תרופה שם, אפילו בסכומים פחות גדולים.

חנא סוייד: אבל מישהו מחברי הכנסת – גם מהשרים, אגב, גם מהאוצר – מעז לשאול איש צבא שבא בשם העם ובשם הביטחון הקדוש, לשאול אותו: אולי אפשר בלי המטוס הזה?

חנא סוייד: אני לא שמעתי.

חנא סוייד: ולהיפך, שמעתי מחברי הכנסת בוועדות הסודיות האלה, שהם גם לא מעלים את הנושאים האלה בכלל.

חנא סוייד: ואנחנו פה באים ומתייפייפים, ועושים ויכוחים, ועושים דיונים, ונואמים ככה בפתוס על המחויבות החברתית.

חנא סוייד: אני חושב שהפרות הקדושות האלה, אם אנחנו לא נוגעים בהן, אנחנו בעצם לא מגיעים אפילו לנתח את העניין האמיתי.

חנא סוייד: אני לא רוצה לסיים את דברי לפני שאגיד שאני כרגע בא מההפגנה של ראשי הרשויות ועובדי הרשויות המקומיות הערביות, שמפגינים מחוץ למשכן.

חנא סוייד: שמעתי סיפורים מאוד קשים, על יישובים ללא מים, על יישובים שהאשפה בהם מצטברת, על כך שעובדים לא מקבלים משכורות ועל עוד כהנה וכהנה בעיות חמורות ביותר.

חנא סוייד: אם מישהו חושב שהרשויות המקומיות הערביות הן בשולי השוליים, ושאי-אפשר ולא צריך לדאוג לבעיות שלהן, לבעיות הקיומיות והיומיומיות ולכך שיהיו שירותים סבירים ויהיה שיתוף פעולה בין הממשלה לבין ההנהלות של אותן רשויות מקומיות – הוא מחטיא את המטרה, ובעצם עושה פשע גדול.

חנא סוייד: אי-אפשר להשאיר אוכלוסייה כזאת בלי טיפול אמיתי ויסודי, ואני לא מדבר כאן רק בלשון של התחננות.

חנא סוייד: אני חושב שלאט לאט בסופו של דבר זה יביא למצב קשה.

חנא סוייד: אי-אפשר להשאיר 20% מהאוכלוסייה צמאים למים.

חנא סוייד: זה יביא להשלכות מאוד קשות ומאוד חמורות, שישליכו גם על זה שגר בבניין הכי גבוה בתל-אביב.

חנא סוייד: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה לך.

יולי תמיר: חבר הכנסת דני דנון.

יולי תמיר: שש דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

יולי תמיר: אני אקרא את רשימת הדוברים הבאים, כדי שידעו: חברי הכנסת דניאל בן-סימון, זאב בוים, אלכס מילר, אופיר פינס וחיים אמסלם.

דני דנון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לא קל לחבר קואליציה להצביע על תקציב.

דני דנון: יודעים זאת חברי מהאופוזיציה, שעשו זאת אך לפני כמה חודשים.

דני דנון: אבל יש נושא אחד שהוא מקומם, והוא נושא האסירים הביטחוניים בבתי-הסוהר בישראל.

דני דנון: בימים אלה אני מקדם הצעת חוק לאיסור ביקורים אצל אסירי "חמאס" – שמחזיקים בגלעד שליט.

דני דנון: בעקבות זאת קיבלתי מכתבים מאסירים.

דני דנון: כותב לי אסיר יהודי ומספר לי עדויות חיות, כמו שאומרים, ממה שקורה בתוך בית-הסוהר, וזה מכספי משלם המסים, מתקציב 2009 ותקציב 2010.

דני דנון: מה מקבל אסיר ביטחוני לעומת אסיר יהודי, או אסיר שאינו ביטחוני שנמנה עם ארגון טרור, קרי "חמאס" או "הג'יהאד האסלאמי": קודם כול, הוא מקבל קילו בשר לשבוע; ירקות ללא הגבלה – היה פה דיון על המע"מ על הפירות והירקות, אז אסירים ביטחוניים מקבלים ירקות ופירות ללא הגבלה; שמן זית; שקי אורז; ספרי חינוך ולימוד חינם; טיפול רפואי, וזה מוצדק; פלטות חמות בחדרים; וידיאו; די.

דני דנון: וי.

דני דנון: די.

דני דנון: ; ביגוד חופשי, שאין לאסירים היהודים.

דני דנון: הוא מספר על בזבוזי מים, על כך שמשאירים את הברזים במקלחות פתוחים כל הלילה, על מנת לפגוע במשלם המסים.

דני דנון: ופה אני פונה לשר לביטחון הפנים, שיש לו תקציב חשוב, ואומר שיש דברים שלא מצריכים חקיקה.

דני דנון: הנושא של הביקורים יעלה לוועדת שרים השבוע, ואני מקווה שהכנסת תאשר אותו, אבל מה שקורה בתוך בתי-הסוהר, הבזבוז המשווע של כספי ציבור, יש לשים לזה סוף.

דני דנון: בנוסף על סכומי העתק שאנחנו משקיעים באסירים הביטחוניים, אותם אסירים מקבלים קצבה מארגוני הטרור ששלחו אותם, ואני אפרט: אם נשפטת לעונש מאסר של 25 שנה, אתה מקבל 4,200 שקל בחודש לקניות בקנטינה של בית-הסוהר.

דני דנון: זה לא מכספי משלם המסים, זה מגיע בעקיפין – כי יש לנו העברות מס כאלה ואחרות – מהרשות הפלסטינית, בהעברה לכלא, ושם לאותו אסיר יש בשק"ם.

דני דנון: עכשיו, מה שקורה, מכיוון שהוא מקבל מהמדינה את כל מה שפירטתי – בשר, אבטיח, שמן זית, אורז, חומוס – אז יש חגיגות וארוחות.

דני דנון: הוא לא משתמש ב-4,200 שקל שהוא מקבל מהרשות.

דני דנון: אז מי שבא לבקר אותו – ילדיו, משפחתו, חבריו – יוצא עם ממתקים וחוזר הביתה.

דני דנון: זה דבר שהוא שערורייתי, הוא מוכיח – – –

רוני בר-און: האינפורמציה הזאת נשמעת לי מופרכת לחלוטין.

דני דנון: זה מופרך וזה אמיתי.

רוני בר-און: שמע, המספרים של הקנטינה הם – – –

דני דנון: מרכז המידע של הכנסת הפיק לי דוח – ואני אעביר לך אותו – שמפרט את תנאי האסירים בבתי-הסוהר.

דני דנון: הדוח התקבל לפני חודש.

דני דנון: הוא מפרט את הסכומים שמועברים מהרשות הפלסטינית, לא מכספי משלם המסים, לטובת האסיר.

דני דנון: ככל שהעונש שלו יותר חמור הוא מקבל קצבה יותר גדולה, ויש גם התחשבות במספר הילדים.

דני דנון: יש להם מפתחות של משך המאסר ומספר הילדים.

דני דנון: הגבוה ביותר הוא 4,200 שקל בחודש; אין לאסיר מה לעשות עם זה, הוא לא יכול לקחת ולחסוך את זה בבנק, לכן מה שהוא עושה, הוא פשוט מושך את הממתקים ומעביר את זה לילדיו ומשפחתו שעוברים ומעבירים את זה חזרה.

רוני בר-און: גם לפי מספר הילדים של אסיר – כדי שאסיר יוכל לעשות איזושהי מחווה כשבאים הילדים לבקר אותו, הוא יכול לתת להם חבילת "במבה".

רוני בר-און: אני לא חושב שמדינת ישראל צריכה להילחם בדבר הזה.

רוני בר-און: כשאתה מדבר על 4,200 שקל בחודש קנטינה לאסיר, זה נראה לי מופרך.

רוני בר-און: אני לא רוצה להתווכח אתך, אבל יכול להיות שמישהו מכשיל אותך.

דני דנון: חבר הכנסת בר-און, זו המציאות, ולמדינת ישראל אין שליטה על כך, מכיוון שזה כסף שמועבר על-ידי הרשות הפלסטינית לאסירים.

דני דנון: אין לנו שליטה, יכול להיות גם 40,000 שקל.

רוני בר-און: הקנטינה מנוהלת על-ידי שירות בתי-הסוהר, הם לא יקבלו הפקדה כזאת.

דני דנון: פה אני בא ואומר שהשר לביטחון פנים חייב לעשות מעשה.

דני דנון: הוא חייב לעשות מעשה קודם כול בתנאים שאנחנו נותנים מכספי משלם המסים, להפסיק את ההפקרות הזאת, להפסיק את המצב, בלי להתייחס לנושא של גלעד שליט.

דני דנון: אף אחד מאתנו לא יודע מה התנאים שהוא מקבל ומה הוא לא מקבל.

דני דנון: אבל כזו הפקרות בתוך בתי-הסוהר, שאנחנו לא יודעים ברגע מסוים מי האסיר ומי הסוהר – אני גם מקבל פניות מסוהרים שאומרים: אנחנו לא יכולים לדבר, אבל אנחנו מפחדים בתוך בתי-הסוהר שאנחנו מנהלים אותם, שאנחנו אמונים על הביטחון בהם.

דני דנון: בנושא הזה של ההטבות שאנחנו נותנים – שירגישו כאסירים, שירגישו שהם נמצאים במאסר.

דני דנון: אני לא צריך לבוא ולפרט על מה האנשים האלה יושבים בבתי-הסוהר.

דני דנון: הם לא יושבים על עבירות של צווארון לבן.

דני דנון: הם רוצחים בדם קר, אנשים שתכננו פיגועים, אנשים שביצעו פיגועים.

דני דנון: ולכן אני חושב שהחובה שלנו היא קודם כול לפעול להפסקת העברות הכספים שמקבלים מהרשות הפלסטינית, ושהשר לביטחון פנים יפסיק את תנאי הקייטנה, את תנאי ה-VIP.

דני דנון: יש לנו היום בתקציב – ולצערי לא הצלחנו, גברתי היושבת-ראש, לשפר את התנאים של חיילים משוחררים, שיקבלו הטבות מס, שיקבלו הטבות באוניברסיטה.

דני דנון: לא הצלחנו מספיק ואנחנו נמשיך להיאבק על זה.

דני דנון: היום, חייל משוחרר, שמשתחרר מצבא-הגנה לישראל, משירות קרבי – – –

יולי תמיר: אתם אפשרתם קיצוץ בקרן סיוע לחיילים משוחררים והחזרת הכספים לאוצר.

יולי תמיר: זו שערורייה בפני עצמה.

דני דנון: אמרתי שהנושא הוא בעייתי ולא נעשה מספיק.

דני דנון: אם ניקח את התנאים של האסירים ונשווה אותם לתנאים של חיילים משוחררים, כל חייל משוחרר ישמח לקבל תואר ראשון מהאוניברסיטה הפתוחה בחינם, לקבל ספרי לימוד שמקבלים האסירים הביטחוניים בחינם, לשבת בבית-הסוהר ולחיות את החיים הנוחים.

רוני בר-און: בחינם.

דני דנון: הם עושים את זה בחינם, כן.

רוני בר-און: גם בבית-הסוהר יושבים בחינם.

דני דנון: הם עשו כמה דברים כדי לשבת שם.

דני דנון: לסיום אני אומר שראש הממשלה הקודם, אהוד אולמרט, ניסה בשלהי הקדנציה שלו לעשות מעשה חשוב לשחרורו של גלעד שליט.

דני דנון: מי שעצר את העסקה היה ארגוני האסירים מתוך בתי-הסוהר, שטענו שההסכם לא מספיק טוב.

דני דנון: אני אומר לעצמי, שכשהם יושבים בתנאי ה-VIP האלה, יושבים בקייטנה ונהנים מכל התנאים, אז ייתכן שהם טוענים שאפשר להתמקח ואפשר לעשות דברים בצורה כזאת שיהיה להם יותר טוב.

דני דנון: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה לך.

יולי תמיר: חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

יולי תמיר: שתי דקות.

יולי תמיר: ראיתי ששני חברי כנסת חזרו לאולם, הם יקבלו אחר כך את זכות הדיבור.

דניאל בן-סימון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שתי דקות, זמן ענק כדי לברך את המועצה להשכלה גבוהה על שאישרה אתמול פתיחת בית-ספר למשפטים במכללת "ספיר".

דניאל בן-סימון: זה קשור לתקציב, אדוני, זה כמו הנושא הקודם.

דניאל בן-סימון: אני רוצה באמת לברך, זו הזדמנות יוצאת מן הכלל.

דניאל בן-סימון: דווקא זאב בוים, איש הדרום – בפעם הראשונה פותחים פקולטה למשפטים בשדרות מוכת האסונות של השנים האחרונות.

דניאל בן-סימון: זה סימן יוצא מן הכלל, אולי צעד קטן למדינה אבל צעד ענק למי שגר בדרום.

דניאל בן-סימון: זה אולי ישאיר את האנשים שם.

דניאל בן-סימון: זה לקח יוצא מן הכלל.

דניאל בן-סימון: אני ממש מברך את פרופסור זאב צחור וחברים במועצה להשכלה גבוהה, שמצאו לנכון לפתוח שם בית-ספר למשפטים.

דניאל בן-סימון: אני חושב שבוגר שדרות יהיה שונה מבוגר המכללה הבין-תחומית.

דניאל בן-סימון: אני לא רוצה להעליב את הבוגרים של המכללה, אבל יש עורכי-דין שיש להם קצת נטייה להתעשר מעבר למינון הסביר.

דניאל בן-סימון: יכול להיות שמי שלומד בסביבה שיש לה תחושה קהילתית חזקה, יכול להיות שזה ייטע בתוכו גם את השירות לציבור ואולי יוריד את המינון-יתר שיש לנו להתעשרות, דווקא במגזרים מסוימים.

דניאל בן-סימון: לכן אני מנצל את הזמן כדי לברך את המועצה ואת שדרות ואת המכללה – – –

יולי תמיר: בימים אחרים אולי היית מברך גם את שרת החינוך היוצאת, שעשתה את רוב העבודה כדי שהמהלך הזה יעבור.

דניאל בן-סימון: לא ידעתי.

דניאל בן-סימון: אודליה ביטון, העוזרת שלי, אמרה לי שחשוב לדבר על זה.

דניאל בן-סימון: היא לא ציינה אותך, ואני חושב שזה לא במזיד.

רוני בר-און: – – – רק בשבועיים האלה.

דניאל בן-סימון: אז גברתי, שרת החינוך לשעבר, אני מוריד את הכובע על היוזמה.

דניאל בן-סימון: לא ידעתי, ואני מתנצל על כך.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת סעיד נפאע.

יולי תמיר: יש לך חמש דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

סעיד נפאע: גברתי, תודה, אני מאחל לך הצלחה גם בתפקיד.

סעיד נפאע: אתמול אני וחברי, שכני לכיסא, תהינו האם באמת מה שהיה אתמול ומה שצפוי להיות היום הוא חגיגה דמוקרטית, או שלמעשה זה בזבוז כסף שצריכים אותו במקומות אחרים.

סעיד נפאע: לפי הערכה של חבר הכנסת סוייד, שהוא כלכלן וגם מהנדס, כל סעיף כזה שהצבענו עליו והזמן האבוד עולה לפחות 5,000 שקלים.

סעיד נפאע: אז בוא נתאר לעצמנו, אם נכפיל את זה בכמה סעיפים שאישרנו אתמול והולכים לאשר היום.

סעיד נפאע: את הדברים האלה אני אומר, למעשה, כדי לנסות ולבדוק אם התקציב הזה אכן יכול, על-פי מה שמוצע, לכסות כל כך הרבה דברים חמורים וחמורים ביותר.

סעיד נפאע: יצא לי לטפל בששת החודשים האחרונים בבעיה אנושית ממדרגה ראשונה של כפר בדואי בנגב, אגב כפר מוכר, לא מהכפרים הלא-מוכרים, שמתברר שכל נפש בו מקבלת לחודש 1.6 מטר מעוקב מים, כאשר הממוצע הארצי הוא 9 מטרים מעוקבים מים לנפש.

סעיד נפאע: אני חייב להודות לשר, שהתערב די מהר בנושא הזה והורה ל"מקורות" לפתור את הבעיה, ואכן הורו שיש צורך מיידי להחליף את צנרת המים שם כדי שאנשים יקבלו לא את כל הממוצע שזוכה לו כל אזרח במדינה, אלא לפחות חלק מהממוצע הזה, כדי להיטיב אתם.

סעיד נפאע: אני רק מקווה שלא תבוא "מקורות" אחר כך ותגיד שאין לה הכסף הזה, כי בתקציב הזה אין הכסף הזה.

סעיד נפאע: כולנו שמענו בשבוע שעבר על ההישגים שהיו, וזה קשור באיזו מידה לגברתי היושבת-ראש, בתוצאות בחינות הבגרות, שיש נסיגה רצינית לאחור בהישגי התלמידים במגזר הערבי.

סעיד נפאע: אני חושב שהדבר לא קשור בגנים, אלא בהעדר תקציבים.

סעיד נפאע: הרי אחד הדברים שאמר שר החינוך בתגובה – שיש צורך בהכשרת אלפי מורים כדי שההישגים אכן ישתפרו.

סעיד נפאע: שוב, השאלה אם אכן יימצא הכסף הזה כדי להכשיר את המורים.

סעיד נפאע: היום גם גילה לנו חבר הכנסת אריאל סוד שהוא לא סוד, שעלותו של מטוס עתידי אחד, על-פי הדיונים שהיו בוועדת החוץ והביטחון, הוא 110 מיליון שקלים חדשים.

זאב בילסקי: דולר.

סעיד נפאע: 110 מיליון דולר.

רוני בר-און: מי גילה לך את זה?

סעיד נפאע: גילה את זה בכנסת, פה על הדוכן הזה, חבר הכנסת אורי אריאל.

סעיד נפאע: זה 440 מיליון שקל למעשה.

סעיד נפאע: כולכם שמעתם, כאמור, שאתמול התבשרנו באיזה מקום כאילו היה איזה הסכם עם הרשויות המקומיות הדרוזיות, שכל הגירעון של כל הרשויות זה פחות מעלות מטוס אחד.

סעיד נפאע: ועל-פי מה ששמענו, ההסכם היה יותר מלל מאשר דברים רציניים כדי לפתור את הבעיה, ונשמע עוד מעט מה יצא מהפגישה המתוכננת של ראשי הרשויות הערביות עם שר הפנים.

סעיד נפאע: לפני יומיים היתה לנו ישיבה, שר הפנים הואיל בטובו וקיבל אותנו לישיבה.

סעיד נפאע: ישבנו, העלינו כל מיני נושאים הקשורים למגזר, ואחד הדברים החשובים שנאמרו שם – שאין כסף כדי לקדם את הדברים שהועלו.

סעיד נפאע: ולא הועלו שם דברים שעלולים לפגוע, חס וחלילה, ולגרום לפיצוץ התקציב של המדינה, אלא – אביא רק דוגמה אחת.

סעיד נפאע: ידועה היטב הבעיה של העדר תוכניות מיתאר במגזר הערבי.

סעיד נפאע: כל שבוע אנחנו שומעים על הריסת בתים כתוצאה מזה.

סעיד נפאע: לא מזמן גם העליתי את נושא שלושת הבתים בכפר שאני גר, בית-ג'ן, וצווי ההריסה והקנס הלא-תקדימי אשר הוטל שם, שמתקרב לחצי מיליון שקל על שלושה צווים, והכול בהעדר תוכנית מיתאר.

סעיד נפאע: לציין, האנשים האלה לא בנו על אדמות מדינה ולא פלשו לאדמות של מישהו, אלא בנו על אדמות שלהם, הבתים מרוחקים מטרים ספורים, עשרות מטרים מתוכנית המיתאר, בהעדר תוכניות מיתאר.

סעיד נפאע: למעשה מזה שנים רבות לא מאושרות תוכניות כאלה.

סעיד נפאע: שוב, ולבסוף, גברתי, אני תוהה אם אכן תקציב כזה, והצורה שאנחנו מעבירים את התקציב הזה – לא היה מן הראוי שהכספים האלה אכן יופנו למקומות אשר יש צורך להפנות אותם.

סעיד נפאע: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי תמיר: שש דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, שר האוצר לשעבר, בהעדר שר אחר, חברי חברי הכנסת, ההרגשה שאני מסתובב אתה, וודאי שהיא הרגשה של רבים מאתנו, היא שהדיון על חוק התקציב במתכונת הזו הוא לא דיון אמיתי.

יולי תמיר: נאמר לפרוטוקול שהשר חזר.

אורי מקלב: מכובדי אדוני השר, זה דיון בעצם מנוטרל.

אורי מקלב: מנוטרל משתי סיבות: מנוטרל כי אנחנו מותשים אחרי שבועיים או שלושה שבועות של דיונים על חוק הסדרים, עם עזים או בלי עזים.

אורי מקלב: חוק שחלק מהדיונים בו הוא קודם כול מה כן דנים, מה לא דנים.

אורי מקלב: והגם שהוא חוק הסדרים מצומצם ומצומק, עדיין נשארו נושאים רבים וחשובים מאוד שדנים בהם בחטף, דנים בהם לא בצורה יסודית.

אורי מקלב: הוועדות השונות שדנות בחוק ההסדרים, גם לאחר פירוקו – דנו בו באותו זמן ועדות שונות.

אורי מקלב: כך שאין ספק שאחרי הכול, אחרי שבאים היום לדון בדיוני התקציב, באמת כך זה נראה, וזה לא דיון אמיתי שיכול לתת תמונה שאנחנו באמת היינו צריכים להתייחס לתקציב.

אורי מקלב: אני אומר את זה מתוך דיון בסעיף בחוק ההסדרים שאני הייתי שותף בו, חוק מס הבצורת.

אורי מקלב: ראיתי כמה פרטי פרטים יש בכל נושא.

אורי מקלב: חוק שהוא אחד מני רבים.

אורי מקלב: אומנם הוא חשוב מאוד, ויכול להיות שההשלכות שלו היו השלכות קשות.

אורי מקלב: ומדוע הוא צריך להיות מחוקק – גם אין על זה ספק, ויש על זה הסכמה – מדוע צריך לחוקק חוק שישפר את מאזן המים הגרוע, שיציל את מצב המים שאנחנו נמצאים בו.

אורי מקלב: אבל גם אחרי זה וגם אחרי כל הדיונים מתגלה שעל הרבה דברים לא חשבנו.

אורי מקלב: הציבור מעורר, האחרים מעוררים.

אורי מקלב: לא יכלו לדון בפרוטרוט על כל אחד.

אורי מקלב: ולא זו אף זו, אלא שבסופו של דבר מודיעים ואנחנו שומעים שאמורה להיות רפורמה במים ב-2010, וזה בכלל לא יגיע לדיונים לא של הוועדות ולא של המליאה.

אורי מקלב: זה חוק שחוקק בעבר, והחוק הזה משנה את כל המצב ואת כל ההתנהלות של משק המים.

אורי מקלב: והתוצאה של החוק הזה, שאם באמת אזרחי ישראל יחסכו במים, והלוואי שיחסכו במים, מי שישלם את המחיר זה אותו ציבור שחסך, מכיוון שברגע שחוסכים מים ההכנסות של ספקי המים ושל תאגידי המים קטנות, ומי שישלם זה אותו אזרח, ובסופו של דבר מחיר לקוב יימדד לפי ההוצאות ולפי ההכנסות שיש לתאגיד המים.

אורי מקלב: כך זה נראה בזה וכך זה נראה בדברים אחרים.

אורי מקלב: צר לי להגיד שזה לא נראה לי תקלה, אלא זה נראה לי שיטה.

אורי מקלב: בכל אופן, כן צריך להגיד שמגיע כאן תקציב, אומנם אחרי ששונו דברים, ואין ספק שבתקציב הזה יש מגמה אחרת.

אורי מקלב: אבל עדיין נשארים דברים רבים ודברים מאוד מאוד עקרוניים וחשובים, כמו בחינוך, שעשרות אלפי ילדי ישראל לומדים בתנאים-לא-תנאים, לא בכיתת לימוד ולא בצורה שאפשר ללמד ואפשר ללמוד, אלא בקרוונים ובמקלטים, ואף פחות מכך.

אורי מקלב: במסגרת הזמן הקצר, הזמן המוגבל, כל נושא הדיור לא קיבל מענה, על אף הרפורמה, והרפורמה המצומצמת והשלמה.

אורי מקלב: עדיין לא רואים תוכנית שתביא מענה, אפילו קטן, לבעיית הדיור הקשה שצריכים להתמודד אתה גם משפחות ברוכות ילדים וגם זוגות צעירים.

אורי מקלב: אין איפה לגור.

אורי מקלב: גם מחסנים כבר אין.

אורי מקלב: לא ירחק היום, אם לא יהיה שיפור דרמטי, שאנשים יחפשו אוהלים כדי לגור בהם.

אורי מקלב: בחוקים שכן מחוקקים – ואני רוצה לציין זאת במליאה בפעם השנייה, מכיוון שהתשובות שקיבלתי מהאוצר היו תשובות לא מדויקות – אם חוקקו חוק שצריך להיות חוק טוב, שכן מגיע למשפחות ברוכות ילדים – ואדוני שר האוצר לשעבר היה שותף לזה – מס הכנסה שלילי, אני מודיע לך שאלפי זכאים לא יכולים לקבל את זה.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: כי יש איזו שביתה במס רכוש שנמשכת שנה, ושנה שלמה אי-אפשר לתת אינדיקציה אם מגיע או לא מגיע, בגלל אחד מהפרמטרים שהם צריכים לראות, שאין שתי דירות, ומישהו עשה איזה תהליך, ועדיין לא קיבלו את התשובה.

אורי מקלב: שנה שלמה אלפי אנשים לא יכולים לקבל.

רוני בר-און: יהיה בסדר.

רוני בר-און: עכשיו בעסקת החבילה הכול ירוץ כמו המים שאין בנחלים.

אורי מקלב: בעזרתך ובעזרת השם.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שאני לא חושב שמישהו מטפל בזה, לא ההסתדרות ולא אף אחד.

אורי מקלב: השביתה מתמשכת, וזה לא משנה לאף אחד.

אורי מקלב: אם זו היתה שאלה של הכנסות למדינה, מישהו כבר היה מטפל בזה והיה צועק.

אורי מקלב: אבל כשאחרים צריכים לקבל, אף אחד לא מטפל בזה.

אורי מקלב: בכל אופן, אנחנו כן צריכים להגיד מלה טובה על מה שנעשה בחוק ההסדרים.

אורי מקלב: אני רוצה לציין את יושב-ראש ועדת הכספים, ואת השרים, שעשו עבודה מיוחדת, עבודה שהשקיעו בה, וניסו להביא לקו, ולמשהו מאוזן יותר שאפשר לחיות בו.

אורי מקלב: אבל אחרי הכול, מה שאנחנו כן מקווים, ואנחנו רוצים לקוות, שהנושאים ששמנו עליהם דגש, וכן מדברים עליהם, אם זה נושא של חינוך, ואם זה נושא של שיכון ואם זה נושא של תחבורה ציבורית – שכל זה יבוא לידי ביטוי.

אורי מקלב: את המגמה והרצון אנחנו משבחים.

אורי מקלב: המעש – על זה אנחנו צריכים לברך ולאחל.

אורי מקלב: תודה רבה.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי תמיר: חבר הכנסת זאב בוים.

יולי תמיר: שבע דקות.

יולי תמיר: בבקשה.

יולי תמיר: אם תחרוג אני אעלים עין.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כאיש קריית-גת הרבה שנים, עיר שתמכה במכללת "ספיר" במערב הנגב, גם אני רוצה להצטרף לברכות על פתיחת הפקולטה למשפטים.

זאב בוים: אפשר להתווכח – נדמה לי שיש יותר מדי מוסדות שמכשירים משפטנים, וכולם רוצים להיות עורכי-דין, ובסוף חלק גדול מהם לא מוצאים את מקומם במקצוע דווקא, אבל זאת סוגיה אחרת.

זאב בוים: אני רוצה לברך אותך ולשבח אותך, גברתי היושבת-ראש, בתפקידך בממשלה הקודמת כשרת החינוך, שעמלת כדי שבאמת אזור הנגב המערבי, אזור שדרות ועוטף-עזה, ייהנה עכשיו מפקולטה למשפטים, ובני הדרום לא יצטרכו לכתת רגליהם אל המוסדות להשכלה גבוהה במרכז הארץ.

זאב בוים: על זה צריך לברך, ואמת, מעניין שמישהו שכח לציין מי עשה את העבודה הזאת.

זאב בוים: אז היינו חושבים שאולי לא זוכרים, וזה שכחה וכדומה, אבל הזיכרון הזה, או השכחה, הם סלקטיביים.

זאב בוים: זאת אומרת, כשצריכים לזכור אז זוכרים.

זאב בוים: זאת אומרת, כשבוחנים את הישגי בחינות הבגרות, קודם כול הם מנערים את חוצנם – זה לא אנחנו; מה שנכון, דרך אגב, אבל לא משנה.

זאב בוים: זוכרים יפה מאוד איזה שר היה זה שבשעת כהונתו או בתקופת כהונתו נפלו ציוני הבגרות.

זאב בוים: זאת בעיה בתרבות הפוליטית שלנו, שלא יודעים בדיוק לפרגן, ואנשים לוקחים לעצמם דברים שלא עשו, ושאחרים עשו, רק משום שפתאום נכנסו לתוך הפוקוס הציבורי – הדוגמה הזאת למשל.

זאב בוים: אני יכול לתת לכם דוגמה מהעניין שסיימנו אתמול, הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

זאב בוים: זה עסק מאוד כבד וגדול.

זאב בוים: אני כבר אומר שיש דברים מאוד חשובים ברפורמה הזאת, שאני הולך אתם.

זאב בוים: אני התעסקתי בזה; הייתי יושב-ראש מועצת מקרקעי ישראל בתפקידי כשר הבינוי והשיכון בממשלה הקודמת.

זאב בוים: והנה בא ראש הממשלה נתניהו ומדבר על הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, על הצורך לבצע את הרפורמה, ומביאים את הרפורמה, ובעצם עם ישראל לא בדיוק זוכר שהרפורמה הזאת היא לא בהכרח פרי מעשה של נתניהו ושל הממשלה הזאת.

זאב בוים: מה שעבר פה עכשיו, חלקים ממנו הם דברים שלמעשה יצאו לפועל בממשלה הקודמת – במיוחד בממשלה הקודמת – החל באימוץ דוח ועדת-גדיש, משנת 2006, בממשלת אולמרט, וכלה בפעולות העברת בעלות מחכירה לבעלות.

זאב בוים: אלה דברים שקודמי בתפקיד, אז השר מאיר שטרית, חבר הכנסת מאיר שטרית, התחיל לבצע.

זאב בוים: כשאני נכנסתי לתפקיד המשכתי במדיניות הזאת, והיום כ-250,000 בתי-אב במדינת ישראל, עקב התהליך הזה, יש להם בעלות, אחרי תהליך של היוון שנעשה, שזה מרכיב חשוב מאוד במה שמוצג עכשיו כרפורמה.

זאב בוים: אז את הדבר הזה, למשל, מישהו בכלל מזכיר?

זאב בוים: הכול נוטלים לעצמם, כאילו שהם המציאו את הגלגל וכאילו שהם גם סובבו אותו.

זאב בוים: יושב פה שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת רוני בר-און, שעמל קשה כדי להשיג הסכם עם קרן קיימת לישראל ומינהל מקרקעי ישראל, הסכם שמקבל עכשיו את התוקף של החוק במסגרת חוק ההסדרים.

זאב בוים: גם זה ראוי לציון, שאף אחד לא טרח לציין אותו.

זאב בוים: אז הנה לך דוגמאות – – –

יולי תמיר: חבר הכנסת בוים, אני חושבת שלא ידו של שר החינוך היתה במעל, אלא של חבר הכנסת בן-סימון.

יולי תמיר: שלא יישמע כאילו אנחנו מתגוללים על השר שלא עשה את הדבר האמור.

זאב בוים: בסדר, אני מקבל את ההערה הזאת.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מה שאותי מדאיג זה שצריך להיות מודאגים ממה שקורה במה שאנחנו עוסקים בו, חוק ההסדרים שהסתיים אתמול ותקציב המדינה.

זאב בוים: מעבר לוויכוח – יש פה הרבה ויכוחים על התקציב, על היקפו, על מרכיביו, מה הוא מקפל בתוך המספרים הרבים שנמצאים בו – יותר מכול צריך להיות מודאגים מההתנהלות של הממשלה בכלל, ובמיוחד של ראש הממשלה.

זאב בוים: אנחנו ראינו את התהליך הזה של הזיגזגים האלה, הלוך וחזור, והאמת היא שזאת לא הפעם הראשונה.

זאב בוים: המצבים האלה, של הצורך לייצר תקציב, הם כמעט built in בתוכם – מחויבים לאותם תמרונים פוליטיים שנדרשים כדי להעביר את התקציב.

זאב בוים: תמיד זו זירה למאבקי כוח, ודאי בין אופוזיציה לקואליציה, אבל גם בתוך הקואליציה, בין השרים ובין פקידי האוצר, ובעניין הזה אין חדש; אולי הנפח, אולי האינטנסיביות, אבל הדברים האלה הם כורח כמעט לא יגונה.

זאב בוים: אבל מה כן יגונה?

זאב בוים: מה שצריך לגנות זה משהו בסיסי בהתנהגותו של ראש הממשלה.

זאב בוים: ראש הממשלה משדר לאורך כל הדרך, מהקמת הממשלה, סוג של חוסר אמינות – שכל כך נדרשת; סוג של העדר מנהיגות – שכל כך צריך אותה, במיוחד ממי שעומד בראש מדינת ישראל.

זאב בוים: בכלל ממנהיג, בכל מערכת, וודאי ממי שעומד בראש הממשלה.

זאב בוים: אז ראינו את הקדנציה הראשונה של ביבי, וגם זכרנו, אבל אמרו לנו: נתניהו השתנה.

זאב בוים: אמרו לנו שביבי נתניהו למד, הפנים, הפיק לקחים, הרחיב את ידיעותיו בתחומים שונים, ערך סמינרים על נושאים כבדים, כמו החינוך.

יצחק וקנין: הבנתי שזמנך תם, אבל אאפשר לך עוד דקה.

זאב בוים: יש לנו קצת ויכוח על הזמן שלי, אבל בסדר, אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

זאב בוים: מבחינה זו אמרו לנו – למשל, אחד הדברים, אפרופו התקציב, נאמר לנו על-ידי נתניהו עצמו, שהוא ידאג להפחית מסים.

זאב בוים: ואני שואל, וצריך לבדוק את זה, איפה יש פה הפחתת מסים?

זאב בוים: אז באים ואומרים: יש משבר כבד, יש חור שחור בהכנסות המדינה כתוצאה מהמשבר הזה, ואכן יש.

זאב בוים: אבל מה, ראש הממשלה לא ידע את זה קודם?

זאב בוים: בנימין נתניהו לא ידע על המשבר, על קיומו?

זאב בוים: הוא לא הכיר את העובדות האלה לפני כן?

זאב בוים: שר האוצר הקודם לא הזמין אותו, לא ישב אתו ולא פרס בפניו, עם צמרת המשרד, בטרם נכנס לתפקידו, את המציאות כפי שהיא?

זאב בוים: ידע, ובאותה עת אמר:

זאב בוים: אני אפחית את המסים.

זאב בוים: אז אפשר להתווכח על המסים הישירים ועל המסים העקיפים, אבל גם על המסים הישירים – הוא כבר לא מפחית את המסים הישירים, שלא לדבר על המסים העקיפים, שהוא מעלה אותם בצורה כזו שפוגעת באוכלוסיות החלשות ביותר, ואליבא דמומחים שבאים ואומרים – –

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת בוים.

יצחק וקנין: הוספתי דקה וחצי ואני מבקש ממך לסיים.

זאב בוים: – – העלאת המסים העקיפים היא סגולה להחמרת המשבר.

זאב בוים: זה דבר שצריך להדאיג יותר מכול את כולנו, ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש: חוסר האמינות, הזיגזגיות הזאת, הפליק-פלאק לאחור עם בורג צוקהרה מצד ראש ממשלה שצריך להנהיג מדינה בישראל.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב בוים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלכס מילר, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע; הבנתי שזה לפנים משורת הדין.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת אלכס מילר, חמש דקות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הממשלה, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתמול בירכתי את שר האוצר, את ראש הממשלה, את ממשלת ישראל על התקציב.

אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר אנו רואים תקציב מאוזן, וזו בשורה טובה למדינה שמעבירה תקציב.

אלכס מילר: כמובן, היינו רוצים לראות דברים בתוך התקציב, אותם נושאים שדיברנו עליהם גם בוועדת הכספים ובשאר הוועדות בצורה שונה, בצורה קצת יותר רחבה, מבחינת ההשקעות, מבחינת הסיוע לשכבות החלשות, ואני מאמין שבסופו של דבר כשאנו מדברים על המשבר – – –

מגלי והבה: אולי תפרט לנו מה הסיוע לשכבות החלשות.

שלמה מולה: מאזני איזון – – –

אלכס מילר: באותן חמש דקות שיש לי אני אתייחס לנושאים שרציתי לדבר עליהם.

יצחק וקנין: אני מבקש לא להפריע לדובר.

מגלי והבה: תגיד לנו מה הסיוע לשכבות – – –

אלכס מילר: לא מעט דברים גם יש בתקציב.

אלכס מילר: אם זה מעניין אותך, אשמח לשבת אתך על כל משרד ומשרד.

מגלי והבה: אני טוען שלא עזרו לשכבות החלשות.

אלכס מילר: בשביל זה יש שר האוצר, שיכול להגיע לכאן, וכשהוא מפרט את משנתו ואת תקציב המדינה הוא מתייחס לכל דבר ודבר לעניין.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה להתייחס לנושא שכן דובר בוועדת הכספים, גם היית באותה ישיבה.

אלכס מילר: אני מדבר על הערבויות שנתן משרד הבינוי לקבלנים לבנייה של 1,000 יחידות, שנועדות למעמד הביניים, במחירים מוזלים מבחינת המחיר למטר מרובע.

אלכס מילר: ואז אמרתי שאני לא חושב שזה בסופו של דבר נותן פתרון לאותו מעמד ביניים, כי מי שרוכש את הדירות האלה זה המשקיעים, והם משכירים את הדירות.

אלכס מילר: אני גם הצעתי פתרון שלי, איך אני רואה את העניין הזה, ואני מקווה מאוד שבזמן הפגרה אוכל לגבש הצעת חוק שתפתור את המשבר שקיים ברכישת דירות לזוגות צעירים.

אלכס מילר: אתייחס לזה בכמה נקודות.

אלכס מילר: אני חושב שהבעיה היום נמצאת אצל אותם אנשים שיוצאים ממסגרת של השכלה גבוהה, מקבלים תואר, נכנסים לעבודה, אך הם לא יכולים לרכוש דירה, כי אין להם הון עצמי.

אלכס מילר: אנו יודעים שהיום במדינת ישראל אי-אפשר לרכוש דירה ללא הון עצמי.

אלכס מילר: צריך לפחות איזשהו סכום.

אלכס מילר: פעם נתנו 90% משכנתה, היום אנו מגיעים ל-60%–70%.

אלכס מילר: מה שקורה הוא שאותם חבר'ה צעירים, אותם זוגות צעירים, הם מוצאים עצמם בשכירות, וכמובן, קשה מאוד היום לחסוך כסף בשביל לרכוש דירה.

אלכס מילר: ואני חושב שגם המדינה לא מרוויחה מזה כלום.

אלכס מילר: אותו אדם ששוכר דירה, המדינה מבחינתה יודעת שאין מה לעשות עם זה, וגם לא נותנת פתרונות.

אלכס מילר: אני הצעתי שכאשר אנו מדברים על רכישת דירה ראשונה – אני מדבר על גובה של 1 מיליון ש"ח, 1.2 מיליון – המדינה יכולה לתת ערבות לסכום שחסר מרכישת משכנתה לאותו זוג צעיר, וכך גם היא תרוויח, כי יש מסים על רכישת דירה.

אלכס מילר: ואותו זוג צעיר משלם הרי אותו כסף, היום אנחנו כבר כמעט לא רואים הבדל בין שכירות למשכנתה חודשית, אבל לפחות תהיה לו דירה משלו.

אלכס מילר: דבר שני, כמובן, כשאנחנו מדברים על זוג צעיר שעובד, ויש לו את הכסף לשלם מדי חודש או משכנתה או שכירות, אני חושב שלמדינה הרבה יותר משתלם שהוא ישלם משכנתה ושתהיה לו דירה משלו.

אלכס מילר: ואני גם מאמין שכאשר אנו מסתכלים על ההפרש, על אותה ערבות שהמדינה תיתן לסכום שחסר, לסכום שאותו אדם צריך להביא מהון עצמי, אם להשוות את זה למסים שהמדינה מקבלת מרכישת דירה – אני חושב שבסופו של דבר המדינה תרוויח.

אלכס מילר: וגם אנו נרוויח כאזרחים, כי אנו יודעים בוודאות שאותם אנשים שרוכשים דירה נקשרים לאזור שהם חיים בו.

אלכס מילר: אנו מפתחים את הפריפריה, כי אנחנו יודעים שהסכומים שאני מדבר עליהם לא קיימים במרכז הארץ, היום אי-אפשר לרכוש דירה במיליון שקל במרכז הארץ.

אלכס מילר: אנו גם מודעים למחירים, אז אנו יודעים שמדובר גם על הפריפריה, ששם תהיה ההשקעה.

אלכס מילר: בעזרת השם, כשנגיע למצב שהחוק הזה שאני רוצה להגיש יקודם, אני מקווה מאוד שגם האוצר וגם משרד הבינוי יחשבו היטב על אותו הרציונל שאני רוצה להביא, ונצליח להעביר את החוק, וזוגות צעירים יוכלו ליהנות מדירה משלהם ולא להתחתן עם השכירות.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק וקנין: יעלה ויבוא חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה נוכח, אחריו – חבר הכנסת חיים אמסלם.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת אלסאנע, שבע דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני חזרתי עכשיו מהפגנה של ראשי הרשויות הערביות מול הכנסת.

טלב אלסאנע: הם באים להשמיע את הזעקה והצעקה של הרשויות המקומיות, של היישובים והתושבים הערבים, שבמהלך מערכת הבחירות שרים ואפילו מועמדים לתפקיד של ראש הממשלה ביקרו, סיירו והבטיחו הבטחות, אמרו שאנו מתביישים במציאות הקשה ביישובים הערביים, במצב הכבישים, והבטיחו הרים וגבעות.

טלב אלסאנע: היום זה הזמן לפירעון אותן הבטחות.

טלב אלסאנע: מה שיש בתקציב זה דבר שיבוצע; מה שאין, זה דבר שיישאר בגדר הבטחה.

טלב אלסאנע: אם אנחנו בוחנים ובודקים, אנחנו רואים שיש הרבה כסף.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, זה מאות מיליארדי שקלים.

טלב אלסאנע: הבעיה איננה עם הסכומים, הבעיה היא עם סדר העדיפויות.

טלב אלסאנע: בתקציב הזה האדם, האזרח, הוא בסוף סדר העדיפויות, כאשר מעמידים בראש סדר העדיפויות שיקול פוליטי של כבישים בשטחים, של התנחלויות, להשקיע באנשים שיש להם ולשלול מאנשים שאין להם, ומעבירים מטלות קשות על השלטון המקומי.

טלב אלסאנע: מחוקקים כאן חוקים, גוזרים גזירות ומוחאים לעצמנו כפיים, אבל מי שצריך לבצע זה הרשות המקומית, וכאשר לא מתקצבים אותה היא עומדת בפני דילמה – או שהם מפירים את החוק, לא מקיימים אותו, או שהם מקיימים את החוק ונכנסים לגירעון.

טלב אלסאנע: אם הם נכנסים לגירעון אומרים שהרשות המקומית נכשלה ומעיפים את ראש הרשות שנבחר כדין וממנים ועדה קרואה בצורה לא דמוקרטית ולא חוקית.

טלב אלסאנע: השיקול של המינוי הוא פוליטי בדרך כלל, לא מביאים את האדם הכי מוכשר, אלא מביאים את האדם המקורב ביותר לשר הפנים.

טלב אלסאנע: הסוגיה השנייה, רבותי, אדוני שר המשפטים – אני רוצה לומר לך, כבוד שר המשפטים, שיש משהו רקוב במערכת המשפט בישראל.

טלב אלסאנע: רק בשבוע האחרון המקרה הראשון היה של הקופאית האתיופית – האברך שדרס אותה.

טלב אלסאנע: אנחנו קוראים בפסק-הדין של שופט בית-משפט מחוזי שהיא הגיעה למצב שהתייחסו אליה כמו אל כלב, ולאחר מכן נתנו לה יחס של בן-אדם.

טלב אלסאנע: אולי בסופו של פסק-הדין בית-המשפט צריך לגזור עליה שהיא צריכה לשלוח זר פרחים לאותו דורס שהעלה את המעמד שלה ממעמד של חיה ושל כלבים למעמד של בני-אדם.

טלב אלסאנע: עם תפיסת עולם כזאת במערכת המשפט – אוי ואבוי לבושה.

טלב אלסאנע: הדבר החמור יותר, אדוני שר המשפטים, מה שהיה היום בבאר-שבע, המקרה של שי דרומי שעלה לכותרות.

טלב אלסאנע: בעל חווה בדרום ירה בשני פורצים כשהיו במנוסה, ירה חמישה כדורים שכולם כוונו לגופם של שני צעירים, ואחד קיפח את חייו.

טלב אלסאנע: אני לא בא להגיד מלה טובה על פריצות ועל גנבות, וצריך להעמיד אותם לדין ולמצות עמם את הדין.

טלב אלסאנע: אבל מכאן להגיע למצב, לזכות יורה והורג?

טלב אלסאנע: להגיע למצב בחוק שאין הוצאה להורג אבל אפשר להוציא להורג ללא משפט?

טלב אלסאנע: להפוך את שי דרומי לתובע ולשופט ולמוציא לפועל?

טלב אלסאנע: להפוך אותו לשופט ולתליין?

טלב אלסאנע: זה מרשם בטוח למערב פרוע; מרשם בטוח לכל אדם שיש בידו נשק לירות, ולהגיד שהייתי בסכנת חיים.

טלב אלסאנע: אבל חמור יותר, כבוד שר המשפטים, הוא הנימוק של השופט פלפל.

טלב אלסאנע: אני לא יודע מה קורה בבתי-משפט, כולם מתייחסים לכלבים.

טלב אלסאנע: הוא אומר ששי דרומי עבר מסכת התעללויות.

טלב אלסאנע: לבנו עליו.

טלב אלסאנע: ואם מישהו גנב ממנו צריך להעמיד את הגונבים לדין; ואם המשטרה התרשלה, צריך לנזוף במשטרה ולהקצות לה תקנים.

טלב אלסאנע: אבל מי אמר שאלה היו אחראים לאותם מקרים קודמים?

טלב אלסאנע: הוא מזכיר באמפתיה רבה את הכלב של שי דרומי שהורעל.

טלב אלסאנע: הוא לא מזכיר בשום אמפתיה, סימפתיה או התייחסות ולא מגלה שום הזדהות עם הקורבן, עם הצעיר שקיפד את חייו.

חיים אמסלם: הוא בא להרוג אותו.

טלב אלסאנע: ואחר כך השופט בא ואומר שהיה לשי דרומי חשש שהוא בסכנת חיים.

טלב אלסאנע: איזה סכנת חיים איזה עמייאת?

טלב אלסאנע: הילד במנוסה, והוא לא ירה שום ירייה באוויר ולא נשקפה לו שום סכנת חיים.

חיים אמסלם: – – –

טלב אלסאנע: ואני שואל אתכם בהן צדק, רבותי, אם המקרה היה הפוך, חבר הכנסת אמסלם – אם היורה היה ערבי שירה בגבם של שני צעירים יהודים חמישה כדורים, אחד מהם נפצע קשה, והשני נהרג – –

חיים אמסלם: – – –

טלב אלסאנע: – – והיו מעמידים לדין את היורה כאשר הוא מחזיק נשק שהוא – – –

חיים אמסלם: – – –

טלב אלסאנע: אתה היית מגנה את זה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אמסלם, לא להפריע לדובר, אתה מייד אחריו.

טלב אלסאנע: אותו פסק-דין זה שיא הצביעות.

טלב אלסאנע: אני נגד ירי גם של ערבים וגם של יהודים, ואנחנו צריכים לקדש את החיים מעבר לכל דבר אחר.

טלב אלסאנע: גם זה שירה בראש הממשלה יצחק רבין, לא חיסלו אותו, העמידו אותו לדין.

טלב אלסאנע: רצח ראש ממשלה.

טלב אלסאנע: כאן מדובר על ניסיון גנבה – עבירה חמורה.

טלב אלסאנע: אבל החוק חל ומעניק הגנה גם לגנבים.

טלב אלסאנע: או שאנחנו אומרים שדין גנבה הוא הוצאה להורג או דין גנב או מנסה לגנוב הוא הוצאה להורג.

טלב אלסאנע: או שאנחנו אומרים שיש שופטים, שיש מערכת אכיפת חוק, שצריך להפקיד בידיהם לעשות דין, ולא כל אחד ייטול את החוק לידיים ויעשה דין לעצמו.

טלב אלסאנע: בהזדמנות הזאת אני רוצה לברך שופט שנתן פסק-דין בדעת מיעוט, ומן הראוי לצטט חלק מדבריו, שלדעתי משקפים את האיזון.

טלב אלסאנע: אפשר לעשות את האיזון הנכון.

טלב אלסאנע: השופט אריאל ואגו אומר בדבריו: "אין לי ספק שהירי לא נעשה מתוך תכנון להריגה.

טלב אלסאנע: מדובר באירוע קשה בו עמד דרומי זועם ומתוסכל על רקע פגיעות חוזרות ונשנות כשחש ששלטונות החוק לא מצליחים לספק את ההגנה".

טלב אלסאנע: "דרומי" – הוא אומר – "מלח הארץ" – אני אומנם לא מסכים אתו, כי יש לו רקורד, אבל זה לא העניין – "אך" – וזה המשפט החכם והחשוב ביותר – "קדושת החיים היא ערך בסיסי" – רבותי, קדושת חיים לא רק של יהודי, גם של ערבי – "דרומי ירה חמישה כדורים שפגעו במטרתם, כשברור שירי מטווח קצר יכול לגרום אף למוות של הקורבן.

טלב אלסאנע: " אדוני שר המשפטים, זאת האחריות שלך לשמור על מערכת המשפט.

טלב אלסאנע: מערכת בתי-המשפט – אין להם רוויזיות, הם שואבים את הכוח שלהם לא בגלל שהם צבא; הכוח שלהם נובע מהאמון שהציבור רוחש להם.

טלב אלסאנע: פסקי-דין כאלה של שי דרומי ואחרים ושל הקופאית האתיופית מחסלים את הענף שעליו יושבת מערכת המשפט; הם גורמים לחוסר אמון של הציבור במערכת המשפט.

טלב אלסאנע: כאשר אין אמון, כל אחד יעשה דין לעצמו, לא יפנו לבתי-משפט.

טלב אלסאנע: זה מרשם פרוע ובטוח למערב פרוע שאף אחד לא רוצה בו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק וקנין: יבוא חבר הכנסת חיים אמסלם.

יעקב אדרי: היית אומר גם כמה מלים על התקציב.

קריאה: זאת הפריווילגיה שיש.

טלב אלסאנע: לא נשנה הרבה ממה שיש.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת אמסלם, שלוש דקות.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנו עומדים בפני הישורת האחרונה של המירוץ לתקציב, ובמירוץ כמו במירוץ הפרטים שאנחנו חולפים על פניהם מטושטשים ונשכחים זמן קצר לאחר שראינו אותם.

חיים אמסלם: שר אחרי שר במשרד החינוך מבטיחים גדולות ונצורות: תוכניות, רפורמות, שינויים מפליגים בנכס החיוני הזה.

חיים אמסלם: הגיע הזמן שתודו בפה מלא: נכשלתם.

חיים אמסלם: נכשלתם, ובגדול.

חיים אמסלם: האופק החדש אינו נראה באופק, ועדת-דברת והמלצותיה וסערותיה כבר מזמן נשכחו.

חיים אמסלם: ובכל זאת לא עובר שבוע שכולנו לא מזדעזעים ומצקצקים בלשוננו על עוד מקרה מזוויע של אלימות ילדים.

חיים אמסלם: כולם מדברים על חינוך, אבל אף אחד לא מדבר על ערכים, ערכי אמת ונצח.

חיים אמסלם: אומרים חינוך ומתכוונים להישגים, אומרים חינוך ומתכוונים לציונים, אומרים חינוך ומתכוונים למבחני מיצ"ב ולדירוגים עולמיים, חינוך למספרים.

חיים אמסלם: קחו למשל את בעיית האלימות בבתי-הספר.

חיים אמסלם: תופעת האלימות בבתי-הספר היא בעיה קשה וחמורה, ובהתייחס לעצם הצורך המתעורר לפעמים בהרחקת תלמיד, אכן הדילמה היא תמיד קשה.

חיים אמסלם: אתן לכם דוגמאות, אם תרצו: היו כאלה שהורחקו ופספסנו אותם ודורדרו לדברים רעים יותר.

חיים אמסלם: אנחנו כל הזמן רועים בשדות זרים לנסות ליצור תכנים חינוכיים בתלמידי בית-הספר.

חיים אמסלם: אנחנו מסתכלים על האומות לראות מה הם עושים, בבחינת "לחצוב להם בארות בארות נשברים אשר לא יכילו המים", כמאמר הנביא.

חיים אמסלם: ואכן, אנחנו נמצאים בפני שוקת שבורה: בית-הספר הפך לבית משפח – האלימות, הסמים, החוצפה, חוסר דרך ארץ מקננים להם בבתי-הספר, והחכמים – קצרה ידם להושיע.

חיים אמסלם: אני מציע פעם אחת ולתמיד להעז ולהישען על שלנו, על מקורות הנצח של עמנו המפואר; פעם אחת לתת הזדמנות גם למה שיש לאבותינו להציע, ולהקים ועדה שבה אנשי תורה ובקיאים במקורות יביאו ויביעו את דרכי החינוך על-פי התורה.

חיים אמסלם: ותאמינו לי, יש למורשתנו מה להציע.

חיים אמסלם: פעם אחת אולי תטו אוזן גם לחוכמת ישראל סבא.

חיים אמסלם: איך כתוב בדברי הנביא הושע: ואמרה, אלכה ואשובה אל אישי הראשון כי טוב לי אז מעתה.

חיים אמסלם: ההיבטים של החינוך אינם רק בהתייחס לתלמיד, אלא בעיקר למורה ולמלמד, שידע ויפנים שהוא עוסק במלאכת שמים, ועל זה נאמר בתלמוד במיוחד: "ארור עושה מלאכת השם רמייה".

חיים אמסלם: וכשבאו רבותינו ז"ל להגדיר מיהו הרב, המורה והמחנך, המליצו את הפסוק: כי שפתי כוהן ישמרו דעת ותורה יבקשו מפיהו כי מלאך ה' צבאות הוא.

חיים אמסלם: אם הרב דומה למלאך ה' – יבקשו מפיהו, ואם לא – אל יבקשו מפיהו.

חיים אמסלם: המושגים הנובעים מהמקורות המלמדים על הזהירות בכבוד התלמיד, ומאידך מהתלמיד כלפי רבו, הם הם שיכולים להוות פתרון.

יצחק וקנין: אבקש להשתדל לסיים.

חיים אמסלם: אדוני, אני מסיים.

חיים אמסלם: המשך ניפוחו של תקציב החינוך באין חינוך אמיתי לערכים דומה לזריקת כסף אל תוך שק ריק שעד שלא יתוקן הוא לא יתמלא והכסף יאבד.

חיים אמסלם: הפתרון היחיד אינו בחקיקה אלא בהעמקת החינוך לערכים.

חיים אמסלם: אני אסיים במילותיה של אמנו לאה בקריאתה לבנה הבכור ראובן: ראו מה בין בני לבין בן-חמי, בין ראובן לבין עשו.

חיים אמסלם: אדוני היושב ראש, תרשה לי במשפט אחד – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חיים אמסלם: משפט קצר לסיום: אפרופו דבריו של הדובר הקודם, חבר הכנסת טלב אלסאנע, לגבי פסיקתו של בית-המשפט בהתייחס לדרומי.

חיים אמסלם: אני חושב שהיום הוא יום חג למשפט בישראל.

חיים אמסלם: אני חושב שחוק דרומי, כמו שהוא נקרא, הוא חוק נכון וצודק והוא חוק ברוח ישראל בבחינת הבא להורגך השכם להורגו.

חיים אמסלם: אדוני, תודה.

מוחמד ברכה: אתה איש – – – הוא לא בא להרוג.

מוחמד ברכה: זו עבירת רכוש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אמסלם.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואם הוא לא נמצא – חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

מוחמד ברכה: איך אתה מדבר?

מוחמד ברכה: אתה רב.

מוחמד ברכה: מי שבא לגנוב תפוח, אתה הורג אותו?

מוחמד ברכה: – – –

חיים אמסלם: מי שבא אליך הביתה עם נשק – – –

מוחמד ברכה: הוא לא בא עם נשק.

חיים אמסלם: הוא בא עם נשק.

מוחמד ברכה: הוא לא בא עם נשק.

מוחמד ברכה: הוא בא לגנוב רכוש.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מאות רבות, אלפים רבים של סעיפים בספר התקציב, ואלפי סעיפי הסתייגויות לתקציב, וכללי המשחק ברורים.

אריה אלדד: הדיונים יסתיימו והיום נצביע, כי נרצה לומר לציבור בישראל מי תומך ומי מתנגד באותם סעיפים, מי מתנגד לאותן הסתייגויות שבאו לנסות להקל על ציבורים שונים שהם המקופחים יותר, הנפגעים יותר, ואלה שאינם זוכים לתמיכה בתקציב הנוכחי.

אריה אלדד: אני מבקש להידרש לנקודה אחת בספר התקציב, וזה נושא הטיפול במים.

אריה אלדד: יש חוברת שלמה בספר התקציב שבה המדינה מצהירה על כוונתה להשקיע כספים במים, במים מושבים, ואיך היא מתייחסת להתפלת מי-ים.

אריה אלדד: אבל, אתמול בחוק ההסדרים, בחוק ההתייעלות, גם למדנו שבשל מחדלי ממשלות קודמות מתכוונים להטיל קנסות על האזרחים.

אריה אלדד: מאות המיליונים שהתחייבו ממשלות קודמות להשקיע בהתפלת מי-ים לא הושקעו כי ירדו גשמי ברכה בשנה נתונה והאוצר קיצץ את התקציבים.

אריה אלדד: אני מבקש להזכיר לחברי הכנסת ולציבור בכלל שני נתונים: התפלת קוב מי-ים שאפשר יהיה לשתות אותם עולה בערך 2.5 שקלים.

אריה אלדד: אזרח שמהיום שותה קוב מים יותר ממה שמתירים לו בחוק ההסדרים האחרון ובחוק התקציב האחרון ישלם 28 שקלים.

אריה אלדד: התפלת קוב מים עולה 2.5 שקלים, ואזרח שצורך קוב מים יתר על ה-4 שנותן לו חוק ההסדרים ישלם 28 שקלים – –

מוחמד ברכה: כשידוע שהממוצע הארצי הוא 5 קוב.

אריה אלדד: – – כשידוע שהממוצע הארצי הוא 5 קוב לאדם וכשידוע שהיכולת של משפחות מרובות ילדים, משפחות חלשות, לצמצם את הצריכה הזאת היא אפסית.

אריה אלדד: הדבר הזה יוטל בפירוש על אלה שלא חטאו, ואלה שהתעלמו מכך באוצר בשנים קודמות, בממשלות קודמות – אינני יודע אם הם באמת מצפים לחיסכון במים אבל ודאי שהם מצפים לרווח של כ-700 מיליון שקלים מהקנסות שיוטלו על אלה שיצרכו עודפי מים.

אריה אלדד: לא הבנתי מחבר הכנסת לפני, מדוע הוא מעלה בכלל במסגרת דיוני התקציב את נושא פסק-הדין שניתן היום במשפטו של שי דרומי.

אריה אלדד: מה עניין שי דרומי לדיוני התקציב?

מוחמד ברכה: – – –

אריה אלדד: אבל בסוף מצאתי תשובה.

אריה אלדד: הלוא מי שנוסע במישורי הנגב ורואה את היישובים שנקראים "הפזורה הבדואית", שרובם השתלטו על אדמות לאום ולקחו רכוש לא להם, חייב לשאול את עצמו ממה מתפרנסים האנשים הללו.

אריה אלדד: ממה הם מתפרנסים?

אריה אלדד: הסבירו לי שקצבאות ילדים הן מקור הכנסה חשוב ביישובי הבדואים, ומרעה – ככל שהמרעה דל ואינו מכניס הרבה, הוא מספק קצת מקורות הכנסה.

אריה אלדד: מה הם מקורות ההכנסה של הבדואים?

אריה אלדד: מישהו פעם עשה מחקר?

אריה אלדד: אולי מתוך היחלצותו של חבר הכנסת להגן על עבריינים ופורצים לבתים אפשר להבין שיש לעניין הזה השלכה על דיוני התקציב, ולמה הוא ביקש דווקא בדיוני התקציב לבוא ולהגן על ציבור עברייני.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: כך שכבר הודעתי.

רונית תירוש: אחר כך אני?

יצחק וקנין: אחריו – מסעוד ע'נאים.

רונית תירוש: אז תתקנו את זה.

מוחמד ברכה: ע'נאים – כמו שצריך.

מוחמד ברכה: נכון.

מוחמד ברכה: אמרת בול.

יצחק וקנין: אני משתדל.

רונית תירוש: אדוני המזכיר, אם אפשר לעדכן את זה כדי שאראה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנין, לרשותך ארבע דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בשעה זו שאנחנו מנהלים את הדיון הזה כאן, מתנהלת בחוץ הפגנה שהיא מן הצודקות ביותר שאפשר להעלות על הדעת.

דב חנין: נמצאים בחוץ עובדי הרשויות המקומיות הערביות ויחד אתם מנהיגי וראשי הציבור הערבי בארץ, ראשי עיריות ורשויות מקומיות.

דב חנין: כמה מאתנו, חברי לסיעת חד"ש וחברי כנסת נוספים, השתתפנו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלדד, אני מבקש.

יצחק וקנין: חברים, אתם מפריעים לחברכם מהסיעה.

מוחמד ברכה: – – – מה שעשית לבדואים היא לא מתאימה אפילו לך, עם כל הגזענות שלך.

דב חנין: אדוני, זה לא על-חשבון זמני.

יצחק וקנין: אוסיף לך את הזמן.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: ההפגנה הזאת היא הפגנה צודקת.

דב חנין: היא הפגנה שתובעת בעצם את הדברים הבסיסיים המובנים מאליהם.

דב חנין: על הרשויות המקומיות מוטלות אחריויות רבות.

דב חנין: על הרשויות המקומיות הערביות, שבדרך כלל ממוקמות ביישובים עניים, מוטלות אפילו אחריויות יותר גדולות.

דב חנין: אבל היכולת שלהן לתת פתרונות מוגבלת ומצומצמת מאוד כאשר אין להם קודם כול את התקציבים הנדרשים המינימליים, הבסיסיים, כדי לתת פתרונות ומענה לצרכים המאוד מאוד דוחקים של הציבור.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מנצל את ההזדמנות מעל הבמה הזאת כדי לקרוא לממשלה לחשוב על המצוקה הזאת וכדי לקרוא לממשלה להתמודד עם המצוקה הזאת.

מוחמד ברכה: – – –

דב חנין: נמצאים אתנו גם כמה מראשי הרשויות המקומיות הערביות וכמה מהפעילים המרכזיים של הציבור הערבי בישראל.

דב חנין: אני מברך אותם ומאחל לכם ולכולנו שהמאבק שלכם, המאבק הצודק הזה, יצליח, וסוף-סוף נגיע למצב שהרשויות המקומיות הערביות בישראל תזכינה לשוויון.

דב חנין: תודה רבה, חברי חבר הכנסת ברכה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לשאלות של הוצאה ציבורית מול הוצאה פרטית.

דב חנין: בחוק הבריאות אנחנו הגענו למצב מאוד קשה.

דב חנין: ההוצאה הפרטית לנפש הולכת ועולה משנה לשנה, וההוצאה הציבורית הולכת ויורדת.

דב חנין: אותו דבר בתחום החינוך: הוצאה פרטית עולה והוצאה ציבורית יורדת.

דב חנין: החינוך האפור, הבריאות האפורה, הולכים וכובשים את מקומם של הבריאות הציבורית והחינוך הציבורי.

דב חנין: אבל חינוך אפור הוא תמיד חינוך לעשירים, חינוך לאלה שידם משגת, חינוך שאיננו נותן תשובה אמיתית לכלל הציבור.

דב חנין: אותו דבר, אדוני, קורה גם בתחום התרבות.

דב חנין: המדינה מממנת היום רק 3.6% מהוצאות התרבות בישראל.

דב חנין: 96.4% מהוצאות התרבות בישראל ממומנות מכיסים פרטיים.

דב חנין: מצב זה לא ייתכן ולא אפשרי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר קצת על ענייני סביבה בתקציב הזה.

דב חנין: הסביבה היא ודאי קורבן של התקציב הזה.

דב חנין: אפשר להתחיל כמובן מהתקציב העלוב של המשרד להגנת הסביבה, תקציב של סדר גודל של 200 מיליון שקל.

דב חנין: אני חושב שזה מגוחך.

דב חנין: התקציב הזה הוא תקציב שאיננו מאפשר למשרד להתמודד עם בעיות, איננו מאפשר למשרד לבצע את תפקידיו, איננו מאפשר למשרד להגן על הציבור, איננו מאפשר למשרד להתמודד עם תפקידיו, איננו מאפשר למשרד להגן על הציבור, איננו מאפשר למשרד להתמודד עם בעיות של חומרים מסוכנים, של זיהומים, של זיהום אוויר, זיהום מים, זיהום קרקעות.

דב חנין: אבל הבעיות הסביבתיות לא נעצרות רק בתקציב המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: בכנסת הזאת התאגדנו קבוצה של חברי הכנסת והגשנו יחד קבוצה של הסתייגויות בנושאים סביבתיים חברתיים, ואנחנו מתעסקים לא רק בתקציב המשרד להגנת הסביבה אלא גם בנושאים אחרים – נושאים כמו תקציבים לתחבורה ציבורית.

דב חנין: התחבורה הציבורית בישראל מוזנחת.

דב חנין: יש סקטורים שלמים בציבור הישראלי, כמו למשל הציבור הערבי, ששירותי התחבורה הציבורית בו חלקיים וכמעט לא קיימים.

דב חנין: אנחנו מציעים יותר אוטובוסים חדשים – לממן אוטובוסים; יותר תקציבים לסבסוד תחבורה ציבורית ולפריסה יותר נכונה של התחבורה הציבורית בארץ.

דב חנין: נקודה אחרונה בתחום הסביבתי, אדוני היושב-ראש – אנרגיה.

דב חנין: ההצעה שלנו פה עולה כסף, אבל היא חוסכת הרבה יותר כסף.

דב חנין: כולם מדברים על ייעול השימוש באנרגיה, אבל התקציבים שמדינת ישראל מקצה לתחום הזה רק יורדים משנה לשנה.

דב חנין: בשנה שעברה היו 4 מיליון, והשנה יש קצת יותר ממיליון שקל לייעול השימוש באנרגיה.

דב חנין: לכן הדרישה שלנו היא להכפיל פי-עשרה את התקציבים לייעול השימוש באנרגיה.

דב חנין: זאת לא רק הוצאה כספית, אלא זה גם חיסכון כספי אמיתי.

דב חנין: אבל זה מחייב, אדוני היושב-ראש, מדיניות אחרת של הממשלה בתחום החברתי והסביבתי, ובתחום הפוליטי.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: לרשותך שש דקות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ברוכים הבאים לכולם, ראשי הרשויות הערביות וכל האורחים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפי מה שקראתי מהתקציב, בין כל סכומי הכסף אני עדיין לא ראיתי איפה אנחנו; איפה אנחנו, כערבים, בתקציב.

מסעוד גנאים: אני חושב שהממשלה נתנה בתקציב ביטוי לססמה: לא חשוב השוויון, אלא חשוב כמה אתה שווה.

מסעוד גנאים: לפי התקציב הזה, האוכלוסייה הערבית, בעיני הממשלה, כנראה לא שווה.

מסעוד גנאים: איך אפשר שנהיה שווים כאשר רק מתקציב הפיתוח 5% למגזר הערבי?

מסעוד גנאים: מתקציב משרד התחבורה – והשר עכשיו עסוק במלחמה על השפה הערבית בשלטים – בכבישים, רק 2% למגזר הערבי.

מסעוד גנאים: בחקלאות – אוי, זה רק 0%.

מסעוד גנאים: 0% חקלאות למגזר הערבי.

מסעוד גנאים: 53% מהאוכלוסייה הערבית היא מחוץ לאזורי העדיפות הלאומית.

מסעוד גנאים: ממה שקראתי ואמרו לי, הדבר היחיד שעלה בתקציב והוא שייך למגזר הערבי זה השקעה בתקציב הביוב.

מסעוד גנאים: אז כאשר קראתי, זה הזכיר לי, כאשר הייתי חבר עירייה בשנת 2003 – אני יודע שעיריית סח'נין, למשל, ביקשה להרחיב את שטח השיפוט משנת 1999, ועד עכשיו לא הסכימו להרחבה.

מסעוד גנאים: אבל בשנת 2003, כאשר ביקשנו מהמינהל להקצות קרקע או אדמה לבית-קברות, הם במהירות נענו.

מסעוד גנאים: אז זאת שאלה: לבית-קברות הם נענים, תשתיות לביוב מעלים, אבל מה עם החינוך?

מסעוד גנאים: מה עם הבינוי?

מסעוד גנאים: מה עם כל הדברים האלה?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, המגזר הערבי והאוכלוסייה הערבית צריכים תוכנית חירום, וועדות בין-משרדיות, כדי לטפל בבעיות ובסוגיות הקשות שעומדות בפניהם.

מסעוד גנאים: המגזר הערבי סובל מאפליה מתמשכת.

מסעוד גנאים: היום חייבים להזכיר ששר התחבורה רוצה לתת לאפליה הזאת ביטוי גם מעל השלטים.

מסעוד גנאים: האוכלוסייה הערבית, שסובלת גם מממדי עוני גבוהים – יותר מ-50% חיים מתחת לקו העוני, אחוזי אבטלה גבוהים.

מסעוד גנאים: אני חושב שגם תוצאות מבחני הבגרות מעידות על מידת האפליה וההזנחה שהמגזר הערבי סובל מהן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, במקום להעלות את חלקם של התושבים הערבים בתקציב, כדי שלפחות יתקרב לאחוז שלהם באוכלוסייה, כמה שרים מאשימים את האוכלוסייה הערבית בכל הבעיות שהיא סובלת מהם, כדי לברוח ולהתנער מאחריות.

מסעוד גנאים: זה מזכיר לי את הפתגם הערבי "דָרַבַּנִי וַבָּכַּא, סָבַּקַנִי וַאשְתַכַּא" – "הכני ובכה, הקדימני והתלונן".

מסעוד גנאים: אני הקורבן.

מסעוד גנאים: אני.

מסעוד גנאים: אתה גם מאשים אותי?

מסעוד גנאים: לפי דעתי העניין הוא לא רק עניין של כסף.

מסעוד גנאים: סכומי הכסף שמחלקים מבטאים מנטליות מסוימת, היגיון מסוים.

מסעוד גנאים: אז העניין הוא לא רק עניין של כסף.

מסעוד גנאים: העניין החשוב הוא ההכרה והכבוד, כי לפני הדרישה שלי להיות שווה, אני רוצה שיכירו בי כשונה.

מסעוד גנאים: ומשום שלא רוצים להכיר בי כשונה, לא נותנים לי להיות שווה.

מסעוד גנאים: אני לא יודע את המלה הזאת, אולי גם נשיא המדינה אמר אותה, כי הוא טוב תמיד במלים, נשיא המדינה.

מסעוד גנאים: אני חושב ששניהם הולכים יחד; להכיר בי כשונה זה הקדמה לשוויון.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, הממשלות בישראל עדיין לא מכירות, לא רואות את האוכלוסייה האזרחית בעין אזרחית, אלא בעין ביטחונית.

מסעוד גנאים: לכן יש לי הצעה לכל משרדי הממשלה; למה יש לנו משרד ביטחון אחד?

מסעוד גנאים: שיוסיפו את השם "ביטחון" לכל המשרדים.

מסעוד גנאים: אז יהיה משרד ביטחון האוצר.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת יריב לוין, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי, לרשותך חמש דקות.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברור שאין קונספציה חברתית לממשלה הזאת.

חנין זועבי: אבל גם – תרשו לי – האם היתה קונספציה חברתית לממשלת קדימה?

חנין זועבי: דווקא גם כן לא.

חנין זועבי: אבל אני גם כן רוצה ללכת צעד אחד קדימה, ולצערי לא משנה אם לממשלה יש קונספציה חברתית או אין קונספציה חברתית בשביל לקבל מדיניות שתוצאתה היא פגיעה בערבים.

חנין זועבי: גם את זה חשוב להגיד.

חנין זועבי: ואני כמעט לא יכולה להצביע על ממשלה אחת אשר שמה לה למטרה את שיפור המצב הכלכלי ואת השמירה על הזכויות החברתיות והכלכליות של החברה הערבית.

חנין זועבי: לא אני ולא אתם יכולים להצביע על ממשלה כזאת.

חנין זועבי: במובן הזה אני לא בדיוק אופוזיציה.

חנין זועבי: כלומר, אני כן אופוזיציה שמבקרת את השלטון, אבל אני לא יכולה להצביע על אלטרנטיבה שלטונית אחת שמולה אני יכולה להפסיק להיות אופוזיציה.

חנין זועבי: השיח שלי הוא שיח אידיאולוגי טהור, שאין בו שום חתירה לשלטון.

חנין זועבי: אנחנו הערבים איננו חלק משום שלטון פוטנציאלי.

חנין זועבי: לצערי, בגלל זה אנחנו גם איננו אופוזיציה מזדמנת; אנחנו אופוזיציה כמעט עקבית.

חנין זועבי: במובן הזה, כל קואליציה וכל ממשלה, וכל ראש ממשלה, חייבים להקשיב לנו ברצינות רבה, מחוץ למיקוחי השלטון.

חנין זועבי: לצערי, אני כן מסכימה חלקית עם הממשלה הזאת, כאשר היא אומרת שזה כמה שנים שממשלות ישראל מנהלות מדיניות כלכלית עקבית.

חנין זועבי: יש אמת באמירה הזאת, אבל גם כן יש שקר חלקי באמירה הזאת.

חנין זועבי: בשביל אוכלוסייה ש-50% ממנה מתחת לקו העוני, זה לא מספיק – כמה הממשלה יש לה קונספציה חברתית או אין לה קונספציה חברתית.

חנין זועבי: אנחנו גם כן צריכים ממשלה עם קונספציה ברורה של איך לשנות בצורה דרמטית את מצבם ומעמדם הכלכלי של הערבים.

חנין זועבי: אני אומרת את זה כי המשמעות של לעקוב אחרי המדיניות הממשלתית ויישום המדיניות של הממשלה – זה נעשה בשביל חברי הכנסת הערבים לאחת המטרות הכי חשובות בעבודתנו הפרלמנטרית.

חנין זועבי: זו כמעט המטרה העיקרית של העבודה הפרלמנטרית של המפלגות הערביות, לעקוב אחרי השלטון; כאשר המטרה של להיות חלק מהשלטון איננה בכלל מטרה עבורי.

חנין זועבי: אנחנו לא יכולים להיות חלק מהשלטון, אז זה עיקר הפעילות הפרלמנטרית שלנו.

חנין זועבי: לצד עניין בניית התקציב ומטרות התקציב, חשובים לנו שני דברים בצורה קריטית.

חנין זועבי: הראשון – הפירוט בתוך התקציב, החלוקה הלאומית בתוך התקציב.

חנין זועבי: דבר שני – דוחות מעקב שנוגעים לביצוע התקציב, שקיפות ניהול התקציב.

חנין זועבי: עבורנו, זה נהפך לדבר מהותי וקריטי.

חנין זועבי: בספר התקציב דובר על תקציב, למשל, לקרן לעסקים קטנים.

חנין זועבי: אני צריכה לדעת: מה מתוך התקציב הזה מיועד, כמה מתוך התקציב הזה מיועד לעידוד העסקים בחברה הערבית הענייה?

חנין זועבי: זאת אינפורמציה קריטית בשבילי, ואין לי אותה.

חנין זועבי: וכאשר אין לי אותה, אני לא יכולה לעקוב אחרי ניהול התקציב.

חנין זועבי: אני לא יכולה לעקוב אחרי התקציב.

חנין זועבי: אני לא יכולה לבקר את התקציב, גם.

חנין זועבי: התקציב גם כן מדבר על 2.5 מיליארדי שקלים לתשתיות פיזיות ופיתוח בפריפריה.

חנין זועבי: אני צריכה לדעת כמה מהם מוקצים ליישובים הערביים, שהתשתית שלהם אחראית בצורה דרסטית למוות של עשרות ילדים ערבים כל שנה, ואשר העדר הפיתוח שלהם וההזנחה שלהם חוסמים אפשרויות של תעסוקה והתקדמות חינוכית כמעט בצורה טוטלית.

חנין זועבי: מדובר, גם כן, בספר התקציבים על 400 מיליון שקלים לבניית כיתות לימוד.

חנין זועבי: יש מחסור של 9,000 כיתות לימוד בחברה הערבית.

חנין זועבי: אז כמה מתוך ה-400 מיליון האלה מוקצים לבניית כיתות ערביות בבתי-הספר הערביים?

חנין זועבי: בקשר לתעסוקה, ספר התקציב מזכיר מפורשות ששתי האוכלוסיות שבהן שיעור ההשתתפות הוא הנמוך במיוחד הן נשים ערביות וגברים דתיים.

חנין זועבי: למרות הקביעה החשובה הזאת, אין בתקציב תוכנית או אפילו יעד ספציפי מפורט.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: אין בספר התקציב אפילו יעד ספציפי מפורט להעלות את רמת התעסוקה בקרב הנשים הערביות או הגברים הדתיים.

חנין זועבי: אז אם אתה כבר נקבת בעובדה החשובה הזאת, אז איפה התוכנית לגבי שתי האוכלוסיות האלה?

מרינה סולודקין: יש לכם – – –

חנין זועבי: מה עושה הממשלה עם מציאות כזאת, שבה 80% מהנשים הערביות לא עובדות?

חנין זועבי: ולמה ספר התקציבים בכלל מזכיר עובדה כזאת, אם הוא לא מתכוון לפעול בנדון?

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, יש לי שלוש דרישות שעודן תקפות גם אחרי העברת התקציב, והן קשורות לחלוקה, כמו שאמרתי, לחלוקה הפנימית של תקציב המשרדים השונים, והן תוכנית טיפול מיוחדת לתעסוקת נשים ערביות וחלוקה פנימית של התקציב, עכשיו, לפי הלאום.

חנין זועבי: אני צריכה, כמו שאמרתי, את החלוקה הזאת בשביל העבודה שלי.

חנין זועבי: אנחנו גם צריכים דוחות מעקב אחר ביצוע התקציב.

חנין זועבי: אני צריכה לדעת איך מתנהל התקציב.

חנין זועבי: אנו בוחרים בשלטון, ובין בחירה לבחירה, אנחנו מפקחים על השלטון.

חנין זועבי: נכון, אז אותו עיקרון תקף לגבי התקציב.

חנין זועבי: אנו בוחרים בתקציב, מצביעים נגד התקציב או בעד התקציב.

חנין זועבי: אבל כאן לא מסתיימת העבודה שלנו בנוגע לתקציב.

חנין זועבי: בדיוק כמו שאני צריכה לעקוב אחרי הממשלה, אני גם כן צריכה לעקוב אחרי ביצוע או ניהול התקציב.

חנין זועבי: בשביל זה אני צריכה שקיפות מלאה וצריכה דוחות שמאפשרים לי לעקוב ולנסות להשפיע – – –

מגלי והבה: אני יכול לשאול אותך שאלה קטנה אחת?

יצחק וקנין: אני מבקש.

יצחק וקנין: הוספתי לה דקה, והיא כבר בדקה השנייה.

יצחק וקנין: זה פשוט מעכב את הכול.

מגלי והבה: היה בכנסת דיון שיזם חבר הכנסת טיבי עם שר האוצר.

מגלי והבה: באה כל הנציגות הערבית של האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל לדון על נושא התקציב, וזה נמשך לפחות ארבע שעות, והעלו את הסוגיות האלה.

מגלי והבה: היחידים, דרך אגב, מכל המפלגות הערביות שלא הגיעו הם בל"ד.

חנין זועבי: תן לי את התוצאה של הדיון הזה.

מגלי והבה: יש תוצאה קובעת.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת והבה – – –

חנין זועבי: המשפט שלך, ההערה שלך כל כך מיותרת, ואין לה שום – – –

יצחק וקנין: סליחה, חברת הכנסת חנין.

חנין זועבי: אני לא רוצה דיונים.

חנין זועבי: אנחנו מעורבים בהרבה דיונים.

חנין זועבי: אנחנו צריכים החלטות בממשלה.

חנין זועבי: אני פה מדברת על – – –

מגלי והבה: את כבר מדברת, מקשקשת כל היום.

מגלי והבה: מבלבלת את המוח, וכשיש דיון שנוגע לאוכלוסייה – – – היא לא באה.

חנין זועבי: – – – אנחנו צריכים, בשביל לנהל ולעקוב אחר התקציב,

מגלי והבה: היא מבלבלת את המוח.

מגלי והבה: כשיש דיון למה היא לא באה?

חנין זועבי: אנחנו מבקשים גם כן – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מגלי והבה, אתה מפריע לדוברת.

חנין זועבי: באמת, ההערה שלך כל כך מיותרת, חבר הכנסת.

חנין זועבי: היא לא מביאה שום תועלת.

חנין זועבי: אני לא יכולה לעשות כל שימוש בהערה שלך, חבר הכנסת מגלי.

מגלי והבה: אני לא מבקש שתעשי שימוש.

מרינה סולודקין: זו המלצה.

יצחק וקנין: אל תנהלו משא-ומתן ביניכם.

יצחק וקנין: היא צריכה לסיים לדבר.

יצחק וקנין: אתה גורם לכך – – –

מגלי והבה: אני לא מכיר – – –

חנין זועבי: אני מסיימת.

חנין זועבי: אלה דרישות פרקטיות, שמאפשרות לנו לעקוב אחרי התקציב, והפעולה שלנו בנוגע לתקציב לא מסתיימת היום, אף-על-פי שאנחנו, כמובן, מצביעים נגד התקציב.

חנין זועבי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: אני מבקש מהדוברים להשתדל לעמוד בזמנים.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת יריב לוין, שש דקות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מגלי והבה, אתה מפריע לי לנהל את הדיון.

מגלי והבה: אבל היא באה אלי, מה אתה רוצה?

יצחק וקנין: לא משנה.

יצחק וקנין: אתה הערת לה הערה וכנראה זה ממשיך.

עפו אגבאריה: זו הערה צינית היתה.

יצחק וקנין: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין.

מרינה סולודקין: – – – לשתף פעולה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרינה סולודקין, זה מפריע לדיון.

יצחק וקנין: בבקשה מכם לנהל את הדברים מחוץ למליאה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת זועבי – – –

חנין זועבי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי, בבקשה ממך.

יריב לוין: חברת הכנסת זועבי, אני האזנתי לדברים – –

מגלי והבה: אני נגד הממשלה לא פחות ממך.

יריב לוין: – – של חברת הכנסת זועבי, של חבר הכנסת מסעוד גנאים ושל חבר הכנסת דב חנין.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לכם, ואני רוצה לומר את זה, היו קודם גם ראשי הרשויות.

יריב לוין: אני חושב שלפני שבאים בדרישות ובאים בטענות, קודם כול צריך לבוא אחרי שאתם עשיתם את מה שאתם צריכים לעשות בתוך הבית שלכם פנימה.

יריב לוין: קודם כול תתחילו לגבות ארנונה, כי אם יגבו ארנונה ואם התושבים ישלמו, יהיה הרבה יותר קל.

יריב לוין: לפני שרצים הנה ודורשים לקבל תקציבי יתר על חשבון אחרים – – –

עפו אגבאריה: זאת אוכלוסייה – – – סוציו-אקונומית מאוד קשה.

עפו אגבאריה: – – – נותן להם אפילו פטור – – –

יריב לוין: אני רוצה לומר לכם, חבר הכנסת אגבאריה, אני רוצה לומר לכם שוב, גם בגילוי לב.

יריב לוין: העלה פה חבר הכנסת והבה והעלה חבר הכנסת חמד עמאר את סוגיית הרשויות המקומיות הדרוזיות והצ'רקסיות.

יריב לוין: נדמה לי שדנו בזה כאן לפני כחודש.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שלבי יצא אליהם, משום שלהם יש בעיות אמיתיות, אבל הם גם תורמים למדינה ועושים, ולכן מגיע להם לקבל.

עפו אגבאריה: עובדה שהם שירתו.

עפו אגבאריה: עד אתמול הם שירתו.

יריב לוין: כי מי שתורם ומי שעושה, צריך לקבל.

יריב לוין: ואני מסכים אתך, חבר הכנסת אגבאריה, שההתייחסות של המדינה לרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות היא לא ראויה, ואני מברך על כך שהושג עכשיו הסכם שיתחיל לתקן את העוול; לא יסיים את תיקונו – –

עפו אגבאריה: אחרי 60 שנה.

יריב לוין: – – כי כדי לתקן אותו, יש לנו עוד דרך ארוכה.

עפו אגבאריה: או, זו בשורה בשבילך.

יריב לוין: ואני אומר לכם – אני אומר לכם, אתם עסוקים כאן כל השנה, במקום בלטפל בצורכי ציבור אמיתיים, אתם עסוקים רוב הזמן בלטפל בצורכי הציבור בעזה, בסוריה ובכל מיני מקומות אחרים.

מסעוד גנאים: לא נכון.

חנין זועבי: עכשיו דיברנו – – – על מה דיברנו עד עכשיו?

חנין זועבי: תתייחס למה שדיברנו.

יריב לוין: וכאשר אתם תשנו את הגישה ותתחילו לראות את עצמכם שותפים – –

חנין זועבי: ואנחנו – – –

יריב לוין: – – לבניין מדינת ישראל כפי שהיא – כמדינה יהודית, ואתם, כמיעוט שחי במדינה יהודית.

יריב לוין: ביום שתכירו בזה ותקבלו את זה, תגלו גם שתקבלו יחס אחר.

יריב לוין: אבל כל עוד אתם עומדים כאן ומעל כל במה ומסבירים לנו שאנחנו מדינת כיבוש, והקיום הציוני הוא מנוגד לכל דין של זכויות אדם בכל מקום, וכאשר אתם יוצאים במשלחות לחוץ-לארץ אתם מכפישים אותנו, אתם לא יכולים לצפות שפתאום, ביום דיוני התקציב, כולנו נהיה קשובים לצרכים, שחלקם צרכים אמיתיים.

יואל חסון: עד מתי תעבדו ככה על הציבור?

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לומר משהו בהקשר הכולל של התקציב, ואני אענה לך, חבר הכנסת חסון.

יריב לוין: בדיוק שאלה שהגיעה בזמן.

יריב לוין: שמעתי כאן חלק מהדברים של דוברי האופוזיציה.

יריב לוין: זה מדבר, ובצדק, על הצרכים של מערכת הבריאות, וצודק, יש שם צרכים חשובים מאוד; האחר מדבר על בעיות השיכון, וגם הן חשובות; השלישי מדבר על הרשויות המקומיות, ושם יש מצוקה קשה.

יריב לוין: אני אבל רוצה לומר לך, חבר הכנסת חסון, שהתפקיד של האופוזיציה הוא לא להגיד שהכול חשוב, כי זה כולנו יודעים, זו גם לא חוכמה.

יריב לוין: מה שלא שמעתי מאף אחד כאן זה איך בתוך הדברים החשובים האלה, איפה בא סדר העדיפויות, ועל מה אתם הייתם שמים דגש ועל מה הייתם מוותרים.

יריב לוין: הסיבה שלא שמענו את זה היא מאוד פשוטה – משום שגם אתם יודעים שאנחנו ירשנו קופה מחוררת, ירשנו מדינה שנמצאת באמצע צונאמי כלכלי, ששוטף את כל העולם – –

יואל חסון: אנחנו לא יודעים את זה.

יואל חסון: זה לא נכון.

יריב לוין: – – כאשר במשך חודשים הממשלה שלכם לא נקטה שום צעד שהיתה צריכה לנקוט כדי להתמודד עם המשבר הזה.

יריב לוין: ועכשיו, כאשר עשרות מיליארדים חסרים בקופה, אנחנו צריכים לעשות סדרי עדיפויות.

יריב לוין: העובדה שאין לכם אף מלה לומר על סדרי העדיפויות היא, נדמה לי, הראיה הטובה ביותר לכך שבתנאים הקשים שישנם, מוצג פה תקציב שבסופו של דבר הוא תקציב מאוזן, הוא תקציב הוגן, הוא תקציב שכל אחד מאתנו היה רוצה לראות בו שיפורים או שינויים כאלה או אחרים, אבל בסך הכול הכללי – לא בתוך הרצוי אלא בתוך המצוי, שהוא מוגבל – הוא נותן מענה שיאפשר למדינת ישראל לעשות שני דברים, שהם בעיני החשובים ביותר: האחד, לשמור על התעסוקה ולמנוע הידרדרות לאבטלה המונית, והשני, להציב את המשק בנקודת הפתיחה הטובה ביותר, על מנת שכאשר יסתיים המשבר הנוכחי אנחנו נהיה הראשונים לצמוח, ולעשות את זה בקצב מהיר.

יריב לוין: אתם יודעים את זה, לכן הביקורת שלכם היא ביקורת שמאוד קל לומר אותה, שלכאן צריך להוסיף ולכאן צריך להוסיף, רק אף פעם בלי להגיד על חשבון מה.

יריב לוין: אני מציע שנקיים דיון ענייני בסדרי העדיפויות, ואז יכול להיות שיהיו גם דברים שראויים לשינוי או לתיקון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: הודעה למזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: בבקשה, מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים מס' 2 להסתייגויות להצעת התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, התשס"ט–2009

יצחק וקנין: בבקשה, חבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: לרשותך שתי דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, תודה.

אופיר פינס-פז: ראשית, אני רוצה לדבר על הפרוצדורה, לפני התוכן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מגלי והבה, אתם מדברים בקול רם וזה מפריע לדובר.

אופיר פינס-פז: הפרוצדורה לאישור תקציב המדינה ל-2009–2010 היא כל כך עלובה, היא כל כך מבזה, היא כל כך משפילה, היא כל כך לא רצינית, שזה פשוט לא ייאמן.

אופיר פינס-פז: אני שנים רבות חבר בכנסת הזאת, אדוני היושב-ראש, אנחנו כבר מוותיקי הכנסת, מעולם לא עליתי לדיון במליאה והוקצבו לי שתי דקות.

אופיר פינס-פז: מעולם.

אופיר פינס-פז: מעולם בכנסת ישראל – – –

יצחק וקנין: אוסיף לך עוד שתי דקות.

אופיר פינס-פז: לא, זה בסדר.

אופיר פינס-פז: זה בדיוק נראה ככה.

אופיר פינס-פז: מעולם בכנסת ישראל לא אישרו דיבור במליאה פחות משלוש דקות.

אופיר פינס-פז: תראו כמה זה עלוב.

אופיר פינס-פז: מה אפשר לומר באמת בשתי דקות על תקציב המדינה?

אופיר פינס-פז: תראו איזו פרוצדורה היתה מההתחלה: תקציב דו-שנתי, הכול חאפ-לאפ, הכול חפיף, הדיון בוועדת הכספים – אמר יושב-ראש הוועדה ביושר שהספיקו לדון רק בשישה משרדי ממשלה.

אופיר פינס-פז: כל היתר, עלא באב אללה, אלוהים יודע אם מישהו מבין בכלל מה כתוב שם.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר פינס-פז: יש לי שתי דקות, גם את זה אתה רוצה לקחת?

אופיר פינס-פז: לא צריך עזרה, הדברים מדברים בעד עצמם.

אופיר פינס-פז: פשוט בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: איך אתם רוצים שהציבור יתייחס ברצינות לבית הזה אם הבית הזה לא מתייחס ברצינות לעצמו?

אופיר פינס-פז: פשוט בושה.

אופיר פינס-פז: בסדר, חברים בקואליציה.

אופיר פינס-פז: אז צריכים להיות סמרטוטים בקואליציה?

אופיר פינס-פז: צריכים להיות עלובי נפש?

אופיר פינס-פז: צריכים להיות בלי עמוד שדרה?

אופיר פינס-פז: צריכים להיות רובוטים?

אופיר פינס-פז: צריכים להיות "יס-מנים"?

אופיר פינס-פז: איך אתם נראים?

אופיר פינס-פז: פשוט ביזיון, לא ראיתי דבר כזה.

אופיר פינס-פז: עכשיו הערה אחת לגוף העניין.

אופיר פינס-פז: דיברו בראשית הדרך ראש הממשלה – שר-העל לענייני אלוהים-יודע-מה – ושר האוצר על משהו שהם קראו לו תוכנית כלכלית שנקראת בלימה ותנופה.

אופיר פינס-פז: אתם מכירים?

אופיר פינס-פז: בלימה ותנופה.

אופיר פינס-פז: בסדר, נחיה ונראה.

יצחק וקנין: המראה, המראה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אנחנו נראה אם תהיה המראה ואם תהיה צניחה.

אופיר פינס-פז: אני מוכן להתערב – – –

רונית תירוש: עצירה.

אופיר פינס-פז: אני מוכן להתערב עם שר האוצר – אני אומר לכם, תזכרו את הדברים שלי פה – בשנת 2010, קרי בשנה הבאה, שר האוצר יבוא לבית הזה ויבקש תקציב חדש ל-2010.

אופיר פינס-פז: תזכרו מה אני אומר לכם.

אופיר פינס-פז: אנחנו נאשר היום תקציב ל-2009 ול-2010 ושר האוצר יבוא לכאן במהלך 2010 ויגיד: סליחה, טעיתי, הנה אני מבקש תקציב נוסף.

אופיר פינס-פז: נראה וניווכח מי צודק ומי לא.

אופיר פינס-פז: שיהיה לנו בהצלחה.

רחל אדטו: זה ברור לגמרי.

רחל אדטו: אין ספק אפילו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת רונית תירוש, ולאחריה – חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

יצחק וקנין: לרשותך שש דקות.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה – ככל שאנחנו מייחלים לה להיות נכבדה – ברשותך, אדוני היושב-ראש, הכנתי כמה דברים שאני רוצה להתעכב עליהם, אבל בכל זאת אני רוצה להעיר לדוברים לפני.

רונית תירוש: יריב לוין כבר עזב את האולם, אבל הוא שאל, הוא בעצם אמר – מה השארנו לו, מה לא השארנו לו.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לו שמבחינה תקציבית דווקא השארנו קופה יחסית מאוזנת תקציבית, תוך שמירה על המגמה של הקטנת הגירעון והמשך החזרת חובות; עובדה שמוקמנו גבוה יותר בחברות דירוג האשראי.

רונית תירוש: את כל זה הורשנו, וטוב היה אם המדינה היתה מצליחה להמשיך במגמה הזאת.

רונית תירוש: אני לא אאשים את שר האוצר הנוכחי ולא את ראש הממשלה בכך שאנחנו הולכים לאבד גם את מיקומנו הגבוה בחברות דירוג האשראי, משום שיש משבר עולמי וכולם מתמודדים אתו בצורה מאוד-מאוד קשה, ואנחנו בתוכם.

רונית תירוש: אז שלא יאשימו סתם, ואני גם לא אאשים אותם.

רונית תירוש: יחד עם זאת, הוא דיבר על סדרי עדיפויות.

רונית תירוש: אז בהחלט היו סדרי עדיפויות, ודובר, ואני חושבת שגם ראש הממשלה הנוכחי נופף בזה לקראת הבחירות – הוא דיבר על ביטחון קודם ועל חינוך קודם.

רונית תירוש: אז אינני יודעת ואינני בקיאה מספיק בנושאי ביטחון, אבל אני יכולה לומר שאני מאוד התאכזבתי מהתקציב שיוגש היום לאישור ומחוק ההסדרים שליווה אותו אתמול באשר לחינוך, ובהמשך דברי אתייחס לזה.

רונית תירוש: אז כששואל יריב לוין אילו סדרי עדיפויות – אז היו סדרי עדיפויות, רק הם נמוגו.

רונית תירוש: אני רוצה בכל זאת להתייחס לפסק-דין דרומי, המשפט שהיה לדרומי, שעורר כאן סערה אתנית באולם ואולי גם מחוצה לו.

רונית תירוש: כדרכם, חברי הכנסת מהמגזר הלא-יהודי, הערבים, מחפשים איך להתסיס את החברה, איך אולי לעורר אינתיפאדה שלישית, והנה הם מצאו הזדמנות.

רונית תירוש: מישהו ראה שהפורץ הוא ערבי או יהודי?

רונית תירוש: אספר לכם מקרה מאוד-מאוד אישי, של קרוב משפחה מאוד-מאוד קרוב.

רונית תירוש: בשעה 04:00, לפנות בוקר, הוא היה לבדו, הוריו היו באירוע.

רונית תירוש: הוא שמע קולות, הוא ירד למטה וראה פורץ שמתכוון לבצע פריצה.

רונית תירוש: הוא היה מאוד נסער, טלפן למשטרה 100, ובמקביל להוריו.

רונית תירוש: המשטרה לקחה פרטים, הוריו הצליחו כבר להגיע.

רונית תירוש: כמובן, הוא הדליק אורות, הפורץ ברח.

רונית תירוש: אבל מה שקרה, ב-06:00 טלפנו מהמשטרה לשאול אם הכול בסדר, וההורים ענו כבר, כמובן.

רונית תירוש: אז זהו, אז כך נראית המשטרה, ולכן לא ייפלא שאדם כמו דרומי, או לחלופין – נעזוב את דרומי – פורצים פוטנציאליים אומרים: רשויות האכיפה במדינת ישראל מאוד חלשות, אין אכיפה, בואו ננצל את הפרצה ונגנוב, נגנוב מה שאפשר.

רונית תירוש: עכשיו, ביתו של אדם מבצרו, כך אמור להיות.

רונית תירוש: בן-אדם מרגיש מאוים, ולא אחת קרה שפורץ גם נבהל וירה במי שהוא הלך לגנוב ממנו.

רונית תירוש: אז מה, הוא יסכן את חייו?

רונית תירוש: אז הוא ירה.

רונית תירוש: כשהוא ירה, הוא ידע שזה ערבי או יהודי?

רונית תירוש: מה ההתלהמות הזאת, מה הניסיון להגיד שבגלל שזה ערבי אז דמו מותר?

רונית תירוש: רבותי, אני עומדת כאן על הדוכן, דמם של פורצים מותר מהיום ואילך, על-פי פסק-הדין, וטוב שכך, כי ידע כל גנב כי דינו לתלייה.

רונית תירוש: שידע.

רונית תירוש: אם זה מה שירתיע אותו, אז שלא יפרצו, לא יגנבו ולא יהיו עבריינים בתוכנו.

רונית תירוש: לפחות שידעו מהם כללי המשחק.

מיכאל בן-ארי: לא כל גנב.

מיכאל בן-ארי: כל גנב שיכול לסכן חיים.

רונית תירוש: כל גנב סופו לתלייה, שלא ייכנס לרשות הפרט.

רונית תירוש: מה זאת אומרת?

רונית תירוש: בוודאי שהוא מסכן חיים.

מיכאל בן-ארי: גנב שגונב בסופר – – –

איתן כבל: התוספת היא נכונה.

איתן כבל: מי שגונב עגלה בסופר, אתה תצא אליו עם רובה?

רונית תירוש: אני לא אמרתי לירות באף אחד.

רונית תירוש: אני לא אמרתי לירות ואני מאוד מצרה על כך שהפורץ נהרג, אני הייתי רוצה לראות אותו נרקב בכלא.

רונית תירוש: אני לא בעד להרוג, לא בעד שיהיו בינינו כלי נשק, אבל אני אומרת כמאמר חז"לנו – חז"ל: כל גנב סופו לתלייה, תרתי משמע.

איתן כבל: סנהדרין שהיתה מוציאה להורג אחת ל-70 שנה – – –

רונית תירוש: מבחינתי, שתלייה תהיה גם במובן הזה שבית-המשפט יחרוץ את דינו ויאמר: ישב האדם בכלא.

רונית תירוש: גם כך מבחינתי זו תלייה.

רונית תירוש: לא התכוונתי ממש הרג.

נסים זאב: תלוי ועומד.

רונית תירוש: תלוי ועומד; תודה רבה, הרב זאב.

רונית תירוש: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו, ברשותכם, זה נושא האכיפה.

רונית תירוש: עברנו שבוע, כמו שבועות אחרים, מאוד קשה בנושא אי-בטיחות בדרכים – הרבה מאוד הרג בדרכים.

רונית תירוש: זה הפך להיות משהו כזה שאנחנו שומעים, אנחנו כואבים, מצטערים, וממשיכים הלאה.

רונית תירוש: אין הדבר דומה למקרה של נפגעים בעת פיגוע, בעת מלחמה, אז היינו הרבה יותר נרעשים.

רונית תירוש: לא שאז לא היינו עוברים לסדר-היום, אבל היה לוקח לנו עוד כמה ימים.

רונית תירוש: פה אנחנו אחרי תאונת דרכים מאוד קשה, ותוך יום אנחנו כבר לא מדברים על זה.

רונית תירוש: אני רוצה להציע דבר שהוא בבחינת ניסוי לשר התחבורה ישראל כץ.

רונית תירוש: הייתי מציעה – זה אפרופו עניין של אכיפה – קח את כל שוטרי ישראל מכל המחלקות, לא רק שוטרי תנועה, תכריז על שבוע מסוים שזה שבוע הבטיחות בדרכים; תפזר על הכבישים של ישראל, בכל כמה מטרים שאפשר, על-פי מצבת כוח-האדם שלך, כל השוטרים שיצאו לכבישים; שיעזבו הכול, שיעזבו את הטיפול בפריצות – ממילא שם לא קורה כלום – צאו לכבישים.

רונית תירוש: שיראה כל נהג בכל מטר שוטר.

רונית תירוש: תאמין לי, זה יעשה משהו.

רונית תירוש: אם זה יעזור ונעבור שבוע כזה ללא תאונות דרכים, נבוא ונאמר לראש הממשלה, אפרופו חבר הכנסת לוין, הנה הפתרון, בוא נשים בצד תקציבים לטובת דברים אחרים, קח תקציבים, תעביר לשר התחבורה או לשר המשטרה – – –

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים.

רונית תירוש: לא, תן לי עוד דקה כי עניתי – – –

יצחק וקנין: כבר נתתי לך דקה, אבל עוד כמה שניות.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: אם זה יצלח ויצליח, הנה הפתרון.

רונית תירוש: אנחנו גם נסיט לשם תקציבים.

רונית תירוש: אם לא יצליח, נבין שיש בעיה ושצריך עוד לפתור אותה, אבל בתחושות שלי זה עשוי להצליח.

רונית תירוש: הדבר האחרון שברשותך אני רוצה להתייחס אליו ממש במהירות זה נושא התקציב עצמו, שהרי לשמו אנחנו עומדים כאן.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לכם, שאני לא שמחה עם ההחלטה להרים שוב את גובה המסים למעמד הביניים.

רונית תירוש: היה ניסיון להוריד את המסים ב-2%, אחר כך הוחלט 1%, בגלל מע"מ על פירות.

רונית תירוש: אני רוצה לומר משהו, ואת זה אני רוצה לומר לעם ישראל: מאוד פופולרי ואולי פופוליסטי במידה מסוימת לתקוף את העשירים.

רונית תירוש: אגב, עשירים, על-פי האוצר, זה ממשכורת 7,000 שקל ומעלה, זה העשירים.

רונית תירוש: אתה יודע שב-7,000 שקל משלמים משכנתה, ארנונה ומים ונגמר ה-7,000 שקל, אבל אלה העשירים.

רונית תירוש: אז הלכו לקראתם בצדק ואמרו: זה המעמד שנושא בנטל, הולך ומתגייס לצבא, משרת את האומה, משלם ארנונה – אפרופו המגזר הלא-יהודי ששם מתקשים לגבות ארנונה – עושים מאמצים לשאת בנטל החברתי, הלאומי והביטחוני והכלכלי.

רונית תירוש: בואו נקל עליהם.

רונית תירוש: מה גם שאומרים, שככל שמורידים מסים, יש סיכוי שתבואנה השקעות.

רונית תירוש: אני חושבת שזאת היתה טעות לפגוע במעמד הזה.

רונית תירוש: זה אולי כדי למצוא חן בעיני מי שחושב שאנחנו רק דואגים לחלשים.

רונית תירוש: אנחנו דואגים לחלשים, אבל בואו לא נשכח את מעמד הביניים.

יצחק וקנין: תודה.

רונית תירוש: לסיום – כי אתה לא מאפשר לי להמשיך ואני מודה לך על מה שאפשרת – אני רוצה לומר שאני עדיין ממשיכה לשאת בכאבן של הנשים העובדות שעדיין לא מיצבו את עצמן במשרדי האוצר במקום הראוי להן, וזו תהיה בכייה לדורות שלא מאפשרים לנו להביא לידי גמר את החקיקה שלפיה הוצאה על מטפלת תוכר לצורך ניכוי במס, כשם שארוחה עסקית היא הוצאה מוכרת לצורכי מס.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

יצחק וקנין: תעלה ותבוא חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: לרשותך שני דקות, אבל אני אתחשב בזמן.

פניה קירשנבאום: אצלנו אומרים שתי דקות.

איתן כבל: שלוש דקות.

פניה קירשנבאום: אה, ראית איך עולה חדשה מתקנת?

פניה קירשנבאום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הנכבדים, בחודש האחרון ראינו במסגרת כל הוועדות שבהן נדון התקציב תהלוכה של השלטון המקומי, שהגיעה לפה כדי להציג את הבעיות התקציביות.

פניה קירשנבאום: לא פעם כבר דיברתי מהדוכן הזה על קריסת מערכת השלטון.

פניה קירשנבאום: מאז 2003 מענקי האיזון של השלטון המקומי קוזזו באופן רציני, ואנחנו רק עדים בכל תקציב איך נופל עליהם קיצוץ נוסף.

פניה קירשנבאום: כשדנים בוועדות או בוועדת הכספים על התקציבים של המשרדים השונים, אנחנו שוב נוכחים לדעת איך קוצץ תקציב הרשויות במשרדים השונים.

פניה קירשנבאום: מה שקורה, היינו אפילו צפויים לאיזה שביתה של משאיות הזבל שעמדו להגיע לירושלים ולחסום את כל הכבישים.

פניה קירשנבאום: למזלנו הרב הדבר הזה נחסם או נמנע על-ידי כך שבאמצע הלילה הגיעו לפשרה, ראש הממשלה ושר האוצר, ועל כך אני מודה לשניהם, שמצאו אצלם אוזן קשבת לפתור את הבעיה.

פניה קירשנבאום: אבל עד מתי אנחנו ניאלץ לשמוע שוב ושוב את הפזמון החוזר הזה?

פניה קירשנבאום: עד מתי נצטרך, כמחוקקים, לנווט בין מספרים סותרים, נבואות שחורות, חקיקה מפוזרת?

פניה קירשנבאום: פה אני רוצה להתייחס ולחזור שוב לנושא החוק.

פניה קירשנבאום: כפי שידוע לכם, חברי הכנסת, השלטון המקומי עדיין מתפקד על-פי החוק המנדטורי.

פניה קירשנבאום: בחוק המנדטורי הזה לא הוסדר היחס בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

פניה קירשנבאום: אני כבר מסיימת.

פניה קירשנבאום: בכנסת הקודמת היה ניסיון לחוקק חוק, שסוף סוף יסדיר את היחס הזה.

פניה קירשנבאום: החוק עבר בקריאה ראשונה, ירד לדיון בוועדת הפנים, ולצערי הרב לא קיבל דין רציפות בכנסת הזאת.

פניה קירשנבאום: בעצם אפשר להגיד, שהוא נקבר בבית-קברות לחקיקה במדינת ישראל.

פניה קירשנבאום: אני רוצה לסכם ולהגיד שאני מקווה מאוד שבדיון בתקציב השנה הבאה או ב-2011 אני לא אעמוד על הדוכן הזה ושוב אגיד שהשלטון המקומי נמצא בקריסה ובבעיה.

פניה קירשנבאום: אני מקווה מאוד שבשני המושבים האלה נעלה את החוק הזה וסוף סוף נסדיר את היחס בין השלטון המרכזי לבין השלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: אני מקווה מאוד שהזכויות של השלטון המקומי יישמרו בחקיקה הזאת ושגם מבחינת התקציבים נדאג להם.

פניה קירשנבאום: בסך הכול, הציבור שבוחר בנו, דבר ראשון מקבל שירות מהשלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת פניה קירשנבאום.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת פניה קירשנבאום, את יכולה לשמור את הנאום שלך לפעם הבאה, כי הרבה לא יקרה.

איתן כבל: אבל זה בסדר, כבר חסכת לך נאום לחוק התקציב 2011.

פניה קירשנבאום: איתן, אתה יודע, כשדיברתי על כך שלממשלה תהיה מדיניות חוץ, אמרה לי האופוזיציה שלא תהיה.

פניה קירשנבאום: אבל שמענו את הנאום של בנימין נתניהו ויש לנו מדיניות.

פניה קירשנבאום: מי יודע?

פניה קירשנבאום: יש לנו עוד תקווה שגם את הבעיה הזאת נפתור.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח ולומר שחברי לקבוצת הארבעה ואני לא נשתתף היום בהצבעה.

איתן כבל: אנחנו נהיה נוכחים כאן – – –

זאב בילסקי: אני רק מקווה שמדיניות הפנים לא תהיה כמו מדיניות החוץ.

איתן כבל: חבר הכנסת זאב בילסקי, גם ככה, דגימת מזון יש לי לדבר פה, וגם את זה אתה לוקח לי?

יעקב אדרי: תוסיף לו עוד דקה.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, היום, חברי לקבוצת הארבעה -– חבר הכנסת עמיר פרץ, חבר הכנסת אופיר פינס, שגם דיבר כאן, וחברת הכנסת יולי תמיר – ואני לא נשתתף בהצבעה.

איתן כבל: נהיה כאן בכל הדיונים, ונצביע לגופו של עניין בכל נושא ונושא.

איתן כבל: אנחנו לא מצביעים נגד, אף-על-פי שאנחנו חושבים שראוי להצביע נגד.

איתן כבל: יחד עם זאת, יש עדיין כללים וחוקים.

איתן כבל: אנחנו חברים במפלגת העבודה, ואנחנו לא ניתן לאף אחד את הכלים לתפוס אותנו במקום שלא ראוי ולא נכון לתפוס.

איתן כבל: יחד עם זאת אני רוצה, ברשותכם, לומר באופן ברור, שגם לי, כמי שהתנגד לכניסתה של מפלגת העבודה לממשלה, ויחד עם זאת אני חוזר ואומר – היו ציפיות מאוד גדולות שהדברים ייראו אחרת.

איתן כבל: גם כי מדובר בראש ממשלה שזה לו מועד ב', וגם היה שר האוצר, והוא מכיר את העבודה ויודע אותה.

איתן כבל: החמור מכול – – –

מרינה סולודקין: אתה אמרת שר האוצר?

איתן כבל: הוא היה גם שר האוצר.

איתן כבל: הוא היה גם שר האוצר, בנימין נתניהו, ואנחנו זוכרים אותו בליל ההזעה המפורסם.

מרינה סולודקין: אני חשבתי על שר האוצר הנוכחי.

איתן כבל: כן כן, היו מאז מספיק.

איתן כבל: לגופו של עניין, ברשותכם, אם יש משהו שהוא מבחינתי הפספוס הגדול ביותר של התקציב הזה, הוא קשור לעובדה שאינני זוכר כבר שנים רבות שהציבור במדינת ישראל היה מוכן לשאת בנטל ולהיות חלק מהפתרון של המשבר הכלכלי, כיוון שיותר מבעבר, הציבור רואה, שומע, קורא – גם בגלל הכבלים, הלוויין, החדשות – הוא נגיש יותר לאשר קורה בעולם, והוא מבין את אשר קורה.

איתן כבל: אבל כל התקווה הזאת של הציבור נגדעה באותו יום – וגם סופה של הממשלה בעצם נגזר – כשראש הממשלה נלחץ, והקים ממשלה של 30 שרים, ובה שמונה או תשעה שרים בלי תיק, שישה או שבעה סגני שרים, ובעצם הציבור אמר: קשוט עצמך בטרם תקשוט אחרים.

איתן כבל: אין לממשלה שום זכות, ובוודאי לא לעומד בראשה, לתבוע מהציבור לשאת בנטל ולדבר במושגים של "עת צרה היא ליעקב" – ואם ניוושע, זה לא מהמדיניות של הממשלה ושל העומד בראשה.

איתן כבל: כי הדרך היא דרך לא נכונה.

איתן כבל: ממשלה והעומד בראשה שאינם יודעים להוות דוגמה לציבור אינם יכולים לבוא בתביעה, ואז כל דאלים גבר, ומי שיכול היה חטף, ולא משנה מה שמו, והכול בשם הצורך, האובססיבי כמעט, לשמור על הכיסא, גם במחירים שאנחנו משלמים בטווח הקצר ונשלם אותם אף יותר בטווח הארוך.

איתן כבל: ולסיום, אדוני היושב-ראש, נקודה נוספת שמעיבה על התקציב הזה – כמו על תקציבים אחרים, אבל אנחנו עוסקים בתקציב הזה – אין שום תפיסה ושום ראייה לאן המדינה הזאת הולכת בעוד 30-20 שנה.

איתן כבל: הכול נבנה טלאי על טלאי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת נסים זאב, רצית להגיד משהו?

נסים זאב: לשאול אותך.

איתן כבל: כן, ברשותך.

נסים זאב: אתה דואג לעוד 30-20 שנה, או שאתה דואג לשנה הזאת?

איתן כבל: יקירי, אני רוצה להזכיר לך: אני עדיין איש צעיר, ויש לי ילדות צעירות.

איתן כבל: אני צריך לדאוג גם להן, מה לעשות – –

יצחק וקנין: תודה.

איתן כבל: – – קודם כול.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

נסים זאב: אני דואג לשנה הזאת – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, למה כבודו מפריע לנו?

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: אמרת את זה בדיוק.

מיכאל בן-ארי: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, תענוג לשמוע את חבר הכנסת כבל, הגרסא דינקותא שלך יוצאת לך מכל כיוון אפשרי.

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות.

מיכאל בן-ארי: רבותי חברי הכנסת, תקציב המדינה הוא בעצם החמצן שמניע את המערכות כולן, וכולנו מבינים שללא התקציב המכונה הגדולה הזאת, שמכונה מדינת ישראל, תישאר כמו מכונית שנשארת ללא דלק, וצריך ונכון להעביר את תקציב המדינה.

מיכאל בן-ארי: ואני, אין לי ספק, וכבר אמרתי את זה בלילה שלפני הקודם, שאם המציאות הפוליטית היתה הפוכה, היינו מקבלים את אותה אדרת בשינוי הגברת; יכול להיות שלא, יכול להיות שכן, אין לי ספק שזה היה כמעט – כמעט אותו הדבר.

מיכאל בן-ארי: הנאומים רק היו מתהפכים בין האנשים.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לעמוד כאן על בעיה קשה.

מיכאל בן-ארי: מכונה יש, ותוך כמה שעות גם יהיה דלק למכונה הזאת.

מיכאל בן-ארי: השאלה שנותרה לנו היא לאן המכונית הזאת נוסעת.

מיכאל בן-ארי: כשאנחנו מדברים על מבשרי הציונות, מדברים על חוזה המדינה, הם עסקו לא רק במכונה, אלא גם בתכלית, בערכים, בחזון של שיבת ציון, וברבות השנים הסתבר ששכחנו את התכלית, שכחנו את הכיוון, שכחנו את המפה – לאן אנחנו הולכים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא יודעים לאן לנסוע.

מיכאל בן-ארי: דלק יש, מכונית יש, אבל לא יודעים לאן לנסוע.

מיכאל בן-ארי: אני שואל לפעמים אנשי חינוך מה עולם הערכים, אז עונים לי: חינוך לדמוקרטיה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, דמוקרטיה זה אמצעי שלטוני נהדר, אבל זו לא תכלית, זה לא ייעוד.

מיכאל בן-ארי: זה אמצעי שלטוני נכון, אבל זה לא תכלית.

מיכאל בן-ארי: אתה לא יכול להגדיר את זה כמקום שאליו אנחנו חותרים.

מיכאל בן-ארי: זה כמו שאני אוכל ושותה, אז יש לי גם דמוקרטיה, אבל מהי בעצם התכלית?

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להגדיר את זה וללכת בסגנונו של חבר הכנסת כבל, שתמיד מכניס איזה פסוק או איזו אמרת חז"ל – דברי הרמב"ם.

מיכאל בן-ארי: הרמב"ם אומר שהעולם מורכב מחומר וצורה; זה משהו שמקביל לעולם האידיאות של אפלטון.

מיכאל בן-ארי: חומר זה החומר, וצורה היא בעצם התכלית.

מיכאל בן-ארי: אם יש לפני מיקרופון, הוא נועד להגביר את קולי.

מיכאל בן-ארי: זאת המטרה שלו, זאת התכלית שלו.

מיכאל בן-ארי: לא כדי שאני אעשה אתו משהו אחר.

מיכאל בן-ארי: ואנחנו שואלים את עצמנו: מהי התכלית?

מיכאל בן-ארי: לאן המדינה הזאת נוסעת?

מיכאל בן-ארי: לאן התקציב הזה יניע את המערכת הזאת שאנחנו נמצאים בה?

מיכאל בן-ארי: שמעתי לפני שבועיים, או לפני שבוע וחצי, יחד אתכם, את ראש הממשלה אומר שההישג הגדול של ממשלת נתניהו – וקודם שמעתי את חברת הכנסת פניה קירשנבאום – הרי יש לנו כבר מדיניות חוץ.

מיכאל בן-ארי: ומה מדיניות החוץ?

מיכאל בן-ארי: שיש קונסנזוס על שתי מדינות לשני עמים.

מיכאל בן-ארי: רבותי, זה היעד של שיבת ציון?

מיכאל בן-ארי: רבותי, ההתקפלות שלנו בפני הדרישות של אומות העולם, של המדינות – שלא רק הקיום של מדינת ישראל הוא מבחינתן לא מי-יודע-מה משמעותי, אלא גם הקיום היהודי בכלל לא מי-יודע-מה חשוב להן?

מיכאל בן-ארי: וראינו את הדברים לא לפני הרבה שנים.

מיכאל בן-ארי: אתמול עלה לכותרות הסיפור הנורא של אשה – שוב, זה תקשורתי, אנחנו לא יודעים בדיוק מה הדברים – של אשה, אמא, שעשתה את הדבר הכי בלתי מתקבל על הדעת והרעיבה את הילד שלה.

מיכאל בן-ארי: היא סובלת מאיזו מחלה – אנחנו לא נעסוק בדבר הזה עכשיו – אבל מה נגיד על ממשלה, אדוני היושב-ראש, שעוסקת במחנק ההתיישבות?

מיכאל בן-ארי: לא מזמן הייתי ביישוב שנקרא רחלים, יישוב שהוקם על-ידי ממשלת ישראל.

מיכאל בן-ארי: נולדים שם ילדים, תינוקות, הם צריכים מעון.

מיכאל בן-ארי: המעון צר עליהם, עכברושים אוכלים את הקירות, כל המלחמה שם במזיקים האלה לא מועילה, ומדינת ישראל לא מאשרת מבנה למעון.

מיכאל בן-ארי: אז מה ההבדל בין אמא שמרעיבה את הילד שלה לבין מדינה שמתנכלת לאזרחיה, למי שמקיים בעצם את החזון הציוני ואת שיבת ציון בגופו ממש?

מיכאל בן-ארי: מה ההבדל בין זה לזה?

מיכאל בן-ארי: רבותי, תוך כמה שעות המכונית תהיה מלאה דלק, יש לנו את כל המכשירים – – –

יצחק וקנין: תודה.

מיכאל בן-ארי: אני אסיים בעוד דקה אחת; פחות מדקה.

מיכאל בן-ארי: אני הייתי מאחל לממשלה הזאת שתמצא את המפה אחרי אובדן הדרך, כי אחרת אנחנו מידרדרים אל התהום.

מיכאל בן-ארי: אני הייתי מצפה שהממשלה, שגילתה כישורים נהדרים להעביר את כל מלאכת החקיקה וההסתייגויות וחוק ההסדרים וחוק ההתייעלות, ומה שאתם רוצים, תוך זמן כל כך קצר, שגם תמצא את אותם כישורים להמשיך את החזון הציוני, ולא לחנוק אותו ולא לייבש אותו ביהודה ושומרון בכלל ובירושלים בפרט, כמו שאנחנו רואים שנוהג בימים אלה ראש ממשלה שלצערנו הרב הפנה את הגב לייעוד שלו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

עפו אגבאריה: חבר הכנסת כצל'ה רצה שאדבר פרוסקי.

עפו אגבאריה: (אומר בשפה הרוסית: את הולכת, אז איך אני אדבר רוסית ולמי?) אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי הרב, אני מוכרח להתחיל בדבר של השבוע, והיום הזה, לדעתי, הוא יום שחור למערכת הצדק במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אני לא רוצה לדבר על הפרשה של הנערה האתיופית ולא על הזיכוי של שי דרומי – זה הכול באותו יום – וביטול אישום נגד מתנחל שצולם יורה בפלסטיני והרשעת שוטר שרמס מפגין בעמונה.

עפו אגבאריה: זה מביא אותי לסיפור שיושבים בבית-כלא שלושה אנשים שעשו עבירות, שני בחורים יהודים ואחר ערבי.

עפו אגבאריה: אחד אומר: למה אתה יושב?

עפו אגבאריה: והוא אומר: דפקו לי שנתיים; כנראה השופט קם על רגל שמאל.

עפו אגבאריה: מה עשית?

עפו אגבאריה: ענה: שוד מזוין.

עפו אגבאריה: פצע את הפקידה, לקח את הכסף, והשופט לא התחשב ודפק לי שנתיים.

עפו אגבאריה: לשני הוא אומר: מה עשית?

עפו אגבאריה: והוא אומר: מצאתי את אשתי בוגדת בי, הרגתי אותה ואת החבר שלה ודפק לי חמש שנים; בטח הוא קם על רגל שמאל.

עפו אגבאריה: לערבי הוא אומר: על מה אתה יושב?

עפו אגבאריה: והוא אומר: עשר שנים קיבלתי.

עפו אגבאריה: על מה?

עפו אגבאריה: בחורף יש חוק לא לנסוע בלי אורות, ואני נסעתי בלי אורות.

עפו אגבאריה: אז אומר לו: באמת?

עפו אגבאריה: אומר לו: כן, ביום ולא בלילה – אז הוא קיבל עשר שנים.

עפו אגבאריה: מוסר ההשכל זה מכל הדברים שאמרתי קודם.

עפו אגבאריה: לגבי התקציב, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שכשמסתכלים על התקציב ומסתכלים על הנתח שאמור לתקן את העוול שנעשה לאוכלוסייה הערבית במשך 60 שנה, שכל הזמן כל ראש ממשלה ואפילו נשיא המדינה, כשהוא מבקר במגזר הערבי, אז הוא אומר: נעשה עוול וצריך לתקן אותו, נעשה עוול וצריך לתקן אותו.

עפו אגבאריה: אנו רואים שהדבר הזה לא הולך ולא מיתקן, ולפי התקציבים, ראיתם: בפיתוח – 5%, בתחבורה – 2%, בחקלאות – 0%, כאשר את האדמות האלה יכלו האנשים האלה לעבד ולהיות במצב כלכלי יותר טוב, כך שגם מצבן של העיריות יכול היה להיות יותר טוב.

עפו אגבאריה: עכשיו ראינו את ההפגנה של ראשי העיריות.

עפו אגבאריה: למה הם מפגינים?

עפו אגבאריה: לא בגלל שהם פשוט מאוד רוצים להפגין נגד המדינה ונגד הממשלה, אלא בגלל המצוקה הכלכלית הקשה שלהם, שרוב האוכלוסייה שלהם היא מתחת לקו העוני, ולא מקבלת את האפשרות לחיות בכבוד, ואז גם הארנונה שהם יכולים לגבות היא מוגבלת.

עפו אגבאריה: אין אזורי תעשייה, אין להם היי-טק, אין שום אפשרות להגדיל את התקציבים של העיריות מהגבייה שיכולים לעשות אצלם.

עפו אגבאריה: זה כאילו לדחוק אותם לפינה של אין ברירה.

עפו אגבאריה: אז מצד אחד לא מאפשרים להם להתפתח, ומצד שני יורדים עליהם: למה אתם לא גובים ואין גבייה?

עפו אגבאריה: ומצד שלישי אין להם ולא משחררים תקציבים.

עפו אגבאריה: בגלל זה אנו רואים את התשתיות במגזר הערבי, ואם אתה רק יכול להשוות, לך מצד אחד לנצרת ומצד שני לנצרת-עילית.

עפו אגבאריה: רק מעבר לכביש אתה תראה את התשתיות, את הרחובות ואת המצב העגום, ותראה איך זה בנצרת-עילית; או בכפר-קאסם, כשממול זה ראש-העין, וממול כפר-קאסם.

עפו אגבאריה: זה אותו דבר.

עפו אגבאריה: תראה שם את המדרכות, את הרחובות הגדולים, את עצי הנוי ואת הדברים הטובים.

עפו אגבאריה: אז איך אנשים יכולים במצב כזה להסתכל על השכנים והם במצב כזה גרוע?

עפו אגבאריה: זה מביא אותי למה שאמר אחד הפילוסופים, אבו ד'ר אל ע'פארי – (נושא דברים בשפה הערבית) – שאנשים לא יכולים למצוא אפילו לאכול, ולא יוצאים וזועקים את הזעקה שלהם ומוחים את המחאה שלהם על הדבר, העוול הזה שנגרם להם.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שדחיקת האוכלוסייה הערבית למצב כזה יכולה להביא אנשים לייאוש.

עפו אגבאריה: אנשים שלא יכולים להביא בסוף היום אפילו אוכל לילדים שלהם, ואתם יודעים שמעל 50% מהאוכלוסייה הערבית הם מתחת לקו העוני – אני חושב שדבר כזה יכול להיות מתכון למהומות, מתכון לאלימות ומתכון לדבר שאנחנו לא רוצים בו.

עפו אגבאריה: אנחנו רוצים לחיות באדמה שלנו, במדינה שאנחנו אזרחיה, להיות שווי זכויות.

עפו אגבאריה: אני מקווה שכל אלה שמדברים על שוויון הזכויות באמת יעמלו על זה ושהממשלה תסתכל בעין קצת יותר טובה, כי כשלאנשים יותר טוב הם גם יהיו פחות קיצונים, לפי הגדרות הממשלה.

עפו אגבאריה: לכן, אנחנו לא יכולים לתמוך בתקציב שמפלה אותנו כל כך לרעה, ואנו חושבים שהממשלה הזאת היא רעה לא רק למגזר הערבי – היא רעה גם להרבה מגזרים יהודיים: גם חרדים, גם מזרחים וגם אנשים מדוכאים בחברה הזאת.

עפו אגבאריה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב אדרי, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: לרשותך שש דקות.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה התקציב השביעי, למעשה השמיני – כי השנה זה תקציב דו-שנתי – שאני שותף לו, פעם כסגן שר, פעם כשר, והפעם כחבר הכנסת.

יעקב אדרי: כל תקציב, היתה לו ייחודיות משלו.

יעקב אדרי: ב-2003 אני זוכר את הגזירות הקשות, אבל היה כיוון: להוציא את המדינה ממשבר כלכלי חריף וחמור.

יעקב אדרי: התקציבים הבאים – חלק היו עם בשורות בנושא החינוך, תקציב לנושא התשתיות, חלק היה לעלייה.

יעקב אדרי: וחיפשתי בתקציב הדו-שנתי משהו, איזו בשורה מביא לנו התקציב.

יעקב אדרי: אז יש בשורה אחת – שזה תקציב דו-שנתי.

יעקב אדרי: רבותי, מי שחושב שזה רווח גדול – אני חושב שניווכח, והלוואי שאני טועה, שנצטרך להביא תקציב אחר תקציב – תיקוני תקציב שייעשו במהלך השנה וחצי הקרובות.

יעקב אדרי: יש משבר עולמי שגם על מדינת ישראל יש לו השפעה, גם אם כרגע עדיין אנו במצב לא הכי גרוע, אך הגירעון – מי ששם לב למספרים המדהימים של הגירעון בהכנסות המדינה, צריך להבין שזה עניין של זמן עד ששר האוצר יביא לנו תיקוני תקציב פעם אחר פעם.

יעקב אדרי: היתה גם בשורה, שאני באופן אישי תמכתי בה, להעלות את תקרת ההוצאות מ-1.7% ל-3%, אדוני היושב-ראש.

יעקב אדרי: אמרנו: מה טוב, זה ילך לאפיקים טובים וחשובים כמו חינוך, תשתיות ופריפריה.

יעקב אדרי: אבל כאשר נכנסים לתקציב רואים שזה איזה אוסף, מצבור, של נושאים שחיברו אותם לתקציב מדינה, ואני לא רואה לא בשורה ולא עתיד עם התקציב הזה.

יעקב אדרי: גם ב-2003 היה תקציב קשה, ואני זוכר, אדוני היושב-ראש, כמה נקרענו עם העניין של התקציב של 2003, כולל אדוני היושב-ראש וסיעתך ואני ועוד כמה חברים שהנושא החברתי נוגע ללבם.

יעקב אדרי: אבל התקציב הזה, יחד עם הנושא של ההסדרים – אגב, חיפשתי את המלה.

יעקב אדרי: למה קוראים לזה הסדרים?

יעקב אדרי: פשוט מאוד: מהמלה, מסדרים אותנו.

יעקב אדרי: פשוט.

יעקב אדרי: מתכמנים אותנו.

יעקב אדרי: אני מוכרח לומר – הייתי בוועדת הכספים וראיתי איך יושב-ראש הוועדה מתייסר פעם אחר פעם.

יעקב אדרי: אני רוצה להזכיר לידידי היושב-ראש, מר וקנין, את הדברים שאמרת בפתח הדיונים על תקציב המדינה בוועדת הכספים, איך התייסרת ואמרת מלים מאוד מאוד קשות.

יעקב אדרי: אני לא רוצה לומר את הדברים שאמרת, דברים שיצאו מהלב.

יצחק וקנין: אמרתי.

יצחק וקנין: בנושא המע"מ אמרתי דברים קשים מאוד.

יעקב אדרי: לא רק בנושא המע"מ.

יצחק וקנין: גם בנושאים אחרים, נכון.

יעקב אדרי: אני שמח.

יעקב אדרי: ואני אומר שוב, נפלה בחלקו של הרב גפני זכות מפוקפקת לטפל בתקציב שהוא לא היה פשוט, מאוד לא פשוט.

יעקב אדרי: אני יודע כמה הוא התייסר יחד אתנו.

יעקב אדרי: השתדלנו לשנות, ולמתן.

יעקב אדרי: בחלק מהדברים האוצר הלך לקראתנו.

יעקב אדרי: אבל, למרות הכול היה מאוד מאוד לא פשוט.

יעקב אדרי: אני חושב שבהמשך, ואמרתי את זה, אדוני שר האוצר, תצטרך להביא עוד תיקוני תקציב פעם אחר פעם, שלא באשמתך.

יעקב אדרי: אבל זה יהיה.

יעקב אדרי: זה המשבר העולמי, פלוס הגירעון בהכנסות המדינה, שהוא מבהיל.

יעקב אדרי: אני חושב שבסופו של דבר תצטרך לבוא פעם אחר פעם לכאן, ולתקן את זה.

יעקב אדרי: בכל מקרה, הרב גפני – שלא נמצא כאן – השתדל לעשות עבודת קודש ממש.

יעקב אדרי: אני אומר את זה לשבחו.

יעקב אדרי: עם זה, הוא אמר כמה דברים מאוד לא פשוטים, גם הבוקר: תקציב המדינה נעשה בחופזה רבה, בלי דיונים מעמיקים.

יעקב אדרי: נאלצנו לעשות את זה חאפ-לאפ.

יעקב אדרי: אני חושב שזה לא ראוי ולא נכון.

יעקב אדרי: אני גם רוצה בכל זאת להזכיר משהו ששמעתי הבוקר, והמביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם.

יעקב אדרי: שמעתי עיתונאי בשם צבי זרחיה.

יעקב אדרי: הוא אמר – נדמה לי שזו היתה הצעה שלך, יובל, הצעה טובה – שהממשלה החליטה לקצץ את השכר של כל שרי הממשלה ב-5%.

יעקב אדרי: נתקבלה החלטה, משום מה זה לא מופיע בשום מקום.

יעקב אדרי: זה לא מבוצע.

יעקב אדרי: ואני אומר שוב, אני מצטט את מה ששמעתי.

יעקב אדרי: זה חמור מאוד.

יובל שטייניץ: תרשה לי לתקן אותך שההצעה הזאת הונחה כבר על שולחן ועדת הכספים.

יעקב אדרי: מתי?

יעקב אדרי: יכול להיות הלכה – – – היום.

יובל שטייניץ: לא, לא.

יובל שטייניץ: אני חתמתי עליה.

יובל שטייניץ: אבל בגלל הצורך להתמקד בדיוני התקציב, ועדת הכספים הודיעה שהיא תאשר אותה מייד אחרי דיוניה.

יעקב אדרי: אז הנה נתתי לך גם הזדמנות להבהיר את העניין, כי הבוקר דיברו על זה ברדיו, ודיברו ארוכות, כי זה נראה ממש ממש לא טוב שהשרים מחליטים, מצביעים, ושום דבר לא נעשה.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה, ובאמת אין לי ספק בדברים שאמרת.

יעקב אדרי: בסופו של יום, הגזירות בסופו של דבר ייפלו על השכבות החלשות.

יעקב אדרי: זה מה שמטריד אותי, ואני בטוח שזה מטריד אותך.

יעקב אדרי: זו בעיה קשה מאוד.

יעקב אדרי: ראינו את זה במים, ראינו את זה בבריאות.

יעקב אדרי: הרי עוד מעט יש תגובות שרשרת.

יעקב אדרי: נושא הדלק – כשעולה הדלק, הכול עולה – חשמל, מים.

יעקב אדרי: אני כבר מחכה לחשבונות המים ולזעקות הראשונות שיהיו מכל עבר, ויהיו זעקות, והרב גפני אמר את זה במלים קשות מאוד כאשר הצבענו על חוק הבצורת.

יעקב אדרי: זה יביא לדברים מאוד מאוד לא פשוטים.

יעקב אדרי: אני רוצה לסיים את הדברים שלי ולומר שבתקציב, לצערי הרב, שוב אין בשורה.

יעקב אדרי: יובל, אדוני השר שאני מאוד מכבד, חלק גדול מתקציב הפריפריה נעלם, וזה בנפשנו.

יעקב אדרי: הנושא של הפריפריה הוא נושא מאוד חשוב.

יעקב אדרי: אני יודע שהשר סילבן ניהל קרב בעניין הזה.

יעקב אדרי: חלק סייעת בעניין.

יעקב אדרי: אבל בסופו של יום זה עדיין נשאר עם בעיות לא פשוטות.

יעקב אדרי: אני אסיים.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שלמרות הכול נעבור את התקופה הזאת בשלום.

יעקב אדרי: אבל שוב, אני בטוח שבקרוב מאוד נצטרך לדון שוב על תקציב נוסף.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אדרי.

יצחק וקנין: יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: מאחר שהקצו לחבר הכנסת נסים זאב שתי דקות, אני נותן לך שתי דקות ממני, מחשבון הזמן שלי.

יצחק וקנין: אני דובר אחריך.

יצחק וקנין: אחריו יעלה חבר הכנסת שלמה מולה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חשבתי, למה שתי דקות?

נסים זאב: הלוא אנחנו בתקציב דו-שנתי, אז דקה אחת לכל שנה – זה מספיק לדבר על תקציב.

יצחק וקנין: רעיון טוב.

נסים זאב: כשזה יהיה תלת-שנתי, ייתנו לנו גם שלוש דקות לדבר.

נסים זאב: אבל מכיוון שזה רק שתי דקות אני אומר רק שני פסוקים, כי אפילו פרק תהילים אי-אפשר לקרוא בשתי דקות.

נסים זאב: אומר את הפסוק של פרשת השבוע שהיה.

נסים זאב: כתוב: יפקוד ה' אלוהי הרוחות לכל בשר איש על העדה אשר יצא בפניהם, ואשר יבוא בפניהם, ואשר יוציאם, ואשר יביאם, ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רועה.

נסים זאב: מה משה רבנו בעצם מבקש?

נסים זאב: שיופקד על העדה מנהיג אמיתי.

נסים זאב: מה זה מנהיג אמיתי?

נסים זאב: שהוא לא הופך פניו להביט אל העם, ואומר להם בעצם תנהיגו אותי.

נסים זאב: אני יוצא לפניהם, לא אחריהם.

נסים זאב: צריך להבין שזה תפקידו של מנהיג.

נסים זאב: אבל מה המבחן של מנהיג גם כן?

נסים זאב: המבחן של המנהיג הוא כאשר הוא פרנס שכל מגמתו אך ורק לטובת הציבור.

נסים זאב: ומי שאינו כך, הוא לא יכול להיות פרנס, ולא יכול להיות מנהיג.

נסים זאב: יש שני סוגים של רועים.

נסים זאב: יש רועה שהוא רועה צאן של עצמו, אז גם כאשר הוא לוקח את הצאן למרעה דשן וטוב, המטרה שלו היא מטרה אישית, להשמין, להשביח את העדר שלו.

נסים זאב: אבל כאשר אדם לוקח את הצאן של האחר, של הזולת, והוא שומר על הצאן, זה מראה שהוא נוהג מתוך אחריות.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, לפחות מגיע קצת לסנגר על הממשלה הזאת.

נסים זאב: הרועה שלנו זה הממשלה, זה ראש הממשלה.

נסים זאב: איזה אינטרס יש להם לפגוע בציבור?

נסים זאב: כמה קיתונות של שופכין ורותחין אפשר לזרוק על הממשלה הזאת?

נסים זאב: וכאילו יש פתרונות, וכאילו אנחנו נמצאים באיזו בועה, אין משבר כלכלי עולמי, לא קרה דבר, ויש כל כך הרבה תקציבים שאנחנו בעצם לא יודעים במה להשתמש, ומה לעשות בהם.

נסים זאב: אז אני אומר את הפסוק השני כדי שזה ישלים, וייתן תשובה: מאין לי בשר לתת לכל העם הזה, כי יבכו עלי לאמור בשר תנה לנו ונאכלה.

נסים זאב: אין מספיק, מה לעשות?

נסים זאב: אז בזמן משה רבנו הקדוש-ברוך-הוא שלח להם את המן, ואז אכלו העם לשובע.

נסים זאב: אבל היום אין לנו מן שירד מהשמים.

יצחק וקנין: גם אין לנו משה רבנו.

עפו אגבאריה: הבעיה זה חלק מהעדר למרעה דל, וחלק מהעדר למרעה שמן.

נסים זאב: לא, אז אני אומר לך – – –

עפו אגבאריה: – – – שלך.

יצחק וקנין: הבעיה הכי גדולה – שאין לנו משה רבנו.

נסים זאב: אגבאריה, אני רוצה לומר לך באמת – על הדוגמה שהבאת לנו, על שלושה מסכנים שהיו בכלא ואחד מהם ערבי שדפקו אותו בעשר שנים על זה שנסע בלי אורות ביום, או בלילה – – –

עפו אגבאריה: זה מוסר השכל.

נסים זאב: באמת, אל תהפוך את ערביי ארץ-ישראל כל כך מסכנים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך שערביי עזה היו מתים להיות היום בתחומה של מדינת ישראל.

נסים זאב: ולא רק ערביי עזה – – –

עפו אגבאריה: אנחנו מדברים – – –

נסים זאב: תראה מה עושים הבדואים בנגב, לוקחים ארבע נשים, ושש נשים, מתחתנים אתן, וכולן עזתיות, רק כדי לזכות להיות באדמת ארץ-ישראל עם עם ישראל.

עפו אגבאריה: אתה מקנא – – –

נסים זאב: תראה את כולם – משכם, מג'נין, מקלקיליה.

נסים זאב: מאין הם לא באים?

נסים זאב: רק כדי להיות בתחומי מדינת ישראל.

נסים זאב: למה אתם לא רואים את מה שמדינת ישראל בונה לערביי ארץ-ישראל.

נסים זאב: במשך עשרות שנים כמה כספים הושקעו רק במזרח-ירושלים, מיליארדים.

קריאה: איפה?

נסים זאב: איפה?

נסים זאב: תודה רבה.

נסים זאב: אתה לא רואה?

נסים זאב: תגיד לי איך קיבלנו את ירדן, איך קיבלנו את ארץ-ישראל, סליחה, ואת ירושלים המזרחית אחרי 67'?

נסים זאב: תראה היום איך היא פורחת ומשגשגת.

נסים זאב: למה אתם לא רואים את הצד החיובי, את הצד הטוב?

יצחק וקנין: ידידי, זמנך תם.

נסים זאב: למה לראות רק את הרע?

נסים זאב: למה ללכת עיוורים ובחשכה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, נתתי לך שתי דקות ממני.

נסים זאב: לא, אני חשבתי שזה לא נגמר.

יצחק וקנין: נגמרו ארבע דקות.

יצחק וקנין: אתה רוצה עוד דקה?

יצחק וקנין: אני אתן לך ממני.

יצחק וקנין: אז אני אשאר עם שלוש דקות.

יצחק וקנין: תסיים.

נסים זאב: אז אני רק רוצה לומר שהממשלה, נכון, היתה לה איזו תוכנית כלכלית מסוימת, מע"מ על פירות וירקות, הנושא של מס בצורת.

נסים זאב: צריך להבין, זו לא היתה התקפלות.

נסים זאב: זו היתה באמת ראייה מפוכחת תוך כדי התדיינות, מתוך אכפתיות, מתוך רגישות, מתוך אחריות לאומית, ללכת לקראת אותם האנשים שעלולים היו להיפגע, ודווקא בעניין השכבות החלשות.

מאיר שטרית: מס בצורת לא – – –

נסים זאב: בסדר, אבל בפחות – בקובים בוודאי הוסיפו.

נסים זאב: בוודאי אין מס.

מאיר שטרית: – – –

נסים זאב: תשמע, אדוני, חבר הכנסת מאיר שטרית, אני חושב שמבחינת הצריכה היומיומית לא נפגעה משפחה ממוצעת, אלא אם כן תהיה איזו הגזמה מבחינת – – –

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

מאיר שטרית: אני מציע לך, תבדוק את חשבון המים – – –

נסים זאב: אני בדקתי.

נסים זאב: קיימנו דיון מיוחד – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: עכשיו, אדוני – – –

יצחק וקנין: אתה כבר לקחת ממני שלוש דקות.

נסים זאב: לא, אני לא לוקח לך שום דבר.

יצחק וקנין: כבר לא נשאר לי מה לדבר.

נסים זאב: אני מודיע שאני מחזיר לך אותן בחזרה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת שלמה מולה, ולאחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, דווקא מאחר ששר המשפטים נמצא כאן, אני חושב שזו ההזדמנות להזכיר עוד פעם לבית-המשפט שאנחנו מצפים שבמשפט ייעשה משפט צדק.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, היום התבשרנו שניתן פסק-דין בפרשת שי דרומי.

שלמה מולה: אף-על-פי שהפרשה היא פרשה קשה, אף-על-פי שאף אחד מאתנו לא רוצה להגן על פורצי בית, אבל כשבית-המשפט בא לשפוט הוא צריך לאזן את הערכים של המדינה כמדינה דמוקרטית.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבית-המשפט טעה שוב בזה שלא הרשיע אותו.

שלמה מולה: חבל שבית-המשפט לא קיבל את דעת המיעוט שכן סבר שהיה צריך להרשיע אותו.

שלמה מולה: יש איזשהו קשר, אולי אפילו לוגי, לאותה בחורה מדוברת, יוצאת אתיופיה, שבית-המשפט, בפסק-דינו של השופט דרורי הוא לא הרשיע את האברך כי הוא אולי יהיה דיין בבית-דין רבני.

שלמה מולה: אני חושב שזו טעות וזה הזמן למחות גם על פסק-הדין של שי דרומי, כי יש בהחלט איזשהו דמיון בין שני פסקי-הדין.

שלמה מולה: אבל לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, אנחנו באים לדון בתקציב המדינה.

שלמה מולה: בדרך כלל אני לא בא לקדש את הסקטוריאליות בחברה הישראלית, אבל דווקא במקרה הזה אני רוצה לדבר על תוכנית שנקראת "תוכנית חומש לקליטת עולי אתיופיה".

שלמה מולה: מאחר שהיו הרבה מאוד הפגנות – קשיי הקליטה של עולי אתיופיה הם רבים, יום-יום – התכנסה ועדה בין-משרדית.

שלמה מולה: שיתפו את ארגוני עולי אתיופיה, כמו האגודה הישראלית למען עולי אתיופיה, ואמרו: בואו נחשוב יחד, אולי לעשות איזושהי תוכנית שתיטיב את קליטתם של יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: התוכנית הזאת, אדוני היושב-ראש, תוכננה לחמש שנים, בעלות של 800 מיליון שקל לחמש שנים.

שלמה מולה: הנה לכם, הממשלה הקודמת הקצתה בתקציב סדר גודל של 113 מיליון שקל.

שלמה מולה: התקציב הזה נשאר במשרד הקליטה, כל הגופים הגישו את התוכניות שלהם, ואז האנשים יכלו ליהנות מהתוכנית.

שלמה מולה: באה הממשלה הזאת וביטלה את זה בהינף יד, לא השאירה כלום.

שלמה מולה: ואמרו: בואו תלכו עכשיו ותחפשו את סעיפי התקציב במשרדים השונים.

שלמה מולה: זאת אומרת, הממשלה הזאת יודעת לבוא, להגיד לעולי אתיופיה: תבחרו בנו.

שלמה מולה: לקחת את הילד האתיופי – ראינו את ראש הממשלה בנימין נתניהו מצטלם אתו, ובא ואומר: אני עכשיו רוצה לתת לכם תקציבים, אני אשפר את הקליטה שלכם.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני שואל איפה היה ראש הממשלה כשקיבלו את ההחלטה הזאת, שבאה ואומרת שאין תוכנית לקליטת עולי אתיופיה.

שלמה מולה: אני חושב שהצביעות הזאת היא צביעות שפשוט אי-אפשר, חוגגת יום-יום, לילה-לילה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני יודע – פה אני רוצה להגיד לך ששרת הקליטה כן ניסתה, אני יודע שהיא מתאמצת.

שלמה מולה: עוד פעם אמרו לה: תשמעי, בואי נעביר את התקציב, אחר כך נכנס ועדת שרים מיוחדת.

שלמה מולה: כלומר, הרכבת כבר הלכה, הגיעה ליעדה, ואז אנחנו נקיים דיון עוד פעם.

שלמה מולה: ואני אומר לך: אל תעבדו על הציבור.

שלמה מולה: עולי אתיופיה לא מאמינים לממשלה הזאת, ארגוני העולים שהיו שותפים לא מאמינים לממשלה הזאת, כי הדברים מדברים בעד עצמם.

שלמה מולה: אז מה לעשות?

שלמה מולה: הממשלה הזאת, דובריה, עם כל המרכיבים של הקואליציה, כולם חברתיים.

שלמה מולה: אבל כשאתה מגיע לשעת האמת, מה שגובר, אדוני היושב-ראש, זה ההסכם הקואליציוני.

שלמה מולה: יש לך הסכם קואליציוני?

שלמה מולה: אין בעיה, אתה יכול לאיים על הממשלה ואין בעיה, אתה תקבל עוד.

שלמה מולה: אתה רוצה שיושב-ראש ועדת הכספים יעביר את התקציב?

שלמה מולה: אתה מבטיח לו להביא חקיקה שמרוקנת מתוכן את התקציבים של הרשויות המקומיות, מאיפה שאין להן.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: אתנן פוליטי אפשר לתת, אבל כשאתה מגיע לנקודות החשובות, כמו להילחם בעוני, לעשות צדק חברתי, זה לא קיים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הדובר הקודם, השר לשעבר יעקב אדרי, דיבר על התקציבים שאינם, תקציבים לאזורי עדיפות כמו הנגב והגליל, בלי להבדיל בין האוכלוסיות – ערבים, יהודים, כל האזרחים.

שלמה מולה: לשם יש אפס תקציב, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: אני עברתי על כל ספר התקציב, אבל כאשר מדובר מעבר ל"קו הירוק", לאזור שבמחלוקת – מיליונים, מיליארדים.

שלמה מולה: כאשר מדובר בישיבות – הקופה פתוחה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שדובר על כך שלא נעשה דיון מעמיק, לא אפשרו לנו לקיים דיון אמיתי על סעיפי התקציב, על קביעת סדר עדיפויות, שייטיב עם האוכלוסייה, עם האוכלוסיות הרבות.

שלמה מולה: זה לא נעשה וזה לא קרה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלפעמים יש איזושהי קוטביות, קואליציה–אופוזיציה, אבל כשצריכים לבוא להחלטות האמיתיות שעושות סדר עדיפויות בתקציב, כולם נאלמים, הפוליטיקה מנצחת את הממלכתיות, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: לכן זה שאין תקצוב לתוכנית חומש לקליטת עולי אתיופיה, זה בעוכריה של הממשלה הזאת.

שלמה מולה: אני מקווה שראש הממשלה יתעשת, בגלל הצילום שלו עם הילד יוצא אתיופיה, אחרת כל הזמן אנחנו נזכיר לו את הילד שהוא הצטלם אתו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מגלי והבה, ולאחריו – חברת הכנסת יולי תמיר.

יצחק וקנין: אם חברת הכנסת יולי תמיר לא תהיה, ידבר חבר הכנסת זאב בילסקי.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר המשפטים, חברי חברי הכנסת, אתמול, בשעה טובה, חתמנו הסכם עם הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות.

מגלי והבה: כמובן, לאחר מאבק של כמעט חודש וחצי של שביתות נגד האטימות של הממשלה, של משרד הפנים.

מגלי והבה: לאחר מאמצים רבים נחתם הסכם אתמול עם שר הפנים, עם ראש הממשלה, שר האוצר.

מגלי והבה: הייתי שם ובירכתי על ההסכם.

מגלי והבה: מה שמטריד אותי, חברי חברי הכנסת, ואמרתי את זה גם בישיבה וגם לראש הממשלה, זה היישום, כי ישנן הרבה החלטות ממשלה שנשארו על הנייר.

מגלי והבה: כשאנחנו באים ליישם את התוכניות האלה, אנחנו רואים כמה פער יש בין ההחלטות לבין היישום.

מגלי והבה: אני יכול להביא לך הרבה דוגמאות, אדוני היושב-ראש – אני שמח ששר האוצר נמצא כאן, כי הוא גם שמע את הדברים אתמול, שאנחנו מברכים על המוגמר, אבל אנחנו מבקשים את היישום.

מגלי והבה: הסעיפים השונים שנחתמו, הייתי אומר שהם הרע במיעוטו, כי זה לא פתר את הבעיה היסודית של המון פערים ובעיות שקיימים במגזרים האלה, אלא פתר בעיה של הרשויות המקומיות בנושא הגירעונות, בנושא החוב המתגלגל, בנושאים מהותיים, שהרשויות האלה יכולות להמשיך ולהתקיים.

מגלי והבה: דרך אגב, אני ציפיתי שהממשלה – היא לא היתה צריכה לחכות, למרות המגעים שנעשו גם מול המנכ"ל וגם עם ראש הממשלה, שלא ייתנו לאוכלוסייה לסבול שביתה ארוכה כזאת.

מגלי והבה: אבל כפי שאמרתי, לשמחתי הגענו להסכמה על הנושא הזה.

מגלי והבה: היום התבשרנו שהרשויות הערביות שובתות ושהם הפגינו בחוץ.

מגלי והבה: אחת הטענות, שאני שומע מכמה דוברים, היא שהרשויות האלה לא מסוגלות לגבות ארנונה.

מגלי והבה: רבותי, זאת טעות ביסודה, כי כל הרשויות האלה גובות ארנונה, אבל השאלה היא אם הארנונה הזאת מספיקה כדי לכסות על הפערים ומה שקיים שם.

מגלי והבה: התשובה היא לא.

מגלי והבה: מי שיושב על כיסא הממשלה – ושר האוצר, שנמצא כאן, צריך למצוא את הפתרון לכל הרשויות, ומהר.

מגלי והבה: ברשותך, היושב-ראש, אני רוצה לעבור לנושא התקציב.

מגלי והבה: השתתפתי בכמה דיוני תקציב כחבר בוועדת הכספים.

מגלי והבה: אני חבר ממלא-מקום בוועדה, ואהיה חבר קבוע ביום שני.

מגלי והבה: נמצאת פה חברתי שלי, חברה קבועה.

מגלי והבה: אני לא ידעתי שלא כל תקציבי משרדי הממשלה נדונו.

מגלי והבה: היה לוח מפורסם, שהיינו רושמים עליו מה החוסרים ומה הפערים של כל משרד ומשרד, אבל היום הלכנו לאיבוד, כי רק חלק מהמשרדים קיימו דיונים.

מגלי והבה: השתתפתי בדיון אחד, והלב נחמץ.

מגלי והבה: הדיון על משרד השיכון.

מגלי והבה: התקלה היא שלא נדונו כל תקציבי משרדי הממשלה בוועדת הכספים.

מגלי והבה: אי-אפשר לבכות על חלב שנשפך, אבל זאת עובדה שלא מראה על רצינות שלנו, ככנסת, לפקח על פעילות הממשלה ועל התקציבים שלה.

מגלי והבה: התחלתי לדבר על תקציב משרד השיכון וראיתי את אחד הסעיפים החשובים.

מגלי והבה: שמעתם על המושג "שיקום שכונות"?

מגלי והבה: כולנו התברכנו וראינו איך זה שינה את המצב ביישובים שונים בארץ.

מגלי והבה: 2 מיליוני שקלים, אדוני שר האוצר.

מגלי והבה: למה יספיקו 2 מיליוני שקלים בשיקום שכונות?

מגלי והבה: השר אומר: מה אתם רוצים?

מגלי והבה: תרשמו על הלוח שזה מה שהצלחתי להשיג.

מגלי והבה: הצרה היא שאנחנו לא מצליחים לדון בתקציבים השונים, וזאת תקלה שאנחנו צריכים לנסות לתקנה.

מגלי והבה: מטרידים אותי, רבותי, כמו את כל אזרחי ישראל, התקציבים העקיפים.

מגלי והבה: נכון, הובטח לנו שיהיו הורדות מסים, והיתה התוכנית הגדולה של ראש הממשלה להוריד את המסים שמשולמים היום מ-46% ל-33%.

מגלי והבה: אחר כך הוא אמר: השנה נוריד 2%, ובסוף הורידו 1%.

מגלי והבה: יכולנו, אדוני שר האוצר, לוותר על ה-1% הזה, אבל העלינו את המע"מ ב-1%.

מגלי והבה: לא צריך להיות כלכלן בכיר ולהבין את השוק במדינת ישראל או את השוק בעולם.

מגלי והבה: המשבר העולמי תקף אותנו כצונאמי מאוגוסט עד מאי, ואנחנו רואים השתפרות בעולם, אבל זה שאנחנו מעלים את המע"מ בישראל, המשמעות היא שאנחנו מעלים את המחירים של הדלקים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים.

מגלי והבה: ברשותך, אני אסיים.

מגלי והבה: הם הפריעו לי.

מגלי והבה: שנינו שתקנו והסתכלנו עליהם.

מגלי והבה: רבותי, כשאנחנו מעלים את המחירים, זה משפיע על כוח הקנייה של האנשים.

מגלי והבה: אין להם ממה לקנות ואיך לקנות.

מגלי והבה: כשאנחנו עושים את כל הדברים האלה יחדיו, אנחנו גורמים למיתון במשק, שההשלכות שלו ידועות.

מגלי והבה: אני מסכם במשפט אחד – ועדת הכספים והכנסת לא הצליחו לדון בכל התקציבים של משרדי הממשלה, וזאת תקלה, אדוני היושב-ראש, שאנחנו חייבים לתקן אותה.

מגלי והבה: הממשלה הולכת להעביר תקציב עם רוב דורסני, ואין לנו הרבה ברירות, אבל אנחנו יודעים שהתקציב הזה הוא רע לכל האוכלוסייה החלשה במדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת סגן יושב-ראש הכנסת מגלי והבה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת זאב בילסקי.

יצחק וקנין: אם אפשר, נא להחליף אותי לחמש דקות.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: 45 דקות?

מגלי והבה: אני יושב עכשיו על כיסא היושב-ראש, ולכן אני צריך לפעול לפי הכללים.

מגלי והבה: הזמן שמגיע לך, אדוני, הוא שש דקות.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יושב פה ידידי שר המשפטים, והוא לימד אותי שלא צריך לעבור יום בלי שייאמרו דברי תורה, ולכן אני רוצה לפתוח דווקא במדרש תנחומא.

זאב בילסקי: שם נאמר:

זאב בילסקי: שלושה שמות ניתנו לו לאדם – השם שנתנו לו אביו ואמו, השם שמכנים אותו חבריו והשם שקונה הוא לעצמו.

זאב בילסקי: ועוד נאמר במדרש תנחומא: עולה על כולם השם שקונה הוא לעצמו.

מגלי והבה: חברי בצד הימני, אתם מפריעים דווקא לדובר.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטרית, השר לשעבר.

מאיר שטרית: אדוני, אנחנו בבעיה.

מגלי והבה: אם יש בעיה, אני מוכן להקשיב לבעיה.

מאיר שטרית: יש בעיה שנוגעת לניהול הישיבה.

מאיר שטרית: אני אסביר לך במה העניין.

מאיר שטרית: הודיע לי יושב-ראש הכנסת לפני רגע – הרי ועדת הכנסת החליטה שמתחילים את ההצבעות בשעה 15:00, וברור לך שזה כבר לא יקרה, כי מסתבר שהרבה אנשים לא דיברו.

מאיר שטרית: התחילו את הדיון בכנסת ב-11:55 במקום ב-11:00, מכיוון שיושב-ראש ועדת הכספים דיבר יותר מחצי שעה.

מאיר שטרית: עכשיו יש קבוצה שלמה של אנשים שלא דיברו.

מאיר שטרית: עד 15:30 ברור לי שלא יסיימו; הרשימה פה לא תסתיים עד 15:30, בעיקר כי לא מקפידים על לוח הזמנים.

מאיר שטרית: ב-15:30 אמורה לעלות יושבת-ראש האופוזיציה ולדבר, אחריה שר האוצר, ואז יתחילו ההצבעות.

מאיר שטרית: אין לי בעיה – אתם רוצים שנמשוך את ההצבעות עד מחר בבוקר?

מאיר שטרית: אני חופשי, אתם יכולים לדבר כמה שאתם רוצים.

מאיר שטרית: אני מציע לך, היושב-ראש, להקפיד על לוח הזמנים שכתוב.

מאיר שטרית: גומרים לדבר, תוריד את הדובר.

מאיר שטרית: לפחות בואו נצמצם למינימום את הזמן שיהיה עד ההצבעה, וננסה לראות עם היושב-ראש איך אפשר לסדר את העניין.

מגלי והבה: אני יושב-ראש מחליף, אבל אני ודאי אקפיד על לוח הזמנים.

מגלי והבה: אני אבקש גם מהמחליף שלי להקפיד על לוח הזמנים.

יואל חסון: אולי שכל אחד יוותר על שתי דקות.

מגלי והבה: נציע את זה.

מאיר שטרית: אתה יכול למחוק מהרשימה את רחל אדטו.

מאיר שטרית: היא ביקשה בעצמה.

רחל אדטו: סליחה?

מאיר שטרית: לא לא, אני ביקשתי והיא הסכימה.

מגלי והבה: שמענו, אדוני.

מגלי והבה: נא לשבת ולא להפריע.

זאב בילסקי: מאיר, אני באמת לא מבין אותך.

זאב בילסקי: מאתמול אני יושב, מתכונן לנאום של 45 דקות, צמצמו אותי לשש.

זאב בילסקי: אתה יודע מה?

זאב בילסקי: נישאר בדברי שבח.

מאיר שטרית: תמחק את מה שאמרתי.

מאיר שטרית: היא מדברת.

זאב בילסקי: מאיר, אתה משפיע עליה בצורה לא נאותה.

מגלי והבה: אדוני, עזוב אותו.

מגלי והבה: נתקדם.

זאב בילסקי: לאחר שראיתי פה בפעם הראשונה כיצד התקציב עובר, יש לי תחושה מאוד מאוד לא נוחה, ואני חושב שמדרש תנחומא לא התקיים על אותם אנשים, שהם אלה שמביאים לפה את התקציב לאישור.

זאב בילסקי: נאלצנו תוך דקות לאשר סעיפים שנוגעים למיליארדים ולאיכות החיים של כל תושבי מדינת ישראל.

זאב בילסקי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני באמת חושב שטוב תעשה הממשלה אם תשקול שוב ותנסה אולי בזמן הקרוב לתקן חלק מהעוולות שבהגשת התקציב הזה.

זאב בילסקי: על-פי בקשתו של ידידי מאיר שטרית אני אסיים את דברי פה.

זאב בילסקי: לפחות דברי תורה אמרתי, וכל השאר ממילא לא משהו מיוחד.

מגלי והבה: תודה, ואני מקווה שתשמש דוגמה לאחרים.

מגלי והבה: אני מברך את שר המשפטים מעל במה זו.

מגלי והבה: הוא בירך אותך, ואני מרשה לעצמי, כיושב-ראש, לברך אותך, ושיהיה לנו נעים בחברתך.

מגלי והבה: הדוברת הבאה היא הגברת רחל אדטו, שהסכימה לקצר.

רחל אדטו: שר המדע, אני ממש אודה לך אם תקשיב.

מגלי והבה: אדוני שר המדע, אנחנו נבקש ממך להישאר.

מגלי והבה: כמה זמן את צריכה, שלוש דקות?

רחל אדטו: אני לא ארחיב.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בדרך לכאן היום עברנו ברחוב שליד קריית-הממשלה, וראינו חבורה שנראית קצת שונה מהחבורות הרגילות שעומדות ושובתות מול משרד האוצר.

רחל אדטו: היתה זו חבורה של מדענים רוסים, כולם דוקטורים ופרופסורים בגילים 30, 40 ו-50.

רחל אדטו: עצרנו, דיברנו אתם – זאב בילסקי, רוברט טיבייב, אני, מיכאל בן-ארי ומרינה סולודקין, ומייד אני אזכיר את תרומתה הגדולה כשרת הקליטה לשעבר.

רחל אדטו: אמרתי להם: עכשיו אנחנו מעלים את זה מעל במת הכנסת.

רחל אדטו: והסיפור הוא, שכל אלה הם קבוצה של מדענים, כולם מחבר המדינות, שהגיעו לארץ באמצעות הסוכנות, ובהסכם שהיה עם משרד הקליטה בזמנו – מרינה סולודקין תמכה בדבר הזה – הם קיבלו תוכנית שקוראים לה תוכנית קמ"ע.

רחל אדטו: זאת תוכנית שבה משרד הקליטה תומך באותם מדענים.

רחל אדטו: וזה הלך, והאנשים האלה תורמים את תרומתם.

רחל אדטו: אלה 200 מדענים עולים, שתורמים תרומה אדירה למחקר של האוניברסיטאות במדינת ישראל, ועל זה אין בכלל חילוקי דעות.

רחל אדטו: ב-8 ביולי, הווי אומר לפני שבוע, התקיים בין המדענים האלו לבין שרת הקליטה דיון, והיא הודיעה להם שלפי החלטת משרד הקליטה נעצרת התוכנית הזאת, והמימון הבסיסי שלהם יקוצץ מ-90 ל-61 מיליון שקלים, הווי אומר פיטורים של 151 משתתפים מתוכנית קמ"ע – אנשים שכולם עלו למדינת ישראל לפני 15–20 שנה והם עשר שנים עובדים באוניברסיטאות בארץ.

רחל אדטו: אין מה לדבר, זו התשתית, זה ההון האנושי שלנו.

רחל אדטו: עושים הכול כדי להביא את המדענים האלה לארץ, והנה אנחנו, בהינף יד, בפליטת קולמוס, בלי חשיבה מעמיקה, מוכנים להפסיד את האנשים האלה, לשלוח אותם מהאוניברסיטאות ולתת להם לעשות דברים אחרים.

רחל אדטו: איפה הם ימצאו עבודה?

רחל אדטו: מדענים בני 50, איפה ימצא מדען כזה עבודה?

רחל אדטו: לכן צריכים לעשות הכול.

מרינה סולודקין: בחוץ-לארץ מעריכים אותם.

רחל אדטו: אחר כך יחפשו תוכניות איך להביא מדענים חזרה לארץ, כשאנחנו במו ידינו זורקים את המדענים שלנו החוצה.

רחל אדטו: לכן צריכים לעשות, ולכן, אדוני שר המדע, אני שמחה שאתה כאן.

רחל אדטו: אני יודעת שאוזנך קשובה לדברים האלה.

רחל אדטו: אני קוראת לך בתחינה – ואני לא צריכה לשכנע אותך, כי אתה בוודאי מבין את הדבר הזה – לעשות הכול עם משרד הקליטה, או להוציא את העניין הזה ממשרד הקליטה אליך ולעשות הכול.

רחל אדטו: הנה, הגיעה גם שרת הקליטה.

רחל אדטו: רוברט, אתה תשלים את זה.

רחל אדטו: לעשות הכול כדי שהמדענים האלה – לא יגדעו את הענף שעליו הם יושבים.

סופה לנדבר: את כנראה לא כל כך בעניין, מה זה להוציא אותם ממשרד הקליטה?

דניאל הרשקוביץ: שרת הקליטה שמה את הנושא על שולחן הממשלה בישיבת הממשלה האחרונה, וראש הממשלה התחייב אישית שהנושא יטופל.

רחל אדטו: חבל שזה מגיע לזה שהם עומדים בחוץ.

רחל אדטו: כל האנשים הנכבדים האלו עומדים בחוץ, עם שלטים.

סופה לנדבר: לפני שנואמים בכנסת כנראה צריכים גם ללמוד את הדבר.

רחל אדטו: אני הייתי שם.

סופה לנדבר: שנים רבות ממשלת ישראל לא תקצבה את זה נכון, ומי שעשה את זה – ישראל ביתנו.

סופה לנדבר: אבל זה בהחלט לא יכול להיות שזה על הכתפיים של מפלגה ולא על הכתפיים של ממשלה.

רחל אדטו: זה לא קשור בכלל למפלגה.

רחל אדטו: אני יכולה להגיד לך באותה מטבע, שגם ציפי לבני, בהיותה שרת הקליטה, ומרינה סולודקין, הן נשים שתמכו ועשו הכול לעזור להם.

רחל אדטו: זה לא מפלגתי כרגע, זה לא קשור למפלגה.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: אני מציע לך שאת השיחה תמשיכי עם השרה אחר כך.

אלכס מילר: אני מזמין את חבר הכנסת רוברט טיבייב.

אלכס מילר: יש לך שתי דקות, אדוני.

אלכס מילר: בבקשה.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים היום על התקציב.

רוברט טיבייב: בעיני הדבר הכי חשוב בתקציב זה ממש תוכנית קמ"ע, שהוקמה בעזרת חברי כנסת דוברי רוסית, בתוכם מרינה סולודקין.

רוברט טיבייב: היוזמה היתה ברוכה, ויש להם פוטנציאל.

רוברט טיבייב: התוכנית מיועדת למדענים עולים חדשים שהגיעו ארצה, והם תרמו תרומה ענקית לחברה, לחינוך, להשכלה ולמדע.

רוברט טיבייב: אנחנו צריכים לנצל את הנס שהגיע עם העלייה.

רוברט טיבייב: לצערנו הרב אנחנו פשוט מבזבזים הכוח הענק.

רוברט טיבייב: בעיני זו תוכנית נטו כלכלית, שכל שקל שאנחנו משקיעים בתוכנית קמ"ע יחזור אלינו פי-עשרה.

רוברט טיבייב: בסביבות 150 או 200 מדענים, שאנחנו לא השקענו בהם שום דבר, רובם דוקטורים.

רוברט טיבייב: אנחנו קיבלנו אותם מהשמים.

רוברט טיבייב: אני מסכים עם רחל אדטו:

רוברט טיבייב: אם התוכנית היא במסגרת של משרד הקליטה ואין למשרד הקליטה שיניים להחזיק אותה, צריך להעביר אותה פשוט למשרד אחר.

רוברט טיבייב: התוכנית מאוד חשובה, גם למדינה, גם לחברה וגם להשכלה.

רוברט טיבייב: אני מציע להעביר את זה למשרד המדע.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: חבר הכנסת עתניאל שנלר.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סברתי – מה אני אנאם היום, כשאו-טו-טו מצביעים על התקציב?

עתניאל שנלר: במקום להכין נאום כתבתי מכתב ליושב-ראש הכנסת, ובכוונתי לקרוא את המכתב.

עתניאל שנלר: מכובדי יושב-ראש הכנסת, לצערי אין דיוני תקציב ראויים בכנסת ישראל.

עתניאל שנלר: בימים אלו, כשאנו נאלצים להצביע בעד או נגד חוק ההסדרים וחוק התקציב ועיני כולם נשואות לצג הצבעוני המראה את תוצאות ההצבעה, עיני צופות לילדי, לשכני ולציבור שסומך עלינו, על כולנו כחברי הכנסת.

עתניאל שנלר: מצפים שנחשוב, נשקול ונכריע בפרטי חוק התקציב.

עתניאל שנלר: הציבור אינו יודע שיש נתק, פשוט נתק מוחלט בין הראש – ההבנה, האמונה ותפיסות העולם – לבין המכונה האנושית הנקראת "רובוט היד", הנדרש בשם המשמעת הסיעתית להצביע על-פי צבע הכפתור ולא על-פי תוכנו.

עתניאל שנלר: דומה כי אין בתיאור זה כדי לחדש דבר, כי הרי כולם בקיאים ורגילים לאורך השנים במחזה הטכנולוגי המביש המתרחש מדי שנה במליאת הכנסת.

עתניאל שנלר: דיברתי על כך אתמול, על כיוון חדש שאני רוצה להציע, ועל מנת לקצר אגש מייד למה שכתבתי במכתב לגבי איך אני רואה את הדברים.

עתניאל שנלר: שלושה שלבים צריכים להיות באישור התקציב.

עתניאל שנלר: השלב הראשון, אישור מסגרת התקציב.

עתניאל שנלר: מייד לאחר אישור הממשלה את מסגרת התקציב, יעדי הגירעון והצמיחה ושאר היעדים הכלכליים, אדוני שר האוצר, אז צריכה הממשלה להביא לכנסת את אותה מסגרת, כך שנוכל לדון באותה מסגרת, כי שם אפשר יהיה לבטא את הרעיונות, את תפיסת העולם, את האידיאה, את סדרי העדיפויות, מבלי להזדקק לחקור כל דבר ודבר לגופו בכל משרד ומשרד.

עתניאל שנלר: בצורה הזאת נוכל לעשות דיון אידיאולוגי-כלכלי, והכנסת תידרש כשלושה חודשים לפני ההצבעה על התקציב לאשר את המסגרת, כולל היעדים הכלכליים.

עתניאל שנלר: זה יחייב את כולם – זה יחייב את הממשלה, זה יחייב גם את הכנסת, ואז לא נחזור כל פעם ל-square one, למעגל על היעדים הגדולים, אלא זו המסגרת שהכנסת אישרה, לאור החלטת הממשלה.

עתניאל שנלר: ואז נעבור לשלב שני, שהוא שלב חוק ההתייעלות.

עתניאל שנלר: חוק ההתייעלות צריך להידון במנותק מחוק התקציב, ואין מה לפחד.

עתניאל שנלר: חודש וחצי ידונו הוועדות רק בחוק ההתייעלות.

עתניאל שנלר: איזה שיתוף פעולה גדול יוכל להיות בין ועדות הכנסת השונות לאוצר, לממשלה, למשרדי הממשלה, וידונו באמת במהות החוק, אדוני השר, ולא ידונו באיזה מין מכלול גדול שעובר על יד חוק התקציב.

עתניאל שנלר: נדמה לי שאז כל חבר כנסת ידע שהוא אוחז ביד אחת בתכנים שהוא עבד עליהם כל השנה.

עתניאל שנלר: כי אם אני חבר ועדת החוץ והביטחון, אני רוצה לדעת את המהות של החוץ והביטחון, אבל אני אדע גם ביד השנייה לחשוב על אילוצי התקציב, מה קיים ומה לא קיים.

עתניאל שנלר: וכך הדיון בחוק ההתייעלות בתוך הוועדה עצמה יוכל להיות הרבה יותר אמיתי.

עתניאל שנלר: אישור חוק ההתייעלות צריך להיות מנוהל כמו היום – ריכוז מאמץ של הקואליציה על מנת להעביר אותו, כי ככלות הכול הם צריכים לשלוט, וזה בסדר, ריכוז מאמץ ביום אחד נאומים בהצבעות, אבל ביום מנותק מיום אישור התקציב.

עתניאל שנלר: ואז עוברים לשלב האחרון, השלב של אישור חוק התקציב.

עתניאל שנלר: חוק התקציב צריך להידון – אני רוצה להציע – בשונה מהיום בצורה כדלהלן: היום חבר כנסת, שכל השנה לומד את הנושאים שבהם הוא עוסק, כלומר בוועדת החינוך ובוועדת העבודה והרווחה, לא קשור בכלל לתקציב שלו.

עתניאל שנלר: יש איזה נתק מובנה – אתה תתפלסף ותחוקק בתחום הוועדה שלך, אבל אין לך השפעה על המהות התקציבית שלו.

עתניאל שנלר: לכן הצעתי, אדוני שר האוצר, שכל משרד יקיים פעם בשנתיים דיון לעומק על מסגרת התקציב שלו בוועדה המקצועית, בוועדות המשותפות שבהן יש גם חברי ועדה מקצועית של אותה ועדה וגם חברי ועדת הכספים, ובשנה לאחר כך – – –

מאיר שטרית: מי מפריע לוועדות לקיים את הדיון שאתה אומר?

עתניאל שנלר: מסיבה מאוד פשוטה, כי דיוני התקציב נעשים רק בוועדת הכספים.

עתניאל שנלר: אני מדבר על חוק התקציב.

עתניאל שנלר: פעם אחת בשנתיים חוק התקציב צריך להידון בכל ועדה, בוועדה משותפת של ועדת החינוך וועדת הכספים, אבל רק אחת לשנתיים תכנון ארוך-טווח – לשנתיים, ושנה אחת דיון רגיל.

עתניאל שנלר: בצורה הזאת יהיה שיח יותר עמוק, יותר אמיתי, שיקשר בין שני עולמות תוכן נפרדים, בין מה שאתה מאמין בצד התוכני לאילוצים הנכונים שיש במשק.

מאיר שטרית: יש פרלמנטים בעולם – – – אני מציע המון שנים שבוועדת הכספים תהיה ועדת כספים וועדה פיסקלית – – –

אלכס מילר: חבר הכנסת שנלר תיכף מסיים, אז תוכל להמשיך את הדיון.

עתניאל שנלר: אולי גם זאת הדרך.

עתניאל שנלר: על כל פנים, מה שאני רוצה לומר – שהדרך הזאת תמצא את הגשר בתוך הכנסת בין הקואליציה לאופוזיציה, בין האילוץ המקצועי לאילוץ התקציבי, כי בסופו של דבר יש רק מדינה אחת כאן, למעט חריגה של ועדת החוץ והביטחון, שבה צריכים בכל שנה לקיים דיוני עומק, גם בחוץ וגם בביטחון.

עתניאל שנלר: נדמה לי שבדרך הזאת נוכל לתת לדיוני התקציב עומק מקצועי, על מנת שהדיונים כאן יהיו לא רק אוטומטיים – אני באופוזיציה והיום אלחץ כל הזמן על הכפתור האדום; אני נגד, למה אני לא יודע, אבל אני חייב כי אני חבר באופוזיציה.

עתניאל שנלר: ואילו כאן, הקואליציה, אתם מצביעים ירוק בלי שאתם מסכימים, בלי שאתם יודעים למה, כי אתם חברי קואליציה, כי כולם צודקים.

עתניאל שנלר: חברים, אני מציע שנישא באחריות האמיתית ונצביע לפי התוכן.

עתניאל שנלר: להצביע לפי התוכן זה אומר לעזוב את המשמעת הסיעתית בהקשר הזה ולדבר אל אזרחי ישראל אחרי למידה לעומק, חשיבה משותפת, כי יש לנו רק מדינה אחת.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה רבה לחבר הכנסת שנלר.

אלכס מילר: אני מזמין את חברת הכנסת מרינה סולודקין.

אלכס מילר: שש דקות, גברתי.

אלכס מילר: אודה לך אם תקצרי.

מרינה סולודקין: תודה ליושב-ראש.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שהתקציב שאנחנו מצביעים עליו הוא תקציב שונה מפני שהכנסת עשתה הרבה עבודה.

מרינה סולודקין: חלק מהדברים הכי לא נכונים הוצאו מהתקציב, חלק של החוקים הוצאו מהתקציב, ואני מברכת על כך שכנסת ישראל היא לא חותמת גומי במדינת ישראל, שהכנסת היא ריבון, ובתקציב הזה ראינו שכך זה קורה.

מרינה סולודקין: למרות זאת, הצעת התקציב הינה עדיין הצעה בעייתית מאוד.

מרינה סולודקין: הבעיה העיקרית היא קונספציית מסים שגויה, הגדלת מיסוי עקיף במקביל להקטנת מיסוי ישיר.

מרינה סולודקין: חייבים לקחת בחשבון שאנו נמצאים בתקופת המשבר העולמי הכלכלי הקשה ביותר ב-80 השנים האחרונות.

מרינה סולודקין: לא במקרה יש השוואה בין המשבר הזה למשבר של שנות ה-20 וה-30.

מרינה סולודקין: בישראל לא קיימים חלק מהמסים הישירים שהמדינות המפותחות ביותר כגון ארצות-הברית ובריטניה הוציאו לפני עשרות שנים.

מרינה סולודקין: אני מתכוונת למשל למס העיזבונות הגדולים.

מרינה סולודקין: הנה המקור להכנסה, ולא מיסוי עקיף, כמו שעשו במיסוי של ירקות ופירות, ואתמול ראינו את ההצבעה בנושא הזה שכמעט כל הכנסת, לרבות שר האוצר, 90 איש, הצביעו נגד המיסוי של הירקות והפירות.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם שכל התקציבים שלנו בשנים האחרונות שגויים באידיאולוגיה שלהם.

מרינה סולודקין: הרי אנשים שמכלכלים את כלכלת מדינת ישראל שייכים לאסכולה ניאו-ליברלית שפשטה את הרגל בשנים האחרונות.

מרינה סולודקין: נציגי אסכולה זו גורשו בבושת פנים ממשרדי האוצר והבנקים המרכזיים במדינות המערב.

מרינה סולודקין: למרות זאת, משרד האוצר שלנו ממשיך בעקשנות מגונה לדבוק בקונספציה ארכאית זו.

מרינה סולודקין: בזמן שמדינות אחרות מנסות להתגבר על המשבר ולמזער את הנזקים באמצעות הגדלת ההתערבות הממשלתית בכלכלה וחיזוק הרגולציה, אצלנו הלכו בכיוון הפוך.

מרינה סולודקין: כשאני רואה שבבריטניה יש עכשיו מיסוי של המשכורות הגבוהות – 50% תומכים, לא רק ה"לייבור", תומכים גם השמרנים שלהם.

מרינה סולודקין: ואצלנו תכננו והכנסת לא נתנה להפחית מיסוי מהמשכורות שהן יותר מ-240,000 לשנה.

מרינה סולודקין: הפוך בכל הכיוונים.

מרינה סולודקין: בגלל זה אני לא מצביעה בעד התקציב הזה, ואני מאוד ממליצה לשנות את הקונספציה.

מרינה סולודקין: זה חשוב מאוד.

מרינה סולודקין: תודה.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

אלכס מילר: חבר הכנסת מולה, יש משהו מצחיק שאתה רוצה לספר לנו?

אלכס מילר: חבר הכנסת .

אלכס מילר: אודה לך, אדוני, אם תקצר.

אלכס מילר: שש דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, שר האוצר, שרת הקליטה, חברי חברי הכנסת, נהוג בדרך כלל להתייחס לנושא של ההסתייגויות רק ככלי אופוזיציוני, של האופוזיציה, שבו בדרך הזאת אנחנו באים לידי ביטוי.

יואל חסון: אני חייב לומר שהחלטתי להתייחס לכלי הזה של ההסתייגויות קצת יותר ברצינות.

יואל חסון: ואני רוצה לעזור לך, אדוני שר האוצר.

יואל חסון: אומנם זה אולי קצת מאוחר כי את הכספים האלה כבר נשפוך לפח הזבל, אבל תדע לך, אני עברתי על התקציב שאני בטוח שעברת עליו הרבה יותר ממני, וגיליתי בכל מיני סעיפים – אני אומר לך, אדוני שר האוצר – מיליארדים של שקלים שיכולת, לדעתי, אם היית מעביר מסעיף לסעיף, אם היית עושה את אותן העברות, לדעתי היית חוסך שעות ארוכות של דיונים בוועדות הכנסת.

יואל חסון: גם ציבורית היית יוצא הרבה יותר טוב.

יואל חסון: מאות מיליוני שקלים, אדוני השר, על משרדים לשום דבר, על משרדים לכלום.

יואל חסון: מאות מיליוני שקלים.

יואל חסון: ואתה יושב בו או בוועדת החינוך או בוועדת העבודה והרווחה ואתה מגלה שמקצצים 10 מיליוני שקלים בתקציב למתנ"סים ולמעונות למפגרים ועוד 5 מיליונים במערכת החינוך ומורידים כיתות, ואתה אומר: רגע, אבל הכסף הזה ישנו.

יואל חסון: הכסף הזה נמצא, הוא קיים.

יואל חסון: השנה יהיו פחות כיתות למפגרים כי יש יותר לשכות לשרים.

יואל חסון: זאת האמת.

יואל חסון: היום יהיו פחות כיתות במערכת החינוך לאוכלוסייה מוחלשת כי יש יותר שרים ויותר משרדים לשום דבר.

יואל חסון: אתם, השרים הנכבדים, התמזל מזלכם לא להיות שרים לשום דבר, אבל רבים לידכם הם שרים לשום דבר.

יואל חסון: ואני אומר: מה נגיד לאותה אמא שהבן שלה הוא תלמיד חלש, מוחלש, הוא צריך כיתה טיפולית, והיא תבוא בספטמבר ותרצה להכניס את הבן שלה למערכת החינוך, אדוני שר האוצר – אופיר אקוניס, אתה מפריע לשר האוצר וזה לא בסדר; הוא נורא רוצה להקשיב לי, חבר הכנסת אקוניס.

יואל חסון: אותה אמא תבוא בספטמבר ויגידו לה: אנחנו מצטערים, אין לנו מקום לבן שלך כי השנה אפשר לפתוח רק כיתה אחת ולא שתי כיתות.

יואל חסון: אני אומר: איפה המצפון של האנשים פה?

יואל חסון: הרי אתה יודע, אדוני שר האוצר, אני חייב לומר שאני דווקא מאלה שמכירים אותך ומכבדים אותך; אתה באמת אדם רציני ומעמיק, ואני גם עבדתי אתך לפני שנים מספר ואני מכיר אותך.

יואל חסון: אתה באמת לקחת על עצמך משימה, מייד לאחר היוודע תוצאות הבחירות, והקמת את אותו צוות 100 הימים, או נתניהו הקים ואתה עמדת בראש צוות 100 הימים.

יואל חסון: ולכאורה, אתה אדם רציני, אתה יודע מה עמד לפניך ומה זה 100 הימים הקרובים.

יואל חסון: מה באמת קרה עם אותן המלצות?

יואל חסון: הרי המלצות 100 הימים – לא תוכלו להגיד לי עכשיו: אלו דברים שנעשה במהלך הקדנציה.

יואל חסון: זה 100 ימים.

יואל חסון: אפילו הלכתם כל כך רחוק שהחלטתם להקים ב-15 ערים משטרות עירוניות תוך 100 ימים.

יואל חסון: לא משטרה, ואפילו לא נקודת משטרה, שלא נדבר על סיור של משטרה.

יואל חסון: 100 ימים.

יואל חסון: כל מה שיצא מאותו ספר עב-כרס זה שכרתו פשוט יותר מדי עצים בשביל להדפיס אותו.

יואל חסון: שום דבר לא נעשה משם.

יואל חסון: התקציב הזה הוא דוגמה באמת – באמת, אדוני שר האוצר, ואתה יודע את זה; אתה בתוך תוכך יודע את זה, שלא רק שהתקציב הזה לא מתאים ולא נכון, התקציב הזה לא יהיה בסופו של דבר התקציב שעל-פיו מדינת ישראל תעבוד.

יואל חסון: אתה יודע שלתכנן תקציב בעת כזאת לשנתיים קדימה זה דבר שאי-אפשר באמת לעשות.

יואל חסון: אגב, המצאה ישראלית.

יואל חסון: אנחנו בדרך כלל מתגאים בהמצאות הישראליות, אבל הנה, המצאה ישראלית שאנחנו פחות מתגאים בה.

יואל חסון: הרי אתה יודע, שר האוצר, שבעוד חודשים מספר אתה תבוא לכאן עם תיקון נוסף לתקציב הזה, ועם גזירות נוספות ועם שינויים – כי אתה, יותר טוב מכולנו, אתה רואה בדיוק את הכנסות המדינה, ואתה רואה את הכנסות המדינה יורדות.

יואל חסון: הן יורדות, בין השאר, כי התקציב שלכם הוא לא בשורה.

יואל חסון: כמו שאמרתי בדיוני חוק ההסדרים, התקציב הזה, לא רק שהוא לא מנוע צמיחה – כמו שאמר ראש הממשלה "מנוע סילון" – זה גם לא מנוע "פייפר".

יואל חסון: זה לא יצמיח שום דבר באמת.

יואל חסון: שום דבר באמת זה לא יצמיח, אדוני שר האוצר.

יואל חסון: ואין משטרות עירוניות ואין שום דבר.

יואל חסון: ומאיפה כל זה מתחיל, אדוני שר האוצר?

יואל חסון: מזה שראש הממשלה הוא נסחט סדרתי.

יואל חסון: אתה יודע שהוא נסחט סדרתי, כי אותך הוא השפיל בדרך לשם.

יואל חסון: ראש הממשלה הזה הוא נסחט סדרתי כי הוא חסר ביטחון, הוא יודע שהוא ראש ממשלת אינטרסנטים, הוא יודע שהוא ראש ממשלה שהוקמה בקומבינה, והוא גם יודע שהוא לא זכה בבחירות האלו.

יואל חסון: הוא יודע שהדבק של הממשלה הזאת שמחבר אותה זה דבר של אינטרסנטים, אנשים שעשו הסכמי טרום-בחירות ויושבים על כיסאות, שאני אומר לכם שהם מתנדנדים היום, יתנדנדו בעתיד, כי הבלוף הזה – גם כדוגמת התקציב וגם כדוגמת הדברים בעתיד – יתגלה וכבר מתגלה לציבור הישראלי.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה, ברשותך, עוד עשר שניות לומר לך: אנחנו, חברי הכנסת באופוזיציה, כשעבדנו על התקציב הזה, אז כל מי שעשה פה עבודה קשה – יושבת-ראש הסיעה, כל חברי הכנסת שרואים כאן, מאיר שטרית וכולם; את כולנו רואים בתקשורת ואת כולנו שומעים.

יואל חסון: אבל אני חייב, אדוני היושב-ראש, בשם יושבת-ראש הסיעה ובשם כולם לציין את עובדי סיעת קדימה, שעבדו לילות כימים על ההכנה ועל העבודה של האופוזיציה כאן בסיעה: קודם כול מנהלת הסיעה, לימור ברמן, שהנהיגה את העניינים יחד עם כולם; היועץ המשפטי של הסיעה סהר פינטו; אתי קלימי בצוות הסיעה; שמוליק דהן, דובר סיעת קדימה, שכמו שכולכם הרגשתם העביר את המסר לציבור – – –

סילבן שלום: – – –

יואל חסון: צריך לתת גם קרדיט, אדוני השר.

אלכס מילר: זה כמו באוסקר.

יואל חסון: להמשיך?

יואל חסון: אתה רוצה?

יואל חסון: צריך לתת קרדיט.

רוני בר-און: – – – שמאושר התקציב ראש הממשלה יודה להם, למה אתה לוקח – – –

יואל חסון: גלית חזקיה בצוות הדוברות ואורית רימוק בצוות של הסיעה.

יואל חסון: אדוני השר, אני רוצה שתדע שבזכות האנשים האלה הצלחנו להעביר לציבור ולשכנע את הציבור עד כמה התקציב הזה רע למדינת ישראל.

יואל חסון: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, חבר הכנסת חסון.

אלכס מילר: אני מזמין את חבר הכנסת שאול מופז.

אלכס מילר: לפני שאתה יושב אתה צריך לדבר.

אלכס מילר: אם אתה מוותר אנחנו נמשיך הלאה.

אלכס מילר: שבע דקות, אדוני.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו עומדים היום בפני ימים קשים, ימים של הכרעה מדינית, אבל לא פחות – ימים של הכרעה כלכלית.

שאול מופז: הצעת התקציב, כפי שהונחה על-ידי הממשלה בפנינו, חברי הכנסת, מובילה להודעה אחת:

שאול מופז: ממשלת ישראל מודיעה בתדהמה על ניתוקה מאזרחיה והפקרתם בידי יועצים ופקידי אוצר – – –

אופיר אקוניס: אתם מדברים על יועצים?

אופיר אקוניס: הרי הם מכתיבים לכם כל דבר.

אלכס מילר: חבר הכנסת אקוניס, צהריים טובים.

אופיר אקוניס: כל דבר, כל דבר.

יואל חסון: תתחיל להירגע, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: – – –

אלי אפללו: – – –

קריאות: – – –

אלי אפללו: תשמע, תשמע – – –

אלכס מילר: חברי חברי הכנסת, אני מבקש מכם להתאפק.

קריאות: – – –

אלכס מילר: חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: מה שנעשה – – –

אלכס מילר: חבר הכנסת אקוניס, אתה רוצה להצביע על התקציב?

אופיר אקוניס: – – –

אלכס מילר: אתה רוצה להצביע על התקציב?

אלכס מילר: אז בוא נאפשר לחבר הכנסת מופז לדבר.

אלי אפללו: – – – כואבות לך האוזניים.

אלכס מילר: חברי סיעת קדימה, אתם מפריעים לחבר הכנסת מופז לדבר.

יוחנן פלסנר: הוא כבר לא דובר של ביבי.

יוחנן פלסנר: הוא שכח את זה.

אופיר אקוניס: מה אפשר לעשות?

יוחנן פלסנר: אתה כבר לא דובר של ביבי.

אלכס מילר: תודה.

נחמן שי: חבר הכנסת אקוניס, לא מתאים לך.

שאול מופז: עיינתי בתקציב וחיפשתי חמלה, חיפשתי עתיד ותקווה לצעירים ומזור לאזרחינו הוותיקים.

שאול מופז: אך מה שנגלה לנגד עיני הוא גזירות, גזירות ויותר גזירות, ואם אפשר – עוד קצת גזירות.

שאול מופז: הצעת התקציב לשנים 2009 ו-2010 מצביעה על גידול בהוצאות הממשלה, עקב הסכמים קואליציוניים שטווה ראש הממשלה עם סיעות הקואליציה, וירידה בהכנסות ממסים.

שאול מופז: למרות הירידה המסתמנת, שמקורה במיתון עולמי, מבקש האוצר להמשיך במדיניות של הפחתת המסים.

שאול מופז: אך אליה וקוץ בה: הפחתת המיסוי תיטיב עם בעלי השכר הגבוה, שיזכו לתוספת שנתית ניכרת במשכורתם הגבוהה גם כך, ואינה מסייעת לבעלי השכר הנמוך למלא את המקרר.

שאול מופז: הפסד ההכנסות ממסים ישירים הוביל את הממשלה להעלאה של המסים העקיפים, שפוגעים בעיקר בשכבות החלשות ומגדילים את הפערים המעמדיים בחברה הישראלית.

שאול מופז: חברי חברי הכנסת, הצעת התקציב של האוצר אכן הינה היסטוריה למדינת ישראל.

שאול מופז: בפעם הראשונה זה שני עשורים גביית המסים העקיפים גבוהה מההכנסות ממיסוי ישיר.

שאול מופז: אך אוי לה לאותה היסטוריה חסרת החמלה שמכתיבה ממשלת ישראל.

שאול מופז: הרשויות המקומיות שמהוות זרוע שלטונית באזורי מגורינו הוזנחו אחר כבוד; מענקי האיזון קוצצו במיליוני שקלים, קיצוץ שאותו נרגיש בפתח ביתנו.

שאול מופז: חברי חברי הכנסת, הרשויות המקומיות אינן בנות חורגות שלנו, אלא חלק בלתי נפרד מזרועותיו של השלטון המרכזי, והקיצוץ שמציעה ממשלת ישראל בתקציבן הינו בבחינת סתימה של העורק המרכזי של המדינה בשירותים שהיא מספקת לאזרח.

שאול מופז: רק בשבוע שעבר עדים היינו כי בעיר-הכרמל, אזרחיה בני העדה הדרוזית, שממלאים את חובותיהם למדינה, שואבים מים מהבאר, מאחר שנותקה אספקת המים מבתיהם.

שאול מופז: כאחד שלחם עשרות שנים כתף אל כתף עם אחינו הדרוזים והבדואים, אני שואל את שר האוצר: את החובות בקרב הדרוזים והבדואים ממלאים היטב, ככלל האזרחים, אלו שמשרתים, אך האם שכחת את חובתך לדאוג להם למים בברזים?

שאול מופז: האם אתה באמת מאמין שההפקרה של אזרחים סוג א' לחסדיהם של פקידיך לא תתפוצץ לחברה הישראלית בפרצוף?

שאול מופז: יתירה מכך, ברשויות מקומיות אחרות לא שולם שכר לעובדים במשך חודשים.

שאול מופז: ראשי ערים אינם מסוגלים לפתח תשתיות, לספק שירותים סוציאליים ופסיכולוגיים לאוכלוסייה.

שאול מופז: מערכות הביוב קורסות, והקיצוץ רק ילך ויגדיל את הנתק בין האזרח למדינה.

שאול מופז: מדוע שהרשות המקומית לא תשלח לכל אזרח הביתה, עם חשבון הארנונה, הודעה: תושב/תושבת יקרים, אף-על-פי ששילמתם את חשבון הארנונה והמים לא נוכל לעזור לכם אם תזדקקו לנו?

שאול מופז: התקציב הממשלתי לפיתוח תשתיות ברשויות ספג פגיעה קשה, שפירושה פחות פיתוח של כבישים ברשויות ושל בנייה, פחות מוסדות לרווחת הציבור ופחות הקמה של בתי-ספר וגנים.

שאול מופז: נושא הבטיחות בדרכים ייעלם מסדר-יומה של הרשות המקומית יחד עם ירידה באיכות החיים.

שאול מופז: התוצאה של תהליכים אלו תביא לחוסר הזדהות עם המדינה ועם מוסדותיה.

שאול מופז: הממשלה הזאת מנותקת ומתנתקת יותר ויותר מיום ליום מאזרחיה.

שאול מופז: צמצום ההוצאה הממשלתית לנפש תגרום להפרטת השירותים הממשלתיים מבית היוצר של פקידי האוצר והעומדים בראשו.

שאול מופז: זה אומר הגדלת מספר העובדים המועסקים על-ידי חברות כוח-אדם, ניצול מחפיר של עובדים בתנאי ההעסקה, מספר רב יותר של תלמידים בחינוך הפרטי ובמכללות הבלתי-מתוקצבות, צמצום שירות התעסוקה והפניית מחוסרי העבודה לגורמים פרטיים.

שאול מופז: אבל שרים יש למכביר, ברוך השם.

שאול מופז: בזה הממשלה עוד לא מצאה את המקום לקצץ.

שאול מופז: חברי חברי הכנסת, הגדלת המיסוי על סיגריות אין בו כדי לפתור משבר כלכלי בקנה מידה עולמי.

שאול מופז: העלאה של 1% במע"מ ומיסוי רגרסיבי אינם מתכון לפתרון ארוך טווח, אלא אקמול לתוכנית רעה במחלה ממאירה.

שאול מופז: אני שמח כי קריאתי, כמו גם קריאת שאר חברי האופוזיציה, לא להטיל תשלום מע"מ על פירות וירקות, הגיעה לאוזנו של ראש הממשלה, והוא אומנם הורה לא להטיל על עגבניות ועל אפרסקים את נטל המע"מ.

שאול מופז: אתמול היינו עדים לתהליך מבזה; חוק הסדרים בהיקפו הנוכחי ותהליך אישורו אינם קיימים בשום פרלמנט אחר.

שאול מופז: בחנתי את הליך אישור התקציב – הדיון השטחי בממשלה ובמשרדי הממשלה – ומצאתי מאפיינים של תהליך ריכוזי וכמעט חשאי.

שאול מופז: גם כוחה היחסי של כנסת ישראל בתהליך התקצוב קטן מדי.

שאול מופז: ועדת הכספים של הכנסת כמעט שאין לה יכולת להתמודד עם מורכבותו של תקציב המדינה, וסדרי אישור התקציב מקטינים את מידת מעורבותם של חברי הכנסת בשלב העיצוב והחקיקה ובקביעת סדרי העדיפויות של החברה הישראלית.

שאול מופז: יש לבחון עיצוב מחדש של תהליך התקצוב בישראל, שבכוחו לייעל את אספקת השירותים הציבוריים לאזרחי ישראל, לשקף באופן דמוקרטי את סדרי העדיפויות של החברה ולהגן על היציבות הכלכלית.

שאול מופז: נושאים כגון מסגרת התקציב, גודל הגירעון, יעדי הצמיחה, האינפלציה וצמצום האבטלה, יש לדון עליהם בכנסת, ולהפסיק את הסאגה המבישה של בעד ונגד לאורך שעות, שאינה מוסיפה כבוד לתהליך ולמעמדו של הבית הזה.

אלכס מילר: תודה.

שאול מופז: אני רוצה לסכם – –

אלכס מילר: אין לך זמן לסכם.

אלכס מילר: אתה כבר שתי דקות אחרי הזמן.

שאול מופז: – – שבסיכום של הקומדיה שהתנהלה סביב אישור התקציב למדו מדינות ערב האויבות והידידותיות לנו כי למדינת ישראל ראש ממשלה לחיץ, שאינו מסוגל לקבל החלטות, לא רק בנושאים מדיניים וביטחוניים אלא אף בנושאים כלכליים.

שאול מופז: בנימין נתניהו נבחר לפני שלושה חודשים על-ידי אזרחים שהובטחה להם הורדת מסים.

שאול מופז: הוא נבחר על-ידי מורים שהובטח להם תקציב חינוך גדול יותר, על-ידי מטפלות שעושים עליהן קומבינה כדי לא לשלם להן שכר ראוי, על-ידי בעלי הבסטות בשוק, שהוא התעלל בהם, על-ידי אמהות חד-הוריות שלא חומלים עליהן.

שאול מופז: מסתבר שנתניהו היה ראש הממשלה של פקידי האוצר, ונשאר ראש ממשלה של פקידי האוצר.

אלכס מילר: תודה, חבר הכנסת מופז.

אלכס מילר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אלכס מילר: יש לך שתי דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, אנצל את שתי הדקות הנוספות שניתנו לי כדי לדבר על מה שמאפיין יותר מכול את התהליך המסוכן הזה שאנחנו נתונים בו, והוא ההפרטה הגדולה ביותר בתולדות המדינה, אם כל ההפרטות, המכונה הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

שלי יחימוביץ': למה אני מדברת על הרפורמה הזאת, הרי היא לא בתקציב והיא לא בחוק ההסדרים?

שלי יחימוביץ': אבל כל הרוח הרעה של אופן ניהולו של התקציב ושל חוק ההסדרים שורים עליה, מקרינים עליה ומראים עד כמה האופן שבו אנחנו מקבלים החלטות כלכליות הרות גורל בתקציב ובחוק ההסדרים משחית את כל המערכת, משחית ומפורר אותה, ופוגם בהליכי קבלת ההחלטות באופן שמובא לידי אבסורד באותה רפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

שלי יחימוביץ': זה היה אמור להיות סעיף בחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': בסעיף בחוק ההסדרים מקבלים החלטה היסטורית בתולדות המדינה, שבה עוברות קרקעות המדינה מבעלות הלאום לבעלותם של פרטים, של יחידים, שיש להם מספיק כסף לקנות קרקעות יקרות בלב המדינה.

שלי יחימוביץ': החלטה שיש לה משמעויות פוליטיות, היסטוריות, לאומיות, ציוניות, סביבתיות, חברתיות וכלכליות; החלטה שהמשמעות שלה מקרינה לדורי דורות – דוחפים אותה לחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': אחר כך, בהתערבותו המבורכת של יושב-ראש הכנסת, היא הוצאה מחוק ההסדרים, אבל אז, במהלכים של מרמה וכחש, היא טופלה בדיוק כמו שמטופלים סעיפים בחוק ההסדרים: בלחץ, בבהילות, בשטחיות, בלי מידע, בלי לשמוע את כל הקבוצות הגדולות במדינה הזאת שההחלטה הגורלית הזאת נוגעת לגורלן.

שלי יחימוביץ': ההחלטה הזאת היא החלטה לדיראון עולם.

שלי יחימוביץ': אמרתי כאן הבוקר – כולנו זוכרים את דמותו של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל, כשהוא רוכן מעל המרפסת בבאזל ומסרטט לנגד עיניו את החזון של המדינה הציונית מעל אותה מרפסת בבאזל.

שלי יחימוביץ': כל מנהיג צריך מרפסת.

שלי יחימוביץ': המרפסת של בנימין נתניהו, הוא ראש הממשלה, היא המרפסת שהוא יסגור בקלות, לכאורה, הודות לרפורמה במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': זה חזונו.

שלי יחימוביץ': חזון המרפסת של נתניהו לעומת חזון המרפסת של בנימין זאב הרצל, והפער העצום בין שני החזונות האלה, מראים לאיזה שפל הגענו נוכח הקלות הבלתי-נסבלת שבה אנחנו מפריטים את המדינה; והאופן שבו טופל המהלך הזה, הצורה השערורייתית שבה הוא טופל היא תוצאה ישירה של ההרגלים הרעים שרכשנו לעצמנו בשנות חוק ההסדרים הרבות מדי.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת רוני בר-און, ואחריו – גברתי יושבת-ראש האופוזיציה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, הם שוב השאירו אותך לבד, שר האוצר, הא?

רוני בר-און: חברת הכנסת יחימוביץ, את טועה בעניין המרפסת.

רוני בר-און: המרפסת שבנימין נתניהו כל כך רוצה לסגור זאת המרפסת בכיכר-ציון.

שלי יחימוביץ': לא רציתי להגיד את זה.

רוני בר-און: אז הנה, אני אמרתי.

שלי יחימוביץ': לא אמרתי.

רוני בר-און: התקציב הזה, אדוני שר האוצר, הוא מה שהזהרנו מפניו במשך שלוש השנים האחרונות, וגם שילמנו מחיר על זה שלא נכנענו – ערבוב של כלכלה ופוליטיקה.

רוני בר-און: אני מקווה שאתה כבר יודע שערבוב כלכלה ופוליטיקה זה עניין הרסני; שכאשר לוקחים את כל ההשפעות ואת כל הצרכים הפוליטיים, את כל האילוצים, את כל הפחדנות, את כל הסחטנות – הכלכלה מתרסקת.

רוני בר-און: את הלקח הזה, צריך לומר ביושר, אנחנו למדנו בקדימה, בממשלת קדימה, ושילמנו מחיר לא פשוט; שילמה הגברת לבני באוקטובר ובפברואר, ושילם ראש הממשלה הקודם, אולמרט, ביוני 2008.

רוני בר-און: אבל לממשלת נתניהו, לממשלת שר-העל לענייני כלכלה, אין שום עכבות.

רוני בר-און: יש לו רק מנטרה אחת: ממשלה בכל מחיר.

רוני בר-און: כל דכפין ייתי ויסחט.

רוני בר-און: התקציב הזה, אם מתאמצים אפשר למצוא בו איזשהו חלק כלכלי קטן, וכל כולו פוליטי.

רוני בר-און: בחלק הכלכלי עשיתם בסדר.

רוני בר-און: שמעתם מה שאמרו לכם אנשי המקצוע באוצר.

רוני בר-און: לקחתם גם את תקציב 2009, שאנחנו הכנו.

רוני בר-און: על כך מגיעה לכם ברכה.

רוני בר-און: אבל בחלק הפוליטי התנהגתם כמו בעלים של חנות מכולת קטנה, בעלים של בסטה, שכל בריון בשכונה עובר, דופק על הדלת, נכנס ודורש דמי חסות, ואתם נסחטתם, מבוהלים, נידפים ברוח.

רוני בר-און: כל בריון שכונתי או פוליטי יכול לסחוט אתכם.

רוני בר-און: איך היה התהליך?

רוני בר-און: ש"ס שחטה את שר-העל שלך כבר בקיץ שעבר, בקצבאות, בישיבות, ביטלתם את ויסקונסין, פירקתם את שוק העבודה, ואחר כך באו ההסתדרות והתעשיינים – בצדק מבחינתם: אם אתם משלמים, למה לא לקחת?

רוני בר-און: – ונכנעתם בלי תנאי, אבל בעיקר נכנעתם בלי תמורה.

רוני בר-און: הבטיחו לכם עסקת חבילה – הקפאת שכר.

רוני בר-און: יפה, 4, 5 מיליארדי שקל חיסכון.

רוני בר-און: מה קיבלתם?

רוני בר-און: עסקת חבלה קיבלתם, לא עסקת חבילה.

רוני בר-און: חבלה, חבלה במשק.

רוני בר-און: מה נתנו לכם?

רוני בר-און: מיליארד, מיליארד ו-200 מיליון שקל על קיצוץ דמי הבראה?

רוני בר-און: עוד פעם החלשים משלמים?

רוני בר-און: מה נתתם?

רוני בר-און: הכול נתתם.

רוני בר-און: אף אחד בהסתדרות, אף חלום שהיה אי-פעם להסתדרות, אף חלום פרוע של תאוותנות הכי גדולה לא חסכו מכם.

רוני בר-און: את הכול הביאו, ואתם שילמתם; לא אתה – ראש הממשלה שלך, באותה אשמורת הבוקר של הדיון במרכז העבודה על ההצטרפות לממשלה, בין 03:00 ל-05:00, נכנע כניעה מוחלטת.

רוני בר-און: את הכול הוא שילם.

רוני בר-און: אני במו-עיני ראיתי את האס.

רוני בר-און: אם.

רוני בר-און: אס שמגדיר במלה אחת, על-ידי היועץ המיוחד שלו מבחוץ, את מה שהוא עשה שם בין 03:00 ל-05:00.

רוני בר-און: אני לא משתמש במלה "שואה".

רוני בר-און: זה מה שהיה כתוב באס.

רוני בר-און: אם.

רוני בר-און: אס.

רוני בר-און: על כל העקרונות ויתרת, שר-על לענייני כלכלה.

רוני בר-און: לא אליך אני מדבר.

שלי יחימוביץ': מי שלח את האס.

שלי יחימוביץ': אם.

שלי יחימוביץ': אס?

רוני בר-און: אני אמרתי מספיק.

רוני בר-און: ויתרת על האחריות התקציבית ועל המשמעת הפיסקלית שהיה לך חלק לא מבוטל במיצובה.

רוני בר-און: ויתרת על האמירה הנכונה שאין דוגמתה שמהעוני יוצאים בעבודה ולא בקצבאות, וויתרת על הכלל שהצבת שאת ההסתדרות מרחיקים מהשליטה במשק.

רוני בר-און: את הכול ריסקת, שר-על לענייני כלכלה.

רוני בר-און: לצורך הדיון ההזוי הזה שמתקיים בתקציב המדינה אומר גפני שעל המקורות – אדוני שר האוצר לשעבר, מר סילבן שלום – על הכנסות המדינה דיברו שעה וחצי.

רוני בר-און: בלילה הראשון שהכנסת הזאת התכנסה שדדתם מהקונסטיטוציה הישראלית עוד 70 יום לצורכי דיון בתקציב הזה.

רוני בר-און: במה עסקתם בתקציב הזה?

רוני בר-און: רק בצד השימושים.

רוני בר-און: טיפלתם רק בצד ההוצאות.

רוני בר-און: לא נגעתם, לא קיימתם שום דיון בעניין המקורות.

רוני בר-און: שום אומץ אין כאן, שום יצירתיות אין כאן, ושום דיון בסדרי עדיפויות.

רוני בר-און: נכנעתם לביטחון כי זה ברק, נכנעתם להסתדרות כי זה עופר עיני / ברק, ונכנעתם לחרדים כי זה סקטורים.

רוני בר-און: היחיד שלא נכנעתם זה לליברמן, כי לליברמן לא צריך להיכנע.

רוני בר-און: בעצם, הוא בעל-הבית של הממשלה הזאת.

קריאה: – – –

רוני בר-און: לאיזה פתרונות הלכתם במקורות?

רוני בר-און: הבטחתם – אני אומר: הבטחת.

רוני בר-און: לא אשתמש בלשון רבים.

רוני בר-און: אדוני ראש הממשלה, שר-על לענייני כלכלה, הבטחת שתוריד מסים.

רוני בר-און: ידעת שאתה לא אומר אמת כשהבטחת את זה, כי אני אמרתי לך.

רוני בר-און: פתאום הם מופתעים שחסר בתקציב.

רוני בר-און: אני אמרתי לך פעם אחת, פעמיים ושלוש פעמים, שלושה חודשים לפני הבחירות, שהולך להיות כאן חוסר ב-40 מיליארד שקל.

רוני בר-און: ישבת בלשכת ראש הממשלה אולמרט וממני שמעת את זה.

רוני בר-און: איך העזת להבטיח לעם הורדת מסים?

רוני בר-און: מאיפה הבאתם את המקורות?

רוני בר-און: עוד הפעם קיצצתם בשירותים, בשירותים החברתיים, וברווחה ובחינוך ובמענקי האיזון.

רוני בר-און: זה כבר היה קונסנזוס שלא נוגעים בדברים האלה.

רוני בר-און: אתם מקצצים את זה ותקצצו את זה בעוד 14%.

רוני בר-און: אתה יודע שתקצצו את זה ב-14% flat במהלך השנה וחצי הזאת.

רוני בר-און: אני אזכיר לך שעמד פה פעם צ'רלי ביטון ואמר דבר שצריך לזכור, שהכלכלה הישראלית זה כמו ברית-מילה: הגדולים אוכלים בכל פה ולקטנים מקצצים.

רוני בר-און: גם אתם עושים אותו דבר.

רוני בר-און: הגדולים אוכלים אצלכם בכל פה, ולקטנים ולחלשים אתם מקצצים.

רוני בר-און: לסיכום, התקציב הזה הוא תקציב שאין בו עקרונות אבל יש בו אלתורים.

רוני בר-און: אין בו שום חזון, והוא אפור כמו קלף ישן.

רוני בר-און: זה תקציב שאין בו בשורה.

רוני בר-און: הוא עלוב.

רוני בר-און: הוא כולו תקציב של ייאוש.

רוני בר-און: אין בו יציבות, הוא רעוע והוא מתפתל ומאלתר, ואין בו אומץ, והוא תקציב של כניעה ופחדנות.

אלכס מילר: תודה.

רוני בר-און: אדוני ראש הממשלה – משפט לסיכום.

רוני בר-און: אדוני ראש הממשלה, בדיוק כמו התוכנית המדינית שלך, תוכנית של פחדנים, תוכנית כמו של חיה שניצודה באלומות האור של ארצות-הברית מכאן ושל הקהילה הבין-לאומית מכאן והיא רק מבקשת להתחמק ולברוח, ובמקרה הטוב להגיב, בדיוק אותו דבר התוכנית הכלכלית שלכם והתקציב שלכם.

רוני בר-און: הכול אלתור, טלאי על טלאי, חסר חוט שדרה לחלוטין, בדיוק כמו כל הממשלה הזאת.

אלכס מילר: תודה לחבר הכנסת בר-און.

אלכס מילר: אני מזמין את יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

אלכס מילר: גברתי, לרשותך עשר דקות.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הכנסת עומדת לאשר עוד מעט תקציב לשנתיים בצירוף שורה שלמה של חוקים שהועברו בחטף בחסות חוק ההסדרים תחת הכותרת שאין צינית ממנה: חוק ההתייעלות הכלכלית.

ציפי לבני: הכנסת הזאת ראתה מזה שנים את התהליך הפרלמנטרי של אישור התקציב.

ציפי לבני: צריך לומר מייד שהתהליך מורכב מדי, ושנים נעשה שימוש בחוק ההסדרים מעל הנדרש.

ציפי לבני: אבל מה שקרה כאן בזמן האחרון עם התקציב הזה וחוק ההסדרים הזה, הכנסת הזאת לא ראתה ולא ראו כנסות ישראל מעולם.

ציפי לבני: התקציב הזה יעבור עוד מעט.

ציפי לבני: יש רוב.

ציפי לבני: אבל, החרפה הזאת תישאר – על ראשכם.

ציפי לבני: החרפה הזאת גדולה במיוחד כשמדובר בתקציב שאמור להתמודד עם משבר כלכלי שפוקד את כל מדינות העולם, וישראל, תודה לאל, נכנסה אליו חזקה יחסית, כשכל הנהגות העולם פועלות בהיגיון כלכלי מסוים, נוקטות ופועלות באחריות נדרשת של ממשלה כלפי אזרחיה, ורק בישראל הכול הפוך.

ציפי לבני: הממשלה פועלת בניגוד לְחוק שהיה קיים, בניגוד להיגיון, בניגוד לאחריות כלכלית בעת משבר.

ציפי לבני: את החוק תיקנתם בלילה אחד בתחילת כהונתה של הכנסת כדבר שהסתבר אחר כך כמדיניות מובנית של הממשלה: לעזאזל החוק, העיקר ההישרדות; בכל מחיר, בכל תנאי, על-חשבון הדמוקרטיה בישראל, ובעיקר כשמדובר בתקציב – על-חשבון הציבור.

ציפי לבני: אז מה אם יש חוק-יסוד שהתקציב הוא חד-שנתי?

ציפי לבני: ומה אם יש סיבה לגמור ולהגיש את התקציב בתוך פרק זמן קבוע מראש?

ציפי לבני: ומה אם יש סיבות שהדמוקרטיה הישראלית קבעה לעצמה את התהליך הזה והקפידה עליו כל שנה?

ציפי לבני: ומה אם יש היגיון פשוט שכשאתה נמצא בפני משבר כלכלי אתה צריך תמרון וגמישות בהתאם להתנהלות המשבר לאורך זמן?

ציפי לבני: אבל בישראל, כשראש הממשלה בעצם חושש לכיסאו, התשובה פשוטה: התקציב לשנתיים.

ציפי לבני: נדחה את תהליך הגשתו.

ציפי לבני: תודה שהזכרת לנו שנדרשו כל כך הרבה שנים כדי לדון בזה כלאחר יד.

רוני בר-און: – – – מה היה קורה אם היו מקבלים 100 ימים ולא 70?

ציפי לבני: כל זה בעידן של משבר כלכלי ואי-ודאות, כשצריך, אדוני שר האוצר, להתאים את הכלים הכלכליים למצב המשתנה.

ציפי לבני: כך נוהגים בכל העולם.

ציפי לבני: אבל, המצב המשתנה שמטריד את הממשלה הזאת הוא, כאמור, יציבותה הפוליטית והספירה היומית של האצבעות שתומכות בה.

ציפי לבני: למה להכין תוכנית חדשה שתצטרכו להביא אותה שוב לכנסת, אם אפשר לחסוך את הריטואל הזה ולא לעמוד בביקורת של הכנסת, משל הכנסת הזאת לא היתה המוסד הנבחר על-ידי הציבור?

ציפי לבני: ראש הממשלה מכיר קודם כול את עצמו, והוא מכיר את חולשותיו.

ציפי לבני: לכן הוא מנסה – והצליח – להימנע מאישור תקציב נוסף בכנסת.

ציפי לבני: אבל אתה יודע מה הבעיה?

ציפי לבני: היום, מה שראש הממשלה יודע על עצמו ברור וידוע לכל ילד.

ציפי לבני: כל אחד יודע מי יילחץ, מי ייסחט ומי ייכנע, ולעזאזל המשק והאזרחים.

ציפי לבני: מה שהחל במחטף חוקתי מסתיים היום במחטף של אישורים של חוק ההסדרים שהכנסת הזאת מעולם לא ראתה כמוהו – מנופח, מיותר, עבה, עם כותרות שאין בהן ממש.

ציפי לבני: תהליך אישור התקציב וחוק ההסדרים היה אבן הבוחן הראשונה של הממשלה הזאת.

ציפי לבני: סליחה, זה לא היה אבן הבוחן הראשונה אלא השנייה.

ציפי לבני: הליך הרכבת הממשלה היה אבן הבוחן הראשונה, וזאת היתה השנייה, ובשתיהן, שתי אבני הבוחן האלה – מה-זה כישלון.

ציפי לבני: את המלים של ראש הממשלה שאני לא יכולה לשכוח, טקסט שאומר ראש ממשלת ישראל לפני הבחירות, שמלים הן דבר הפיך.

ציפי לבני: את המחיר של ראש ממשלה כזה, את המחיר של ראש ממשלה שגם פועל בהתאם לטקסט הזה, את המחיר של ראש הממשלה שמתנער מכל מה שהבטיח לבוחרים שלו, שמתנער בלי להסס ובלי אפילו לנמק – את המחיר הזה כולנו משלמים, כל הכנסת הזאת.

ציפי לבני: ראש הממשלה בונה כנראה על זה שהזיכרון של הציבור קצר.

ציפי לבני: כאילו, מי זוכר היום את החיילים והסטודנטים שהבטיחו להם שנת לימודים ראשונה חינם?

ציפי לבני: זוכרים.

ציפי לבני: ורפורמה במס?

ציפי לבני: זוכרים.

רונית תירוש: טוב שהזכרת.

ציפי לבני: ומי זוכר את ההבטחה לשמור על הגירעון?

ציפי לבני: עמדו בהבטחה הזאת בהצבעה אחת בממשלה, אחר כך "פארטו", ותקרת ההוצאה.

ציפי לבני: ומי זוכר את המעמד הבינוני, שתרומתו היומיומית למדינה לא מוטלת בספק והוא נושא על גבו את מי שלא?

ציפי לבני: ומי זוכר את ההבטחות לעולים?

ציפי לבני: ומי זוכר בכלל היום בפוליטיקה במדינת ישראל שהבטחות צריך לקיים?

ציפי לבני: אז אנחנו זוכרים.

ציפי לבני: ואנחנו נזכיר את זה לממשלה, ואנחנו נזכיר את זה לציבור, וגם זה בין היתר התפקיד החשוב שלנו.

ציפי לבני: התקציב הזה גם מחדד את מה שהציבור צריך להקיא פעם אחת ולתמיד, וזה הצביעות הפוליטית של מפלגות בישראל, שמדברות על לדאוג לחלשים, מניפות את הדגל הזה ערב בחירות, אבל אחריהן מסתבר שיש חלשים ויש חלשים.

ציפי לבני: יש חלשים שמצביעים למפלגה, ויש חלשים שלא אכפת מהם.

ציפי לבני: המפלגות דואגות לכאורה לחלשים, אבל בעצם, מפלגה צועקת שהתקציב פוגע בחלשים ומאיימת שלא תצביע בעד התקציב, אבל ברגע שמתקבל הצ'ק לסקטור הספציפי של החלשים שהצביעו עבור המפלגה, בין אם הוא מאפשר, אם הצ'ק הזה מאפשר להעביר החלטות במרכז המפלגה, ובין אם הוא מממן את המצביעים הפוטנציאליים – אז פתאום המפלגה הזאת בעד התקציב.

ציפי לבני: אז התקציב לא פוגע בחלשים?

ציפי לבני: במי יפגעו העלאת המסים, מס הדלק, הסיגריות, ההיטל הבלתי מיומן על המים?

ציפי לבני: את מי מממנים כל הכספים האלה שהציבור כפוף תחת הנטל שלהם?

ציפי לבני: במקום להקל על שכבות הביניים והשכבות החלשות, היתה לראש הממשלה תוכנית, שגם אותה הוא לא מקיים, אבל זה יצא לטובה: להקל את נטל המס לעשירים דרך מימון עוד מסים עקיפים, והמע"מ בכלל זה.

ציפי לבני: תודה לאל שחלק שונה, אבל גם כאן, לא מתוך איזו תוכנית מוגדרת ומסודרת אלא חלק מהלחץ.

ציפי לבני: אבל סך הכול נטל המסים העקיפים על הציבור היצרני בישראל הוא בלתי נסבל.

ציפי לבני: ויש גם התנהלות – ושלא תגידו לי שהמבחן הוא מבחן התוצאה.

ציפי לבני: יש גם התנהלות שצריכה להיבחן.

ציפי לבני: למדנו בתקציב הזה, שר האוצר, שזה מצער, אבל משרד האוצר זה סתם עוד שלב בדרך; שקביעות של בעלי מקצוע שרואים את טובת הציבור והקופה הציבורית זה בגדר המלצה בלתי מחייבת; וזה שהתקציב לא מוסכם – אני לא רוצה להגיד אולי אפילו על שר האוצר, כי אני מניחה שתצביע עוד מעט בעדו, אבל זה לא מספיק חשוב, כי התקציב הזה הגדיר מחדש את כל מה שחשוב באמת לממשלה הזאת.

ציפי לבני: אני גם רוצה לומר, שמילא אם הממשלה מדלגת על הכנסת ועושה תקציב לשנתיים, ומשנה חוקי-יסוד בלילה אחד משל הכנסת היא לא הרשות הנבחרת; ומילא, לא רואים, ולא רואים ממטר, או לא סופרים את משרד האוצר ואנשי המקצוע; ומילא, מעבירים את התקציב ואת חוק ההסדרים בהליכים מחופפים, תסלחו לי על ביטויים כאלה.

ציפי לבני: אבל מה הקשר בין התקציב הזה וחוק ההסדרים הזה לבין צורכי מדינת ישראל בעת הזאת?

ציפי לבני: אין שום קו מנחה, אין בו השקפת עולם.

ציפי לבני: אין כאן תוכנית שצריכה ואמורה להתמודד עם המצב.

ציפי לבני: התקציב לא משקף סדר עדיפויות ציבורי נדרש, הוא משקף סדר עדיפויות פוליטי שאיננו רצוי.

ציפי לבני: הוא לא משקף את הצפי לגידול באבטלה ואת הירידה המשמעותית שכבר קיימת בגביית המסים.

ציפי לבני: אבל שמעתי גם את הניסיון להסביר.

ציפי לבני: אז אפשר להסביר איך בנוי התקציב הזה.

ציפי לבני: דרך אגב, לא צריך לשכור חברות שיסבירו את זה.

ציפי לבני: ואלה היסודות שעליהם נשען תקציב מדינת ישראל.

ציפי לבני: האחד – תשלומים קואליציוניים מופקרים לכל דורש, בצורה שמעודדת אבטלה ועוני, ובטח לא מתמודדת עם המצב והאבטלה.

ציפי לבני: הדבר השני – הכבדת היד ונטל המס על השכבות החלשות, ונראה שכמעט כלום לא שכחו: דיברנו על דלק, סיגריות, אקדמאים, משקי-בית, חיילים משוחררים, מדענים עולים, ארנונה, מע"מ – אני עושה הנחה עכשיו, על הפארסה על המע"מ.

ציפי לבני: דיברנו על זה מספיק.

ציפי לבני: בשביל זה לא צריך אותי.

ציפי לבני: הדבר השלישי – מראית עין של רפורמות, שיותר משהן מקילות על האזרח, הן חסרות אחריות ונועדו רק לייצר ססמאות וכותרות שראש ממשלת ישראל כל כך אוהב.

ציפי לבני: רבותי חברי הכנסת, מדינת ישראל זקוקה היום יותר מתמיד לתקציב מאוזן שיטפל בבעיות המרכזיות במשק הישראלי, ויכול היה להיות כזה; תקציב שבמקום לממן תשלומי העברה ותשלומים קואליציוניים, ישקיע משאבים בפרויקטים נרחבים של תשתית שיעודדו צמיחה, יספקו מקומות עבודה, ובכך יעזרו למנוע את הגידול הצפוי באבטלה, וסוף-סוף יעשו גם את מה שנדרש כאן מבחינה חברתית.

ציפי לבני: יכול היה להיות תקציב של ממשלה שעושה גם רפורמות אמיתיות.

ציפי לבני: רפורמה במינהל מקרקעי ישראל של שירות לציבור – כן, ועוד איך, הגיע הזמן; מכירת קרקעות הלאום לכל דורש – לא ולא.

ציפי לבני: וזה עוד ביטוי נוסף של לקחת עיקרון ולנסות ליישם אותו בלי שום אינטרס לאומי, בלי שום רשת ביטחון.

ציפי לבני: השוק יקבע – אבל יש דברים שממשלה צריכה לקבוע, ובין היתר, מה יהיה ייעודן של קרקעות הלאום.

ציפי לבני: היא צריכה לקבוע ולהחליט את זה, אבל בשביל זה צריך ראש ממשלה שמוכן לקבל החלטות, ומוכן לקבל אחריות גם להחלטות שהוא מקבל.

ציפי לבני: אבל אין כזה ראש ממשלה בישראל.

ציפי לבני: וגם אני מכניסה את הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל כאן

ציפי לבני: כי היא הוצאה כאילו מחוק ההסדרים כדי להעביר אותה באותה דרך מחטפית.

ציפי לבני: תהליך אישור התקציב גם יכול היה לשקף דיאלוג אמיתי עם ההסתדרות, כדי להביא להתייעלות פעם אחת ולתמיד של המגזר הציבורי, של האיש השמן, כדברי ראש הממשלה.

ציפי לבני: במקום זאת, קיבלנו כפייה של ההסתדרות על העובדים.

ציפי לבני: חוקים חדשים שרק מקשים בעת הקשה הזאת על עסקים קטנים ובינוניים ומקבעים את העיוותים שקיימים בשירות הציבורי, במקום לצמצם אותם.

ציפי לבני: היתה צריכה והיתה יכולה להיות ממשלה שקובעת עקרונות.

ציפי לבני: מהי רשת הביטחון שהממשלה אחראית לה?

ציפי לבני: בשבוע הבא נציין את יום השנה לז'בוטינסקי, נחזור כולנו על חמשת המ"מים: המזון, המעון, המלבוש, המרפא והמורה.

ציפי לבני: ואיפה, מה בין זה לבין מה שאנחנו רואים היום בתקציב המדינה.

ציפי לבני: ממשלה שקובעת מה האחריות שלה – והאחריות שלה זה לא רק להזרים כסף לעמותות – ומה האחריות של השלטון המקומי ואיך מסדרים ואיך מתבצעת חלוקת הנטל.

ציפי לבני: הממשלה יכלה להביא לכאן תקציב של ממשלה שמחויבת לאזרח, שמבינה איך המשבר משפיע על החלשים קודם כול; שפועלת בעת הזאת ישירות לאזרח, לעובד, ולא להסתדרות; לעסקים קטנים ולא למפלגות הקטנות.

ציפי לבני: היתה יכולה להיות כאן ממשלה – במקום לעודד אבטלה על-ידי הגדלת קצבאות למי שלא יוצא לעבודה ולא תורם קודם כול לעצמו ואחר כך למשק הישראלי, ממשלה שמיישמת את מס הכנסה שלילי, שמעודדת יציאת אנשים לעבודה ומבטיחה ביטחון סוציאלי לנזקקים.

ציפי לבני: והיתה, וגם אם הושגה פשרה, וטוב שמעבירים גם היום כספים למעונות, עדיין כל אדם שיוצא לעבודה זכאי לכך שהוצאות המטפלת יוכרו על-ידי מס הכנסה.

ציפי לבני: והיתה יכולה להיות גם ממשלה שמחייבת את לימודי הליבה בכל בתי-הספר, ולא מוכרת את העתיד המשותף של כולנו בשביל מפגן האצבעות שעוד מעט נראה כאן.

ציפי לבני: כל זה רק בשביל הישרדות, ולעזאזל עם העתיד של כולנו.

ציפי לבני: אבל אין ממשלה כזאת בישראל.

ציפי לבני: במקום זה, יש ממשלה שמכבידה את הנטל על החלשים כדי לממן תקציבים מנופחים וממשלה מנופחת וסקטורים פוליטיים; שמשלמת כדי להחזיק את הראש מעל המים.

ציפי לבני: ומה זה משנה אם הבטחתם דבר אחד ועשיתם הפוך, תגידו שזאת הפוליטיקה.

ציפי לבני: זה לא, זה אתם, ואפשר אחרת.

ציפי לבני: כשרואים תקציב כזה, אי-אפשר שלא לחשוב על העבר הלא-רחוק של הנפשות הפועלות.

ציפי לבני: ואני דווקא זכיתי לראות את המדיניות הכלכלית שראש הממשלה הנוכחי באמת מאמין בה, לטעמי.

ציפי לבני: דרך אגב, היא צריכה לעבור התאמות חברתיות מהותיות.

ציפי לבני: אבל אז ראיתי את נתניהו שידע לגבש תוכנית כלכלית.

ציפי לבני: אבל אז היה מעליו ראש ממשלה שנתן לו גיבוי.

ציפי לבני: ואז היה ראש ממשלה שידע לעמוד מול לחץ.

ציפי לבני: התקציב הזה הוכיח שלבד נתניהו לא יכול.

ציפי לבני: הקואליציה הזאת של לאחר התקציב היא כבר לא הקואליציה של לפני התקציב, כי כולם יודעים היום איך זה עובד עם ראש ממשלת ישראל.

ציפי לבני: זה היה שלב ראשון במסכת, שעוד נראה אותה גם אחרי אישור התקציב, כל פעם שמישהו ירצה לעצמו משהו.

ציפי לבני: ואם אמרתי שהתקציב הוא אבן הבוחן של הממשלה, צריך שוב להזכיר את ההתנהלות.

ציפי לבני: כי מול האתגרים שבפניהם ניצבת המדינה, והם קיימים – גם כלכליים, גם ביטחוניים, גם אחרים – הממשלה נכשלת במבחן הבסיסי ביותר של התנהלות נאותה ושל יכולת לעמוד מול לחץ.

ציפי לבני: ובעיקר, גם במבחן התוצאה – התוצאה גרועה, מעבר לדרך, דרך שאין בה חזון ויש בה זיגזוגים ומלים שאין להן ערך, ורק תחשבו מה חושב על הממשלה הזאת לא רק כל אזרח בישראל, אלא גם כל מי שנמצא מחוץ לגבולותיה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אין מנהיגות, אין חזון, יש רק ממשלה חלשה.

ציפי לבני: רבותי חברי הכנסת, לסיום, התקציב הזה יעבור, אבל החרפה שלו תישאר, והיא תצטרף לשורה ארוכה ובלתי נתפסת כמעט של מה שעושה הממשלה הזאת כדי לשרוד, עוד כמעט לפני שהיא קמה.

ציפי לבני: החלק העצוב יותר בעיני, זה שמדובר בהישרדות בלי מטרה.

ציפי לבני: והבית הזה הוא שקוף, מסתכלים עליו, מסתכלים עלינו, והציבור בוכה.

ציפי לבני: התקציב יעבור, אין ספק.

ציפי לבני: יש רוב, קנוי אומנם, אבל רוב.

ציפי לבני: האופוזיציה, לעומת זאת, התנהלה בימים האחרונים במיוחד בצורה מעוררת כבוד.

ציפי לבני: נאומים של תוכן ואמונה, של חברי כנסת חדשים וותיקים, שנמצאים כבר הרבה שנים בכנסת הזאת, ראו תקציבים, ומעולם לא ראו כדבר הזה; שרי אוצר שידעו גם להתמודד עם לחצים וידעו למי אומרים לא ומתי אומרים לא, שרואים את טובת הציבור מול עיניהם.

ציפי לבני: אנחנו כאן, בין היתר, היום, גם כשהתקציב יעבור, כדי לומר שאפשר אחרת, כי אתם כופים היום על הציבור לשלם את מחיר החולשה שלכם.

ציפי לבני: אנחנו נעשה את מה שנכון, וזה דאגה לפרט החלש ולא לממשל חלש.

ציפי לבני: הזמן הזה שבו ייושם מה שנכון על-ידינו יהיה מוקדם – רציתי לומר ממה שאתם חושבים, אבל אני יודעת שגם אתם כבר יודעים את האמת – מוקדם יותר מה שאתם רוצים.

ראובן ריבלין: תודה ליושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא כבוד שר האוצר על מנת להשיב, ויסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכספים ואז נעבור להצבעות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, העברת התקציב הדו-שנתי הראשון בהיסטוריה של מדינת ישראל, וככל הנראה הראשון גם בהיסטוריה של העולם המערבי כולו, היא יום חג לאזרחי ישראל, לכולנו.

רוחמה אברהם-בלילא: יום חג?

רוחמה אברהם-בלילא: יום אבל לאזרחי ישראל.

יובל שטייניץ: ממשלת ישראל וכנסת ישראל – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני לא ראיתי ולא שמעתי ולא אפשרתי איזושהי קריאת ביניים בשורה הראשונה, כשיושבת-ראש האופוזיציה דיברה ודיברה – – –

דליה איציק: כי לא היו אנשים.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להפריע לי כשאני מדבר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, מי שיפריע, אנחנו פשוט נקיים את תקנון הכנסת.

אופיר אקוניס: – – – יבשו המלים כבר.

ראובן ריבלין: אתה עוזר לי עכשיו?

יובל שטייניץ: גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, הקשבתי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: תתייחס למה שאמר שר האוצר לשעבר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יובל שטייניץ: גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, הקשבתי קשב רב לדברי רבים מאנשי האופוזיציה, ובעיקר לדברייך.

יובל שטייניץ: שמעתי את אווירת הנכאים, ואענה לך, לפחות על מקצת הדברים.

יובל שטייניץ: אבל דבר ראשון צריך לציין, זהו יום חג למדינת ישראל, כי ישראל הוכיחה היום – הממשלה והכנסת – שיש בה אומץ, שיש בה רעננות מחשבתית, שיש בה מנהיגות כלכלית.

רוחמה אברהם-בלילא: מנהיגות כלכלית – הצחקת אותנו.

רוחמה אברהם-בלילא: עוד – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – מנהיגות כלכלית כזאת ואבדנו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלילא, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

יובל שטייניץ: מדינת ישראל הוכיחה היום שיש לה עדיין כושר תמרון, היא יוצרת תקדים עולמי, שהוא כורח הנסיבות.

יובל שטייניץ: במקום להגיש שני תקציבים בשנה וחצי היא מגישה תקציב דו-שנתי ראשון בהיסטוריה.

יובל שטייניץ: אני זוכר, גברתי היושבת-ראש, איך בצוות 100 הימים שקלנו את הדבר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: שר-העל.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלילא, אני קורא לך פעם שנייה.

ראובן ריבלין: קודם קראתי לרוחמה אברהם, עכשיו אני קורא לך פעם שנייה, ובזה מסתיימים השמות.

רוני בר-און: מגיע לה עוד אחד בשם אברהם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, לך יש שם אחד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, ישבתי כאן והקשבתי בשקט, ללא קריאות ביניים, לנאומי האופוזיציה, ואני מבקש אותו דבר.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: גם אתה משיב.

יובל שטייניץ: גברתי, יושבת-ראש האופוזיציה, ממשלת ישראל הנוכחית הוכיחה תעוזה, כושר ביצוע, כושר קבלת החלטות.

יובל שטייניץ: אני רוצה לספר לכם היכן עמדנו לפני שלושה וחצי חודשים, כשסיכמנו את עבודת צוות 100 הימים, והפרק הראשון במסמך 100 הימים הוא ההמלצה ללכת לגבש, להגיש ולהעביר, בפעם הראשונה בהיסטוריה, תקציב דו-שנתי.

יובל שטייניץ: ראשית, היה צורך לשכנע את ממשלת ישראל.

יובל שטייניץ: הממשלה השתכנעה.

יובל שטייניץ: שנית, ראיתי צורך לשכנע את בנק ישראל, שבהתחלה הסתייג קצת מהתהליך.

יובל שטייניץ: אבל לאחר שיחות ארוכות עם בנק ישראל, שהוא היועץ הכלכלי של הממשלה, בנק ישראל תמך במהלך.

יובל שטייניץ: גם רוב אנשי הכלכלה, אנשי האקדמיה וראשי המשק תומכים היום במהלך של העברת תקציב דו-שנתי, תקדים היסטורי כחול-לבן.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, רק גורם אחד עדיין לא השתכנע, לצערי – האופוזיציה ויושבת-ראש האופוזיציה.

יובל שטייניץ: הממשלה, הכנסת ברובה, ועדת הכספים, בנק ישראל, אנשי האקדמיה, ראשי המשק, כולם קיבלו ואימצו – אני אומר זאת לשבחם – את המהלך הנועז הזה, התקדימי, של תקציב דו-שנתי למדינת ישראל.

מרינה סולודקין: זו פעם עשירית שאתה אומר את זה.

יובל שטייניץ: ורק האופוזיציה, במקום להבין שמדובר ביום חג, שמוכיח שכוחה של ישראל – – –

זאב בוים: יום חגא, לא יום חג.

יובל שטייניץ: יום חג, שמוכיח שבכוחה של ממשלת ישראל ושל מדינת ישראל – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ.

יובל שטייניץ: – – לאמץ מחשבה חדשה, תהליך חדש, דרך חדשה, וליצור תקדים היסטורי, שבעולם כולו מתבוננים בו.

יובל שטייניץ: בכנס שרי האוצר של ה-OECD רבים כבר מברכים עליו, כולל מזכ"ל ה-OECD, הארגון הכלכלי החשוב בעולם, אנחל גורייה.

יובל שטייניץ: רק האופוזיציה עדיין מסרבת להכיר בחשיבות המהלך, בפריצת הדרך שבו.

רונית תירוש: רוצים ללמוד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר עוד מלה ליושבת-ראש האופוזיציה, ציפי לבני.

יובל שטייניץ: קל לי לענות על חלק מדבריה, כי אני שמעתי חלק מדוברי קדימה.

יובל שטייניץ: מצד אחד, יושבת-ראש האופוזיציה הלינה על הדיון המהיר בתקציב.

יובל שטייניץ: לא רק היא, גם חברים אחרים.

יובל שטייניץ: כיצד בשלושה חודשים – פחות מזה נשאר לכנסת, כחודש וחצי.

יובל שטייניץ: הכנסת היתה צריכה לדון ולהשלים את הדיונים בתקציב ובחוק ההסדרים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, יושבת-ראש האופוזיציה שכחה שהם התנגדו לשינוי החוק, חוק-יסוד: תקציב המדינה, שאני הובלתי כאן בכנסת, שהאריך את משך הדיונים בסיטואציה הזו, של תקציב אמצע-שנתי, מ-45 ימים ל-106 ימים.

מגלי והבה: אולי אדוני ידבר על התוכן של התקציב?

יובל שטייניץ: אלמלא הארכתי את משך הדיונים היה נשאר לכנסת שבוע, אז מוזר ובלתי מובן כיצד האופוזיציה יכולה להתנגד לחקיקה שמאריכה את משך הדיונים בתקציב מ-45 יום, שזה היה המצב החוקי קודם, ל-106 ימים – – –

זאב בוים: אדוני שר האוצר, זה מה שיש לך לדבר על התקציב?

זאב בוים: אולי תדבר על תוכנו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, האם אדוני חושב שאנחנו יכולים לעשות צנזורה לדוברים?

ראובן ריבלין: שר האוצר הוא גם חבר כנסת.

יובל שטייניץ: אני מכבד את יושבת-ראש האופוזיציה ומשיב על דבריה, ואני חושב שראוי שאני אשיב על דברי יושבת-ראש האופוזיציה.

יובל שטייניץ: אי-אפשר, גברתי, גם להלין על קוצר הזמן של הדיונים, ובאותו זמן להתנגד ולהלין על החקיקה שהאריכה את משך הזמן מ-45 יום ל-106 ימים, שהכפילה אותו ומעלה מכך.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, יש לנו כאן תקציב חדשני, שהוא סופר-כלכלי, ואני אסביר את זה מייד, וגם סופר-חברתי.

יובל שטייניץ: אני רוצה לרגע לגעת במסגרת הכללית, קודם כול, הנתונים – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני רוצה לדעת – כי צלצלתי ואני רוצה להודיע שאנחנו מתעכבים עם ההצבעות – אם אדוני מתכוון להסביר את כל פרטי התקציב ולא לסכם, אז – – –

יובל שטייניץ: לא את כל פרטי, רק את הדברים המרכזיים.

ראובן ריבלין: לא הגבלתי את יושבת-ראש האופוזיציה ולו בדקה או בשנייה בדבריה, חלילה, וגם השר יוכל לדבר כמה שהוא רוצה, רק רציתי לדעת.

יובל שטייניץ: קודם כול, תקציב המדינה לשנת 2009 יעמוד על 316.5 מיליארד שקלים.

יובל שטייניץ: לשנת 2010 – 325.2 מיליארד שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: לתשלום קואליציוני לש"ס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, ביקש הרגע חבר הכנסת בוים שהוא יעסוק בתוכן ולא בעניינים.

ראובן ריבלין: הנה, הוא עוסק בתוכן, עכשיו אתה אומר, מה אתה רוצה עכשיו?

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת בר-און.

יובל שטייניץ: תקציב 2009 ותקציב 2010 גדלים מעבר לשיעור הקבוע של 1.7%, שזה השיעור הטבעי של גידול באוכלוסייה, ב-1.35% נוסף.

יובל שטייניץ: ההגדלה החד-פעמית והממוקדת הזאת נועדה כל-כולה להמרצת הפעילות הכלכלית בסך 7 מיליארדי שקלים.

יובל שטייניץ: מדוע אני מדגיש זאת?

יובל שטייניץ: כי אמר חבר הכנסת מופז שבתקציב יש ירידה בהוצאה לנפש מול הגידול.

יובל שטייניץ: כמובן שההיפך הוא הנכון, אבל להגיד לא עולה כסף.

יובל שטייניץ: אנחנו שומרים על מסגרת הגירעון לנוכח המשבר העולמי.

יובל שטייניץ: זה תקציב עם אחריות פיסקלית, עם מתווה גירעון פוחת.

יובל שטייניץ: הגירעון התקציבי מוגבל ל-6% ב-2009, ל-5.5% ב-2010, ובהמשך הוא פוחת ל-3.5% ב-2011, ובתוך שנתיים לאחוז בודד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כאשר קיבלתי את משרד האוצר, כאשר הממשלה הזאת נכנסה לתפקידה לפני 105 ימים בדיוק, קיבלנו מצב קשה: ירידה של 70 מיליארד שקל בתחזית הכנסות המדינה ל-2009–2010; צמיחה שלילית ברבעון הראשון של שנת 2009.

זאב בוים: אבל זה היה חדש בשבילכם?

זאב בוים: הרי הציגו את הנתונים האלה, זה משבר כלכלי עולמי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא לך.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, צריך לומר באיזה מצב הממשלה הקודמת העבירה לנו את המשק, ולא הכול באשמתה, חלק גדול באשמת המשבר הכלכלי – – –

אורית זוארץ: מה הבשורה שלכם?

יובל שטייניץ: קיבלנו מדינה עם ירידה חסרת תקדים של כ-70 מיליארד שקל בהכנסות המדינה לשנתיים, עם צמיחה שלילית, עם גידול באבטלה.

מרינה סולודקין: ובגלל זה הורדתם מסים.

יובל שטייניץ: קיבלנו מדינה ללא תקציב וללא תוכנית כלכלית מקיפה.

יובל שטייניץ: מה שאנחנו עשינו כאן בשלושה חודשים הוא חסר תקדים.

אופיר אקוניס: הם לא עשו בשלוש שנים.

אורית זוארץ: סליחה, נא לדייק.

יובל שטייניץ: יש תקציב דו-שנתי למדינת ישראל בפעם הראשונה בהיסטוריה.

זאב בוים: במשבר כלכלי קשה זה חוסר אחריות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אני מבקש לא להרבות בקריאות ביניים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, בשלושה חודשים הממשלה החדשה גיבשה תקציב דו-שנתי ראשון בהיסטוריה.

אבי דיכטר: אדוני שר האוצר, תדייק, קיבלתם תקציב מהממשלה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דיכטר, השר בוחר עכשיו להציג, זאת זכותו המלאה, אבל אני מבקש מכם, אנחנו צריכים לצאת – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הוא משקר לציבור.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלילא, אני קורא אותך לסדר.

יובל שטייניץ: לראשונה מאז 1984, מזה 26 שנים, התקציב הזה מגיע משולב בעסקת חבילה בין ההסתדרות, למעסיקים ולממשלה, שילוב ידיים חיובי, נכון, בין כל הגורמים במשק.

שלמה מולה: בעסקת קנייה.

יובל שטייניץ: שילוב ידיים בין המעסיקים לבין העובדים.

רוחמה אברהם-בלילא: שלא יכול על עופר עיני.

יובל שטייניץ: שילוב ידיים שמבטיח שקט תעשייתי, שילוב ידיים שהקנה לממשלה תוספת של 2.2 מיליארדי שקל, קודש למלחמה באבטלה ולצמיחה.

יובל שטייניץ: כולם משלבים ידיים במשבר, כולם חוץ מהאופוזיציה.

יובל שטייניץ: האופוזיציה לא מבינה את גודל השעה, מעדיפה לנגח, מעדיפה למחות במקום לשלב ידיים.

שלמה מולה: אתה היית שותף בהצעת התקציב?

שלמה מולה: אורי יוגב הכין את התקציב.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, התקציב הזה הוא קודם כול סופר-חברתי.

יובל שטייניץ: נכון, יש בו מסים, העלאת המע"מ – –

אורית זוארץ: שהחברה משלמת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ.

יובל שטייניץ: – – ומס מים שמתבקש בגלל המשבר החמור במשק המים, אבל את קצבאות הזיקנה הגדלנו ב-130–200 שקל לחודש.

יובל שטייניץ: כל קשיש במדינת ישראל יקבל בהבשלה מלאה 1,500–2,400 שקל תוספת כל שנה.

ציפי לבני: כל הכבוד.

יובל שטייניץ: זה תקציב חברתי.

זאב בוים: וכמה הורדתם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, השר מבקש להתפלמס, מותרות קריאות ביניים, אחת-אחת, אבל אתם לא תפסיקו אותו, הוא ידבר פה עד שהוא יסיים לדבר.

ראובן ריבלין: גם אם נחליף יושבי-ראש, אנחנו נמשיך ונאפשר לו לקיים – – –

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: אין שאלות, אני לא עונה על תשובות.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אמרו פה דוברי האופוזיציה, שהתקציב אינו חברתי.

יובל שטייניץ: ואני שואל אתכם, גברת לבני, עד לפני שלושה-ארבעה חודשים את היית ממלאת-מקום ראש הממשלה, מדוע לא העליתם את קצבאות הזיקנה?

יובל שטייניץ: מדוע לא הוספתם אתם בין 1,500 ל-2,400 שקלים לכל קשיש במדינת ישראל, בהבשלה מלאה, כפי שאנחנו עושים?

יובל שטייניץ: זה תקציב חברתי.

יובל שטייניץ: זה התקציב החברתי ביותר בעשור האחרון.

זאב בוים: איזה חברתי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, ביקשת שהוא יעסוק בפרטים ובתוכן, הוא עוסק.

ראובן ריבלין: זה לא על דעתך, אני מתאר לעצמי, אבל הוא אומר את דבריו.

יובל שטייניץ: בקצבאות הילדים – משפחה בת ארבע נפשות, בהבשלה מלאה – – –

– – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, אתה יודע, איננו מגבילים שרים בזמן.

שאלתי, עד מתי הממשלה תשרוד?

הוא עולה עכשיו והוא מדבר עד מחר בשתיים-עשרה בלילה.

ראובן ריבלין: עד מחר בשתיים-עשרה בלילה.

ראובן ריבלין: השר איתן, זמננו לעת עתה בידינו, עד מחר בשתיים-עשרה בלילה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, תן לי להמשיך בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: השר איתן, לא להפריע לשר האוצר.

יואל חסון: הוא הבעיה שלך, ראש הממשלה לא סופר אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, משפחה עם ארבעה ילדים, בת שש נפשות, תקבל תוספת לקצבאות עד 3,600 שקל בשנה, בהבשלה מלאה.

שלמה מולה: והיא תשלם מע"מ – – –

יואל חסון: והיא תממן את – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יובל שטייניץ: איפה הייתם?

יובל שטייניץ: למה לא הוספתם אתם לקצבאות הילדים, לקצבאות הזקנים והקשישים?

זאב בוים: כמה היא תשלם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, זאת קריאתי האחרונה אליך.

יובל שטייניץ: בתקציב הזה תוספת של מעל 400 מיליון שקל לסל התרופות, אנחנו הוספנו.

יובל שטייניץ: איפה הייתם שלוש שנים, ארבע שנים?

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלילא, נגמרו לי הקריאות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, הרחבנו את ערבויות המדינה לכמעט 30 מיליארד שקל, לתמוך ביצוא ובעסקים.

יואל חסון: זה פתקים מנתניהו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך פעם שנייה.

יואל חסון: ראש הממשלה נותן לו הוראות.

יובל שטייניץ: אנחנו חוגגים היום תקציב שהוא סופר-כלכלי, עם תוכנית כלכלית מעולה שתבלום את האבטלה ותזניק את המשק קדימה, ותקציב שהוא סופר-חברתי, הרבה יותר חברתי מהתקציבים בשלוש השנים של קדימה.

יובל שטייניץ: זו ממשלה חברתית, זו ממשלה כלכלית, זו ממשלה שמרעננת ומחדשת ברפורמות, בתקציב דו-שנתי, בתוכנית כלכלית מעולה.

שלמה מולה: – – –

יובל שטייניץ: זו ממשלה שהמשק כולו – האקדמיה, התעשיינים, אנשי העסקים – תומך במדיניות הכלכלית שלה.

יובל שטייניץ: הכנסת כולה, חוץ מאנשי האופוזיציה, שבמקום לשלב ידיים בשעה הרת-גורל זו אתנו ולתמוך בתקציב הכלכלי והחברתי הזה – –

יואל חסון: איזה חברתי?

יואל חסון: הוא אפילו לא חברותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, הוא לא מדבר מה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: הוא מדבר מה שהוא רוצה.

יובל שטייניץ: – – מעדיפים להמשיך במחאות הטיפשיות, בניגוח השטחי, ולא יודעים להתעלות לגודל השעה.

יובל שטייניץ: אזרחי מדינת ישראל, אנחנו היום יוצרים תקדים היסטורי: תקציב מצוין, תוכנית כלכלית מצוינת, תקציב דו-שנתי ראשון בהיסטוריה, תקדים היסטורי שהוא כולו כחול-לבן, תקציב טוב למדינת ישראל.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר האוצר.

ראובן ריבלין: [מ/407, "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב רביעי, חוב' ב', עמ' 20252; מ/237, מושב שני, חוב' י', עמ' 5058; מ/319, מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 10277.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, לפני שאתה תסכם ותאפשר לנו להצביע על פרטי חוק התקציב, אני מזמין את שר המשפטים, ולאחריו – את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, להצהיר הצהרות על כוונה לקיים דין רציפות.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים – –

יואל חסון: שר האוצר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: השר מדבר.

יעקב נאמן: – – על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, אני מתכבד למסור לכנסת על רצונה של הממשלה להחיל את רציפות הדיון על הצעות החוק הבאות: 1.

יעקב נאמן: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 34), התשס"ח-2008; 2.

יעקב נאמן: הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התשס"ו-2006; 3.

יעקב נאמן: הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 7), התשס"ז-2007.

יעקב נאמן: תודה.

ראובן ריבלין: אלה כולם חוקים, חבר הכנסת בר-און, שנדונו בכנסת הקודמת באופן ממושך, ואם לא יכריזו דין רציפות, יצטרכו את כל הקריאות מחדש.

ראובן ריבלין: [כ/261; "דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב רביעי, חוב' ב', עמ' 20199; כ/195, מושב שלישי, חוב' י"ד, עמ' 14019; כ/222, מושב שלישי, חוב' כ"ו, עמ' 16524.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הכרזה על דין רציפות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הודעה על החלטת הוועדה לעניין דין רציפות בהצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30) (ביטול שלילת תגמולים לאלמנה שנישאה), התשס"ט–2008.

חיים כץ: הריני מתכבד להודיעך כי בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, החליטה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בישיבתה ביום כ"א בתמוז התשס"ט, 13 ביולי 2009, להודיע לכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק שלהלן.

חיים כץ: שם הצעת החוק: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 30) (ביטול שלילת תגמולים לאלמנה שנישאה), התשס"ט–2008.

חיים כץ: הצעת החוק פורסמה בחוברת הצעות חוק הכנסת 261.

חיים כץ: מספרי הצעות החוק: פ/1980/17, פ/3633/17, פ/3806/17.

חיים כץ: ההצעה נדונה בקריאה הראשונה בכנסת היוצאת ביום ז' בחשוון התשס"ט, 5 בנובמבר 2008, והועברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: אודה לך אם תואיל להעמיד את הודעת הוועדה על סדר-יומה של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה.

חיים כץ: יש שלוש.

ראובן ריבלין: עוד אחת, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הודעה על החלטת הוועדה לעניין דין רציפות בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105) (ביטוח אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ח-2008.

חיים כץ: הריני מתכבד להודיעך כי בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, החליטה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בישיבתה ביום כ"א בתמוז התשס"ט, 13 ביולי 2009, להודיע לכנסת על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק שלהלן.

חיים כץ: שם הצעת החוק: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105) (ביטוח אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ח-2008.

חיים כץ: הצעת החוק פורסמה בחוברת הצעות חוק הכנסת 195.

חיים כץ: מספר הצעת החוק: פ/495/17.

חיים כץ: ההצעה נדונה בקריאה הראשונה בכנסת – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול לומר רק את שם החוק, לא צריך יותר.

ראובן ריבלין: גם את התוכן – – –

חיים כץ: הצעת החוק נדונה בקריאה הראשונה בכנסת היוצאת ביום א' בשבט התשס"ח, 8 בינואר 2008, והועברה לוועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: גם אותה אודה אם תעמיד.

חיים כץ: הודעה על החלטת הוועדה לעניין דין רציפות בהצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשס"ח-2008.

חיים כץ: שם הצעת החוק: הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשס"ח-2008, כ/222.

חיים כץ: מספר הצעת החוק: פ/1230/17.

חיים כץ: ההצעה נדונה בקריאה הראשונה בכנסת היוצאת והועברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: אדוני מבקש על שלושת החוקים האלה להחיל דין רציפות.

חיים כץ: מבקש על שלושת החוקים האלה להחיל דין רציפות.

ראובן ריבלין: לסיעות הבית יש הזדמנות תוך 14 יום להגיש התנגדות להחלת דין רציפות וגם לנמק.

ראובן ריבלין: אם לא, אחרי 14 יום נוכל להצביע בעד החלת דין רציפות או נגד.

ראובן ריבלין: או בעד או נגד ההתנגדויות, אם יהיו כאלה.

ראובן ריבלין: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים, אחרון הדוברים, ועד שהוא יעלה, הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 15), התשס"ט–2009.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 11) (דרכי ההשתתפות של רשות חינוך מקומית בתקציב של מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים), התשס"ט–2009.

ראובן ריבלין: של ועדת החינוך?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, התשס"ט–2009

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש ועדת הכספים, אדוני, הבמה שלך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, ראש הממשלה, אני הצגתי את התקציב לשנים 2009 ו-2010 בבוקר בשעה 09:00, הצגתי את עמדתה של ועדת הכספים ואת עמדתי האישית.

משה גפני: אני לא רוצה לקחת את הזמן של החברים.

משה גפני: אני מבקש – – –

דליה איציק: – – –

משה גפני: חברת הכנסת דליה איציק, אני אמרתי את זה.

משה גפני: אמרתי גם בתקשורת, שהיה חוק הסדרים – אני לא אחזור על העניין הזה – היה חוק הסדרים מאוד מצומק בזמן שלך.

משה גפני: אני הסברתי למה הפעם אנחנו חייבים להצביע על זה.

משה גפני: דיברתי על השנה הבאה, בעזרת השם.

ראובן ריבלין: אני לוקח את כל האשמה עלי, זה בסדר.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: לא.

ראובן ריבלין: אני, אני.

ראובן ריבלין: אסור לי?

משה גפני: לא.

משה גפני: אמרתי בבוקר – –

דליה איציק: מותר לו – – – מה אתה אוסר עליו.

משה גפני: – – ואני לא הולך לחזור על הנאום הזה.

משה גפני: יש – – –

ראובן ריבלין: אני לוקח.

ראובן ריבלין: מה, אני, אסור לי?

דליה איציק: מה, אתה לוקח לו אשמות?

דליה איציק: הוא רוצה.

משה גפני: חברת הכנסת דליה איציק, הסברתי בבוקר.

משה גפני: יש הכרח שלא יגונה – – –

ראובן ריבלין: הכול לעומת מי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: יש הכרח שלא יגונה – – –

דליה איציק: קראתי את ההגיגים שלך ב"מעריב".

דליה איציק: כן.

משה גפני: יש הכרח שלא יגונה.

משה גפני: המציאות הזאת, שהממשלה נכנסה למצב שבו יש משבר כלכלי עולמי, משבר כלכלי בארץ, לא היה תקציב, הממשלה לא היתה יכולה לפעול, זה היה בושה בעצם, אפילו בגדר זה שאי-אפשר לחתום חוזים, אי-אפשר לעשות דבר וחצי דבר, יש קופה ריקה, המדינה עמדה בפני שוקת שבורה, כאשר בכל העולם פעלו על מנת להתמודד עם המשבר הכלכלי העולמי, וכאן – – –

רוני בר-און: מה אתה מבלבל את המוח – – – של הכנסת שלא הצליחה להביא את התקציב – – –

משה גפני: נכון, אני הייתי בעד.

רוני בר-און: בשם הממשלה.

משה גפני: אני הייתי בעד, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: לפני שנה – – –

משה גפני: בסדר, אני הייתי בעד.

משה גפני: אתה רוצה, נתחיל לשחזר את ההיסטוריה?

רוני בר-און: התקציב הזה – – –

משה גפני: אני הייתי בעד, אבל זאת המציאות.

משה גפני: לכאן נקלענו.

משה גפני: מה זה משנה, יש רוב בכנסת.

משה גפני: הרוב בכנסת החליט לא לאשר תקציב, זאת היתה המציאות – כמו שעכשיו, יש אופוזיציה, יש קואליציה.

– – –

רוני בר-און: – – –

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חלק גדול ממה שאנחנו מאשרים עכשיו, חבר הכנסת רוני בר-און, זה מה שאתם הכנתם.

משה גפני: חלק ממה שמאשרים עכשיו.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה שצריך שיהיה תקציב למדינה.

ראובן ריבלין: האם יושב-ראש ועדת הכספים רוצה להתחיל את כל הדיון מחדש, אחרת ניתן לחבר הכנסת בר-און להשיב.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לענות ולהשיב ולסיים את הדיון?

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה לענות ולהשיב ולסיים את הדיון, או אתה רוצה – כי אז אני אתחלף, כדי שיהיה לי כוח אחר כך.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת להצביע בעד התקציב כמו שהוא, ולדחות את כל ההסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – שכחתי בבוקר להודות למחלקת הפרוטוקולים, שעושה עבודה נאמנה, נוסף על כל התודות.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, אנחנו עוברים לפרק המסיים.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: מי שיפריע, תהיה לי בעיה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת בלילא, אנחנו עוברים כרגע להצבעות, אין הפרעות.

ראובן ריבלין: ובכן, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לצלצל, לחכות דקה.

ראובן ריבלין: בעוד דקה אנחנו נתחיל להצביע.

ראובן ריבלין: אני מצלצל, יש אנשים שלא ידעו, לא יכלו לחזות מתי יסיימו הדוברים את דבריהם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי, עד שההצבעה תבשל.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לאור השקט מסיעות הקואליציה, יש שמועות שהיו הסכמים בעל-פה בין ראש הממשלה, יושב-ראש הקואליציה ושתי סיעות לפחות.

אחמד טיבי: הסכם כזה מחייב – הסכם בכתב מחייב הנחה על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לדעת אם היו הסכמים.

אחמד טיבי: ברשותך, אני אנסח את זה: האם ראש הממשלה הבטיח וסיכם עם אחת מסיעות הבית משהו שקשור לתקציב המדינה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה מודיע שלא היו הסכמים בכתב ולכן הם לא הוצגו, וגם לא היו הסכמים בעל-פה ולכן אין לו מה להודיע.

אחמד טיבי: אז כנראה הם קיבלו את כל מה שהם רוצים, אדוני.

אחמד טיבי: מתברר שהסיעות קיבלו את כל מה שהן רוצות.

ראובן ריבלין: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, שאלתך נרשמה והתשובה נרשמה בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים להתחיל להצביע על חוק התקציב.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים עם סעיף 01, שהוא לשכת נשיא המדינה.

ראובן ריבלין: יש לנו כאן הסתייגויות, יש קבוצות הסתייגויות, ואני מצביע על כל קבוצה יחד.

ראובן ריבלין: לא היתה כרגע הצבעה, זו היתה טעות במחשב.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש קבוצות הסתייגויות.

ראובן ריבלין: כל קבוצת הסתייגויות תוצבע פעם אחת בהתאם לתקדים שהיה בתקציב הקודם.

ראובן ריבלין: אם יש מישהו שרוצה להבליט אחת מתוך ההסתייגויות, יודיע לי.

ראובן ריבלין: הדבר השני, הואיל ואנחנו מצביעים על כל שנה באופן נפרד, אנחנו נאשר את הסעיף התקציבי קודם ל-2009 ולאחר מכן את אותו סעיף תקציבי ל-2010, ולכן תהיינה שתי מערכות הצבעות – אחת ל-2009 והשנייה ל-2010, על-פי סעיפי התקציב, שכן כך הוכן התקציב ואין לנו דרך אחרת לבוא ולקבוע אותו.

רוני בר-און: זה יהיה תקדים עולמי היסטורי.

ראובן ריבלין: התקדים שעליו בירך שר האוצר.

חיים אורון: אפשר להצביע על תקדים היסטורי?

ראובן ריבלין: כל אחד יחוש איזו הרגשה שהוא רוצה בזמן הצבעתו.

ראובן ריבלין: סעיף ראשון הוא סעיף לשכת נשיא המדינה לשנת 2009.

ראובן ריבלין: האם להצביע על הסתייגויותיך, חבר הכנסת אדרי?

ראובן ריבלין: אלקטרוני.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת אדרי ל-2009, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההסתייגויות – 40 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיך, חבר הכנסת אדרי, לא התקבלו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, סעיד נפאע וחנין זועבי, להלן קבוצת סיעת בל"ד – אתם מורידים את ההסתייגויות?

ג'מאל זחאלקה: מצביעים אלקטרונית עד להודעה חדשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת, זכותך המלאה.

ראובן ריבלין: הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגויות בל"ד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגויות – 40 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגויות (קבוצה ראשונה) של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיה הראשונות של בל"ד הוסרו.

ראובן ריבלין: קיימות עוד הסתייגויות של קבוצת בל"ד, ואני מצביע עליהן בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגויות – 40 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגויות (קבוצה שנייה) של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 65 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא התקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת יואל חסון – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 65 נגד.

יואל חסון: איך יכול להיות שזה לא עבר?

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להפריע לי בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: איך אתה יודע שזה לא עבר?

ראובן ריבלין: אני צריך להכריז.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 65 נגד, אין נמנעים, ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מבקש שלא לשתות במליאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, האם להצביע על ההסתייגויות?

אחמד טיבי: להצביע.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברי הכנסת אחמד טיבי, טלב אלסאנע, אברהים צרצור ומסעוד גנאים – להלן קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של רע"ם-תע"ל נמצאות בלוח התיקונים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 36 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה, כמו כל ההסתייגויות כולן.

ראובן ריבלין: ולכן אנחנו מצביעים על סעיף 1 לשנת 2009 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 01, כהצעת הוועדה – 64 נגד – 40 נמנעים – אין סעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 64 בעד, 40 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב לשכת נשיא המדינה ל-2009 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לתקציב לשכת נשיא המדינה 2010.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת בוים – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת זאב בוים לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של זאב בוים לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגות בל"ד – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגויות – 30 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 30 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות לא נתקבלו.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להצביע על סעיף 9 – הלשכה של קצב.

ראובן ריבלין: האם אתם מסירים התנגדות?

ראובן ריבלין: בקבוצת ההסתייגויות של בל"ד מבקשים להצביע על הסתייגות אחת באופן ספציפי.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה אני מבקש לומר לי את זה קודם, כי ברגע שנפלו כולם אתה לא יכול להחיות אותו, אבל אני אתן לך זאת.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול להצביע עכשיו, הצביעו על כולם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני לא רוצה לפגוע בתקנון הכנסת ובעבודה המסודרת.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה תודיע לי, אני אצביע קודם כול על אחד ואחר כך על כולם.

ראובן ריבלין: כי ברגע שהיא הוסרה, היא לא קיימת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון – הסתייגות.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 68 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת חסון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת פלסנר – כל הקבוצה יחד.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגויות – 41 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יוחנן פלסנר לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 67 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגויותיו של פלסנר לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת מאיר שטרית – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת שטרית לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על ההסתייגות של רע"ם-תע"ל, כפי שמופיע בלוח התיקונים.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הסתייגות רע"ם-תע"ל ללשכת הנשיא ל-2010.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 36 בעד, 65 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לכן אני מצביע על לשכת נשיא המדינה לשנת 2010 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 68 נגד – 38 נמנעים – אין סעיף 1 – נשיא המדינה ולשכתו, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 68 בעד, 38 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת הוועדה נתקבלה לגבי לשכת נשיא המדינה לשנת 2010.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 2.

ראובן ריבלין: הסעיף השני הוא הכנסת.

ראובן ריבלין: לשנת 2009 יש הסתייגויותיו של חבר הכנסת יעקב אדרי.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגויות – 37 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 02 – הכנסת, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 37 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגות רע"ם-תע"ל, כפי שמפורסמת בלוח התיקונים – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 02 – הכנסת, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 66 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לכן אני מצביע על תקציב הכנסת לשנת 2009, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 02, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 02 – הכנסת, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 66 בעד, 36 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב הכנסת ל-2009 נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב הכנסת ל-2010.

ראובן ריבלין: הסתייגויות בל"ד – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ג'מאל זחאלקה: מסיר את כולן.

ראובן ריבלין: מסיר את כולן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הסתייגויות חבר הכנסת גדעון עזרא – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת גדעון עזרא לסעיף 02 – הכנסת, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 64 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של חבר הכנסת גדעון עזרא לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגויות פלסנר לתקציב הכנסת ל-2010 – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגויות – 38 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יוחנן פלסנר לסעיף 02 – הכנסת, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 65 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגויות פלסנר לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגות נחמן שי – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת נחמן שי לסעיף 02 – הכנסת, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 37 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתו של חבר הכנסת נחמן שי להוסיף לתקציב הכנסת לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מצביע על תקציב הכנסת לשנת 2010 כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 02, כהצעת הוועדה – 67 נגד – 37 נמנעים – אין סעיף 02 – הכנסת, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 67 בעד, 37 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב הכנסת ל-2010 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף השלישי, חברי ממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, יש הסתייגות של יעקב אדרי.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד הסתייגויותיו של חבר הכנסת אדרי?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגויות – 39 נגד – 63 נמנעים – 1 ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 63 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגויותיו של חבר הכנסת אדרי לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויות בל"ד.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים עליהן.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגויות – 39 נגד – 63 נמנעים – 1 ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 63 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגויות בל"ד לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת חסון – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 60 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגות חד"ש – חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין ועפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 62 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 62 נגד, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – האם להצביע, אדוני?

אופיר פינס-פז: כן.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 61 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 61 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: הסתייגות פינס לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: יש לנו הסתייגות הרביעייה, האם להצביע אותה?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הסתייגות חברי הכנסת עמיר פרץ, איתן כבל, אופיר פינס-פז ויולי תמיר – להלן קבוצת הארבעה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 62 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 62 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, האם להצביע על ההסתייגות?

אחמד טיבי: לא להצביע.

ראובן ריבלין: תע"ל-רע"ם מסירה את הסתייגותה לתקציב חברי הממשלה 2009.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הסתייגויות בתוקף וכולן נדחו, אני מבקש להצביע על תקציב חברי הממשלה לשנת 2009 על-פי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 03, כהצעת הוועדה – 63 נגד – 41 נמנעים – אין סעיף 03 – חברי ממשלה, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 63 בעד, 41 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת התקציב לשנת 2009 לחברי הממשלה אושרה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני רוצה להפנות את תשומת לבה של האופוזיציה לכך שאם היו מתקבלות הסתייגויות, היו כמה חברים שלא היו יכולים לצאת את הארץ, כאלה שהם לא חברי הממשלה.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לתקציב 2010 לחברי הממשלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אברהם-בלילא, להצביע?

ראובן ריבלין: כמובן.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 41 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 41 בעד, אולם 61 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הסתייגויותיו של חבר הכנסת יעקב אדרי.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגויות – 42 נגד – 61 נמנעים – 1 ההסתייגויות של חבר הכנסת אדרי לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 61 נגד ואחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות של חבר הכנסת אדרי לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה על הסתייגויותיו של חבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 31 בעד ההסתייגויות – 41 נגד – 60 נמנעים – 1 ההסתייגויות של חבר הכנסת זאב בילסקי לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 41 בעד, 60 נגד ונמנע אחד.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת בילסקי לסעיף 03 לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות של בל"ד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגויות – 35 נגד – 61 נמנעים – 1 ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 35 בעד, 61 נגד ונמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות של בל"ד לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של האיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 33 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת האיחוד הלאומי לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 58 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 34 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 60 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת יואל חסון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הסתייגויות קבוצת חד"ש.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 35 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 61 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של סיעת חד"ש לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת אופיר פינס.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 43 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 60 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת אופיר פינס לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: כבוד סגן השר וילנאי, האם אדוני מצביע או שהוא פשוט נח?

ראובן ריבלין: שאני לא אטעה.

ראובן ריבלין: לא מצביע.

ראובן ריבלין: תודה רבה, תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 37 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יוחנן פלסנר לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 59 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, יש ארבעה חברי כנסת שמעתה נקרא להם קבוצת הארבעה והם חבר הכנסת פינס, חבר הכנסת כבל, חבר הכנסת פרץ וחברת הכנסת תמיר.

ראובן ריבלין: מעכשיו לא אזכיר את שמכם יותר ואתם להלן קבוצת הארבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות שלהם.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 38 בעד ההסתייגות – 42 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 58 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של ארבעת חברי הכנסת לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויותיו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 39 בעד ההסתייגויות – 39 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 03 – חברי ממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 59 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות של חבר הכנסת מאיר שטרית לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לאחר שנדחו כל ההסתייגויות אנחנו עוברים להצביע על תקציב חברי הממשלה לשנת 2010 לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 40 בעד סעיף 03, כהצעת הוועדה – 61 נגד – 43 נמנעים – אין סעיף 03 – חברי ממשלה, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 61 בעד, 43 נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב חברי הממשלה לשנת 2010 אושר על-ידי הכנסת.

מאיר שטרית: אדוני, תעבור להצבעה ידנית עד להודעה חדשה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים למשרד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב אדרי הגיש שורה של הסתייגויות לתקציב משרד ראש הממשלה לשנת 2009.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: היו פה 43 הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות קבוצת בל"ד.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת בל"ד לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי חרמש לא נמצא ולכן לא מצביעים על הסתייגויותיו.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיו מבוטלות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויותיה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אמנון כהן, אדוני מסיר?

אמנון כהן: כן.

ראובן ריבלין: מסיר.

ראובן ריבלין: האם ש"ס מסירה את כל הסתייגויותיה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות של קבוצת חד"ש.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אופיר פינס-פז – מי שבעד ירים את ידו; מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: קבוצת הארבעה: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

חיים אורון: על מעמד האשה הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: לקבוצת מרצ כמה הסתייגויות.

ראובן ריבלין: הם מבקשים את ההסתייגות הראשונה להצביע הצבעה אלקטרונית, ועל שאר ההסתייגויות מוותרים.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע על ההסתייגות הראשונה בקבוצת ההסתייגויות של מרצ.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 41 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 53 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 36 בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות, למרות צמצום הפער, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגות מאיר שטרית: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגויות של עתניאל שנלר – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגויותיה של חברת הכנסת תירוש – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חברת הכנסת רונית תירוש לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגויות של קבוצת רע"ם-תע"ל – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אני מצביע על הסתייגותה של חברת הכנסת מרינה סולודקין.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את יוד.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת מרינה סולודקין לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת סולודקין לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגות נוספת של קבוצת מרצ: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות השנייה של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לתקציב המדינה לשנת 2009 – תקציב משרד ראש הממשלה ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב המדינה למשרד ראש הממשלה לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לתקציב המדינה לשנת 2010.

ראובן ריבלין: הסתייגות חבר הכנסת יעקב אדרי: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שורת הסתייגויות של חבר הכנסת זאב בוים: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת זאב בוים לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: קבוצת הסתייגויות של חבר הכנסת בילסקי – מי בעד, מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת זאב בילסקי לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויות קבוצת בל"ד.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לקבוצת בל"ד 100 הסתייגויות שלא נתקבלו כולן.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לקבוצת האיחוד הלאומי.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת האיחוד הלאומי לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגותו של חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת מגלי והבה לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אורית זוארץ מסתייגת – מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת אורית זוארץ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון מבקש הצבעה אלקטרונית על הסתייגויותיו.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 42 בעד ההסתייגויות – 41 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 41, נגד – 58, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגות של שי חרמש – אינו נוכח.

ראובן ריבלין: שלי יחימוביץ – אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: אמנון כהן – מוותר.

ראובן ריבלין: קבוצת חד"ש – נא להצביע מי בעד, מי נגד.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שלמה מולה מבקש שהסתייגויותיו יוצבעו בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד ההסתייגויות?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 43 בעד ההסתייגויות – 39 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 39, נגד – 54, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגויותיו של שלמה מולה לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הסתייגויות חבר הכנסת גדעון עזרא – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת גדעון עזרא לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויותיו של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויות של חבר הכנסת פלסנר יוחנן.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגויותיו?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת יוחנן פלסנר לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויות קבוצת הארבעה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת הארבעה לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיה של קבוצת מרצ – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיו של חבר הכנסת מאיר שטרית – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי מסתייג.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת נחמן שי לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויות של חבר הכנסת שנלר.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: אדוני רצה משהו, חבר הכנסת שנלר?

ראובן ריבלין: נא להודיע לי מבעוד מועד.

ראובן ריבלין: אנחנו הצבענו על שנלר.

ראובן ריבלין: נא לעשות זאת מבעוד מועד כפי שהיטיב לעשות זאת חבר הכנסת מולה וחבר הכנסת יואל חסון.

מאיר שטרית: פניתי למזכיר.

ראובן ריבלין: האם היית לפני שהצבעתי?

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני מבקש להעיר את תשומת לבי או להעיר את תשומת לבו של המזכיר לפני כן.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים בשורה של הצבעות ידניות.

ראובן ריבלין: אני מבטל את ההצבעה הקודמת, כי היתה טעות בידי להצביע אותה, משום שחבר הכנסת שטרית פנה אלי לפני שהצבענו ולא ידעתי מה הוא רצה, ואני, בפזיזותי, כדי להתקדם, עשיתי טעות ואני מבטל את ההצבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שנלר מבקש, בתמיכתם של 22 חברי כנסת, להצביע מתוך סדרת ההסתייגויות שהגיש על עניין פעולות מינהלת סל"ע, הסתייגות מס' 9 בעמוד 29, לגבי משרד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא להפעיל את ההצבעה השמית, נא להקריא את שמות החברים.

ראובן ריבלין: הנושא הוא מינהלת סל"ע.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – בעד עפו אגבאריה – אינו נוכח רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – נגד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח דליה איציק – בעד – נגד אריה אלדד – בעד טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זאב בוים – בעד אריה ביבי – בעד זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – אינו נוכח דניאל בן-סימון – אינו נוכח רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד אברהם דיכטר – בעד דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – אינו נוכח מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד יעקב כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – בעד משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – אינו נוכח סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח דן מרידור – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח אורית נוקד – נגד לאה נס – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת גדעון סער – נגד גדעון עזרא – אינו נוכח חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-

איל ינון: פז – אינו נוכח יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר – אינו נוכח – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב -

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב הצביעה?

ראובן ריבלין: אמרה "כן"?

איל ינון: אמרה "נגד".

רונית תירוש: היא אמרה "כן".

ראובן ריבלין: כל עוד הוא נמצא פה, גם אם את תטעי, אני אתן לך לחזור כי גם על המצג יכולים.

עתניאל שנלר: נגד מה זה היה?

ראובן ריבלין: לא לשאול שאלות, אני שואל.

עתניאל שנלר: לא, רציתי רק לשאול – – – נגד מתנחלים.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בסיבוב הראשון.

איל ינון: עפו אגבאריה – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח אלי אפללו – אינו נוכח

ראובן ריבלין: לא, הוא פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אתה לא רוצה להצביע?

איל ינון: אלי אפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אתה רוצה להצביע?

ראובן ריבלין: אז תגיד לי, בעד או נגד?

ראובן ריבלין: "בעד" הוא אמר.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אלי אפללו – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח מיכאל בן-ארי – בעד דניאל בן-סימון – נגד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח ניצן הורוביץ – אינו נוכח מגלי והבה – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אליהו ישי – נגד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד ישראל כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד יעקב מרגי – נגד דן מרידור – נגד משולם נהרי – נגד לאה נס – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – בעד גדעון עזרא – בעד אופיר פינס-פז – נגד יוחנן פלסנר – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – נגד איוב קרא – נגד כרמל שאמה – נגד יובל שטייניץ – נגד יולי תמיר – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: הסתיימה קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה אתה לא היית, בעד או נגד?

מגלי והבה: בעד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה – בעד.

ראובן ריבלין: האם יש פה עוד חברי כנסת שלא הצביעו, לא בסיבוב הראשון ולא בסיבוב השני?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל בפעמון.

ראובן ריבלין: עוד שלוש דקות מתחילים את ההצבעות מחדש.

ראובן ריבלין: נא להעביר לי את תוצאות ההצבעה.

ראובן ריבלין: קיבלתי אימייל מעניין, ואני אודיע לפני ההצבעה, חבר הכנסת פינס.

ראובן ריבלין: באימייל נאמר שבסין היתה בזמנה חבורת שלטון שנקראה "The gang of Four", או כנופיית הארבעה.

ראובן ריבלין: האם אתם התכוונתם לאמץ את השם מהמסורת הסינית?

ראובן ריבלין: הודעתי להם חד-משמעית שאין לי שום זיקה לקביעת קבוצת הארבעה לנושא הזה, כפי שהוא בא בסין.

ראובן ריבלין: אין שום אנלוגיה וגם שום דבר שהיה באיזו דרך במוחי כאשר קבעתי את קבוצת הארבעה.

מאיר שטרית: – – –

ראובן ריבלין: אמרתי שלוש דקות.

ראובן ריבלין: רבותי, יש חוקים למשחק ואני חושב שלא משנים חוקים בזמן – – –

מאיר שטרית: צריך לזרז תהליכים.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 32, בעוד שנגדה – 65.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת עתניאל שנלר לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שנלר, אתה רוצה שאני אצביע על כל שאר ההסתייגויות פעם נוספת, או שאתה מוותר?

עתניאל שנלר: במקרה הזה אני מוותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, אימייל רודף אימייל.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת פינס, אומרים לי, להבדיל אלף אלפי הבדלות, יש בתל-אביב, כמובן, רחוב הארבעה על-יד הקריה או בתוך הקריה.

ראובן ריבלין: רחוב הארבעה הוא על שם לוחמי "ההגנה" בלינקוב, הר, אהרן ידידיה ואריה קסלמן, והדוגמה הזאת היא בהחלט דוגמה יותר מתאימה, אבל גם עליה לא חשבתי.

ראובן ריבלין: יש קריית-ארבע.

ראובן ריבלין: קריית-ארבע זה על שם נפילי ארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו חוזרים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים להצביע בהרמת יד.

ראובן ריבלין: מצביעים ידנית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בהצבעה על ההסתייגויות ואישור התקציב על-פי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגותה של חברת הכנסת רונית תירוש.

מאיר שטרית: היתה הצבעה רק על הסעיף הראשון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עתניאל שנלר הסיר את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: הוא היה פייר כי אנחנו כבר הצבענו, אז בסדר גמור.

ראובן ריבלין: אני לא הייתי כועס אם לא היית פייר אתי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה, אני ראיתי וגם ניחשתי.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, הסתייגויותיה של חברת הכנסת רונית תירוש – אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רונית תירוש אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: הסתייגויות רע"ם-תע"ל – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

מאיר שטרית: הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: אוקיי, נא להצביע אלקטרונית.

ראובן ריבלין: רע"ם-תע"ל, הסתייגויות – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגויות?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 44 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 53 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 23, בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיה של מרינה סולודקין – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חברת הכנסת מרינה סולודקין לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת סיעת מרצ: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (תמיכות לקבורה אזרחית – סעיף חדש), לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ – הסתייגות נוספת.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (תוכנית החומש לקליטת בני העדה האתיופית – סעיף חדש), לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, כל ההסתייגויות לגבי משרד ראש הממשלה לשנת 2010 לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע להצביע על הצעת הוועדה לתקציב משרד ראש הממשלה לשנת 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: סעיף 04 – משרד ראש הממשלה, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד ראש הממשלה ל-2010 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לתקציב משרד האוצר.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו נדון בהסתייגויות לתקציב המשרד ל-2009.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדרי יעקב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדרי לא נמצא פה.

ראובן ריבלין: הוא לא נמצא פה, לא מצביעים על הסתייגויות חבר כנסת שלא נמצא.

ראובן ריבלין: הלאה.

ראובן ריבלין: בל"ד – חברת הכנסת זועבי נמצאת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

יואל חסון: אלקטרוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון מבקש הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הסתייגותו של חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 22 בעד, אולם 52 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להסתייגויות קבוצת חד"ש.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: קבוצת הארבעה: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הואיל ולא נותרו הסתייגויות בתוקף, אני מצביע את הצעת הוועדה לתקציב משרד האוצר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 05 – משרד האוצר, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להסתייגויות על תקציב משרד האוצר לשנת 2010.

ראובן ריבלין: הסתייגויות זאב בוים – אינו נוכח, ולא מצביעים.

ראובן ריבלין: הסתייגות חבר הכנסת בילסקי: מי בעד הסתייגותו – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת זאב בילסקי לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת בל"ד – חברת הכנסת זועבי פה.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגות קבוצת בל"ד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגות חבר הכנסת חסון: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגות קבוצת חד"ש – נמצאים.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגות חבר הכנסת שלמה מולה – מי בעד ההסתייגות של שלמה מולה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גדעון עזרא: מי בעד הסתייגויותיו – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת גדעון עזרא לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: קבוצת הארבעה: מי בעד ההסתייגויות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת הארבעה לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת מאיר שטרית לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: רבותי, אם מישהו רוצה שאני אצביע על נמנעים, שיודיע.

ראובן ריבלין: עתניאל שנלר: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת רע"ם-תע"ל – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 05 – משרד האוצר, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נותרו הסתייגויות בתוקף, ולכן אני מצביע את הצעת תקציב משרד האוצר לשנת 2010 לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 05 – משרד האוצר, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת הוועדה אושרה, ותקציב משרד האוצר ל-2010 מאושר.

רוני בר-און: לא יהיה משרד אוצר ב-2010.

שלמה מולה: ב-2010 אין משרד האוצר.

ראובן ריבלין: לא ניתנה בירושלים נבואה אלא – – –

יואל חסון: אני יכול להבטיח לך שיהיה שר אוצר אחר.

יואל חסון: זה ייכנס לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מסירה את הסתייגויותיה מכאן ועד סוף התקציב.

ראובן ריבלין: אדוני סגן ראש הממשלה, השר אלי ישי, אנחנו עוברים לתקציב משרד הפנים, ואנחנו עוסקים בהסתייגויות לשנת 2009.

ראובן ריבלין: הסתייגויותיו של חבר הכנסת יעקב אדרי – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגויות בל"ד – חברת הכנסת זועבי פה.

ראובן ריבלין: מי בעד הסתייגויות בל"ד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת מוחמד ברכה – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ הורידה.

ראובן ריבלין: קבוצת חד"ש – מי בעד ההסתייגויות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ – בבקשה.

חיים אורון: קידום תוכניות מגזריות – אלקטרוני.

ראובן ריבלין: אז אתה רוצה שנצביע קודם, והשאר להוריד.

ראובן ריבלין: זה מרצ? זה של מי?

ראובן ריבלין: של קבוצת חד"ש?

ראובן ריבלין: בתוך הסתייגויות של מרצ ולא קבוצת חד"ש, בעמוד 38 – – –

מאיר שטרית: סעיף 1 – אנחנו רוצים הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: יש סעיף דומה לקבוצת חד"ש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, יש סעיף דומה לסיעת חד"ש, אף שההצבעה לא היתה שמית, אם תתקבל הסתייגות חד"ש, אני כמובן מחזיר את ההסתייגות שלך לתוקפה.

מוחמד ברכה: שם שונה.

ראובן ריבלין: הם שונים?

מוחמד ברכה: – – – שונים.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית – – –

מאיר שטרית: – – – הצבעה שמית, והשנייה – תעשה הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: האם הצבעתי כבר על חד"ש או עדיין לא? יפה.

ראובן ריבלין: קבוצת חד"ש – אם הצבענו, אני חוזר בי מהצבעתי, שכן הגישו לי פה בקשה.

ראובן ריבלין: מבקשים בקבוצת חד"ש את סעיף 4 בעמוד 38, בתוך הסעיפים שמתחילים מעמוד 37.

ראובן ריבלין: ההצבעה היא על הסתייגות קבוצת חד"ש בעניין מגזרי המיעוטים – תוצבע בהצבעה שמית.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא להצביע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – בעד עפו אגבאריה – אינו נוכח

ראובן ריבלין: נוכח.

עפו אגבאריה: בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עפו אגבאריה – בעד רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח

קריאה: רוברט נוכח.

קריאה: למה לא?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דליה איציק – בעד – נגד אריה אלדד – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – בעד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – בעד אריה ביבי – אינו נוכח זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח מיכאל בן-ארי – אינו נוכח דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – אינו נוכח אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד אברהם דיכטר – אינו נוכח דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – בעד מתן וילנאי –

ראובן ריבלין: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: הוא פה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – אינו נוכח

ראובן ריבלין: אברהם מיכאלי?

אברהם מיכאלי: נגד.

(קוראת בשמות חברי הכנסת) אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד דן מרידור – נגד משולם נהרי –

ראובן ריבלין: משולם נהרי?

משולם נהרי: נגד.

(קוראת בשמות חברי הכנסת) משולם נהרי – נגד אורית נוקד – נגד לאה נס – אינה נוכחת סעיד נפאע – בעד בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – בעד גדעון סער – נגד גדעון עזרא – בעד חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – אינו נוכח אופיר פינס-פז – בעד יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר – בעד – נגד עמיר פרץ – בעד אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – אינה נוכחת שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: נקריא קריאה שנייה של שמות אלה שלא השיבו.

ראובן ריבלין: כבר יגיעו.

ראובן ריבלין: מהר מאוד יגיעו לשמךּ.

(קוראת בשמות חברי הכנסת) אני חוזרת: רוברט אילטוב – אינו נוכח אריה אלדד – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח אריה ביבי – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – נגד אבישי ברוורמן – נגד אהוד ברק – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת אברהם דיכטר – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח לאה נס – נגד חנא סוייד – אינו נוכח ציון פיניאן – נגד אברהים צרצור – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, שני סיבובי הצבעה הסתיימו.

ראובן ריבלין: האם יש חבר כנסת הנמצא כאן במליאה שלא הצביע?

ראובן ריבלין: אין.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש את תוצאות ההצבעה ומצלצל, שכן אנחנו ממשיכים בהצבעות.

ראובן ריבלין: למה אתם לא קשובים?

ראובן ריבלין: תהיו קשובים.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים את ההצבעות בעוד שתי דקות.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ובכן, תוצאות ההצבעה, חבר הכנסת ברכה, 36 בעד, 62 נגד.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני הצבעתי קודם בטעות.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה הצבעה חוזרת או מסיר?

מוחמד ברכה: מסיר.

ראובן ריבלין: מסיר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מייד כאשר נתחיל, נתחיל בהסתייגות מרצ לאותו סעיף תקציבי.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת, אנחנו מתחילים בעוד דקה.

ראובן ריבלין: מצליפי המחנות, אני מתחיל בעוד דקה את ההצבעות.

ראובן ריבלין: אולי לא ברור לכם העניין די צורכו.

ראובן ריבלין: אולי משעמם לכם, אתם רוצים לחזור לוועדה אחרי זה.

ראובן ריבלין: ובכן, נא לשבת כי אנחנו מתחילים בהצבעות.

ראובן ריבלין: אנחנו דנים בתקציב משרד הפנים, בהסתייגות האחרונה לשנת 2009.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני רואה שחברים נכנסים, אני לא מאיץ כדי שלא תקרה תקלה חלילה.

ראובן ריבלין: הם יכולים להיתקל אחד בשני וליפול, זה לא טוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת מאיר שטרית, מוכן.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית לניסיון לאחר פסק הזמן.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע אלקטרונית על הצעת חברי הכנסת של מרצ על אותו סעיף שהוא סעיף קידום המגזר, הסתייגות מס' 4, בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 46 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 06 – משרד הפנים (קידום תוכניות במגזרי), לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 32 בעד, אולם 52 נגד.

ראובן ריבלין: ולכן, ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: על שאר ההסתייגויות באותו סעיף תקציבי, אני מצביע ידנית: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 06 – משרד הפנים (משרד הפנים, שלטון מקומי, תוכניות מיתאר, ועדת תכנון לתשתיות, נציבות כבאות והצלה, שירותי דת לעדות לא, מבני דת לא יהודים), לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ובכן, חברי הכנסת, ההסתייגויות לתקציב משרד הפנים לשנת 2009 נסתיימו ללא הצלחה.

ראובן ריבלין: ולכן, אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מצביע על תקציב משרד הפנים לשנת 2009 לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 06 – משרד הפנים, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד הפנים ל-2009 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו להסתייגויות לתקציב משרד הפנים לשנת 2010.

ראובן ריבלין: הסתייגויות חבר הכנסת זאב בוים: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של חבר הכנסת זאב בוים לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של חבר הכנסת בילסקי: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת זאב בילסקי לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: הסתייגויות בל"ד – נמצאים.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הוסרה, חברת הכנסת יחימוביץ הסירה.

ראובן ריבלין: הסתייגויות חד"ש: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: הסתייגויות שלמה מולה: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: אלקטרוני אתה מבקש?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הסתייגויות חבר הכנסת מולה יוצבעו בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגויות?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגויות – 33 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: 33 – בעד, 58 – נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו הסתייגויות מולה.

ראובן ריבלין: קבוצת הארבעה: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: קבוצת מרצ – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות של קבוצת מרצ לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: לא נתקבלו.

ראובן ריבלין: עתניאל שנלר: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רע"ם-תע"ל לפי לוח התיקונים: מי בעד ההסתייגויות של רע"ם-תע"ל – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל לסעיף 06 – משרד הפנים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, לא נותרו הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני מצביע על תקציב משרד הפנים לשנת 2010 לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת התקציב?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 06 – משרד הפנים, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד הפנים לשנת 2010 נתקבל על-פי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחבר הכנסת טיבי לבוא ולהחליף אותי כאשר אנחנו מתחילים בסעיף תקציבי של המשרד לביטחון פנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי – – –

רוני בר-און: פעם ראשונה שעולים מצד שמאל לבמה.

קריאה: זו הפקרות, מה זה?

רוני בר-און: יום היסטורי, יום חג לכנסת.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, תקציב המשרד לביטחון הפנים לשנת 2009.

אחמד טיבי: קבוצת אדרי – הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגויות – 21 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

קריאות: אדוני היושב-ראש, הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: קדימה מידרדרת, אוקיי.

אחמד טיבי: היות שבאמצע ההצבעה ביקשו לשנות את צורת ההצבעה, אנחנו מצביעים מחדש על קבוצת אדרי – ידנית.

אחמד טיבי: הסתייגויות אדרי, בבקשה.

קריאה: אדוני היושב-ראש, זה נפל.

קריאה: מה זה?

אחמד טיבי: שטרית, אם אתה לא מדבר, אני עושה מה שאני רוצה – אני אומר לך.

אחמד טיבי: כל אחד מהאנשים שלך אומר לי משהו אחר.

מאיר שטרית: אדוני ישאל אותי.

אחמד טיבי: אוקיי, אז למה כל הזמן עם פרץ?

מאיר שטרית: לא, רק עכשיו.

אחמד טיבי: אני קורא לך, אתה לא עונה.

אחמד טיבי: אני עכשיו מצביע על ההסתייגויות של אדרי, ידנית.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: נראה לי שזה לא עבר.

אחמד טיבי: ההסתייגויות של אדרי לא התקבלו.

אחמד טיבי: קבוצת בל"ד – ידנית – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: הסתייגויות יואל חסון.

יואל חסון: אלקטרוני, אדוני.

אחמד טיבי: אלקטרוני.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 49 בעד ההסתייגויות – 34 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: בעד – 34, נגד – 60, ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לא התקבלו.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מחקה.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לא התקבלו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגויות של אופיר פינס-פז לא התקבלו.

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה, הסתייגויות – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת הארבעה לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

חיים אורון: אני מבקש על הרשות למלחמה בסמים – אלקטרונית.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ, הצבעה אלקטרונית על הרשות למלחמה בסמים, בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 50 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 57 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת מרצ לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים (רשות למלחמה בסמים), לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 31, נגד – 57.

אחמד טיבי: ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

אחמד טיבי: ידנית על שאר ההסתייגויות של מרצ – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים (כוח אדם במטה הארצי, כוח אדם לאכיפת חוקי, המטה הארצי, שירות בתי-הסוהר), לא נתקבלו.

אחמד טיבי: כל ההסתייגויות של מרצ לא התקבלו.

אחמד טיבי: רונית תירוש – הסתייגויות, ידני; אלקטרוני.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: הצבעה מס' 51 בעד ההסתייגויות – 31 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של חברת הכנסת רונית תירוש לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: בעד – 31, נגד – 58.

אחמד טיבי: אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: כל ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: לכן, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לשנת 2009, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: כשאני אומר מי בעד – אני מתכוון מי בעד.

אחמד טיבי: כשאני אומר מי נגד – אני מתכוון מי נגד.

אחמד טיבי: אני נאלץ להסביר פעם שנייה בתוך 24 שעות.

אחמד טיבי: מי שבעד – מצביע בעד, מי שנגד – מצביע נגד.

אחמד טיבי: זה יום לימודים ארוך, חבר'ה.

אחמד טיבי: אנחנו חוזרים על ההצבעה.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים על סעיף 07 – משרד לביטחון פנים לשנת 2009, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף 07 – ביטחון הפנים, לשנת 2010.

אחמד טיבי: הסתייגות חבר הכנסת אדרי – הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: יעקב, אני מתנצל.

אחמד טיבי: מגלי והבה – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת מגלי והבה לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההצעה לא התקבלה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת זוארץ – הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חברת הכנסת אורית זוארץ לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: יואל חסון – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ הורידה את ההסתייגות שלה.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – אלקטרונית?

אחמד טיבי: הרשות למלחמה בסמים – הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות של קבוצת חד"ש.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: הצבעה מס' 52 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 61 נמנעים – אין הסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים (רשות למלחמה בסמים), לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 34, נגד – 61.

אחמד טיבי: ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

אחמד טיבי: שתי הסתייגויות נוספות של קבוצת חד"ש – נא להצביע ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים (כוח-אדם לאכיפת חוקי, תוכנית למאבק בפשיעה), לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: שלמה מולה – הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: גדעון עזרא – הסתייגות אחת.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת גדעון עזרא לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: אופיר פז-פינס – הסתייגות אחת.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת הארבעה לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

יואל חסון: אדוני, מתי תהיה קבוצת החמישה?

אחמד טיבי: אם מישהו רוצה לענות, אני מאפשר זאת.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת מרצ לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות חבר הכנסת שי נחמן – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת נחמן שי לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: עתניאל שנלר – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: תמו ההסתייגויות, לא התקבלה אף הסתייגות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה, כהצעת הוועדה, על סעיף 07 – המשרד לביטחון פנים, לשנת 2010.

אחמד טיבי: נא להצביע ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 07 – משרד לביטחון פנים, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה – כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף 08 – משרד המשפטים, לשנת 2009.

אחמד טיבי: קבוצת אדרי – הסתייגויות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אנחנו מורידים את ההסתייגויות עד עמוד 58 למעלה.

אחמד טיבי: אתם מורידים את ההסתייגויות עד עמוד 58.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש?

מוחמד ברכה: מוריד, מוריד.

אחמד טיבי: הוא מדבר רק בשמו?

זאב בוים: לא, לא, בשם כולם.

אחמד טיבי: אז שואלים גם אותי – אני מסכים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, עד סוף ההצבעה, חבר הכנסת שטרית מדבר בשם האופוזיציה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה ידנית על סעיף 08 – משרד המשפטים, ללא הסתייגויות, כהצעת הוועדה, לשנת 2009.

אחמד טיבי: סעיף 08 – משרד המשפטים, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 08 – משרד המשפטים, לשנת 2009, התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: גם בסעיף 08 – משרד המשפטים, לשנת 2010, ההסתייגויות הורדו.

אחמד טיבי: לכן, מצביעים כהצעת הוועדה, ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 08 – משרד המשפטים, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אני ער לעובדה שהשר ארדן, המקשר, רוצה להקל על השרים דרך ההצבעה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: סעיף 09 – משרד החוץ, לשנת 2009.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד הסעיף, כהצעת הוועדה?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 09 – משרד החוץ, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 09 – משרד החוץ, לשנת 2010, ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 09 – משרד החוץ, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 09 – משרד החוץ, לשנת 2010, התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 10 – מועצה לאומית לביטחון, לשנת 2009, ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד? מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 10 – מועצה הלאומית לביטחון, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: המועצה הלאומית לביטחון, שנת 2010, סעיף 10 – ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 10 – מועצה הלאומית לביטחון, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 11 לא להצבעה.

אחמד טיבי: סעיף תקציבי 12 – גמלאות ופיצויים, שנת 2009.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד? מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 12 – גמלאות ופיצויים, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 12 – גמלאות ופיצויים, לשנת 2009, התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף 12 – גמלאות ופיצויים, שנת 2010.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד? מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 12 – גמלאות ופיצויים, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 12 – גמלאות ופיצויים, שנת 2010, התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 13 – הוצאות שונות, ל-2009.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד הוצאות שונות כסעיף?

מאיר שטרית: לא, לא.

מאיר שטרית: אמרתי עד עמוד 58.

מאיר שטרית: פה יש הסתייגויות.

אחמד טיבי: בסדר.

אחמד טיבי: קבוצת אדרי – ידנית, כל ההסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: הסתייגויות אדרי לא התקבלו.

אחמד טיבי: הסתייגות קבוצת בל"ד – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות קבוצת בל"ד לא התקבלה.

אחמד טיבי: יואל חסון – – –

יואל חסון: הסכמים קואליציוניים – הצבעה אלקטרונית בבקשה.

אחמד טיבי: יואל חסון – הצבעה אלקטרונית.

אחמד טיבי: בבקשה.

קריאה: יש שמית.

אחמד טיבי: לא, לא רוצה שמית.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 53 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 56 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 13 – הוצאות שונות (הסכמים קואליציוניים), לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 34, נגד – 56.

אחמד טיבי: ההסתייגות של יואל חסון לא התקבלה.

אחמד טיבי: שלי יחימוביץ הורידה.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: הסתייגויות חד"ש לא התקבלו.

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה – הסתייגות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: הסתייגות קבוצת הארבעה לא התקבלה.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: אחרי שלא התקבלו ההסתייגויות לשנת 2009, סעיף 13 – הוצאות שונות, מצביעים על הסעיף כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 13 – הוצאות שונות, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 13 – הוצאות שונות, לשנת 2009, התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 13 – 2010.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רוחמה אברהם?

רוחמה אברהם-בלילא: אלקטרונית.

אחמד טיבי: אלקטרונית, בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 54 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלה.

קריאה: נגד ההסכמים הקואליציוניים המופקרים.

קריאה: זה ייכנס להיסטוריה – – –

אחמד טיבי: בעד ההסתייגות על ההסכמים הקואליציוניים – 36, מתנגדים – 59.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: אדרי יעקב – הסתייגות.

יעקב אדרי: ידנית.

אחמד טיבי: הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי מתנגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת יעקב אדרי לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זאב בילסקי – הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת זאב בילסקי לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואל חסון – הסעיף הראשון ידני.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 13 – הוצאות שונות (השתתפויות ותרומות), לא נתקבלה.

אחמד טיבי: הסעיף לא התקבל.

אחמד טיבי: עכשיו, לגבי הסעיף השני, הסכמים קואליציוניים – – –

מאיר שטרית: מצביעים יחד על הסעיפים.

אחמד טיבי: אדוני, הודיעו לי שזאת הצבעה שמית.

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: של חבר הכנסת מולה ולא של – – –

אחמד טיבי: של מולה.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים גם על ההסתייגות השנייה של חבר הכנסת יואל חסון.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 13 – הוצאות שונות (הסכמים קואליציוניים), לא נתקבלה.

אחמד טיבי: גם השנייה לא התקבלה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ הסירה.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: שלמה מולה, הסכמים קואליציוניים – הצבעה שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – בעד עפו אגבאריה – בעד רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – אינו נוכח דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח דליה איציק – בעד – נגד אריה אלדד – בעד טלב אלסאנע – בעד זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – בעד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – בעד אריה ביבי – אינו נוכח זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – בעד דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – אינו נוכח אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – נגד אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד אברהם דיכטר – בעד דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – בעד מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד משה יעלון – נגד אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – אינו נוכח יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – אינו נוכח משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח דן מרידור – נגד משולם נהרי – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת לאה נס – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת גדעון סער – נגד גדעון עזרא – אינו נוכח חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר – בעד – נגד עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד נחמן שי – אינו נוכח – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אחזור שוב על השמות של מי שלא היו במליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אריאל אטיאס – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אריה ביבי – אינו נוכח אורי אריאל – בעד רוני בר-און – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת חנין זועבי – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד חיים כץ – נגד יעקב כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – בעד גדעון עזרא – אינו משתתף בהצבעה

אחמד טיבי: חבר הכנסת גדעון עזרא, אני מבקש ממך לשתות קפה לא בתוך המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר פינס-פז – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד אברהים צרצור – אינו נוכח כרמל שאמה – נגד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח יולי תמיר – אינה נוכחת

אחמד טיבי: האם יש מישהו במליאה ששמו לא הוקרא או ששמו הוקרא ולא הצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוני בר-און – בעד חבר הכנסת בן-ארי הצביע בעד, אבל הוא ביקש למחוק את הצבעתו.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא לא משתתף בהצבעה.

חיים כץ: אחמד, תן צלצול שידעו – מי שבעד בעד, ומי שנגד נגד.

אחמד טיבי: אני אשנה את המשפט הזה, יש שינויים במשפט הזה.

אחמד טיבי: יש שינויים לוגיים.

אחמד טיבי: תיכף אתה תשמע ושאר חברי הכנסת.

רחל אדטו: תרשום עליו פטנט.

אחמד טיבי: יש שינוי לוגי במשפט הזה, כי הוכח שהוא לא "אפליקבילי" כאן, לא יישומי.

אחמד טיבי: ובכן, רבותי, להלן התוצאות: 62, 37.

אחמד טיבי: כלומר – – –

אלי אפללו: ספירה חוזרת, אפשר?

אחמד טיבי: כלומר, 62 נגד ההסתייגות, 37 בעד ההסתייגות, ולכן ההסתייגות של חבר הכנסת שלמה מולה לא התקבלה.

יואל חסון: מאוד חבל.

אחמד טיבי: אנחנו נחכה עוד דקה וחצי כדי להיות הוגנים.

מאיר שטרית: ואז הצבעה אלקטרונית.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה.

יואל חסון: אדוני, עברה כבר דקה.

אחמד טיבי: נשארה חצי דקה.

אחמד טיבי: ובכן, רבותי – – –

גלעד ארדן: אמרת דקה וחצי, עברה חצי דקה.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: עברה דקה וחצי.

יואל חסון: קדימה, אדוני היושב-ראש, הצבעה עכשיו.

אחמד טיבי: כשראש הממשלה ישב, אני אתחיל את ההצבעה.

אחמד טיבי: רבותי, נא לשבת במקומות, אנחנו ממשיכים בתהליך ההצבעה על תקציב המדינה.

אחמד טיבי: ההצבעה תהיה אלקטרונית על ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 13, הוצאות שונות, 2010.

אחמד טיבי: הצבעה על ההסתייגות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 20, נגד – 46.

אחמד טיבי: הסתייגותה של קבוצת הארבעה לא התקבלה.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ, הסתייגויות, ידני.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: נחמן שי, הסתייגות, ידני.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת נחמן שי לסעיף 13 – הוצאות שונות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: עכשיו מצביעים, לאחר שלא התקבלו ההסתייגויות, על סעיף 13 – הוצאות שונות, 2010, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 13 – הוצאות שונות, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 14 – בחירות ומימון מפלגות.

מאיר שטרית: אדוני, אנחנו מבקשים לבטל את ההסתייגויות עד עמוד 63, עד רשויות מקומיות.

אחמד טיבי: להתחיל מאדרי יעקב?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: היות שאין הסתייגויות, רבותי, אנחנו מצביעים על סעיף-סעיף, כהצעת הוועדה.

מאיר שטרית: – – –

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: סעיף-סעיף.

אחמד טיבי: אין קולקטיבי.

אחמד טיבי: אני רוצה להדגיש, רבותי, כי נשאלתי שאלה על-ידי חברים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כרמל שאמה, הכנסת בנויה על הסכמים, ממשלה בנויה על הסכמים קואליציוניים.

אחמד טיבי: לכן, אני משנה את מה שאני אמרתי.

אחמד טיבי: מי שאומרים לו להצביע בעד – מצביע בעד.

אחמד טיבי: מי שאומרים לו להצביע נגד – מצביע נגד.

אחמד טיבי: לא כל אחד יצביע איך שהוא רוצה.

אחמד טיבי: סעיף 14 – בחירות ומימון מפלגות, כהצעת הוועדה, לשנת 2009.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 14 – בחירות ומימון מפלגות, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 14 – בחירות ומימון מפלגות, 2010, ללא הסתייגויות, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 14 – בחירות ומימון מפלגות, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: לסעיף 15 אין הסתייגויות – 2009, תקציב משרד הביטחון.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 15 – משרד הביטחון, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף תקציבי 15 – משרד הביטחון, 2010.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 15 – משרד הביטחון, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 16 – הוצאות חירום אזרחיות, 2009 – אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 16 – הוצאות חירום אזרחיות, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 16, 2010 – הוצאות חירום אזרחיות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 16 – הוצאות חירום אזרחיות, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף 17 – תיאום הפעולות בשטחים; 2009.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 17 – תיאום הפעולות בשטחים, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: סעיף תקציבי 17 – 2010.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 17 – תיאום הפעולות בשטחים, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לדף 63, אדוני.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף 18 – רשויות מקומיות, 2009.

אחמד טיבי: ההסתייגות של יעקב אדרי – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות של קבוצת בל"ד – אנחנו מצביעים על ארבע הסתייגויות של הקבוצה ידנית, ועל החמישית נצביע שמית.

אחמד טיבי: על הסתייגויות 1, 3, 4 ו-5 נצביע ידנית.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של קבוצת בל"ד לסעיף 18 – רשויות מקומיות (העברות לרשויות מקומיות, מענקים לרשויות מקומיות, מענקים מיועדים לרשויות ושירותי דת לעדות לא), לא נתקבלה.

אנחנו עוברים להצבעה שמית על סעיף 2 בהסתייגות של בל"ד – מענקים שוטפים לרשויות.

בבקשה.

נא להתחיל לקרוא בשמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – בעד עפו אגבאריה – אינו נוכח רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח דליה איציק – בעד – נגד אריה אלדד – נגד טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – בעד אריה ביבי – אינו נוכח זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – אינו נוכח דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – אינו נוכח אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד אברהם דיכטר – בעד דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – בעד מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד דן מרידור – נגד משולם נהרי – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת לאה נס – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – בעד גדעון סער – אינו נוכח גדעון עזרא – אינו נוכח חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-פז – נגד יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד – נגד עמיר פרץ – בעד אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אני חוזרת על שמות חברי הכנסת שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: עפו אגבאריה – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח אריה ביבי – אינו נוכח מיכאל בן-ארי – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יצחק הרצוג – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח רוברט טיבייב – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת יעקב כץ – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – אינו נוכח סטס מיסז'ניקוב – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אורית נוקד – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח גדעון סער – נגד גדעון עזרא – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח מירי רגב – נגד כרמל שאמה – נגד סילבן שלום – אינו נוכח יולי תמיר – אינה נוכחת

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם ששמו לא הוקרא או ששמו הוקרא קודם ולא הצביע?

אחמד טיבי: חבר הכנסת סעיד נפאע.

סעיד נפאע: בעד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: נגד.

אחמד טיבי: מישהו אחר?

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: ובכן, התוצאות: בעד – 34, נגד – 63.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: בעוד חצי דקה אני מחדש את ההצבעה.

אחמד טיבי: אנחנו ממשיכים, רבותי.

אחמד טיבי: באותו סעיף 18 – רשויות מקומיות, 2009.

אחמד טיבי: לחבר הכנסת יש שתי הסתייגויות.

אחמד טיבי: ידני.

אחמד טיבי: מי בעד?

מאיר שטרית: אלקטרוני.

אחמד טיבי: אלקטרוני.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 56 בעד ההסתייגויות – 23 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

פניה קירשנבאום: סליחה, לחצתי במקום – – –

אחמד טיבי: בעד – 23, נגד – 50.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קירשנבאום אומרת שהיא הצביעה בטעות פעמיים, פעם בשם עצמה, שזה מתקבל, ופעם בשם שכנה מצד שמאל.

אחמד טיבי: נא להוריד אחד מההצבעה.

אחמד טיבי: למרות זאת, ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: שלי יחימוביץ הורידה.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – ידני.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: הסתייגויות חד"ש לא התקבלו.

אחמד טיבי: מרינה סולודקין – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חברת הכנסת מרינה סולודקין לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: מי נמנע?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 18 – שנת 2009, כהצעת הוועדה, רשויות מקומיות.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 18 – רשויות מקומיות, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: היות שזה משודר בערוץ הכנסת, אנשים אומרים: למה חברי כנסת מדברים בנייד?

אחמד טיבי: אני אומר לצופים: יש אישור של היושב-ראש, באופן חריג, להשתמש בטלפונים סלולריים בשל התארכות הדיונים.

אחמד טיבי: באותה הזדמנות אני רוצה לבשר לחברי הכנסת, שתוך שבוע-שבועיים, ליד כל מושב יהיה שקע חשמל.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות למנכ"ל על היעילות, אחרי הרשת האלחוטית.

אחמד טיבי: זה ללפטופים, ניידים, מטענים וכדומה.

מאיר שטרית: זו הבקשה היחידה של האופוזיציה שהתקבלה.

אחמד טיבי: יש מאבק על הקרדיט בקשר לשקעי החשמל במליאה.

יואל חסון: לא, אמרנו אופוזיציה, אז גם אתה באופוזיציה.

אחמד טיבי: סעיף תקציבי 18, רשויות מקומיות – 2010, בעמוד 65.

אחמד טיבי: הסתייגות של זאב בוים – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת זאב בוים לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: בילסקי – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת זאב בילסקי לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: בל"ד – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: יואל חסון – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת יואל חסון לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: שלי יחימוביץ הסירה.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: שלמה מולה – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: מרינה סולודקין – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חברת הכנסת מרינה סולודקין לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: גדעון עזרא – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת גדעון עזרא לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלו.

ההסתייגויות לא התקבלו.

נחמן שי – מי בעד?

מי נגד?

ההסתייגות של חבר הכנסת נחמן שי לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבלה.

אחמד טיבי: עתניאל שנלר – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 18 – רשויות מקומיות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו מצביעים על סעיף 18, רשויות מקומיות, 2010, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 18 – רשויות מקומיות, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: התקבל כהצעת הוועדה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מסיר את ההסתייגויות עד עמוד 78א'.

מאיר שטרית: על תנועות הנוער – הצבעה שמית.

אחמד טיבי: עד עמוד 78א'.

אחמד טיבי: תנועות הנוער – שמית?

אחמד טיבי: קודם נצביע.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה, אתם רוצים באופן חריג הצבעה אלקטרונית על סעיף אחד במסגרת העמודים שהוא הוריד.

קריאה: – – – מדע.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: מדובר על סעיף תקציבי 19 – משרד המדע, משרד התרבות.

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה – הצבעה אלקטרונית.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 57 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 53 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת הארבעה לסעיף 19 – משרד המדע, התרבות, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: 24 בעד, 53 נגד ואין נמנעים.

אחמד טיבי: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 19 לשנת 2009 כהצעת הוועדה, ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: הצבעה ידנית.

אחמד טיבי: סעיף 19 – משרד המדע, התרבות, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: ההסתייגויות לא התקבלו.

אחמד טיבי: הסעיף התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 19 – משרד המדע, משרד התרבות, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: סעיף 19 – משרד המדע, התרבות, לשנת 2010, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 19 לשנת 2010 התקבל כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 20 – משרד החינוך, לשנת 2009, ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: סעיף 20 – משרד החינוך, לשנת 2009, נתקבל.

אחמד טיבי: סעיף 20 – משרד החינוך, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, התקבל.

אחמד טיבי: אנחנו מגיעים עכשיו למה שביקש חבר הכנסת שטרית.

אחמד טיבי: עמוד 78א' – תנועות הנוער.

יעקב ליצמן: הוא לא יכול.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – סעיף תנועות הנוער – ההסתייגות תעבור להצבעה.

קריאה: – – – נושאים.

אחמד טיבי: לא, לא.

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: הוא לא יכול.

חיים אורון: – – –

יעקב ליצמן: הוא לא יכול.

כבוד היושב-ראש, הצבעת על הסעיף כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: רבותי, אומנם הצבענו על הסעיף כהצעת הוועדה ללא הסתייגויות, אבל זו היתה טעות בשל העובדה שחבר הכנסת מאיר שטרית ניגש לכאן והגיש בכתב בקשה להצבעה שמית.

אחמד טיבי: לכן, אנחנו נחזור לסעיף בעמוד 78א' – קבוצת מרצ, תנועות הנוער, להסתייגות – בהצבעה שמית.

אחמד טיבי: בבקשה.

קריאה: אבל הסעיף אושר.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: לא חשוב.

אחמד טיבי: יש הצבעה שמית – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: אבל, לפני עמוד 78 יש משרד חינוך.

מאיר שטרית: אתה מצביע רק על – – – אתה לא יכול להצביע – – –

הוא צודק.

צודק.

אחמד טיבי: בלאו הכי לא היתה הכרזה על – – – משרד החינוך.

אחמד טיבי: לכן, עוברים להצבעה שמית.

אחמד טיבי: בבקשה.

על ההסתייגויות.

אחמד טיבי: הסתייגות שמית אחת – משרד החינוך ב-2009 – תנועות הנוער.

מאיר שטרית: אפשר גם אחרי זה.

אחמד טיבי: אני אומר בפעם השנייה: קבוצת מרצ – הסתייגות – שמית.

אחמד טיבי: מזכיר הכנסת, נא להתחיל.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – בעד עפו אגבאריה – אינו נוכח רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח דליה איציק – בעד – אינו נוכח אריה אלדד – בעד טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – בעד אריה ביבי – אינו נוכח זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – אינו נוכח דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אהוד ברק – אינו נוכח אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד אברהם דיכטר – בעד דני דנון – נגד ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – אינו נוכח מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד יעקב כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – נגד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – אינו נוכח משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד דן מרידור – נגד משולם נהרי – אינו נוכח אורית נוקד – אינה נוכחת לאה נס – אינה נוכחת סעיד נפאע – בעד בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – בעד גדעון סער – נגד גדעון עזרא – בעד חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-פז – בעד יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר –

איל ינון: בעד – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת דוד רותם – אינו נוכח ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – אינו נוכח יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בסיבוב הראשון.

איל ינון: עפו אגבאריה – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח מיכאל איתן – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח אלי אפללו – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח אריה ביבי – אינו נוכח מיכאל בן-ארי – אינו נוכח אהוד ברק – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יצחק הרצוג – אינו נוכח מגלי והבה – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אליהו ישי – אינו נוכח יעקב כץ – אינו נוכח ציפי לבני – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח

אלי אפללו: אני רוצה להצביע, אדוני.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) בפעם השלישית.

איל ינון: שאול מופז – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת משולם נהרי – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת לאה נס – נגד חנא סוייד – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד דוד רותם – נגד כרמל שאמה – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח יולי תמיר – אינה נוכחת

אחמד טיבי: האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

קריאות: כן.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) אלי אפללו – בעד אליהו ישי – נגד כרמל שאמה – נגד טלב אלסאנע – בעד

אחמד טיבי: יש עוד מישהו שלא השתתף בהצבעה?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בעוד דקה ו-20 שניות, רבותי, אני עומד לחדש את ההצבעה.

אחמד טיבי: ובכן, התוצאות: בעד – 37, נגד – 59.

אחמד טיבי: על כן, אני קובע קטגורית שההסתייגות לא נתקבלה.

אחמד טיבי: עשר שניות כדי לשבת, רבותי.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של קבוצת מרצ, תקנת הש"ש.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 58 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 42 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 20 – משרד החינוך (תקנת הש"ש – סעיף חדש), לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 28, נגד – 42, אין נמנעים.

אחמד טיבי: לכן, ההסתייגות הזאת לא נתקבלה.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים על סעיף 20 כולו, ללא הסתייגויות, משרד החינוך 2009, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 20 – משרד החינוך, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: התקבל הסעיף – 2009, משרד החינוך – כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף 20 – 2010, משרד החינוך.

אחמד טיבי: מאיר, סעיף משרד החינוך, 2010, להתחיל להצביע?

אחמד טיבי: להתחיל להצביע.

אחמד טיבי: הסתייגות של זאב בוים – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגות של חבר הכנסת זאב בוים לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלה.

אחמד טיבי: לא התקבל.

אחמד טיבי: ההסתייגויות של מגלי והבה – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: ההסתייגויות של יואל חסון – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: שלי יחימוביץ הסירה.

אחמד טיבי: אמנון כהן הסיר.

אחמד טיבי: קבוצת חד"ש – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: שלמה מולה – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: מרינה סולודקין – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חברת הכנסת מרינה סולודקין לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: גדעון עזרא – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת גדעון עזרא לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: אופיר הודיע שהוא מסיר את כל ההסתייגויות האישיות שלו מפה ועד לסוף התקציב.

אחמד טיבי: קבוצת הארבעה – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

חיים כץ: אין ארבעה.

אחמד טיבי: אין ארבעה, ולכן לא מצביעים על ההסתייגויות שלהם.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: לא להקל ראש בהיעלמות הקולקטיבית הזאת, כי הם יכולים להיות חמישה מאחורי הגב.

אחמד טיבי: אל תזלזלו בדברים האלה.

אחמד טיבי: אל תשמח ככה באופן מוקדם.

אחמד טיבי: קבוצת מרצ – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: שי נחמן – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת נחמן שי לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: עתניאל שנלר – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבלו.

אחמד טיבי: רונית תירוש – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של חברת הכנסת לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לא התקבל.

אחמד טיבי: רע"ם-תע"ל – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת רע"ם-תע"ל לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: סעיף פעולות בחינוך הערבי היה אמור להיות בהצבעה שמית, ואני מבטל את ההצבעה השמית.

אחמד טיבי: לכן, קבוצת מרצ – כל ההסתייגויות ביחד – מי בעד?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: ההסתייגויות של קבוצת לסעיף 20 – משרד החינוך, לא נתקבלו.

אחמד טיבי: לכן אנחנו עוברים להצבעה על הסעיף כולו, סעיף 20 – משרד החינוך, 2010.

אחמד טיבי: מי בעד כהצעת הוועדה?

אחמד טיבי: מי נגד?

אחמד טיבי: סעיף 20 – משרד החינוך, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אחמד טיבי: לכן, הסעיף התקבל, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: עוברים לסעיף 21 – השכלה גבוהה, 2009.

מאיר שטרית: תעבור לדף 200.

אחמד טיבי: דף 200, רבותי.

אחמד טיבי: רבותי, תקשיבו טוב, אדוני ראש הממשלה, נא לעבור לדף מס' 200.

אחמד טיבי: קופצים ישר מ-87 ל-200.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: חכה, אבל בתווך אנחנו מצביעים על כולם ללא הסתייגויות.

דליה איציק: אדוני, אני רואה שהקואליציה מוחה על זה.

דליה איציק: אני מבקשת להחזיר את זה.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: אנחנו בעמוד 87, בהשכלה הגבוהה.

מאיר שטרית: יש הסתייגות אחת של חנין שהוא מבקש עליה הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: אין בעיה.

ראובן ריבלין: האם אנחנו מסירים את כל ההסתייגויות למעט אחת עד עמוד 200?

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: אז אני רוצה להצביע על כל דבר שאפשר להצביע, לפי הוועדה.

מאיר שטרית: תצביע על ההסתייגות של חנין, ואם היא לא תעבור – תצביע על כל הסעיפים.

ראובן ריבלין: עד סעיף 200 אני לא יכול להצביע על הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אני עובר על הסעיפים עכשיו.

ראובן ריבלין: אני אצביע על הסתייגות חנין במועד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מאיר שטרית: – – – אלקטרוני – – –

ראובן ריבלין: אני מודה לאדוני, ואנחנו נעשה את הכול.

ראובן ריבלין: רק נעשה את זה דבר דבור על אופניו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, כל דבר בעתו.

ראובן ריבלין: סעיף 21 – השכלה גבוהה, על-פי נוסח הוועדה המאשרת את תקציב ההשכלה הגבוהה ל-2009: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה רבה, נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 21 – השכלה גבוהה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב ההשכלה הגבוהה ל-2009 התקבל כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: תקציב ההשכלה הגבוהה לשנת 2010, כהצעת הוועדה – מי בעד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 21 – השכלה גבוהה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב ההשכלה הגבוהה ל-2010 אושר.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 22 – אין לו שם, והוא גם לא מתוקצב, ואין עליו הסתייגויות.

ראובן ריבלין: זה כדי לקיים את הסעיף הזה במידה שהממשלה תרצה להעביר אליו כספים במשך שנת התקציב.

ראובן ריבלין: מי בעד כנוסח הוועדה ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 22, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 22 לשנת 2009 אושר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: עכשיו נצביע על סעיף תקציבי לשנת 2010, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 22, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אושר סעיף 22 לשנת 2010, כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: עכשיו נצביע על סעיף 23 – משרד הרווחה, 2009.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות, לכן – כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד הסעיף התקציבי?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הסעיף התקציבי של משרד הרווחה לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: משרד הרווחה – לשנת 2010, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 23 – משרד הרווחה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף התקציבי של משרד הרווחה לשנת 2010 אושר.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 24 – משרד הבריאות, לשנת 2009.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד הסעיף התקציבי של משרד הבריאות לשנת 2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 24 – משרד הבריאות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף התקציבי של משרד הבריאות לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לשנת 2010, לכן אני מצביע על הסעיף התקציבי ל-2010, משרד הבריאות, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 24 – משרד הבריאות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 25 – תגמולים לנכים ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 25 – תגמולים לנכים, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי לנכים לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 25 לשנת 2010 – תגמולים לנכים – מי בעד, כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 25 – תגמולים לנכים, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר לשנת 2010.

ראובן ריבלין: המשרד להגנת הסביבה – אדוני השר להגנת הסביבה, אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: יש הסתייגות אחת של חבר הכנסת וקבוצת חד"ש?

דב חנין: לא, זה קבוצת סביבתי-חברתי.

ראובן ריבלין: זה ל-2010.

ראובן ריבלין: אני מדבר על תקציב המשרד להגנת הסביבה לשנת 2009 – אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב המשרד להגנת הסביבה?

קריאות: לא.

דב חנין: יש הסתייגות.

ראובן ריבלין: ההסתייגות היא ל-2010, חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: ההסתייגות שלך כתובה ומצוינת לשבח בעמוד 122.

ראובן ריבלין: כנראה יהיו חברים שיצביעו בעדו, אבל לעומת זאת יהיו חברים שיצביעו נגדו, אבל הוא לא קובע דבר לגבי 2009.

ראובן ריבלין: לכן, חובתי, כיושב-ראש הכנסת ומנהל הישיבה הזאת, להצביע לפי הסדר ולא לקפוץ, כי אחר כך יהיו אנשים שיוכלו להתבלבל, ואני חלילה לא רוצה שאיש יתבלבל.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על תקציב המשרד להגנת הסביבה לשנת 2009, על-פי נוסח הוועדה שלו אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני מתנצל.

ראובן ריבלין: תקציב 2009 עבר כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: הגענו לתקציב המשרד להגנת הסביבה ל-2010.

ראובן ריבלין: לתקציב זה קיימת בעמוד 122 הסתייגות של חבר הכנסת שעליה אנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: כותרתו: סביבתי-חברתי.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות ומי נגדה?

ראובן ריבלין: נא להצביע בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 59 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סביבתי-חברתי לסעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה, לא נתקבלה.

29 בעד, חבר הכנסת חנין, 52 נגד, אין נמנעים.

ההסתייגות לא נתקבלה.

חבר הכנסת שטרית, כל שאר ההסתייגויות הוסרו.

לכן, אנחנו יכולים להצביע על תקציב המשרד להגנת הסביבה לשנת 2010, על-פי נוסח הוועדה.

מי בעד – ירים את ידו.

מי נגד?

סעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהכנסת אישרה את תקציב המשרד להגנת הסביבה לשנת 2010.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 27 – ביטוח לאומי.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות ל-2009 וגם ל-2010 אין.

ראובן ריבלין: נצביע קודם, על-פי נוסח הוועדה, על תקציב 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 27 – ביטוח לאומי, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לאותו סעיף תקציבי של הביטוח הלאומי לשנת 2010 כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 27 – ביטוח לאומי, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם התקציב לשנת 2010 עבר את אישורה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 28, שהוא סעיף תקציבי ללא שם וגם ללא תקציב אבל הוא סעיף תקציבי שהממשלה יכולה לעשות בו שימוש על-ידי העברת כספים אליו במשך השנה.

ראובן ריבלין: מי בעד, לפי נוסח הוועדה?

ראובן ריבלין: סעיף 28, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אושר התקציב לשנת 2009.

ראובן ריבלין: סעיף 28 – אנחנו מתבקשים גם לאשר את הסעיף לשנת 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 28, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב לשנת 2010, שהוא סעיף תקציבי 28, ללא סכום, אושר גם לשנת התקציב 2010.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 29 – משרד הבינוי והשיכון – אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש מהכנסת לקבוע אם היא מאשרת את הסעיף התקציבי למשרד השיכון ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 29 – משרד הבינוי והשיכון, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסעיף התקציבי של משרד השיכון ל-2009 קיבל את אישורה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אותו סעיף תקציבי ל-2010 – משרד השיכון.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציבו ל-2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 29 – משרד הבינוי והשיכון, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף התקציבי של משרד השיכון, שהוא סעיף תקציבי מס' 29, קיבל את אישורה של הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 30 – המשרד לקליטת העלייה – השרה סופה לנדבר.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות גם למשרד זה.

ראובן ריבלין: אני שואל את הכנסת: מי בעד אישור התקציב לשנת 2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 30 – המשרד לקליטת העלייה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב של המשרד לקליטת העלייה לשנת 2009 עבר את אישורה של הכנסת.

מאיר שטרית: 2010 אלקטרוני.

אישור התקציב ל-2010 למשרד לקליטת העלייה – מתבקשת הצבעה אלקטרונית.

לכן, רבותי חברי הכנסת, מי שלא יושב על כיסאו, ישב על כיסאו.

נא להצביע.

מי בעד אישור התקציב על-פי החלטת הוועדה ומי נגד אישור התקציב?

הצבעה מס' 60 בעד סעיף 30 – 54 נגד – 30 נמנעים – אין סעיף 30 – המשרד לקליטת העלייה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 54 בעד, 30 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהכנסת אישרה את התקציב של המשרד לקליטת העלייה גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הסעיף התקציבי הבא הוא סעיף 31 – ללא שם וללא סכום, ובכל זאת ביקשה הוועדה לאשרו על מנת שאפשר למלא אסמו למשך השנה, לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב הזה?

ראובן ריבלין: סעיף 31, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסעיף התקציבי 31 קיבל את אישורה של הכנסת ל-2009.

ראובן ריבלין: עכשיו נאשר את אותו סעיף תקציבי ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף אישור התקציב ל-2010 לסעיף תקציבי זה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 31, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תמיכות שונות שהוא סעיף תקציבי מס' 32.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור הסעיף הזה לפי החלטת הוועדה ל-2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: סעיף 32 – תמיכות שונות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אושר סעיף תמיכות שונות ל-2009.

ראובן ריבלין: אותו אישור מתבקש גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור לשנת 2010?

ראובן ריבלין: סעיף 32 – תמיכות שונות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף תמיכות שונות אושר גם לשנת הכספים 2010.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי של משרד החקלאות – סעיף 33.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים את אישור הכנסת לתקציב משרד החקלאות לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 33 – משרד החקלאות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהכנסת אישרה את התקציב של משרד החקלאות לשנת 2009.

ראובן ריבלין: אותה דרישה קיימת גם לגבי 2010.

ראובן ריבלין: מי מחברי הכנסת בעד תקציב משרד החקלאות ל-2010?

ראובן ריבלין: סעיף 33 – משרד החקלאות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד החקלאות ל-2010 קיבל את הרוב הדרוש בכנסת, והוא מאושר על-ידי חברי הכנסת ברוב מול מיעוט.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים למשרד התשתיות הלאומיות, השר עוזי לנדאו.

ראובן ריבלין: אנחנו לא רואים כאן הסתייגויות קיימות.

ראובן ריבלין: לכן, נצביע על תקציב משרד התשתיות הלאומיות לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד.

ראובן ריבלין: סעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב התשתיות הלאומיות לשנת 2009 אושר.

דב חנין: ההסתייגות היא על יעילות השימוש באנרגיה.

מאה אחוז.

ל-2010 קיימת הסתייגות שעליה חתום חבר הכנסת דב חנין, והיא מדברת על יעילות השימוש באנרגיה.

אתה מבקש להצביע אלקטרונית?

דב חנין: כן.

ראובן ריבלין: נא להצביע אלקטרונית – מי בעד ההסתייגות ומי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 61 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סביבתי-חברתי לסעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, 50 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על תקציב משרד התשתיות הלאומיות לשנת 2010 לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב משרד התשתיות הלאומיות לשנת 2010 אושר על-ידי מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי מס' 35 – הוועדה לאנרגיה אטומית – לשנת 2009.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב של הוועדה לאנרגיה אטומית – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 35 – הוועדה לאנרגיה אטומית, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב לשנת 2009 של הוועדה לאנרגיה אטומית נתקבל.

ראובן ריבלין: אותו אישור דרוש גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב הוועדה לאנרגיה אטומית לשנת 2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 35 – הוועדה לאנרגיה אטומית, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם לשנת 2010 אושר תקציבה של הוועדה לאנרגיה אטומית.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי מס' 36 – תקציבו של משרד התעשייה והמסחר.

ראובן ריבלין: אפשר לאשר תקציב אם השר לא נמצא פה?

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

ראובן ריבלין: שר האוצר מייצג אותו.

ראובן ריבלין: אפשר.

ראובן ריבלין: שאלתי, אבל אפשר.

ראובן ריבלין: אמרו לי שאפשר.

רוני בר-און: אני מציע לך לעשות את זה עם שר אחר.

ראובן ריבלין: אפשר.

ראובן ריבלין: רבותי, אפשר.

ראובן ריבלין: עובדה.

ראובן ריבלין: אתם תראו תיכף שעובדה שאפשר כי נאשר את זה, וזה הכול.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על תקציב משרד התעשייה והמסחר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 36 – משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד התעשייה והמסחר – ועבודה, נכון?

ראובן ריבלין: – אושר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: אותו אישור דרוש גם ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב ל-2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 36 – משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד התעשייה והמסחר אושר לשנת 2010.

יצחק כהן: השר ביקש להודות.

ראובן ריבלין: סגן שר האוצר, השר יצחק כהן, ביקש להודות בשם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

ראובן ריבלין: הסעיף הבא הוא סעיף התיירות – השר מיסז'ניקוב.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות ואני מבקש מהכנסת להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציב משרד התיירות ל-2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 37 – משרד התיירות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב משרד התיירות אושר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: עכשיו מתבקשת הכנסת לאשר את תקציב משרד התיירות ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 37 – משרד התיירות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב משרד התיירות לשנת 2010 אושר.

ראובן ריבלין: הסעיף התקציבי הבא מספרו 38 ונושאו: תמיכות בענפי המשק.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב לעניין זה – – –

חיים אורון: בסעיף 2 – מחקר ופיתוח.

ראובן ריבלין: זה בשנת 2009?

חיים אורון: 2009.

חיים אורון: יש ב-2010, ותצביע אותו הדבר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אותו דבר.

ראובן ריבלין: קודם כול, ל-2009, מהו הסעיף?

ראובן ריבלין: לאיזה עמוד אדוני מתייחס?

חיים אורון: 162.

מאיר שטרית: הסעיף האחרון בדף.

ראובן ריבלין: זה מחקר ופיתוח תעשייתי.

חיים אורון: הנה, השר הגיע.

ראובן ריבלין: השר הגיע להודות.

ראובן ריבלין: אדוני השר, כצדיק, מלאכתך נעשתה על-ידי אחרים.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: אני מודה לך על שהואלת להודות לנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הסתייגות מרצ ל-2009 בנושא מחקר ופיתוח תעשייתי.

ראובן ריבלין: זה אלקטרוני?

מאיר שטרית: אלקטרוני.

ראובן ריבלין: אלקטרוני.

ראובן ריבלין: מצוין.

ראובן ריבלין: ואז לא טועים.

ראובן ריבלין: הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 62 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת מרצ לסעיף 38 – תמיכות בענפי המשק (מחקר ופיתוח תעשייתי), לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 30, נגד – 51, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, אין הסתייגות לסעיף תמיכות בענפי המשק ל-2009.

ראובן ריבלין: אני מבקש לאשר את התקציב של התמיכות לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 38 – תמיכות בענפי המשק, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תמיכות לשנת 2009 – אושר התקציב, על-פי רוב חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על 2010, ויש גם שם הסתייגות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון?

חיים אורון: כן, אבל אל תצביע עליה.

ראובן ריבלין: אם כן, אתה מסיר את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: לכן, אין הסתייגות לתקציב 2010 של התמיכות השונות.

ראובן ריבלין: לכן, מי בעד התקציב לשנת 2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 38 – תמיכות בענפי המשק, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב התמיכות – תמיכות בענפי המשק – ל-2010 אושר על-ידי מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: הסעיף הבא הוא סעיף מס' 39 – השר כחלון – תקציבו של משרד התקשורת.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: ולכן אני מבקש מחברי הכנסת: מי בעד תקציב משרד התקשורת לשנת 2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 39 – משרד התקשורת, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב של משרד התקשורת ל-2009 אושר.

ראובן ריבלין: הוא הדין לגבי 2010 שגם בו מתבקש האישור של הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציב משרד התקשורת ל-2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 39 – משרד התקשורת, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב משרד התקשורת לשנת 2010 הושלם ואושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף התקציבי הבא, סעיף השר ישראל כץ – תקציב משרד התחבורה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לגבי משרד התחבורה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש את אישור הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציב משרד התחבורה לשנת 2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 40 – משרד התחבורה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב משרד התחבורה ל-2009 אושר.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציב המשרד ל-2010?

ראובן ריבלין: נא להרים את היד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 40 – משרד התחבורה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב משרד התחבורה אושר גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף התקציבי הבא, סעיף מס' 41 – הרשות הממשלתית למים.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לכן, הרשות הממשלתית למים, תקציבה ל-2009 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 41 – הרשות הממשלתית למים, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב של הרשות למים לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: עכשיו, אני מבקש את אישור הכנסת לשנת 2010 – התקציב לרשות המים.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 41 – הרשות הממשלתית למים, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב לשנת 2010 של רשות המים – גם הוא אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 42 – מענקי בינוי ושיכון.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לכן, תקציב מענקי בינוי ושיכון לשנת 2009 כהצעת הוועדה: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: התקציב לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: עכשיו, נעשה את אותה ההצבעה לגבי 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב ל-2010?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב מענקי בינוי ושיכון לשנת 2010 אושר אף הוא.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 43 – המרכז למיפוי ישראל.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציב המרכז למיפוי ישראל – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 43 – המרכז למיפוי ישראל, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: שנת 2009 – אושר תקציב המרכז למיפוי ישראל.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על התקציב ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב ל-2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, אתם לא רוצים?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 43 – המרכז למיפוי ישראל, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב המרכז למיפוי לשנת 2010 – גם הוא אושר.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, הוא לא אושר.

רוחמה אברהם-בלילא: הצביעו רק ארבעה שרים.

ראובן ריבלין: האם את רוצה הצבעה חוזרת?

מאיר שטרית: אלקטרונית.

ראובן ריבלין: ממרומי – לא ממרומיי – הכיסא ראיתי בצורה מפורשת שאומנם השרים קצת עסוקים בעניינים אחרים – –

מאיר שטרית: אפשר לעשות שמי.

ראובן ריבלין: – – אבל אם יש מישהו שמערער – רק יאמר.

ראובן ריבלין: אני לא אקבל את הערעור, אבל אעשה הצבעה חוזרת.

ראובן ריבלין: האם חברת הכנסת – – –

קריאה: הצבעה.

ראובן ריבלין: מבקשת הצבעה.

ראובן ריבלין: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על מנת להיות בטוח וגם לרענן את הרוב.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על המרכז למיפוי ישראל ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב ומי נגד?

ראובן ריבלין: – בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי שהוא בעד – יצביע בעד, ומי שהוא נגד – יצביע נגד.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 63 בעד סעיף 43 – 52 נגד – 32 נמנעים – אין סעיף 43 – המרכז למיפוי ישראל, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שברוב של 52 מול 32 התקציב אכן אושר, וכנראה המבט שאני קלטתי היה פחות או יותר מדויק.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: ההפרש הוא באמת קטן.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 44 – סבסוד אשראי.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לעניין זה.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב של סעיף זה לשנת הכספים 2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 44 – סבסוד אשראי, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב סבסוד אשראי ל-2009 אושר.

חיים אורון: תקציב שאין בו כסף – מצביעים עליו?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: אני גם יכול להזכיר לחברי הוותיק, וחבר ועדת הכספים הנצחי של הכנסת, שיש סעיפים תקציביים שאפשר לעשות אליהם העברות שמאושרות על-ידי ועדת הכספים.

גלעד ארדן: אפשר לפתוח חשבון בנק – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן נתן דוגמה טובה.

ראובן ריבלין: הוא אמר: זה כמו לפתוח חשבון בנק בלי לשים.

ראובן ריבלין: אבל, אני לא בטוח שבנקים פותחים חשבון בנק בלי שאתה שם אפילו משהו.

אבישי ברוורמן: זה זמן פציעות – – –

ראובן ריבלין: אותו דין לגבי סבסוד אשראי ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 44 – סבסוד אשראי, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ל-2010 – סבסוד אשראי – הסעיף אושר, גם אם אין בו כסף כרגע.

ראובן ריבלין: סעיף 45 – תשלום ריבית ועמלות.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 45 – תשלום ריבית ועמלות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע של-2009 – אושר הנושא.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לאותה הצבעה על אותו סעיף: תשלום ריבית ועמלות לשנת 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 45 – תשלום ריבית ועמלות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם ל-2010 אושר הסעיף.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

מוחמד ברכה: מה הסכום של הריבית בעמלות?

מוחמד ברכה: כמה זה?

קריאה: 38 מיליארד.

קריאה: עלה משנה לשנה ב-3 מיליארדים.

קריאה: הלוואי שזה יהיה מה שהם עשו שם.

קריאה: הלוואי.

ראובן ריבלין: כל מגמתו וכוונתו הן לצמצם.

ראובן ריבלין: זה דווקא סעיף מבורך מאוד, אדוני.

מוחמד ברכה: – – – תבוא הברכה שלך.

ראובן ריבלין: אמרתי, זה הארכה.

ראובן ריבלין: הארכה היא מאוד מצומצמת.

ראובן ריבלין: הארכה היא מצומצמת ומוגבלת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 46 – חוק חיילים משוחררים.

ראובן ריבלין: האם יש הסתייגויות?

ראובן ריבלין: יש הסתייגויות, בבקשה.

חיים אורון: יש.

חיים אורון: אלקטרוני – על ההסתייגות הראשונה.

ראובן ריבלין: יש הסתייגות מרצ – 1.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים בהצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגדה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 64 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 56 נמנעים – אין ההסתייגות מס' 1 של קבוצת לסעיף 46 – חוק חיילים משוחררים, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, נגד – 56, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו עוברים להצביע על הסעיף עצמו, על הסעיף התקציבי עצמו לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 46 – חוק חיילים משוחררים, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסעיף התקציבי חוק חיילים משוחררים, ל-2009, אושר.

ראובן ריבלין: אותו דין אנחנו מבקשים לעשות לגבי 2010.

ראובן ריבלין: יש הסתייגויות?

מוחמד ברכה: לא הצבעת על עמלות של 2010.

ראובן ריבלין: אני הצבעתי על הריבית והעמלות.

מוחמד ברכה: אני שאלתי שאלה וענית על השאלה, וגם לא הצבעת – – –

ראובן ריבלין: הצבענו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אם אתה צודק, נצטרך לחזור הנה.

ראובן ריבלין: חשוב שהצבענו, הם לא טועים.

ראובן ריבלין: אם הם טועים, מישהו ישלם על הטעות הזאת.

ראובן ריבלין: הפנקס פתוח.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוד לא הצבענו – חוק חיילים משוחררים, 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 46 – חוק חיילים משוחררים, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: חוק חיילים משוחררים – התקציב אושר גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 47 – הרזרבה הכללית.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לגבי סעיף זה, ולכן אנחנו נצביע על הצעת התקציב לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת התקציב?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 47 – רזרבה כללית, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שלשנת 2009 אושר סעיף הרזרבה.

ראובן ריבלין: אותה הצבעה מתבקשת גם לגבי 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף הרזרבה, 2010 – סעיף הרזרבה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 47 – רזרבה כללית, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הרזרבה הכללית לשנת 2010, גם היא אושרה על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 48, שגם הוא, חבר הכנסת אורון, ללא שם וללא סכום.

ראובן ריבלין: בכל זאת, מבקשים אנחנו על-ידי הצעת התקציב לאשר אותו.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור הסעיף?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 48, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם סעיף 48 לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: אני מבקש לעשות את אותה פעולה לגבי 2010, ולשאול את חברי הכנסת: מי בעד אישור סעיף תקציב זה ל-2010?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 48, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף תקציב זה אושר גם ל-2010, שהוא סעיף התקציב 48, ללא שם וללא סכום.

ראובן ריבלין: מדוע אנחנו לא מצביעים על סעיף 50?

ראובן ריבלין: כי אין סעיף 50.

ראובן ריבלין: מסעיפים 48–51 נפלו לנו שלושה סעיפים בדרך, ואנחנו לא מצביעים עליהם.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 51 – הדיור הממשלתי.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 51 – הדיור הממשלתי, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף הדיור הממשלתי קיבל את אישור הכנסת ל-2009.

ראובן ריבלין: באותו עניין אנחנו נצביע גם לגבי 2010.

ראובן ריבלין: סעיף הדיור הממשלתי – מי בעד אישור התקציב?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 51 – הדיור הממשלתי, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם לשנת 2010 אושר סעיף תקציב הדיור הממשלתי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 52: משטרה ובתי-סוהר.

ראובן ריבלין: משטרה, אדוני השר אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב של המשטרה ובתי-סוהר לשנת 2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 52 – משטרה ובתי-סוהר, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב המשטרה ובתי-הסוהר אושר ל-2009.

ראובן ריבלין: הוא הדין לגבי 2010.

ראובן ריבלין: גם כאן אני מבקש את אישור הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 52 – משטרה ובתי-סוהר, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם תקציב 2010 של המשטרה ובתי-הסוהר אושר בסעיף 52.

ראובן ריבלין: סעיף 53 – בתי-משפט.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב בתי-המשפט?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 53 – בתי-משפט, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע: 2009 – תקציב בתי-המשפט אושר.

ראובן ריבלין: לגבי 2010, אני שואל את הכנסת:

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב בתי-המשפט ל-2010?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 53 – בתי-משפט, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ל-2010 אושר תקציב בתי-משפט.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 54 – רשויות פיקוח.

ראובן ריבלין: הסעיף לשנת 2009.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור הסעיף על-פי הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 54 – רשויות פיקוח, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: לגבי 2010 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 54 – רשויות פיקוח, לשנת 2010, נתקבל.

קריאה: פואד, הצבעת פעמיים.

ראובן ריבלין: – – – הצבעתו של השר בן-אליעזר, הסעיף אושר.

קריאה: יש פה בעיות – – –

ראובן ריבלין: אושרו התקציבים של רשויות הפיקוח לשנים 2009 ו-2010 – כדי להסיר כל ספק מלב.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף התקציבי הבא.

ראובן ריבלין: אנחנו בסעיף 55 – האוצר.

ראובן ריבלין: לא משרד האוצר אלא אוצר.

ראובן ריבלין: זה שם סעיף התקציב.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור הסעיף התקציבי אוצר לשנת 2009?

ראובן ריבלין: היה פעם אוצר העם היהודי, אבל זה לא זה.

ראובן ריבלין: זה סעיף 55, וכך הוא מוגדר: אוצר.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 55 – אוצר, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע: ל-2009 סעיף אוצר אושר.

ראובן ריבלין: ל-2010 – מי בעד סעיף אוצר?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 55 – אוצר, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם לגבי 2010 אושר סעיף אוצר, שהוא סעיף 55.

ראובן ריבלין: סעיף 56 – – –

מאיר שטרית: עד עמוד 200 – – –

ראובן ריבלין: עד עמוד 200 סעיף 2, אנחנו ממשיכים באותו קצב.

קריאות: לא.

חיים אורון: נציבות שוויון זכויות למוגבלים.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אנחנו נגיע.

ראובן ריבלין: לכן, לא רציתי קודם לעשות את מה שהיה והלכתי שלב-שלב.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על ההסתייגות שלו כשנגיע אליה.

חיים אורון: עכשיו.

ראובן ריבלין: עכשיו מתחילים.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו דנים בסעיף 56: נציבות שוויון הזכויות – כך זה נקרא:

ראובן ריבלין: נציבות שוויון זכויות ולא כתוב "לנכים".

ראובן ריבלין: לסעיף זה יש הסתייגויות של קבוצת מרצ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, האם אדוני מבקש ידנית או אלקטרונית?

חיים אורון: אלקטרונית.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של מרצ לסעיף זה.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 65 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת לסעיף 56 – נציבות שוויון זכויות, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 31 בעד, 50 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, לא נותר לנו אלא לבחון אם יש רוב להצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אני שואל את חברי הכנסת: מי בעד תקציב נציבות שוויון, כהצעת הוועדה – ירים את ידו; מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 56 – נציבות שוויון זכויות, לשנת 2009, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: זה היה ל-2009.

מאיר שטרית: תשאל: מי נמנע?

ראובן ריבלין: אתה רוצה להימנע.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: לא. אוקיי.

ראובן ריבלין: אמרתי והודעתי לחברי הכנסת, שמי שמבקש הצבעה על הימנעות – אנחנו נעשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו אישרנו את תקציב נציבות שוויון לשנת 2009.

ראובן ריבלין: אני שואל את הכנסת: 2010 – מי בעד אישור התקציב של הנציבות לשוויון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב לנציבות שוויון אושר גם לגבי שנת 2010.

ראובן ריבלין: סעיף 57 – הרשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לכן, מי בעד הצעת הוועדה לאשר תקציב ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 57 – רשויות מקומיות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: הרשויות המקומיות – אושר התקציב ל-2009.

קריאה: כמה התקציב?

ראובן ריבלין: התקציב הוא אפס, אבל אפשר יהיה כמובן לעשות העברות תקציביות אליו.

ראובן ריבלין: לא לזלזל בעניין זה, שכן כל הדיונים שנערכו היום תלויים אחר כך באפשרות שיהיה סעיף תקציבי, כי אחרת אנחנו בבעיות.

ראובן ריבלין: אנחנו מאשרים את הסעיף התקציבי ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 57 – רשויות מקומיות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף זה אושר גם לשנת 2010, אף שהוא סעיף שאין בו עדיין סכום.

ג'מאל זחאלקה: מי המציא את האפס, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: את האפס המציא מישהו שהיה גאון.

ראובן ריבלין: אבל זה לא אפס.

ראובן ריבלין: הסביר השר ארדן שזה כמו לפתוח חשבון בנק – – –

ג'מאל זחאלקה: עדיין זה אפס.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: הבנו את מחאתך.

ראובן ריבלין: אבל, אל תפריע לי בזמן הצבעה כי אני עלול להתבלבל.

ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה יודע מי המציא את האפס.

ראובן ריבלין: סעיף 58 – תאגידים עירוניים למים.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב של תאגידים אלה ל-2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 58 – תאגידים עירוניים למים, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: 2009 – אושר התקציב לתאגידי מים.

ראובן ריבלין: גם ל-2010 דרושה הסכמתכם.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: נא להרים את היד, חברי הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 58 – תאגידים עירוניים למים, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם לגבי 2010, תאגידי המים, אושר תקציבם.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 59 – ללא שם וללא סכום, ובכל זאת מבקשים מאתנו להצביע בעדו.

ראובן ריבלין: מי בעדו, כהצעת הוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 59, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 59 לשנת 2010: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 59, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 59 ל-2010, ללא שם וללא תקציב, אושר גם הוא.

ראובן ריבלין: השר סער, אנחנו עוברים לתקציב משרד החינוך.

ראובן ריבלין: אה, זה תקציב חינוך.

גדעון סער: – – – תקציב נוסף על זה שאישרנו קודם, אני – – –

ראובן ריבלין: זה כמו תקציב "אוצר".

ראובן ריבלין: יש תקציב "חינוך".

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת בר-און, אתה רוצה הפסקה?

ראובן ריבלין: אתה רוצה?

רוני בר-און: כן.

ראובן ריבלין: אני לא מאשר את ההפסקה.

רוני בר-און: חצי שעה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, נכון?

ראובן ריבלין: אתה ביקשת ממני, נכון?

ראובן ריבלין: לא מאשר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, סעיף חינוך.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד, כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: זה ל-2009.

ראובן ריבלין: מי נגד – 2009?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 60 – חינוך, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף חינוך, לשנת 2009, אושר על-ידי מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: 2010, יש הסתייגות?

רוני בר-און: – – – שר החינוך, אתה לא יכול להתנגד – – –

ראובן ריבלין: השר בר-און, לא להפריע בזמן הצבעה.

ראובן ריבלין: אני מדבר עם חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: תוכנית פיתוח בחינוך.

ראובן ריבלין: לשנת 2010 – יש הסתייגות של קבוצת מרצ: תוכנית פיתוח חינוך.

ראובן ריבלין: לכל המבקש להסתכל עליה, היא נמצאת בעמוד 209.

ראובן ריבלין: עכשיו אני שואל: אלקטרוני?

קריאה: אלקטרוני.

ראובן ריבלין: אלקטרוני, ברצון.

ראובן ריבלין: אני שואל את חברי הכנסת: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נגדה?

ראובן ריבלין: נא להצביע בעד או נגד ההסתייגות.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 66 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת מרצ לסעיף 60 – חינוך, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 51 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, לגבי 2010, אני שואל: מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה ל-2010, סעיף חינוך?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 60 – חינוך, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב חינוך אושר לשנת 2010, והוא סעיף 60.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 67 שהוא תקציב סגן השר, שהוא כולו השר, ליצמן – תקציב משרד הבריאות.

ראובן ריבלין: מי בעד תקציב משרד הבריאות לשנת 2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 67 – משרד הבריאות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: תקציב משרד הבריאות ל-2009 אושר.

אלי אפללו: נמנע.

ראובן ריבלין: אתה נמנע.

ראובן ריבלין: סליחה, עדיין לא אישרתי.

ראובן ריבלין: מי בעד ראיתי, מי נגד ראיתי; מי נמנע?

אלי אפללו: אני.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בהצבעת רוב חברי הכנסת ובמיעוט מתנגדים, ונמנע אחד, חבר הכנסת אפללו – אני קובע שהתקציב לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: הוא הדין לגבי 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב משרד הבריאות ל-2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

אלי אפללו: אני.

אלי אפללו: סעיף 67 – משרד הבריאות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שבהימנעות אחת – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – אפללו – – – זו הפרת הסכם לאופוזיציה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, במקום לשאול כל כך הרבה שאלות, אני מרשה לו, ואני חוסך לך זמן.

ראובן ריבלין: חוסך לך זמן.

ג'מאל זחאלקה: זה בניגוד לסיכומים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, לא להפריע לי בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, תקציב משרד הבריאות לשנת 2010 אושר.

ראובן ריבלין: סעיף 68 – רשות האוכלוסין, ההגירה.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב לשנת 2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 68 – רשות האוכלוסין, ההגירה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שתקציב רשות האוכלוסין, ההגירה, אושר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: ל-2010 – אישור אותו תקציב לאותה רשות הגירה.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 68 – רשות האוכלוסין, ההגירה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: רשות האוכלוסין, גם תקציבה ל-2010 אושר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, לא להפריע לי בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 70 שהוא סעיף שיכון, עמוד 214.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה לסעיף 70 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 70 – שיכון, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף שיכון לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: עכשיו נעבור לשנת 2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב שיכון ל-2010 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 70 – שיכון, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף שיכון לשנת 2010 אושר.

ראובן ריבלין: סעיף 72 – ללא שם וללא סכום: מי בעד אישור הסעיף התקציבי הזה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 72, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסעיף אושר לשנת 2009.

ראובן ריבלין: לגבי 2010, אישור אותו סעיף תקציבי: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 72, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם לשנת 2010 אושר סעיף 72 להצעת התקציב.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 73 – מפעלי מים.

ראובן ריבלין: התקציב לשנת 2009: מי בעד, כהצעת הוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 73 – מפעלי מים, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 73 לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: לגבי 2010 בסעיף מפעלי מים, יש הסתייגות של חבר הכנסת שנושאה סיוע לעיר שדרות בנושא זה.

ראובן ריבלין: אתה מוריד?

מאיר שטרית: הצבעה שמית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, או להוריד או שמית.

ראובן ריבלין: הצבעה שמית, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני המזכיר, נא לבצע את ההצבעה השמית האחרונה להערב.

קריאה: לא, יש עוד אחת.

ראובן ריבלין: בבקשה לבצע את ההצבעה השמית.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רוחמה אברהם-בלילא – בעד עפו אגבאריה – אינו נוכח רחל אדטו – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אורי אורבך – נגד חיים אורון – בעד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – אינו נוכח דניאל אילון – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח דליה איציק – בעד – אינו נוכח אריה אלדד – בעד טלב אלסאנע – בעד זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – בעד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זאב בוים – בעד אריה ביבי – אינו נוכח זאב בילסקי – בעד בנימין בן-אליעזר – נגד מיכאל בן-ארי – אינו נוכח דניאל בן-סימון – נגד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – אינו נוכח אהוד ברק – נגד אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד אברהם דיכטר – בעד דני דנון – אינו נוכח ניצן הורוביץ – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח דניאל הרשקוביץ – נגד מגלי והבה – בעד מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – נגד נסים זאב – נגד אורית זוארץ – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד רוברט טיבייב – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה יעלון – נגד אליהו ישי – נגד איתן כבל – בעד אמנון כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח יעקב כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – בעד לימור לבנת – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד עוזי לנדאו – נגד סופה לנדבר – נגד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שלמה מולה – בעד שאול מופז – אינו נוכח משה מטלון – נגד אברהם מיכאלי – נגד אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – אינו נוכח סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – נגד דן מרידור – נגד משולם נהרי – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת לאה נס – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת גדעון סער – נגד גדעון עזרא – אינו נוכח חמד עמאר – נגד ציון פיניאן – נגד אופיר פינס-פז –

איל ינון: אינו נוכח יוסי פלד – נגד יוחנן פלסנר – אינו נוכח – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – אינה נוכחת איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד דוד רותם – אינו נוכח ראובן ריבלין – נגד כרמל שאמה – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – אינה נוכחת שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – אינו נוכח רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת.

איל ינון: עפו אגבאריה – אינו נוכח אריאל אטיאס – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח אריה ביבי – אינו נוכח מיכאל בן-ארי – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח דני דנון – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – אינו נוכח רוברט טיבייב – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת יצחק כהן – אינו נוכח משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח לימור לבנת – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד אורי מקלב – נגד אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – בעד גדעון עזרא – בעד אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוחנן פלסנר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח פניה קירשנבאום – נגד דוד רותם – נגד נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח יוליה שמאלוב-ברקוביץ – אינה נוכחת עתניאל שנלר – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, מי מחברי הכנסת הנמצא באולם לא הצביע?

ראובן ריבלין: השר כץ הצביע?

ראובן ריבלין: השר כץ לא הצביע.

ראובן ריבלין: אתה בעד או נגד?

ישראל כץ: נגד.

ראובן ריבלין: השר נגד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , אתה הצבעת?

יואל חסון: כן.

ראובן ריבלין: הצבעת.

ראובן ריבלין: יש מישהו פה שלא הצביע?

ראובן ריבלין: נא להעביר אלי את התוצאות ולצלצל.

ראובן ריבלין: בעוד שלוש דקות ממשיכים בהצבעות.

ראובן ריבלין: להביא את האנשים – אני מזהיר את כל הנוגעים בדבר.

ראובן ריבלין: יוליה הגיעה, אבל תם המועד.

ראובן ריבלין: להלן תוצאות ההצבעה על ההסתייגות של חבר הכנסת : בעד – 30, נגד – 58, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לסיוע מיוחד למפעלי מים לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עוד דקה אני חוזר להצבעות, ואני מבקש מכל חברי הכנסת לשבת במקומותיהם.

ראובן ריבלין: כל השרים וחברי הכנסת, יכול להיות שההצבעה הראשונה היא אלקטרונית, לכן צריך לשבת במקום.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זה בטוח, אבל רצוי שהוא ישב.

ראובן ריבלין: זר לא ישב – זה בטוח.

ראובן ריבלין: אבל, שהוא ישב.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, תמיד לפי נקבה בספירה.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: יש המקפידים לפי הסעיף.

ראובן ריבלין: אתה אומר "סעיף תקציבי מספר".

ראובן ריבלין: זה לא אקדמיה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: כי זה סעיף.

ראובן ריבלין: אם אני סופר "אחת, שתיים, שלוש".

ראובן ריבלין: אבל, אם אתה אומר "סעיף תקציבי", אתה חייב לומר את זה בזכר בוודאי ובוודאי.

ראובן ריבלין: אבא שלי היה באקדמיה ללשון העברית, ולמדתי.

ראובן ריבלין: פעם היה ועד הלשון, והוא היה גם בוועד הלשון וגם באקדמיה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, השרים, נא לשבת במקומותיכם.

ראובן ריבלין: ההסתייגות של חבר הכנסת לא נתקבלה, ולסעיף זה אין עוד הסתייגויות, נכון?

ראובן ריבלין: הסתייגות לסעיף מפעלי מים.

מאיר שטרית: הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: כרגע, אני במפעלי מים לשנת 2010.

ראובן ריבלין: האם לעניין זה יש עוד הסתייגות?

מאיר שטרית: הצבעה אלקטרונית אחת.

מאיר שטרית: קבוצת מרצ – תוכנית צפון ודרום, הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: ההצבעה הראשונה תהיה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מצביעים על הסתייגות מרצ בעמוד 224 בעניין מפעלי מים, לשנת 2010, בנושא תוכנית צפון ודרום.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי השרים, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית – מי בעד ההסתייגות ומי נגדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 67 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 73 – מפעלי מים (תוכנית צפון ודרום), לשנת 2010, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 בעד, 48 נגד, ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים ועוברים – – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אנחנו מסירים את ההסתייגויות עד הסוף.

ראובן ריבלין: האופוזיציה מודיעה שהיא מסירה את כל ההסתייגויות עד הסוף, ולכן אנחנו נצביע בזה אחר זה על כל סעיפי התקציב, בבת-אחת.

מאיר שטרית: לא בבת-אחת.

מאיר שטרית: נצביע סעיף-סעיף.

מאיר שטרית: אדוני, סעיף-סעיף.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: קודם כול, נצביע על מפעלי מים, כי היו הסתייגויות שנפלו, ולכן אני שואל את הכנסת:

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב 2010 למפעלי מים?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: סעיף 73 – מפעלי מים, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר שטרית: אדוני, 2009 קודם.

ראובן ריבלין: 2009 הצבענו כבר.

ראובן ריבלין: הצבענו, הצבענו.

ראובן ריבלין: עכשיו הצבענו על 2010.

ראובן ריבלין: אני קובע שהכנסת אישרה את התקציב ל-2010.

ראובן ריבלין: ההסתייגויות היו – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי, אבל אמר – בשביל זה אני שואל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אדוני עומד על הסתייגותו – – –

דב חנין: נכון.

ראובן ריבלין: באחד השלבים, אז אנחנו נעשה את זה שלב-שלב.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, יש הודעה גורפת של חבר הכנסת הנכבד, השר לשעבר מאיר שטרית, הקובעת שההסתייגויות הוסרו, אבל יש הסתייגות אחת בדרך שעדיין לא הוסרה, ולכן אנחנו נמשיך לאשר את התקציבים.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף תקציבי מס' 76 – תעשייה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגות.

ראובן ריבלין: מי בעד התקציב ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 76 – תעשייה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: התקציב ל-2009 לפיתוח תעשייה אושר.

ראובן ריבלין: אותו תקציב מתבקש להיות מאושר ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 76 – תעשייה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: פיתוח תעשייה אושר גם ל- 2010, על-פי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים הלאה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 78 – תיירות.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב לסעיף 78 ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 78 – פיתוח תיירות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר ל-2009.

ראובן ריבלין: ל-2010 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 78 – פיתוח תיירות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם ל-2010 סעיף 78 אושר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 79 – פיתוח התחבורה.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הסתייגויות, מי בעד אישור התקציב ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 79 – פיתוח התחבורה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: הסעיף אושר ל-2009.

ראובן ריבלין: סעיף 79 – פיתוח התחבורה, ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 79 – פיתוח התחבורה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם ל-2010 אושר סעיף 79, פיתוח התחבורה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לאישור סעיף 80, שהוא סעיף ללא – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – האופוזיציה, להצביע בעד האפס, שזה הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה על הערתך.

דב חנין: ההסתייגות – – –

ראובן ריבלין: יש לך הסתייגות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אני לא שומע.

ראובן ריבלין: יש לך הסתייגות לסעיף זה?

דב חנין: היתה הסתייגות לסעיף 79, לשנת 2010.

ראובן ריבלין: אין הסתייגות לסעיף הזה.

ראובן ריבלין: סעיף 80 – מי בעד אישור תקציב ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 80, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 80 אושר לשנת הכספים 2009.

ראובן ריבלין: לשנת הכספים 2010 – מי בעד סעיף 80?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 80, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם ל-2010 אושר סעיף 80.

אילן גילאון: רגע, רגע.

אילן גילאון: אפשר לשאול שאלה?

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין ביקש, ואני לא שמתי לב.

ראובן ריבלין: רבותי, אני חוזר לעמוד 232.

ראובן ריבלין: אין שום חוכמות פה, אנחנו ממהרים כולנו.

ראובן ריבלין: עם זה, הסדר צריך להתקיים ולהימשך.

ראובן ריבלין: אני חוזר לעמוד 232, המדבר על סעיף פיתוח התחבורה לשנת 2010, ושם יש הסתייגות של חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: לכן, האישור לא יכול היה להתקבל, קיימת עדיין הסתייגות שלא הצבענו עליה.

ראובן ריבלין: הוא מכוון לסעיף ההסתייגות של קבוצת סביבתי-חברתי.

ראובן ריבלין: אלקטרוני, כן?

דב חנין: אלקטרוני.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת חנין לסעיף תקציבי פיתוח התחבורה?

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 68 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סביבתי-חברתי לסעיף 79 – פיתוח התחבורה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 26 בעד, 52 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת חנין לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, אני חוזר כרגע על ההצבעה של סעיף פיתוח התחבורה ל-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור?

ראובן ריבלין: מי נגד אישור?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 79 – פיתוח התחבורה, לשנת 2010, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם לאחר ההסתייגות שלא נתקבלה, אושר תקציב פיתוח תחבורה, שהוא סעיף 79, על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: כל שאר הדברים שהצבענו עליהם שרירים וקיימים.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף 81.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: חוזרים ומופיעים הסעיפים האלה ללא שם וללא כתובת – כמו הסעיף האלמוני – למה כמה פעמים?

אילן גילאון: מה זה, זה סעיפים של קופת רבי מאיר בעל הנס?

אילן גילאון: מה זה הסעיפים האלה, למה הם משמשים, אדוני?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אף שאינני שר האוצר, מידיעותי כחבר ועדת הכספים בתקופות רבות אני יכול לומר לך.

ראובן ריבלין: יש סעיף תקציבי שקיים כבר מזה שנים.

ראובן ריבלין: אם לא יאשרו אותו היום הוא ייעלם מהתקציב ואז הוא לא יהיה יותר בבסיס התקציב.

ראובן ריבלין: הממשלה, לשנה זו, לא רוצה לקבוע סכום לגביו, אבל בהחלט, אם יהיה צורך, הסעיף התקציבי יאפשר העברה לאותו סעיף, שאם הוא לא יהיה קיים, לא יהיה אפשר להעביר את הכסף שאליו הוא מיועד.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: מהו הסעיף, חברי ועדת הכספים בוודאי נתנו את דעתם, ואני בטוח שאם יושב-ראש הוועדה הביא לאישורה של הכנסת את הסעיף הזה, הוא יודע על מה מדובר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי, חבר הכנסת גילאון, שחבר הכנסת חיים אורון היה מגיש הסתייגות אם הוא לא היה רוצה את הסעיף.

אחמד טיבי: למה להביך את גפני?

אחמד טיבי: למה להביך אותו?

קריאות: – – –

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה, מולה, שאני אשאל אותך על כל מה שהולך בסוכנות?

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שתוכל לענות לי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אמרתי לחבר הכנסת – – –

קריאות: – – –

אילן גילאון: אני מוריד את ההסתייגות הזאת.

ראובן ריבלין: אין הסתייגות, חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: היה אפשר לבוא.

ראובן ריבלין: למשל, בתקציב הקודם שהגיש השר בר-און, אני – בשם חברי בליכוד – הגשתי הסתייגויות על עניין זה.

ראובן ריבלין: אמרתי שאני לא רוצה שיהיה התקציב הזה קיים עוד.

ראובן ריבלין: אני הייתי בטוח שאני יודע?

ראובן ריבלין: לא הייתי בטוח.

אילן גילאון: – – – מאוים על-ידי גורמים בימין – – –

ראובן ריבלין: עד כאן, תם הדיון ביני לבין גילאון.

ראובן ריבלין: זה היה "הכה את המומחה".

ראובן ריבלין: אינני מומחה וגם לא הכית אותי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: סעיף 81 ל- 2009: מי בעד אישור התקציב לסעיף 81 ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 81, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב אושר ל-2009.

ראובן ריבלין: אותו סעיף 81, ל-2010: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 81, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ל-2010 אושר הסעיף התקציבי הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 83 – הוצאות פיתוח אחרות.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור התקציב ל-2009 – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 83 – הוצאות פיתוח אחרות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שהתקציב אושר ל-2009.

ראובן ריבלין: סעיף הוצאות פיתוח אחרות לשנת 2010:

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: סעיף 83 – הוצאות פיתוח אחרות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ל-2010 אושר תקציב זה, סעיף 83, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 84, שהוא סעיף תשלום חובות.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב תשלום חובות ל-2009, כהצעת הוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 84 – תשלום חובות, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע ש-2009 – תשלום חובות אושר.

ראובן ריבלין: ל-2010, תשלום חובות: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: סעיף 84 – תשלום חובות, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ל-2010 אושר התקציב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אם יש לך שאלות – – –

מוחמד ברכה: כמה הסכום?

ראובן ריבלין: זה מה שכתוב.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

מוחמד ברכה: השאלה היא שלי.

ראובן ריבלין: כן, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: מה הסכום?

ראובן ריבלין: 76 מיליון – – –

קריאות: מיליארד.

ראובן ריבלין: אה, זה באלפים, אתה צודק.

ראובן ריבלין: 76 מיליארד.

מוחמד ברכה: שהצופים בבית ידעו על מה מדובר.

ראובן ריבלין: אני אחרי 3,000 כבר לא יודע לספור.

ראובן ריבלין: זה 76,760 אלפים.

ראובן ריבלין: אתם תעשו את החשבון.

מוחמד ברכה: בשפת העם, 77 מיליארד – – –

ראובן ריבלין: שפת העם, 77 מיליארד.

ראובן ריבלין: מרובים חובות מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: סעיף תקציבי 85 ללא סכום וללא שם – מי בעד אישורו ל-2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 85, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אושר סעיף זה ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור סעיף זה ל-2010?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 85, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 85 אושר תקציבית גם לשנת 2010.

ראובן ריבלין: סעיף 89 – מפעלי משרד ראש הממשלה, לשנת 2009: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 89 – מפעלי משרד ראש הממשלה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע כי סעיף זה ל-2009 מאושר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שנפלה טעות.

חיים אורון: בדף המסכם אין סעיף 89.

חיים אורון: אולי שר האוצר יסביר לנו למה פה יש ופה אין.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא יודע.

חיים אורון: אולי סגן שר האוצר יודע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אתה נחשב בתור בן-אדם – זה התיקונים, אתה צודק.

חיים אורון: לא, לא, לא, זה התקציב שהוגש, ופה זה נגמר ב-84.

רוני בר-און: אם הוא יגיד את התשובה, אנחנו מצביעים בעד תקציב המדינה, ויש תשובה.

ראובן ריבלין: ואני אתן לך את התשובה.

רוני בר-און: אתה לא, אתה יודע.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה להיות בטוח עם הייעוץ המשפטי של הוועדה.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: כפי ששר האוצר לשעבר יודע, בתקציב המדינה, הצעה לשנות התקציב, בעמוד 26, כאשר אנחנו מדברים על הצעת תקציב המפעלים העסקיים לשנת הכספים 2009 ו-2010, אנחנו רואים פה את הסעיף התקציבי הזה ולכן הוא לא הופיע אצלו בסיכום, כי בסיכום נמצא זה.

רוני בר-און: זו לא התשובה.

חיים אורון: זו לא התשובה.

חיים אורון: זה לא חלק מתקציב המדינה.

ראובן ריבלין: זה תקציב המדינה אצלך, אבל פה אנחנו מבקשים לאשר את התקציב כפי שהוועדה הביאה בפנינו.

חיים אורון: זה לא נכון, זה לא סעיף תקציבי.

ראובן ריבלין: בטח שזה סעיף תקציבי, במאה אחוז.

ראובן ריבלין: סעיף 89 ל-2009 אישרנו.

ראובן ריבלין: סעיף 89 ל-2010 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 89 – מפעלי משרד ראש הממשלה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם ל-2010 אושר סעיף 89 – התקציב למפעלי משרד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 91 – סעיף ללא שם וללא סכום.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור סעיף 91?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 91, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 91 לשנת 2009 אושר.

ראובן ריבלין: סעיף 91 לגבי שנת 2010 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 91, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: גם סעיף 91 אושר לשנת התקציב 2010.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים, כהצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע של-2009 אושר סעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים.

ראובן ריבלין: השרים הנכבדים, אתם מפריעים לאנשים בכירים באופוזיציה להתרכז בהצבעה.

ראובן ריבלין: יש לנו שם אכסדרה, כל מי שרוצה יכול לשבת, הכיסאות די נוחים.

ראובן ריבלין: סעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים, לשנת 2010, כהצעת הוועדה: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שבתי-חולים ממשלתיים, סעיף 94, אושר גם ל-2010.

ראובן ריבלין: סעיף 95 – נמל חדרה, לפי הצעת הוועדה: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 95 – נמל חדרה, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 95 – נמל חדרה, ל-2009, אושר.

ראובן ריבלין: אותו סעיף ל-2010 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 95 – נמל חדרה, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: סעיף 95 – נמל חדרה, אושר גם לגבי 2010.

ראובן ריבלין: סעיף 96 – הוצאות בנק הדואר, ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור הוצאות בנק הדואר, לשנת 2009?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 96 – הוצאות בנק הדואר, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אושר תקציב הוצאות בנק הדואר ל-2009.

ראובן ריבלין: לבנק הדואר דרוש תקציב גם ב-2010.

ראובן ריבלין: מי בעד אישור תקציב ל-2010?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 96 – הוצאות בנק הדואר, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: בנק הדואר זכה באישורה של הכנסת גם ל-2010.

ראובן ריבלין: אנחנו מגיעים לסעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי ישראל; ל-2009.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: התקציב של הוצאות מינהל מקרקעי ישראל – – –

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, גם זה סעיף תקציבי?

חיים אורון: זה לא סעיף תקציבי.

חיים אורון: אתה כל הזמן חוזר ואומר "סעיף תקציבי".

חיים אורון: אלה לא סעיפים תקציביים.

חיים אורון: מינהל מקרקעי ישראל הוא לא סעיף תקציבי.

אחמד טיבי: בואו נתחיל הכול מן ההתחלה.

ראובן ריבלין: קודם כול, בהצעה של ועדת הכספים כתוב "סעיף תקציבי".

אלי אפללו: זה לא תקציבי.

משולם נהרי: – – –

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד לשר במשרד האוצר לשעבר, נהרי, נדמה לי שבנק הדואר הוא נותן לתקציב ולא לוקח מהתקציב.

חיים אורון: אותו דבר המינהל.

ראובן ריבלין: אני יודע, ובכל זאת זה מופיע בהצעת התקציב, והסעיף התקציבי, לפי הדברים שלך, הוא לא הביטוי שמשתמש בו יושב-ראש ועדת הכספים שהוא מביא לנו את ההצעה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ל-2010 – הצבעה אלקטרונית.

חיים אורון: הצעת התקציב היחידה היא זו, ולכן אתה מצביע על זה ולא רואה הסתייגויות.

חיים אורון: אתה מצביע על זה, ופה לא 89 ולא 94.

חיים אורון: הם מופיעים במקום אחר – – –

ראובן ריבלין: תודה על הערתו של חבר הכנסת חיים אורון, שאני מחשיב את דעתו מאוד.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, כדי שלא תיפול רוחכם ולא תיכנסו לבהלה, אנחנו כאן בכנסת מאשרים את החוברת שהונחה על שולחן הכנסת ולא ביטויים כלשהם שאולי שגורים בפי האנשים המומחים.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על ההצעה שהוגשה לנו על-ידי ועדת הכספים, והיא הונחה על שולחן הכנסת, ואני מצביע אותה דף אחרי דף, והיא מוצבעת כחוק ומאושרת כחוק.

ראובן ריבלין: אם תהיה למישהו טענה כלשהי בעתיד, אני בטוח שהוא ימצא את הדרכים על מנת לבוא ולראות אם צדקנו או טעינו.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו מצביעים על הצעת התקציב כפי שהיא מובאת בפנינו על שולחן הכנסת, ואין בלתה.

ראובן ריבלין: ובכן, הוצאות מינהל מקרקעי ישראל, סעיף 98 ברשימת גפני, לא קכל ולא בשום רשימה מוזיקלית.

ראובן ריבלין: סעיף 98 ברשימת גפני ל-2009 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: לגבי 2010, אנחנו מתבקשים להצביע הצבעה אלקטרונית.

דן מרידור: 2009 אושר.

ראובן ריבלין: כן, 2009 אושר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לסגן ראש הממשלה, השר דן מרידור.

ראובן ריבלין: הוצאות מינהל מקרקעי ישראל ל-2009 אושרו.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים ל-2010, על מנת לאשר, אם בכלל, את הוצאות מינהל מקרקעי ישראל.

ראובן ריבלין: אנחנו נבחן את התוצאה במבחן אלקטרוני, שכן ביקשנו הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: נא להצביע, חברי הכנסת, מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 69 בעד סעיף 98 – 56 נגד – 32 נמנעים – אין סעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 56 בעד, 32 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת הוועדה לשנת 2010 – מינהל מקרקעי ישראל, סעיף 98 ברשימת גפני, אושרה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף האחרון.

ראובן ריבלין: עדיין לא נסתיימה המלאכה כי יש לנו את הצעת החוק, החלק המילולי.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על סעיף 99, שהוא סעיף ללא שם וללא סכום, ובכל זאת אנחנו מתבקשים לאשר.

ראובן ריבלין: כל מי שלא רוצה ומתנגד לסעיף הזה, בוודאי יצביע נגד.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 99, לשנת 2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: אף-על-פי שלא מעטים מצביעים נגד, אני בטוח שהרוב הוא בעד, ולכן אני מאשר את סעיף 99 כהצעת הוועדה, כפי שהוגשה ל-2009 על-ידי יושב-ראש הוועדה.

יואל חסון: זה מאה ימים, אפס הישגים.

ראובן ריבלין: אל תפריע.

ראובן ריבלין: מותר להפריע רק אם יש הסתייגות.

ראובן ריבלין: ל-2010 – מי בעד הצעת הוועדה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיף 99, לשנת 2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני קובע שהוועדה זכתה ברוב קולות חברי הכנסת לגבי אישור סעיף 99 לשנת הכספים 2010.

ראובן ריבלין: רבותי, תמו ההסתייגויות בחלק זה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו מצווים לאשר את הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010 – הצד המילולי שבו.

ראובן ריבלין: כי פה היה עד עכשיו הצד הכספי שבו.

ראובן ריבלין: יש לכך הסתייגויות.

מאיר שטרית: אני מוריד את ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

ראובן ריבלין: הואיל וכל ההסתייגויות הוסרו ואין מי שאומר שהדבר הוא לא כך, אנחנו נצביע על כל הצעת החוק כמקשה אחת בקריאה שנייה, ואחרי זה בקריאה שלישית על כולם.

ראובן ריבלין: כדי שלא תהיה אי-הבנה וכדי שהפרוטוקול יבין את מה שאני אומר, ההצעה הזאת היא חלק מהתקציב.

ראובן ריבלין: אנחנו קוראים אותה בקריאה שנייה ומאשרים.

ראובן ריבלין: בקריאה שלישית אנחנו מאשרים את הכול, התקציב כולל הדבר הזה, שכן ברגע שאישרנו אותו בקריאה שנייה אנחנו מצרפים אותו גם לתקציב.

מיכאל איתן: מה זה "הדבר הזה"?

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים לאשר את סעיפים 8-1 בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: קריאה שלישית תהיה לגבי הצד הכספי והצד המילולי גם יחד.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר איתן על הערתו שהיתה חשובה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, סעיפים 8-1, קריאה שנייה – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: סעיפים 8-1 נתקבלו.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 8-1 להצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, התשס"ט–2009, אושרו על-ידי מליאת הכנסת בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: עכשיו אישרנו בקריאה שנייה את כל התקציב על כל צדדיו, המילולי והמספרי.

ראובן ריבלין: לפני שאני שואל את יושב-ראש ועדת הכספים אם הוא מסכים שאצביע בקריאה שלישית על תקציב המדינה, אני מבקש לשמוע את חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, לפי סעיף 36, לראות בהצבעה על חוק התקציב כאי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אתה מבקש לראות בו אמון, להצביע עכשיו.

ראובן ריבלין: המועמדת פה, היא בוודאי תיתן את המכתב.

ראובן ריבלין: בדרך כלל, אם אתה קורא את הסעיף טוב, אתה צריך הסכמה.

ציפי לבני: אני מסכימה.

ציפי לבני: אני מוכנה לתת מכתב.

ראובן ריבלין: היא נותנת לי את ההסכמה.

ראובן ריבלין: אני קיבלתי אותה בכתב.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, אתה מבקש להצביע – – –

חיים אורון: יש כמה מועמדים כאן.

אחמד טיבי: יש כמה מועמדים.

ראובן ריבלין: חברים, אי-אפשר לבלבל אותי, אפילו אם אני מתבלבל בשנייה הראשונה.

ראובן ריבלין: מי שביקש לראות בזה הצבעת אי-אמון זאת סיעה, שהיא נכבדה בכנסת, וחבר הכנסת מאיר שטרית, בשם סיעת קדימה, ביקש להביע אי-אמון באמצעות ההצעה הזאת.

ראובן ריבלין: כל סיעה רשאית.

ראובן ריבלין: אם ירצה חבר הכנסת אחמד טיבי גם, הוא ודאי יגיש לי מועמד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה יגיש לי מועמד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה יגיש לי מועמד.

ראובן ריבלין: אני אראה כמועמד נכבד מאוד את חבר הכנסת אורון, כאשר הוא יגיש לי את השם שלו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כצל'ה גם הוא יגיש.

ראובן ריבלין: כרגע עומדת בפני בקשה אחת, של מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: המועמדת מטעמו הביעה את הסכמתה ושולחת לי מכתב, ובזה נגמר העניין והכול יפה ונפלא.

ראובן ריבלין: עכשיו אני שואל, אדוני ראש הממשלה – – –

רוני בר-און: אם אין 61, הממשלה נופלת.

ראובן ריבלין: אני יודע, אנחנו מביאים זאת בחשבון.

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה, ביקשה סיעה לראות בהצבעה אי-אמון.

ראובן ריבלין: יש לכך שתי השלכות.

ראובן ריבלין: אם אתה לא תבקש ממני להצביע אמון עכשיו, נצטרך לדחות זאת ליום שני הבא.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, אנחנו רק מזהירים, שאם ההצבעה על החוק נופלת, גם הממשלה נופלת, גם אם אין 61.

ראובן ריבלין: בזוכרך את אשר אירע, כמובן, לממשלות אחרות, אתה לוקח את הסיכון על עצמך?

בנימין נתניהו: הצבעה עכשיו.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

מאיר שטרית: הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: בוודאי אלקטרונית.

ראובן ריבלין: אני צריך לדעת מי הצביע בעד ומי נגד.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הגענו לרגע דרמטי.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: אתה רוצה משהו?

ראובן ריבלין: בבקשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: אני עוד לא מצביע.

אחמד טיבי: מה תעשה מפלגת העבודה אם זה לא יעבור?

ראובן ריבלין: לא הבנתי.

ראובן ריבלין: אני מודה שאני קצת עייף.

ראובן ריבלין: לך לשם.

ראובן ריבלין: אני רואה שהמצב-רוח אוחז בחברי הכנסת, והם רואים בזה שעת התרוממות הומור.

ראובן ריבלין: להפסיק לצעוק, כל אחד פה.

ראובן ריבלין: מה אתם חושבים שזה?

ראובן ריבלין: קיבלתי בקשה.

ראובן ריבלין: לא להעיר הערות עוד.

ראובן ריבלין: אני כרגע עומד בבקשתו של חבר הכנסת מאיר שטרית, ואני אמלא אחריה בדקדוקים.

ראובן ריבלין: אתה ביקשת אי-אמון, ראש הממשלה מבקש אמון.

ראובן ריבלין: אני צריך עוד לשאול אם בכלל להצביע.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה עוד לא נתן לי רשות.

ראובן ריבלין: אתה הזדרזת.

ראובן ריבלין: אני יודע את עבודתי.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: קיבלתי את בקשת קדימה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, רצית משהו?

אחמד טיבי: ויתרתי.

ראובן ריבלין: האם למישהו יש עוד מה לומר?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברים, התרוממות נפש כזאת או אחרת, מסיבות כאלה או אחרות, היא רצויה לפעמים, אבל לא במידה מוגזמת.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, להצביע בקריאה שלישית?

משה גפני: כן, אדוני.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: יש לנו פה הצבעה, ויכולה ליפול איזו טעות אצל החברים על מה מצביעים, האם מצביעים על התקציב או מצביעים אי-אמון.

ראובן ריבלין: לכן אני מודיע לכם, שלא נקיים שתי הצבעות, אלא נקיים הצבעה אחת.

ראובן ריבלין: ההצבעה האחת היא על החוק ועל הצעת האי-אמון גם יחד.

ראובן ריבלין: מי שמצביע בעד – מצביע בעד הצעת החוק ונגד האי-אמון.

ראובן ריבלין: מי שמצביע נגד – מצביע נגד החוק ובעד האי-אמון.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על תקציב המדינה.

ראובן ריבלין: כל המצביע בעד – מצביע בעד תקציב המדינה, שהיא גם דחיית הדרישה לאי-אמון.

מוחמד ברכה: לא נכון.

ראובן ריבלין: האמן לי.

ראובן ריבלין: אם אני טועה, לכו לבג"ץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני מכבד אותך.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: למה שרק אתה תתבלט?

ראובן ריבלין: אסור לתת לחבר הכנסת ברכה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני לא שומע אותך.

מוחמד ברכה: אתה תשמע אותי.

מוחמד ברכה: היות שראש הממשלה ביקש לראות בהצבעה אמון, אז זו לא הצבעה על אי-אמון.

ראובן ריבלין: זה לא אמון.

ראובן ריבלין: הוא רואה בזה לא הצבעת אמון, אלא הוא מבקש להצביע עכשיו.

ראובן ריבלין: זה תיקון בר-און-סער לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: כדי להסיר כל ספק, ראש הממשלה לא רוצה לראות בזה אמון, כי הוא כבר קיבל את אמון הכנסת.

ראובן ריבלין: מה שהוא מבקש – להצביע מייד.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הוא לא מפחד מהצבעת האי-אמון.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק, מספיק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: אני חוזר להצבעה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הואיל ומדובר פה בדיני ממשלה – הצבעה אלקטרונית.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת החוק?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 70 בעד החוק – 58 נגד – 36 נמנעים – אין חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, התשס"ט–2009, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד הצעת החוק – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: מה זה, רבותי?

ראובן ריבלין: עוד לא הודעתי על תוצאות ההצבעה.

ראובן ריבלין: מה ההשתוללות הזאת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אוי לי היה, אם היו מפריעים לך כמו שאתה מפריע לי.

אחמד טיבי: יום שחור לכנסת.

ראובן ריבלין: יום שחור?

ראובן ריבלין: עוד מעט נגיע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ברוב של 58, נגד – 36, אושר תקציב המדינה ונדחתה הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק תקציב המדינה עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: חוק התקציב לשנות הכספים 2009 ו-2010, התשס"ט–2009, עבר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תרשו לי להודות למזכיר הכנסת איל ינון ולעובדי מזכירות הכנסת, לסגנית מזכיר הכנסת , לסגן מזכיר הכנסת נאזם בדר; למנהלים ולמנהלות של ועדות הכנסת ולעובדי הוועדות; ליועצים המשפטיים, עורכת-דין ארבל אסטרחן, עורכת-דין דפנה ברנאי, עורך-דין עידו עשת וכל עובדי הלשכה המשפטית; לדרורה רשף ולכל עובדי ; ל ולכל עובדי מחלקת הדפוס; לאנשי משמר הכנסת, לסדרני הכנסת – אביגדור, אמיר, שמואל וכל צוות המליאה; לעובדי המשק והתחזוקה – למיכאל ולעובדיו; לעובדי מזנון הכנסת ולשירה; לצוות המחשוב ול; לצוות ערוץ הכנסת ולמנכ"ל הכנסת דן לנדאו.

ראובן ריבלין: יבואו כולם הברכה.

ראובן ריבלין: אני מודה, כמובן, ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת על עבודתו המסורה, שעשה בשבועות האחרונים לילות כימים על מנת להעביר את התקציב.

ראובן ריבלין: אני מודה לכל חברי הכנסת ולכל יושבי-ראש הוועדות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ח בתמוז תשס"ט, 20 ביולי 2009 למניינם, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבת כנסת זו נעולה.