ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 278, 2011-11-07 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, י' בחשוון תשע"ב, 7 בנובמבר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/3617 וכלה בהצעת חוק פ/3632/18 – הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – כספים משוריינים), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת דניאל בן-סימון, אורי אורבך, אורית זוארץ ושי חרמש; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מענק ביטוח פנסיוני), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחיים כץ; הצעת חוק היכל התנ"ך בירושלים, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת רוני בר-און ובנימין בן-אליעזר; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הסרת אנטנות טלוויזיה ומיחזורן), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, , מירי רגב ועינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – הרחבת חובת העדפה של תוצרת הארץ), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, אורי אורבך, ומירי רגב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון – זכאות לקצבת זיקנה לעקרת-בית ולאלמנה בת קצבה שנולדו לפני שנת 1931), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון – זכאות לקצבת זיקנה לעקרת-בית ולאלמנה בת קצבה שנולדו לפני שנת 1931), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי וזבולון אורלב; הצעת חוק שירות לאומי (תפקידי הגוף המוכר), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת , אורי אורבך, , זבולון אורלב, עתניאל שנלר וציון פיניאן; הצעת חוק איסור פרסום גזעני, הסתה לגזענות ורישום גזעני במסמכי תאגיד, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת שלמה מולה, אורית זוארץ, אילן גילאון, ניצן הורוביץ, עפו אגבאריה, דניאל בן-סימון, , , , יצחק הרצוג, גאלב מג'אדלה, אבישי ברוורמן, דורון אביטל, נינו אבסדזה, מגלי והבה, יוחנן פלסנר, מסעוד גנאים, , זהבה גלאון ונחמן שי; הצעת חוק פדיון שבויים וחטופים, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, , , וחיים כץ; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון בריאותיים), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – סיוע ריאלי בשכר דירה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אילן גילאון,

ירדנה מלר-הורוביץ: זהבה גלאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום והצגת מחיר בעסקה מתמשכת), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ציפי חוטובלי, אורי אריאל, כרמל שאמה וזבולון אורלב; חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – סירוס ועיקור כלבים), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת , פניה קירשנבאום, , רונית תירוש וניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור מאגרת רשיון נהיגה ליוצא צבא ולמשרת בשירות לאומי), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק הגנה על מחזיקים במקרקעין ביהודה ושומרון, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, , רוברט אילטוב, , , אורי אורבך, ישראל אייכלר, אופיר אקוניס, פניה קירשנבאום, יצחק וקנין, אורי אריאל, אורי מקלב, כרמל שאמה, אלכס מילר, נסים זאב, ציפי חוטובלי, ליה שמטוב, חיים אמסלם, דני דנון וחמד עמאר.

ירדנה מלר-הורוביץ: דין-וחשבון על פעולות מינהל מקרקעי ישראל לשנת 2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: כן אבקש להודיעכם כי חברי הכנסת נחמן שי, יואל חסון, גדעון עזרא ומאיר שטרית מבקשים להסיר את שמותיהם מהצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, שמספרה פ/3541/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: סירובה להיענות לדרישה להגשת תקציב חברתי חדש לשנת 2012;

ראובן ריבלין: אדוני השר, רבותי, רבותי חברי הכנסת, בפנינו הצעות אי-אמון, כנהוג בימי שני, שבהן נפתחת ישיבת הכנסת השבועית והנושא הראשון על סדר-יומה הוא הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: הסיעות הערביות הסירו את הצעת האי-אמון שלהן בגלל החג, וגם בגלל בקשתן שלא לקיים דיונים על נושאים שהם רוצים להשתתף בהם, ולכן נותרו לנו שתי הצעות אי-אמון, האחת היא של סיעת קדימה והשנייה היא של סיעות מרצ והעבודה.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה לאי-אמון היא הצעה שתנומק על-ידי חבר הכנסת שלמה מולה מטעם סיעת קדימה, בנושא: סירובה של ממשלת נתניהו להיענות לדרישה להגשת תקציב חברתי חדש לשנת 2012.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה מוזמן לבוא, אבל, אדוני השר אדלשטיין, אתה לא משיב על ההצעה הזאת, וצריך השר המשיב להיות נוכח על מנת שידע על מה להשיב.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: כך כתוב אצלי.

ראובן ריבלין: אני לא ממציא.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, מי שמשיב זה סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, גם שר האוצר צריך להיות נוכח במליאה למרות סגולותיו המיוחדות.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול להשיב אם הוא לא נוכח – איך הוא ישמע את חבר הכנסת יואל חסון?

ראובן ריבלין: אני, כמובן, חבר הכנסת חסון, מזמין אותך, אתה יכול לדבר בלי זמן, מרגע שסגן השר יגיע אז אנחנו נתחיל לספור את העשר דקות העומדות לרשותך.

ראובן ריבלין: לפני כן – הבמה שלך.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני פותח את הדיון הסיעתי.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות שכתוב: ינמק את ההצעה חבר הכנסת שלמה מולה.

ראובן ריבלין: כך כתוב גם אצלך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, כנראה שהשבוע שעבר הכה בהלם את הקואליציה.

יואל חסון: השבוע שעבר היה קשה מאוד לקואליציה, היה קשה מאוד לממשלה, ממש השאיר עליה רושם עז, אחרת אי-אפשר להבין מדוע הממשלה והקואליציה, אדוני היושב-ראש – עשתה כל שהיא יכולה, ולצערי גם הצליחה, למנוע מהלך דומה בשבוע הזה והביאה למעשה להרדמת הכנסת בשבוע הזה.

יואל חסון: אני מצטער לומר, אדוני היושב-ראש, באישורך ובהחלטתך.

יואל חסון: ההחלטה היום שהדיון המשמעותי ביותר השבוע יהיה הדיון שאנחנו בו עכשיו, וביטול כל הדיונים המשמעותיים הן במליאה, בהצבעות כמובן – גם היום, והיום גם הסכמנו, היום זה היה בסדר, אבל גם ביום שלישי וגם ביום רביעי – בתואנה של חג הקורבן, כשחבר הכנסת ברכה אמר לנו במפורש, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברכה אמר בצורה מפורשת שהוא לא מבקש, מלבד החוקים של היום, הוא לא מבקש לבטל שום חוק אחר ולא למנוע את העלאתו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת יואל חסון, כדי להעמיד דברים על דיוקם.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה ביקש בשבוע הקודם, על דעת חברי הכנסת המוסלמים והדרוזים, שלא לקיים דיונים בנושאים שהם לא על דעתו.

ראובן ריבלין: אמרתי לו, בבקשה, תביא בפנינו את הדברים.

ראובן ריבלין: ואכן, אתמול הוא טלפן אלי ודיבר על שני נושאים שהוא בחר ואמר שהם מבחינתו דיונים שהוא רוצה להשתתף בהם ואף להצביע עליהם.

ראובן ריבלין: הנושאים אינם מגזריים, אלא שייכים לכל אזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: ובצדק, חבר הכנסת ברכה יכול לבוא ולומר – על-פי אמונתי והשקפת עולמי אני מקיים את מצוות החג, ואני לא רוצה להשתתף בדיונים.

ראובן ריבלין: הדיונים אינם מיוחדים לסיעות הערביות.

ראובן ריבלין: הם דנים בשני נושאים מאוד קונטרוברסליים אשר מפלגים גם את הבית הזה, לאו דווקא בין קואליציה ואופוזיציה.

ראובן ריבלין: כאשר אני נעניתי לחבר הכנסת ברכה, כחבר כנסת ישראלי המשתייך לדת והמאמין בדת שחוגגת את חג הקורבן, הגיע יושב-ראש הקואליציה ואמר שבסיעות הקואליציה משתתפים שני חברים שהם דרוזים החוגגים את חג הקורבן, והם מבקשים שכל אותם נושאים אחרים גם הם לא יוצבעו.

ראובן ריבלין: היתה אפשרות אחת – או לא להיענות לחבר הכנסת ברכה, או לקיים שוויוניות.

ראובן ריבלין: אני לא יודע אם הבקשה של הקואליציה היא תירוץ או לא תירוץ.

ראובן ריבלין: ההנמקה היא כזו שלא יכולה להבחין בין מאמין למאמין.

ראובן ריבלין: עכשיו שמעתי – הייתי עסוק בנושאים הרבה יותר חשובים אבל שמעתי שכבר היו כל מיני עניינים הבאים ומתייחסים לאישיותו של יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: אני הולך רק לפי כלל אחד, והוא כלל השוויוניות.

ראובן ריבלין: אם חבר הכנסת ברכה או אתם באים ואומרים, אנחנו לא צריכים להתחשב במאמינים אחרים פרט למאמין היהודי, שכן זו מדינה יהודית וחגים מוסלמיים לא על דעתנו, זה דבר שצריך לדון בו – אני לא חושב שצריך לעשות זאת.

ראובן ריבלין: אנחנו במדינה היהודית שהיא דמוקרטית, ולפי מגילת העצמאות מחויבים לקיים ולכבד את כל בני הדתות.

ראובן ריבלין: אבל אם אומר לי בצדק ברכה לא בנושא המגזרי, אלא בנושא שהוא בנפשה של מדינת ישראל – חופש העיתונות או מעמדו של בית-המשפט העליון, ואני נענה לו, אני לא מפשפש האם זה תירוץ, אני חייב להיענות גם לחברי כנסת אחרים.

ראובן ריבלין: על כל פנים, הם לא דיברו אתי אישית, דיבר אתי יושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: הבאתי את זה בפני החברים.

ראובן ריבלין: אם אתם חושבים שאנחנו כמדינה יהודית לא צריכים להתחשב בחגים אחרים, אני אשמע ואביא את זה לדיון – אני יודע, אולי הכנסת תוציא חוק.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לך שאני לא נהגתי איפה ואיפה, לא ניצלתי שום עניין.

ראובן ריבלין: גם בחוקים שאתה דן בהם לפעמים אני לא מקיים תמיד את מצוותה של קואליציה כזאת או אחרת; אני פועל על-פי מצפוני, בעיקר כיושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול לחשוב למה, להמציא תירוצים.

ראובן ריבלין: אמרו לי שחבר הכנסת מאיר שטרית כבר מנסה לבוא ולקשור לי כתרים של עושה מלאכה לעניין אחר.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שפעלתי בהתאם למיטב מצפוני, כפי שאני מאמין שהיה עושה זאת חבר הכנסת דורון אביטל, חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת זאב בילסקי וחברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: אני אותם מכיר, הם לא היו מסכימים בשום פנים ואופן להפלות בין אזרח לאזרח על-פי אמונתו.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להזכיר את סגני יעקב אדרי, אבל אני יודע את דעתו כפי שגם הובעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה יכול להמשיך ולומר מה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: דיברתי בצורה ברורה ביותר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אם אתה מתבסס על עקרון השוויון, אז העיקרון של השוויון היה וזה מה שביקש חבר הכנסת ברכה; וגם אנחנו מכבדים מאוד את חג הקורבן, ואת היכולת של החוגגים אותו לחגוג אותו.

יואל חסון: אבל חבר הכנסת ברכה ביקש במפורש על היום, על ההצבעה על שתי הצעות החוק הבעייתיות של היום.

יואל חסון: הוא לא ביקש את יום רביעי.

יואל חסון: אתה יודע יפה מאוד, אדוני היושב-ראש, ושמעתי את תשובתך ואני מכבד אותה.

יואל חסון: רק אני אומר שברגע הזה אתה היית צריך לעמוד על זכותה של הכנסת.

יואל חסון: לא לאבד שבוע נוסף משמעותי.

יואל חסון: לא לתת יד למצב שבו עושים הכול כדי לצמצם את ימי הפעילות של הכנסת, כי הקואליציה רואה והיא מפחדת.

יואל חסון: היא רואה מה היה בשבוע שעבר, היא מבינה שהבליץ הזה מחכה לה גם השבוע, ואני אגיד לך יותר מכך – – –

ראובן ריבלין: הוא לא ביקש ממני לגבי היום; אני לא יכול לומר בוודאות, אני אברר.

יואל חסון: תברר את זה.

יואל חסון: אני יודע שחבר הכנסת ברכה ביקש במפורש על היום.

ראובן ריבלין: הוא ביקש בחג הקורבן.

ראובן ריבלין: חג הקורבן – כל השבוע הזה.

יואל חסון: אני יודע משהו אחר, בוא נבדוק את הסוגיה הזאת.

ראובן ריבלין: יכול להיות.

ראובן ריבלין: הוא לא – – –

יואל חסון: בוא נבדוק, אבל אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שהעניין הזה פה הוא באמת ניסיון לדלל את הימים שבהם לאופוזיציה יש אפשרות לפעול, ואני אתן לך דוגמה.

יואל חסון: אם הכול טהור והכול מכוונות של לכבד את חוגגי חג הקורבן, מדוע לא מקבלים את דרישתנו הבסיסית לקחת את המכסה של היום, של יום רביעי, ולהעביר אותה ליום רביעי בשבוע הבא?

ראובן ריבלין: אין לי בעיה בכלל.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: אנחנו ביקשנו, אמרו לנו לא.

יואל חסון: מדוע?

יואל חסון: הרי אם היתה כוונה שהאופוזיציה תעשה את הפעילות שלה כמו שצריך, בבקשה.

ראובן ריבלין: אין לי שום בעיה.

ראובן ריבלין: אם זאת בקשתך, היא תתקבל, אין שום בעיה.

יואל חסון: אז אנחנו מבקשים, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: רק תזכרו שכל החברים צריכים להיות פה ביום רביעי הבא, 12 – – –

יואל חסון: אנחנו הוכחנו נוכחות ראויה מאוד.

ראובן ריבלין: אתם בסדר גמור.

יואל חסון: ואנחנו נמשיך להיות כאן, כי, אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: אתה מבקש מכסה כפולה בשבוע הבא.

יואל חסון: – – אנחנו מבקשים את הזמן של האופוזיציה גם בשבוע הבא, למרות שאנחנו רוצים שזה יתקיים השבוע.

ראובן ריבלין: אין לי שום בעיה.

יואל חסון: לכן, אדוני היושב-ראש – –

ישראל חסון: תודה רבה לך, יואל – – –

יואל חסון: – – המצב הנוכחי, שבו מנסים לצמצם, שבו מנסים לצמצם בכל דרך את ימי הפעילות של הכנסת, הוא שערורייה.

יואל חסון: לדוגמה, עלה היום בישיבת הנשיאות – עוד לא התחלנו את המושב, היינו בכלל בפגרה מיותרת בזמן שמאות אלפים יצאו לרחובות – כבר היום הועלה בדיון, כשאנחנו רק שבוע במושב, לקצר את המושב הזה ב-16 ימים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, זה עלה בנשיאות היום במפורש.

ראובן ריבלין: מסיתים אותך שלא לצורך, אבל דבר, דבר.

יואל חסון: עזוב, אדוני היושב-ראש, אני אומר לך מה נאמר לי, אני אומר לך מה נאמר – – –

ראובן ריבלין: מסיתים אותך שלא – לא דובים ולא יער.

יואל חסון: אתה אומר, לא ביקשת 16 יום נוספים, לקצר את המושב?

ראובן ריבלין: יש הצעה, האם זה יהיה כמו בשנה הקודמת עשרה ימים או 16 יום, זה הכול.

ראובן ריבלין: זה הובא, עוד לא הוצבע.

ראובן ריבלין: עמדתי אפילו לא הושמעה.

יואל חסון: מאה אחוז, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: עצם זה שרק חזרנו למושב, שהמושב הזה מחזיר את כבודה של הכנסת ומאפשר לכנסת הזאת לפעול באופן דמוקרטי וראוי – – –

ראובן ריבלין: בזה אתה מתחיל, הוויכוח בינינו נגמר.

ראובן ריבלין: אתה יכול להתווכח אתי אבל אני לא אתווכח אתך.

יואל חסון: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יואל חסון: אבל, אדוני היושב-ראש, כשסוף-סוף יש אפשרות להחזיר ולרומם את הכנסת, ולקיים פעילות פרלמנטרית אמיתית, של אופוזיציה אמיתית מול קואליציה, זה הזמן לתת לכנסת לעבוד ולא לקצר את ימיה, ולא לחפש תירוצים.

יואל חסון: עד כדי כך ששמעתי שמספסלי הליכוד אמרו שצריך – בגלל שיום רביעי זה היום שבו מעלים את זכרו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אז שווה אולי שהכנסת לא תפעל בכלל באותו יום.

יואל חסון: עד כדי כך הגיעו.

יואל חסון: אבל, אדוני היושב-ראש, אנחנו בקדימה, כמו שהוכחנו בשבוע שעבר, כאופוזיציה, אנחנו מתכוונים להמשיך בפעילות שלנו באופן סדיר ועיקש, ולהציב מול הממשלה הזאת אתגרים יום-יום, שבוע-שבוע, של כל המחאות הציבוריות, כל מה שהציבור באמת ביקש, וראש הממשלה – לפחות בתחילת הדרך – הבטיח שיהיה, הממשלה הזאת תצטרך לעמוד מול זה ולהכריע.

יואל חסון: אבל צריך לומר, שלפני שהתחילה המחאה החברתית, אדוני היושב-ראש, קדימה קידמה ונלחמה על הצעות חוק שלא דיברו עליהן עד המחאה החברתית, נלחמה בכל כוחה, והקואליציה מנעה.

יואל חסון: אנחנו אלה שהתחלנו בכנסת הזאת לפני שנתיים להעלות את הצעות החוק לצמצום מספר חברי הממשלה, הפחתת מחירי הדיור, דיור בר-השגה, החלת חוק חינוך חינם מגיל שלוש – והיו צריכים לצאת מאות אלפי אנשים החוצה כדי שראש הממשלה יאמץ, לפחות במלים, את דוח-טרכטנברג שמדבר על זה ולא הלך עד הסוף בעניין; ביטול מס ערך מוסף על המים – עמלה קשה, מיותרת, חדשה, שהעשירה את התאגידים על חשבון הציבור הישראלי; הפחתת מחירי הדלק – אנחנו, בשלב הראשון בכלל של המליאה הזאת, כשהתחילה בכלל הממשלה הזאת להשתמש בדלק ככלי לגיוס הון, אנחנו דיברנו על זה, קראנו להפחית את מחירי הדלק, וגם על זה מאות אלפים היו צריכים לצאת החוצה.

יואל חסון: אנחנו דיברנו על זה קודם.

יואל חסון: ויש כאן עוד דוגמאות רבות.

יואל חסון: תראו, הממשלה הזאת, אדוני סגן השר, היא הבעיה, היא לא הפתרון.

יואל חסון: באים ומספרים לציבור שזה רק נפל במשמרת של נתניהו, שהממשלה לא יכולה לתקן נזק של שנים, כשהמציאות למעשה, חברי חברי הכנסת, היא שהממשלה הזאת מכהנת כבר שנתיים וחצי, ובמהלכן חלה עלייה משמעותית במחירי הדלק, החשמל, הדיור; מחירי המים עלו, מחירי הארנונה עלו, מחירי מוצרי החלב עלו, מחירי מוצרי המזון עלו, מחירי התחבורה הציבורית עלו, והכיס של מעמד הביניים הולך ומתרוקן.

יואל חסון: אנחנו התרענו על כך, אנחנו אמרנו שהציבור לא יכול לעכל את הגזירות, אבל הממשלה המשיכה להעשיר את קופת המדינה בכסף שהלך לשותפות קואליציוניות, בהסכמים הקואליציוניים היקרים ביותר שהיו אי-פעם בהיסטוריה של מדינת ישראל.

יואל חסון: אבל, אדוני היושב-ראש, בקיץ הזה נפל דבר.

יואל חסון: לראשונה בהיסטוריה של המדינה הזאת, לראשונה מאז קום המדינה, מאות אלפים יצאו לרחובות למחות על נושא כלכלי-חברתי, לזעוק כמה יקר לחיות כאן.

יואל חסון: הציבור נחנק תחת עול המסים.

יואל חסון: וזה, אדוני סגן השר, וראש הממשלה ושרי הממשלה, זה קרה במשמרת שלכם, זה קרה אצלכם.

יואל חסון: לא משנה כמה תגידו, הממשלה הקודמת, והקודמת של הקודמת של הקודמת – זה קרה אצלכם.

יואל חסון: אתם הבאתם את הציבור לסף של ייאוש, אתם הבאתם אותו לקחת את עצמו לצאת החוצה ולהילחם.

יואל חסון: והציבור הזה, מה הוא מבקש?

יואל חסון: הוא מבקש לחיות בכבוד, לעבוד בכבוד ולגדל ילדים בכבוד.

יואל חסון: הרי המדינה הזאת, אם יש לה אינטרס-על, מרכזי, זה שיהיו פה ילדים במדינה הזאת, כמה שיותר.

יואל חסון: והמדינה, במקום לטפל בדבר הבסיסי של חינוך לגיל הרך – ניסו להדביק למחאה הזאת כל מיני צבעים, ססמאות, זה מה שנקרא, פעם היתה איזה פרסומת כזאת – זה פשוט פשוט פשוט.

יואל חסון: הציבור בסך הכול רוצה פתרון לדיור ופתרון לחינוך לגיל הרך.

יואל חסון: זה מה שהציבור רוצה, זאת האמת של המחאה.

יואל חסון: מי שהיה בהפגנה ודיבר עם האנשים, הם לא נופפו בדגלים אדומים, הם לא מחפשים אידיאות מרקסיסטיות; הם מחפשים כלכלה הוגנת, הם מחפשים הזדמנות לדירה, הם מחפשים אפשרות להביא ילדים ולתת להם חינוך בגיל הרך, כי הם לא עומדים בזה.

יואל חסון: ואנחנו הבאנו את זה.

יואל חסון: רק בשבוע שעבר – בטריק, ברמייה – הפלתם הצעת חוק שיכלה להיות הזדמנות משמעותית לדירה לזוגות הצעירים, וזו הצעת החוק לפטור ממע"מ לדירה הראשונה.

יואל חסון: ואומרים שהממשלה הזאת רק יורשת, יורשת את מה שהיה פה קודם.

יואל חסון: אז אני רוצה לספר משהו לחברי חברי הכנסת.

יואל חסון: זו הממשלה שבה הפכנו לחברה המושבתת ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל.

יואל חסון: מעולם לא היתה ממשלה שבתקופת כהונתה היו כל כך הרבה שביתות במשק, מעולם, ואני בדקתי את זה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אנחנו ראינו את השביתה הכל-כך מפורסמת, שביתת הרופאים, שבה ראש הממשלה – שהוא לא פחות ולא יותר שר הבריאות, שר הבריאות – לא הזיז דבר.

יואל חסון: השביתה הארוכה ביותר שהיתה וגם הקשה ביותר, שפגעה באמת בחיי אדם.

יואל חסון: ראש הממשלה, שר הבריאות, לא עשה שום דבר ולא קיבל החלטה משמעותית דרמטית לפתור את הבעיה ולסיים את השביתה הזאת באמת.

רחל אדטו: זה לא נגמר עדיין, יואל – – –

יואל חסון: וזה עדיין לא נגמר, זה מה שאני אומר, זה עדיין לא נגמר.

יואל חסון: יותר מזה, ראש הממשלה לא עושה דבר עד שהוא לא מרגיש שהכיסא שלו מתנדנד.

יואל חסון: נתניהו, אדוני ראש הממשלה, מה שלא מפיל אותך מכיסאך לא מעניין אותך.

יואל חסון: זאת לא מנהיגות.

יואל חסון: זאת לא המנהיגות שעם ישראל מצפה לה; הוא לא מצפה שראש ממשלה ייגע ויטפל רק במה שהוא יחשוש שעלול להפסיק לו מייד את השררה הזאת, להיות ראש ממשלה.

יואל חסון: נתניהו, אם זה לא מפיל אותו, זה לא מעניין אותו.

יואל חסון: אנחנו קוראים לממשלה ולראש הממשלה בצורה חד-משמעית לעגן בחקיקה את הדרישות האזרחיות המוצדקות לצדק חברתי – את אלה ההוגנות, את אלה הנכונות, לא הקיצוניות, אבל את אלה שכולם מסכימים עליהן שהן הכיוון שצריך ללכת אליו, בתחום הדיור ובתחום החינוך ובתחומים של יוקר המחיה.

יואל חסון: להביא למציאות אחרת, לא המציאות של היום, של ממשלת נתניהו, של מעמד הביניים שעובד, שמשרת בצבא, שמשרת במילואים, שבלעדיו אין ולא יכולה להתקיים מדינה, במצב שבו הציבור לא עומד בנטל.

יואל חסון: וזאת היום הסיטואציה תחת שלטון נתניהו.

יואל חסון: יוקר המחיה הוא לא גזירה משמים.

יואל חסון: זה לא נפל במקרה במשמרת של נתניהו.

יואל חסון: זה נפל במשמרת שלו כי יש כאן אידיאולוג כלכלי ברור, חד-משמעי, שמכפיף – כולל אנשים שחשבנו שהם חברתיים, שיש להם רגישות חברתית, אבל הם מוכפפים כולם לפקידי האוצר ולתפיסה הכלכלית הקיצונית של נתניהו.

יואל חסון: צריך לדעת לאזן את זה.

יואל חסון: צריך לדעת שהכלכלה תהיה כלכלה הוגנת, שבה – היא יכולה מצד אחד לשמור על מסגרות התקציב, לייצר את הבסיס ואת היציבות הכלכלית הנדרשת, אבל כשיש – ויש – אפשרות להקל על הציבור, בעיקר בתחום הזכות לדירה.

יואל חסון: אנחנו רוצים לומר בצורה חד-משמעית: אנחנו נילחם על תקציב חדש למדינת ישראל.

יואל חסון: לא יהיה כאן טלאי על טלאי.

יואל חסון: אין כאן אפשרות אמיתית לתת תקווה לציבור על הבסיס של הצעת החוק הקיימת, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אין אפשרות באמת.

יואל חסון: חייב להיות כאן תקציב חדש, חייבת להיות כאן חקיקה שמייצרת מהבסיס הזדמנויות חדשות לציבור הישראלי, להוציא את הציבור מהייאוש, מהייאוש מהממשלה הזאת, מהייאוש מהסיכוי להגיע לדירה, ואנחנו רואים את זה.

יואל חסון: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו, למרות ניסיונות הקואליציה, למרות הניסיונות לדלל פה עד כמה שאפשר את היכולת של האופוזיציה לפעול, אנחנו, בעיקשות, לא נוותר, נציף לממשלה, מולה, את הדרישה לתקציב חדש – תקציב חדש – שייתן את התקווה.

יואל חסון: אני אומר מכאן לציבור הישראלי: שום דבר אחר מלבד תקציב חדש לשנת 2012 לא ייתן תקווה לציבור הישראלי.

יואל חסון: שום דבר אחר.

יואל חסון: כל דבר אחר זה תרגילים, זה ניסיון לרמות, זה ניסיון להרוויח את הזמן, זה ניסיון לגרום לציבור לשכוח.

יואל חסון: אז הציבור לא שוכח, כי הציבור מרגיש את זה יום-יום.

יואל חסון: לסיום, אדוני היושב-ראש, לסיום אני רוצה לספר ככה סיפור קטן, על מפגש מקרי שהיה באיזשהו מתחם שמכרו בו דירות, באיזשהו מתחם של קניון.

יואל חסון: עברתי שם, אדוני היושב-ראש, ועבר זוג צעיר – אחר כך דיברתי אתם, עובדים בהיי-טק – אני מסיים, ממש עוד דקה.

יואל חסון: הזוג הצעיר הזה עבר ושאל את סוכנת המכירות: אפשר להתעניין פה על דירה?

יואל חסון: אז היא ככה אומרת להם מייד: הדירות פה מתחילות ב-1.9 מיליון.

יואל חסון: וראית את הפנים שלהם נופלות, הם הבינו שהם לא מסוגלים.

יואל חסון: אני ככה זה נגע לי הדבר הזה והלכתי לדבר אתם.

יואל חסון: אמרתי להם שראיתי את הפנים שלהם, והם אמרו: איך אפשר להשיג את זה?

יואל חסון: אנחנו עובדים, עושים מילואים, עושים הכול.

יואל חסון: תחשוב, לדוגמה, אדוני היושב-ראש, שהם היו יודעים שה-1.9 מיליון האלה זה פחות המע"מ, את המע"מ הם לא היו משלמים.

יואל חסון: הם היו מקבלים את הדירה הזאת, היתה להם הזדמנות לקחת את הדירה הזאת.

יואל חסון: אבל היום אין להם.

יואל חסון: לכן אני אומר לך לסיכום, אדוני סגן השר, תשתדל הפעם להרים את ראשך מהניירות, להגיד באמת את מה שפועם בלבך, בלב, את מה שהלב שלך אומר.

יואל חסון: תן תקווה לבוחרים שלך, תן תקווה למעמד הביניים.

יואל חסון: תנו תקווה, אתם עדיין, בממשלה הזאת, יכולים לעשות את השינוי.

יואל חסון: אבל אם לא תעשו את זה, אנחנו נילחם עד היום האחרון שהמדינה הזאת, הכנסת הזאת, הספסלים האלה של האופוזיציה, של קדימה, תיתן תקווה לציבור.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק מגיש לך את ההצעה שהובאה היום לנשיאות, שבה יש שתי אלטרנטיבות: אחת שהחרדים ביקשו, שבועיים לפני פסח, ואחת שאנחנו מציעים, שבוע לפני פסח.

ראובן ריבלין: אולי תמצא מקום להתנצל בפני חבריך בנשיאות – – –

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מציע שהכנסת הזאת לא תקצר את המושב – –

ראובן ריבלין: היא תצא לפגרה בפסח – – –

יואל חסון: – – אלא תהיה בכמה שיותר ימי פעילות.

ראובן ריבלין: אגב, אני נמצא כאן בחול המועד, כי אין ברירה, אני חייב.

יואל חסון: זה לא חשוב שאתה כאן או אני כאן, חשוב שהבית הזה פועל, ואתה יודע את זה היטב.

יואל חסון: חשוב שיש אפשרות להביא חקיקה, חשוב שיש אפשרות להפעיל את הוועדות – –

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך שאני רואה – – –

יואל חסון: – – בגלל זה הכנסת לא צריכה להיות בפגרה ברגעים שהם כל כך משמעותיים ולעשות את הטעות שעשינו בקיץ, אדוני, שהוצאנו את הכנסת הזאת בשיא הפעילות לפגרה, וזאת היתה טעות.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, יש תקופות שבהן יש יושבי-ראש כנסת פחות טובים, מה אנחנו יכולים לעשות.

ראובן ריבלין: סגן שר האוצר – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר יצחק כהן להשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון של סיעת קדימה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – ברוך אתה ה' אלוהנו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אורי אורבך: – – –

ראובן ריבלין: הוא בירך.

ראובן ריבלין: אפילו אילן גילאון ענה אמן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי יואל חסון, קצת רענון – אני מצטער שכל שבוע אני צריך לרענן מחדש – אבל אני אעשה את זה באהבה, בשמחה, למה לא.

יצחק כהן: לא באותו פתוס, לא באותן דרמות, אבל אני אשתדל.

יואל חסון: תנסה.

רונית תירוש: אתם לא באותו גיל.

רוברט טיבייב: זאת אמנות.

יצחק כהן: בכל מקרה, יואל, המשבר הגלובלי – אל תחיה באשליות – עודנו בעיצומו.

יצחק כהן: בחודשים האחרונים ראינו, אדוני היושב-ראש, שהתחזיות האופטימיות על התאוששות בארצות-הברית ובאירופה נעלמו.

יצחק כהן: קיימת האטה בצמיחה, שכבר משפיעה על יעדי הגירעון של ישראל.

יצחק כהן: יש האטה בביקושים ליצוא הישראלי, והדבר – יחד עם ירידות בשוקי ההון – יביא לירידה בהכנסות המדינה ממסים.

יצחק כהן: נצטרך, אדוני היושב-ראש, לעבוד מאוד קשה, ולהיות זהירים מאוד ולא פופוליסטים.

יצחק כהן: ולא פופוליסטים – –

ישראל חסון: מי יצטרך לעבוד קשה?

יצחק כהן: – – אם נרצה לשמר הישגים כמו רמת אבטלה נמוכה – – –

ישראל חסון: מי יצטרך לעבוד קשה, תלמידי הישיבות?

יצחק כהן: אתה גם חסון.

יצחק כהן: דבל חסון.

ישראל חסון: תלמידי הישיבות?

ישראל חסון: בוא נדבר על מי יעבוד קשה.

יצחק כהן: הלוואי שתדע מה איכות האנשים האלה לפני שאתה מדבר עליהם.

יצחק כהן: של נעליך מעל רגליך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

יצחק כהן: של נעליך מעל רגליך.

יצחק כהן: תתבייש.

ראובן ריבלין: רק רגע, השר, השר, השר.

יצחק כהן: תתבייש.

יצחק כהן: תתבייש.

ישראל חסון: אני לא מדבר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, האם אדוני רוצה לשנות את הצעת האי-אמון?

יצחק כהן: של נעליך מעל רגליך.

יוחנן פלסנר: למי אתה מדבר – – –

יצחק כהן: אל תנפנף בפנקס השירות.

יצחק כהן: גם אני אשים אותו.

יצחק כהן: אל תספר לי סיפורים, אל תהיה גיבור גדול.

ישראל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אם אתה רוצה לבקש הודעה אישית, אתה מוזמן לבקש.

ישראל חסון: תודה, אני אבקש.

יצחק כהן: נצטרך לעבוד מאוד קשה, אדוני היושב-ראש וחבר הכנסת חסון ישראל.

יצחק כהן: כן, קשה מאוד.

ישראל חסון: שיעבדו.

יצחק כהן: תתבייש.

ישראל חסון: למה להתבייש – – –

יצחק כהן: – – – להיות זהירים מאוד ולא פופוליסטים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני אתן לך לדבר.

יצחק כהן: אם נרצה לשמר את ההישגים, כמו רמת אבטלה נמוכה, חייבים לשמור על מסגרת התקציב.

יצחק כהן: בנקודת הזמן הנוכחית, לנוכח המשבר הכלכלי בארצות-הברית ובאירופה, מדינת ישראל נדרשת לשמור על המדיניות הכלכלית.

יצחק כהן: יצאנו מהמשבר עד היום, ברוך השם, ואנחנו בין המדינות הבודדות שעברו את המשבר הגלובלי ללא נזקים.

יצחק כהן: מדינת ישראל התמודדה עם המשבר הכלכלי והצליחה לחזור לצמיחה בזכות המדיניות הכלכלית של הממשלה ושל משרד האוצר, כולל סוגיית האחריות התקציבית.

יצחק כהן: הצעות פופוליסטיות – והשמצות כמו שאנחנו שומעים פה – לפריצת מסגרת התקציב עלולות להוביל את ישראל להידרדרות כלכלית ואבטלה המונית.

יואל חסון: למה לא תקציב חדש?

יצחק כהן: לא צריך.

יצחק כהן: לא צריך.

יצחק כהן: אני אסביר לך למה.

ראובן ריבלין: שמעתי על התקציב החדש מעל הבמה, מפיך, לפחות שבע-שמונה פעמים.

ראובן ריבלין: הוא הבין שהוא צריך לענות על זה.

ראובן ריבלין: אם לא, אני אשאל אותו.

יצחק כהן: השינויים החברתיים החשובים יתקבלו במסגרת יישום המלצות ועדת-טרכטנברג.

יצחק כהן: ממשלת ישראל אישרה לפני שבוע את פרק המסים של הוועדה.

יצחק כהן: הצרכן ירגיש בכיסו את החלטת הממשלה – זהו שינוי מהותי במערכת המס הישראלית.

יצחק כהן: משקי בית רבים יחסכו מאות ואלפי שקלים בשנה, ואף יותר, בזכות אישור ההמלצות האלה.

יצחק כהן: זו רק ההתחלה.

יצחק כהן: בשבועות הקרובים יאושרו חלקים נוספים מדוח-טרכטנברג במטרה להפחית את יוקר המחיה בישראל.

יוחנן פלסנר: גם החלקים שנוגעים לחרדים?

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: כן, גם.

יוחנן פלסנר: אתה מחקה אותי?

יצחק כהן: התקציב הוא נכס לכלכלת ישראל.

יוחנן פלסנר: אתה מחקה אותי?

יצחק כהן: אתה מפריע לי.

ראובן ריבלין: אדוני השר – – –

יוחנן פלסנר: תסתכל על עצמך, תסתכל איך אתה נראה.

יצחק כהן: אתה מפריע לי.

ראובן ריבלין: אדוני השר – – –

יוחנן פלסנר: אתה מחקה אותי – – –

יצחק כהן: אתה מצטרף לאפרים הלוי על החרדים.

יצחק כהן: כן.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני מבקש ממך.

יוחנן פלסנר: שיסתכל בראי – – – תראה איך הוא נראה.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני מבקש ממך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אני מבקש ממך לנהוג בכבוד בכל חברי הכנסת.

יצחק כהן: שיתנהגו בכבוד, יקבלו כבוד.

ראובן ריבלין: הוא קרא קריאת ביניים.

יצחק כהן: יחס גורר יחס.

יוחנן פלסנר: אני שאלתי בנושא רציני – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: אתה יודע – – –

יצחק כהן: גם אפרים הלוי שאל שאלה רצינית.

יצחק כהן: אתה מצטרף אליו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אל תענה עכשיו.

יוחנן פלסנר: שאלתי שאלה רצינית.

יוחנן פלסנר: אפרים הלוי יש לו הרבה יותר זכויות משלך.

ראובן ריבלין: אדוני השר – – –

יוחנן פלסנר: יש לו הרבה יותר זכויות משלך.

יצחק כהן: מה אתה אומר?

יוחנן פלסנר: כן, יש לו הרבה יותר זכויות ממך.

יצחק כהן: מה אתה אומר.

יוחנן פלסנר: הוא עשה משהו.

יצחק כהן: אתה מצטרף אליו?

יוחנן פלסנר: הוא עשה משהו.

יוחנן פלסנר: הוא עשה משהו למדינה.

יצחק כהן: גם אני עשיתי משהו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: אדוני השר, אתה רוצה שאני אסגור את המיקרופון?

יוחנן פלסנר: בוא נשמע מה אתה עשית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוחנן פלסנר: תוקף אחד אחרי השני, למה מי אתה?

יצחק כהן: ומי אתה?

יוחנן פלסנר: הוא תקף אותי אישית.

ראובן ריבלין: אתה לא נותן לי.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה תיתן לי.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני מבקש לנהוג בחברי הכנסת בכבוד.

יצחק כהן: ואתה תשמור על זכותי לענות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר קרא קריאת ביניים, אדוני אמר דבר שהיה בנימה שכאילו הוא מזלזל בחבר הכנסת פלסנר.

יצחק כהן: הוא מזלזל בציבור החרדי.

ראובן ריבלין: אני מבקש לשמור על חברי הכנסת.

יצחק כהן: הוא מזלזל בציבור החרדי.

יצחק כהן: הוא פוגע בציבור החרדי.

יצחק כהן: הוא מזלזל בציבור החרדי.

ראובן ריבלין: בסדר, אז תענה לו על עניין זה, אל תיגע בו אישית.

יצחק כהן: אני זוכר את הלילות, אדוני, זוכר את הלילות שהם זחלו לכיוון הציבור החרדי והתחננו לפניהם, היום הם מזלזלים בציבור החרדי.

יצחק כהן: התקציב הוא נכס לכלכלת ישראל.

יצחק כהן: לשמור עליו זה לשמור על יציבות המשק.

יצחק כהן: התקציב הדו-שנתי הוא אחת הסיבות שאפשרו לישראל, יואל, לצלוח את המשבר הגלובלי, לתרום לצמיחה ולשמור על שיעורי אבטלה נמוכים.

יצחק כהן: המשימה בשנת 2012, אדוני היושב-ראש, היא הוצאת המשק ממשבר.

יצחק כהן: לא השלמנו את ההתמודדות עדיין.

יצחק כהן: אם מסתכלים קדימה על 2012 אפשר להבחין בסימנים מדאיגים בכלכלת העולם, ויש לכך השלכות על כלכלת ישראל.

יצחק כהן: העובדה שאנו בממשלה ובכנסת מדברים על תיקונים ותוספות בתחום החברתי מתאפשרת בניגוד גמור למה שקורה כרגע בארצות-הברית ובאירופה, כי, ברוך השם, הצלחנו ליצור צמיחה גבוהה ואבטלה נמוכה.

יצחק כהן: אם לא נשכיל לשמור על עיקר ההישגים הללו ועל משק בריא שיש בו צמיחה ויש בו תעסוקה, כל הישג כלכלי וחברתי שהיה יהיה בר-חלוף.

יצחק כהן: הצמיחה השנה תגיע, בעזרת השם, ל-%4.8.

יצחק כהן: לפי תחזית הצמיחה המעודכנת של משרד האוצר היא תסתכם ב-4% בשנת 2012.

יצחק כהן: יש לנו, כאמור, אבטלה נמוכה, והצלחנו להחזיר רמה גבוהה של השקעות בכלכלה הריאלית בישראל.

יצחק כהן: מדובר בהצלחה של ממש נוכח המשבר העולמי, שנובעת מהשמירה על מדיניות פיסקלית אחראית.

יצחק כהן: הממשלה הנוכחית, אדוני היושב-ראש, היא הראשונה שהעזה להתמודד עם התופעה של ריכוזיות ועם הנושא של הסרת חסמי יבוא.

יצחק כהן: הדגל השני של המחאה הנוגע ברווחים העצומים של בעלי ההון טופל בוועדת-ששינסקי, בין אם בנושא התמלוגים, בין בעניין הרפורמות בסלולר.

יצחק כהן: בעבר נוצר מקרה של הורדת מסים – במהלך 2010, והתקבל חוק עידוד השקעות הון שמדבר על תשלום מס של 6%–12% בנגב ובגליל לחברות יצוא.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אני מרשה לחבר הכנסת ישראל חסון, אשר השר בתשובתו נגע בו אישית, לעלות במשך שלוש דקות להרצות את מה שיש לו, לפי סעיף 88(ז) – 34(ב) לפי המספר החדש.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: שלוש דקות.

ישראל חסון: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ישראל חסון: אדוני סגן השר, אדוני סגן השר – – –

ראובן ריבלין: במשובה ובנחת.

ישראל חסון: כן, כן, ודאי, כהרגלי.

ישראל חסון: לפני שאני משיל את נעלי אני רוצה להבהיר לסגן השר שלרגע אחד לא פגעתי בכבודם של תלמידי הישיבה.

ישראל חסון: שאלתי רק שאלה פשוטה.

יצחק כהן: פגעת, פגעת, אל תיתמם.

יצחק כהן: פגעת.

ישראל חסון: אדוני סגן השר, להיפגע זה עניין של בחירה.

ישראל חסון: אני לא התכוונתי לפגוע.

ישראל חסון: מאחר שבסופו של דבר שנינו נגיע ליום כיפור, אני אומר לך כאן, בפני כולם: לא התכוונתי לפגוע.

ישראל חסון: אני התכוונתי רק לשאול אותך שאלה: האם הלל הזקן, שידע לשלב – האם רבי יהושע, שידע לשלב עבודה ותורה, האם שמעון הצדיק, שידע לשלב – ההמצאה של תורתו-אומנותו וכל זה זה עיסוקנו, ואנחנו לא יודעים להשתלב בתחום העבודה – זו המצאה חדשה.

ישראל חסון: זו היתה השאלה שלי.

ישראל חסון: אפשר לענות עליה, כי השאלה שלי נוגעת לכולנו, אדוני סגן השר.

ישראל חסון: כן, כולנו צריכים להוציא את העגלה מהבוץ.

יצחק כהן: ישראל, אני מאוד מעריך אותך.

יצחק כהן: אתה לא מכיר את הציבור הזה, אתה לא יודע מה אתה מדבר.

יצחק כהן: אתה נתפס לססמאות.

ישראל חסון: נורא פשוט.

יצחק כהן: בשבוע האחרון – לא לא, זה חשוב.

ראובן ריבלין: תודה.

יצחק כהן: בשבוע האחרון אפרים הלוי יוצא באיזה אמירה גזענית – – –

ישראל חסון: מי דיבר על אפרים הלוי?

ראובן ריבלין: הוא לא אפרים הלוי, מה אתה רוצה ממנו?

ישראל חסון: סליחה רגע, מי דיבר על אפרים הלוי?

ישראל חסון: אדוני סגן השר, אני שואל אותך – – –

יצחק כהן: – – –

ראובן ריבלין: עכשיו הוא אמר.

ראובן ריבלין: קודם הוא לא אמר.

ישראל חסון: אדוני סגן השר, אני לא שואל אותך שאלה לא ברמה הפוגעת ולא ברמה הגזענית.

ישראל חסון: אני שואל אותך דבר ברמה העניינית: למה אנחנו לא יכולים להמשיך לחיות כפי שהיתה מורשת אבותינו?

ישראל חסון: למה?

ישראל חסון: למה ההמצאה החדשה הזאת?

ישראל חסון: למה אני צריך לסחוב על גבי את הדברים הללו?

ישראל חסון: אני שואל אותך.

ישראל חסון: זו השאלה היחידה שיש לי אליך.

ישראל חסון: תענה לי עליה עניינית, תגיד לי שאני לא סוחב, תגיד לי שאני לא עושה, אני מבין, קיבלתי.

ישראל חסון: תענה עניינית.

ישראל חסון: אל תגיד לי שאני לא מבין, כי מה שאתה מבין גם אני יכול להבין.

ראובן ריבלין: נכון.

ישראל חסון: ואני אומר לך, יכול להיות שאני לא מסכים.

ישראל חסון: יש הבדל גדול בין "לא מבין" ל"לא מסכים", ואני לא מסכים אתך.

ישראל חסון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר כתב לי מכתב מנוסח היטב על-פי התקנון, אבל אני הייתי כאן.

ראובן ריבלין: הוא לא דיבר אליך אישית, הוא דיבר אל ישראל חסון.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: הוא לא דיבר אישית.

קריאה: – – –

יוחנן פלסנר: לא דיברת אלי?

יוחנן פלסנר: עכשיו אתה מיתמם.

ראובן ריבלין: הוא, כל מה שהוא עשה, הוא חיקה – חבר הכנסת פלסנר – –

יוחנן פלסנר: עכשיו הוא חוזר בו.

ראובן ריבלין: – – חבר הכנסת פלסנר, אני אומר לך, הוא חיקה אותך, ועל כך יצא זעמי עליו.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: סירובה להיענות לדרישה להגיש תקציב חברתי חדש לשנת 2012;

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעות מרצ והעבודה, אשר תנוסח ותנומק על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון, בנושא: הממשלה מענישה את החברה הישראלית על-ידי הרחבת ההתנחלויות, רמיסת המחאה החברתית וניהול מדיניות מופקרת.

ראובן ריבלין: ישיב כבוד השר גלעד ארדן בשם הממשלה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, אני מקווה, אדוני, שהשר לא ינסה לחקות אותי אחרי הנאום כאן, ואני מקווה גם שאדוני לא יתמרמר אם אומר שאני לא איש חזיונות, אבל יש לי לפעמים חזיונות טלוויזיוניים כאלה, ומשום שאני איש, ככה, נאמן מאוד לערוץ-1, אתמול בלילה אני רואה שידור בערך ב-03:00, 03:30, ובו מככב אדוני היושב-ראש, יחד עם עוד פאנל שלם, בתוכנית טלוויזיה שנקראת "זה הסוד שלי".

אילן גילאון: אדוני היה רב-תלתלים ויפה תואר – –

ראובן ריבלין: אמת.

אילן גילאון: – – אבל מסתבר, אדוני, שאתה נפלת בשאלה כשלא הצלחת לזהות מי בין השלושה הוא הכוורן.

אילן גילאון: ואם אני עובר מהדבר הזה אל מה שראיתי בבוקר בטלוויזיה – ובזה אני רוצה לפתוח, באילוסטרציה הזאת.

ראובן ריבלין: תמיד אמרו לי שאני נאיבי.

ראובן ריבלין: תמיד אמרו לי שאני נאיבי.

אילן גילאון: גם אז אמרת את זה.

אילן גילאון: גם אז אמרת את זה באמת, אז היום אין לך בעיה כי קוראים לזה דבוראי, אבל אז קראו לזה פשוט כוורן.

אילן גילאון: אז שים לב, אתה חייב לזהות היטב היטב.

ראובן ריבלין: אה, כוורן בכ"ף, ודאי.

ראובן ריבלין: הכוורן.

אילן גילאון: והיה צריך לזהות היטב היטב, אדוני, מי הכוורן, משום שאתה קצת, כמו שאתה אומר ומעיד על עצמך, נאיבי.

אילן גילאון: ואני ממשיך את חזיונותי בטלוויזיה ובתוכנית הבוקר בערוץ אחר, שאיננו הערוץ הראשון, ואני רואה הצגה של שחקנית בשם מיכל ינאי, שהיא מפרטת תערוכה שלמה של אסלות, אדוני, תערוכה שלמה של אסלות, חברות הבנייה שמייצרות אסלות, ובתוך זה יש אסלה של זהב, ואסלה ב-design כזה, ובעיצוב כזה, ובעיצוב אחר, אסלות עם בימה, ואסלות בלי בימה, ואסלות עם מיקרופונים, ואסלות – ויש אנשים, היא אומרת, שקונים את אסלות הזהב האלה.

אילן גילאון: לצדה עומדת נציגה של תוכנית, גם כן בטלוויזיה, שנקראת "מעושרות" – אני מעיד על עצמי שלא יכולתי לראות את התוכנית הזאת מפאת הבחילה שהפרומו בלבד נתן לי, אבל אתה רואה בחיבור בין שתי התמונות הללו את מה שנקרא "פרות הבשן" אצלנו.

אילן גילאון: אומרים שתרבות היא בכל זאת איזה תוצאה של מציאות, והמציאות נעשית בידי אנשים, ואת כל התמונה הזאת אני מנסה להעמיד לקראת, אדוני השר, מה שיקרה מחר ב"פרי הגליל" בחצור-הגלילית – 50 אנשים שנאבקים על 3,500 שקל לחודש, וזה המאבק היותר גדול שלהם.

ראובן ריבלין: פרות הבשן האלה, האומרות "הב הב"?

אילן גילאון: פרות הבשן האלה, אדוני היושב-ראש.

אורי אורבך: לא, הם שני פסוקים נפרדים לגמרי.

ראובן ריבלין: נפרדים.

אילן גילאון: בכל אחד נמצאות פרות הבשן שהוא רוצה למצוא, אני, אין לי התנגדות.

אילן גילאון: כמו לגבי האסלות, אני גם לא בוחל בפרות ולא בוחן את פרות הבשן.

אילן גילאון: ואני שומע את דוח מבקר המדינה מלפני שבוע, והאמת היא שאולי זה דוח קצת קטנוני, לגבי נושא של מינויים, ולא מדובר רק על מינויים בקדנציה האחרונה, מדובר על מינויים מקדמת דנא.

אילן גילאון: בכל זאת, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר, אחרי הדוח של מבקר המדינה, ובעקבות הידיעות שלנו לגבי הממשלה המאוד-מאוד רחבה שיש לנו היום, לא לחשוב באופן קצת שונה לגבי המושג של האיש השמן והאיש הרזה.

אילן גילאון: איך איש כל כך שמן לא מסוגל לשאת על גבו איש כל כך רזה, או הייתי אומר איש כל כך מרזה, שכל הזמן מרזה – קוראים לו, בגדול, מעמד הביניים; אני קורא לו המעמד הלא-זכיין.

אילן גילאון: אבל כאשר אני בא להגיש את האי-אמון הזה, אני לא מגיש אותו רק בשם הסיעה שלי, סיעת מרצ, וסיעת העבודה, אני מגיש אותו בשם אנשים נוספים.

אילן גילאון: למשל, אדוני היושב-ראש, בשם הקהל טרוט העיניים, הציבור הישראלי, הכל-כך מפוחד מהרכילאות הנוראה הזאת שהולכת סביב סיפור הגרעין האירני, וכל כרתי וכל פלתי מיטיב את עניבתו ואומר: על כך אני לא יכול לדבר ולהרחיב את הדיבור; כאילו כל אחד מומחה.

אילן גילאון: ואנשים מסתכלים, אדוני השר, ורואים טייס מצדודיתו, מצולם בסרדיניה ואומר עד כמה טוב להתאמן רחוק מאוד.

אילן גילאון: אותי, בסך הכול, כמו את הציבור הישראלי, בעיקר מעניין – ואם תהיה פצצה אטומית, באמת, אדוני, איפה אנחנו נסתתר?

אילן גילאון: ראש הממשלה יש לו מקום, אני יודע, אולי מקום של מקלט מפצצות אטום, אולי גם לאנשים בעלי מאה יש את המקלט הזה.

אילן גילאון: רוב התושבים, אין להם.

אילן גילאון: אם צריך לאיים איום כזה, למה לאיים עליו כך, אבל גם למה להפחיד גם אותנו?

אילן גילאון: אתם רוצים להפחיד את האירנים?

אילן גילאון: בבקשה ובבקשה.

אילן גילאון: כאשר אני מגיש את האי-אמון הזה, אם לא בשם האזרחים המפוחדים, אדוני היושב-ראש, אולי אני מגיש אותו בשם התלמידים האלה, שלמרות ועדת-טרכטנברג וועדות כאלה ואחרות, הם עדיין לומדים חינוך לא ראוי בכיתות צפופות, על-ידי מורים ממורמרים בכיתות שלהם.

אילן גילאון: אם לא בשם התלמידים האלה, אולי בשם התלמידים החרדים; אני יודע שמאוד באופנה ללכת ולא לאהוב את הציבור הזה, לשנוא אותו, ואני אומר לכם שהציבור הזה הוא ציבור שבוי בידי מוסכמות שכבר 60 שנה לא נותנות לאנשים הללו לצאת לעצמאות.

אילן גילאון: אם לא בשם אלה, אדוני, אולי בשם המורים שמופרטים בשמות יפים כמו "אופק חדש", "שכר דיפרנציאלי", או מורים עובדי קבלן.

אילן גילאון: ואנחנו עוד מדברים על עובדי קבלן.

אילן גילאון: ואולי עובדים, או יותר נכון לומר העובדות הסוציאליות, אלה שעוד מעט הולכות להיות במצב של המקרים שבהם הן מטפלות.

אילן גילאון: ובשם החולים שסל התרופות שלהם הולך ואוזל, אדוני, ובשם האיש שצריך את ה"אווסטין" בטיפול השני כנגד סרטן ומסתבר שהוא לא מבוטח כלפי הדבר הזה, אין לו את התרופה הזו והוא יצטרך להוציא אותה מכיסו.

אילן גילאון: אולי בשם החולים, אדוני היושב-ראש, שלהם מחליפים כל שבוע או כל חודש את המינון של התרופות או את הקופסה בפורמולה חדשה, כי היא עולה יותר בזול למי שמנפיק אותה.

אילן גילאון: ואולי בשם האזרחים בפריפריה שלא נהנים ממערכת ציבורית ראויה, כמו בפריפריה, אתה יודע, בריאות, חינוך, רווחה.

אילן גילאון: ואולי באמת בשם עובדי "פרי הגליל", שאתם פתחתי את הדיון במשוואה, מול האסלות מזהב – – –

דוד רותם: אולי בשם הקשישים – – –

אילן גילאון: דודו רותם, על-ידי ממשלה כל כך גדולה, שלא מסוגלת אפילו לעמוד בהתחייבויות שלה, שהיא לא מבינה מה הן ההשלכות לגבי עיירה כמו חצור-הגלילית.

אילן גילאון: ואולי בשם אנשים שרוצים למצוא קורת גג, והמחויבים לפלוש לכל מיני מקומות ומוציאים אותם ממקום אחרי מקום.

אילן גילאון: אנשים שאינם יכולים להשיג את קורת הגג הזו.

אילן גילאון: ממשלה כל כך דלה, לא מצליחה לפתור את הבעיות האלה.

אילן גילאון: ואם לא בשם אלה, אולי בשם הרופאים, שרוצים משכורת סבירה ותנאי עבודה שיאפשרו להם לטפל בחולים כראוי.

אילן גילאון: ואם לא בשם הרופאים אולי בשם עובדי הקבלן שהביאו לנו את המקום הראשון בעולם, חבר כנסת דודו רותם, בהעסקת עובדי קבלן.

אילן גילאון: הבוקר פגשתי את חבורת סרסורי העבדים הזו כאן בוועדת העבודה והרווחה דורשת להגדיל את דמי מענק תיווך עבודה, שהם מקבלים, פי-חמישה – שהם צריכים לקבל בארץ המוצא.

אילן גילאון: אם זה היה תלוי בי, הם כמובן לא היו קיימים כלל.

אילן גילאון: ואם לא בשם אלה, אז אולי בשם המקצועות הנכחדים באוניברסיטאות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שלאט-לאט מפסיקים – מתחילים לסגור פקולטות למדעי הרוח, למדעי החברה, ואנחנו נהיה מדינה שצר עולמה כעולם נמלה.

אילן גילאון: כי הרי כולנו לומדים מינהל עסקים; ואם מינהל עסקים, למה הדברים האלה מתנהלים כל כך, כל כך, כל כך גרוע?

אילן גילאון: ואם לא בשם המקצועות הנכחדים, אדוני היושב-ראש, אולי בשם ניצולי השואה, אלה שעוד נותרו אתנו.

אילן גילאון: אלה שהמדינה גונבת ועושקת, ובעיקר מבזה, אדוני.

אילן גילאון: היה אפשר ללכת למורטוריום שלם היום ולומר שמי שעבר את גיל 75 וחי תחת שלטון הנאצים, יצטרך לקבל את הקצבה שהמדינה צריכה לתת אותה מבלי למלא שום טופס, שום דבר שנדרש מהם, כי רובם אינם בכלל במצב לעשות את הדברים הללו, את הפרוצדורות הללו.

אילן גילאון: אבל אנחנו מסתירים, כי אנחנו צריכים לדבר באמצעות מתווכים עם כל אחד, כי עבודה אנחנו צריכים להשיג באמצעות מתווכים ולדבר עם הביטוח הלאומי אנחנו צריכים באמצעות מתווך, משום שכל הדברים האלה ששייכים לנו בסופו של דבר אינם שייכים לנו, כי אנחנו מדינה, מדינה, אדוני, מדינה לעומתית.

אילן גילאון: ואולי בשם המעמד הזה, שעושה רושם כאילו שהוא יודע לשאול את השאלות המתאימות, אדוני, ובעצם יודע לשאול את עצמו מה הוא נותן למדינה, אבל הוא גם יודע לשאול את עצמו מה המדינה צריכה לתת לו, ובכלל למה היא קיימת.

אילן גילאון: אולי בשם הזקנים הללו, שצריכים להחליט בבוקר, אדוני, בין הפרוסה לתרופה, כדי להתקיים כך או כך, וקיימים גם אנשים כאלה.

אילן גילאון: לא פעם אמרתי מהדוכן הזה, שברגע שיש אדם אחד בחברה הישראלית שצריך להחליט בין פרוסה לתרופה, כל הציונות לא שווה גרוש, כל המדינה הזו אין לה זכות להתקיים.

אילן גילאון: אולי בשם אלה, אולי בשם הנכים, אלה שהרשויות המקומיות הגדולות מתעמרות בהם.

אילן גילאון: יש עיר אחת, שהיא עיר ללא הפסקה נגד נכים, עיריית תל-אביב.

אילן גילאון: מחרות מחזיקות אחריה גם עיריית ירושלים ועיריית חיפה, במובן של שים מכשול בפני עיוור, במקרה הזה.

אילן גילאון: אלה שנאנקים כדי למצוא מקום עבודה מכובד, אבל הם יכולים לעבוד רק עד מכסה מסוימת גם אחרי תיקוני ועדת-לרון וחס וחלילה לעבור יותר מזה, כי אז הם יפסידו את הקצבה, אדוני.

אילן גילאון: במקום ללכת למבנה שקוף ולתת לאנשים את המגיע להם משום שמגיע להם, כתמיכה, ולקחת מהם מסים על מה שצריך לקחת, על כסף, על דבר אובייקטיבי.

אילן גילאון: אבל למה לייצר מודל שקוף שאזרחים יוכלו להבין אותו, כי אז הם יוכלו לדעת, לשאול את השאלות האמיתיות, מה הם מקבלים ומה הם לא מקבלים.

אילן גילאון: אולי בשם החוסים בסנטוריומים, אדוני היושב-ראש, אני מגיש את האי-אמון הזה; בשם אלה שהם חסרי הישע ביותר, שאין להם מפלגה ואין להם קרוב משפחה והם נמקים בכל מיני מקומות, שהם באחריות משרד הבריאות ומשרד הרווחה.

אילן גילאון: אבל הם מופרטים לידיים של קבלנים ויזמים שחלקם עוסקים בהקמת קניונים ובבנייה ובדברים אחרים, והם מתקיימים בתנאים של סוף המאה ה-19.

אילן גילאון: אלוהים עדי שראיתי את הדברים האלה במו עיני, במקומות שהגענו לשם, חברת הכנסת אורלי לוי ואנוכי.

אילן גילאון: מקומות בהם סוגרים את המזגנים ב-42 מעלות חום באמצע הקיץ, אדוני, שצואה מקשטת את הקירות, שארונות הם ריקים מכותונת כדי לא למחזר יותר מדי כביסה, במערכת הכביסה, כדי לצמצם את ההוצאות ולמקסם את הרווחים.

אילן גילאון: בידי אנשים כאלה מדינת ישראל מותירה ונוטשת את אזרחיה.

אילן גילאון: אולי בשם הזקנים הללו, הקשישים, שחברות הביטוח הפנסיוניות נטשו אותם ומשרד האוצר – אגב, אני לא רואה פה את סגן שר האוצר, הוא היה אמור לתת לי תשובה – עמד מנגד.

אילן גילאון: אולי בשם החוסכים הקטנים אדוני, אלה שתמיד על חשבונם הטייקונים הולכים ומסתפרים בתספורות יוקרתיות ביותר במקומות יוקרתיים ביותר.

אילן גילאון: אני חושב שהתוכנית בטלוויזיה ממחישה יותר מכול את ה"מעושרות" האלה, את המצב של ה"דולצ'ה ויטה" של הדקדנציה הישראלית הגדולה, של חוסר המוסר, של פרות הבשן, כפי שבכה בדיוק הנביא.

אילן גילאון: כל מיני בחורות שנשואות לאנשים מאוד מבוגרים ומיליונרים, שגרות בהרצלייה-פיתוח.

אילן גילאון: הן תוכנית ריאליטי במדינת ישראל, כי זה הדבר המעניין היום.

אילן גילאון: ואם לא בשם כל אלה, אז אולי בשם עובדי הרכבת, אדוני, שגם הם עומדים לאבד את מקום עבודתם כי הולכים להפריט אותם ולהפריט ולהפריט ולהפריט.

אילן גילאון: בכלל עניין שאנחנו יכולים להוציא את המדינה במכרז.

אילן גילאון: אדוני יודע, ואני רואה שאני לקראת סיום, שאני תמיד נוטה לבית הלל.

אילן גילאון: כל פעם שעליתי על הדוכן הזה, תמיד אמרתי שאולי אפשר עוד הכול לתקן.

אילן גילאון: לא פעם גם יעצתי עצות, גם הצעתי לאחרים שלא יתנערו ממעלליהם קודם לכן ויבקרו תמיד את אלה העתידיים, כאשר אדוני יודע שלי אין שום בעיה, כי אף פעם לא הייתי בשום ממשלה.

אילן גילאון: אני יכול לומר את הדברים בלב שקט.

אילן גילאון: אבל גם אז אני אומר לך שלעולם לא אומר את הדברים "דברים שרואים מכאן לא רואים משם".

אילן גילאון: אז בסופו של דבר, מה שאני בא לשאול את אדוני: א.

אילן גילאון: אם הוא היום יודע להבדיל מיהו הכוורן.

אילן גילאון: זה מאוד חשוב לי לדעת; ב.

אילן גילאון: אם איש כל כך שמן לא ראוי שיישא איש כל כך מרזה ומרזה.

אילן גילאון: אם ממשלה כל כך שמנה לא יכולה לשאת על גבה את כל החוליים האלה, ונדמה לי שלא מניתי עוד הרבה הרבה מאוד חוליים של החברה הישראלית, שהם אפילו לא מגיעים לסופו של הפתרון.

אילן גילאון: ואחרון אחרון, אולי אני צריך לומר את האי-אמון הזה בשם טרכטנברג, פרופסור טרכטנברג, שאני חושב שהוא במקרה הזה תינוק שנשבה והוא שיחק כאן איזשהו – הוא היה בעצם מריונטה של ממשלה, שהתכסתה במה?

אילן גילאון: הוא היה בסופו של דבר כיסוי – כסת"ח, מה שקוראים אצלנו – לאיש שמן שאין לו שום מדיניות, ואז הוא נאלץ להרגיע את הציבור באמצעות ועדה כזו או ועדה אחרת.

אילן גילאון: שום ועדה לא תפתור את הבעיה אם כאן לא יקרה, אדוני, מקרה של שינוי יוצרות באופן מוחלט, של שינוי פאזות ושל הליכה של מדינת ישראל בכיוון של לקיחת אזרחיה לאחריותה.

אילן גילאון: יכולתי עוד למנות את הנשים הפלסטיניות במחסומים, ואת החברים האלה שמקבלים מכות בענתות על-ידי בריונים והמשטרה לא מתערבת, ואת הכמרים שמקבלים מכות בירושלים ואין פוצה פה, כי יש הרבה מאוד שרים, אבל אף אחד לא עוסק בתחומו, אדוני.

אילן גילאון: אני חושב שהפעם הזאת, אני ממש, אחרי שנתיים וחצי, מתכוון לאי-אמון הזה ברצינות.

אילן גילאון: הממשלה הזאת, אדוני, צריכה ללכת, ויפה שעה אחת קודם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: אני עד היום חשבתי שכל ההצעות שלך היו רציניות.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

גלעד ארדן: דרך אגב, ריבות הוא עושה מעולה, מדהים, תדע לך.

גלעד ארדן: אני, עם ריבות אני מסכים אתו מאלף ועד תיו.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באופן אישי אני מאוד מאוד מעריך, אפילו מעבר לכך, את חבר הכנסת גילאון, על כל העשייה הציבורית שלו, רבת השנים, העמדות הציבוריות העקביות שהוא מביע, הכאב שלו על מצוקתן של שכבות רחבות בחברה הישראלית, ולא רק בחברה הישראלית, כפי שהוא הביע כאן, ואני בהחלט מזדהה עם רבים מהדברים שהוא פירט כאן בעניין מצוקות חברתיות שקיימות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אבל עם דבר אחד אני לא יכול להסכים; כשאני שומע את חבר הכנסת גילאון מציג את המצב במדינת ישראל כאילו הכול שחור משחור, שוד ושבר, דיכאון.

גלעד ארדן: המדינה באמת – בואו נגיד שהאזרח הסביר, אם הוא שומע את נאומו של חבר הכנסת גילאון ומשתכנע, מה שנותר לו לעשות זה לברוח מכאן, ויפה שעה אחת קודם, כמו שהוא אמר לגבי החלפת הממשלה, ואני לא מוכן לקבל את הגישה הזאת שמתארת כאילו כל מה שקיים במדינתנו הוא רע ויש כאן אך ורק מצוקות חברתיות.

גלעד ארדן: בוודאי שיש מצוקות חברתיות, בוודאי שיש פערים, בוודאי שיש עוני, בוודאי שיש חוליים, בוודאי שיש המון המון נושאים שעלינו לטפל בהם.

גלעד ארדן: אבל לשמוע משפטים כמו שאף שר כאן לא מתעסק בתחומים שעליהם הוא מופקד – אני אינני יכול לקבל; אני חושב שרוב שרי ישראל עסוקים ועוד איך בתפקידים שלהם.

גלעד ארדן: שר התחבורה עוסק בתפקידו, שר הרווחה עוסק בתפקידו, שר השיכון עוסק בתפקידו, ועוד רבים אחרים, וגם אני משתדל לעסוק בתפקידי.

גלעד ארדן: יכול להיות שאנחנו עוד לא מגיעים לתוצאות שחבר הכנסת גילאון היה רוצה לראות, ואת זה הציבור בהחלט יש לו אפשרות לשפוט פעם בכמה שנים, אבל אני חושב שבשונה מהגישה האבסולוטית שהציג חבר הכנסת גילאון, הציבור מבין שאי-אפשר בעולם – אני לא יכול להתמודד, דרך אגב, עם הדרך הציורית והפיוטית היפהפייה שבה הצגת את הדברים – אבל אני חושב שהציבור מבין היטב שאי-אפשר באמת לפתור את כל הבעיות באחת, גם לא בשנה, גם לא בשנתיים.

גלעד ארדן: בשביל זה, ברוב המדינות הדמוקרטיות, הציבור מאפשר פרק זמן, בדרך כלל, של כארבע שנים, כדי לאפשר לממשלה הנבחרת גם לתקן את כל הדרוש תיקון.

גלעד ארדן: דרך אגב, סתם, לא שעל זה נתבסס, אבל בערב ראש השנה היה סקר נרחב ב"ידיעות אחרונות", ו-88% מאזרחי ישראל אמרו שישראל היא בסך הכול מקום שטוב לחיות בו.

גלעד ארדן: לכן, חבר הכנסת גילאון, אולי אתה חש, בצדק מבחינתך, שאתה מייצג את כל אותם אוכלוסיות שתיארת, אבל – – –

אילן גילאון: כנראה אני מתייחס ל-12% האחרים.

גלעד ארדן: זה גם הרבה, דרך אגב.

גלעד ארדן: בסדר, אני לא אמרתי מה אמרו יתר ה-12%, ואין לי פה תשובה.

גלעד ארדן: אבל אני שוב אומר בצורה הכי ברורה, כפי שאמרתי.

גלעד ארדן: כשאני עונה לקדימה אני עונה את זה בצורה צינית, ופה אני עונה את זה בצורה כנה ואמיתית – אני חושב שאנחנו עושים כמיטב יכולתנו – – –

שי חרמש: זה מה שמגיע לנו?

גלעד ארדן: לחלקכם, לא לכולכם.

גלעד ארדן: אני משתדל – – –

שי חרמש: יושב סגן – כמעט ראש מחלקת העלייה.

גלעד ארדן: חבר הכנסת חרמש, אני משתדל להימנע מהכללות ואני מתנצל – לא לכל חברי קדימה.

גלעד ארדן: לפעמים, כשבאים חברי כנסת מטעם קדימה ומציגים הצעות אי-אמון בשם נושאים חברתיים ובעיות שמבוססות על מדיניות כלכלית, אז קצת – המענה הוא לפעמים ציני, וגם על כך אני מתנצל.

גלעד ארדן: אני משתדל, לחבר הכנסת גילאון, מכיוון שזה בוקע ממקום אמיתי של כאב, אני בהחלט מתייחס לעניין ואומר שאנחנו כן מנסים לעשות כמיטב יכולתנו.

גלעד ארדן: אני לא חושב גם שאין הסקת מסקנות מטעויות עבר.

גלעד ארדן: גם ראש הממשלה, כאשר גל ההפגנות היה – וכרגע יש בו איזה הפסקה, אבל ראש הממשלה לא אמר: כל מה שעשינו פה בשנים האחרונות היה נכון וצודק ולא נוצרו בעיות.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי פה כמה פעמים, ראש הממשלה הקים ועדה.

גלעד ארדן: יותר אוהבים את השם של ראשה, פחות אוהבים, אפשר לעשות אתו כל מיני משחקים, אבל בהחלט מדובר באדם ראוי, אדם מקצועי, אדם חסר פניות, הוא לא התכוון לעשות דוח שאנחנו נצא בו כאילו מדיניותנו היא חסרת כל צורך בתיקונים.

גלעד ארדן: נכתב דוח, אבל דוח שאמור להיות תוכנית עבודה ממשלתית, הוא גם דוח שחייב להיות מחובר למציאות.

גלעד ארדן: כשהמציאות היא מציאות של מדינה שנאלצת להשקיע המון כסף בתקציב הביטחון, זה דבר שהוא לא כל כך ריאלי להשוות אותה למדינות כמו שבדיה או מדינות בסקנדינביה, שבהן בעיות היום-יום הן שונות מהבעיות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: ועדיין, אנחנו יכולים לראות בשנתיים וחצי האחרונות שיש כאן תהליכים חברתיים – שוב, אני לא מתכוון להקריא כאן רשימת מכולת, אבל כשאנחנו מסתכלים על זה בנתוני מקרו – ובכל אחד מהם כמובן יכולים להיות דיוקים; אם אני אגיד שאחוז האבטלה נמוך אז יגידו: כן, הרוב זה משרות חלקיות, וגם השכר בכלל הוא נמוך, אז מה זה משנה כמה משרות יש, אם אנשים עובדים בשכר נמוך.

גלעד ארדן: אז אנחנו מעלים את שכר המינימום והוא כבר יותר מה-1,000 דולר שבעבר דיבר עליהם עמיר פרץ.

גלעד ארדן: טוב, אז הדולר ירד, אנחנו יודעים, ויוקר המחיה עלה.

גלעד ארדן: כל דבר אפשר לעשות ממנו גיחוך ולענות עליו, אבל בסופו של דבר, שוב אני אומר, הממשלה קשובה לצרכים החברתיים, נעשים כאן המון צעדים, השקעות של עשרות מיליארדים בחיבור המרכז לפריפריה.

גלעד ארדן: רק בשבוע שעבר – דרך אגב, דיברת על חצור-הגלילית, ואני מקווה ששר התמ"ת וגם שר האוצר וראש הממשלה ייכנסו לנושא וגם ייתנו מענה.

גלעד ארדן: זה באמת מביך שביקרנו בחצור לפני שבוע והיום אנחנו רואים את מה שקורה שם, אבל אי-אפשר להגיד שאין לנו רצון לסייע שם, כשהממשלה הזאת מקבלת החלטות פעם אחר פעם, מתוקצבות, בין אם זה להקים בית-ספר לרפואה בצפת או לתקצב את ירידת צה"ל לנגב – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי, כבוד השר – –

שי חרמש: ההחלטה – – –

ראובן ריבלין: – – שהפיטורים ב"פרי הגליל" הם תוצאה של הסכם, כי היו צריכים לפטר 250 ובסופו של דבר הצלחנו כולנו יחד בכוחות משותפים למנוע פיטורים של 200.

אילן גילאון: היתה התחייבות של משרד האוצר לערבויות של 24 – – –

ראובן ריבלין: אבל בסופו של דבר מנעו את הגזירה במובן זה – נדמה לי בהסכמה בסופו של דבר.

גלעד ארדן: אני מודה שאני לא בקי בפרטים.

שי חרמש: אדוני השר, אל תטאטא דבר אחד: ההחלטה על בית-ספר לרפואה בגליל – וברכותי לכם – התקבלה לפני שמונה שנים.

גלעד ארדן: אמת ויציב.

שלמה מולה: למען ההגינות צריך להגיד.

גלעד ארדן: אמת ויציב.

גלעד ארדן: יש לנו נטייה בעייתית, לממשלה הזאת, לקחת כל מיני החלטות שהתקבלו לפני שנים רבות ולנסות גם ליישם אותן.

גלעד ארדן: אנחנו יודעים, אנחנו – עדיף לכם שנעשה את זה מאשר שנתחיל לחשוב על החלטות משלנו, כי להחלטות שלנו אתם לא מסכימים, אז עדיף שניקח החלטות ישנות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש, גם לפני חמש שנים, כאשר היה בא זוג צעיר לקנות ביריד מכירת דירות, היתה עולה דירה 1.8 מיליון.

ראובן ריבלין: זאת לא הממשלה הזאת זכתה להעלות את המחיר של הדירות.

ראובן ריבלין: זה אשמת כל ממשלות ישראל.

ראובן ריבלין: היחיד שהוא עקבי זה חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: כולנו היינו במקומות כאלו או אחרים פעם פה ופעם שם – הוא היה תמיד באותו מקום – – –

שי חרמש: מה זה, "אלה הם חייך"?

גלעד ארדן: חייו – לא חייך.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: אנחנו אומרים שהוא לא היה אף פעם בממשלה, כי הוא אמר זאת מעל הבמה.

ראובן ריבלין: זה הכול.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אבל פעמים, אתה יודע, כשאתה באופוזיציה – –

גלעד ארדן: יש על מה לדבר.

ראובן ריבלין: – – פתאום אתה מתפלא שדירה עולה 1.8 מיליון.

ראובן ריבלין: היה חבר הכנסת גלעד ארדן באופוזיציה, אז גם הוא היה צריך לקנות את הדירה ב-1.8 מיליון, גם הוא היה צריך לקבל משכנתה, גם הוא שילם מע"מ.

ראובן ריבלין: אם באמת היה אפשר לעשות את הכול – באמת, פלא בעיני איך לא עשו את זה לפני כן.

גלעד ארדן: אני קניתי ב-1.6 מיליון.

ראובן ריבלין: אתה רואה, נאלצת לקנות דירה פחות טובה.

שי חרמש: עכשיו אתה יכול – – – ב-1.9 מיליון.

גלעד ארדן: יותר.

ראובן ריבלין: בבקשה, בבקשה.

ראובן ריבלין: זה בשביל השר יצחק כהן אמרתי.

גלעד ארדן: צודק היושב-ראש שהבעיות בתחום הדיור הן, כן – אשמה גם שלנו וגם של ממשלות רבות אחורה, גם של המינהל שהסתכל על הקרקע כמשהו למקסם את הרווח שלו ולא הסתכל על ההיבטים החברתיים והסביבתיים של הקרקע.

גלעד ארדן: אבל אני מנסה לחזור רגע ולנסות לענות לפחות לחלק מהציבורים שחבר הכנסת גילאון חש – בצדק מבחינתו – שהוא מייצג.

גלעד ארדן: ולאחר שדיברתי גם על נושא האבטלה או על השקעות בפריפריה או המשך המגמה להרחיב את סל התרופות, כולל טיפולי שיניים חינם לילדים, כשאנחנו יודעים בדיוק איזה שכבות לא היו יכולות לממן טיפולי שיניים לילדיהן, אז אני גם רוצה לומר כמה דברים על נושא השכר.

גלעד ארדן: גם כאן אנחנו מקבלים כל הזמן ביקורת – עכשיו זה, שוב, מאבק מוצדק ללא ספק; אני מצטער שהיוזמה לא באה מאתנו, והיינו צריכים לחכות שההסתדרות – לא משנה אם זה כן או לא כן – ההסתדרות עוררה את הנושא, והנושא הוא אמיתי – הנושא של שכר עובדי הקבלן וזכויותיהם.

גלעד ארדן: הצעות חוק רבות פרטיות בכנסת הזו נהדפו פעם אחר פעם בין אם על-ידי הממשלה הזו – היושב-ראש זוכר זאת – ועל-ידי ממשלות קודמות – תמיד על-ידי משרד האוצר שהכתיב לנו את העמדה הזו.

גלעד ארדן: וטוב שכעת, אני מקווה, יחול שיפור במצב.

גלעד ארדן: אבל גם בנושא הזה, ידידי חבר הכנסת גילאון, לשים את כל הפוקוס על איזה רשעות לכאורה שקיימת בממשלה הנוכחית – אני מקווה שאתה לא באמת חושב כך.

גלעד ארדן: כי גם אם זה לא מספיק, וגם אם היינו מאוד רוצים שמורות ומורים בישראל ירוויחו הרבה יותר ושוטרות ושוטרים ועובדות סוציאליות וסקטורים רבים אחרים, הרי שעליות השכר שנחתמו רק בשנתיים וחצי האחרונות עם המגזר הציבורי – שעוד פעם – שמן, רזה, זה כבר לא רלוונטי.

גלעד ארדן: היה משא-ומתן, היו הסכמות עם הארגון היציג של העובדים גם על היקף עליית השכר, גם על העלאת שכר המינימום, גם על העלאות שכר משמעותיות יותר, ואני מקווה שגם נושא המתמחים ייפתר.

גלעד ארדן: אני לא זוכר שאנחנו ירשנו מקודמינו שוטרות, שוטרים, עובדים סוציאליים, מורים ומורות עם שכר גבוה, וברשעותנו הנמכנו את השכר.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: טוב שהצמיחה הכלכלית גם מאפשרת לדון בסוגיות הללו, איפה צריך קודם כול להשקיע את פירות הצמיחה ואיך לצמצם את הפערים החברתיים.

גלעד ארדן: אבל אני חוזר על עצמי ושוב אומר:

גלעד ארדן: אנחנו כן עושים כמיטב יכולתנו, ואני חושב – ורואים את זה בכל משאל דעת קהל – שסך הכול שרי הממשלה מרוכזים במשרדים שעליהם הם מופקדים ומנסים בנאמנות ובמסירות לטפל בבעיות ובתחלואים שקיימים בחברה הישראלית זה עשרות שנים.

גלעד ארדן: אתה דיברת קצת על הנושא האירני.

גלעד ארדן: גם פה אני לא חושב שמישהו מאמין שזה האינטרס של ממשלת ישראל שהעיתונות ולאחר מכן רבים אחרים מפורשי מערכות הביטחון יעסקו בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני לא יכול לייצג כאן את כל חברי הכנסת, כולל לא מסיעתי, אבל אני חושב שראש הממשלה ושר הביטחון, לא הם אלו שעוררו את הדיון הפומבי בנושא הזה.

גלעד ארדן: בהחלט יש רצון של מדינת ישראל לגייס מדינות בקהילה הבין-לאומית ולהסביר להן שהתגרענות אירנית מהווה סכנה לא רק למדינת ישראל, אלא לשלום העולם כולו.

גלעד ארדן: אבל אין לנו שום עניין שיתקיים כאן סוג הדיון שמתקיים כאן בימים אלה.

גלעד ארדן: במישור הדיפלומטי המטרה של ראש הממשלה היא לגייס תמיכה להפעלת סנקציות כלכליות משמעותיות יותר, שאולי – ואני חושב שראינו גם את הדוח של סבא"א בימים האחרונים – אולי זה עדיין מסוגל לעצור את התהליך.

גלעד ארדן: אני גם רציתי להתייחס לנושאים של הבנייה ושל אונסק"ו, אבל כיוון שהדברים לא עלו אז אני הפעם אחסוך מהכנסת ואקצר את נאומי.

ראובן ריבלין: בוודאי הם עוד יעלו השבוע.

גלעד ארדן: ללא ספק.

גלעד ארדן: לכן אני מבקש מהכנסת להשתכנע שאנחנו עושים כמיטב יכולתנו, ובשלב זה לדחות את הצעת האי-אמון של חבר הכנסת גילאון.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד השר גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים בדיון הכללי, וראשון הדוברים – חבר הכנסת שלמה מולה מטעם קדימה, ואחריו – חבר הכנסת אלכס מילר מטעם סיעת ישראל ביתנו.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: לכל אחד מהדוברים שלוש דקות תמימות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – שני השרים בעצם, מאז כינונה של הכנסת הזאת, כאשר באה אלינו ההצעה של תקציב דו-שנתי, התנגדנו לו.

שלמה מולה: אמרנו, זה לא משרת את האינטרסים של מדינת ישראל, בעיקר את האינטרסים הכלכליים, החברתיים.

שלמה מולה: זה לא צודק ולא חכם להביא תקציב דו-שנתי – שהממשלה תשריין לעצמה מראש תקציבים לפעילויות עתידיות.

שלמה מולה: גם אם חס וחלילה יבואו אלינו נושאים ביטחוניים קשים מאוד שצריך לעשות להם תקציב נאות ונכון – והנה, גם בקיץ האחרון ראינו את מה שגעש ורעש – הנושא החברתי שהציבור הישראלי אמר לנו, מה שהכנסת החליטה במסגרת תקציב דו-שנתי, התקציבים שלה לא משקפים בהחלט את המציאות, את סדר העדיפויות החברתיות של המדינה, שאמור להיות.

שלמה מולה: אנחנו באנו ודרשנו ומבקשים מהממשלה – יש לכם את הקואליציה.

שלמה מולה: יש נושאים שיש עליהם הסכמות.

שלמה מולה: גם לפי שיטתה של הממשלה הזאת, לפי דוח-טרכטנברג בעצם, אפשר להביא את הנושאים שבהסכמה.

שלמה מולה: אלה נושאים שעולים מיליארדים.

שלמה מולה: אז איך אתם תעבירו בעצם?

שלמה מולה: אנחנו באנו ואמרנו: תביאו תקציב חדש, עם סדר עדיפויות חדש, כפי שזה מקובל.

שלמה מולה: יתקיים עליו דיון מעמיק בכנסת, בתקשורת, לשתף את הציבור בעצם – מה צריך להיות בתקציב החדש.

שלמה מולה: אבל מה לעשות, ראש הממשלה כנראה פחד, הוא מפחד בעצם מחברי הקואליציה שלו, מהשותפים הקואליציוניים שלו, שהוא עלול למצוא את עצמו כשהממשלה שלו מתערערת בעצם בין חברי המפלגה.

שלמה מולה: הוא בא ואמר, אני לא מוכן להביא את התקציב מחדש.

שלמה מולה: אבל מה יקרה, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: אני אגיד לך מה יקרה – – –

אופיר אקוניס: מה יקרה?

שלמה מולה: אתה היית בעצם יושב-ראש ועדת הכלכלה – –

אופיר אקוניס: נכון.

שלמה מולה: – – אתה יודע כמה זה חשוב שדווקא נושאים כלכליים יידונו בכנסת.

שלמה מולה: גם יקבעו סדר עדיפויות.

שלמה מולה: הנה, הכנסת הזאת בעצם מתייתרת כמעט, לא מתקיים בה שום דיון, והציבור שעלה ברחוב רוטשילד בתל-אביב, בקריית-שמונה, באילת ובכל מקום, 400,000–500,000 אנשים שאמרו, תקבעו סדר עדיפויות חדש – וזה לא נופל על אוזניים קשובות של חברי הקואליציה הזאת.

שלמה מולה: זה בעצם הסיפור.

שלמה מולה: אם הקואליציה שלכם איתנה, מה הבעיה שאתם תבואו ותגידו, נקיים דיון?

שלמה מולה: אני יודע, שר הביטחון אמר בממשלה: אצלי, בתקציב הביטחון, לא נוגעים; לא ייגעו – לא מיליארד שקל, לא 2 מיליארד שקל, לא 0.5 מיליארד שקל.

שלמה מולה: יבוא שר אחר ממשרד ממשלתי אחר, חבר קואליציה, ויגיד: אצלי, במשרד שלי, לא תיגעו.

שלמה מולה: אז כיצד אתם רוצים לקבוע את סדר העדיפויות, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: אני חושב שההתבצרות של הממשלה וחברי הקואליציה בעצם בעמדתם, במקום להביא תקציב חברתי שבו יהיה אפשר לקבוע סדר עדיפויות אמיתי – הוא בעצם מתייתר – – –

אופיר אקוניס: לסיום.

שלמה מולה: לכן אני אומר לך, אנחנו לא נפסיק, לא ניתן לכם מנוח, לחברי הקואליציה – ואתה גם נמנה עם חברי הקואליציה.

שלמה מולה: אנחנו נשמיע את הזעקה, את צדקת דרכנו, בעצם, שאמרנו לכם: אל תעבירו את התקציב הדו-שנתי, הוא לא חכם.

שלמה מולה: הנה הוכח לכם הלכה למעשה.

שלמה מולה: היום אתם תצטרכו לכתת רגליכם בין חברי הוועדה, אולי אפילו להתחנן, שתעבירו את אותן מסקנות של ועדת-טרכטנברג.

שלמה מולה: לכן עדיף היה לממשלה – –

אופיר אקוניס: ובזה נסתפק.

שלמה מולה: – – להביא תקציב חדש.

שלמה מולה: לסיכום אני אומר, צריך להביא תקציב חדש, אין מה לפחד.

שלמה מולה: אם יש לכם קואליציה, תוכיחו לנו שאתם מעבירים את מה שאתם רוצים, אבל לפחות הציבור המוחה של 400,000–500,000 אנשים, שיצא, ידע שהממשלה הזאת מתכוונת ברצינות.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת מולה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלכס מילר, שלוש דקות, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הממשלה, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רציתי לשאול אותך עד כמה יש בכלל גבול לצביעות.

אלכס מילר: היום אנחנו ישבנו – – –

אופיר אקוניס: אתה לא מצפה שאני אענה לך.

אלכס מילר: שאלה רטורית.

אלכס מילר: היום ניהלתי ישיבה של ועדת החינוך של הכנסת, הוועדה דנה במסקנות של דוח-טרכטנברג.

אלכס מילר: העלינו את כל – – –

ישראל חסון: מאיפה המומחיות של היושב-ראש לענייני צביעות?

ישראל חסון: אולי יש אנשים אחרים?

אלכס מילר: אני מבין שזו גם שאלה רטורית.

אופיר אקוניס: זו גם.

אופיר אקוניס: תראה, כיושב-ראש ועדת חינוך – –

ישראל חסון: הגנתי עליך.

אופיר אקוניס: – – הוא עומד על כך שמותר לנואם, שהוא לא כיושב-ראש ועדה – אני אוסיף לו, אל תדאג – לשאול שאלות רטוריות.

ישראל חסון: אה, אוקיי.

אלכס מילר: היה לנו דיון על דוח-טרכטנברג.

אלכס מילר: הציגו לנו את כל המסקנות שנוגעות בנושאים כמעט, אני חושב, אדוני היושב-ראש, הכי חשובים שקיימים היום בחברה הישראלית, וזה החינוך, וזה בעצם אותם דברים שכמובן אנחנו דנים עליהם במשך שנים רבות.

אלכס מילר: אבל קשה מאוד להגיע לתוצאות, כי התקציב – התקציב הוא פשוט גדול, וסדרי העדיפויות, כמובן, של המדינה, היו כאלה שהתקציב הזה היה תמיד הולך לדברים אחרים.

אלכס מילר: אבל סוף-סוף יש בשורה, יש כוונה לתקצב את אותן הסוגיות החשובות שיש להשקיע בהן, וזה חינוך חינם מגיל שלוש, זו השקעה בחינוך מתחת לגיל שלוש, מדובר על תנועות הנוער ומדובר על נושאים שהם מאוד מהותיים.

אלכס מילר: ואתה יודע, באו חברי כנסת ושאלו שאלה: מה חדש כאן?

אלכס מילר: אז אני אמרתי בוועדה, אדוני היושב-ראש, שלא הגענו להמציא את הגלגל; הגענו לחבר את הגלגל הזה לרכב, בשביל שהוא סוף-סוף ייסע.

אלכס מילר: אז זו היתה הבשורה שהביאו לנו בנושאים של החינוך והתקצוב של אותם הנושאים.

אלכס מילר: אז למה התחלתי עם העניין של הצביעות?

אלכס מילר: מגיע חבר הכנסת פלסנר לוועדת החינוך – אנחנו מדברים כאן על הצעת האי-אמון של קדימה בנושא התקציב החברתי – אבל מה שמעניין את אותו חבר כנסת זה רק העניין שקשור לעולם החרדי.

אלכס מילר: עכשיו, אני בא ואני שואל אותו – –

אופיר אקוניס: הוא נתלה באילנות גבוהים, אדוני.

אופיר אקוניס: שמענו ביום שישי את – – –

אלכס מילר: – – אם באים לפתור בעיות חברתיות, אז יש צורך להתעסק בנושאים שבאמת קשורים ללב-לבן של אותן בעיות שקיימות היום במערכת.

אלכס מילר: אם באים לעשות מהומה ולעשות בעצם את המשבר, ורק להגיע למצב שסוף-סוף אותם חברי כנסת – כאן, בצד ימין – שאני חושב שמעניין אותם אך ורק המשבר הזה בין חילונים לחרדים, וממש לא מעניין אותם הנושא של התקציב החברתי, כי רק על זה אנחנו שומעים במשך כל התקופה האחרונה; אז אם כך, מובן שאנחנו בסופו של דבר מוצאים את עצמנו דנים חצי מהזמן של ועדת החינוך על הבעיות של פלסנר עם העולם החרדי.

אלכס מילר: גם אני שמעתי את יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת לבני, מצהירה שהיא תחבור לכל יוזמה, אם תהיה יוזמה מדינית של הממשלה.

אלכס מילר: אני לא בטוח שהיא תחבור לכל יוזמה, אבל מה שאני בטוח – שהסיעה הזאת חופרת וחופרת בלי סוף, אבל לא בדברים המהותיים, אלא בדברים שהם תת-נושאים.

אלכס מילר: ואני חושב שאם אנחנו באמת רוצים פתרונות משמעותיים, לא צריך לחפש בעיות ואת מי להאשים בבעיות האלה, אלא צריך לפתור את הבעיות ולהתקדם הלאה.

אלכס מילר: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מילר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אופיר אקוניס: אני בדיוק אמרתי לך, חבר הכנסת מילר, שחבר הכנסת פלסנר – בציניות, כמובן – נתלה באילן הגבוה של ראש המוסד לשעבר, שאמר את דברי ההבל שלו ביום שישי בצהריים, ואני שמחתי לשמוע היום שהוא כבר חזר בו, חבר הכנסת זאב.

אופיר אקוניס: דברים ממש תלושים ביותר לגבי החרדים והאיום האירני.

אופיר אקוניס: מה עניין שמיטה להר-סיני בכלל?

אופיר אקוניס: אבל אם הוא חזר בו, אז חזר בו.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: חזר בו, לא, חבר הכנסת חסון?

ישראל חסון: אני לא שמעתי מה הוא אמר.

אופיר אקוניס: אה, לא שמעת מה הוא אמר?

נסים זאב: כנראה גם האירנים חזרו בהם מהגרעין, אז יש תיאום ביניהם.

אופיר אקוניס: טוב שלא שמעת.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שופטת בית-המשפט העליון בייניש קבעה – אני מבין שעד מחר, כבוד השר, הממשלה צריכה לתת תשובה לגבי מהן אדמות מדינה ביהודה ושומרון – היא בעצם קבעה שכל אדמה שאינה אדמת מדינה, באופן אוטומטי זה שייך לפלסטינים.

נסים זאב: אז אני רוצה להזכיר לכם, אולי שכחנו את המורשת שלנו, אולי שכחנו את תורת ישראל – יהודה ושומרון הם אדמות של עם ישראל, ורק בפרשת השבוע: "קום התהלך בארץ לארכה ולרחבה כי לך אתננה".

נסים זאב: מי שלא מאמין בתורת ישראל אז הוא לא מבין מה זה אדמות מדינה ביהודה ושומרון.

נסים זאב: אין לו אפילו מושג.

נסים זאב: ואני רוצה לומר ולזעוק את הזעקה של תושבי מגרון ויישובים אחרים, שהממשלה רוצה היום לעקור את הבתים שלהם ללא צורך.

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: יש לנו איזה הסכם שלום עם הפלסטינים?

נסים זאב: משהו עומד על הפתח, שתגידו: טוב, בעקבות הסכם כזה או אחר אנחנו כרגע רוצים, אני יודע מה, לצרף יישובים, אני אומר, ולתת אולי מרחב, יותר, לפלסטינים?

נסים זאב: אין שום הסכם.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אין שום יישוב ואין שום עיר ביהודה ושומרון, ואפילו במדינת ישראל, ב"קו הירוק", שהפלסטינים חושבים שהוא חוקי.

נסים זאב: אז אם אנחנו נעשה סלקציה ונאמר: זה חוקי וזה לא חוקי – אני אומר לך, אין שום דבר חוקי אצלם.

נסים זאב: מבחינתם אסור לנו לשבת במקומות האלה.

נסים זאב: זה אדמות – מבחינתם הכול כבוש, אבל מבחינת העם היהודי, זה ההיסטוריה שלנו.

נסים זאב: אפילו האו"ם ב-2007 קבע שילידים, יש להם זכות על אדמתם, ואי-אפשר לעקור אותם מבתיהם.

נסים זאב: ומה זה ילידים?

נסים זאב: כל אדם שיש לו זיקה היסטורית לאדמה שהוא יושב עליה.

נסים זאב: האם יש כמו יהודה ושומרון, ואותם יהודים שיושבים בחלקי מדינה, בחלקי ארץ-ישראל המקראית – שהם לא יהיו ילידים?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה אמר באופן הברור ביותר, והוא גם הבטיח, אני זוכר, לשרת התרבות, ואמר לה שהוא יבדוק את הנושא מחדש, ומה שלא היה חוקי – זה סך הכול הממשלה צריכה להחליט שאנחנו מאשרים, בדיעבד או לא בדיעבד, את אותם יישובים, ואסור לנו לגרום, חלילה וחס, לעקירת יהודים, ולהריסת בתים, ולהריסת בתי-כנסת.

נסים זאב: אני ממש מבקש בכל לשון של בקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

נסים זאב: רק משפט אחד, בזה אני מסיים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נסים זאב: דבר פלא ביותר – בהחלטה של בייניש אין צורך אפילו שהפלסטינים יביאו איזושהי הוכחת בעלות – תראה איזה אבסורד זה, זה פשוט לא יאומן – האם אנחנו בעלים או לא בעלים.

נסים זאב: אני מקווה שהשכל שלנו באמת יגבר, וכשמדברים על צדק חברתי, זה הדבר המרכזי שלנו, שקודם כול לא להרוס בתים ולא לעקור יהודים מאדמתם.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחריו – סגן השר מנחם אליעזר מוזס.

אופיר אקוניס: אם לא יהיה נציג לסיעת העצמאות, אנחנו נפסח על סיעת העצמאות, ואותו הדבר לגבי רע"ם-תע"ל.

אופיר אקוניס: פשוט נעבור לאורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אופיר אקוניס: אתה צודק.

אופיר אקוניס: לא, סגן שר גם יכול.

אופיר אקוניס: אין להם סגן שר?

אופיר אקוניס: אפילו לא אחד?

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אופיר אקוניס: אה, כולם שרים.

אופיר אקוניס: נכון, שרים וחברת כנסת.

אופיר אקוניס: תודה לך, שר ההסברה.

אופיר אקוניס: אכן הסברת לי עכשיו בצורה טובה את חלוקת התפקידים הצודקת בקואליציה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכיוון שהסיכוי שהדברים שלי יפילו את הממשלה הזאת – אין להם סיכוי גדול, נכון?

דניאל בן-סימון: לכן, אני ארשה לעצמי לשתף את היושב-ראש – –

אופיר אקוניס: בבקשה.

דניאל בן-סימון: – – באיזו ישיבה מדכדכת, שיצאתי ממנה עכשיו – –

אופיר אקוניס: או, אה.

דניאל בן-סימון: – – שבה דובר על ההפרדה במרחב הציבורי.

דניאל בן-סימון: ואני אומר כמי שנמצא בכנסת, כמי שבילה הרבה שנים בלשוטט במדינה הזאת – לא ידעתי, ואני חייב לומר, לא ידעתי שיש עשרות מקומות בעולמנו, במדינה הקטנה הזאת, שבהם יש הפרדה מוחלטת בין הגבר לאשה, וחלילה אם האשה תתקרב, אם זה באוטובוס – –

אופיר אקוניס: באוטובוס.

דניאל בן-סימון: – – או בחנות המכולת, או בקופת-חולים.

דניאל בן-סימון: ולאט-לאט אנחנו חוזרים לעידן שאפילו לא היה לפני המהפכה הציונית.

דניאל בן-סימון: לכן, בוויכוח הפוליטי ביני לבינך – שהוא לגיטימי, אגב – –

אופיר אקוניס: נכון.

דניאל בן-סימון: – – יש עדיין השאלה איך ניראה ביום שאחרי.

דניאל בן-סימון: איזו דמות תהיה לחברה הישראלית, איזה פרצוף יהיה לנו ביום שנשיג את השלום המיוחל הזה; ואני בטוח שנשיג אותו, אם זה בדורנו או אחרי.

דניאל בן-סימון: אבל מה נגלה ביום שאחרי?

דניאל בן-סימון: שהחזרנו את הגטאות?

דניאל בן-סימון: שהחזרנו את ההפרדה?

דניאל בן-סימון: שהמהפכה הנשית שמתחוללת בכל העולם נכשלת רק פה?

דניאל בן-סימון: שאיפה שהאשה מתקדמת מייד סוגרים עליה?

דניאל בן-סימון: וקודמי שייך לעולם החרדי, והאיש שידבר אחרי גם כן.

דניאל בן-סימון: ואולי נדרשת תשובה, כי הוויכוח, אדוני היושב-ראש, ימין או שמאל – אני לא יודע, ההיסטוריה תשפוט מי צודק, וכהיסטוריה, אני אומר:

דניאל בן-סימון: הבוחר שהוא הריבון עלינו; שיחליט.

דניאל בן-סימון: אבל ביום שאחרי, כשנצא לחברה הישראלית החדשה, אנחנו גם צריכים לדאוג מה נגלה.

דניאל בן-סימון: ולכן, זה צריך להטריד אותך באותה מידה שזה מטריד אותי.

דניאל בן-סימון: ואני לא ידעתי עד כמה אנחנו מדירים ומדירים ומדירים בנות ספרדיות, ונשים כאלה.

דניאל בן-סימון: לאן הגענו?

דניאל בן-סימון: לכן, זה לא רק על האי-אמון נגד הממשלה, אלא אני מאוד מוטרד מהנטיות האלה שנכנסות לתוכנו שעלולות לקלקל את החברה.

דניאל בן-סימון: ואולי כל המאמץ הזה לבנות חברת מופת ייתקל בקשיים, כי אנחנו חלוקים פוליטית, אידיאולוגית, ימין ושמאל.

דניאל בן-סימון: בין לבין נכנסות נימות כאלה שעלולות לקלקל את החיים האלה של ילדינו.

דניאל בן-סימון: כלומר, לא שלנו.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר – אני יוצא מהדיון הזה.

דניאל בן-סימון: הכנסת צריכה לדרוש מהאנשים האלה – לאן הם רוצים להוביל אותנו.

דניאל בן-סימון: נדמה לי שאין מקום תרבותי בעולם – המקום האחרון שבו הפרידו היה אפגניסטן.

דניאל בן-סימון: ה"טליבאן" הלך.

דניאל בן-סימון: אנחנו עכשיו?

דניאל בן-סימון: איך זה נראה?

דניאל בן-סימון: החברה המובילה בעולם כמעט בתחום ההיי-טק, במחקר החלל, מחזירה את האשה לימי הביניים?

דניאל בן-סימון: איך ניראה מול פני ההיסטוריה, נסים זאב?

דניאל בן-סימון: איך ניראה?

דניאל בן-סימון: הרי זה המבחן של האנושיות, של היהדות, של המהפכה הישראלית.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר: מעבר לאי-אמון, מעבר לוויכוח בינינו, אנחנו צריכים באמת לדבר על התוכן הפנימי של החברה הישראלית, כי ביום שאחרי הוויכוח זה מה שיישאר.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: וגם על הדיוק המרהיב תודה לך.

אופיר אקוניס: מרהיב, דיוק מרהיב היה לך.

דניאל בן-סימון: אה, דיוק בזמן.

אופיר אקוניס: בדיוק.

דניאל בן-סימון: פחדתי ממך.

אופיר אקוניס: – – – נכון.

אופיר אקוניס: אולי זה כישוריך בתחום התקשורת – שהיית קודם, עם השעון.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך אליעזר מנחם מוזס.

אופיר אקוניס: אחריו אין נציגות, אדוני, לסיעת העצמאות, ואנחנו נעבור לסיעה האחרת שיש לה נציגות – האיחוד הלאומי.

אופיר אקוניס: זה יהיה אורי אריאל.

אופיר אקוניס: אבל בבקשה, בינתיים סגן השר מוזס.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: כל מי שלא יהיה, לא ידבר.

אופיר אקוניס: אני מודיע: מי שלא יהיה פה לא ידבר.

אופיר אקוניס: אין אחר כך להיכנס.

אופיר אקוניס: צריך לעקוב אחרי הרשימה, ואם נצטרך להצביע, נצביע.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני שמח ששמעתי ממך לפני נאום קודמי את תגובתך על דברי ההבל של מר אפרים הלוי, על כך שהסכנה הקיומית היא לא אירן אלא ההתחרדות.

מנחם אליעזר מוזס: ולמה אני כל כך שמח?

מנחם אליעזר מוזס: כי קראתי בדיוק היום בעיתון שהתגובות באו רק מתוך ציבור חובשי הכיפות, ואף לא חבר כנסת אחד שלא חובש כיפה לא הזדרז לגנות את הדברים.

מנחם אליעזר מוזס: הוא קם במקרה זה.

מנחם אליעזר מוזס: אני ממש שמח שהגבת כפי שהגבת לדברים האלה, כי לא נותר לי לומר אלא לדברים כאלה, שהסכנה היא ההתחרדות יותר מאירן – ומר בן-סימון, גם מה שרצית לרמוז קודם על עניין ההפרדה, שאנחנו אולי חוזרים לאירן.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה לומר, התגובה הזאת, הפטפטת והדברים על הדברים האלה של מר אפרים הלוי, עליהם אפשר לומר את מאמר חז"ל: "זקני עמי הארץ, כל זמן שמזקינים, דעתם מיטרפת עליהם".

מנחם אליעזר מוזס: פשוט טירוף הדעת מה שקורה כאן.

מנחם אליעזר מוזס: הפטפטת והדברת הזאת צריכה להיפסק.

מנחם אליעזר מוזס: איך אומר שלמה המלך, החכם מכל אדם?

מנחם אליעזר מוזס: "ברֹב דברים לא יחדל פשע".

מנחם אליעזר מוזס: פשוט מגיעים לאיזה גיל מסוים, מתחילים לפטפט, לדבר.

מנחם אליעזר מוזס: אותו הדבר מר מאיר דגן – אנשים שסמכנו עליהם ושסומכים עליהם, ראש הממשלה, וכולם, על המומחיות שלהם ועל הגדלות שלהם, ופתאום בא איזה מין שלב שפשוט לא מדברים לעניין.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הבעיה הגדולה זה השיח הציבורי, זה שניתן לרמוס ולדבר על חרדים ולא קורה שום דבר.

מנחם אליעזר מוזס: היום אני מסתכל בעיתון.

מנחם אליעזר מוזס: יש המלצות ועדת-טרכטנברג לנושא מיצוי ההשתכרות.

מנחם אליעזר מוזס: במשרד השיכון המצב היום הוא שכולם זכאים לקבל הטבות.

מנחם אליעזר מוזס: באה ועדת-טרכטנברג ורוצה לשנות את המצב.

מנחם אליעזר מוזס: ואז שר השיכון מבקש מראש הממשלה: בוא נשאיר את המצב.

מנחם אליעזר מוזס: מה כבר הכותרת?

מנחם אליעזר מוזס: מרבית הדירות יופנו לחרדים אחרי שראש הממשלה נעתר לבקשת שר השיכון.

מנחם אליעזר מוזס: הרי זה המצב היום.

מנחם אליעזר מוזס: נושא זה, שיקבלו סיוע בדיור רק כאשר שני בני-הזוג יצאו לעבודה – זה לא קיים היום.

מנחם אליעזר מוזס: יש המלצה של ועדה שלא אושרה עדיין בכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לומר, על כל דברי ההבל האלה שלמה המלך אומר: "אל תען כסיל כאִוַלתו פן תשוֶה לו".

מנחם אליעזר מוזס: אין לנו ויכוח עם אפרים הלוי.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא רוצה להתווכח אתו – "אל תען כסיל כאִוַלתו".

מנחם אליעזר מוזס: ואם זה כפי שהיושב-ראש אמר, שהוא חזר בו – מקבלים את החזרה.

אופיר אקוניס: כך אני שמעתי, אדוני סגן השר.

אופיר אקוניס: היום שמעתי שהוא חזר בו.

אופיר אקוניס: אני לא שמעתי.

אופיר אקוניס: אני ראיתי את ההתבטאות ולא שמעתי את החזרה בו.

אופיר אקוניס: אבל אם אכן חזר בו, עשה טוב.

מנחם אליעזר מוזס: אם הוא חזר בו, כבר אמרו: "מודה ועוזב ירוחם".

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת אורי אריאל.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ברצוני, ראשית, חבר הכנסת מוזס, סגן השר, להצטרף לגינוי.

אורי אריאל: גם לאחר שהוא חזר בו, כפי שנמסר – לא שמעתי – עדיין הדברים ראויים לגינוי, בעיקר כדי שהמצב הזה לא יחזור על עצמו.

אורי אריאל: אני לא אחזור אפילו על האמירה, ומי שלא יודע שלא ידע.

אורי אריאל: יש גבול להשתוללות הלשונית, ועוד מאנשים שיש ציפייה שמתוקף מעמדם, לפחות לשעבר, ואולי גם לשעתיד, ינהגו אחרת.

אורי אריאל: אני אמרתי לך, כמו שאמרתי לאחרים מהחרדים, כל דבר שתבחרו לעשות בעניין הזה, אני בהחלט שותף לו.

אורי אריאל: אני רואה את עצמי כחלק מהעניין, ואני מקווה שלא נשוב לדוש בדבר הזה.

אורי אריאל: מכאן אני רוצה, ברשות השר, ברשותכם, לעבור לבנייה בירושלים.

אורי אריאל: פעמים רבות, מכובדי היושב-ראש, ראש הממשלה אמר: בירושלים אין, זה מחוץ לכל ההסכמים המדיניים.

אורי אריאל: שם בונים, שם זה.

אורי אריאל: ואני כמנה

אורי אריאל: גי עומד פה פעם אחרי פעם ושואל שאלות, וכמובן שלא בדיוק בונים, בונים קצת, בונים לפי אישור, התוכנית הזאת לא מאושרת, כן מאושרת, כי עכשיו לא טוב, כן טוב מדינית.

אורי אריאל: טוב, עכשיו בא ראש הממשלה, והוא עצמו אומר: אישרתי לבנות בירושלים 2,000 יחידות.

אורי אריאל: נו, הכיצד?

אורי אריאל: והרי אין בעיה בירושלים, בירושלים כל הזמן בונים, כך אומר ראש הממשלה.

אורי אריאל: אז יש כנראה נתניהו א' ויש נתניהו ב', או שמא נתניהו א' ונתניהו ת'?

אורי אריאל: אבל למה אתם לא זועקים?

אורי אריאל: הרב מוזס, איש ירושלים, ידידי הרב זאב, מכובדי השר, גברתי חברת הכנסת, למה אתם לא זועקים?

אורי אריאל: אתם יודעים, הוא נוהג כך, לא הצלחנו עוד לשנות את זה.

אורי אריאל: אל תיתנו לעוולות לעבור בשקט, גם כשזה בממשלתכם, בדברים כל כך חשובים – בעיר הקודש, בעיר הבירה, זה לא דבר שאפשר לעבור עליו לסדר-היום.

אורי אריאל: הבנייה ביהודה ושומרון, שגם בה החל ראש הממשלה להתפאר היום ואתמול, מה הוא אישר אתם יודעים?

אורי אריאל: אני אגיד לכם, כדי שכולם ידעו, גם חברי הכנסת משמאל, גם מימין.

אורי אריאל: הוא אישר 44 יחידות במעלה-אדומים.

אורי אריאל: נו, אם היה אפשר למחוא כפיים פה בכנסת, בטח היינו מוחאים כפיים.

אורי אריאל: 44, תקשיבו, זה חשוב – איתן כבל שווה נפש, 44 יחידות במעלה-אדומים, אתה יודע מה זה?

אורי אריאל: זה גדול.

אורי אריאל: למען היושר והאמת, הוא אישר גם 277 בגוש-עציון, באפרת.

אופיר אקוניס: ועוד מקום אחד, כי נגמר הזמן.

אופיר אקוניס: עוד מקום אחד תגיד לנו.

אורי אריאל: דבר אחרון שאני רוצה לומר, אדוני ראש הממשלה, הבעיה שעומדת מולנו כרגע, עכשיו ממש, כי אתה צריך לענות לבג"ץ מחר, בנושא היישובים, היא לא משפטית, היא מינהלית, היא מנהיגותית.

אורי אריאל: אני קורא לך ואומר לך: לא באנו לריב עם השומר, באנו לאכול את הענבים.

אורי אריאל: גם אתה לא רוצה להרוס?

אורי אריאל: בידך ההחלטה לפתור את העניין הזה, ולא להרוס שלא לצורך בתים שגרות בהם משפחות – ילדים, טף ונשים.

אורי אריאל: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה לך, חבר הכנסת אריאל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – ניצן הורוביץ, חבר הכנסת הורוביץ.

אופיר אקוניס: אני מבין מהמזכיר שאתה קיבלת עוד דקה מראש מהיושב-ראש על הסכמתך להוריד את הצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: ובכן, ארבע דקות.

אופיר אקוניס: כן, זה הסידור עם יושב-ראש הכנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, קיץ שלם העם בישראל דרש צדק חברתי.

דב חנין: הוא דרש פתרונות דיור והתגייסות של המדינה לבנייה של דירות ציבוריות במימון ציבורי כדי לאפשר דיור בר-השגה.

דב חנין: הוא דרש התמודדות אמיתית עם העוני, עם המצוקה, עם המצב של עניים חדשים, שהם אנשים שעובדים אבל לא מצליחים להתפרנס.

דב חנין: הוא דרש העלאה של שכר המינימום, טיפול במצוקת עובדי הקבלן – טיפול בעבדות עובדי הקבלן.

דב חנין: העם דרש התייחסות אחרת לסוגיות הרווחה.

דב חנין: העם דרש הפסקה של ההפרטות.

דב חנין: העם דרש חינוך חינם החל מסיום חופשת הלידה.

דב חנין: העם דרש טיפול רציני במערכת הבריאות.

דב חנין: ומה העם מקבל?

דב חנין: העם מקבל רשימה ארוכה של ספינים, רשימה ארוכה של פתרונות-כביכול.

דב חנין: העם לא מקבל התייחסויות רציניות.

דב חנין: העם לא מקבל תשובות אמיתיות בסוגיית הדיור, אין בנייה ציבורית, אין בנייה תקציבית, מדינת ישראל נסוגה ממחויבותה ומאחריותה לבנות דירות בישראל.

דב חנין: אין בישראל בנייה ציבורית.

דב חנין: אין התמודדות אמיתית עם בעיית העוני.

דב חנין: אין העלאה אמיתית של שכר המינימום.

דב חנין: אין התמודדות אמיתית עם עבדות עובדי הקבלן, תופעה שהפכה להיות מכת מדינה בישראל, שמתפשטת מקצה החברה ועד קצה, וכוללת לא רק עובדות ניקיון ועובדי שמירה, אלא גם מורים, ואחיות בריאות הציבור, ורופאים, ואפילו אנשי היי-טק.

דב חנין: מי איננו היום עובד קבלן?

דב חנין: מי איננו נדפק היום בצורת ההעסקה הקלוקלת הזאת?

דב חנין: והמדינה, במקום שתפעל נגד ההעסקה הלא-ישירה של עובדים, העסקה משעבדת ומשפילה, המדינה היא זאת שנותנת לכולם את הדוגמה השלילית של העסקה כזאת.

דב חנין: הממשלה הזאת, במקום לקדם שינוי בעניין הזה, ממשיכה את המדיניות הבעייתית והקלוקלת של שנים רבות קודמות.

דב חנין: בתחום החינוך, במקום לייצר פתרונות של חינוך חינם מסיום חופשת הלידה, דוחים עד 2016 את החלת חוק חינוך חינם מגיל שלוש.

דב חנין: בתחום הבריאות לא צריך לדבר הרבה; ראו את משבר הבריאות הקיצוני, שהוא תוצאה ישירה של מדיניות הדיאטה הרצחנית שבנימין נתניהו הוביל עוד כשר האוצר, ואחר כך כראש הממשלה, נגד כל השירותים הציבוריים ובין היתר נגד הבריאות הציבורית.

דב חנין: אז במקום כל הדברים האלה הציעו בהתחלה רשימה קטנה של סוכריות קטנות ונקודתיות, חלקן אגב סוכריות מאוד מרות, בדמות דוח-טרכטנברג, אבל הכלי המשמעותי שעכשיו משתמשים בו כדי להחניק את המחאה החברתית הוא כמובן הדיבורים על התוכניות לחסל את האיום האירני.

דב חנין: הדיבורים האלה הם דיבורים מדאיגים, מסוכנים ובעייתיים; אני לא יודע אם תהיה מלחמה נגד אירן או לא, אני מקווה שלא תהיה, אבל מלחמה נגד המחאה החברתית כבר התחילה, דרך הדיבורים האלה.

דב חנין: והדיבורים על המלחמה נגד אירן הם דיבורים מסוכנים, מכיוון שיש פה דינמיקה שיכולה לייצר החלטות הרות גורל ומסוכנות לעתידה של ישראל ולעתידו של האזור כולו.

אופיר אקוניס: נא לסיים, אדוני.

דב חנין: דניאל כהנמן, חתן פרס נובל לכלכלה בשנת 2002, כתב מאמר על תיאוריית הכשל, והוא מסיים אותו כך: לא כדאי להאמין לאנשים אסרטיביים ובטוחים רק על סמך עדותם שלהם על עצמם.

דב חנין: לצערנו זו עצה קשה לביצוע; מקצוענים עם עודף ביטחון באמת מאמינים שיש להם מומחיות, הם מתנהגים כמומחים ונראים כמומחים, תצטרכו להתאמץ להזכיר לעצמכם שאולי הם לכודים באשליה.

אופיר אקוניס: תודה.

דב חנין: הכול בדברים האלה נכון, חוץ מלומר – אי-אפשר לומר על בנימין נתניהו ועל אהוד ברק שהם מקצוענים, אבל עודף הביטחון העצמי או הצגת הביטחון העצמי שהם מציגים מאוד צריכה להטריד ולהדאיג את כולנו.

דב חנין: העם בארץ הזאת דרש צדק חברתי.

דב חנין: העם עלול לקבל פה מלחמה אזורית.

דב חנין: את המלחמה צריך למנוע, חשוב למנוע.

דב חנין: יש דרך אחרת.

דב חנין: את המזרח התיכון צריך להרגיע, להיכנס להידברות אמיתית עם הפלסטינים, להיכנס להידברות אמיתית עם העולם הערבי על בסיס יוזמת השלום הערבית, להרגיע את המזרח התיכון, ולא לפוצץ אותו.

דב חנין: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת חנין.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת אורבך; שלוש דקות.

אופיר אקוניס: ואחריו – סגנית השר גילה גמליאל, אחרונת הדוברים.

אופיר אקוניס: אדוני, אם תרצה לדבר, נא להודיע לי, כבוד השר.

אופיר אקוניס: נגמר הדיון.

קריאה: – – –

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במקביל לדיון הזה מתקיים עכשיו כנס של השדולה לשוויון אזרחי ופלורליזם, שמשתתפים בו חברי כנסת רבים, בסוגיה של השפלת נשים במרחב הציבורי.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו עדים לריבוי בלתי נסבל של תופעות של הפרדה, הדרה והשפלה של נשים במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: מהאוטובוסים הנפרדים, שבהם אשה צריכה לעלות מאחור, כי אם היא עולה מקדימה דוחפים אותה ומקללים אותה ויורקים עליה, זלגה התופעה הזאת למוסדות כמו קופות-חולים, סניפי דואר, בנקים, ועכשיו גם למדרכות ולרחובות.

ניצן הורוביץ: אנחנו רואים שבעיר הזאת, בירושלים בירת ישראל, נשים לא מופיעות בשלטי חוצות, רק גברים.

ניצן הורוביץ: אין פנים נשיות, משום שגם מי שמעז לשים שלט עם פנים של אשה, תולשים וקורעים את השלט.

ניצן הורוביץ: לכן גם עיריית ירושלים עצמה כבר נמנעת מהעניין הזה.

ניצן הורוביץ: אפילו בצה"ל, שהוא גוף ממלכתי, אולי הגוף הממלכתי, יש יותר ויותר מקרים ועדויות של תופעות שבהן חיילות מושפלות, מפרידים אותן, מחרימים אירועים של שירת נשים.

ניצן הורוביץ: אני אפילו שומע על כל מיני אירועים שמקיימים משרדי ממשלה ואז אשה מתבקשת שלא לעלות לבמה, כי זה יביך את הקהל.

ניצן הורוביץ: וכך התופעה הזאת, שהיא נגע, היא מחלה, היא מחלה קשה, הולכת וזולגת לתחומים רבים ושונים של החברה הישראלית.

ניצן הורוביץ: נגד הדבר הזה אנחנו מתקוממים.

ניצן הורוביץ: חשוב להבין שאין כאן, אדוני, חלוקת עבודה, שאני כחילוני צריך לטפל וזאת בעיה שנוגעת במגזר מסוים; בראש ובראשונה מי שנפגע מהעניין הזה – וחשוב שנבין – הן קודם כול למשל נשים דתיות, שסובלות מהפרדה הזאת ומההדרה הזאת.

ניצן הורוביץ: אין כאן חלוקת עבודה בין חילונים לדתיים.

ניצן הורוביץ: זהו עניין של הגנה על המרחב הציבורי במדינת ישראל כמרחב חופשי.

ניצן הורוביץ: ממש כפי שאני, לא יעלה על דעתי לעשות מדרכה לאנשים שחורים ולאנשים לבנים, לאנשים גבוהים ולאנשים נמוכים, לערבים וליהודים, לאנשים עשירים ולאנשים עניים, כך אני לא אעלה בדעתי לעשות מדרכה לגברים ומדרכה לנשים.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, לא מדובר כאן באיזשהו דיון רב-תרבותי, וודאי שלא מדובר בהבל הזה שאני לפעמים שומע, של "כפייה חילונית"; ההפרדה הזאת – וחשוב שנבין – של נשים וגברים במרחב הציבורי, היא בלתי חוקית.

ניצן הורוביץ: זה לא עניין לוויכוח.

ניצן הורוביץ: ההפרדה היא בלתי חוקית.

ניצן הורוביץ: קבע את זה בית-המשפט בצורה מפורשת.

ניצן הורוביץ: המשטרה צריכה לטפל בהפרדה כזאת.

ניצן הורוביץ: המשטרה צריכה למנוע שלטים "גברים" ו"נשים" על מדרכות במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: הבג"ץ, עכשיו שהיה, לגבי המדרכות – כבר היה בג"ץ לפני שנה, רק המשטרה לא עשתה עם זה שום דבר.

ניצן הורוביץ: אני מסיים את הדברים שלי כאן

ניצן הורוביץ: בקריאה לרשויות החוק להילחם בעבריינות הזאת – משום שמדובר בעבריינות; אין לזה שום קשר לאמונה, לערכים, בטח לא ליהדות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחר כך – סגנית השר גמליאל, והממשלה ביקשה לסכם את הדיון באמצעות שר – שר ההסברה או שר החינוך, ואתם רק תודיעו לי לפני כן את מי להזמין, כמובן.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת אורבך.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סוגיית המאחזים מצויה על שולחנה של הממשלה.

אורי אורבך: בתי-המשפט מחכים לתשובתה של המדינה לגבי מעמדם של המאחזים האלה, של היישובים – חלקי היישובים האלה בעיניה.

אורי אורבך: אני רוצה לומר לראש הממשלה ולממשלה, שאם, חלילה, יונף הכורת על היישובים האלה, מפלגתנו, הבית היהודי – קשה לי לדמיין אותה, אני משתמש בניסוח הזה – שותפה לממשלה שהורסת את הבתים שעליהם מדובר.

אורי אורבך: זה הסגנון.

אורי אורבך: אני לא רוצה להגיד איומים: נגעת בזה, אנחנו – אבל הדברים מאוד ברורים, והם גם נכתבו והובאו לראש הממשלה פעם ופעמיים בכתב, ועוד אין-סוף פעמים בעל-פה.

אורי אורבך: ולכן אני קורא לראש הממשלה ולחברינו בליכוד שחושבים אותו הדבר, רק שהיכולת הפוליטית שלהם בהקשר הזה מצד אחד היא חזקה יותר, כי הם בתוך מפלגתו, אבל מהרבה צדדים היא חלשה יותר, כי הם בתוך מפלגתו – היכולת לפרוש, לעזוב, לאיים, היא קטנה יותר, מצומצמת: בואו לא נרמה את עצמנו; אנחנו מחויבים להתיישבות בכל ארץ-ישראל, ובמשנה תוקף והדגשה ליישובים ביהודה ושומרון ולמקומות המדוברים.

אורי אורבך: אם המדינה תגיד: אנחנו לא יכולים, בית-המשפט, וכל הדיבורים האלה, זה נחמד; אנחנו אנשים פוליטיים, אנחנו רואים את עצמנו, ואוהבים להיות, שותפים בממשלה הזאת.

אורי אורבך: יש דברים שאי-אפשר להיות שותפים להם.

אורי אורבך: זאת לא החלטת סיעה כרגע, זה בדיונים.

אורי אורבך: אנחנו ישבנו עם רבנים היום, ואנחנו עכשיו בדיון עם אנשי מועצת יש"ע, אבל גם בלי דיונים עם אף אחד, בדיונים בינינו לבין עצמנו, אנחנו יודעים, וכולם יודעים.

אורי אורבך: אלא מה?

אורי אורבך: משום שאולי הטון שלנו הוא טון של שותפות, והוא טון של אהבה וחיבה ורצון שהממשלה הזאת תמשיך להתקיים, גם כי אנחנו יודעים מי האלטרנטיבות – אבל אנחנו לא ניתן לעובדה שאנחנו חוששים מהאלטרנטיבה לסמא את עינינו ולפגוע בהגנתנו על שכונת-האולפנה, גבעת-אסף, עמונה, מגרון ועוד כמה מקומות שעליהם מדובר עכשיו.

אורי אורבך: ולכן אני אומר: אדוני ראש הממשלה, חברינו בליכוד, הצטרפו למאמץ הזה – וגם המשפט הזה ומה שאני אומר כאן הם חלק מהמאמץ – ותבהירו לראש הממשלה במשנה החריפות הפוליטית – אני לא מדבר כמובן בעניינים הערכיים, בארץ-ישראל, ושיש שם משפחות, וזה בתים – הרבה פעמים אנשים, גם במחנה הדתי והימני אומרים: אה, זה התנחלות, זה מאחז, זה שני קונטיינרים ועז.

אורי אורבך: רבותי, מדובר בבתים, בבתים משותפים, בילדים שהם עכשיו בחרדות שיזרקו אותם מהבתים.

אורי אורבך: אל תשלו את עצמכם שלשותפות הזאת, אדוני ראש הקואליציה, יהיה קיום אם יורם הגרזן, והדחפור, הבולדוזר והדי-9 על הבתים האלה.

אורי אורבך: גם כי אנחנו לא רוצים, וגם כי אנחנו לא נוכל.

אורי אורבך: ולכן, הקשיבו לדברים האלה ותבינו את חומרתם, ועשו מעשה כדי – מבחינה חוקית, מבחינה משפטית, מבחינה ערכית – כדי למצוא את הפתרון בתשובתה של המדינה ובמעשיה של המדינה, כדי שהמקומות האלה יהיו על עומדם לנצח, שם ובמקומות אחרים.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אחרונת הדוברים, סגנית השר גילה גמליאל, בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות, גברתי.

אופיר אקוניס: לאחר מכן ישיב – אני לא רואה את שר החינוך פה, כבוד שר ההסברה.

אופיר אקוניס: אתה מדבר?

אופיר אקוניס: אתה מסכם?

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: ובכן, שר ההסברה ישיב מטעם הממשלה, וניגש להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, שרים, חברות הכנסת, חברי הכנסת, מדינת ישראל לא ניחנה באוצרות טבע.

גילה גמליאל: המדינה שלנו מוקפת במדינות עשירות באוצרות טבע ובמחצבים בהיקפים אדירים, ובראשם הנפט של רבות ממדינות המזרח התיכון.

גילה גמליאל: יחד עם זאת, קיים משאב טבע בעל הפוטנציאל הגדול ביותר בעולם, והוא המוח האנושי.

גילה גמליאל: ההון האנושי.

גילה גמליאל: מדינת ישראל נמצאת בקדמת הטכנולוגיה, ההיי-טק והמחקר, ואחד האתגרים הגדולים של השנים הקרובות הוא היכולת שלנו, כמדינת ישראל, לשמר את היתרון הזה ואף לקדם אותו.

גילה גמליאל: על כן, הממשלה, בראשותו של נתניהו, משקיעה בחינוך ובהשכלה הגבוהה.

גילה גמליאל: השקעה בחינוך ובהשכלה הגבוהה היא אבן היסוד של מדינת ישראל כדי לשמר ולקדם את היתרון האסטרטגי בר-הקיימא שלנו בטכנולוגיות, בהיי-טק ובמחקר.

גילה גמליאל: יתירה מכך, בראייה אסטרטגית ארוכת טווח, האנושות מכלה במהירות הולכת וגוברת את אוצרות הטבע שלה.

גילה גמליאל: מעבר לכך ששימוש זה פוגע באיכות הסביבה, באיכות החיים ובבריאות של מיליארדי אנשים בעולם, זה מחדד את הצורך בהשקעה בטכנולוגיות מתקדמות, באנרגיות חלופיות, וזה יעמיק את הפער, בעתיד, בין מדינות אשר יעמדו בחזית הטכנולוגית, ואנו גם משקיעים בהיבט הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה לציין שאנחנו היום גם – עם כל ההשקעה של הממשלה בחינוך, נוסיף היום נדבך נוסף בהצעת החוק שתקדם גם את שנת הלימודים חינם לחיילים משוחררים, לבוגרי השירות הלאומי והאזרחי – זה יעבור עוד הערב בקריאה שנייה ושלישית – עבור כל מי שתורמים למדינה שלנו: חיילים משוחררים, בוגרי השירות הלאומי והאזרחי ובוגרי השירות הצבאי, גם בירושלים.

גילה גמליאל: כך שכל הטענות שנטענו על-ידי האופוזיציה היום – בניסיונות להעביר מסרים גם בהיבט החברתי, גם בהיבט של ירושלים – אנחנו גאים בכך שראש הממשלה הנחה להמשיך את הבנייה בבירתנו ירושלים.

גילה גמליאל: נוסף על כך אנחנו גם נחזק את בירתנו בכך שנדאג – גם השנה הזאת, כפי שאמרתי – שסטודנטים וסטודנטיות מכל הארץ יעלו ללמוד במוסדות האקדמיים בעיר הבירה, וכפי שאמר ראש הממשלה: אנו בונים בירושלים כי זוהי זכותנו וחובתנו, לא כענישה, אלא כזכות יסוד של עמנו לבנות את בירתנו הנצחית.

גילה גמליאל: ואני אומרת, בהיבט הזה, שכולנו, מי שנמצאים כאן היום – אני רואה שאיש ירושלים יושב-ראש הכנסת נמצא כרגע כאן – כולנו מבינים דבר אחד, שבהיבט של בנייה בירושלים אין פה בכלל מחלוקת, לא צריכה להיות, בטח ובטח לא להעלות את הסוגיה הזאת, של הבנייה בבירתנו ירושלים, כאיזשהו נושא לסדר-יום בניסיון לבוא ולקעקע את ההיבט הזה.

גילה גמליאל: אז אני רוצה לומר לך, כבוד היושב-ראש, שאנחנו נמשיך לחזק את בירתנו ירושלים, נמשיך לחזק את הבנייה בכל שטחי ארץ-ישראל, נמשיך לפעול ולעבוד במדיניות שמצד אחד מובילה גם מדיניות של עידוד ההשכלה הגבוהה, עידוד החינוך, השקעה בחינוך, וגם בבניית ארץ-ישראל.

גילה גמליאל: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יסכם בשם הממשלה השר אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני דווקא רוצה להתחיל, אדוני היושב-ראש, מהצעת האי-אמון השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי יעזרו לי גם – אולי אתה תעזור לי לפענח אותה.

יולי יואל אדלשטיין: הניסוח שלה – היא הוגשה על-ידי סיעת מרצ: הממשלה מענישה את החברה הישראלית על-ידי הרחבת ההתנחלויות, רמיסת המחאה החברתית וניהול מדיניות מופקרת.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זה ברור, כל מדיניות שלנו, או כל המדיניות שלנו, היא מופקרת, זה ברור.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מתקשה להבין משהו; אם אני זוכר נכון, אדוני היושב-ראש, המחאה החברתית – וכולנו, דרך אגב, חלק אהבנו יותר, חלק אהבנו פחות, כל מיני תמונות שראינו משם, אבל היא התבססה, ודאי ההמוניות שלה, התבססה על סוגיה מאוד כואבת שגם אתה אמרת לפני שעה קלה שממשלות ישראל לאורך שנים אשמות בהזנחת התחום הזה, והיא יוקר הדיור, או בעצם היעדר יכולת של זוג צעיר, של משפחה צעירה, לרכוש דירה במחיר סביר.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה הרחבת התנחלויות?

יולי יואל אדלשטיין: זה מה, זה – מזיזים את הגדר בלילה?

יולי יואל אדלשטיין: מה עושים בהרחבת התנחלויות?

יולי יואל אדלשטיין: מה היתה הכוונה של חבר הכנסת גילאון כשהוא הציג את הרחבת ההתנחלויות?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא בטוח איפה זה התנחלויות.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע איפה זה היישובים היהודיים ביהודה ושומרון, או הקהילות היהודיות ביהודה ושומרון, אבל מהי הפעולה הזאת שהוא מדבר עליה?

יולי יואל אדלשטיין: הפעולה הזאת היא בניית דירות חדשות.

יולי יואל אדלשטיין: למה מתכוונים כשאומרים "הרחבה"?

יולי יואל אדלשטיין: על מה יצא הזעם של סיעת מרצ במקרה הזה?

יולי יואל אדלשטיין: על כך שהודיע ראש הממשלה שאושרו עוד כ-2,000 יחידות דיור בירושלים, באפרת ובמעלה-אדומים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, שומעים אותך עד פה, אתה מפריע לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי מברך על ההחלטה הזאת, אני מניח שכל אדם שפוי מברך על ההחלטה הזאת, אבל בכל זאת, מבחינת ההיגיון, מה זה אומר שכשבעזרת השם סוף-סוף ייבנו הדירות האלה, אני חוזר ואומר – בירושלים, באפרת, במעלה-אדומים – אז זה אומר שעוד 2,000 משפחות, לרוב זוגות צעירים או עולים חדשים, או מי שזה לא יהיה, יוכלו לרכוש דירה – יהיו עוד 2,000 דירות במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אז איך אפשר באותו משפט, מבחינת ההיגיון הפשוט, לצעוק – מצוקת דיור, הממשלה לא עושה כלום, מחאה, איפה הדירות, איפה המחירים – ובאותו זמן למחות על בניית 2,000 יחידות דיור?

יולי יואל אדלשטיין: מילא, אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, אני ודאי לא מסכים, אני ודאי – כולה שלי, אבל מילא היו אומרים: הממשלה מקימה יישובים חדשים, בשביל מה צריך; אבל למחות נגד בניית דירות בירושלים ובמעלה-אדומים?

יולי יואל אדלשטיין: זה לא עונה, ולו חלקית, ולו מעט, ולו מאוחר מדי, על המחאה החברתית בתחום הדיור?

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אומר, פשוט, לצערי הרב, מה שהשתרש כאן, באמת – אנשים מדברים אוטוסטרדה, על-פי איזשהי דרך שקבעו לעצמם, בלי אפילו להסתכל איך זה נשמע מבחינת, אני אומר, ניתוח פשוט או היגיון פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, האי-אמון הראשון, של אי-הבאת תקציב, היה של סיעת קדימה.

יולי יואל אדלשטיין: גם כן, התחושה האינסטינקטיבית, באמת, אפילו לא להתייחס לזה, לא להתייחס, אמרנו: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לא הצליחה האופוזיציה בשום דבר, לא ניצחה בהצבעות, לא מצליחה לכפות שום סדר-יום ציבורי, אז הם מוחים על זה שאין לנו המחזה הנודע של ישיבות דרמטיות.

יולי יואל אדלשטיין: ואדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, נניח לא היה תקציב דו-שנתי.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה כבר לא קדנציה ראשונה אפילו יושב-ראש הכנסת, כבר לא לדבר בכלל על קדנציות כח"כ ובוועדת הכספים, וגם אני הקטן כבר לא פעם ראשונה ולא שנייה ולא שלישית בכנסת הזאת – הרי מה אנחנו זוכרים תמיד בדיוני תקציב?

יולי יואל אדלשטיין: מה תמיד הכותרת?

יולי יואל אדלשטיין: עולה לכאן, לדוכן הזה, נציג האופוזיציה, אדוני היושב-ראש, ואומר: תראו את הסחטנות הזאת, המפלגה הקואליציונית א', או המפלגה הקואליציונית ב', סוחטת את הממשלה, מוציאה כספים ייחודיים, דורשת רק לסקטור שלה, דורשת רק – והלאה, הרשימה ארוכה – להתנחלויות, לעולים, לחרדים, למי שלא יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני לא מבין, אם מביאים עוד פעם תקציב, ו-63 שנים מדברים על כך שכאן סוחטים, וכאן סוחבים, וזה לא טוב, וזה לא לטובת הציבור, וזה לא לתועלת הכלכלה הישראלית, אז מה בעצם מבקשים?

יולי יואל אדלשטיין: מה מבקשים, שעוד פעם נשב במחוזות האלה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, אולי אני ניחשתי מה מבקשים – אולי מבקשים לעשות כותרת, לבוא לכאן, בוודאי לאחר מכן לכתב פרלמנטרי, אם התמזל מזלם, ולספר על הסחטנות, ועל סדקים בקואליציה, ועל המריבה בין משרד האוצר לשותפה קואליציונית זו או אחרת, כי אחרת אני לא מבין – אחרת אני באמת לא מבין מה יכולה להיות תועלת בעוד דיונים, או עוד הצבעות או עוד מתחים מסוג זה.

יולי יואל אדלשטיין: הרי אם יש ועדת-טרכטנברג, ואם יש גם דרכים נוספות, עוד בלי ועדת-טרכטנברג, או לפני ועדת-טרכטנברג, לטפל בחלק מהמצוקות האמיתיות – אני חוזר ואומר: האמיתיות – שעלו בעקבות המחאה או במהלך המחאה; לא דברים מהסוג שלצערי גם שמענו, לשנות את השיטה – לשנות את השיטה למה?

יולי יואל אדלשטיין: למה שכל העולם ברוך השם כבר נפרד ממנו?

יולי יואל אדלשטיין: לְמה לשנות את השיטה?

יולי יואל אדלשטיין: אבל דברים הגיוניים, מצוקות אמיתיות, איך צריך לטפל בהן – על-ידי כותרת על סחיטה?

יולי יואל אדלשטיין: על-ידי עוד דיון לילי דרמטי?

יולי יואל אדלשטיין: על-ידי צעקות שכבר השעה 24:00 ואין תקציב?

יולי יואל אדלשטיין: זה עוזר למישהו?

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני הייתי מציע לומר לעצמנו, לכל חלקי הבית הזה, שאם אנחנו רוצים לטפל במצוקות האמיתיות, בואו לפחות נדבר בהיגיון, נדבר אחד עם השני, ולא על-פי כל אותן הקלישאות שכולנו כבר שמענו במשך שנים רבות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן הממשלה מבקשת, ודאי וודאי, לדחות את שתי הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, אנחנו מציינים בימים אלה 67 שנים לסיומו הטרגי של אחד הפרקים המופלאים בתולדות הציונות והמאבק להצלתם של יהודי אירופה.

ראובן ריבלין: אנו מציינים היום את הוצאתם להורג של שבעת הצנחנים שנשלחו מהארץ לאירופה; אנצו סרני, חביבה רייק, אבא ברדיצ'ב, פרץ גולדשטיין, צבי בן-יעקב, רפי רייס וחנה סנש.

ראובן ריבלין: אלה השבעה שמסרו את נפשם למען העם ויצאו לשליחות מעבר לקווי האויב, שליחות שממנה לא שבו.

ראובן ריבלין: לפני למעלה מעשור עסק בית-המשפט העליון, בשבתו כבית-המשפט הגבוה לצדק, במשפט הדיבה על חנה סנש.

ראובן ריבלין: כולם הסכימו על כך שבמחזה השערורייתי של מוטי לרנר, "קסטנר", מואשמת חנה סנש באשמת שווא, כאילו נשברה בחקירתה והסגירה את חבריה.

ראובן ריבלין: השאלה שנדונה היתה האם יכול המחזאי מוטי לרנר לבדות דברים מלבו בשם חופש היצירה, ולהציג את מחזהו כיצירה ספרותית תרבותית שאיננה משקפת את האמת; או שמא זכאית חנה סנש להגנה על כבודה, בשם ערך כבוד האדם.

ראובן ריבלין: וכפי שתיאר זאת השופט מישאל חשין, כפי שאמר: "מעבר מזה עמד חופש הביטוי וחירות היצירה של היוצר מוטי לרנר, ומעבר מזה – כבוד האדם: כבודה של חנה סנש, אשה צעירה שנרצחה בידי הגסטפו ואין בידה להגן בכוחה שלה על כבודה".

ראובן ריבלין: כך כתב.

ראובן ריבלין: דעת נשיא בית-המשפט העליון, השופט אהרן ברק, היתה, כי "האמת תורֶה דרכה".

ראובן ריבלין: את השקר, כך אמר, לא מנצחים בכוח החוק אלא בכוח השכנוע, בהפצתה של האמת.

ראובן ריבלין: דעת המיעוט של השופט מישאל חשין היתה, שעל חופש הדיבור להיעצר בנקודה שבה הוא פוגע בכבוד הזולת, בכבוד האדם שלו.

ראובן ריבלין: חנה סנש גילמה במעשיה את מי שאידיאת כבוד האדם עומדת לנגד עיניה.

ראובן ריבלין: שליחותה היתה להצלת צלם אנוש, השבת כבוד האדם וכבוד העם.

ראובן ריבלין: טובת חבריה ושמירת הסוד היו חשובות לה יותר מחייה שלה.

ראובן ריבלין: חנה סנש לא נשברה בעינויי הגסטפו ולא גילתה את סודה ואת סוד חבריה גם כאשר הועמדה מול כיתת יורים, על-פי דרישתה, בעיניים פקוחות.

ראובן ריבלין: מכובדי, ההכרעה בין חופש הביטוי לפגיעה אפשרית בכבוד האדם היא קשה.

ראובן ריבלין: אך דבר אחד ודאי הוא – אם היה ניסיון לפגוע בכבודה של חנה סנש וחבריה, כי אז ניסיון זה לא צלח.

ראובן ריבלין: כבודם לא נפגע.

ראובן ריבלין: לא ניתן לפגוע בכבודם, הנצור בלב עמנו ובלבות כולנו.

ראובן ריבלין: חנה סנש היא גיבורה אגדתית.

ראובן ריבלין: מלאת רגש, אך חזקה כפלדה.

ראובן ריבלין: מלאת אהבה למשפחתה, אך מחויבת עד כלות לעמה.

ראובן ריבלין: לוחמת ומשוררת.

ראובן ריבלין: עובדת אדמה וצנחנית.

ראובן ריבלין: איתנה בנחישותה הבלתי-פוסקת להישיר פנים אל המוות.

ראובן ריבלין: חנה סנש היא-היא גפרור האור שנשרף והצית לבבות; היא הלהבה שבערה, אך שנים אחר כך עוד הבעירה את סתרי הלבבות.

ראובן ריבלין: גבורתם של צנחני היישוב היהודי האירה את כבוד האדם, עוררה את רוח העם הזה וזקפה את קומתו.

ראובן ריבלין: מסירותם הפיחה רוח של גאווה והתנגדות בקרב יהודי אירופה הדווים.

ראובן ריבלין: גבורתם של צנחני היישוב היהודי היתה, והיא עדיין, מגדל אור ומצפן אמיתי לחיילי צה"ל ולדור העתיד של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: גם היום גדל דור מסור, אוהב ונאמן, המוכן להקריב הכול למען ציונות אמיתית, לא מתנצלת, ציונות של הדר ושל כבוד, ציונות של ציון וארץ-ישראל; ציונות שבה נשוב ונתווכח על חופש הביטוי ועל כבוד האדם.

ראובן ריבלין: יהי זכרה של חנה סנש וזכר חבריה, צנחני היישוב היהודי, ברוך.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים בברכה, אדוני שר החוץ, אדוני ראש הממשלה, את רינטארו טאמאקי, סגן מזכ"ל ה-OECD, הנמצא כאן אתנו באולם.

ראובן ריבלין: אפשר למחוא כפיים.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: סירובה להיענות לדרישה להגשת תקציב חברתי חדש לשנת 2012;

ראובן ריבלין: ועכשיו למצוות התקנון, אנחנו עוברים מייד להצבעה בשתי הצעות אי-אמון שהוגשו ואשר חייבות להיות נדונות כסעיף ראשון בסדר-היום השבועי.

ראובן ריבלין: שתי הצעות אי-אמון היו לפנינו.

ראובן ריבלין: הצעת אי-האמון האחת היא של סיעת קדימה והצעת אי-האמון השנייה היא של סיעות מרצ והעבודה.

ראובן ריבלין: נצביע קודם על הצעת האי-אמון של סיעת קדימה בעניין סירובה של ממשלת נתניהו להיענות לדרישה להגשת תקציב חברתי חדש לשנת 2012, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע מי בעד הצעת האי-אמון ומי נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: 37 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעות מרצ והעבודה, בנושא: הממשלה מענישה את החברה הישראלית על-ידי הרחבת התנחלויות, רמיסת המחאה החברתית וניהול מדיניות מופקרת, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, נא להצביע מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 33 בעד, בעוד 57 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות מרצ והעבודה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לפני שנמשיך בסדר-היום, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, חברי הכנסת – בימים אלה מציינים המוסלמים והדרוזים את חג הקורבן, עיד אל-אדחא, המכונה גם "החג הגדול" – אלעיד אלכביר.

ראובן ריבלין: חג זה הוא החג החשוב ביותר בלוח השנה האסלאמי, הוא מתקיים עם סיומה של העלייה לרגל למכה, החאג'.

ראובן ריבלין: הקורבן המוקרב בחג זה מציין את נכונותו של אברהם להקריב את בנו, במצוות האלוהים.

ראובן ריבלין: בקרב בני העדה הדרוזית חג זה מזוהה דווקא עם אחרית הימים ועם מועד של כפרה על חטאים וחשבון-נפש.

ראובן ריבלין: אני רוצה להביע את תקוותי שנדע כולנו לכבד ולאהוב איש את רעהו, ברוח אהבתו ואמונתו של אברהם אבינו, מכניס האורחים ואיש החסד.

ראובן ריבלין: בשמי ובשם כנסת ישראל אני מברך אתכם בברכת חג שמח – כול עאם ואנתום בח'יר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/591; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ג, עמ' 20335; נספחות.

ראובן ריבלין: ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני, על מנת להציג את החוק.

ראובן ריבלין: יש הסתייגויות?

קריאה: לא.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות, מייד לאחר הצגת החוק אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: כן, אדוני.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית, שנועדה למנוע פגיעה בכושר התחרות ארוך הטווח של המשק הישראלי כתוצאה מכניסת מטבע חוץ המיועד ליצירת רווח פיננסי לטווח קצר, בשל פערי הריבית בין ישראל לחוץ-לארץ.

משה גפני: כיום, פקודת מס הכנסה קובעת פטור למשקיעים תושבי חוץ מתשלום מס על רווחי הון הנובעים ממכירת ניירות ערך, איגרות חוב או מלווה של מדינת ישראל.

משה גפני: פטור זה ניתן במטרה לעודד פעילות של משקיעים זרים בשוק ההון הישראלי.

משה גפני: אלמלא הפטור האמור היו אותם רווחי הון חייבים במס בשיעור 15%–20% בידי יחיד ובמס חברות לגבי חברה.

משה גפני: לאחרונה, בשל פערי הריבית בין ישראל לחו"ל, נוצר חשש לניצול הפטור האמור על-ידי משקיעים בשוק מטבע החוץ למטרות עשיית רווח לטווח קצר, דבר שעשוי להוביל לפגיעה בכושר התחרות ארוך-הטווח של המשק הישראלי עקב העלאת הערך היחסי של מטבע המדינה בהשוואה למטבעות של מדינות אחרות.

משה גפני: לפיכך מוצע לבטל את הפטור על רווחי הון לתושבי חוץ לגבי מכירת איגרות חוב או מלווה שהמועד לפדיונם אינו עולה על 13 חודשים מיום הוצאתם.

משה גפני: הצעת החוק היא צעד משלים לתיקונים בתקנות מס הכנסה שאושרו בוועדת הכספים בחודש יוני 2011 ונועדו למנוע כניסת כספי משקיעי חוץ לטווח קצר לישראל.

משה גפני: בתיקונים האמורים בוטל הפטור ממס לתושבי חוץ על ריבית שמתקבלת מרווח ההון בקרן נאמנות, איגרות חוב או מלווה מדינה שהמועד לפדיונם אינו עולה על 13 חודשים.

משה גפני: יצוין כי בדיונים בוועדת הכספים התעורר חשש שהצעת החוק לא תשיג את מטרתה, משתי סיבות: ראשית, ביטול הפטור המוצע יחול, ככל הנראה, רק על תושבי חוץ שאינם מגיעים ממדינות שלמדינת ישראל יש אמנה למניעת כפל מס אתן.

משה גפני: נוסף על כך חששנו מפני סרבול ביורוקרטי, שכן תושבי חוץ ממדינות אמנה יצטרכו להוכיח את זכותם שביושר לקבלת הפטור לאחר שישלמו את המס, ורק אז יהיו זכאים להחזר המס ששילמו.

משה גפני: נציגי בנק ישראל, אשר נכחו בדיונים בוועדה, הבהירו כי קיים קושי לקבל נתונים מעודכנים על מספר תושבי החוץ שלגביהם חלות אמנות למניעת כפל מס, אך נציגי רשות המסים ציינו בפני הוועדה כי אף אם מדובר במספר מועט של תושבי חוץ, מדובר בתיקון נכון, שנועד למנוע ניצול פטור ממס לתקופה קצרה.

משה גפני: בשל החששות של הוועדה החלטנו לקבוע את החוק כהוראת שעה לתקופה של שנתיים בלבד.

משה גפני: כך גם תושג המטרה של הברחת כספים בטווח הקצר וגם יתאפשר לבחון את מידת השפעת ביטול הפטור ביחס למספר תושבי החוץ והשקעותיהם.

משה גפני: להצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, אין הסתייגויות, ולפיכך אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זה לא מטרכטנברג.

משה גפני: זה לא מטרכטנברג.

משה גפני: מטרכטנברג אני לא מתכוון להביא שום דבר.

משה גפני: רק מה שוועדת הכספים מחליטה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אוקיי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חברי הממשלה, כל המצביעים, נא לשבת במקומותיכם.

ראובן ריבלין: ברגע שיגיע – יושב-ראש ועדת הכספים, לך למקומך – ברגע שיגיע יושב-ראש ועדת הכספים למקומו, נתחיל בהצבעה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: לא תישמע טענה: לא הייתי, לא ישבתי, לא הייתי במקומי.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011, קריאה שנייה, מקשה אחת.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 49 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 49 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת ועדת הכספים עברה בקריאה ראשונה – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186) – עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה, האם להצביע בקריאה שלישית?

משה גפני: כן.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים להצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 34 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 34 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011, התקבלה בקריאה שלישית ונכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/596; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ד, עמ' 20581, חוב' ל"ח, עמ' 21806; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35), התשע"ב–2011, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, יעלה ויבוא.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד – – –

ראובן ריבלין: נא לשמור על השקט.

ראובן ריבלין: כל מי שלא רוצה להיות באולם יצא מהאולם.

ראובן ריבלין: להפסיק לדבר בשולי האולם.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר, בבקשה.

דוד רותם: בשם ועדת החוקה אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35), התשע"ב–2011.

דוד רותם: זוהי הצעת חוק ממשלתית שנועדה להסדיר כמה נושאים – אדוני יושב-ראש הקואליציה – – –

ראובן ריבלין: נו, רבותי, הדבר הוא בלתי אפשרי.

דוד רותם: הצעת חוק זו נועדה להסדיר כמה נושאים בחוק ההוצאה לפועל.

דוד רותם: בשל דחיפות בהארכת תוקפה של הוראת שעה בדבר מסלול מקוצר בהוצאה לפועל פוצלה הצעת החוק וחלקה הראשון התקבל בקריאה שנייה ושלישית זה מכבר.

דוד רותם: לאחר כמה דיונים בוועדה מובאת בפני המליאה חלקה השני של הצעת החוק.

דוד רותם: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי לרשם הוצאה לפועל – כשיש לו יסוד סביר להניח שאי-פתיחת תיק ההוצאה לפועל עלולה לסכל ביצוע פסק-דין הוא רשאי להתיר לזוכה שביקש זאת להגיש בקשה לביצוע פסק-הדין אף אם טרם חלפו 30 הימים.

דוד רותם: עוד מוצע כי רשם הוצאה לפועל יהא רשאי להורות למרשם האוכלוסין להמציא מידע לגבי יציאות וכניסות החייב לישראל, והוא יהיה רשאי להודיע לזוכה אם החייב נמצא בישראל אם לאו.

דוד רותם: כמו כן, אם הרשם שוכנע שיש צורך בכך הוא ימסור לזוכה מידע נוסף בדבר יציאות החייב מישראל וכניסותיו אליה.

דוד רותם: כמו כן, אנחנו מציעים להאריך את התקופה שבמהלכה יכול חייב להגיש התנגדות לביצוע שטר ולהעמידה על 30 ימים מיום המצאת האזהרה, ולא 20 ימים כפי שקבוע היום.

דוד רותם: נוכח המצב הקיים, שבו תיקים שנפתחו בגין חוב משכנתה לא נסגרים גם לאחר שהחייב משלם את החוב שהיה בפיגור, אנו קובעים כי תיק בגין חוב כאמור ייסגר לאחר שחלפה שנה מיום שהחוב שולם.

דוד רותם: עוד מוצע לקבוע כי אם החייב ביקש זאת, הרשם יהיה רשאי להורות על סגירת התיק גם לאחר שלושה חודשים.

דוד רותם: רשם ההוצאה לפועל יהיה רשאי להטיל הוצאות על זוכה או על חייב במסגרת ההליכים המתנהלים בפניו.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כשאדוני יגיע למקומו – אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35), התשע"ב–2011, כפי שהציגה יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע בקריאה שנייה מקשה אחת, שכן אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני ממתין לך.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35) – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע בקריאה שנייה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–11 – 29 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 29 בעד, אחד נגד ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אתה איתן בדעתך להציגה לקריאה שלישית?

דוד רותם: – – – הצביע נגד בטעות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוברט אילטוב מפנה את תשומת לבי שהוא הצביע נגד.

ראובן ריבלין: אין צורך להפנות את תשומת לבי, הפרוטוקול רואה זאת.

ראובן ריבלין: הוא מבקש לומר שהוא טעה ורצה להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אינני משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי, יושב-ראש הוועדה, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35) עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/556; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' י"ד, עמ' 16028; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13).

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: גם לחוק זה, כפי שאני רואה, אין הסתייגויות, ולכן מייד לאחר גמר הצגתו אנחנו נצביע עליו.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות (תיקון מס' 13), התשע"א–2011.

דוד רותם: הצעת החוק נועדה לאפשר למרכז גביית קנסות להתמודד עם חייבים המשתמטים מתשלום חובותיהם ולשנות את המצב הקיים היום שבו פסקי-דין רבים לא נאכפים.

דוד רותם: על-פי הצעת החוק יינתנו בידי המרכז לגביית קנסות כלים לאכיפה ולגבייה הנתונים זה מכבר להוצאה לפועל.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לא להפריע ליושב-ראש ועדת החוקה, אשר עמל עמל רב על מנת להביא את הצעת החוק בפנינו, על מנת שנוכל להכשירה ולהביאה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה.

דוד רותם: מוצע כי שר המשפטים יוכל למנות לשכת הוצאה לפועל בכל מחוז אשר לרשמים בה יהיו נתונות הסמכויות לפעול גם לעניין תיקי המרכז לגביית קנסות בהתקיים תנאים מסוימים.

דוד רותם: התנאים יהיו נוקשים יותר מאלו הקיימים בחוק ההוצאה לפועל, ולעניין מספר הליכים בלבד.

דוד רותם: רשמים אלו, אשר ייקראו רשמים לענייני המרכז, יוכלו להורות על מינוי כונס נכסים לנכס של החייב כאשר החוב – השר ארדן, השר ארדן – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן.

דוד רותם: השר ארדן, אתה רוצה לדבר עם יריב לוין – – –

ראובן ריבלין: לא, אני אסדיר לך את העניין.

ראובן ריבלין: חברים, מי שלא רוצה לשמוע את דבריו של המלומד, יושב-ראש ועדת חוקה, יצא החוצה.

ראובן ריבלין: זה לא מקום פה לעריכת דיונים.

דוד רותם: כמו כן, מוצע כי הרשם לענייני המרכז יוכל להטיל על החייב הגבלות הזהות להגבלות הקיימות בחוק ההוצאה לפועל, וביניהן הגבלה מלקבל דרכון, עיכוב יציאתו של החייב מהארץ, הגבלה מלהחזיק ברשיון נהיגה, קביעה כי החייב לא יוכל לקבל כרטיס חיוב או כי ייחשב כחייב מוגבל לפי חוק שיקים ללא כיסוי ועוד.

דוד רותם: מוצע כי ניתן יהא להטיל הגבלות כאמור רק כאשר החוב עולה על 5,000 ש"ח, ורק לאחר שבמשך שנה לא הצליח המרכז לגבות את החוב בדרך אחרת.

דוד רותם: ביחס לחוב שהינו פיצוי לנפגע עבירה, מוצע כי ניתן יהיה לבקש להטיל הגבלות בגין חוב כאמור כבר לאחר שלושה חודשים מעת מתן גזר-הדין, וכאשר סכום החוב הינו 2,000 ש"ח לכל הפחות.

דוד רותם: הרשם יוכל להטיל הגבלות רק לאחר ששוכנע כי הטלת ההגבלה על החייב מוצדקת בנסיבות העניין.

דוד רותם: על-פי דרישת הוועדה הוספה חובה לקיים דיון וליתן לחייב הזדמנות להשמיע את טענותיו בטרם תתקבל החלטה בדבר הטלת הגבלה כאמור.

דוד רותם: החייב יוכל לבקש מהרשם פריסה של החוב, דחיית החוב ופטור מתשלום תוספת פיגורים, ולשם מתן החלטה בעניין זה יוכל הרשם לחקור בנכסי החייב.

דוד רותם: עוד מוצע, כי על החלטות הרשם ניתן יהא לערער ברשות לבית-משפט השלום, וכי על החלטות מסוימות יהא ערעור בזכות, כגון לעניין כינוס נכסים של דירת מגורים, הגבלה בדבר יציאה מהארץ, בדומה להסדר הקבוע בחוק ההוצאה לפועל.

דוד רותם: עוד ייקבע כי החוק ייכנס לתוקף ארבעה חודשים לאחר פרסומו.

דוד רותם: לחוק זה אין הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות להצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13).

ראובן ריבלין: לכן, עם הגיעו של יושב-ראש הוועדה למקומו אנחנו נצביע בקריאה שנייה, מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13), התשע"ב–2011 – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–6 – 26 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 26, נגד – 1, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13), התשע"ב–2011, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אני שואל את יושב-ראש הוועדה, האם להצביע בקריאה שלישית למרות שהיה אחד נגד, כי אני לא יודע מיהו האחד שהיה נגד.

ראובן ריבלין: לא ראיתי פה – אה, חבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: אוקיי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13), התשע"ב–2011.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13), התשע"ב–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 23, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13), התשע"ב–2011, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/623).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד שרת התרבות והספורט לעלות ולהציג את הצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5), התשע"ב–2011, לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: נרשמו להשתתף בדיון אורי אריאל, אם יהיה באולם, יעקב כץ אם יהיה באולם, עתניאל שנלר, שראיתי אותו באולם, ומיכאל בן-ארי, שראיתי אותו פה נרשם.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5) – הרכב המועצה, אני מתכבדת להציג אותה לקריאה ראשונה.

לימור לבנת: חוק רשות העתיקות קובע את הקמתה של רשות העתיקות, שתפקידה הוא לטפל בכל ענייני העתיקות.

לימור לבנת: זוהי רשות חשובה ביותר, שעושה עבודה חשובה מאין כמוה, ובין היתר היום מעורבת גם בכל התוכנית המיוחדת, תוכנית תמ"ר, שהיא פרויקט שממשלת ישראל הכריזה עליו ועוסקת בו.

לימור לבנת: אנחנו, במדינתנו הקטנה, חייבים – ועושים זאת כמובן – לא רק לשמור אלא גם לחפור, לחקור ולגלות את כל מה שמכמני הארץ הזו והדורות וההיסטוריה מוכיחים ומראים לנו והשאירו לנו כאן במהלך כל הדורות.

לימור לבנת: על-פי החוק, לרשות העתיקות תהיה מועצה שמונה 16 חברים.

לימור לבנת: אני לא אמנה כאן את כל מה שקובע החוק.

לימור לבנת: תפקידי המועצה הם לקבוע את המדיניות הכללית, לאשר את תקציבה ולעקוב אחרי ביצוע המדיניות.

לימור לבנת: מטרת התיקון שאני מביאה היום – יש למעשה שלושה נושאים.

לימור לבנת: הראשון הוא טכני לגמרי – כתוב בחוק "משרד החינוך, התרבות והספורט", וכמובן שהחינוך כבר לא רלוונטי לעניין זה.

לימור לבנת: צריך לתקן את זה.

לימור לבנת: העניין השני הוא: הרחבת מעגל הנציגים, המוסדות להשכלה גבוהה, משום שהיום כתוב שהנציגים יהיו שני נציגים בעלי עניין בארכיאולוגיה משניים מן המוסדות להשכלה גבוהה שמפורטים, וכאן קבועים האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל-אביב, חיפה, בר-אילן, בן-גוריון.

לימור לבנת: היום כבר יש יותר, ולכן אנחנו מציעים כאן לתקן את זה, שיהיה כתוב לכלל המוסדות שיש בהם חוג לארכיאולוגיה, גם אם לא רק האוניברסיטאות האלה.

לימור לבנת: וגם הרחבת מעגל המועמדים הפוטנציאליים לכהן כיו"ר המועצה.

לימור לבנת: היום הנוסח הקיים בסעיף 6(א)(3) קובע שכיושב-ראש המועצה יכהן חבר אחד מחברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים שימנה השר לאחר התייעצות עם האקדמיה, והוא יהיה יושב-ראש המועצה.

לימור לבנת: מה שזה אומר למעשה הוא, שאני חייבת למנות – למצוא או למנות – יושב-ראש מתוך רשימה מאוד מצומצמת של מועמדים.

לימור לבנת: למעשה, יש מועמדים ראויים רבים אחרים שאינם דווקא חברי האקדמיה הלאומית למדעים.

לימור לבנת: אני אפילו יכולה כאן לציין שכרגע באקדמיה הלאומית למדעים קיימים, על-פי החוק הקיים, רק שלושה מועמדים שיכולים להיות ראויים לתפקיד של יושב-ראש מועצת רשות העתיקות.

לימור לבנת: אין לזה שום סיבה.

לימור לבנת: יש מועמדים רבים ראויים נוספים.

לימור לבנת: על כן הצעתי תיקון בנוסח שיאפשר למנות כיושב-ראש המועצה מדען בכיר מתחום ההיסטוריה או הארכיאולוגיה, לאחר התייעצות עם האקדמיה הלאומית למדעים.

לימור לבנת: אני מבקשת מהכנסת לאשר את התיקון הזה.

לימור לבנת: אני חייבת כאן להוסיף הערה, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

ראובן ריבלין: ברצון.

לימור לבנת: כשהגעתי לכאן עכשיו למושבי, מצאתי כאן את הצעת החוק כפי שהתפרסמה ברשומות, כמובן לאחר שעברה את אישור ועדת השרים לחקיקה.

לימור לבנת: כאן מצאתי שכתוב, שאיש הסגל האקדמי הבכיר – זה התיקון שאנחנו מבקשים – במקום פסקה (3) יבוא: "איש הסגל האקדמי הבכיר במוסד להשכלה גבוהה, בתחום ההיסטוריה או הארכיאולוגיה, שימנה השר בהמלצת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, והוא יהיה יושב-ראש המועצה".

לימור לבנת: אני חייבת לומר כאן שהנוסח "בהמלצת" – אנחנו התכוונו להתייעצות ולא להמלצה.

לימור לבנת: אני אינני צריכה שהאקדמיה הלאומית למדעים תמליץ.

לימור לבנת: זה, אגב, לא קיים בשום חוק כמעט, למעט חוק אחד נוסף שבו במועצה ציבורית צריך להיות יושב-ראש שהוא חבר האקדמיה הלאומית למדעים, או שהאקדמיה הלאומית למדעים ממליצה לשר את מי למנות.

לימור לבנת: פה פתאום יש איזה מין משהו חריג ויוצא דופן.

לימור לבנת: כאן אני מוצאת שכתוב "בהמלצת".

לימור לבנת: אני מבקשת מהכנסת לאשר את זה בנוסח הקיים כאן, אף שאני חייבת להגיד שאני אינני זוכרת כרגע שזה הנוסח שהבאתי, אף שאני ודאי התכוונתי שיהיה מדובר בכך שהשר ימנה את היושב-ראש בהתייעצות עם האקדמיה הלאומית למדעים.

לימור לבנת: זה כמובן דבר שיהיה אפשר לתקן אותו לאחר מכן בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת – –

ראובן ריבלין: בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

לימור לבנת: – – בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, גם אם משרד המשפטים תיקן את זה ולא היה מוכן לקבל את ההצעה שלי, שיהיה בהתייעצות, כמובן חברי הוועדה יוכלו לתקן את זה לאחר מכן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית; נראה לי שזה ראוי יותר.

לימור לבנת: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה.

לימור לבנת: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, להצעת חוק זו נרשמו שלושה; הראשון – עתניאל שנלר, הבא אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחרון הדוברים – הרשימה סגורה – דב חנין.

ראובן ריבלין: ומייד לאחר מכן נצביע בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, אני סבור שהחוק הזה, כפי שהוצג כאן על-ידי השרה, הוא חוק ראוי, הוא חוק שעושה התאמה בין צורך למצב, ולכן ודאי שאני אתמוך בחוק הזה.

עתניאל שנלר: אבל אני רוצה להבהיר: רשות העתיקות איננה רשות ככל רשות, משהו ביורוקרטי כזה.

עתניאל שנלר: בעיני – השר, אני לא רוצה להפריע לך.

ראובן ריבלין: כבוד השר שמחון.

עתניאל שנלר: אני לא רוצה להפריע לשר שמחון.

ראובן ריבלין: אני מבקש את היועצים, המנהלים וגדולי הדור לא לענות לשרים גם כשהם קצת עוברים משורת הדין והולכים לשורת הזעקות.

ראובן ריבלין: אז אני מבקש – אתם חייבים להקפיד.

ראובן ריבלין: השר הוא שר, יש לו חסינות, יש לנו הרבה כבוד אליו.

יולי יואל אדלשטיין: מעניין על מה הם רבים.

ראובן ריבלין: לא חשוב, הם לא רבו, הם פשוט דיברו מרחוק.

עתניאל שנלר: ובכן, גברתי השרה, אני חוזר ואומר שאני חושב שהחוק הזה מצוין וצריכים לתמוך בו בלי כחל ושרק.

עתניאל שנלר: אלא מאי?

עתניאל שנלר: אני רוצה לדבר על הרשות בקצרה רבה.

עתניאל שנלר: הרשות בעיני איננה עוד גוף לניהול מערכת.

עתניאל שנלר: הרשות הזאת, מבחינתי, היא השורשים היונקים את היותנו כאן, בבית הזה.

עתניאל שנלר: זו בעיני אחת הרשויות היותר חשובות בזכות שלי לחיות במדינה הזאת.

עתניאל שנלר: ולכן, היא רשות השומרת על זכותי לחיות בארץ הזאת; למורשת, לארץ, לאדמה.

עתניאל שנלר: וככל שיש לה חשיבות גדולה יותר, והרבה סמכויות שהעניק לה המחוקק – ועסקנו בכך בוועדות כאלה ואחרות, בסמכויות הרבות שיש לרשות הזאת – הרי שיש לה גם חובות גדולות.

עתניאל שנלר: ואני רוצה להפנות את תשומת לבה של כבוד השרה – צפיתי, ראיתי בעיתון והלכתי לראות בשטח – עסקנו בזה בתחילת הקדנציה הזאת, בהקשרים אחרים, לאותן פעילויות של המבקשים לעקור אותנו מכאן ומזכותנו להיות כאן בסמיכות להר-הבית, בקרן הדרומית, הדרום-מזרחית של הר-הבית, בבית-הקברות המוסלמי שעל-יד הגן הלאומי, כאשר התחילו לחפור שוב קברים בגן הלאומי, בחלק שהוא גן לאומי, שהוא צריך להישמר מכל משמר.

עתניאל שנלר: וממש בשבועות הללו חפרו שוב קברים בתוך הגן הלאומי – ויידום אהרן.

עתניאל שנלר: ניסיתי לברר עם מערכת אכיפת החוק – לא קיבלתי מענה.

עתניאל שנלר: ניסיתי לבדוק במערכת עצמה, של הרשות, ולא קיבלתי מענה.

עתניאל שנלר: אני קורא כאן, בצר לעם היהודי על ההר הקדוש הזה, בגן הלאומי, על-יד חומת העיר העתיקה מבחוץ, בקרן הדרומית, לא לאפשר לאלה שרוצים לסלק אותנו מכאן לקבור את מתיהם שם ולהפוך גם את זה לחלק מבית-הקברות המוסלמי.

עתניאל שנלר: מתוך כבוד גם למוסלמים, שיקברו בבתי-קברות הכי מכובדים, ונכבד אותם כמו שאני מכבד קבר יהודי, אבל שלא ייקחו נכס שלי ויקברו שם את מתיהם.

עתניאל שנלר: ולכן נתמוך בחוק.

עתניאל שנלר: אני ממש קורא מכאן: בואו נשמור על המעט שאנחנו יכולים להוכיח אחרי הנזק הגדול שהיה בחפירות "אורוות שלמה", ואת זה אפשר עוד להציל.

עתניאל שנלר: אנא, נציל אותו ונתמוך בחוק.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה, ואחרון הדוברים – דב חנין.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, השרים, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, כדי להמחיש לך כמה את צודקת, אני רוצה לספר לך סיפור.

מיכאל בן-ארי: לפני שבוע נפגשתי עם חברים שנפרדתי מהם בפעם האחרונה לפני 36 שנה – ילדים שגדלו אתי בכפר-שלם הנידח של אותם ימים – ואחד החברים הוא היום פרופסור באחת האוניברסיטאות הכי מכובדות בארץ, בפקולטה חשובה ומרכזית.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: מיכאל, תפסיק להתעסק עם מה שאתה מתעסק.

מיכאל בן-ארי: אני אומר לו: במה אתה רוצה שאני אתעסק?

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: תראה, בפקולטה שלי 220 מרצים.

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: כמה מזרחים יש מתוכם?

מיכאל בן-ארי: תגיד מספר.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: 60?

מיכאל בן-ארי: הוא אמר לי: תרד, תרד.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: 50?

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: תרד, תרד.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: 30?

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: תחלק לשלוש – תחלק לשלוש.

מיכאל בן-ארי: רבותי, מ-220 מרצים בפקולטה, רק עשרה מזרחים.

מיכאל בן-ארי: אני שמעתי את זה, לא ידעתי את נפשי.

מיכאל בן-ארי: אני גם עברתי כמה מסדרונות באוניברסיטאות, ולמדתי לדעת שבמה שנקרא אקדמיה, במקום שמדברים על שוויון, במקום שמדברים בו על פתיחות, ועל ליברליות, הדבר רחוק מלהיות כזה.

מיכאל בן-ארי: שיטת ה"חבר מביא חבר", אני לא יודע אם היא הומצאה שם, אבל היא אומצה שם בצורה הכי מיטבית.

מיכאל בן-ארי: אני לא אשכח את אחת המחלקות באוניברסיטה, שהיית הולך לתאים של המרצים ומוצא את אותו שם משפחה פעמיים, כי זה היה לפי סדר השמות, לפי סדר אל"ף-בי"ת.

מיכאל בן-ארי: לפי סדר אל"ף-בי"ת, אז אם נאמר – סליחה, נגיד סתם שם שאני יכול להגיד, צוק – סתם, לא היה אחד כזה – אז היית מוצא א' צוק וה' צוק, אב ובנו.

מיכאל בן-ארי: ועוד אב ובנו, שלא לדבר על דברים נוספים, חמורים ביותר.

מיכאל בן-ארי: אין שום רגולציה.

לימור לבנת: – – – אם ובתה.

מיכאל בן-ארי: אם ובתה, יכול להיות גם כן, אם ובתה.

מיכאל בן-ארי: ובכל זאת, המקום הזה, שמתהדר – – –

ראובן ריבלין: האם יש אצל הנשים נפוטיזם?

ראובן ריבלין: אני לא מאמין.

לימור לבנת: – – –

מיכאל בן-ארי: סליחה, אני מקבל את ההערה.

ראובן ריבלין: להיפך, הוא אמר – – – עובדה שנפוטיזם יכול להיות רק אצל גברים.

מיכאל בן-ארי: אבל אני חושב שהמסר שאני רוצה להעביר הוא מסר ברור.

מיכאל בן-ארי: אני מברך אותך, גברתי השרה, שאת מנסה במשהו לנפץ את הבעלות הזאת, את השיטה הזאת, של אנחנו "הבעלבתים", את התפיסה שאנחנו ואין בלתנו; רק אנחנו נשלוט, רק מי שדומה לנו, רק מי שנכנס למועדון.

מיכאל בן-ארי: אז אני מברך אותך שתעשי הרבה יותר מזה, ורק הייתי מציע לשנות, במקום – איך כתבו לך שם?

מיכאל בן-ארי: במקום "בהמלצת" – הם יכולים לייעץ, הם יכולים להגיד כל דבר אחר, אבל בסופו של דבר השלטון צריך להיות בידיים של העם, ולא בידיים של אלה שחושבים את עצמם בחירי העם.

מיכאל בן-ארי: צריך לחסל את התופעה הזאת.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין יעלה ויבוא, ואחריו, אם השרה תרצה להשיב כמובן תוכל להשיב, ואם לא, נעבור להצבעה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גבירותי השרות, עמיתי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח בהתייחסות קצרה לדברים שנשמעו פה בדיון של האי-אמון בנוגע לעבודת הכנסת.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להביע את הערכתי הגדולה לעמדתך ולעמדת נשיאות הכנסת בעניין אי-קיום דיונים השבוע בנושאים שיש בהם מחלוקת.

דב חנין: אכן זה מקשה על עבודת הכנסת.

דב חנין: חגים זה דבר שלא מאפשר לנו את העבודה הרגילה והסדירה שהיינו רוצים.

דב חנין: ההתחשבות בחגים של המוסלמים והדרוזים יש לה מחיר, בוודאי.

דב חנין: היא תקשה עלינו, ובוודאי אם בשבוע הבא יהיו גם המכסות של השבוע, נצטרך כולנו להשקיע יותר, להיות יותר ולהשתתף יותר בדיונים.

דב חנין: אבל זהו המחיר הדרוש, הנכון והראוי להתחשבות בחגים של המיעוט.

דב חנין: אני חושב שהדבר הזה הוא לא עניין של מה בכך, זה עיקרון.

דב חנין: זה עיקרון חשוב, וצר לי מאוד שדווקא מספסלי האופוזיציה היו כאלה שלא הבינו עד כמה הדבר הזה הוא חלק מהמערכת והרקמה הדמוקרטית של החברה הישראלית.

ראובן ריבלין: פשוט הם מוסתים כנראה על-ידי איזה גורם נעלם בתוך הסיעה שלהם.

ראובן ריבלין: ההסתה הזאת פשוט אומרת שאנחנו מכבדים רק את החגים של המאמינים היהודים, בעוד שבמדינת ישראל, שהיא מדינה יהודית, אנחנו מכבדים את רצונו של כל אדם לשרת את אלוהיו לפי מצפונו.

דב חנין: מכאן, אדוני היושב-ראש, להצעת החוק הזאת שבפנינו.

דב חנין: אני חושב שהקודמים לי כבר הסבירו בדיוק למה אני מתכוון להסתייג מהחוק הזה.

דב חנין: יצא המרצע מן השק, במידה שהוא היה בכלל בתוך השק.

דב חנין: תחום הארכיאולוגיה בישראל הוא תחום עדין והוא חשוף למתקפה מאוד עזה של מפלגתיזציה ופוליטיזציה.

דב חנין: במקום לעשות את העבודה המקצועית והראויה, ארכיאולוגים נאלצים להוכיח תזות פוליטיות שמוכיחות שאנחנו היינו, או אנחנו היינו לפני, או הם לא היו אחרי, או כל מיני תזות פוליטיות, שניתן כמובן להתווכח עליהן בזירה הפוליטית, אבל לא ראוי להכפיף אליהן את המדע הארכיאולוגי.

דב חנין: חוק רשות העתיקות במתכונתו הנוכחית יוצר איזון וקובע אכן – שר החינוך קודם, היום שרת התרבות; אני לא מתנגד שנחליף את שר החינוך בשרת התרבות.

דב חנין: הוא זה שימנה את ראש רשות העתיקות, אבל הוא ימנה את אותו ראש רשות העתיקות מקרב חברי האקדמיה הישראלית למדעים.

דב חנין: אני מכיר את אלה פה שכל מסגרת אקדמית מייד הופכת אצלם למטרה להתגוללות.

דב חנין: כמובן האליטות והאקדמאים והפרופסורים, הארכיאולוגים, אנשי המקצוע והמשפטנים – כל אלה ראויים רק לבוז, כי אנחנו יודעים טוב יותר.

דב חנין: אנחנו השלטון, אנחנו נמנה את מי שאנחנו נרצה, לאו דווקא מתוך המעגל של אנשי המקצוע המובחרים.

לימור לבנת: סליחה, זה לא מה שכתוב בחוק.

דב חנין: זאת הפרשנות שניתנה פה מהדוכן, גברתי, עם האנשים שאת עכשיו דיברת אתם עכשיו בכזאת ידידות.

ראובן ריבלין: לא, הוא לא אומר עלייך.

דב חנין: לא אמרתי עלייך, אלה דברים שנאמרו מהדוכן.

ראובן ריבלין: הוא לא דיבר על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: הוא אומר – – –

לימור לבנת: לא, תקרא את החוק.

לימור לבנת: כתוב – – –

דב חנין: קראתי את החוק, אני מבין את החוק.

דב חנין: אני מבין את החוק היטב.

ראובן ריבלין: אני אתן לך עוד דקה שאני גזלתי ממך.

דב חנין: אני קראתי את החוק, אני מבין את החוק היטב, והשינוי העיקרי בחוק אומר שבמקום ראש רשות עתיקות שהוא איש האקדמיה הישראלית למדעים מתחום הארכיאולוגיה, פותחים את הפתח.

דב חנין: זה לא רק תחום הארכיאולוגיה, זה גם תחום ההיסטוריה.

דב חנין: אגב, תחום שמאוד קרוב ללבי.

דב חנין: אבל היסטוריה וארכיאולוגיה – זה לא אותו תחום.

דב חנין: הוא יכול להיות איש סגל אקדמי בכיר, היסטוריון או ארכיאולוג, יש מאות כאלה.

ראובן ריבלין: ההיסטוריה בנויה על הארכיאולוגיה.

דב חנין: יש מאות רבות כאלה.

דב חנין: אגב, למרבה הצער, בקרבם יש מעט מדי מזרחיים.

מיכאל בן-ארי: היסטוריה וארכיאולוגיה הם נושאים הכי קרובים שיש.

דב חנין: לכן לא כדאי לערבב את כל הביצים בסל אחד.

דב חנין: המטרה האמיתית היא לאפשר אופציות פוליטיות נוספות למינויים שעלולים להיות מינויים פוליטיים.

דב חנין: גברתי השרה, אני לא רוצה לחשוד בך שזאת מטרתך, אני לא רוצה לחשוד בך שאת מתכוונת למנות פה מינוי פוליטי, אבל כשאנחנו מחוקקים חוק, אנחנו צריכים בהחלט לראות לנגד עינינו גם את אותן אופציות שדיברו עליהן המשתתפים שדיברו לפני בדיון, שדיברו במפורש על מינויים פוליטיים.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: את רוצה לענות?

לימור לבנת: לא.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5), התשע"ב–2011, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5) עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת החינוך והתרבות להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/620).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33), התשע"ב–2011, קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה כבוד השר הנכבד שלום שמחון – יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: אורי אריאל – לא נמצא.

ראובן ריבלין: יעקב כץ – לא נמצא.

שלום שמחון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, חוק שירות התעסוקה, התשי"ט – סליחה, סליחה.

ראובן ריבלין: חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33).

שלום שמחון: חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33), התשע"ב–2011.

שלום שמחון: חוק ההסדרים לשנת 2006 תיקן את חוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, והקים את הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.

שלום שמחון: בעקבות תיקון החוק האמור הוקמה ועדת היגוי אשר מטרתה היתה גיבוש תפיסת האכיפה של דיני הגנת הצרכן והסחר ההוגן, אשר תנחה את הרשות החדשה בפעולתה.

שלום שמחון: הצעת חוק זו נועדה לעגן בחקיקה את מסקנות הוועדה לגבי הצורך בהגברת האכיפה של חוק הגנת הצרכן.

שלום שמחון: אחת ממסקנות הוועדה היתה שיש לשנות את סעיף 3 לחוק, הדן בעבירה של ניצול מצוקת הצרכן, ולהרחיבה לעבירה שעניינה "איסור על השפעה בלתי הוגנת".

שלום שמחון: סעיף 2 לחוק, שדן בעבירת הטעיה, וסעיף 3 לחוק, שדן בעבירת ניצול מצוקה, הם סעיפי הליבה של החוק.

שלום שמחון: אולם אכיפת סעיף 3 היתה במהלך השנים מועטה, לאור ניסוחו המצומצם של הסעיף וכן לאור קשיי הוכחה.

שלום שמחון: אשר על כן מבקשת ההצעה כי במקום עבירה מצומצמת העוסקת בניצול חולשה שכלית, נפשית או גופנית, תהיה עבירה רחבה יותר שעניינה איסור על השפעה בלתי הוגנת.

שלום שמחון: כלומר, איסור על התנהגות שיש בה כדי לפגוע פגיעה משמעותית ביכולת הצרכן לקבל החלטה מושכלת בקשר לעסקה.

שלום שמחון: תיקון זה מוצע לאור דירקטיבה אירופית בדבר נהגים מסחריים בלתי הוגנים ואשר על-פיה נוהג מסחרי בלתי הוגן הוא לא רק נוהג מטעה, אלא גם נוהג אגרסיבי הפוגע בחופש הבחירה של הצרכן וגורם לו לקבל החלטה שלא היה מקבל אילולא הנוהג.

שלום שמחון: על-פי המוצע, הצעת החוק תכיל גם רשימה סגורה של נהגים אשר חזקה עליהם שהם נהגים אגרסיביים ומהווים הפרה של החוק.

שלום שמחון: למשל, פנייה חוזרת ונשנית לצרכן או לבני משפחתו כדי לקשור עסקה, כאשר הצרכן ביקש במפורש או במשתמע כי יחדל; נקיטת אמצעי הפחדה כלפי הצרכן ובני משפחתו; יצירת הרושם כי הצרכן אינו יכול לעזוב את המקום עד לעשיית עסקה; מניעה מהצרכן להתייעץ לגבי העסקה ועוד.

שלום שמחון: חידוש מהותי נוסף אשר נובע ממסקנות הוועדה הוא אימוץ מודל של אכיפה חלופית.

שלום שמחון: כיום מרבית ההפרות של הוראות החוק הן עבירות פליליות.

שלום שמחון: הוועדה סברה כי המפתח לקיומה של אכיפה יעילה הוא מתן סמכות לממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן לעשות שימוש גם בכלי האכיפה החלופית.

שלום שמחון: מודל האכיפה החלופית המוצע כולל שלושה כלי אכיפה – 1.

שלום שמחון: עיצום כספי; 2.

שלום שמחון: התראה מינהלית; 3.

שלום שמחון: התחייבות להימנע מהפרה.

שלום שמחון: יתרונה של האכיפה החלופית הוא שמדובר במנגנון גמיש המאפשר תגובה מהירה ועל כן ירחיב בהכרח את האכיפה של הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן כנגד מפירי החוק.

שלום שמחון: מטרתה של האכיפה החלופית היא כפיית ציות להוראות הדין, מניעה ישירה של ההפרה באמצעות שלילת התמריץ הכלכלי של ההפרה.

שלום שמחון: לגבי מנגנון ההתראה המינהלית מוצע לקבוע כי כאשר לממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן יש יסוד סביר להניח כי החוק הופר על-ידי עוסק, הוא רשאי, במקום להטיל עיצום כספי, להמציא לו התראה מינהלית.

שלום שמחון: בהתראה המינהלית יפורט המעשה המהווה הפרה, תידרש הפסקה מיידית של ההפרה ויצוין סכום העיצום הכספי שיוטל על המפר אם לא יפסיק את ההפרה.

שלום שמחון: ההתראה המינהלית היא כלי סלחני, המקדים הטלת עיצום כספי, אולם ייעשה בו שימוש רק במקרים מיוחדים, כמו כאשר מדובר בנורמה חדשה ויש צורך להכווין את ציבור העוסקים לגבי התנהגות שיש בה הפרה.

שלום שמחון: לגבי מנגנון ההתחייבות להימנע מהפרה, כיום בחוק התחייבות היא תחליף להליך פלילי, ועוסק שביצע עבירה יכול לבקש מהממונה לחתום על התחייבות להימנע מעבירה במקום נקיטת הליך פלילי.

שלום שמחון: מוצע לשנות את הסעיף הקיים ולקבוע במקומו הסדר של מתן התחייבות של עוסק להימנע מהפרה, שאפשר בשלה להטיל עיצום כספי.

שלום שמחון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, לא נרשמו חברי כנסת לדיון בהצעת חוק זו, ולכן חברי הכנסת כנראה מסכימים עם הצעת החוק, או לפחות גיבשו את עמדתם לגבי הצבעתם.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כולם לבוא ולהצביע בקריאה ראשונה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33), התשע"ב–2011.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33), התשע"ב–2011, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33) עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה כדי להכינה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וקנין בעוד שתי דקות יבוא ויחליף אותי.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/619).

ראובן ריבלין: ]

יצחק וקנין: אני קורא לשר המסחר, התעשייה, והתעסוקה גם כן, חבר הכנסת והשר שלום שמחון, לעלות ולהציג את חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19).

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הצעת חוק מטעם הממשלה.

שלום שמחון: חוק שירות התעסוקה, התשי"ט–1959, מקים את שירות התעסוקה, שבמסגרת תחומי פעולתו אחראי בין השאר לרכז ידיעות על המצב בשוק העבודה, להסדירו, להשיג עבודה לדורשיה ולהפנות עובדים לדורשיהם, ולשתף פעולה עם גופים אחרים בענייני הכשרה מקצועית והדרכה בבחירת מקצוע.

שלום שמחון: ואלו השינויים המוצעים: 1.

שלום שמחון: שינוי טכני – העברת התייחסות בכל מקום בחוק לשר התמ"ת במקום לשר העבודה, לאור איחוד המשרדים; 2.

שלום שמחון: הוראות בעניין מועצת שירות התעסוקה – א.

שלום שמחון: תפקידי המועצה – על-פי החוק הקיים היום תפקיד המועצה הוא לפקח על פעולות הרשויות של שירות התעסוקה, ליזום ולהמליץ על פעולות בתחום, להמליץ על התקנת תקנות ולמלא את שאר התפקידים המוטלים עליה בחוק או בתקנון השירות.

שלום שמחון: לשם הבהרת תפקיד המועצה אל מול שירות התעסוקה מוצע להוסיף לתפקיד הפיקוח האמור גם את התוויית המדיניות וקווי הפעולה של השירות.

שלום שמחון: ב.

שלום שמחון: יו"ר המועצה: מינוי וגמול – החוק כיום קובע כי השר או מי שנתמנה לכך על-ידיו יהיה יושב-ראש המועצה.

שלום שמחון: מוצע להבהיר כי בסמכות השר למנות ליושב-ראש כאמור גם מי שאינו עובד המדינה.

שלום שמחון: במקרה זה יהיה היושב-ראש זכאי לגמול ולהחזר הוצאות בהתאם לכללים שיקבע שר האוצר, בהתייעצות עם השר, והוא לא יוכל לקבל כל תמורה נוספת על הגמול ועל החזר ההוצאות שלהם הוא זכאי כאמור בסעיף 11.

שלום שמחון: ג.

שלום שמחון: מספר החברים – מוצע לקבוע כי מספר חברי המועצה לא יפחת מתשעה ולא יעלה על 12, זאת לשם הסדרת הליכי מינוי חברי המועצה ודרכי פעילותה ולשם חיזוקה ושיפור יכולתה לנהל, לכוון ולפקח.

שלום שמחון: ד.

שלום שמחון: המשך כהונה – לשם שמירה על המשכיות עבודתה השוטפת של המועצה מוצע לקבוע כי חבר מועצה שתמה תקופת מינויו ימשיך לכהן בתפקידו חצי שנה נוספת, או עד למינוי חבר חדש במקומו במועצה, לפי המוקדם.

שלום שמחון: ה.

שלום שמחון: נציגים – תוך שמירה על היחסיות של מספר זהה של נציגי העובדים והמעבידים, ונציגי הממשלה, שמספרם לא יעלה על שליש ממספר חברי המועצה, מוצע לקבוע כי בין נציגי הממשלה יהיו נציגי המשרדים האמונים על הטיפול בתחום התעסוקה ודורשי העבודה – משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד האוצר.

שלום שמחון: ו.

שלום שמחון: הוראות ניגוד עניינים, הפסקת כהונה והחלת דיני עובדי המדינה – מוצע להחיל על חברי המועצה את ההוראות המקובלות היום בדבר היעדר ניגוד עניינים, הפסקת כהונה והשעיה מכהונה, וכן להחיל על מי שאינם עובדי המדינה דינים מסוימים החלים על עובדי המדינה.

שלום שמחון: אני סבור כי קבלת ההצעה האמורה תביא לשיפור פעולתה של מועצת שירות התעסוקה באופן שיקדם את מדיניות הממשלה בנושא קידום תעסוקת דורשי העבודה בישראל, תאפשר ניהול אמיתי של המועצה ותחיל על חברי המועצה את כל ההוראות המחויבות לשם קיום תפקידה באופן המיטבי.

שלום שמחון: לפיכך אבקש לאשר את הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס 19), התשע"א–2011.

יצחק וקנין: תודה לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה, השר שלום שמחון.

יצחק וקנין: אני פותח את החוק לדיון.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, רשימת הדוברים: ראשון הדוברים, דב חנין – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שלמה מולה – איננו, חבר הכנסת יעקב כץ – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"א–2011, בקריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון מס' 19), התשע"א–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, החוק יועבר, להכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/619).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 133 – הוראת שעה), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הרווחה והשירותים החברתיים, השר משה כחלון.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציע הצעת חוק שתשנה, במסגרת פיילוט, איזו שיטה של בדיקה שעוברים קשישים כדי לקבל קצבת סיעוד.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר על מסגרת, אומנם של תוכנית ניסיונית, שתעוגן בהוראת שעה לתקופה של שנה אחת.

 משה (מוץ) מטלון: מבוטח שמלאו לו 80, אשר מתגורר באזור שייקבע בצו, יהיה זכאי לבחור בין בדיקת תלות על-ידי רופא מומחה בגריאטריה לבין בדיקת תלות על-ידי אחות בריאות הציבור, כאמור.

 משה (מוץ) מטלון: הרופא המומחה יהיה מוסמך לקבוע את מידת התלות התפקודית של המבוטח, אם המבוטח בחר בכך, ובלבד שהבדיקה תיערך בבית המבוטח.

 משה (מוץ) מטלון: חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הצעת חוק שתמנע בדיקות פולשניות, בדיקות הדגמה, כמו "תתלבש", "תתפשט", או "תתלבשי", "תתפשטי", בדיקות שלצערי הקשישים – ואפשר גם להבין אותם – רואים בהן פגיעה, רואים בהן השפלה.

 משה (מוץ) מטלון: הצעת החוק הזאת באה לשנות את השיטה.

 משה (מוץ) מטלון: ושלא ישתמע שיש לנו טענה למישהו.

 משה (מוץ) מטלון: אין לנו טענה, פשוט אלה ההנחיות.

 משה (מוץ) מטלון: האחיות עושות עבודה טובה, כפי שהן מתבקשות – אחיות בריאות הציבור – וצריך רק להנחות אותן שאין טעם ואין צורך לגעת באותו קשיש או באותה קשישה, אין טעם להגיד לה: תדגימי לי איך את עושה את זה.

 משה (מוץ) מטלון: אפשר לבצע את זה באמצעות תצפית – לשבת, לשאול אותם איך הם מסתדרים, לראות את התפקוד שלהם.

 משה (מוץ) מטלון: כמובן, הדבר המרכזי זה לשמור על כבודם.

 משה (מוץ) מטלון: מדובר פה בפיילוט בשני אזורים.

 משה (מוץ) מטלון: אני מאוד מקווה שאחרי שנעביר את זה נוכל להרחיב את זה לכל הארץ, כי אני חושב שמדובר פה בשינוי או ברפורמה בסיעוד מאוד מאוד משמעותית, שאנשים חיכו לה הרבה מאוד שנים.

 משה (מוץ) מטלון: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – כמובן, אני מקווה ומאמין גם שתהיה תמיכת הכנסת בהצעת החוק – להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, להמשך החקיקה.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה.

זאב בילסקי: לפני שהשר יורד, ולו רק בשביל זה היה שווה שהשר יגיע לרווחה: יישר כוח על הצעת החוק.

 משה (מוץ) מטלון: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב בילסקי על ההערה החשובה הזו.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, השר משה כחלון.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני פותח את הדיון.

יצחק וקנין: הדובר הראשון, חבר הכנסת דב חנין – איננו.

דב חנין: אני פה.

יצחק וקנין: נמצא.

יצחק וקנין: רוצה לדבר, כן?

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת יעקב כץ, ויחתום חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אני סוגר את רשימת הדוברים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אדוני שר הרווחה והשירותים החברתיים, הצעת החוק הזו היא הצעת חוק נכונה וראויה, ואדוני השר כחלון, אני עליתי לדוכן קודם כול כדי לברך אותך על גישה רחבה ועקרונית שאתה מוביל, והיא נכונה במקרה הזה לגבי קשישים.

דב חנין: אתה מוביל מהלך דומה גם לגבי ניצולי השואה, ובגישה הזאת אני מוצא משהו מאוד נכון ומאוד מרענן מבחינת התפיסה.

דב חנין: התפיסה אומרת, שמי שצריך את העזרה, אם הוא ניצול השואה, אם הוא קשיש, הוא לא כשלעצמו בחזקת חשוד שצריך לבדוק אותו, כי אולי הוא ייקח כמה אגורות מקופתה של המדינה.

דב חנין: ההנחה היא שאנשים הם זכאים, ככה אנחנו הרי יוצאים מתוך הנחה כזו בכלל בחיים שלנו, וזה נכון גם לגבי אותן קבוצות של אוכלוסיות מוחלשות שאנחנו צריכים לסייע להן – ניצולי השואה, קשישים, מבוטחים אחרים של הביטוח הלאומי.

דב חנין: אני חושב ששינוי הגישה, החלפת הדיסקט בתחום הזה היא בעלת חשיבות עצומה.

דב חנין: קודם כול ברמת ההתייחסות לאנשים.

דב חנין: שנית, ברמה של ההבנה הערכית של הסוגיה שבה אנחנו עוסקים.

דב חנין: בסופו של דבר, יש בזה משהו שהוא הרבה מעבר לשאלת ההתייחסות למבוטח הזה או האחר, הקשיש או ניצול השואה.

דב חנין: יש פה איזושהי אמירה ערכית, נכונה יותר, על איזה מין חברה אנחנו רוצים להיות, איך אנחנו רוצים להתנהל עם עצמנו, איך אנחנו רוצים לחיות עם עצמנו.

דב חנין: ויכול להיות שיהיו טעויות.

דב חנין: יכול להיות שיהיו טעויות, ויכול להיות שגם יקרה מצב שמישהו יקבל קצבה או גמלה שלא מגיעה לו.

דב חנין: יכול להיות שיקרה כזה דבר.

דב חנין: אבל הטעויות האלה הן הרבה פחות קשות והרבה פחות מזיקות מאשר כל אותם אנשים קשישים או ניצולי השואה או חולים או נפגעים אחרים, שהיום נרתעים בכלל מלבקש, כי הם אומרים: למה לי?

דב חנין: אני הרי בן-אדם שרוצה לשמור על שארית כבודי.

דב חנין: למה לי בכלל להיכנס למסלול הזה שייכנסו ויפלשו ויחטטו, ובסופו של דבר כבודי ייפגע ואולי אני גם לא ארוויח שום דבר?

דב חנין: אז אני מאוד מברך על הכיוון הזה, ואני מאחל, אדוני השר, לך, וקודם כול לנו, החברה הישראלית, שתוכל להמשיך במגמה הזאת ובאמת לבחון את הדברים בצורה אנושית וראויה ורחבה יותר, ולשנות את מתכונת ההתנהלות בתחום הזה.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת – – –

דב חנין: כמובן שאני תומך בהצעת החוק הזו וקורא לכולנו להצטרף בתמיכה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן תתקיים הצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך את כבוד השר.

נסים זאב: התורה אומרת "מפני שיבה תקום, והדרת פני זקן".

נסים זאב: ההידור של הזקן זה לא רק בעמידה שאני מכבד אותו; זה שאני לא מבזה אותו.

נסים זאב: למרות שבדרך כלל הוועדות הרפואיות, כפי שאנחנו מכירים, צריכות לבדוק הדק היטב, היטב הדק, כאילו הזקן הזה, שהיה בן 85 והיום הוא בן 86, אולי פתאום המצב הבריאותי שלו, חל בו איזשהו שינוי דרמטי, שהוא נהפך להיות צעיר יותר.

נסים זאב: ולכן אני חושב – הדבר הזה הוא כל כך רגיש, הוא כל כך אנושי, ואני מכיר את זה מקרוב.

נסים זאב: ולכן, כפי שכתוב פה בהצעת החוק, יש דרגות סיעוד, 180%, 150%, 161%, זה לא משנה.

נסים זאב: כל אחד ברמה שלו.

נסים זאב: אבל אני חושב שזה בהחלט גילאים שצריך לכבד אותם.

נסים זאב: אבל אני אומר, יתירה מזאת – אם יש מצב בריאותי שהוא באמת קשה מנשוא, וישנם כאלה, זאת אומרת, זה לא משנה אם הגיל הוא 80 או מתחת ל-80, אנחנו יודעים שהאיש נמצא במצב מאוד קשה, שלא רואים תקווה – למה אי-אפשר על-פי חוות דעת רפואית לשלוח מכתב רפואי לביטוח הלאומי?

נסים זאב: למה צריך לנייד את האיש הזה ולהכריח אותו לבוא?

נסים זאב: אני אספר לך.

נסים זאב: היה מקרה מאוד מצער באחד מבתי-החולים, של יהודי שבסופו של דבר הבן שלו נפטר, אבל הוא סיפר לי איזה ייסורים הוא עבר כשהיה צריך בכל פעם להביא את הבן שלו, שהיו לו 100% נכות, אולי פלוס, שלא היתה לו אפילו תקווה קלושה מאוד שהוא ימשיך לחיות, ובכל זאת הכריחו אותו לבוא עם הילד שלו, עם כל הכאב, לשאת אותו.

נסים זאב: אני חושב שחייבים להביא את זה למצב שאם יש חוות דעת של רופא המשפחה, או רופא מסוים, שקובע שאיש נכה 100%, לא צריך להביא אותו למצב של בדיקה, כאילו מדובר באדם שיש עליו איזושהי שאלה.

נסים זאב: מכיוון שזה שייך לביטוח הלאומי, אני פונה אליך, אדוני השר, שתיקח את זה גם בחשבון במקרים – גם אם זה לא קשור לגילאי ה-80 וה-90.

נסים זאב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 133 – הוראת שעה), התשע"א–2011, קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 133 – הוראת שעה), התשע"א–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי איתן, קולך נקלט?

אפילו לא ידעתי אם אני בעד או נגד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, 17 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/621).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 41) (תעסוקת אסירים), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: התגעגענו לאדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': גם אני.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (תעסוקת אסירים), התשע"ב–2011.

יצחק אהרונוביץ': לתעסוקת האסירים כמה מטרות, וביניהן שיקום, טיפול, תיקון וכן מתן אפשרות לאסיר לתמוך במשפחתו.

יצחק אהרונוביץ': תעסוקת אסירים מהווה כלי יעיל לשמירה על סדר, ארגון ושקט, מאחר שהיא מאפשרת לאסירים לשחרר מתחים, לחצים ומרץ.

יצחק אהרונוביץ': תעסוקה משיבה לאסיר את כבודו העצמי, מעניקה לו תחושה של שליטה מסוימת על דרך חייו וכן מקנה לו הרגלי עבודה, לצד חינוך לעבודה וערכים.

יצחק אהרונוביץ': בשירות בתי-הסוהר יש מערך תעסוקה ובו כמה מסגרות.

יצחק אהרונוביץ': חלק מהאסירים מועסקים בעבודות תחזוקה – שירותים מקצועיים בבתי-הסוהר שבהם הם כלואים, אחרים עוסקים בעבודות יצרניות במפעלים בתוך בתי-הסוהר, ויש גם אסירים המועסקים במפעלים חיצוניים.

יצחק אהרונוביץ': נוסף על כך, אסירים לקראת שחרור מוצאים לעצמם עבודה באישור שירות בתי-הסוהר מחוץ לכותלי בית-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': נושא העסקת אסירים מוסדר כיום הן בפקודות בתי-הסוהר, הן בתקנות בתי-הסוהר והן בחוק העונשין.

יצחק אהרונוביץ': הנושא נדון לאחרונה בפסק-דין שדות, שדן בשאלת זכאותו של אסיר לשכר מינימום בתמורה לעבודות שונות שבהן הוא עוסק במסגרת תהליך שיקומו.

יצחק אהרונוביץ': בפסק-הדין מתח בית-המשפט ביקורת על הדין המצוי בנושא, ונאמר כי הדין הקיים מסדיר את הנושא באופן חלקי בלבד.

יצחק אהרונוביץ': התיקון הנוכחי מסדיר את הנושא על בסיס המלצות צוות בין-משרדי שמינה משרד המשפטים בעקבות הביקורת האמורה.

יצחק אהרונוביץ': המטרה העיקרית של החוק המוצע היא להסדיר בחקיקה את נושא תעסוקת האסירים, תוך שמירה על כבוד האסיר, והגשמתה של תכלית השיקום, העומדת במרכז ההסדר בדבר תעסוקת האסירים.

יצחק אהרונוביץ': לאור האמור לעיל אבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לביטחון הפנים, השר יצחק אהרונוביץ.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: נרשמו כמה דוברים.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יעקב כץ.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר לביטחון פנים, אני רוצה לברך על הצעת החוק הזאת, אני חושב שהגיע הזמן להסדרה מודרנית, מאוזנת ונכונה של סוגיית תעסוקת האסירים.

דב חנין: אני מצטרף, אדוני השר, לדבריך על חשיבות התעסוקה ככלי מרכזי במהלך השיקום של האסיר, החזרתו לאפשרות של שיקום עתידי, גם, לאחר סיום ריצוי העונש, היכולת שלו לסייע למשפחתו וכדומה.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני השר, כדי לקרוא לך להשלים את המהלך שכבר החל במשרדך, של קידום הצעת חוק בנושא תנאי כליאת אסירים בכלל.

דב חנין: יש הצעת חוק פרטית שאנחנו הנחנו על שולחן הכנסת, היא הגיעה גם לוועדת השרים, וההצעה עוסקת בהבטחת תנאים בסיסיים לכליאה של אסירים.

דב חנין: היא הצעה מאוד מידתית, מאוד מאוזנת ומאוד שקולה, לטעמי; אין בה גם עלויות תקציביות חריגות.

דב חנין: בזמנו, בדיון ועדת השרים, ביקשתם – המשרד לביטחון פנים – ביקשתם שהות כדי לבחון את הסוגיה, ואני מבין שבעקבות בחינת הסוגיה גם אצלכם מקדמים תזכיר חוק בכיוון הזה.

דב חנין: אנחנו, מבחינתנו, בהחלט מוכנים להמתין, אם לא מדובר בזמן ממושך מדי, כדי להעביר את שתי ההצעות יחד ולתאם את המשך החקיקה בין ההצעה הפרטית להצעה הממשלתית.

דב חנין: אני גם לא חושב שביניהן – אומנם אני לא מכיר עד הסוף את כל פרטי תזכיר החוק הממשלתי, אבל אני לא חושב שיש ביניהן הבדלים משמעותיים, ומכל מקום חשוב לקדם את החקיקה הזאת ולהסדיר את הסוגיה.

דב חנין: אנחנו נמצאים היום במצב מוזר: כשמדובר בעצירים, החוק מסדיר את תנאי הכליאה שלהם; כשמדובר באסיר, שנמצא בשטח מתקן בית-הסוהר יותר זמן – זה לא תקופה זמנית קצרה, זה יכול להיות אפילו שנים, או שנים רבות – לגביו ההסדר לא קיים.

דב חנין: זאת אומרת, העציר מוגן, מכוח החוק, והאסיר בעצם נשאר תלוי בתורה שבעל-פה, שלפעמים היא יותר טובה ולפעמים היא פחות מוצלחת, אבל אין הסדר חוקי ברור והגיוני שנותן לאסיר את מה שניתן היום לעציר, ואת זה, בעצם, אני חושב, המהלך המשותף שגם אתם בהצעת החוק הממשלתית וגם אנחנו בהצעת החוק הפרטית רוצים לקדם.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות שאני מברך אותך על הצעת החוק לעניין תעסוקת האסירים כדי לקרוא לך ללחוץ על אנשי המקצוע במשרדך להשלים את המהלך הזה, כדי שנוכל עוד באמת בתקופה הקרובה להביא בשורה גם לציבור הזה, שהוא הציבור המוחלש ביותר בחברה הישראלית, אלה שנמצאים בבתי-הסוהר, האסירים – להביא להם בשורה של תנאים ראויים, תנאים שראויים להם, אבל הם קודם כול ראויים לנו, כחברה מתקדמת ודמוקרטית.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב כץ – איננו.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר ביקרנו בנציבות שירות בתי-הסוהר, אצל הנציב החדש, שהוא כבר מספר חודשים נכבד בתפקידו, ואני חושב שכל מי שהיה שם מאוד מאוד התרשם.

דוד רותם: מי היה?

מיכאל בן-ארי: היו קבוצה של חברי כנסת שאכפת להם מהעניינים האלה: אריה ביבי, זאב בילסקי, אורית זוארץ; מי עוד היה אתנו שהגיע קצת יותר מאוחר?

מיכאל בן-ארי: נינו אבסדזה.

זאב בילסקי: כל אלה שעוד לא היו ב"מעשיהו" באו לבקר.

מיכאל בן-ארי: בדיוק, בדיוק, בדיוק.

דוד רותם: אדוני השר – – –

מיכאל בן-ארי: אני היחיד – היחיד – שיש לו איזה עבר, משהו, מאחורי הסורגים.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום, התרשמנו מאוד מהדברים, אבל אז אני שאלתי שאלה שלא קיבלתי עליה תשובה, בעניין הזה, של התעסוקה.

מיכאל בן-ארי: קודם כול, אני הופתעתי – החוק, אני צריך ללמוד אותו ולקרוא אותו.

מיכאל בן-ארי: אני כבר מראש מברך על ההתעסקות בעניין הזה, של התעסוקה, ואני רוצה להמחיש מי הנפגע, או מי בעצם האוכלוסייה שקשורה מאוד מאוד לעניין הזה של התעסוקה של האסירים, שוב, באמצעות סיפור.

מיכאל בן-ארי: הגיעה אלי אשה, שבורה ורצוצה, שוב, בשכונות, הבן שלה "הצדיק" יושב על רצח כפול; לא רצח אחד – רצח שניים, יענו, עבריין שהיינו שמים אותו שיירקב עד סוף ימיו ללא שום ספק, גם אם – שוב, אנחנו לא נצדיק אף אחד, אבל זה אוסף של נסיבות שמביא את האנשים למקום הזה.

מיכאל בן-ארי: היא באה והיא אומרת לי: הבן שלי רוצה קנטינה, הבן שלי רוצה קנטינה.

מיכאל בן-ארי: למי שלא מכיר את המושגים, אסיר בכלא, יש לו חלום, לצאת פעם בשבוע, פעם בשבועיים, לאיזה מין חנות מכולת כזאת, שבה הוא יכול לרכוש את המוצרים שהוא צריך, מסבון ועד "במבה", כל מיני דברים שהוא נצרך להם ליום-יום, טלכרט כדי להתקשר למי שהוא רוצה להתקשר כדי לשמור איזה קשר עם העולם החיצון.

מיכאל בן-ארי: הבחור הזה, שאלתי, עובד?

מיכאל בן-ארי: היא אומרת לי: הוא לא עובד.

מיכאל בן-ארי: כיוון שאני מכיר ממקרים אחרים, אני יודע שהרבה אסירים – אני שואל: למה הוא לא עובד?

מיכאל בן-ארי: הוא אומר: בשביל 7 שקלים ליום?

מיכאל בן-ארי: בשביל 9 שקלים ליום?

מיכאל בן-ארי: האנשים שנמצאים שם, שאיבדו את כבודם בעבריינות, לא איבדו את כבודם בזה שבן-אדם, בשכר המינימום שלו, מרוויח לשעה 20 שקלים, והם עובדים תמורת סכומים פעוטים ביותר.

מיכאל בן-ארי: אני חייב לומר שבחלק מהתעשייה שנמצאת בבתי-הסוהר יש כאלה שמשתכרים בין 2,000 ל-2,500 שקל בחודש, ותומכים במשפחה שבחוץ – לפעמים באשה, לפעמים במזונות, לפעמים בדברים אחרים, וזה נותן להם ראש גשר כדי לחזור אל החברה – אני תיכף אסיים, אדוני – כדי לחזור אל החברה שלהם לאחר מכן.

מיכאל בן-ארי: אבל צריך לתת את הדעת על כך שבאמצעות התעסוקה, ותעסוקה מכובדת.

מיכאל בן-ארי: ואני שאלתי מה ששאלתי, ולא קיבלתי ממנו תשובה, מפרנקו – ואני מאוד מעריך אותו; אמרתי: יש לך גרף שאתה יכול להראות לי איך התקדמתם ב-15 השנים האחרונות בתחום הזה?

מיכאל בן-ארי: מה עשיתם?

מיכאל בן-ארי: יש לכם איזה גרף שאתם יכולים לראות – –

יצחק אהרונוביץ': של מה?

מיכאל בן-ארי: – – תעסוקת אסירים – הן במספר המשרות, והן בשכר, ובשאר הדברים שהם מקבלים?

מיכאל בן-ארי: שוב, אני חושב שכל אחד יסכים פה שעבור 8-7 שקלים ליום, בן-אדם, אפילו שאין לו מה לעשות, אומר:

מיכאל בן-ארי: זה חוץ מכבודי לעבוד ב-8 שקלים ליום.

מיכאל בן-ארי: אפילו בסודן מרוויחים יותר ליום, מרוויחים 2 דולר.

קריאה: – – –

מיכאל בן-ארי: 10 שקלים ליום.

מיכאל בן-ארי: מדובר בסכומים האלה, בסכומים מאוד מאוד פעוטים, וצריך לתת גם את הדעת.

מיכאל בן-ארי: אז שוב, אני מברך על החוק הזה, אני חושב שאתם עושים פעולה ראויה וחשובה – לא בשביל העבריינים, לא בשביל הרוצח הכפול, אלא בשביל אמא שלו האומללה.

יצחק וקנין: תודה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים – ומייד אחרי כן הצבעה – חבר הכנסת בילסקי.

דוד רותם: אתה לא יודע שיש לך חוק היום?

דוד רותם: – – –

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, ידידי השר, אני רוצה להמשיך את הביקור, שבאמת הרשים מאוד – היכולות.

דוד רותם: – – –

זאב בילסקי: אדון דודו רותם, האם זה נשמע כסחיטה או – – –

דוד רותם: לא, זו הבטחה.

זאב בילסקי: השר, רק תרשום לפניך.

זאב בילסקי: אני הייתי רוצה להעלות נושא שקשור לנושא הזה, מתחייב ממנו, שלא מטופל.

זאב בילסקי: הצעת החוק הזו טובה וראויה, וכמובן אנחנו נתמוך בה.

זאב בילסקי: מה שקורה, ואת זה הבנו מדברי הנציב, זה שיום אחרי שהבן-אדם משתחרר, כשכבר השקענו בו, הוא אולי למד מקצוע, הוא נכנס למסלול של עבודה, הוא יוצא, ולמעשה הגוף שמטפל היום בזה הוא גוף חסר תקציב, הוא גוף חסר יכולת.

זאב בילסקי: ולכן, אם אדוני יכול באותה נשימה, באותה מסגרת, גם לנסות ולמצוא איזושהי דרך כדי שאותו גוף שמטפל באסירים משוחררים – וסיפר לנו הנציב עוד בהיותו מפקד מחוז ירושלים על איזה בעיה בבית-שמש, הפגנה, אומר: שמע, רוצים להעסיק פה אסירים, כל השכנים פה התנגדו, אף אחד לא רוצה אותם.

זאב בילסקי: ולכן אם אפשר למצוא איזושהי דרך, את אותה השקעה שאתם משקיעים כשהוא נמצא כבר – ויכול להיות שמצאנו את הדרך להעלות אותו על פסים טובים – להמשיך גם אחרי שהוא משתחרר, כי אז הוא נופל בין הכיסאות והולך לאיבוד.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להגיד לך שאני מאוד מוקיר את מה שאתה אומר, אבל רק לפני שבועיים-שלושה בישיבת ממשלה עלתה הצעה להקים ועדה ציבורית שחברים בה – היושבת-ראש היא השופטת לשעבר דורנר, ובדיוק לא רק על הענישה, אלא גם על השיקום.

יצחק אהרונוביץ': נציגה בכירה של בתי-הסוהר היא חלק מהצוות הזה.

יצחק אהרונוביץ': כיוונת לדעת גדולים.

זאב בילסקי: כיוונתי לדעת גדולים.

זאב בילסקי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 41) (תעסוקת אסירים), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 41) (תעסוקת אסירים), התשע"ב–2011, לו והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 18 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לו והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/622).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18) (תקופה בלתי נמנית לעצור ולנעדר מן השירות שלא ברשות), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר ישראל כץ.

יצחק וקנין: שר התחבורה יציג את זה בשם שר הביטחון.

זאב בילסקי: שר התחבורה והמאבק בתאונות בדרכים.

יצחק וקנין: אני יכול להעיד שחותמו נראה בכל הארץ.

דני דנון: גם ביהודה ושומרון.

יצחק וקנין: בכל פינה בארץ.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18) (תקופה בלתי נמנית לעצור ולנעדר מן השירות שלא ברשות), התשע"ב–2011.

ישראל כץ: שני תיקונים בהצעת חוק זו עוסקים בנושא ההיעדרות משירות מסיבות שונות וחישוב תקופת השירות בשל כך.

ישראל כץ: התיקון הראשון – על-פי סעיף 12 לחוק שירות ביטחון רשאי פוקד לקרוא למיועד לשירות ביטחון – מלש"ב – להתייצב לשירות ביטחון, אף אם עדיין לא נקבע כושרו הרפואי לשירות ביטחון, אם אותו מלש"ב יועד לשירות ביטחון נקרא להתייצב לבדיקת כושרו לשירות ביטחון ולא התייצב, או שהתייצב וסירב להיבדק או להשלים את הבדיקות.

ישראל כץ: היה והמלש"ב התגייס והפך לחייל ללא בדיקת כושרו הרפואי, לפי הסעיף האמור, יש לבדוק אותו תוך חודש ימים מיום התייצבותו לשירות, אלא אם כן אישר פוקד בדרגת אלוף משנה לפחות כי קיימים טעמים מיוחדים שיירשמו המצדיקים את הארכת התקופה.

ישראל כץ: לפי סעיף 12 בעניין מניין 30 הימים לבדיקתו של חייל שגויס מכוח אותו סעיף, לא יבואו בחשבון תקופות שבהן נתון החייל במאסר או במעצר או שנעדר מן השירות שלא ברשות.

ישראל כץ: זאת, שכן בתקופות אלה אין בידי רשויות הגיוס היכולת להשלים את בדיקותיו הרפואיות של החייל.

ישראל כץ: התיקון השני – סעיף 18(א) לחוק שירות ביטחון קובע כי אדם שהיה כלוא על-פי פסק-דין של בית-דין צבאי או בית-משפט אחר, או אדם שנעדר משירות שלא כדין או שקיבל אישור היעדרות בטענות כוזבות והורשע על כך, לא תיחשב תקופת כליאתו או תקופת היעדרותו משירות כשירות סדיר, אלא אם בית-דין או קצין שיפוט בכיר הורה אחרת.

ישראל כץ: לפי המצב הקיים, יש לשחרר את החייל מן השירות.

ישראל כץ: אם לאחר שחרורו יורשע החייל בעבירה של היעדרות מן השירות שלא ברשות, מוסמך הפוקד לשוב ולקרוא לו לשם השלמת תקופת השירות שבה הוא חייב.

ישראל כץ: התיקון מציע כי תקופת היעדרות מן השירות שלא ברשות או תקופת היעדרות שהושגה בטענות כוזבות, שבגינה הוכרז חייל כעריק על-פי פקודות הצבא, לא תיחשב כתקופה שבה מילא החייל את חובת השירות הסדיר, אלא אם בסופו של הליך משפטי זוכה החייל בדין בגין ההיעדרות ונקבע כי לא ביצע עבירה שמהותה היא היעדרות מן השירות שלא ברשות.

ישראל כץ: כל הנושאים הללו יידונו בוועדת החוץ והביטחון באופן מפורט, ואני מבקש כי המליאה תאשר את הצעת החוק ותעביר אותה להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון.

יצחק וקנין: תודה לשר ישראל כץ, שהציג את הצעת החוק בשם שר הביטחון.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אין דוברים שנרשמו להצעת חוק זו.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18) (תקופה בלתי נמנית לעצור ולנעדר מן השירות שלא ברשות), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18) (תקופה בלתי נמנית לעצור ולנעדר מן השירות שלא ברשות), התשע"ב–2011, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 16 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת החוץ והביטחון.

קריאה: חוקה.

יצחק וקנין: יש הצעה של ועדת חוקה.

יצחק וקנין: אם כן, מי שיכריע זאת ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: החוק יועבר לוועדת הכנסת וועדת הכנסת תחליט לאיזו ועדה יועבר החוק.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/416).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 41) (מלווה מחמת מחלה או מום), התשע"ב–2011, של חבר הכנסת גדעון עזרא.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא, רבותי, יש איזה תיקון, בקשה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אנסה לעשות את זה קצר.

גדעון עזרא: קודם כול, הצעת החוק הזו שעולה בקריאה טרומית נעשתה יחד עם חברי הכנסת זאב בילסקי, אורי אורבך, אורי מקלב, אורי אריאל ונחמן שי.

גדעון עזרא: ההחלטה הזאת נולדה על רקע פסיקתו של בית-המשפט העליון בעניין הבחירות במועצה המקומית ג'סר-א-זרקא בעקבות בחירות שהיו שם בשנת 2008.

גדעון עזרא: נמצא שהליך הבחירות היה מלווה בשורה ארוכה של ליקויים, בין השאר שהתבצעו הצבעות באמצעות מלווה, גם כאשר המצביעים לא היו זקוקים באופן אמיתי לליווי.

גדעון עזרא: פירושו של דבר שהמלווה הסתכל ובדק האם האיש מצביע למפלגה הנכונה.

גדעון עזרא: בית-המשפט קרא למחוקק להסדיר נושא זה על מנת למנוע ניצול לרעה של אפשרות כזו.

גדעון עזרא: לפיכך, הצעת החוק מבקשת למנוע ניצול לרעה של אפשרות להצבעה עם מלווה, ולמנוע השפעה שלא כדין על תוצאות הבחירות, והיא זהה למעשה לחוק שקיים בבחירות לכנסת.

גדעון עזרא: במקרה של ספק בדבר קיומה של מגבלה, יכריע מזכיר ועדת הקלפי האם הוא רשאי להיעזר במלווה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גדעון עזרא.

יצחק וקנין: להצעת חוק זו נרשם דובר אחד בלבד, חבר הכנסת שלמה מולה – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 41) (מִלווה מחמת מחלה או מום) – – –

קריאה: מְלווה.

יצחק וקנין: (מְלווה מחמת מחלה או מום), התשע"ב–2011 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 41) (מלווה מחמת מחלה או מום), התשע"ב–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: [מס' כ/394; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ה, עמ' 20841; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 101), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית – יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת .

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 101), התשע"ב–2011, של חבר הכנסת משה מוץ מטלון מסיעת ישראל ביתנו ושל מי שהיה יושב-ראש הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, נשיא העם היהודי, הרצל בילסקי.

דוד רותם: הצעת החוק מבקשת לתקן את עבירת ההפקרה הקבועה בסעיף 64א – –

קריאה: – – –

דוד רותם: מה זה?

קריאה: – – –

דוד רותם: לא נחשב.

דוד רותם: – – הקבועה בסעיף 64 לפקודת התעבורה.

דוד רותם: בניסוחו היום, הסעיף מערבב בין יסודות נפשיים שונים ומבחין בין יסודות עובדתיים שונים, הבחנה שבמקרים רבים קשה ליישמה.

דוד רותם: הוועדה החליטה כי מן הראוי לקבוע כי עבירת ההפקרה תכלול מדרג התנהגויות וחומרת עונשים ברור ומסודר, כאשר העונש על מעשה הפקרה בנסיבות מחמירות, קרי כאשר נגרמה לאדם חבלה חמורה או כאשר נהרג אדם, יוחמר ל-14 שנות מאסר.

דוד רותם: לכן מוצע, ראשית, לקבוע עבירה של הפקרה ברשלנות, כאשר נוהג – –

קריאה: – – –

דוד רותם: השר כץ.

יצחק וקנין: רבותי, אתם מפריעים ליושב-ראש ועדת החוקה.

יצחק וקנין: אנא מכם.

דוד רותם: השר כץ.

דוד רותם: זה חוק שעוסק בך.

דוד רותם: – – כאשר נוהג רכב המעורב בתאונה שבה נפגע אדם, אשר היה עליו לדעת כי בתאונה נפגע או עשוי היה להיפגע אדם, לא עצר במקום התאונה כדי לעמוד על תוצאותיה ולהזעיק עזרה.

דוד רותם: העונש על עבירה זו יהיה שלוש שנות מאסר, אשר הוא העונש המרבי הקבוע היום בחוק העונשין.

דוד רותם: שנית, מוצע לקבוע עבירה של הפקרה בנסיבות "רגילות", כך שהעונש שיוטל על נהג שלא עצר או לא הזעיק את העזרה המתאימה, כאשר היה מעורב בתאונה שבה נפגע אדם, יהיה שבע שנות מאסר.

דוד רותם: עבירה זו היא עבירה שהיסוד הנפשי הנדרש לה הוא מודעות, הן לטיב ההתנהגות והן להתקיימותן של נסיבות העבירה.

דוד רותם: יסוד נפשי זה כולל גם, לפי הדין, את עצימת העיניים.

גילה גמליאל: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת גילה גמליאל, קולך נשמע עד כאן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גילה גמליאל, אתם מפריעים לדובר.

יצחק וקנין: אנא מכם.

דוד רותם: לבסוף מוצע לקבוע עבירה של הפקרה בנסיבות מחמירות, אם בתאונה נגרמה לאדם חבלה חמורה או נהרג אדם.

דוד רותם: העונש על עבירת ההפקרה בנסיבות מחמירות יהיה על-פי המוצע 14 שנות מאסר, שהוא מהחמורים בספר החוקים.

דוד רותם: אם בית-המשפט מחליט להטיל על אדם עונש מאסר בגין הפקרה, מוצע כי עונש המאסר לא יכלול מאסר על-תנאי, ובית-המשפט ייתן צו מבחן רק מטעמים מיוחדים, שיירשמו.

דוד רותם: הוועדה עסקה גם בחפיפה הקיימת בין עבירת ההפקרה הקבועה בסעיף 64 לבין הוראות אחרות שעניינן אי-עצירה לאחר תאונה שבה נפגע אדם, שלצדן קבוע עונש של שנתיים מאסר בלבד.

דוד רותם: לכן, במטרה ליצור הסדר אחיד, מוצע לתקן גם את סעיף 62(7) לפקודת התעבורה, שגם הוא מתייחס לחובת נהג לעצור במקום תאונה, כך שלא יחול על תאונה שנפגע בה אדם.

דוד רותם: עוד מוצע לקבוע חובה חדשה בסעיף 64א1 המוצע, שתחול על נוסע ברכב, כלומר מי שאיננו הנהג שהיה מעורב בתאונת פגע וברח.

דוד רותם: היום אפשר, במקרים מסוימים, להעמיד לדין את הנוסע ברכב בתאונת פגע וברח כמסייע וכמשדל או בגין אי-מניעת פשע או סיוע לאחר מעשה, אולם מבחינה פרקטית הדבר קשה להוכחה.

דוד רותם: מעבר לקושי הפרקטי יש חשיבות לכך שהמחוקק יקבע במפורש מה הוא מצפה מנוסע ברכב.

דוד רותם: לכן הוועדה ביקשה לקבוע חובה חדשה, שלפיה על נוסע ברכב שהיה מעורב בתאונה להתקשר לגופי הצלה מתאימים ולהזעיק עזרה בהקדם האפשרי, בנסיבות העניין.

דוד רותם: העונש המוצע על עובר עבירה זו יהיה מחצית העונש הקבוע לנהג לפי סעיף 64א האמור.

דוד רותם: לבסוף, מוצע לתקן את חוק בתי-המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984, ולקבוע כי גם אם העונש על עבירת הפקרה בנסיבות מחמירות יהיה, כמוצע, 14 שנות מאסר, הדיון בתיק יתנהל בפני בית-משפט מחוזי, ולא בפני הרכב של שלושה שופטים, אלא דן יחיד, כפי שנעשה גם היום.

דוד רותם: כמו כן יהיה בתיקון עקיף תיקון לחוק סדר הדין הפלילי, שעבירות ההפקרה על כל סעיפיה, לרבות העבירה החדשה, יהיו בטיפול פרקליטות המדינה, ולא המשטרה.

דוד רותם: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני קורא לכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

דוד רותם: אני רוצה כבר בהזדמנות הזאת להודות למנהלת הוועדה, הגברת דורית ואג, וליועצת המשפטית, אפרת, שעשו עבודה נהדרת, כי גם כאשר מצד אחד בילסקי ומצד שני מטלון, הם חברי הכנסת שמציעים את ההצעה, היה קשה מאוד להעביר אותה, אבל היועצים המשפטיים ומנהלת הוועדה עשו את העבודה בשבילם.

דוד רותם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ל, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: על-פי התקנון החדש יש אפשרות לבקש רשות דיבור, ושני חברי כנסת נרשמו לרשות דיבור; הראשון שבהם – חבר הכנסת זאב בילסקי, ואחריו – חבר הכנסת משה מוץ מטלון.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, שר התחבורה, יושב-ראש הוועדה, אני חושב שעשינו היום צעד רציני מאוד במאבק בתאונות דרכים.

זאב בילסקי: אחד הדברים הקשים, הנלוזים, שאנחנו עדים לו, זה הנושא של הפקרה, של פגע וברח.

זאב בילסקי: אני התוודעתי לנושא הזה כאשר הילד אמיר בלחסן בן ה-12 נסע על קורקינט ממונע.

זאב בילסקי: זוג שנסע באוטו דרס אותו, נסעו, רחצו את האוטו ונתפסו אוכלים במסעדה בראשון-לציון.

זאב בילסקי: הם קיבלו שלוש שנים – רק על ההפקרה.

זאב בילסקי: ולכן נזעקנו והתחלנו בחקיקה שתנסה למצוא את הדרך הנאותה להתמודד עם הנושא של ההפקרה והפגע וברח.

זאב בילסקי: אני רוצה להגיד לכם, חברי הכנסת, שגם אם לא היו חוקים, ברגע שאתה עושה תאונה – ואני מניח שכל אחד מאתנו, אדוני היושב-ראש, כשהוא יוצא לכביש, הוא לא חושב שיעשה תאונה.

זאב בילסקי: חס וחלילה, זה קורה, לא התכוונת, לא היתה כוונה בבוקר לבוא ולרצוח מישהו, להרוג מישהו, להוציא אותו נכה.

זאב בילסקי: אבל לאחר שקרתה לך תאונה, החובה הבסיסית, האנושית, ההומנית, היהודית – איך שאתה רוצה תקרא לזה – היא לעצור, להתקשר ולהזעיק עזרה.

 משה (מוץ) מטלון: אולי גם לסייע.

זאב בילסקי: ואולי גם לסייע.

זאב בילסקי: תראה מה שקרה עם הרוצחים של לי זיתוני, בחורה בת 25 שחצתה את הכביש ברחוב פנקס בתל-אביב – –

יצחק וקנין: רבותי, אתם מדברים בקול רם.

יצחק וקנין: הנושא כל כך חשוב, מה שמדבר בו כרגע חבר הכנסת בילסקי, אנא מכם.

דוד רותם: – – – אני צריך להצביע – – –

יצחק וקנין: אין לי ספק.

יצחק וקנין: אין לי ספק.

זאב בילסקי: – – חצתה את הכביש במעבר חצייה.

זאב בילסקי: אוטו עם שניים בפנים, משתולל כבר לפני כן, דורס אותה, זורק אותה לצד השני של הכביש, לא עוצר אפילו לראות מה קרה לה.

זאב בילסקי: עורכי-הדין שמגינים על האנשים, הם מדברים: היה לו freeze, הם לא ידעו מה שהם עושים, הוא התבלבל – אתם יודעים מה עשה הבן-אדם הזה?

זאב בילסקי: נסע הביתה, ארז את המזוודות, לקח את המשפחה, בדק אם יש כרטיסים לפריס, אמרו לו: לא, לפריס אין.

זאב בילסקי: אומר: טוב, תסדר לי לז'נבה – מז'נבה קונקשן לפריס, לקח את כולם, הסתלק לשם כמה דקות לפני שהמשטרה שמה עליו את היד.

זאב בילסקי: לא רוצה לחזור.

זאב בילסקי: אני מבאי ביתם של משפחת בלחסן.

זאב בילסקי: אני בא אליהם לחגים, במוצאי שבת, ואני רואה את הילד הזה, אמיר בלחסן, מוטל כצמח, ואמא שלו, מוניקה, ואבא שלו, יוסי, צריכים לקחת אותו, להזיז אותו, לשטוף אותו, לרחוץ אותו.

זאב בילסקי: אתם יודעים מה זה לרחוץ ילד שמוטל שם, במיטה – עם שני פיליפינים מסביב לשעון; ילד שהיה צריך להיות לו בר-מצווה, שהיה צריך לעלות לתורה?

זאב בילסקי: הילד הזה היה מוטל על הכביש, ואף אחד לא יודע כמה זמן היה מוטל שם.

זאב בילסקי: אילו רק הרימו טלפון והזעיקו עזרה, יכול להיות שהילד הזה היה היום מתפקד.

זאב בילסקי: מי שמך לברוח ממקום התאונה ולא להזעיק עזרה בסיסית שיכולה להיות ההבדל, לפעמים, בין חיים למוות, או נכות לכל החיים?

זאב בילסקי: לכן, הצעת החקיקה הזאת של ידידי חבר הכנסת מוץ מטלון ושלי נועדה לשלוח מסר לכל אותם אנשים: היית מעורב בתאונה, תמלא את חובתך.

זאב בילסקי: קודם כול תעצור, תזעיק עזרה ותראה מה אתה יכול לעשות כדי שזה שפצעת אותו יחיה.

זאב בילסקי: זאת החובה הראשונית וזה מה שהחוק משדר היום.

זאב בילסקי: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני רוצה להודות לך מעומק הלב.

זאב בילסקי: אני יודע כמה זה היה קשה, אני יודע את ההתלבטויות.

זאב בילסקי: ליווינו את החקיקה הזאת.

זאב בילסקי: עשית את זה בהרבה מאוד כשרון.

זאב בילסקי: אני רוצה להודות לך.

זאב בילסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב בילסקי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משה מוץ מטלון.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, הגענו לרגע, אולי רגע האמת מבחינתנו כחברה.

 משה (מוץ) מטלון: אנחנו עוסקים בנושא חקיקה שהוא נושא ערכי, הוא נושא יהודי, הוא נושא אנושי.

 משה (מוץ) מטלון: הוא נושא שאולי טבוע וחייב להיות טבוע בנשמות של כולנו – הגשת עזרה, אי-הפקרת פצוע.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא יודע אם החוק הזה ישים קץ לתופעה.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא יודע, אי-אפשר לדעת.

 משה (מוץ) מטלון: אבל ללא החמרה, חברי חבר הכנסת בילסקי, ללא אכיפה אמיתית, ללא ענישה, ללא מתן המוטיבציה לבתי-המשפט לבוא ולהחמיר, ראינו – התופעה הזאת הולכת ומתגברת.

 משה (מוץ) מטלון: אולי זאת תהיה פריצה של דרך.

 משה (מוץ) מטלון: ויש לנו עוד הרבה מה לעשות במאבק בתאונות הדרכים, ידידי.

 משה (מוץ) מטלון: ואני רואה בך שותף לעניין הזה, כי הנושא הזה הוא חוצה מפלגות, הוא חוצה ויכוחים פוליטיים, הוא במהות חייהם של ילדינו, גם שלנו, גם של קשישינו, גם של נשותינו.

 משה (מוץ) מטלון: אני רוצה להדגיש שוב פעם, אדוני היושב-ראש, שעבירת פגע וברח היא בראש ובראשונה ההפקרה.

 משה (מוץ) מטלון: לא מדובר על ה"פגע"; ה"פגע" יכול לקרות חס ושלום, לא עלינו, הפגע בתאונה.

 משה (מוץ) מטלון: אבל ההפקרה, אדוני היושב-ראש – הפקרת חיי אדם.

 משה (מוץ) מטלון: וכמו שציין ידידי חבר הכנסת בילסקי לפני, ואני מבקר בבתי-החולים, אני מבקר במחלקות השיקום, אני רואה איך משפחות שלמות נהרסות.

 משה (מוץ) מטלון: נהרסים חייהן, אנשים עוזבים מקומות עבודה, כל חייהם מוקדשים לילדיהם, ובמקרה האחר, או להוריהם או לבן משפחה אחר.

 משה (מוץ) מטלון: אני מבקש להודות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

 משה (מוץ) מטלון: אני יודע שחברי ואני עשינו לך חיים קלים, ועזרנו לך להעביר את החוק, אבל בהחלט ניהלת את זה בצורה הראויה.

 משה (מוץ) מטלון: אני מבקש להודות למנהלת הוועדה, הגברת , וליועצת המשפטית סיגל קוגוט, כולכן סייעתן בצורה בלתי רגילה, מעוררת כבוד, כדי שהצעת החוק הזאת תוגש, תוצבע ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

 משה (מוץ) מטלון: תודה רבה לכולכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה מוץ מטלון.

יצחק וקנין: אני אמתין עד שתגיע למקומך כדי להצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אני מקבל את ההצעה שלך.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 101), התשע"ב–2011 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–4 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

זאב בילסקי: – – – מטלון.

יצחק וקנין: ודאי, ודאי.

יצחק וקנין: אני אכריז את זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב בילסקי, אל תדאג.

יצחק וקנין: 20, כולל קולו של חבר הכנסת משה מוץ מטלון, בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים, אדוני היושב-ראש, לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: כן?

דוד רותם: כן.

יצחק וקנין: מאשר.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 101), התשע"ב–2011 – קריאה שלישית, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 101), התשע"ב–2011, נתקבל.

קריאה: לא הספקתי.

קריאה: זה לא חשוב.

קריאה: זה – – –

יצחק וקנין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק זו תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ישראל כץ: – – –

יצחק וקנין: אני מצרף את תמיכתו בוודאי של שר התחבורה, שעושה רבות.

יצחק וקנין: רואים את זה בכל פינה בארץ – את תמיכתו גם המוסרית וגם הפיזית – וגם בכל דבר ועניין רואים את התמיכה של השר.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) (תיקון מס' 3), התשע"א–2011.

יצחק וקנין: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם; מהמקום אני מבין.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) (תיקון מס' 3), התשע"א–2011, התקבל בכנסת ביום ב' בתמוז התשע"א, 4 ביולי 2011, ופורסם ברשומות בעמוד 952.

דוד רותם: בשל טעות סופר בסעיף 11כז(ב)(1) לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) שהוסף לחוק בתיקון מס' 3, יש בו הפניה לסעיף קטן (ג) שבסעיף 14ג לחוק במקום לסעיף קטן (ב) שבו.

דוד רותם: ועדת החוקה החליטה לפנות לכנסת ולבקש לתקן את הטעות.

דוד רותם: אני מבקש להצביע ולאשר את התיקון.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת .

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: רבותי, החלטת ועדת החוקה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד ההחלטה – 14 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) (תיקון מס' 3), התשע"א–2011, נתקבלה.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההחלטה אושרה.

יצחק וקנין: [מס' כ/405; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22307; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 31), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 31), התשע"ב–2011.

): הצעת החוק כוללת הוראה טכנית בעיקרה, שמטרתה להקנות לוועדת הכנסת סמכות להחליט בענייני שכר ותשלומים למי שחברותו בכנסת הושעתה, כפי שמוסדר ביחס לחברי כנסת מכהנים.

): הצעת חוק זו מצטרפת לשורה של תיקונים, ביניהם ניסוחו מחדש של תקנון הכנסת, אשר מטרתם השלמת חוסרים ולקונות שישנם במארג החקיקה בנושאים שבסמכותה של ועדת הכנסת.

): חוק שכר חברי הכנסת תוקן בשנת 2001, ונקבע בו כי ועדת הכנסת רשאית לקבוע הוראות בדבר שכר ותשלומים למי שחברותו בכנסת הושעתה לפי חוק-יסוד: הכנסת, במשך תקופת ההשעיה.

): מכוח התיקון האמור קיבלה ועדת הכנסת את החלטת שכר חברי הכנסת (שכר וגמלאות למי שחברותו בכנסת הושעתה), גם כן בשנת 2001.

): חוק השכר בוטל בשנת 2002 וחלק מהוראותיו שולבו בחוק הכנסת.

): עם זאת, ההוראה שהסמיכה את ועדת הכנסת לקבוע את ההוראות כאמור לא שולבה בחוק הכנסת, כך שבחקיקה הראשית חסר הסדר מפורש בדבר קביעת משכורת ותשלומים לחברי הכנסת שחברותם בכנסת הושעתה.

): למעשה, אנחנו נמצאים במצב שיש כללים, אבל אם יהיה אי-פעם רצון לשנות אותם, אין הסדרה כיצד הדבר הזה נעשה.

): לכן מוצע להרחיב את הגדרת "חבר הכנסת" בפרק ט' לחוק הכנסת, כך שתחול גם על מי שחברותו בכנסת הושעתה.

): כמובן שהדבר הזה יכפיף את כל ההליך לוועדה הציבורית באופן מסודר על-פי הנוהל שקיים בכל שאר הנושאים שנוגעים לתנאי חברי הכנסת ושכרם.

): הצעת החוק אושרה בוועדת הכנסת ללא התנגדויות וגם לא הוגשו לה הסתייגויות.

): אני כמובן אבקש לאשרה בקריאה שנייה ושלישית.

): אני אבקש גם לומר תודה לצוות הוועדה בראשותה של אתי בן-יוסף, לנועה בירן-דדון ועאליה עודה.

): לעוזרים שעובדים אתי, ללילך שלי, מיכל גרסלר ורועי שרעבי.

): תודה גדולה ומיוחדת כמובן ליועצת המשפטית של הוועדה, לארבל אסטרחן.

): אומנם הצעת החוק הזאת הוגשה באופן פורמלי על-ידי, אבל היא בהחלט הרוח החיה מאחוריה, העלתה את הבעיה וגם דאגה להכין את הניסוחים בדרך כזאת שנתקן את הדברים באופן שהם יהיו מסודרים.

): אני כמובן אבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ושלישית.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: רבותי, גם להצעה זו אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: יש שלוש בקשות רשות דיבור, של שלושה חברי כנסת: חבר הכנסת אילן גילאון – איננו, חברת הכנסת זהבה גלאון וחבר הכנסת ניצן הורוביץ – אינם.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 31), התשע"ב–2011, קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אפשר להצביע בקריאה שלישית?

): כן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק הכנסת (תיקון מס' 31), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חוק הכנסת (תיקון מס' 31), התשע"ב–2011, נתקבל בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' כ/411; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22307; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (מס' 4), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת הנמלים (מס' 4), התשע"ב–2011.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית שיזמו חברי הכנסת יריב לוין וזאב בילסקי.

משה גפני: מטרת ההצעה היא לפטור את סוכן המכס מאחריות אישית לחובות לקוחותיו כלפי רשות הנמלים.

משה גפני: כיום, מנוסח החקיקה הקיים עולה כי לכאורה סוכן המכס אחראי אחריות אישית כלפי החובות של לקוחותיו, אף שפעולתו כסוכן מכס היא פעולה של שלוח בלבד.

משה גפני: בהצעה זו מוצע לקבוע באופן מפורש את גדרי אחריותו של סוכן מכס, והיא משלימה תיקון שבוצע גם בחוק סוכני המכס, שבו בוטלו סעיפים בפקודת המכס אשר מכוחם הוטלה אחריות אישית על סוכן המכס לעניין כלל חובות לקוחותיו כלפי רשויות המכס.

משה גפני: בדומה, מוצע עתה לקבוע בפקודת הנמלים [נוסח חדש], התשל"א–1971, את גדרי האחריות של סוכן המכס גם לעניין תשלומי נמל ואגרות נמל.

משה גפני: גם כאן קבענו כי במקרים שבהם הוכח שסוכן המכס סייע ללקוחותיו להשתמט מתשלום לרשויות המכס תחול גם עליו אחריות אישית.

משה גפני: צמצום האחריות האישית המוטלת על סוכן המכס עולה בקנה אחד עם הקבוע בחקיקה לגבי היקף האחריות האישית של בעלי מקצוע אחרים שיש לעבודתם היבטים של שליחות, כמו עורך-דין ורואה-חשבון.

משה גפני: אמרנו בוועדה לגבי סוכן המכס שאם נחיל את זה גם על עורך-דין, יכול להיות שאם עורך-הדין ייצג מישהו כלפי בית-המשפט, והמשלח שלו יקבל עונש מאסר, עורך-הדין ילך במקומו לבית-הסוהר, שזה דבר אבסורדי לחלוטין, ולכן גם אי-אפשר לעשות את זה עם שלוח שהוא סוכן מכס.

משה גפני: במהלך הדיונים בהצעת החוק העלו הנמלים הסתייגויות שונות וביקשו שלא לצמצם את אחריותו של סוכן המכס בחקיקה.

משה גפני: לאחר שהוועדה והמציעים בחנו את הערותיהם, הוועדה הגיעה למסקנה שנכון הוא לעגן את העיקרון של צמצום האחריות האישית של סוכן המכס בחקיקה ראשית בדומה למצב הקיים ביחס לשלוחים אחרים, תוך קביעת החריג שבמצב שבו סוכן המכס סייע לאחר להשתמט מתשלום הוא יחוב באחריות אישית – רק במקרה שזה המצב, ולא במקרים הרגילים.

משה גפני: הוועדה סברה כי עצם עיגון העיקרון בחקיקה חשוב בפני עצמו וכי יצירת החריג יוצרת הסדר מאוזן ונכון מבחינת סוכני המכס, לקוחותיהם והנמלים.

משה גפני: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: כאמור, אין להצעת חוק זו הסתייגויות, וגם לא חברי כנסת שביקשו רשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (מס' 4), התשע"ב–2011 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 1–3 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אפשר להצביע בקריאה שלישית?

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים בקריאה שלישית על הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (מס' 4), התשע"ב–2011.

יצחק וקנין: קריאה שלישית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הנמלים (מס' 4), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, החוק עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: מילות תודה של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין – בבקשה.

זאב בילסקי: היושב-ראש, לפני שהוא אומר – כשאמרו: צדיקים, מלאכתם נעשית בידי אחרים, התכוונו אלי בהצעת החוק הזאת.

זאב בילסקי: יריב, תודה רבה לך.

יריב לוין: אז אכן, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להודות קודם כול לשותפי הצדיק חבר הכנסת זאב בילסקי; להודות – באמת תודה גדולה – ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, שבאמת קידם את העניין הזה במהירות ובנחישות ובמקצועיות; למנהל הוועדה טמיר כהן, לסוכני המכס שהעלו בפני את הבעיה הזאת, ותודה גדולה גדולה ליועצת המשפטית של ועדת הכספים, שגית אפיק, שעשתה באמת מאמץ עצום, מקצועי, דיברה עם כל הגורמים וגיבשה בסופו של דבר נוסח שהוא נוסח נכון, מדויק, ואני חושב – עושה צדק במקום שראוי היה לתקן את העוולה שהיתה קיימת.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

זאב בילסקי: יריב, זיכית אותי.

זאב בילסקי: [מס' כ/387; "דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ב, עמ' 20126; נספחות.

זאב בילסקי: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק ממשל תאגידי למנהלי קרנות ולמנהלי תיקים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק ממשל תאגידי למנהלי קרנות ולמנהלי תיקים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית שיזמו חברי הכנסת אמנון כהן, פניה קירשנבאום, ציון פיניאן, יצחק וקנין, אלכס מילר ואנוכי.

משה גפני: חוץ ממך, אדוני היושב-ראש, ואני שמציג את החוק, אחרים לא נמצאים, הם סומכים עלינו שנעביר את זה.

חיים כץ: אנחנו נצביע – – –

משה גפני: זהו.

יצחק וקנין: איך אמר זאב בילסקי?

יצחק וקנין: מלאכתם של צדיקים נעשית על-ידי אחרים.

יצחק וקנין: זה בסדר.

משה גפני: במקור, הצעת החוק הטרומית נועדה להחיל על חברות פרטיות העוסקות בניהול כספי הציבור חלק מכללי הממשל התאגידי החל על חברות ציבוריות.

משה גפני: בדיון לקריאה ראשונה שינו המציעים בשיתוף עם הרשות לניירות ערך את הנוסח כך שנכללו בו חלקים ניכרים מהצעת חוק ממשלתית – תיקון מס' 15 לחוק השקעות משותפות בנאמנות.

משה גפני: ככלל אנו סבורים כי אין זו דרך מקובלת לקדם הצעת חוק ממשלתית, אך במקרה זה, לאחר שקיימנו את הדיון המהותי, החלטנו בכל זאת לכלול בהצעת החוק את אותם חלקים שעניינם ממשל תאגידי, ויתר הצעת החוק הממשלתית נותרה להמשך דיון על שולחן הוועדה.

משה גפני: מטרת הצעת החוק היא לשפר את מערך החובות של הממשל התאגידי החל על מנהלי קרנות הנאמנות אשר אינם חברות ציבוריות, וכן להחיל חובות ממשל תאגידי על חברות ניהול תיקים גדולות שאינן חברות ציבוריות.

משה גפני: בהצעת החוק מוצע לבצע שורה של תיקונים אשר יבטיחו ניהול תקין ויביאו לצמצום ניגודי עניינים ולהגברת מנגנוני הבקרה, הפיקוח והביקורת על מנהלי קרנות וחברות ניהול תיקים גדולות.

משה גפני: לשם כך, הצעת החוק מתקנת את חוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד–1994, וקובעת הוראות שמבטיחות אי-תלות בין מנהל הקרן לנאמן, וכן חובת מינוי מבקר פנימי, מינוי יושב-ראש דירקטוריון, ואישור תוכנית אכיפה פנימית על-ידי הדירקטוריון, וכמו כן מינוי ועדת ביקורת אשר תעמוד על ליקויים בניהול העסקי של מנהל הקרן ותציע לדירקטוריון דרכים לתיקונם.

משה גפני: בנוסף, מוצע לתקן את חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה–1995, לגבי חברות ניהול תיקים גדולות ולהחיל עליהן הוראות דומות להוראות החלות על מנהלי קרן.

משה גפני: ההצעה מגדירה חברת ניהול תיקים גדולה כחברה שהיא בעלת רשיון מנהל תיקי השקעות, שמנהלת תיקים של יותר מ-50 לקוחות וששווי הנכסים שלה מעל 5 מיליארד שקלים, או שיש לה ולחברות אחרות בקבוצה שלה מעל 1,000 לקוחות.

משה גפני: תחילת התיקון המוצע תהיה שישה חודשים לאחר פרסומו ברשומות, זאת כדי לאפשר את היערכות הגופים הנוגעים בדבר ליישום החובות המוטלות עליהם בתיקון המוצע.

משה גפני: מדובר בהצעה שמטרתה להסדיר את הניהול התקין על מנהלי קרנות ועל חברות ניהול תיקים ולשפר את השקיפות ואת הבקרה עליהן, והיא חשובה לצורך הגנה על זכויות המשקיעים.

משה גפני: להצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, אין הסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש לאשר אותה בקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: אני מצטרף לכל מה שאמר קודם חבר הכנסת יריב לוין בתודות שלו.

משה גפני: אני מצטרף לזה באופן מלא.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אין הסתייגויות להצעה זו וגם אין חברי כנסת שביקשו רשות דיבור.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק ממשל תאגידי למנהלי קרנות ולמנהלי תיקים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–5 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: להצביע בקריאה שלישית, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים?

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, רבותי, להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק ממשל תאגידי למנהלי קרנות ולמנהלי תיקים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011.

יצחק וקנין: קריאה שלישית – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק ממשל תאגידי למנהלי קרנות ולמנהלי תיקים (תיקוני חקיקה), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין; הודעה שאינה מצריכה הצבעה.

יצחק וקנין: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת הכספים מטעם סיעת העבודה: במקום חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שכיהנה כממלאת-מקום, יכהן חבר הכנסת אבישי ברוורמן כממלא-מקום.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/416).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו ממשיכים להצעת חוק גיל פרישה (תיקון מס' 3) (ביטול העלאת גיל הפרישה לאשה), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת אילן גילאון וחיים כץ וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק נולדה אי-שם בסוף 2003, כשמדינת ישראל החליטה להלאים את קרנות הפנסיה, העלתה את גיל הפרישה לגברים ל-67, העלתה את גיל הפרישה לנשים ל-62, וקבעה טייס אוטומטי להעלאת גיל הפרישה לנשים ל-64.

חיים כץ: בהחלטה היא קבעה שתקום ועדה שתבדוק אם יש צורך להעלות את גיל הפרישה לנשים ל-64.

חיים כץ: היה ואין צורך, אז הוועדה לא תעלה את גיל הפרישה.

חיים כץ: הוועדה היתה אמורה לסיים עבודתה עד דצמבר 2011.

חיים כץ: וראה איזה פלא, לא כינסו ועדה ולא עשו ועדה.

חיים כץ: חבר הכנסת חיים אורון פנה אלי יחד עם חבר הכנסת אילן גילאון, חבר סיעתו, ועוד כמה חברי כנסת שהצטרפו, ואמרו: תשמע, מה שהולך להיות פה הוא שכנראה שהולכים להפעיל טייס אוטומטי.

חיים כץ: פשוט לא יעשו ועדה, אוטומטית גיל הפרישה של נשים יעלה לגיל 64.

חיים כץ: במקביל עבדו על הביטוח הלאומי והעלו את הגיל המזכה, במטרה להעלות את הגיל המזכה לנשים ל-70.

יצחק וקנין: יושב-ראש הקואליציה זאב אלקין, גש אלי בבקשה.

חיים כץ: פנינו לשר האוצר ואמרנו לו: תשמע, אנחנו מעלים הצעת חוק במטרה למנוע את העלאת גיל הפרישה לנשים ולהשאיר אותו על גיל 62.

חיים כץ: יש לזה כמה סיבות.

חיים כץ: כל אלה שבאים עכשיו לפנסיה, הולכים לחישוב פנסיה מאוזנת אישית, אין שום עניין של גירעון אקטוארי.

חיים כץ: נכון שבקופות הוותיקות יכול להיות שהעלאת גיל הפרישה תגרום לגירעון אקטוארי של כ-1%.

חיים כץ: יחד עם זה, אין שום סיבה בעולם שאשה שאינה עובדת – תשלום קצבת הביטוח הלאומי יידחה בשנתיים.

חיים כץ: הסיפור של הביטוח הלאומי על כך שהפנסיה נמוכה וצריך לתת לנשים לעבוד, לא רציני.

חיים כץ: למה הוא לא רציני?

חיים כץ: כי לכל אשה יש זכות לעבוד עד גיל 67, ואם היא רוצה לעבוד, היא יכולה לעבוד.

חיים כץ: ואם בביטוח לאומי יש בעיות, שיבואו לכנסת ויגידו שיש בעיות ולא שיספרו לנו סיפורים.

חיים כץ: ואז פה בדיונים, בהגבלה לטרומית, נאמר – אנחנו התחייבנו שלא נקדם את החוק עד סיום הפגרה, אבל עד הפגרה נציגי האוצר גם ידונו אתנו ונראה אם אנחנו מקפיאים את החוק, מקדמים את החוק.

חיים כץ: וראה איזה פלא, הדיון הראשון שהוועדה קבעה לסדר דיוניה אחרי הפגרה היה גיל הפרישה.

חיים כץ: אני נוסע בדרכי לירושלים, ב-08:45 מצלצלים אלי ואומרים לי: שמע, אנחנו צריכים להיפגש על נושא גיל הפרישה לנשים.

חיים כץ: אמרתי: אתם עושים צחוק?

חיים כץ: שמונה חודשים, מ-9 במרס, לא היה לכם זמן להיפגש?

חיים כץ: עכשיו אתם מבקשים להיפגש?

חיים כץ: לצערי, כך היא ההתייחסות.

חיים כץ: נראה לי שאין שום סיבה נראית לעין להעלות את גיל הפרישה לנשים ל-64 בדרך לגיל 67.

חיים כץ: אין שום סיבה חשבונאית – אלא לא לשלם קצבאות זיקנה לנשים שיושבות בבית.

חיים כץ: לא יכול להיות שיוותרו על אופציה שמוקנית לנשים לעבוד עד גיל 67 וינחיתו עליהן, בצחוק כזה, בלי להתאמץ, מבלי להתייחס לכנסת, את גיל 64.

חיים כץ: אני יודע מה קרה בצרפת כשהעלו את גיל הפרישה.

חיים כץ: אני יודע מה קורה בכל מדינה מתוקנת כשרוצים להעלות את גיל הפרישה.

חיים כץ: אני יודע שהיום אשה שעובדת מעבר לגיל הפרישה המיועד שלה, צוברת כפול זכויות פנסיוניות בקרנות הוותיקות.

חיים כץ: על כל שנה מעל גיל 62 היא מקבלת 1.5% בונוס.

חיים כץ: מה שקורה עכשיו, יעלו את גיל הפרישה והיא תעבוד שנתיים בשביל לקבל מה שהיא מקבלת בשנה אחת.

חיים כץ: ומספרים לנו סיפורים כמה היא תקבל יותר, וכמה כדאי לה לעבוד יותר, כאילו שיושבים פה עדר של גלמים שאין להם מושג על מה מדברים.

חיים כץ: ההתייחסות הזאת, כאילו אנחנו לא מבינים כלום, משגעת אותי.

חיים כץ: תבואו תשימו את הדברים כמות שהם, תגידו: אלה המטרות שלנו, יש לנו בעיות כספיות פה, יש לנו בעיות כספיות שם.

חיים כץ: נבוא, נדבר, נעלה את הדרישות שלנו, נגיע לעמק השווה אולי, או אולי לא, אבל הדרך של לבוא ולספר סיפורים שאין שום קשר, שום קשר, בינם להעלאת גיל הפרישה או הצורך של קרנות הפנסיה בגלל שיטת החישוב ובגלל שינוי השיטה הפנסיונית במדינת ישראל – מה לעשות, יש כנסת קצת אחרת, יש כנסת חושבת, יש ועדה אחרת, ועדה שלא עובדת אצל אלא עובדת עבור ציבור האזרחים במדינת ישראל וציבור הגמלאים במדינת ישראל.

חיים כץ: וכל עוד אני יו"ר הוועדה – ולשמחתי גם חברי הוועדה, לאורך כל הדרך, לא נותנים את ידם לפגוע בציבור הגברים, הנשים, הנזקקים, הגמלאים במדינת ישראל, וככה אנחנו נעשה.

חיים כץ: לכן אני מבקש מחברי הכנסת שנשארו פה לאשר בקריאה ראשונה את הצעת החוק, להגביל – להגביל את גיל הפרישה ל-62.

חיים כץ: ותראו איזה קטע יש לנו פה – בהצעת החוק הזאת גם מבטלים את הצורך בוועדה שהקימו האוצר, וראה זה פלא, ביום רביעי נקבע דיון בוועדת הכספים לדון בהחלטות הוועדה שהיום אנחנו נאשר בקריאה ראשונה את ביטולה.

חיים כץ: אז אני לא מבין איך הכנסת הזאת עובדת, אבל שם יהיה דיון, בוועדת הכספים, על מה הוועדה אומרת, כשהיום אנחנו נצביע בקריאה ראשונה על ביטול הוועדה והגבלת גיל הפרישה – או: קביעת גיל הפרישה – ל-62 לנשים, כפי שהיה אי-שם באוקטובר 2003, כשהלאימו את קרנות הפנסיה.

חיים כץ: אני מאוד מקווה שחברי הכנסת יתמכו בהצעה, ונעשה עוד שלב בהצעת חוק שצריכה להסתיים עד דצמבר – עד סוף דצמבר 2011, והיה והיא לא תסתיים, גיל הפרישה יעלה אוטומטית.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: יש כמה חברי כנסת שנרשמו.

יצחק וקנין: ראשון חברי הכנסת – חבר הכנסת אילן גילאון, אחריו – זהבה גלאון, ואם היא לא תהיה – חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואם גם הוא לא יהיה – חבר הכנסת זאב אלקין.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני נשלחתי לדבר בשם כל הסיעה הגדולה שלי, ובהחלט אצלנו אומרים במצב כזה, אדוני השר – הוא משוחח בטלפון – בטח אדוני היושב-ראש יבין, על דבר כזה שהממשלה תומכת – – –.

אילן גילאון: בהחלט זה מפתיע.

אילן גילאון: אני גם רוצה לתת את הקרדיטים למי שמגיע קרדיטים, כי באמת אנחנו מתקנים דבר שלא היה צריך להיות מקולקל, בסופו של דבר.

אילן גילאון: ומי שחתום על החוק הזה, מלבד היוזם שלו, שהיה חיים אורון, בזמנו, זה כמובן חברי יושב-ראש הוועדה חיים כץ, שאני מוכרח להגיד כל פעם שאני עולה כאן:

אילן גילאון: אני לא זוכר הרבה נושאי מחלוקת שהיו בינינו, על אף המחלוקת המאוד – אני תמיד חושב שהאיש היה יכול להיות איש מושלם, אלמלא המפלגה שהוא שייך אליה.

אילן גילאון: זאת טעות מאוד גדולה.

אילן גילאון: אבל על החוק הזה גם חתומים חברי כנסת נוספים, כמו, אמרתי, חיים כץ, משה גפני, יעקב אדרי, ציון פיניאן וחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אילן גילאון: זה חוק שבא מכל הכיוונים, ובסופו של דבר, המתסכל בו זה שהוא בא לתקן משהו שלא היה צריך להיות בכלל מקולקל, כלומר שיטת "מצליח" עבדה גם פה.

אילן גילאון: הרי בשם – אדוני, זה שלי.

אילן גילאון: אני פשוט עוד לא מסתדר עם הטכנולוגיה של האייפון.

יצחק וקנין: יש פה, רבותי.

אילן גילאון: כן כן, זה שלי.

יצחק וקנין: זה הפלאפון שלך.

אילן גילאון: אני לא יודע איך סוגרים את זה.

יצחק וקנין: אחד הסדרנים, רבותי.

אילן גילאון: אני חושב שאם אני פעם אבקש עבודה, ארשום בקורות החיים שלי: ניסיון מסוים בהפעלת אייפון.

אילן גילאון: יש לי ניסיון מסוים בהפעלת אייפון.

אילן גילאון: מה שהכי מרגיז בכל העניין הזה, של ועדת-ניסן, אדוני היושב-ראש, זה כביכול למשוך לגיל 67 כדי בסופו של דבר להגיע לגיל 64, כאשר הדבר הכי מופרך בעניין הזה הוא ש-50% מהנשים במדינת ישראל לא מגיעות לגיל 60, מבחינת מעגל העבודה, שלא לדבר על מה שנקרא מקצועות שוחקים, אבל היה גם מי שהציע – בואו נגדיר מה הם מקצועות שוחקים.

אילן גילאון: אני לא יודע איך אדוני מתאר לעצמו, אבל אם הוא ראה פעם אחות סיעודית בגיל 64 שצריכה להרים אדם זקן ונכה וסיעודי ממקומו, כמה הדבר הזה הוא בעייתי גם מן הבחינה הזאת, אבל כאן היה – למה אני אומר שזו היתה שיטת "מצליח"?

אילן גילאון: וזה לא עניין של נשים; זה קרב מעמדי לחלוטין של אוכלוסייה מזדמנת שהאוצר מנסה לעשות עליה "מצליח": ילך – ילך; לא ילך – לא ילך.

אילן גילאון: בשם השוויון, כביכול, כאילו – מה הנשים אומרות, אז בבקשה, שיעבדו כמו גברים.

אילן גילאון: אנחנו מתחילים את השוויון הזה כי כביכול אמרנו: בואו ניתן שוויון לערביי ישראל – דבר ראשון הם צריכים להתגייס לסיירת מטכ"ל.

אילן גילאון: זה בערך אותו דבר, אם אני צריך להשוות בין הדברים כאן.

אילן גילאון: לכן, לא היה בזה לא שוויון ולא נעליים ולא בטיח, ולא היה OECD ולא שום OECD עם נזם זהב באף חזיר, וכל השטויות האלה לא מעלות ולא מורידות.

אילן גילאון: היה ניסיון על גבן של מאות אלפי נשים, אדוני היושב-ראש, ללכת ולעשות קופה.

אילן גילאון: וטוב שממשלת ישראל התעשתה.

אילן גילאון: אני מקווה שהיא התעשתה גם בקריאה השנייה והשלישית, ולא תביא אותנו לחרפה הזאת, כי הציבור המזדמן הזה, שהממשלה הולכת עליו בשיטת "מצליח", הוא לא ציבור שצריך לחנוק אותו כל אימת שזה בא.

אילן גילאון: ואני רוצה להגיד לך דבר אחרון – אני מסיים – לא יעזור כלום, בעתיד, אדוני, יצטרכו להוריד את גיל הפנסיה גם לגברים וגם לנשים, כי העולם המתקדם והטכנולוגי יביא אותנו לכך, וצריך לתת הרבה מאוד חשיבה למה שנקרא תרבות שעות הפנאי ומדע שעות הפנאי.

אילן גילאון: אנשים יעבדו הרבה פחות, מתוקף הדברים, גם נשים וגם גברים, אבל כאשר מדברים על ליצור שוויון לגבי נשים, ומתחילים בהשוואת גיל הפרישה לפנסיה, הייתי אומר בעניין הזה מה שאמר אשכול כשאמרו לו: בוא נעבור לשבוע עבודה בן חמישה ימים.

אילן גילאון: הוא אמר: למה?

אילן גילאון: בואו נעבור קודם כול ליום אחד, אחרי זה יומיים, וכך הלאה.

אילן גילאון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת זאב אלקין.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, אני רוצה לברך את היוזמים של הצעת החוק ואת יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה על קידומה, כי אני חושב שלמעשה הצעת החוק – אני מאוד מקווה שנצליח להשלים את המלאכה ולהביא את זה לגמר החקיקה – אבל הצעת החוק עושה צדק היסטורי.

זאב אלקין: אני אתחלק אתכם בסיפור אישי קצר, ובזה אני אסיים.

זאב אלקין: בקדנציה הקודמת באתי לשר האוצר – הראשון בקדנציה הקודמת, השר אברהם הירשזון, שהיה בזמנו יושב-ראש ועדת הכספים, כשחוקק חוק גיל הפרישה – ואמרתי לו: תדע, אברהם, שצריך להעביר הצעת חוק, כי למעשה לפי הצעת החוק שאתה נתת לה את ידך, ולכאורה נדמה בהצעת החוק הזאת שגיל הפרישה יהיה 62, יש מנגנון אוטומטי שיביא את זה לגיל 64.

זאב אלקין: הייתי אז חבר כנסת מתחיל וצעיר, ואמר לי חבר הכנסת והשר הירשזון: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

זאב אלקין: לך תקרא את החוק, תבין, מה אתה מספר לי.

זאב אלקין: אני עשיתי את ההסכם כיו"ר ועדת הכספים עם שר האוצר דאז בנימין נתניהו.

זאב אלקין: זה 62; נקודה.

זאב אלקין: כתוב בחוק.

זאב אלקין: הוא צודק, זה כתוב בחוק, רק בתוספת כתוב שזה עולה ל-64 במסלול האוטומטי שבו הצעת החוק מטפלת.

זאב אלקין: הפניתי את תשומת לבו, הוא התעקש, הוא לא האמין שזה מה שהיה אז.

זאב אלקין: זאת אומרת שהבן-אדם שסגר את ההסכם היה בטוח שהוא העביר הצעת חוק על 62, ולמעשה עבדו עליו.

אורלי לוי אבקסיס: על שר האוצר, עבדו על שר האוצר.

זאב אלקין: אז הוא היה יושב-ראש ועדת הכספים, ופקידי האוצר עבדו עליו.

זאב אלקין: ולכן הצעת החוק הזאת למעשה מחזירה צדק היסטורי, ומחזירה את זה למקום שזה היה צריך להיות מלכתחילה, ועל כך יבורכו כל העוסקים במלאכה הזאת.

זאב אלקין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יצחק וקנין: אני מבין ששאר הדוברים ויתרו על רשות הדיבור.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני עובר להצבעה על הצעת חוק גיל פרישה (תיקון מס' 3) (ביטול העלאת גיל הפרישה לאשה), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה (תיקון מס' 3) (ביטול העלאת גיל הפרישה לאשה), התשע"ב–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הכרזה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק נכנסה לסדר-היום – הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת חיים כץ.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: תיכף, התקשורת.

יצחק וקנין: מייד אחריך.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אני מצטער, רק רגע, חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: מכיוון שהצעת החוק כרגע הונחה והיא קיבלה פטור, עדיין אין לנו אותה בתקשורת.

יצחק וקנין: לכן, אני אדלג עליה, אמשיך בסדר-היום עם הצעת חוק התקשורת ואחר כך נחזור אליה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/412).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת כרמל שאמה ושלי יחימוביץ – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת כרמל שאמה.

יצחק וקנין: חיפשתי אותך במקומך, כמעט קראתי לשלי שתציג.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, כבוד סגן השר, הצעת החוק המדוברת – זו בעצם הצבעה בקריאה ראשונה – היא הצעה שבאה לאפשר את המשך קיומן של החדשות המקומיות.

כרמל שאמה-הכהן: יש את החדשות ברמה הארצית בערוץ-1, ערוץ-2 וערוץ-10, ונאחל להם, לכל הערוצים האלה, חיים ארוכים, אבל יש גם את הפן של החדשות המקומיות שמזה שנה אחר שנה מתוקצבות על-ידי האוצר במין קיזוז כספים עם התמלוגים.

כרמל שאמה-הכהן: החוק הזה בעצם בא להאריך את ההסדר בעוד שנה.

כרמל שאמה-הכהן: צריך להבין שהחדשות המקומיות הן כר הגידול של כשרונות – המגישים העתידיים, מגישי החדשות, כתבי החדשות, תחקירנים.

כרמל שאמה-הכהן: הן נותנות גם פן מקומי קהילתי של החדשות במקומות שהחדשות הארציות לא עוסקות בהם.

כרמל שאמה-הכהן: לכן חשוב לסיים עוד החודש את החקיקה, אדוני היושב-ראש, כדי שחלילה לא יצטרכו לבצע צמצומים או פיטורים בחברה שעוסקת בכך.

כרמל שאמה-הכהן: נדרשת להם ודאות, ולכן ועדת הכלכלה מחוקקת את החוק בהליך מואץ כדי לסיים אותו עוד החודש.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, אני מבקש מהמליאה לאשר את החוק בקריאה ראשונה ולהעבירו להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: כמובן – החוק נעשה בעבר על-ידי השר גדעון סער וחברת הכנסת שלי יחימוביץ, והשנה הוא מוגש בשותפות, ביוזמה משותפת של חברת הכנסת יחימוביץ ושלי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת כרמל שאמה, יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, להצעה זאת אין חברי כנסת שביקשו להשתתף בדיון.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: יש חבר כנסת אחד שאיננו באולם, חבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד ומי נגד הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011?

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ב–2011, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת להמשך להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [מס' מ/624, פ/2625; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 22919, ומושב שלישי, חוב' ל', עמ' 19931; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק, כפי שאמרתי, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011.

חיים כץ: הצעת החוק היא מיזוג של שתי הצעות חוק לפי סעיף 84(ד) לתקנון הכנסת – הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הכללת ירושלים באזור סיוע), התשע"א–2010, של חברי הכנסת זבולון אורלב, זאב אלקין, רוברט אילטוב ואברהם מיכאלי.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לקבוע שהקרן לעידוד לימודי השכלה גבוהה שהוקמה לפי סעיף 7(א) לחוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, תעודד חיילים משוחררים שמתקיימים בהם תנאי הזכאות הקבועים בתקנות קליטת חיילים משוחררים (קרן לעידוד לימודי השכלה גבוהה), ללמוד במוסדות להשלה גבוהה שנמצאים בירושלים, באמצעות מימון השתתפות בשכר הלימוד בסכום של כ-9,500 שקלים בעד שנת הלימודים הראשונה לתואר בוגר, והכול בהתאם לקבוע באותן תקנות.

חיים כץ: אציין שלאור ההגדרה "מוסד להשכלה גבוהה" בתקנות האמורות, האוניברסיטה העברית אינה כלולה במסגרת הצעת החוק המונחת בפניכם.

חיים כץ: התיקון המוצע יחל משנת הלימודים האקדמית התשע"ב ויחול על חייל משוחרר, כהגדרתו בחוק קליטת חיילים משוחררים, שסיים את שירותו הסדיר ב-1 בינואר 2010 ואילך.

חיים כץ: בשל ייחודה של ירושלים כבירת ישראל הסכימה הוועדה, על-פי הצעת הממשלה, לערוך את התיקון המוצע בחוק הרשות לפיתוח ירושלים, התשמ"ח–1988, ולא בחוק קליטת חיילים משוחררים משנת 1994, שבו מרוכזות כלל ההטבות לחיילים המשוחררים.

חיים כץ: אני רוצה להודות לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה, לעורכת-הדין ג'ודי וסרמן ולעורך-הדין אייל לב-ארי, לצוות הוועדה – המנהלת, הגברת וילמה מאור, ומזכירות הוועדה: מעין, אתי וענת, ולעוזרי הפרלמנטריים אילן מרסיאנו ולי קטקוב, שעסקו במלאכה ותרמו לקידומה של הצעת החוק.

חיים כץ: אני רוצה להודות במיוחד לסגנית השר, חברת הכנסת גילה גמליאל, שעמלה וטרחה וגם הביאה סיבה מיוחדת.

חיים כץ: היא בחודשי היריון מתקדם ובשעה טובה תלד את בתה השנייה.

חיים כץ: היה חשוב לה לקדם את הצעת החוק לפני הלידה.

חיים כץ: זאת אומרת, היא בימים הקרובים צריכה ללדת, שיהיה הכול בשלום ובשעה טובה.

חיים כץ: זאת מתנת בריתה.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת היא מתנת בריתה מחברי הכנסת שכל כך רצו לעזור לך ולמלא את רצונך, ולעזור לחיילים המשוחררים שיוכלו לשפר את חייהם, ובדרך לשיפור חייהם לממן את השנה הראשונה ללימודים.

חיים כץ: יפה עשית ואני מודה לך על זה, ומודה לזבולון אורלב שבדרכו השקטה נלחם את מלחמת ירושלים.

חיים כץ: זה לא רק בהצעת החוק הזאת.

חיים כץ: אני שמח להיות האיש שהיה יכול לעזור לכם להגשים את שאיפתכם ולהביא עוד חוק לספר החוקים של הכנסת, ולעזור לאלה שתרמו כל כך הרבה למדינה הזאת בשירותם הצבאי.

חיים כץ: תודה רבה לכם, ואני מקווה שהכנסת תאשר את הצעת החוק הן בקריאה השנייה והן בקריאה השלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: להצעת חוק זאת אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: יש בקשה לרשות דיבור – – –

זבולון אורלב: אחרי ההצבעה.

יצחק וקנין: אני מבין שאתה תרצה לברך אחרי ההצבעה.

יצחק וקנין: אני מבין שגם סגנית השר רוצה לברך לאחר ההצבעה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 1–2 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 13 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, לעבור לקריאה שלישית, אני מבין.

יצחק וקנין: אתה מאשר?

חיים כץ: כן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011 – קריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 28 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011, נתקבלה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של ישראל.

יצחק וקנין: מילות ברכה ותודה לסגנית השר חברת הכנסת גילה גמליאל, ולאחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, חברות כנסת, ראשית, זאת באמת בשורה טובה ויום חג לכל החיילים והחיילות ובוגרות ובוגרי השירות הלאומי והאזרחי במדינת ישראל שכבר החלו ללמוד בשנת הלימודים האחרונה – אני מתרגשת, זה היה כמו לידה עבורי, במהלך תשעה חודשים לקדם את החוק הזה – והם כבר יקבלו רטרואקטיבית, נוסף על הפיקדון שלהם, את שנת הלימודים חינם.

גילה גמליאל: אני חושבת שזאת בשורה טובה, זה חלק מחזון.

גילה גמליאל: החזון התחיל כשנת לימודים חינם בנגב, בגליל, ביהודה ושומרון ובאשקלון – היום הוספנו את עיר בירתנו ירושלים מתוך מגמה ורצון שזה יהיה בכל הארץ, בכל המוסדות, מגיל שלושה חודשים עד סוף תואר ראשון.

גילה גמליאל: אלה השאיפה והחזון.

גילה גמליאל: אני באמת רוצה להודות, כמובן, בראש ובראשונה לראש הממשלה שאני סגנית שר במשרדו, שתמך בקידום הצעת החוק בכל החלטות הממשלה עוד מיום ירושלים שהתחייבנו בממשלה; לשר האוצר שהקצה את המשאבים, לחברי חברי הכנסת מהסיעה שלי; לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, שלא בכדי תיאמנו שהחוק יועבר אליך לוועדה, מכיוון שאין, כפי שאני רואה – יו"ר ועדה שמקדם את הדברים בצורה הטובה, המהירה והעניינית אצלך בוועדה, ומכאן אני באמת מוקירה ומעריכה ומודה; לחברי, חבר הכנסת יריב לוין, שבלעדיך החוק הזה בכלל לא היה מגיע היום לכאן ועולה – אני רוצה להודות לך, על אורך כל הדרך, גם מתחילת דרכנו, לגבי הצעת החוק הזאת, והיום אנחנו גם כן, בשעה טובה, נהנים מפירותיה; לאבי כהן מהאגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה, ולעורכת-הדין יעל כהן, גם היא, היועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה.

גילה גמליאל: חברי חבר הכנסת חיים כץ כבר בירך את כל ועדת העבודה והרווחה.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברת הכנסת דליה איציק שגם שיתפה פעולה על מנת שזה כן יעלה היום לכאן ויקוצרו התהליכים ונצליח להעביר את החוק היום; לחברי חברי הכנסת אלקין, אילטוב, מיכאלי ואורלב, שקידמו את הצעת החוק הפרטית ושילבנו יחדיו כוחות משותפים, מתוגברים, בכל סיעות הקואליציה בבית הזה על מנת לקדם את החוק במהירות המרבית; ואת עורכת-הדין רינת דנון, יועצתי הבכירה, שמובילה את החוקים האלה כבר מתחילת הקדנציה – לברך אותךְ על כל הפעילות; ולכל צוות לשכתי.

גילה גמליאל: אני מודה לכולם כאן על ההצבעה ועל התמיכה, ובשעה טובה יש בשורה טובה לכולם.

גילה גמליאל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגנית השר חברת הכנסת גילה גמליאל.

יצחק וקנין: אחרון המברכים, ידידנו חבר הכנסת זבולון אורלב.

אורי אריאל: אולי גם אני.

יצחק וקנין: אם כבודו ירצה.

חיים כץ: אתה היית עסוק בדיבורים.

חיים כץ: – – –

יצחק וקנין: אתה יודע, כתוב: "אל תמנע טוב מבעליו", חבר הכנסת אורי אריאל.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני באמת חושב שזה יום חשוב ובשורה חשובה מאוד לירושלים.

זבולון אורלב: אנחנו מדברים רבות בדבר הצורך לחזק אותה ועושים מעט מאוד, והנה יש כאן הצעת חוק שהיא מאוד משמעותית; כבר לא הצעה, כבר חוק, שהוא מאוד משמעותי, שהצעירים בירושלים יכולים לבחור את אחת מעשר המכללות האקדמיות – אם אקדמיות להנדסה או אקדמיות לאמנות או מכללות אקדמיות לחינוך, על כל הסוגים שלהם – החינוך הדתי, החינוך הממלכתי.

זבולון אורלב: הטבות לסטודנטים ניתנות כאן בירושלים, ושלא ייווצר מצב שסטודנט צריך לעזוב את ירושלים כדי ליהנות מהטבה בצפון ובדרום.

זבולון אורלב: בשורה חשובה.

זבולון אורלב: אני רוצה להודות כמו שהודתה גם קודמתי לכל השותפים.

זבולון אורלב: דבר ראשון – באמת ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ, שלפי הגרף של חוקים שאני מעביר אצלו, בכל חוק הזמן המוקצב להעביר את החוק פוחת והולך.

זבולון אורלב: עוד מעט זה כבר יגיע לעשר דקות שמעבירים חוק, ואני מאוד משבח אותך.

חיים כץ: – – – את כל העבודה, במקום להשחית את זמן הוועדה – – –

זבולון אורלב: למה לך להגיד?

זבולון אורלב: אני משבח אותך.

זבולון אורלב: אני יודע שיש גם עבודה – – –

חיים כץ: אמא שלי, עליה השלום, היתה אומרת: מה שיותר מדי זה לא טוב.

יצחק וקנין: – – – פתגם: "תוחלת ממושכה מחלה לב".

זבולון אורלב: חיים, כיושב-ראש ועדה של ארבע ועדות כבר בכנסת, אני יודע מאוד להוקיר ולהעריך את העבודה שנעשית מאחורי הקלעים כדי שהעבודה בתוך הוועדה תלך מהר, ואתה מוביל את זה בצורה מדהימה וראויה, ואתה בהחלט ראוי לברכות רבות.

זבולון אורלב: כמובן, להודות לעמיתי יריב לוין על הפטור מהנחה המהיר.

זבולון אורלב: פה עשו באמת הליך מהיר מאוד, כדי שסגנית השר גילה גמליאל תוכל לראות ולעמוד כאן על הבמה ולברך, ושבאמת תהיה גם לידה – שאלתי אותה היום בישיבה, היא נורא מיהרה, אם יש כבר צירים.

זבולון אורלב: אז בסדר, שיהיה בשעה טובה.

יצחק וקנין: נראה לי, אתם עושים לה זירוז כבר.

זבולון אורלב: נוסף על ראש הממשלה, אני רוצה גם להודות לשר האוצר.

זבולון אורלב: היו לי אתו כמה שיחות אחרי שהעבירו את החוק המקורי.

זבולון אורלב: רציתי כבר אז לעשות את הדבר הזה, אבל על-פי עצת הקואליציה, חבר הכנסת זאב אלקין, אמרנו, בואו ניתן להעביר את החוק ונעשה את החוק הזה בשלב נוסף.

זבולון אורלב: ואכן, כל ראשי הסיעות של הקואליציה, גם חבר הכנסת זאב אלקין וגם חבר הכנסת רוברט אילטוב שנמצא כאן אתנו וגם חבר הכנסת אברהם מיכאלי – בו ביום שהחוק הממשלתי עבר, חתמו על הצעת החוק הפרטית, והיום אנחנו בהחלט מברכים על המוגמר, ושר האוצר, בהחלט יש לו קרדיט גדול מאוד בהעברת החוק, כמובן נוסף לראש הממשלה ולסגנית השר גילה גמליאל.

זבולון אורלב: אני מקווה שכל הסטודנטים, שימצו וייהנו מהמלגה הזאת של שנת לימודים חינם, גם יצליחו בלימודים שלהם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב, תודה למציעים.

יצחק וקנין: ["דברי הכנסת", מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 22300.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון מס' 2) (מניעת עישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון), התשס"ז–2007.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בלבד.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 29 בעד הודעת הוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון מס' 2) (מניעת עישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון), התשס"ז–2007, נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, הבקשה אושרה.

יצחק וקנין: אני מודה לחברי הכנסת, מודה לשר התחבורה.

יצחק וקנין: תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"א בחשוון התשע"ב, 8 בנובמבר 2011, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.