ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 276, 2011-11-01 00:00

ראובן ריבלין: רבותי וגבירותי חברי הכנסת הנכבדים, היום יום שלישי, ד' בחשוון התשע"ב, 1 בנובמבר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים, כמובן, בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

הצעת חוק גיל פרישה (תיקון מס' 3) (ביטול העלאת גיל הפרישה לאשה), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת אילן גילאון וחיים כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 41) (מִלווה מחמת מחלה או מום), התשע"ב–2011, של חברי הכנסת גדעון עזרא וזאב בילסקי וקבוצת חברי הכנסת.

זאב בילסקי: מְלווה, מְלווה.

דין-וחשבון מבקר המדינה בדבר העסקת עובדים במשרות אמון אישיות במשרד ראש הממשלה.

הצעת על-פי סעיף 152 לתקנון בדבר הוספת סעיפים 172–174 לתקנון הכנסת.

החלטת , חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) (תיקון מס' 3), התשע"א–2011.

תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין אתכם רק לעזור לי בקביעת הסדר.

ראובן ריבלין: מי שרוצה להצביע – נא יצביע, על מנת שאנחנו נוכל לקבוע.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

ראובן ריבלין: האם בילסקי ביקש ראשון?

זאב בילסקי: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

ראובן ריבלין: בסדר, אני אוסיף אותך.

ראובן ריבלין: עוד לא הצבעת?

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: מייד אוסיף אתכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אתה ראשון הדוברים.

דניאל בן-סימון: כל הכבוד.

איתן כבל: הוגה רעיון החיבוק.

דניאל בן-סימון: הופתעתי לטובה.

דניאל בן-סימון: אני מצביע, ולא פעם אני מחכה, והפעם הפתעת אותי, אדוני היושב-ראש.

דניאל בן-סימון: רציתי לומר משהו ביחס לדברים שלך אתמול.

ראובן ריבלין: אני זוכר מי היה אחרון לפני צאתנו לפגרה.

דניאל בן-סימון: נכון.

דניאל בן-סימון: אני רציתי לומר משהו.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, צדקת אתמול לגבי זה שהכנסת משתרכת לעתים אחרי סדר-יום שהחברה מציבה, אם זה הצעירים בשדרות-רוטשילד או המוחים למיניהם.

דניאל בן-סימון: הכנסת לא תמיד נמצאת בתיאום עם רחשי הלב.

דניאל בן-סימון: אני רוצה דווקא להסתייע בהערה הנכונה שלך אתמול ולומר, שגם בנושא מרכזי בחיינו, כמעט קיומי, ויש כאלה שאומרים אפילו מעבר לזה, שכל המדינה עוסקת בו, התקשורת הישראלית והעולמית עוסקות בו – הכנסת, קולה נדם.

דניאל בן-סימון: הוא נדם כאילו היא לא קשורה לעניין.

דניאל בן-סימון: אני מדבר, כמובן, על הדיון, על הסכנה, על הכנות כלשהן לקראת פעולה אפשרית של ישראל באירן, לפי התקשורת הישראלית, לפי התקשורת הזרה, לפי כל רחשי הלב ורחשים שנשמעים פה.

דניאל בן-סימון: ואני תוהה, אדוני היושב-ראש, האם גם הפעם אנחנו לא נחמיץ בעצם את מקומה של הכנסת בהצבת סדר-יום ויצירת מנגנון כלשהו כדי שחברי הכנסת – מי שיכתוב בעוד 20 שנה מה עשתה הכנסת ברגע ההוא, הוא לא יוכל לומר מלה, מכיוון ששום דיון לא מתקיים בשום ועדה בנושא הזה.

דניאל בן-סימון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר:

דניאל בן-סימון: ההערה שלך על מעורבותה של הכנסת בחיי המדינה – זה חייב להיות חזק, אמיתי וקולני.

דניאל בן-סימון: בנושא הזה, האירני, אין כלום, אין כלום, אין כלום, ואני תוהה אם לא באחריותך ובאחריותנו לקחת חלק כלשהו בקבלת ההחלטות או בדיון בסוגיה שיש לה השפעה גדולה לא רק על חיינו עכשיו אלא גם מעבר לחיינו.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובלבד שביום שלישי לא נעשה את זה, כדי שחברי כנסת שעסוקים ביום שלישי – אנחנו נוכל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-סימון, להחליף את הממשלה ככנסת זה דבר קשה מאוד מבחינת הפרדת הרשויות.

ראובן ריבלין: מספיק שאנחנו נעשה מה שאנחנו צריכים לעשות והממשלה תעשה מה שהיא צריכה לעשות, וכל אחד יעשה מה שהוא צריך לעשות, וכמובן שהפיקוח הוא אחד – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, אני רק עזרתי לך, כי לפעמים אנחנו מגזימים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת גנאים, שגם היה האחרון בפעם האחרונה לפני שיצאנו לפגרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השבת פרשת "לך לך", ואנחנו נקרא על הציווי הראשון לאברהם אבינו לבוא אל הארץ הזאת, שבו הקדוש-ברוך-הוא יראה אותו "אל הארץ אשר אַראֶך", שבה עם ישראל יכול לבוא לידי ביטוי.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על המצווה המופיעה בסוף הפרשה, שבה הקדוש-ברוך-הוא אומר לאברהם: "התהלך לפני והיה תמים" ונותן לו את המצווה למול את בשר עורלתו כדי לעשות בין עם ישראל לבין הקדוש-ברוך-הוא – ואתה את בריתי תשמור אתה וזרעך אחריך עד עולם.

מיכאל בן-ארי: מצוות ברית המילה היא שהופכת את הקשר בין עם ישראל לקדוש-ברוך-הוא לברית, לאותה "בריתך אשר חתמת בבשרנו".

מיכאל בן-ארי: במשך השנים, במשך אלפי שנים, היו כאלה שהתנכלו, לצערנו הרב, לאותו אות.

מיכאל בן-ארי: היו הרומאים שאסרו את ברית המילה.

מיכאל בן-ארי: בתקופת השואה אנחנו יודעים על מסירות נפש, אבל יהודים מסרו נפש על אותה מצווה חשובה.

מיכאל בן-ארי: גם בזמן של השלטון הסובייטי, השלטון הרוסי, נאסרה על היהודים ברית המילה, ויהודים מסרו את הנפש על ברית המילה.

מיכאל בן-ארי: ביום ראשון הקרוב אני מוזמן להיות סנדק של יהודי בן למעלה מ-70, ש"ברית יוסף יצחק" – אגודה של מוהלים מחב"ד וממקומות אחרים שמלים יהודים בכל העולם כולו בכל שעה נתונה – ונמול – זאת אומרת אני אהיה הסנדק, אני אחזיק בראשו, זה סוג של יותר ניתוח בגיל כזה – וימול מוהל את אותו יהודי ויכניס אותו לתוך עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: שנזכה כולנו להיות באותה ברית, "בריתך שחתמת בבשרנו", מתוך נאמנות ומתוך שמחה.

מיכאל בן-ארי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להזכיר לחברי הכנסת שאנחנו בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו לא נפסיק להתריע כל פעם ולהזכיר את הממדים המסוכנים והחמורים של האלימות ושל הפשע במגזר הערבי, ביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפני שבועות נרצחו אב ושני בניו באום-אל-פחם.

מסעוד גנאים: אילו רצח כזה היה קורה, חס וחלילה, בתל-אביב או במקום אחר, הוא היה זוכה לסיקור נרחב ולממדים גבוהים מאוד.

מסעוד גנאים: את הרצח הזה – באותה תקופה, או גם לפני כמה שבועות, נורה נבחר ציבור שהוא ראש המועצה החדש של הכפר ג'ת.

מסעוד גנאים: הוא נפגע, וגם אחיו נפגע, ועד היום הוא בבית-חולים.

מסעוד גנאים: המקרים החמורים האלה מעידים על ממדי הפשע המסוכנים והחמורים שהפכו ערים וכפרים לבני ערובה לכנופיות ולבעלי מנטליות פשיעה שהיא חמורה מאוד.

מסעוד גנאים: אני רק שואל: מה המשטרה עושה?

מסעוד גנאים: וחוזר ואומר: כל כישלון של המשטרה לתפוס את הפושעים נותן אור ירוק לפשע הבא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בהחלט גם תהיה הצעה לסדר-היום, וגם לוועדה.

ראובן ריבלין: בנושא אום-אל-פחם יש גם הצעת חוק של חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: יש שאילתא בעל-פה.

ראובן ריבלין: יש שאילתא בעל-פה בעניין זה ביום רביעי.

ראובן ריבלין: נושא הפורענות במגזר הערבי וברחובות של אזרחי ישראל הערבים הוא דבר שבאמת על סדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גנאים, לגבי אום-אל-פחם, אחד מפסקי-הדין הבולטים ביותר של בית-המשפט העליון נאמר לגבי אום-אל-פחם, והפך להיות מתווה בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין, כמובן, את חברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריה – חבר הכנסת .

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אני רוצה לעסוק בענייני הבית ולברך את משמר הכנסת על יוזמה שקראנו עליה היום, שבה זה זמן מה הם מלווים קשישים בדרכם לקחת את הקצבאות והגמלאות ולהגן עליהם מפני התקפות ומפני ניסיונות שוד.

עינת וילף: הם עושים את זה כחלק מפרויקט חברתי שיזמה הכנסת.

עינת וילף: ומאז שהם מגינים על אותם קשישים מסתבר שלא היו מקרי תקיפה והקשישים יכולים לקחת את הגמלה והקצבה שלהם בכבוד וליהנות ממנה.

עינת וילף: אז אני רוצה לברך את משמר הכנסת על העשייה המבורכת הזאת, וטוב לדעת שמגינים גם עליהם כמו עלינו.

עינת וילף: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בהחלט זו התרומה של הכנסת לחברה, ואני באמת מברך את קצין הכנסת יוסי גריף על היוזמה – ושל מנכ"ל הכנסת גם כן; ויבואו על הברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בדוח החינוך השנתי של ארגון המדינות המפותחות, ה-OECD, שיצא רק בחודש שעבר, נקבע שרמת הצפיפות בכיתות בישראל היא בין הגבוהות במדינות הארגון.

מוחמד ברכה: מיפוי הצפיפות בכיתות ב-252 הרשויות המקומיות בישראל מציב את בתי-הספר הערביים כמקומות הצפופים ביותר.

מוחמד ברכה: ודי לציין, אדוני היושב-ראש, ש-65.9% מהתלמידים בישראל הלומדים בכיתות של 30 תלמידים ומעלה הם מהמגזר הערבי.

מוחמד ברכה: בעוד שכיתה ממוצעת בישראל מונה כ-27 תלמידים, במגזר הערבי מדובר על 30 ואפילו יותר, כשטייבה, העיר טייבה מככבת בראש הרשימה בכל מה שקשור לצפיפות, ולעומת זאת, ב-37 היישובים שבהם לומדים פחות מ-25, אין אפילו יישוב ערבי אחד.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו לא מציאות לוגיסטית, זו מציאות פדגוגית מאוד מעיקה וזה מהווה סימפטום למצב החינוך הערבי.

מוחמד ברכה: אנחנו שומעים מדי יום, כשאנחנו נדרשים לנושא הזה, על אחוזי בנייה יותר גבוהים בקרב הציבור הערבי, יותר – – –

ראובן ריבלין: – – –

מוחמד ברכה: כן, אני מסיים.

מוחמד ברכה: אבל עדיין אני אומר, עם מחסור של 9,000 כיתות ועם הצפיפות הגבוהה ועם הקצב הזה של הבנייה, כנראה שאנחנו נזדקק לעוד – זה חישוב, זה לא השערה – 35 שנים על מנת לסגור את הפער.

מוחמד ברכה: תודה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ברכה, ולכל החברים הנמצאים כאן, שהיום קיבלנו את דוח המכון לסטטיסטיקה, דוח שהוצא לכבוד יום הסטטיסטיקה הבין-לאומי, ושם הדברים הם מתמשכים, אבל לגבי שני מרכיבים בחברה הישראלית, שני מגזרים: המגזר הערבי, בעיקר בשטח של התנועה האסלאמית, שבה יש ילדים רבים במשפחה, כמו גם במשפחות היהודיות החרדיות – באמת, הפער והעמקת העוני אצל ילדים לעומת מבוגרים הולך ומעמיק, והדברים האלה צריכים להילקח גם בחשבון על-ידי החברה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בחברה המוסלמית ולא בתנועה האסלאמית.

ראובן ריבלין: אמרתי, בחברה המוסלמית.

ראובן ריבלין: סליחה, אני מתנצל על ה"בתנועה".

ראובן ריבלין: כמובן, בחברה המוסלמית.

ראובן ריבלין: תשמע, אצלנו היהודים אומרים שיהודי גם אם הוא לא שומר מצוות, הוא יהודי, אבל אני מתכוון, במגזרים הדתיים בחברה המוסלמית ובחברה היהודית.

ראובן ריבלין: לכן, כשיש כל כך הרבה ילדים אז נוצרת בעיה, אבל כמובן אלה דברים נכונים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, תודה רבה, ואחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לעדכן אתכם על יוזמה שלנו, של סיעת קדימה, להקריא כאן מכתבים של אזרחים, שכותבים לנו בעיקר על המחאה הציבורית וגם בעיקר על התחושות שלהם, והייתי רוצה להקריא, לדוגמה, מכתב של בחור בשם שחר אביב, שכותב כך: "לצערי כנראה אנשים שכחו ממה התחילה המחאה החברתית ובהפגנה ביום שבת האחרון היו עסוקים על הבמה בלצעוק ולתקוף על עובדי קבלן, הון–שלטון, הפרטות, ובקושי דיברו על מה שהתחיל את הכול – מחאת הדיור.

יואל חסון: "אפשר לתקוף אותנו, הצעירים, שרוצים לגור בתל-אביב ונאלצים לשלם שכר דירה יקר ושערורייתי, אבל צריך לזכור שאנחנו הצעירים שנאלצים לגור בתל-אביב, במרכז ולא תמיד בפריפריה היותר רחוקה, כי זו הדרך היחידה שלנו להתקיים מבחינת לימודים, השכלה, מקום עבודה, תרבות וכו'.

יואל חסון: נורא קל להגיד לנו לגור בפריפריה כשאין תחבורה, אין השכלה וגם לא תמיד תרבות.

יואל חסון: אנחנו משלמים שכר דירה שערורייתי, ואם אני אעבור לפריפריה", כך אומר שחר אביב, "אשלם על רכב והוצאות דלק אדירות.

יואל חסון: מה יהיה ההבדל?

יואל חסון: "הגיע הזמן להחזיר את המאבק הזה למקום שבו הוא התחיל – מחאת הדיור, ולא לתת לרדיקלים קיצוניים להשתלט על המחאה הזאת ולהפוך אותה לדיון על מדינה מרקסיסטית.

יואל חסון: צריך להילחם בכל הכוח בנושא הדיור.

יואל חסון: " זה בדיוק המסר, אדוני היושב-ראש, דיור וחינוך לגיל הרך.

יואל חסון: על זה יצא הציבור ואת זה הכנסת צריכה להביא לעם.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברים, חברי הכנסת, אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל, ואחריו – את חברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: אני קודם אקריא את אלה שהצביעו, לאחר מכן את כל אלה שהתווספו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש, כיוון שאני יודע שלאדוני יש קרבה לראש הממשלה, אם אדוני יכול לעזור לי לקבל את הכתובת של המדינה שתיאר אותה אתמול ראש הממשלה.

איתן כבל: אני אשמח.

איתן כבל: רעייתי ואני מחפשים לחגוג את יום נישואינו שיחול – ככה נוכל להתארגן עד אפריל – ללכת למדינה שאפשר לנסוע בה מקצה אל קצה בלי רמזורים, שאין בה שביתות של רופאים, שאין בה הפגנות מחאה, שציפורים מצייצות בה, שהכול בה כל כך כיף, כל כך נעים.

איתן כבל: כשהוא דיבר לא סתם אמרתי לך, אדוני, ופניתי אליך להשתיק את חברי, כי פתאום הרגשתי כמו בפרסומת לבנק לאומי, לכרטיס של "ויזה" – לפנק, לפנק, לפנק.

איתן כבל: זאת אומרת, כל כך הרבה פינוקים.

איתן כבל: באמת, אדוני, ואני פונה אליך כי אני באמת אוהב ומעריך אותך, עשה לי טובה, אתה יכול לסדר לי קומבינה אתו?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: לא, לא מוחאים כפיים, רבותי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין – בבקשה, גברתי.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום סיעתי מדברת על דיור בר-השגה, על דיור ציבורי, וזה בצדק, אבל אני רוצה לחזור למוצאי שבת, כשבעיר אשקלון נהרג תושב העיר, משה עמי, וביום ראשון היתה ההלוויה.

מרינה סולודקין: טלפנו אלי מהכנסת, מאגף אירועים וטקסים, ובטח שאני הלכתי להלוויה הזאת, אבל אני צריכה לומר לכם – הרגשתי שם, בגלל שזו היתה הלוויה דתית, הרגשתי שהמשפחה והאנשים תושבי העיר, והיו מאות אנשים, מאוד רצו לא רק נציג של הכנסת, אלא גם נציג של הממשלה, שלא היה.

מרינה סולודקין: ואני חושבת שזה לא בסדר.

מרינה סולודקין: הממשלה גדולה, יש שרים, בטח שהם הלכו לצפת, שרים וסגני שרים, אבל ללוות את האדם, את האזרח הישראלי בדרך האחרונה, אני חושבת שזה היה חשוב.

מרינה סולודקין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך על הערתך, היא חשובה מאוד.

ראובן ריבלין: לפעמים חברי הכנסת מייצגים את המדינה ואת הממלכה גם בימי זיכרון, אבל בהחלט ההערה שלך היא חשובה.

ראובן ריבלין: אני חושב שכולנו משתתפים באבלה של משפחת חלבי, האמא והאבא של החייל הנעדר מג'די חלבי, שאתמול כאשר הזכרנו את שמו בכנסת, בעודנו מזכירים את שמו ואומרים ברכות למשפחתו נהרג אחד הבנים, הבן הצעיר, בתאונת דרכים.

ראובן ריבלין: באמת אנחנו משתתפים בצערם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, ואחריו – בילסקי, כדי לעשות איזה הפסקה.

ראובן ריבלין: אתם עוד מעט, אחרי שהצבעתם.

ראובן ריבלין: אתה רשום אצלי.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, עיתון "הארץ" הבוקר סיפק לנו כמה מצבי רוח טובים, ביניהם – אחרי 45 שנה במזרח-ירושלים סוף-סוף יש שמות לרחובות ושמות ערביים, מאום-כולתום ועד אנשים מאוד חשובים, אבל הכותרת הנוספת היא שבג"ץ הולך לדון בנושא המאבטחים הפרטיים של המגורים של היהודים במזרח-ירושלים, שבשנים האחרונות עלות האבטחה עלתה מ-7 מיליון שקל ל-76 מיליון שקל.

גאלב מג'אדלה: וכמובן, כולנו יודעים מה עושים המאבטחים האלה למען שלטון החוק.

גאלב מג'אדלה: אבל הדבר הנוסף – אני רוצה לברך את ראש הרשות הפלסטינית.

גאלב מג'אדלה: מי כמוני יודע, כשר המדע, התרבות והספורט, מה החשיבות של אונסק"ו, שמדינת פלסטין נתקבלה לאונסק"ו.

יריב לוין: – – –

גאלב מג'אדלה: מה?

יריב לוין: על מה אתה מברך אותו?

יריב לוין: על מה?

כרמל שאמה-הכהן: – – –

גאלב מג'אדלה: על זה שמדינת פלסטין נתקבלה לאונסק"ו.

יריב לוין: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אין קריאות ביניים בנאומים בני דקה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יריב לוין – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, עוד מעט אתה יכול לדבר.

יריב לוין: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת לוין, אין קריאות ביניים, בהתאם להוראות ועדת הכנסת, בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: בשביל זה הם בני דקה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך עוד חצי דקה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת לוין, אני אומר את דעתי, לא את דעתך.

גאלב מג'אדלה: אל תתבלבל.

יריב לוין: אבל חבל – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, לא להתווכח.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך – איפה שיש תרבות, אין גזענות, ואנחנו רוצים שמדינת פלסטין, תהיה בה המון תרבות, ותרבות ערבית.

גאלב מג'אדלה: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בדרך כלל, לארגונים בין-לאומיים מתקבלות מדינות.

ראובן ריבלין: אם אנחנו רוצים לבטל את המשא-ומתן, ואנחנו רוצים להכיר בהם כמדינה, אז – – –

גאלב מג'אדלה: אני לא ביקשתי פרשנות, אני בירכתי על ההחלטה.

ראובן ריבלין: אתה דיברת על התרבות, וכל תרבות מקובלת.

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך שבמסגרת התרבות יש גם איזשהם כללים בין-לאומיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, וטיבייב יבוא אחריהם.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עוסקים בענייני דיור, ואני רוצה לספר לכם שהגשתי הצעת חוק, שמשום מה לא מתקבלת, שנשענת על ניסיון של קרוב ל-20 שנה כראש רשות בישראל – לקחת שטחים שאנחנו קוראים להם "חומים", שהופקעו לפני 20 שנה, 30 שנה, ולא נמצא להם שימוש, ולייעד אותם למטרות של דיור בר-קיימא – לשכירות, לסטודנטים, לזוגות צעירים.

זאב בילסקי: הקרקעות נמצאות, לא צריך לשנות שום דבר, זה בלב אזור מגורים.

זאב בילסקי: אולי יעזור לי אדוני היושב-ראש ויפנה לאותם חברים טובים בממשלה שיושבים באותה ועדת שרים.

זאב בילסקי: מה כבר ייגרע מעולמו של הקדוש-ברוך-הוא אם הם יאשרו את הצעת החוק הזאת, ובבת אחת יש להם מאות דונמים באזורי ביקוש, במרכז הארץ, שאפשר לפתור שם בעיות לזוגות צעירים, לסטודנטים, לאנשים שרוצים דיור בשכירות?

זאב בילסקי: עד היום לא הצלחתי להבין למה הם לא מוכנים לקבל את הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני אעביר להם את הפרוטוקול של הישיבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, אחריו – חבר הכנסת טיבייב, ואחר כך אנחנו מתחילים את כל אלה שנרשמו – הראשון חמד עמאר והשני אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אריה אלדד: תודה רבה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העמוד הראשון של "הארץ" הבוקר השכיל אותנו שארגון "שלום עכשיו" בארצות-הברית פונה אל בית-המשפט העליון בארצות-הברית בבקשה שלא יכירו במי שנולד בירושלים כאזרח ישראל, כלומר שהרישום "ירושלים" לא יהיה חלק מהרישום "ישראל".

אריה אלדד: כך דורש ארגון "שלום עכשיו" בארצות-הברית.

אריה אלדד: מה הוא רוצה?

אריה אלדד: הוא רוצה שירושלים – לא מזרח או מערב, ירושלים בכלל – לא תהיה חלק ממדינת ישראל.

אריה אלדד: זו פנייתו אל בית-המשפט העליון בארצות-הברית.

אריה אלדד: הוא רוצה שירושלים – שטח ריבוני במדינת ישראל – לא תהיה חלק ממדינת ישראל.

אריה אלדד: אני יודע שכבר הרגזתי אתכם פעם בעניין הזה בעבר, אבל אני אשוב ואצטט את סעיף 97(ב) לחוק הפלילי, לחוק העונשין, שאומר: "מי שעשה, בכוונה ששטח כלשהו יצא מריבונותה של המדינה או ייכנס לריבונותה של מדינת חוץ, מעשה שיש בו כדי להביא לכך, דינו – מיתה או מאסר עולם".

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ירושלים היא ציון?

ראובן ריבלין: ציון היא ירושלים?

ראובן ריבלין: הציונות היא מהמלה "ציון", לא?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב – בבקשה, אדוני – בעניין אחר לגמרי.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אחריו – חמד עמאר, ואחריו – אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוברט טיבייב: בתחילת דברי אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת חמד עמאר על המינוי לוועדת המשנה לבטיחות בדרכים.

רוברט טיבייב: אני מאוד מקווה שהוא ימשיך את המסורת שהתחלתי, להקריא פה את המקרים של תאונות הדרכים.

רוברט טיבייב: אני מעביר את הכפפה לחברי, חבר הכנסת חמד עמאר.

אחמד טיבי: לא קל להיכנס לנעליך.

אחמד טיבי: לא קל.

רוברט טיבייב: ועכשיו אני רוצה להמשיך עם המסורת שלנו, של קדימה – מכתב שקיבלנו בדואר אלקטרוני מתושב ירכא, מאדהם סלאמה: אני דרוזי תושב הצפון מכפר ירכא – הוא מדבר על תוכנית המיתאר, הביורוקרטיה – הרי נתניהו דיבר בזמנו על הרפורמה בוועדות ועל קיצור זמן קבלת היתר בנייה, אבל לצערי הרב בשטח זה לא קורה.

רוברט טיבייב: עוד יותר גרוע, במשך 25 שנים לא הורחב המיתאר של כפר ירכא, למרות שהוגשו התוכניות המפורטות, אבל הוועדות המחוזיות מערימות קשיים.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבייב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת פלסנר – לפי סדר זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סעיד נפאע, חברת הכנסת נינו אבסדזה, חבר הכנסת מגלי והבה, חבר הכנסת מולה, וחבר הכנסת יריב לוין יסיים.

אורי אורבך: – – –

ראובן ריבלין: ואורי אורבך.

רונית תירוש: רגע, ומה אתי?

נחמן שי: – – –

ראובן ריבלין: אה.

ראובן ריבלין: תירוש, לא העברת לי.

ראובן ריבלין: תירוש, נחמן שי.

ראובן ריבלין: רבותי, הכי טוב לבוא ב-16:00, כשמתחילים את הישיבה – –

רונית תירוש: צודק.

נחמן שי: היו פקקים.

ראובן ריבלין: – – וללחוץ, אז הכול הולך אחת-שתיים.

ראובן ריבלין: כולכם תהיו, לא יהיה אחד שייפקד מקומו על דוכן הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להשתתף באבלה של משפחת חלבי על מות בנם אדהם חלבי, אחיו של החייל הנעדר מג'די חלבי, שנהרג אתמול בתאונת דרכים ביישובו דאלית-אל-כרמל.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לרוברט ולאחל לו הצלחה – הוא קיבל מינוי לוועדת משנה לפיתוח הנגב והגליל.

חמד עמאר: עשית עבודה טובה בוועדה, אני אמשיך את הנוהג שהנהגת, אבל אני לא אפרט.

חמד עמאר: אני אגיד שבשבוע שעבר עד היום נהרגו בדרכים שמונה אנשים, ומהתחלת השנה – 332 איש נהרגו במהלך השנה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, במהלך הפגרה קיימנו דיון מיוחד על מעורבות צעירים בתאונות דרכים, והתברר ששתי הסיבות העיקריות למעורבותם בתאונות דרכים הן מהירות מופרזת ונהיגה תחת השפעת אלכוהול.

חמד עמאר: זכור לך שהעברנו חוק בדצמבר על הורדת כמות האלכוהול בדם לנהגים צעירים, והתברר בדיון שהמשטרה בכלל לא עדכנה את שוטרי התנועה בנושא, ועדיין לא מיישמים את החוק שחוקק בדצמבר בשנה שעברה.

חמד עמאר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת פלסנר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שההצבעה אתמול באונסק"ו היתה רגע היסטורי, שבו יש הישג וניצחון של הרצון לחירות וחופש של עם מדוכא הנמצא תחת כיבוש, שבאמצעות מהלך דיפלומטי – לא באמצעים אלימים – מקבל אהדה של רוב מוחץ בעולם מול בידוד של כמה מדינות.

אחמד טיבי: בכל פעם, אני חייב להודות, שהמלה yes נאמרה, הרגשתי נחת וגאווה רבה, ובוז על 14 מדינות בכל פעם שהן אמרו "לא" – בוז עמוק והרבה שמחה.

אחמד טיבי: אבל זו תחנה ראשונה של הקמת המדינה הפלסטינית ותרגום חזון שתי המדינות, כשרבים מעלים את הססמה הזאת אבל בשטח הם עושים בדיוק ההיפך.

אחמד טיבי: אתמול היה יום היסטורי, ויבואו עוד ימים היסטוריים נוספים בעתיד.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, השבוע אנחנו בחרנו, בתיאום חברי סיעות האופוזיציה, להעלות הצעות חוק רק בתחום הדיור, משום שזה אחד התחומים החברתיים הכי בעייתיים.

יוחנן פלסנר: יש מצוקה אמיתית, ואומנם היתה מחאה בחודשים האחרונים, אבל בסופו של דבר המשבר לא נפתר.

יוחנן פלסנר: הציבור הישראלי, עשרות אלפי ישראלים, זוגות צעירים ואחרים, חלום הדירה רק הולך ומתרחק מהם.

יוחנן פלסנר: במסגרת הזאת אני מקריא מכתב קצר: אני פונה אליך בהמשך ל"פוסט" שלך ב"פייסבוק".

יוחנן פלסנר: אני אשה רווקה, ללא ילדים, בת 39, ממעמד הביניים, גרה בשכירות ומתפרנסת מעבודה בחברת היי-טק.

יוחנן פלסנר: לאחרונה הרבה מדברים על דיור בר-השגה, אך תמיד הוא הוזכר עם צמד המלים "לזוגות צעירים".

יוחנן פלסנר: לא די בכך שאזרחים יחידנים נושאים לבד עול כבד של תשלומי שכר דירה ומסים, כאשר בני-זוג – עול ההוצאות מתחלק ויוצר נקודת פתיחה כלכלית חזקה יותר.

יוחנן פלסנר: לא מזמן אישרה הממשלה סיוע של 100,000 שקלים לרכישת דירה בפריפריה, אך שוב הסיוע נועד לזוגות.

יוחנן פלסנר: בחברה הישראלית המסורתית קיים לחץ חברתי עצום להתחתן ולהביא ילדים בכל מחיר.

יוחנן פלסנר: מי שלא נכנס למסגרת, ולא חשובה הסיבה, נדחק לשוליים של החברה ומתויג כאדם, או אשה פגומה.

יוחנן פלסנר: המכבש החברתי הזה פוגע במיוחד בנשים יחידניות.

יוחנן פלסנר: אני מבקשת ממך ומכל חברי סיעת קדימה – מבחינתי זה גם מיתר חברי הכנסת – להעלות את הנושא לדיון בכנסת ולהילחם למען שוויון זכויות בהטבות לדיור בין זוגות לבין יחידנים.

יוחנן פלסנר: בברכה, אלה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סעיד נפאע, ו"בעדין" – חברת הכנסת נינו אבסדזה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה, אני מניח שכל חברי הכנסת קיבלו את מכתבו-זעקתו של יושב-ראש פורום הרשויות הדרוזיות, האומר במפורש שהם יוצאים למאבק.

סעיד נפאע: בתחילת השנה, כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת לוין, ובקול תרועה רמה, שמענו את פרטי התוכנית להעצמת הכפרים הדרוזיים.

סעיד נפאע: אני זוכר את מילותיו של חבר הכנסת לוין, שעמד ואמר: כך נגמול למי שמגיע להם.

סעיד נפאע: אבל מתברר שכשבאים לביצוע, עוד ב-14 באפריל מתקיימת פגישת עבודה במשרד הפנים, ההבטחה היא שתוך שבועיים יוקם צוות מקצועי כדי לבדוק לפחות את מצוקת הדיור ותוכניות המיתאר בכפרים האלה.

סעיד נפאע: עד עצם היום הזה צוות כזה לא הוקם, אפילו פנייה מתחילת החודש, לשר, לא נענתה.

סעיד נפאע: ולכן באה זעקתו של יושב-ראש הפורום על היחס המזלזל הזה.

סעיד נפאע: המבחן, בסופו של דבר, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוא הביצוע בשטח, וכנראה אין זמן לשרי הממשלה לבצע את מה שהם מבטיחים.

סעיד נפאע: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נינו אבסדזה, ואחריה – חבר הכנסת מגלי והבה.

נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כל אחד מאתנו יזכור את המחאות של הקיץ מנקודת המבט שלו, ואני גם מקווה שהן יביאו לשינוי תפיסת העולם הגלובלי.

נינו אבסדזה: הייתי רוצה לשתף אותך ואת חברי בסיפור אחד עצוב שראיתי באחת הצעדות.

נינו אבסדזה: בפינת הרחובות אבן-גבירול ורמברנדט, זוג עולים מברית-המועצות, בערך בגיל 65, אינטליגנטים, סחבו שקיות ענקיות מלאות בבקבוקים שהם אספו ביום המחאה.

נינו אבסדזה: הבעל אמר לאשה: בואי נעזוב את זה לכמה דקות ובכל מקרה נלך למחאה.

נינו אבסדזה: והתשובה שלה היתה: ומה, אלה אחר כך ידאגו לי?

נינו אבסדזה: אתה זוכר, יש לך 1,500 שקל בסוף החודש לשלם לדירה.

נינו אבסדזה: כשניגשתי ודיברתי אתם, היא אמרה: גם אתם תדאגו לי?

נינו אבסדזה: הייתי רוצה להחזיר לאנשים האלה תקווה שמישהו כן ידע לדאוג להם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חבר הכנסת מולה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחת חלבי ליוותה היום את בנה הצעיר למנוחות.

מגלי והבה: כולנו הכרנו את משפחת מג'די חלבי, לפחות בחמש השנים האחרונות, לפחות פעמיים בשנה, בכינוסים שעשינו למען גילוי מקומו של בנם, שחמש שנים לא יודעים עליו מאומה.

מגלי והבה: ובאה הטרגדיה הנוספת אתמול, בהליכתו, בהסתלקותו בתאונת דרכים של הבן אדהם, הצעיר.

מגלי והבה: מצאתי לנכון לשלוח מכאן תנחומים למשפחתו של מג'די חלבי, למשפחה שהספקנו – אני, בכל אופן, הכרתי את האמא, האבא, הילדים, המנוח, הסבתות.

מגלי והבה: מכאן אני רוצה לשלוח להם את תנחומי, בשם כנסת ישראל ובשם כל מי שהכיר את המשפחה הזאת, שיעמוד להם הכוח לעמוד בטרגדיה הזאת.

מגלי והבה: הבוקר דיברתי עם אב המשפחה, טרגדיה קשה.

מגלי והבה: בכל אופן הם מאמינים שהתקווה, שאולי יבוא סימן מהבן האובד – אולי ינחם אותם.

מגלי והבה: יהי זכרו ברוך, אדהם חלבי.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, בבקשה, ואחריו – יריב לוין.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני הייתי רוצה לקרוא את מכתבה של יעל שלם, מה היא אומרת לנו, לנבחרי הציבור, אחרי המחאה: אפשר לדבר על עוולות, על קשיי קיום ועל חיי היום-יום של רוב תושבי המדינה, שלא כולם אזרחיה.

שלמה מולה: ואפשר לדבר על היחסים החברתיים, על הניכור ההולך והגובר בין חלקיה האנושיים השונים.

שלמה מולה: הגיעה העת להכיר ולהוקיר את קיומם האנושי של כל בני-האדם.

שלמה מולה: הגיעה העת שבה כנסת ישראל תייצג נאמנה את זכויות כל תושביה, לא רק בחקיקה אלא בעיקר בפיקוח על התנהלות הממשלה.

שלמה מולה: צאו לרחוב, פגשו אנשים, הקשיבו להם, לא כדי שיבחרו בכם אלא כדי שתמלאו את שליחותכם החברתית המוסרית.

שלמה מולה: מקיאווליזם פשה בשלטון ואין לו מקום.

שלמה מולה: יש להכחידו מהשורש, לחזור ולשרת את תושבי המקום הזה, מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת תירוש, אחריה – נחמן שי, ולבסוף – חבר הכנסת אורי אורבך.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני רוצה – – –

ראובן ריבלין: יש בעיה עם הרמקול שם.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: תחילה אני מבקש להצטרף לדברי התנחומים של חברי למשפחת חלבי היקרה.

יריב לוין: באמת אסון נורא, ומי ייתן ולא ידעו עוד צער.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, שמענו קודם את חבר הכנסת מג'אדלה מברך, ואחר כך את חבר הכנסת טיבי, שלצערי כבר מזמן רואה את עצמו כשליח של הרשות הפלסטינית לכל דבר הסברה ושוכח שהוא יושב בכלל בפרלמנט אחר.

יריב לוין: זה ממשיך בחבר הכנסת אלסאנע שהפך את הטלפון הנייד שלו לשופר תעמולה של ה"חמאס".

יריב לוין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, צריך לשים לזה סוף.

יריב לוין: אי-אפשר להשלים עם המשך המצב הזה.

יריב לוין: הדבר הזה חמור במיוחד כשהוא קורה כאשר יישובי הדרום שלנו מותקפים על-ידי אותם בני תרבות שחבר הכנסת מג'אדלה כל כך שיבח אותם, אותם פלסטינים שיושבים שם בעזה ויורים ללא רחם על גני-ילדים, על בתי-חולים, על אזרחים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, זה רובץ לפתחנו, צריך לקבוע גבולות ברורים של מותר ואסור.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת נחמן שי, ויסיים – חבר הכנסת אורי אורבך.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אני שמחה לא לפתוח את הנאום בספירה של ימי שביו של גלעד שליט, כפי שעשיתי עד כה, אבל אני חושבת שזה הזמן לפעול למען פולארד.

רונית תירוש: אני מודה לך באופן אישי על פעולותיך בנדון.

רונית תירוש: אגב, עולה בראשי שאולי לא צריך להשלים את העסקה של שחרור השבויים כאשר הפרטנרים שלנו לעסקה הזאת ממשיכים להפגיז את כל יישובי דרום המדינה.

רונית תירוש: רעיון למחשבה.

רונית תירוש: אני רוצה לקרוא בקצרה את דבריה של אתי, לוחמת חברתית מגבעת-עדה, דיירת "עמידר" בבית של 55 מטרים רבועים, עם זכויות של דיור ציבורי, כאשר המדינה מציעה לה לרכוש את הדירה ב-85% הנחה.

רונית תירוש: היא אומרת: יש כאן עוקץ ענק.

רונית תירוש: על הקרקע, שהיא בחזקת מינהל מקרקעי ישראל, אני נדרשת ל-100% תשלום, כך שאני ורוב דיירי "עמידר" אינם יכולים בעצם לרכוש את הבית הזה.

רונית תירוש: יתירה מזאת, הבית משנות ה-50, מלא ליקויי בנייה וחדשות לבקרים אני נדרשת לתיקונים ולטיפולים בבית המתפורר.

רונית תירוש: משרדי החברה בחדרה איומים.

רונית תירוש: רק בשבוע שעבר היתה שם אם חד-הורית שהתחננה שיסתמו חור שדולף בתקרה בטרם יגיע החורף.

רונית תירוש: היא כבר חודש מתחננת ולא נעשה דבר.

רונית תירוש: אני מבקשת לרענן את חוק הדיור הציבורי כך שדיירים ותיקים של הדיור הציבורי יהיו זכאים לרכוש אותו בתנאים טובים, כדי שלא יחיו בתת-תנאים שמאפיינים מדינת עולם שלישי.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת אורי אורבך, אלא אם כן יש מישהו באולם שנמצא ולא דיבר ומבקש לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת שאמה, בבקשה, אחרי חבר הכנסת אורבך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שעשו חברי לסיעה, גם אני אביא סיפור אנושי אישי אחד שעוסק במצוקת הדיור בישראל.

נחמן שי: דיברת על זה אתמול, אדוני היושב-ראש, שהכנסת מנותקת.

נחמן שי: אז הנה, הדברים הקטנים האלה יחברו אותה, אם בכלל, מחדש לערוץ, לזרם המרכזי של החברה הישראלית.

נחמן שי: זה סיפור של אבי ולירון, שהתחתנו, שניהם בני 25, לפני חמישה חודשים.

נחמן שי: אבי נשוי, ולירון נשואה לו והיא חולה מאוד.

נחמן שי: הם גרים בשכירות ומשלמים 3,500 ש"ח לחודש.

נחמן שי: הוא מפרנס יחיד, אשתו אינה יכולה לעבוד.

נחמן שי: בעזרת הכסף שהוא מרוויח הוא מנסה גם לשלם את דמי השכירות.

נחמן שי: מחסור באוכל בבית.

נחמן שי: הם מבקרים את ההורים יותר מהרגיל כדי לאכול אצלם ומתביישים להודות שאין להם כסף השבוע לקניות.

נחמן שי: לירון מקבלת מהביטוח הלאומי 2,200 ש"ח.

נחמן שי: זה לא מספיק לה, כי היא צריכה לקבל שישה טיפולים בשבוע, ועלות הטיפולים מפורטת פה, אפילו הוצאות לנסיעה לבית-החולים.

נחמן שי: הנכות שלה היא של 75%.

נחמן שי: הם מוגבלים מאוד גם בדיור, כי הם צריכים לגור בדירה עם מעלית, והם התפשרו על קומה ראשונה, שם אפילו אין מעלית.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

נחמן שי: הם טוענים ואומרים, ואני חושב שהבית הזה מסכים אתם: המדיניות של היום, וגם דוח-טרכטנברג, לא נותנים לנו תקווה.

נחמן שי: רצינו רק לשתף, הם אומרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אורבך.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, וחבר הכנסת שאמה יסיים, וחבר הכנסת מוחמד ברכה סגן היושב-ראש יחליף אותי, כי אני חייב להיות בישיבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי הציע, כך קראתי בעיתון, שבספרי לימוד ההיסטוריה לא ייכתב כנופיות.

אורי אורבך: לא יתוארו כך אלה שלחמו במדינת ישראל הקמה, כי זה לא תיאור נכון של המציאות, אלא צריך ביטוי יותר אובייקטיבי.

אורי אורבך: זו הצעה קטנה, שכמובן נועדה למשוך תשומת לב.

אורי אורבך: היא לא תזכה להכרה, אני מניח, אבל אני מניח שהשלבים הבאים יהיו פיתוח של העניין הזה, שהרי גם המלים "טרוריסטים" ו"מחבלים", ודאי שגם אותן צריך להוציא מספרי הלימוד, וגם מילות פועל כמו רצחו, טבחו, השחיתו, חטפו מטוסים – הכול זה פעולות מלחמתיות, במסגרת המלחמה נגד מדינת ישראל, זו שקמה וזו שקיימת.

אורי אורבך: אני רוצה לומר שהניסיון לקחת את השפה של מדינת ישראל, שקמה כמדינת היהודים, זה חלק מהמאבק בין יהודים לערבים, וגם בתוך האזרחים עצמם.

אורי אורבך: אנחנו חושבים שאלה שקמו להכחיד את מדינת ישראל הם טרוריסטים והם כנופיות.

אורי אורבך: לא רק התיאור העובדתי – כן, השפה משמשת את האידיאולוגיה שלנו, ועל המלים האלה אנחנו ניאבק כשם שניאבק על ההמנון שלנו, והטרמינולוגיה היא חלק מהאידיאולוגיה.

אורי אורבך: זה במסגרת המאבק של הפלסטינים, חלקם אזרחי ישראל, ברובם לא, להפוך את האזור הזה לשתיים וחצי מדינות – לשני עמים.

אורי אורבך: מדינה פלסטינית בעזה – –

מוחמד ברכה: תודה.

אורי אורבך: – – מדינה פלסטינית ביהודה ושומרון וחצי מדינה במדינת ישראל – גם לפלסטינים וגם לישראלים.

אורי אורבך: הם אפילו לא קוראים לזה מדינת היהודים.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת שאמה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמה פעמים העליתי את בעיית הרכבת הקלה בירושלים, שמהווה ממש מפגע קשה בעיר הזאת.

נסים זאב: אני לא רוצה לדבר על הנזק הכבד שזה גרם לסוחרים באזור מחנה-יהודה ובאזור מרכז העיר, שכל המרכז הזה באמת נפגע באופן קשה ביותר; 1,500 סוחרים נפגעו באופן ישיר.

נסים זאב: אני רוצה לומר מה שראיתי ממש לפני יומיים, ממש בצומת, בכביש מס' 1, ליד רחוב שמואל-הנביא – זה נקרא רחוב זקס.

נסים זאב: ראיתי שהרכבת צופרת למכונית שרוצה לחצות את פסי הרכבת והמכונית צופרת לרכבת שלא תעלה עליה.

נסים זאב: אני אומר לך, המחזה הזה היה פשוט מדהים.

נסים זאב: כל התכנון שם הוא כל כך לקוי.

נסים זאב: אין באף מדינה בעולם מצב שכל כך הרבה רכבים צריכים לחצות צמתים שרכבת צריכה לנסוע בהם.

נחמן שי: זה ייגמר באסון.

נסים זאב: אני יודע, זה ייגמר באסון.

נסים זאב: ואני אומר לך, ביום שהפלסטינים יעשו פיגוע ויתחילו את האינתיפאדה שלהם, הם יתחילו ברכבת הקלה.

נסים זאב: אז אולי זה ישרת רק את בית-חנינא ואת אותם יישובים ערביים, שאולי ירצו לעשות שימוש ברכבת הזאת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת כרמל שאמה.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני קורא לשר התחבורה להתעורר, ויפה שעה אחת קודם.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת שאמה, בבקשה.

מוחמד ברכה: הוא האחרון, ואחר כך נעבור להמשך סדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב בראש הישיבה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לדבר על אותם מאות אלפי תושבי ישראל שחיים בימים האחרונים תחת איומי הרקטות והפצמ"רים של ארגוני הטרור מרצועת-עזה.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר לעבור מיקרופון, אדוני היושב-ראש?

מוחמד ברכה: שומעים אותך היטב, לא?

מוחמד ברכה: אז תעבור ונתחיל מהתחלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מקבל את הדקה מהתחלה?

מוחמד ברכה: כן, כמובן.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על אותם מאות אלפי תושבים, אזרחי ישראל, שחיים תחת איומי ופגיעות הרקטות והפצמ"רים באזור דרום הארץ.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שמדינת ישראל, בטווח המיידי, אין לה יכולת לעצור באופן מוחלט את כל ניסיונות הפגיעה הטרוריסטיים האלה, אבל אנחנו כחברי כנסת יכולים להזדהות על-ידי ביקורים בדרום.

כרמל שאמה-הכהן: אני קורא לחברי הכנסת, מכל סיעות הבית, ללכת ולהזדהות ולחבק את תושבי הדרום, כי יחד עם הפחד שהם מרגישים, הם וילדיהם, הם מרגישים שמישהו לא דואג להם מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: לא שזה נכון, אבל בהליכה אליהם נראה להם שאכפת לנו ושיש מי שחושב עליהם.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת כרמל שאמה.

מוחמד ברכה: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף הבא.

מוחמד ברכה: [נספחות.

מוחמד ברכה: ]

מוחמד ברכה: הצעת ועדת הכנסת על-פי סעיף 152 לתקנון הכנסת בדבר הוספת סעיפים 172–174 לתקנון.

מוחמד ברכה: יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

מוחמד ברכה: אחר כך תתקיים הצבעה, והבנתי, אדוני, שיש נושאים נוספים.

): יש הודעות שמחייבות הצבעה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך.

): נדמה לי שזו הישיבה הראשונה שאתה מנהל מאז המינוי, אז אני כמובן מאחל לך הצלחה.

מוחמד ברכה: מאז שאתה בכנסת.

): מאז שאני בכנסת, בוודאי.

): אתה יודע, אני מניח, ההיסטוריה שלך בעניין הזה היא הרבה יותר ארוכה.

): אבל לפחות זה עדיין מקום לאחל הצלחה.

מוחמד ברכה: אני מאוד מודה לך.

מוחמד ברכה: תודה.

): אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג הצעה לתיקון תקנון הכנסת שהכינה ועדת הכנסת במסגרת גיבושו של נוסח חדש ועדכני לתקנון.

): כידוע לכם, ועדת הכנסת עוסקת זה למעלה משנה, כמעט שנתיים כבר, בתיקון של התקנון.

): התהליך הוא תהליך הדרגתי שנעשה פרק-פרק, ועם סיומו של כל פרק אנחנו מביאים אותו כאן לאישור במליאה.

): היום אני מתכבד להביא בפניכם את החלק האחד לפני האחרון שנותר לנו.

): לאחר שנשלים את האישור היום יישאר פרק הוועדות, שהוא בעצם הפרק האחרון שבו אנחנו נעסוק כדי להשלים את חיבורו של התקנון החדש כולו.

): החלק שמובא היום מעגן ומסדיר לראשונה שלושה נושאים שעד עתה לא היתה להם התייחסות בתקנון הכנסת, והם: הנושא של שדולות חברי הכנסת, קבוצות ידידות בין-פרלמנטריות וארגונים בין-לאומיים.

): ההסדרה הזאת מעגנת את המקובל בכנסת זה שנים רבות בעניינים אלו, וסברנו שיש חשיבות בקביעת ההוראות בתקנון באופן שיאפשר הן לחברי הכנסת והן לציבור הרחב להכיר את המסגרת שבה הדברים מתנהלים ולהבין את התהליך שמתבצע.

): אני מוכרח להעיר ולומר שכאשר עסקנו בסוגיית השדולות, כל הנושא נותן באיזשהו מקום תחושה לא נוחה.

): הסיפור, הנושא הזה של מוסד השדולה, יש בו – בעיני לפחות, ולא רק בעיני – בעייתיות לא מעטה.

): אבל ההסדר שעשינו כרגע נועד קודם כול לעגן, להסביר ולפשט את התהליך הקיים, וייתכן בהחלט שיש מקום, לפחות בסוגיית השדולות, לקיים איזשהו דיון עקרוני אם בכלל נכון להמשיך ולקיים את המוסד הזה בצורה שבה הוא מתקיים.

): כאמור, הסעיף הראשון עוסק בסוגיית השדולות, והוא מעגן את הזכות של חבר כנסת שאינו שר או סגן שר לייסד שדולה של חברי כנסת ולהיות חבר בה.

): לגבי שדולות, היתה בפנינו החלטה של ועדת הכנסת משנת 1997, אולם, כאמור, אנחנו מבהירים בתקנון, בהצעה שמונחת בפניכם, כמה נקודות שיבהירו את הכללים בנושא הזה.

): כך, מוצע להבהיר כי שדולה תעשה שימוש רק בשם "שדולה", וכי היא באופן מפורש איננה אורגן של הכנסת.

): גם אם ישיבות השדולה מתקיימות בכנסת, השדולה איננה יכולה להציג את עצמה כגוף רשמי מטעם הכנסת עצמה.

): התקנון מסמיך את יושב-ראש הכנסת לשנות שם של שדולה אם יש בשם כזה כדי להטעות או לפגוע בכבוד הכנסת, ובמקרים קיצוניים אף להפסיק פעילות של שדולה.

): ההוראות האלה יחולו גם על שדולות שכבר החלו לפעול בכנסת הזאת.

): הסעיף הבא עוסק בקבוצות הידידות הבין-פרלמנטריות, הידועות גם בשם "אגודות ידידות".

): הסעיף מאפשר לחברי כנסת, שוב, שאינם, כמובן, שרים או סגני שרים, להיות חברים בקבוצות ידידות אשר תקיימנה קשרים עם פרלמנטים, חברי פרלמנט וקבוצות ידידות מקבילות, וזאת באמצעות ובסיוע האגף לקשרי חוץ של הכנסת.

): יושב-ראש הכנסת הוא שממנה את יושבי-ראש קבוצות הידידות, והם מכהנים בתפקידם במהלך כהונתה של אותה כנסת שבה מונו.

): הסעיף האחרון עוסק בארגונים הבין-לאומיים שבהם הכנסת חברה או משקיפה, והוא מעגן, שוב, את הסמכות, הקיימת היום בנוהג, של יושב-ראש הכנסת למנות את חברי הכנסת שייצגו את הכנסת בארגונים אלה.

): אדוני היושב-ראש, כפי שאנחנו נוהגים בוועדת הכנסת לכל אורך התהליך, גם ההצעה הזו גובשה בהסכמה מלאה.

): לא הוגשו לה השגות, ועל כן, אני כמובן אבקש מהכנסת לאשר אותה.

): אני רוצה בהזדמנות הזו שוב להודות לחברי הכנסת שהיו שותפים לדיונים; להודות למנהלות הסיעות ומנהלי הסיעות שלוקחים חלק פעיל בכל התהליך הזה; להודות, כמובן, למזכירת הכנסת ולסגן מזכיר הכנסת על התרומה החשובה שלהם, וכמובן לצוות של ועדת הכנסת – לאתי בן-יוסף, נועה בירן-דדון ועאליה עודה; וכמובן כמובן ליועצת המשפטית, לעורכת-דין ארבל אסטרחן, שביד רמה ובמקצועיות ובמסירות מובילה ועומדת מאחורי התהליך הזה כולו.

): תודה אחרונה, כמובן, לצוות שעובד אתי, מיכל, רועי ולילך.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

מוחמד ברכה: אתה יכול להישאר.

): לא, אני אצביע ואני אחזור.

מוחמד ברכה: אני אוסיף את הקול שלך.

): אני צריך גם את הניירות.

מוחמד ברכה: הניירות, אוקיי.

מוחמד ברכה: אז אנחנו עוברים להצבעה על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת – החלטות ועדת הכנסת.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה, רבותי.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 9 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הוספת סעיפים 172–174 לתקנון הכנסת נתקבלה.

מוחמד ברכה: בעד הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת, בשם ועדת הכנסת, הצביעו תשעה חברי כנסת, נגד – אפס, ונמנעים – אפס, ועל כן הודעתו אושרה.

מוחמד ברכה: הודעות נוספות ליושב-ראש ועדת הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: גם כאן תהיה הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, שתי הודעות, שכל אחת מהן מחייבת הצבעה נפרדת.

): ההודעה הראשונה: הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, י' באדר ב' התשע"א, 16 במרס 2011, להעביר לוועדת הכספים את ההצעות לסדר-היום בנושא: השלכות המחסור בגז טבעי בישראל והשיבושים באספקתו, הצעות חברי הכנסת מגלי והבה ואיתן כבל, מס' 5287 ו-5300.

): יושב-ראש ועדת הכלכלה ביקש להעביר את ההצעות לסדר-היום לדיון בוועדת הכלכלה, מן הנימוק כי עניינן של ההצעות הינו במשק האנרגיה של ישראל, באספקה רציפה של גז טבעי כמקור לייצור החשמל ובאספקתו לצרכנים.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעות לסדר-היום האמורות מוועדת הכספים לדיון בוועדת הכלכלה.

): הודעה שנייה: הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, כ"ח באייר התשע"א, 1 ביוני 2011, להעביר את ההצעות לסדר-היום בנושא: מפעל "ניסן" בשדרות שוב בסכנת סגירה, הצעות חברי הכנסת אורי אורבך, אלי אפללו ואילן גילאון, לדיון בוועדת הכספים.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביקש להעביר את ההצעה הנ"ל לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות מן הנימוק כי עניינה של הצעה זו נמצא בתחום סמכותה של הוועדה שהוא עומד בראשה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה האמורה מוועדת הכספים לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): אבקש את אישורה של הכנסת גם להמלצה זו.

): תודה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: אם אין דרישה לפיצול ההצבעה, אנחנו נעשה הצבעה אחת על כל ההעברות לוועדות השונות.

מוחמד ברכה: אני מבין שאין, ועל כן אנחנו נעשה הצבעה לאישור הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה.

מוחמד ברכה: בבקשה, רבותי.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 3 בעד הצעות ועדת הכנסת – 10 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הנושא:

מוחמד ברכה: השלכות המחסור בגז טבעי בישראל והשיבושים באספקתו מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה, והצעת ועדת הכנסת להעביר את הנושא: מפעל "ניסן" בשדרות שוב בסכנת סגירה מוועדת הכספים לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – נתקבלו.

מוחמד ברכה: הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת בעניין העברת הצעות לדיון בוועדות שונות אושרה ברוב של עשרה, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים, רבותי חברי הכנסת, להמשך סדר-היום, ולפני כן הודעה למזכירת הכנסת.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 31), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (מס' 4), התשע"ב–2011, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי מזכירת הכנסת.

מוחמד ברכה: ההסלמה במצב הביטחוני בדרום

מוחמד ברכה: אנחנו עוברים לדיון בהצעות לסדר-היום.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהנוהג הזה של למלא את סדר-היום של יום שלישי, כך שיהיה תוכן ליום הזה, יימשך.

מוחמד ברכה: אתמול בנשיאות הנושא הזה נדון, והתקבלה הצעה או כוונה לנסות ולעבות, אם אפשר להתבטא ככה, את יום שלישי.

מוחמד ברכה: היום אנחנו מתחילים בהצעות דחופות לסדר-היום בנושא: ההסלמה במצב הביטחוני בדרום, הצעות מס' 6303, 6306, 6325, 6330, 6337, 6339, 6341 ו-6344, שהציעו קבוצה של חברי כנסת.

מוחמד ברכה: הראשון ביניהם הוא חבר הכנסת איתן כבל.

מוחמד ברכה: שלוש דקות לכל אחד.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בעיצומו של ירי טילים נוסף על יישובי הדרום, פתחתי את הטלוויזיה וראיתי, אדוני היושב-ראש, את תשובתו של ראש הממשלה למצב הקשה: הקם להורגך השכם להורגו; כך הוא הכריז בפתוס.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, האם זה הפתרון הכי טוב שיכולת למצוא, אדוני ראש הממשלה?

איתן כבל: האם זו הבשורה שאתה מביא לעם אחרי 100 שנות סכסוך מדמם?

איתן כבל: האם המשחק על הרגשות הכי אפלים שלנו הוא רפלקס מותנה אצלך?

איתן כבל: כשאזרח מן השורה או פרופסור אומרים בימים כאלה "צריך להיכנס בהם", אני באמת יכול להבין.

איתן כבל: הבטן של כולנו הרי מתהפכת למראה תושבי הדרום החיים בחרדה אין-סופית.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, כן, גם הבטן שלי, כשאני רואה מה קורה בדרום מעזה.

איתן כבל: אבל אתה, אדוני ראש הממשלה, אתה צריך להנהיג אותנו מהראש, לא מהבטן.

איתן כבל: לקבל לא פעם את ההחלטות שהעם צריך ולא את אלו שהעם רוצה.

איתן כבל: זוהי מנהיגות אמיתית, ולא כזו המועברת בהודעות לעיתונות או בדפי מסרים.

איתן כבל: כשתנהג כמנהיג, אנחנו נזהה את זה לבד.

איתן כבל: אין צורך שתצביע על עצמך ותכריז שאתה כזה.

איתן כבל: התשובה שלך, אדוני ראש הממשלה, לירי על הדרום, החזירה אותי לגיל 14, שבו שמעתי את הרמטכ"ל דאז דדו, זיכרונו לברכה, מכריז לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים: נשבור להם את העצמות.

איתן כבל: אני זוכר את הרגע הזה, כי באותו רגע הבנתי, כאיש צעיר, שאנחנו בצרות.

איתן כבל: כך גם כששמעתי את התשובה שלך.

איתן כבל: במזרח התיכון, כשאתה צריך לירות תירה, אל תדבר.

איתן כבל: אין פתרון למצב ולא יהיה.

איתן כבל: אתה הרי יודע את זה, אדוני ראש הממשלה, וזה הכי מקומם אצלך: למרות שאתה מבין בדיוק את המצב לאשורו, אתה מוכר את האמת בעבור חופן מנדטים.

איתן כבל: המשוואה שלך פשוטה: פחד שווה פתקים בקלפי, ואתה זורע פחד וגורר אותנו לעוד סיבוב אלימות ועוד אחד.

איתן כבל: ככל שיישובי הדרום רועדים, כך הכיסא שלך יציב יותר.

איתן כבל: אלו בדיוק הדברים ששחקו את כושר ההרתעה שלנו עד דק.

איתן כבל: ה"חמאס" מזהה את הוואקום המנהיגותי שיצרת ומכתיב את כללי המשחק.

איתן כבל: אתה, אדוני ראש הממשלה, ממשיך ליפול לכל מלכודת שהוא טומן כדי לחזק את כוחו.

איתן כבל: החטא הגדול ביותר שלך, אדוני: הרצון העקבי שלך לרסק את אבו מאזן, כאילו מעבר לפינה מחכה פרטנר טוב יותר; כאילו שאין עולם שאיבד סבלנות כלפי ההתנהלות המדינית שלך, כאילו שאין או"ם שהתייצב מאחורי הפלסטינים כמעט כאיש אחד.

איתן כבל: בהתנהלות הזאת לא ירחק היום שבו תהפוך גם את הגדה לבסיס של ה"חמאס".

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

איתן כבל: אני כבר מסיים, אדוני.

איתן כבל: צריך לומר את הדברים כהווייתם: אבו מאזן הוא לא פרטנר אידיאלי, אבל הוא הכי טוב מבין האופציות העומדות לרשותנו.

איתן כבל: במקום להשפיל אותו, צריכים לחזק אותו.

איתן כבל: במקום לשלוח את שר החוץ להשתלח בו, צריכים להניח בפניו תוכנית לסיום הסכסוך.

איתן כבל: זאת התשובה הניצחת לטרור ה"חמאס" ושלוחותיו.

מוחמד ברכה: אני מודה לך.

איתן כבל: ממש משפט אחרון, אדוני.

מוחמד ברכה: אני רואה שני עמודים.

מוחמד ברכה: אני לא רואה משפט אחרון.

איתן כבל: לא, אני מסיים, משפט אחרון, דילגתי.

איתן כבל: לו היית ישר עם עצמך ועם הציבור, אדוני, היית מתייצב מול עם ישראל ואומר: אין לישראל תשובה צבאית ל"חמאס".

איתן כבל: אי-אפשר לכסות את כל הארץ ב"כיפות ברזל", ואין לנו שום רצון לחזור לעזה.

איתן כבל: הבחירה היא בין רע לרע יותר.

איתן כבל: לכן אני בוחר להניח תוכנית לחלוקת הארץ בפני מר אבו מאזן.

איתן כבל: זאת הדרך היחידה למוטט את ה"חמאס".

איתן כבל: זאת הדרך היחידה לשמור על קיומה של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יואל חסון, הדובר הבא, באותו נושא.

מוחמד ברכה: אחריו – חבר הכנסת רותם, הוא לא כאן, או נסים זאב, אם הוא לא יהיה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמענו את חבר הכנסת כבל עכשיו, שניסה באמת, בצורה כשרונית בדרך כלל, לנסות לתאר את המדיניות של ראש הממשלה.

יואל חסון: קשה בכלל להבין מה ראש הממשלה הזה רוצה.

יואל חסון: מצד אחד, הוא מדבר על הסדר בין שתי מדינות.

יואל חסון: הוא אומר שלזה הוא רוצה להגיע.

יואל חסון: אומר שהוא רוצה להתחיל משא-ומתן ללא תנאים מוקדמים, כך הוא אומר.

יואל חסון: מצד אחד, יש הידרדרות קשה מאוד בדרום.

יואל חסון: ראש הממשלה לא נוהג בדרך שבה, נגיד, הוא אמר או הציע כאשר היה בנקודות אופוזיציה.

יואל חסון: מצד שני, אתה רואה את ראש הממשלה משמר, ועושה את כל מאמץ כדי לא להגיע למשא-ומתן, כדי להביא למצב שבו המתונים ברשות הפלסטינית, ויש כאלה – הם לא ציונים, הם כנראה גם לא יהיו אף פעם, אבל הם יותר מתונים.

יואל חסון: אתה רואה שמחלישים כאן את המתונים ומחזקים את הקיצונים.

יואל חסון: זה התחיל בעסקת שליט, שעם כל ההתרגשות והשמחה על חזרה של חייל, וברור שזה שמח ומרגש, המחיר האסטרטגי הוא מחיר יקר, ששולם.

יואל חסון: ה"חמאס" התחזק, ה"חמאס" מרים את הראש.

יואל חסון: לא סתם יש עכשיו הקצנה גדולה מאוד בעזה ובדרום.

יואל חסון: אני מאלה שחושבים – – –

מוחמד ברכה: אולי זאת לא טעות?

יואל חסון: מה לא טעות?

מוחמד ברכה: שה"חמאס" יהיה יותר חזק, שזאת הכוונה בעצם?

יואל חסון: תראה, אם אנחנו רוצים – תראה, יכול להיות שיש כאלה במדינת ישראל שמעוניינים והיו רוצים אולי שה"חמאס" ישלוט גם בגדה וגם בעזה, כי אז יהיה תירוץ למה אי-אפשר לדבר אתם – כי הם טרור, כי הם קיצונים.

יואל חסון: אולי יש כאלה שרוצים את זה, אני לא יודע.

יואל חסון: תשאל את מי שמנהל את המדינה, אולי זה אינטרס.

יואל חסון: אני טוען – אתמול קראת לי קריאת ביניים על שאמרתי את זה מבין הספסלים לראש הממשלה: תפיל את שלטון ה"חמאס".

יואל חסון: אני טוען שהדרך האמיתית לקדם את התהליך המדיני וללכת להסדר, ואם הממשלה הזאת היתה באמת רוצה את זה, היא היתה פועלת להחלשת ה"חמאס", וכן, היתה מנסה להפיל את שלטון ה"חמאס".

יואל חסון: כי כל עוד ה"חמאס" שולט בעזה לא יהיה הסדר מדיני ולא יהיה גם משא-ומתן.

יואל חסון: אתה גם יודע את זה, אדוני היושב-ראש – לא יהיה משא-ומתן.

יואל חסון: אני לא אומר היום להפיל את שלטון ה"חמאס" כדי שמדינת ישראל תשלוט מחדש בעזה, אין לנו מה לעשות בעזה.

יואל חסון: אז אולי תהיה שם שלושה, ארבעה חודשים אנרכיה, אבל אחר כך, מה יוכלו לעשות?

יואל חסון: אבו מאזן לא יתפוס פיקוד?

יואל חסון: העולם לא יתגייס כדי להחזיר שם את המצב לעניינים?

יואל חסון: אנחנו לא רוצים להיות שם.

יואל חסון: אבל ה"חמאס" הוא המחסום האמיתי לקידום תהליך שלום וכל עוד הוא שם לא יהיה פה תהליך שלום.

יואל חסון: יכול להיות שלא רוצים שיהיה פה תהליך של שלום.

יואל חסון: יכול להיות שלא באמת רוצים משא-ומתן.

יואל חסון: כי אם היו רוצים משא-ומתן היו מטפלים ב"חמאס" והיו הולכים למשא-ומתן, וזאת הדרך האמיתית, כי אחרת הסיטואציה – – –

מוחמד ברכה: היות שקראו לך קריאת ביניים אני מוסיף לך דקה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אחרת, אדוני היושב-ראש, הסיטואציה שתהיה היא שתושבי הדרום ימשיכו להיות בני ערובה של תוכנית מדינית כושלת של ראש הממשלה, של תפיסות שלו, כדי לוודא שלא יהיה באמת משא-ומתן.

יואל חסון: אני רק רוצה לשמוע, אדוני היושב-ראש, בחזרה את הקולות של מי שהיו חברי כנסת עד לפני שנתיים וחצי, שצעקו אלינו לספסלי הקואליציה ואמרו לנו: לכו עד הסוף בעזה.

יואל חסון: אם לא היו בחירות היינו הולכים עד הסוף בעזה.

יואל חסון: אם שר הביטחון שלך, אדוני השר ארדן, לא היה שר הביטחון שלנו, אולי גם אתם הייתם הולכים יותר קדימה ומסיימים את שלטון ה"חמאס" והולכים באמת למשא-ומתן.

גלעד ארדן: מי שהביאה לעצירת "עופרת יצוקה" היתה ציפי לבני.

מוחמד ברכה: הוא מסיים, אדוני השר.

יואל חסון: זה לא נכון.

מוחמד ברכה: בוא לא נפתח דיון נוסף.

יואל חסון: משפט אחרון, אדוני.

יואל חסון: קודם כול, מה שאמרת זה לא נכון.

יואל חסון: כולם יודעים, ההיסטוריה יודעת, כולם יודעים מי מנע את המשך "עופרת יצוקה" בעזה, וזה שר הביטחון שלך, אהוד ברק.

יואל חסון: אני אומר לכם, כמו שהייתם אמיצים – – –

גלעד ארדן: היא תמכה במבצע?

גלעד ארדן: – – –

יואל חסון: היא תמכה לחלוטין, תמכה לחלוטין.

יואל חסון: תקרא את הפרוטוקולים – אדוני היושב-ראש – אתה שר, אתה יכול.

יואל חסון: תלך למזכירות הממשלה ותקרא את הפרוטוקולים.

יואל חסון: אני אומר לך, אדוני השר, כמו שהייתם כאלה אמיצים באופוזיציה, כשישבת כאן, בספסלים מאחוריך, וקראת להפיל את שלטון ה"חמאס", וכתבתם את זה בקווי היסוד, ואמרתם את זה לציבור בבחירות – תהיו אמיצים, תפילו את שלטון ה"חמאס", ואז תלכו להסדר מדיני.

יואל חסון: בואו נראה אם יש לכם אומץ – כנראה שאין לכם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים זאב.

מוחמד ברכה: אני לא צריך לקרוא לרותם, הוא לא פה.

מוחמד ברכה: אה, הוא בחו"ל בכלל.

זבולון אורלב: רותם היה היום וניהל בישיבה.

מוחמד ברכה: ראוי, אם חבר כנסת לא יכול להגיע, שיבקש מהמזכירות להוריד את השם שלו, חבל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבת נח קראנו: ותימלא הארץ חמס מפניהם, גם "כי מלאה הארץ חמס" וגם "ותִמלא הארץ חמס".

נסים זאב: כשמדברים על החמס, הפשט של המלה זה גזל.

נסים זאב: הם גזלו את עזה.

נסים זאב: הם בעצם – אולי יואל חסון שכח שמי ששלט בעזה עד לפני כמה שנים זו היתה הרשות הפלסטינית.

נסים זאב: ה"חמאס" היום שולט, והיום ה"חמאס" טוען שהטילים והרקטות לא שייכים אליו בכלל, יש "ג'יהאד אסלאמי".

נסים זאב: אז עם מי אתה רוצה לעשות שלום?

נסים זאב: עם איזה רוצחים?

נסים זאב: עם איזה ארגוני טרור?

נסים זאב: מה, אנחנו עיוורים?

נסים זאב: טיפשים?

נסים זאב: אז מה, אם תיתן ל"חמאס" את יהודה ושומרון הוא יחתום אתך הסכם שלום?

יואל חסון: לא.

נסים זאב: אז מה אתם רוצים?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: אנחנו לא רוצים – – –

נסים זאב: אתם רוצים להפקיר את מדינת ישראל?

נסים זאב: את ביטחון מדינת ישראל?

יואל חסון: אתם מחזקים את ה"חמאס".

יואל חסון: אתם עושים אתו עסקאות.

נסים זאב: אנחנו מחזקים את ה"חמאס"?

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך – – –

יואל חסון: עושים עסקאות.

נסים זאב: אני חוזר ואומר: ראש הממשלה לשעבר אריק שרון אמר לי: אנחנו רוצים לתת את עזה לפלסטינים כדי לשמור על יהודה ושומרון.

נסים זאב: הוא אמר לי, לא למישהו אחר.

נסים זאב: אתם רואים מה שקורה: אם צה"ל לא נמצא היום ביהודה ושומרון, "חמאס" כובש את יהודה ושומרון בהליכה.

נסים זאב: יש לכם איזה ספק מי ישלוט ביהודה ושומרון בעוד שנה או שנתיים?

נסים זאב: הרי אבו מאזן זה עלה נידף.

נסים זאב: אז למה אנחנו כל הזמן מאשימים את עצמנו?

נסים זאב: ראש הממשלה לא עושה מספיק – מה עוד אתם רוצים שהוא יעשה?

נסים זאב: הוא אומר: אני מוכן לחתום על שלום, שתי מדינות לשני עמים, אבל לא שלוש מדינות לשני עמים.

נסים זאב: לא יכול להיות שתהיה בעזה מדינת "חמאס", הרשות ביהודה ושומרון, וגם בחברון הולכים להקים מדינה של ג'עברי.

נסים זאב: מה אתם רוצים עוד?

נסים זאב: רק משפט אחד אני רוצה, אני רואה שהזמן תם.

נסים זאב: אני רוצה לומר משהו בעקבות הסיור שהתקיים אמש, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: יש זעקה של התושבים לגבי המיגוניות.

נסים זאב: אי-אפשר להפקיר שם את התושבים ואי-אפשר כל פעם לחכות ל"כיפת הברזל" שתיתן את התשובות, כי אי-אפשר לתת תשובות, ואנחנו יודעים שעדיין חסרות הרבה יחידות כדי לפרוס אותן בדרום, לכן אנחנו חייבים לתת תשובה.

נסים זאב: אנחנו בוועדת החוץ, כשבאנו לבקר את משפחת עמי, שאלה אותנו האחות מה קורה היום, ברגע הזה, אם יורים עלינו רקטות.

נסים זאב: יש לכם לאן ללכת?

נסים זאב: אין לנו לאן ללכת, וזה נכון.

נסים זאב: אני אומר, אנחנו לפחות צריכים לתת תחושה של ביטחון לתושבים האלה.

נסים זאב: ואני יוצא בקריאה לראש הממשלה: התקציב של חצי מיליארד שקלים שחסרים לנושא המיגוניות – צריכים לחפש, אפילו יש מאין.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

מוחמד ברכה: רשות הדיבור לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי – הוא לא נמצא.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אורלב.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, "אין מקרה בעולם כלל"; "מה' מצעדי גבר כוננו".

ישראל אייכלר: אני ירושלמי, אני עוד זוכר את הצפירות ממלחמת ששת הימים, מיום הכיפורים.

ישראל אייכלר: אבל לא ידעתי שהקדוש-ברוך-הוא רוצה שחברי הכנסת ירגישו את הצפירה באמצע הרחוב וינסו לחפש מקלט מפני הטיל הבא, עד שזכיתי להיות בשבת באשדוד לרגל שמחה משפחתית, וזה כבר היה בטוח לפי כלי התקשורת שהטיל הבודד, ה"גראד" שנשלח ביום רביעי מעזה, זה רק משהו חד-פעמי של איזו קבוצה.

ישראל אייכלר: והיתה שבת נפלאה עד שהגיעה שעת תפילת מנחה, ובין קדיש לתפילת שמונה-עשרה אני שומע רעש אימים וילדים רצים, כל החצרות היו מלאות, ובאים אל תוך הבניין.

ישראל אייכלר: בשנייה הראשונה, למען האמת, לא קלטתי אפילו שזו אזעקה, חשבתי שסתם איזו השתוללות של ילדים.

ישראל אייכלר: פתאום אמרו לי: צריך להיכנס לחדר היותר פנימי, וזה עוד לא היה נורא, כי הייתי בבניין.

ישראל אייכלר: במוצאי-שבת, מה שכן היה נורא, שבמשך שעה אחת עד שיצאה השבת לא ידענו בדיוק אם זו נפילה בשטח פתוח או חלילה על בתים, עד שהגיעו הילדים ואמרו שזה בשטח חצר בית-ספר וזה לא פגע באף אחד.

ישראל אייכלר: גם אחד הנסים שזה בבית-ספר, בחצר, ביום שאין לימודים.

ישראל אייכלר: אבל נס בתוך נס, שבאותו בית-ספר יש בית-כנסת שמתקיים, ובדיוק בתפילת המנחה הזאת לא התפללו שם.

ישראל אייכלר: אז במוצאי-שבת הלכתי לראות את המקום ולהרגיש את האזרחים, ובזמן שהייתי שם שמענו שוב אזעקה, ויחד עם כל אנשי הביטחון וכולם רצנו אל תוך המבנה של בית-הספר, יש שם מקלט, ואז קיבלנו ידיעה מזוויעה – אני לא מאחל לאף אחד לקבל את זה – שהיתה פגיעה ישירה בבית בן תשע קומות, ומד"א הכריז "אירוע רב-נפגעים".

ישראל אייכלר: התחלנו שם לרעוד ואמרתי: אין דומה שמיעה לראייה.

ישראל אייכלר: התחושה הזאת שאתה פה, ואתה יודע שבאיזה מקום פה יש בניין.

ישראל אייכלר: רצנו לבניין וכמה שמחנו.

ישראל אייכלר: מעולם לא שמחתי לראות מכוניות בוערות בחנייה כמו כשנודע לנו שזה פגע רק במכוניות ולא פגע בבניין ולא פגע באנשים.

ישראל אייכלר: אז בעיקרון, אולי כדאי שכל חבר כנסת יצא בזמן מתח להיות לפחות בשתי נפילות, במקום בטוח כמובן, אבל באזור.

ישראל אייכלר: דבר שני – זה אולי נגרם משמים כדי שאני אבוא לפה ואביא את הזעקה שלא אמרתי מספיק חזק בתאריך כ"ח באב, כשפניתי אל השר לביטחון העורף.

ישראל אייכלר: ביקשתי דבר פשוט: הצבת מיגוניות באזורים פתוחים באשקלון ובאשדוד, ובפרט שישנם בתי-ספר שנמצאים בקרוונים – אני ממש מתמצת – אלפי ילדים נמצאים בקרוונים, ואין להם שום מיגון, אין להם לאן לברוח; כמו שאני ברחתי לתוך בניין בית-הספר.

ישראל אייכלר: חייבים לשים מיגוניות.

ישראל אייכלר: וקיבלתי תשובה שלא תאמינו: א.

ישראל אייכלר: הממשלה עוד לא החליטה שאשדוד ואשקלון נמצאות בקו העימות.

ישראל אייכלר: יש רק 5, 6, 7 ק"מ עד עזה, זאת אומרת, הממשלה עוד לא התעדכנה שהטילים כבר התעדכנו עד אשדוד.

ישראל אייכלר: תשובה שנייה – שנגמר התקציב למיגוניות.

ישראל אייכלר: רבותי, מדינת ישראל מקציבה 50 מיליארד שקלים למשרד הביטחון.

ישראל אייכלר: אני מאמין שאפשר למצוא כמה עשרות מיגוניות לאשדוד, כמה עשרות מיגוניות לאשקלון, כמה עשרות מיגוניות בכל מקום שאין שם מקום סגור.

ישראל אייכלר: אם באשקלון אותו נהג שברח בשטח פתוח היה מוצא מיגונית, הוא היה אולי נותר בחיים.

ישראל אייכלר: כך קרה גם לאשה שנהרגה לפני כשנה או שנתיים באשדוד כשהיא רצה לחפש מסתור בתחנת אוטובוס.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני.

ישראל אייכלר: משפט אחד, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: חובה על מדינת ישראל, עד שלא יסתדר העניין ועד שישרור השלום, לשים מיגוניות בכל מקום פתוח, וזה לא הרבה כסף.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: עצם הופעתו של חבר הכנסת בן-ארי במליאה זה אומר שהוא רוצה לדבר, אבל אני מבקש שלהבא חברי הכנסת יתייצבו בזמן, ולא בזמנם החופשי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

מיכאל בן-ארי: תודה על המחווה.

מיכאל בן-ארי: היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא הופתעתי השבוע לחלוטין, לא מן המתקפה ולצערי גם לא מן התגובה, לא מן התגובה חלושת הדעת.

מיכאל בן-ארי: ברשותך, ידידי חבר הכנסת אייכלר, גם לא הופתעתי מתגובתך אתה, שכל הפתרון כולו יהיה אם רק יהיו מיגוניות, ובאו ביטחון ושלום ושלווה על ישראל, וילדים לא ירטיבו במיטותיהם, וילדים ילכו לבית-הספר כל יום.

מיכאל בן-ארי: איך אמרו פעם האויבים שלנו?

מיכאל בן-ארי: מדינת ישראל – – –

ישראל אייכלר: – – –

מיכאל בן-ארי: מדינת ישראל – תקשיב לי בבקשה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת בן-ארי, בהחלט לדעתי אין פתרון.

מיכאל בן-ארי: ודאי.

מיכאל בן-ארי: ודאי שאין פתרון.

מיכאל בן-ארי: ודאי שאין פתרון.

מיכאל בן-ארי: נברח.

מיכאל בן-ארי: הפתרון הוא לברוח, או כמו שאמרו: בואו נעשה הסדר.

מיכאל בן-ארי: הרי כל מה שיש לנו זה בגלל ההסדרים.

ישראל אייכלר: גם זה לא פתרון.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להזכיר לכם.

מיכאל בן-ארי: מישהו פה יודע באיזה רחוב נפל הטיל שהרג את היהודי מאשקלון, עמי משה, שנהרג?

מיכאל בן-ארי: באיזה רחוב זה היה?

מיכאל בן-ארי: אני אצטט מדבריו של אותו אחד שהרחוב על שמו.

מיכאל בן-ארי: אני אצטט: סיפורי הבלהות של הליכוד מוכרים.

מיכאל בן-ארי: הרי הבטיחו לנו גם "קטיושות" מעזה.

מיכאל בן-ארי: כבר שנה רצועת-עזה נתונה בעיקר למרות הרשות הפלסטינית, לא היתה עוד אף "קטיושה" ולא תהיה "קטיושה".

מיכאל בן-ארי: מי אמר את זה?

מיכאל בן-ארי: מי הבטיח את ההבטחה הנבואית הזאת – לא תהיה עוד "קטיושה"?

מיכאל בן-ארי: אגב, התקשורת נאמנה לו, ובאופן שיטתי.

מיכאל בן-ארי: אם זה עף מלבנון, קוראים לזה "קטיושה", אם זה עף מעזה, אותו דבר, אותו יצור, קוראים לזה "גראד".

מיכאל בן-ארי: זו עצם הכרת הטוב שהתקשורת עושה לאותו אחד שהבטיח הבטחה נבואית, כדי שלא ייווצר מצב שהוא נביא שקר.

מיכאל בן-ארי: רבותי, בואו נשים את הדברים על השולחן – – –

יואל חסון: מי זה?

יואל חסון: מי זה?

מיכאל בן-ארי: מי זה?

מיכאל בן-ארי: אם אתה לא יודע, אז, חביבי, אתה צריך לעשות סוג של יום לימודים ארוך בפוליטיקה הישראלית מי אמר.

יואל חסון: יש לי הערכה.

מיכאל בן-ארי: תבדוק באינטרנט באיזה רחוב – כל רחוב שני בישראל קרוי על שמו – איפה הטיל נפל ואיפה הוא נהרג, ותראה מי זה.

מיכאל בן-ארי: הוא, אגב, בזמנו אמר פתרון עצום.

מיכאל בן-ארי: הוא גם אמר: בלי בג"ץ ובלי "בצלם".

מיכאל בן-ארי: אתה שואל על פתרון, זה הפתרון: בלי בג"ץ ובלי "בצלם".

מיכאל בן-ארי: רבותי, האווילות הזאת של ההתנתקות, האווילות של עזיבת ציר פילדלפי, האווילות – – –

ישראל אייכלר: – – –

מיכאל בן-ארי: האווילות.

מיכאל בן-ארי: אדוני, חבר הכנסת – – –

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אייכלר, דיברת מעל הזמן שלך, והדעה שלך נשמעה.

מוחמד ברכה: אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת בן-ארי לסיים.

מיכאל בן-ארי: רבותי – – –

ישראל אייכלר: – – –

מיכאל בן-ארי: רבותי – – –

מוחמד ברכה: לא, לא, לא.

מוחמד ברכה: לא מקובל עלי.

מיכאל בן-ארי: רבותי, מאז, מאז טילים, פגזי מרגמות, ירי כל הזמן, מיגוניות.

מיכאל בן-ארי: כמה זה עולה לנו?

מיכאל בן-ארי: כמה כל הסיפור זה עולה לנו?

מיכאל בן-ארי: איזה ביטחון קיבלנו?

מיכאל בן-ארי: קיבלנו את "מאווי מרמרה", קיבלנו דה-לגיטימציה מכל העולם, הפכנו להיות השטנים של כל העולם.

מיכאל בן-ארי: מה הרווחנו מהמהלך האווילי הזה?

מיכאל בן-ארי: אבו מאזן, אבו מאזן, בואו נעשה הסכם עם האיש המתון הזה.

מיכאל בן-ארי: הוא רק אומר: 63 שנות כיבוש.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, רבותי, אנשי ראשון-לציון, אתם כובשים; אנשי בת-ים, אתם כובשים.

מיכאל בן-ארי: האיש המתון הזה, אנחנו עוד נתגעגע אליו.

מיכאל בן-ארי: הוא יסכים לתת לנו בגדי-ים שנשחה בים.

מיכאל בן-ארי: רבותי, האווילות הזאת חייבת להיפסק.

מיכאל בן-ארי: צריך להבין איפה המחלה.

מיכאל בן-ארי: המחלה שלנו היא שאנחנו תולים תקוות שווא וחלומות שווא.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מאמינים בשטויות של עצמנו.

מיכאל בן-ארי: צריך – האמת היא שאני אומר "צריך".

מיכאל בן-ארי: הרי זה מה שיקרה, הרי יחזרו לעזה.

מיכאל בן-ארי: זאת לא שאלה.

מיכאל בן-ארי: הרי יחזרו לעזה.

מיכאל בן-ארי: השאלה היא איזה מחיר דמים, איזה מחיר – – –

יואל חסון: – – – לעזה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נחזור, כי לא תהיה ברירה – –

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אדוני – – –

מיכאל בן-ארי: – – כי מדובר שם במדינת מחבלים שמדינה לא יכולה להרשות לעצמה, מטען הצד הזה ששוכב לצדה.

מיכאל בן-ארי: זה מטען צד ששוכב לצדה של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: ומדינה מתוקנת שאחראית לאזרחיה – – –

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בן-ארי, אני פונה אליך ואני – – –

מיכאל בן-ארי: אני מסיים, אדוני.

מיכאל בן-ארי: מאות אלפי, מאות אלפי תושבים שלא הולכים לבית-ספר הילדים שלהם כבר כמה ימים, זה אומר שהמדינה לא יכולה להמשיך לסדר-היום.

מיכאל בן-ארי: וזה שאנחנו יושבים כאן, כמו שאמר, ולא רואים בעינינו – –

מוחמד ברכה: תודה רבה, חבר הכנסת בן-ארי.

מוחמד ברכה: סיימת.

מיכאל בן-ארי: – – ולא חווים את זה, ולא חווים את זה, זו עוד אשמה שלנו.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: אתה מנצל, זה לא בסדר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אורלב.

קריאה: – – –

מוחמד ברכה: גלישה סבירה מעבר לזמן זה מתאפשר, אבל לא נאום אחרי הנאום.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, בשונה מחבר הכנסת יואל חסון, לא חושב שיש קשר, או צריך להיות קשר, בין המאבק בטרור ברצועת-עזה לבין סוגיית המשא-ומתן עם הרשות.

זבולון אורלב: טרור הוא טרור הוא טרור, וצריך להילחם בו בלי פשרות, בלי הנחות, ולא חשוב מי הארגון, ולא חשוב מי היה היושב-ראש, ולא חשוב מה הסטטוס.

זבולון אורלב: טרור, צריך להילחם בו בלי פשרות, ומי שבורח מפני הטרור, הטרור רודף אחריו; ומי שמתפשר, ומי שלא גודע את היד הזאת, היד הזאת תרדוף אחריו.

זבולון אורלב: הערה שנייה היא שאני אומר לאנשי קדימה שאני בטוח שכולנו שותפים ברצון לפעול ביחד כאיש אחד נגד הטרור.

זבולון אורלב: אבל, בכל זאת, שלו נעליכם מעל רגליכם בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: מפני שכמו שגם ציין בצדק קודמי, סוגיית הטרור לא נולדה יש מאין ברצועת-עזה.

זבולון אורלב: היא אחת התולדות של פרי הבאושים של ההתנתקות, שבאה מבית-המדרש של מפלגתכם, והדברים האלה ידועים.

זבולון אורלב: לא רק זה, יש להניח שאם גם מבצע "עופרת יצוקה" – המבצע הזה היה ממשיך עד שזה היה מגיע לידי כך שהיה עוקר את הטרור מרצועת-עזה, כפי שמדינת ישראל ידעה לעשות זאת גם ביהודה ושומרון, אני מניח שהיום היינו עומדים במקום אחר לגמרי.

זבולון אורלב: אז לכן – – –

יואל חסון: אבל עכשיו זה בידיים שלכם.

זבולון אורלב: נכון.

יואל חסון: אז תעשו משהו.

זבולון אורלב: נכון.

יואל חסון: אם היית באופוזיציה עכשיו, מה היית אומר?

יואל חסון: הפוך.

מוחמד ברכה: ההערה נשמעה, והיא ברורה.

זבולון אורלב: קודם כול, אמרתי: קצת צניעות.

זבולון אורלב: זה מה שביקשתי, למרות שאני בטוח שכולנו נמצאים באותו טנק – –

יואל חסון: – – – עכשיו תעשו שלוש שנים.

זבולון אורלב: – – ובאותו נגמ"ש שרוצים לחסל יחד את הטרור.

זבולון אורלב: אין לי שום חלוקת ציונים בעניינים האלה.

זבולון אורלב: אבל בכל זאת, קצת חשבון נפש ראוי מאוד לעשות.

זבולון אורלב: אני אומר כאן לממשלתי, לממשלתנו, ולראש הממשלה שלנו: בהחלט אסור לעשות שום הנחות בסוגיית הטרור.

זבולון אורלב: גם החשבונות הבין-לאומים צריכים לזוז הצדה.

זבולון אורלב: אמרה יושבת-ראש האופוזיציה שכאילו הממשלה מוגבלת בפעולה שלה היום בעזה בגלל שאין לה את אותו גיבוי בין-לאומי שהיה לממשלת אולמרט בביצוע "עופרת יצוקה".

זבולון אורלב: סליחה שאני אומר, זה לא רציני.

זבולון אורלב: ממשלה אחראית – וזה המבחן שלה, זה המבחן שלה, אדוני השר – צריכה לעשות את הכול בלי הגבלות על מנת לחסל את הטרור.

זבולון אורלב: מדינה נורמלית כמו מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה את המצב השורר היום בדרום הארץ, וכל אירוע נוסף, כל סבב נוסף של ירי טילים, הוא ציון כושל לממשלה, הוא ציון לא עובר, הוא ציון בלתי מספיק.

זבולון אורלב: ואני חושב שאזרחי מדינת ישראל שבעו די, ואומרים לממשלה.

זבולון אורלב: יש גיבוי אזרחי פנימי, וזה מה שחשוב.

מוחמד ברכה: תודה.

זבולון אורלב: העם כולו יהיה מגויס על מנת לעשות את מה שצריך לעשות על מנת להפסיק את הטרור.

זבולון אורלב: אם צריכים להיכנס לרצועת-עזה – להיכנס לרצועת-עזה; אם צריך להיכנס רגלית – ניכנס רגלית; אם זה מבצע של חודש – יהיה חודש; אם זה מבצע שצריכים להישאר בו שנה – שנה.

זבולון אורלב: דבר אחד לא יכול להיות – שהטרור מרצועת-עזה יימשך.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה לחברי הכנסת שהציעו את ההצעה הזאת לסדר-היום.

מוחמד ברכה: אני מזמין את השר המקשר, השר גלעד ארדן, להשיב בשם שר הביטחון.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אני באמת רוצה להודות לחברי הכנסת שהעלו את הנושא, לאחל מושב מוצלח, וגם לך – אני מצטרף לדבריו של יריב לוין, ונאחל הצלחה, למרות הוותק שלך – –

מוחמד ברכה: תודה.

גלעד ארדן: – – כדי להעמיק את הדיונים ואת תוכן הדיונים שמתקיימים כאן כדי שהכנסת באמת תהיה יותר ויותר רלוונטית.

גלעד ארדן: אני מבקש להתייחס בקצרה לדברים שנאמרו כאן.

גלעד ארדן: אין לי ספק שאף אחד מחברי הכנסת אינו רוצה לראות בירי הטילים או בהיפגעותם של חפים מפשע.

גלעד ארדן: עם זאת, גם כאשר אנחנו דנים בתוכנו על הפתרון הנכון, או מה ניתן לעשות כדי להפסיק את ירי הטילים, אני מזדעזע לעתים כשאני שומע סימני שאלה כפי שבאו לידי ביטוי בדבריהם של חלק מהנואמים, כאילו יש מי שאולי רוצה בממשלה לראות בהתחזקותה של תנועת ה"חמאס" – תנועה שחפצה בהשמדת מדינת ישראל, תנועה שאינה מכירה בזכותו של העם היהודי למדינת לאום משלו.

גלעד ארדן: וכשאני שומע את דבריו של ידידי חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש סיעת העבודה, אני תמה אם באמת למרות גילנו הצעיר הוא זוכר על איזה רקע התחיל הירי המסיבי מרצועת-עזה.

גלעד ארדן: אז אני אזכיר לידידי חבר הכנסת כבל, שכאשר הוא אומר שהדרך היחידה להיאבק בטרור ה"חמאסי" מרצועת-עזה היא להניח תוכנית שלום על השולחן, אז אני אזכיר לו שהירי התעצם לאחר שהונחה סוג של תוכנית שלום על השולחן.

גלעד ארדן: כיוון שכאשר ישראל נסוגה חד-צדדית מרצועת-עזה וגירשה את היישובים מחבל-קטיף, זו היתה ההזדמנות, למרות שזה היה צעד לכאורה בונה אמון שמוכיח נכונות לשלם מחיר ישראלי כדי לבנות אמון עם העם הפלסטיני, תחת האווירה הזאת תנועת ה"חמאס" נבחרה בבחירות הדמוקרטיות ברשות הפלסטינית, תחת האווירה הזאת תנועת ה"חמאס" השתלטה על רצועת-עזה וטבחה באנשי ה"פתח" ברצועת-עזה, ומאז ירי הטילים מהרצועה הוכפל, לצערנו, עשרות מונים.

גלעד ארדן: ולכן, אני לא מבין את הביקורת על דבריו של ראש הממשלה.

גלעד ארדן: ראש הממשלה, כפי שהסברתי כאן מעל הדוכן אתמול, מנסה להיות אחראי לפעילות מדינית-ביטחונית זהירה, מתונה ואחראית.

גלעד ארדן: מצד אחד, אין שום טעם לדבר עם מי שיורה עליך ועם מי שאומר שהוא לא מקבל את זכותך להתקיים כאן במרחב, בין אם מדובר ב"חמאס" או ב"ג'יהאד האסלאמי".

גלעד ארדן: מצד שני, כידוע לנו, בעבר, כאשר גלעד שליט היה מוחזק ברצועת-עזה, יכול להיות – ואת זה אני אומר על דעתי האישית – יכול להיות שהיו הגבלות כאלה ואחרות על פעולות של סיכולים ממוקדים, על פעולות של צה"ל.

גלעד ארדן: כיום, צה"ל, אין עליו שום הגבלות.

גלעד ארדן: צה"ל הגיב בצורה חריפה.

גלעד ארדן: פגעו בעשרה מחבלים.

גלעד ארדן: אין שום הגבלות.

גלעד ארדן: ראש הממשלה, יכול להיות שכאמירה, כשאומרים: הבא להורגך השכם להורגו, ייתכן שמכובדי חבר הכנסת כל כך התרחק כבר מהמקום שהוא למד בישיבה, שכבר קשה לו לשמוע ביטויים כאלו.

גלעד ארדן: אבל אנחנו בהחלט מאמינים בכך שמי שלא רוצה לדבר אתנו, מי שלא מקבל את זכות קיומנו, מחובתנו לפגוע בו.

גלעד ארדן: זה לא נאמר כדי שכיסאותינו יתחזקו, אלא זה נאמר כדי שכאשר תושבי אשקלון, תושבי שדרות, תושבי באר-שבע ותושבי עוד ועוד ערים שמצטרפות למעגל האיום של הרקטות שואלים את עצמם אם הממשלה מודעת לסבלם ואם הממשלה עוסקת בנושא ואם הממשלה פועלת, אז ראוי שהם ידעו שאנחנו קשובים ואנחנו פועלים, ואנחנו לא נאפשר את המשך קיומו של המצב השורר כיום ברצועת-עזה.

גלעד ארדן: באשר לדבריו של חבר הכנסת חסון, אני שוב אומר:

גלעד ארדן: ראוי למי שבא ומטיח ביקורת בממשלה לשאול את עצמו גם מה מידת אחריותו הפוליטית למצב שנוצר ברצועת-עזה.

גלעד ארדן: אז אני לא אחזור ואתאר עד כמה הנסיגה החד-צדדית היה לה חלק – או בכלל נסיגות חד-צדדיות, גם אם לחלק מהן אחראי מישהו שמכהן בממשלתנו – עד כמה נסיגות חד-צדדיות יש להן קשר להעברת המסר של היחלשות, של פגיעה בכושר ההרתעה – דיברתם על פגיעה בכושר ההרתעה – וכמה זמן לקח לממשלת קדימה לפעול בצורה נחושה כדי להפסיק את הירי הרקטי מרצועת-עזה.

גלעד ארדן: הממשלה הנוכחית לא פוסלת מבצע קרקעי.

גלעד ארדן: תקראו לזה "עופרת יצוקה 2" או כל ססמה אחרת, אבל בהחלט, אם יהיה צורך להגיע למבצע קרקעי כדי להפסיק את הטרור מהרצועה, אז זה מה שנעשה.

גלעד ארדן: מצד שני, מבצע קרקעי הוא לא האופציה הראשונה שצריכה להיות מונחת על השולחן אלא הוא האופציה האחרונה, ואנחנו עדיין לא סבורים שהגענו לסיטואציה הזו.

יואל חסון: למה, מה צריך להיות?

יואל חסון: שייהרגו אנשים?

יואל חסון: שיותר טילים ייפלו?

יואל חסון: מה יגרום לכם להבין שצריך – – –

קריאה: בשביל זה יש ממשלה.

גלעד ארדן: אני אענה.

גלעד ארדן: זה יפה שאתה אומר את זה בפתוס כזה כאשר לקח לממשלה שלך, כשהיית שם בתפקיד מאוד משמעותי ומשפיע אצל ראש הממשלה לשעבר אולמרט – לא זוכר אותך אז אומר את הדברים בכזה פתוס וקורא למבצע – – –

נחמן שי: אבל אתם ממשלה עכשיו.

נחמן שי: די.

יואל חסון: שלוש שנים אתם ממשלה.

גלעד ארדן: זה נכון, לכן אני מוכן לקבל ביקורת מחבר הכנסת חנין, נגיד, אם הוא ימתח עלי ביקורת בנושא הזה, או מהיושב-ראש או מחבר הכנסת בן-ארי.

יואל חסון: אתה יכול גם מאתנו.

גלעד ארדן: קשה לי, קשה לי לראות את הגברת לבני ואתכם נמצאים כאן, לאחר שנורו אלפי טילים מאז שגירשתם את היהודים מגוש-קטיף והוצאתם משם את צה"ל, ואתם מגלגלים עיניים לשמים ואומרים: מה עוד צריך לקרות?

גלעד ארדן: שומו שמים.

יואל חסון: ססמאות, ססמאות.

גלעד ארדן: העם לא טיפש, העם לא טיפש, העם זוכר, וגם אני מתכווץ – – –

נחמן שי: – – – גם אז ירו.

נחמן שי: אל תתעלם מההיסטוריה, גם אז ירו.

יואל חסון: – – –

אני לא מבין למה אתם מתרגזים על השר.

הרי הוא נענה לתרועות המלחמה שאתם הצגתם כאן.

מה אתה רוצה ממנו?

היחיד שיצא מאוכזב מתשובת השר זה איתן כבל.

הוא באמת, מה – – –

עינת וילף: שיעלה אישית על מטוס ויתקיף.

בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: אני אומר שוב: צה"ל – – –

יואל חסון: שר הביטחון שלך לא ימנע עוד פעם מבצע צבאי להפלת – – –

עינת וילף: אוי, אוי – – – מימש את האחריות שהוא – – –

חבר הכנסת חסון – – –

יואל חסון: שר הביטחון המהולל של מדינת ישראל, שאין לו האומץ הבסיסי להגן על תושבי הדרום.

עינת וילף: – – – תלמדו לקרוא את הסקרים – –

יואל חסון: אין לו את האומץ הבסיסי הזה.

יואל חסון: אין לו, אין לו.

עינת וילף: – – אתם עוקפים את ליברמן מימין.

עינת וילף: אין לכם שום בוחר אחד.

גלעד ארדן: טוב, איך אומרים?

גלעד ארדן: Haven't the Jewish people suffered enough?

גלעד ארדן: בואו נסיים את הדיון, ברשותכם.

גלעד ארדן: הקשבנו קשב רב לתופי המלחמה הכנים של הגברת לבני.

גלעד ארדן: אנחנו מאוד מתרשמים מעוצמתה אל מול ה"חמאס" ומנחישותה.

גלעד ארדן: איך היא הסבירה לנו?

גלעד ארדן: ניתן גם לקיים משא-ומתן לשלום – –

יואל חסון: זה לא רמה, השר ארדן.

יואל חסון: זה לא מתאים לך.

גלעד ארדן: – – ואנחנו נשמח לקבל ממנה את הנוסחה הסודית לשכנע את אבו מאזן לחזור לשולחן המשא-ומתן, וגם לקיים מבצע "עופרת יצוקה 2" – –

נחמן שי: לך עם זה לתושבי הדרום.

יואל חסון: – – –

גלעד ארדן: – – בלי שהקהילה הבין-לאומית תעצים – תראה, מצד אחד אתם רוצים מבצע קרקעי ולחסל את ה"חמאס", מצד שני תאשימו גם אותנו, כמובן, בבידוד הבין-לאומי, תסבירו לעולם שדוחות גולדסטון למיניהם וצווי המעצר שיצאו נגד הגברת לבני, גם הם, כמובן, בגלל ראש הממשלה.

יואל חסון: תקבלו גיבוי מקדימה.

גלעד ארדן: אין שום קשר.

גלעד ארדן: אתם יודעים לעשות את הכול בצורה נכונה, רק מה לעשות שכשהובלתם את המדינה לא היה הסכם שלום אלא היו שתי מלחמות, ושתיהן לא הסתיימו כאן בשקט אלא הסתיימו במצב שגם ה"חיזבאללה" וגם ה"חמאס" יושבים לבטח במקומותיהם, ולפעמים אפילו באופן עוצמתי יותר.

נחמן שי: אז תעשו אתם טוב.

מוחמד ברכה: רבותי, זה לא סימפוזיון, מה שקורה כאן.

גלעד ארדן: לכן, שלו נעליכם מעל רגליכם.

גלעד ארדן: תתביישו לכם כמה שנים באופוזיציה, ואז אולי הציבור יחזור ויאמין לכם.

יואל חסון: – – – אל תיתן לנו תשובה.

יואל חסון: תן תשובה לתושבים בדרום, לא לנו.

גלעד ארדן: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, אם חברי הכנסת מבקשים דיון במליאה, הממשלה מסכימה.

גלעד ארדן: הממשלה מסכימה, בקיצור.

השר מסכים שהצעתם של המציעים תידון במליאה.

לחבר הכנסת מסעוד גנאים יש הצעה אחרת.

בבקשה, אדוני.

אחר כך נקיים הצבעה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהמצב בדרום מחייב שקט, שצריך להיפסק כל מעגל הדמים הזה, והיריות.

מסעוד גנאים: אבל בטח המתכון והשיטה – לא מה ששמענו אתמול מראש הממשלה, לא עם: הקם להורגך השכם להורגו, ולא עם: מי שפוגע בנו דמו בראשו.

מסעוד גנאים: את המתכון הזה, לפי דעתי – מה לא השתמשו שמה?

מסעוד גנאים: מצור, סיכול ממוקד.

מסעוד גנאים: אז אולי להשתמש בשיטה אחרת?

מסעוד גנאים: אחת מהן, הכרה בזכותו של העם הפלסטיני להיות חופשי במדינתנו?

מסעוד גנאים: אולי זה שיביא השלום.

יואל חסון: אולי להפסיק את הטרור?

יואל חסון: חשבת על זה?

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מוחמד ברכה: אני אשאל את – אני מבין שחבר הכנסת גנאים מציע להעביר את הנושא לוועדה, אם אני לא טועה.

מסעוד גנאים: נכון.

אז אני שואל את המציעים.

חבר הכנסת איתן כבל, מליאה?

ועדה?

איתן כבל: ועדה.

ועדה.

יואל חסון?

יואל חסון: ועדה.

איתן כבל: זה לעולם לא יהיה במליאה.

איתן כבל: – – –

מוחמד ברכה: נסים זאב?

נסים זאב: ועדה.

אורלב?

זבולון אורלב: ועדה.

אייכלר?

ישראל אייכלר: ועדת החינוך.

טוב.

אנחנו נצביע אם זו ועדה או להסיר.

תקבע לאיזו ועדה, כי אני מבין שכשהחברים אומרים "ועדה" הם מתכוונים לוועדת החוץ והביטחון; חבר הכנסת אייכלר מציע ועדת החינוך, אז תכריע בעניין.

אנחנו נצביע, רבותי.

מי בעד לדון בוועדה ומי בעד להסיר את הנושא מסדר-יומה של הכנסת?

הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע נתקבלה.

בעד העברת הנושא לוועדה – שבעה חברי כנסת, נגד – אפס, נמנע – אין, לכן הנושא יועבר לוועדת הכנסת, על מנת שתכריע לאיזו ועדה הוא יועבר להמשך הדיון והמשך הטיפול.

ההתבטאויות של מפקד אוגדת איו"ש היוצא תת-אלוף ניצן אלון וההתקפות והאיומים עליו

מוחמד ברכה: רבותי, אנחנו נעבור לנושא הבא, הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: ההתבטאויות של מפקד אוגדת איו"ש היוצא תת-אלוף ניצן אלון וההתקפות והאיומים עליו – הצעות מס' 6309, 6311, 6359 ו-6360.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת זהבה גלאון – ראשונת הדוברים.

מוחמד ברכה: אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הדברים של תת-אלוף ניצן אלון צריכים להוות תמרור אזהרה.

זהבה גלאון: תמרור אזהרה, כי הדברים האלה כבר לא באים מפי אנשים כמוני, שמזהירים במשך שנים מהתנהלות פרועה, טרוריסטית, של אנשי ימין קיצונים בשטחים.

זהבה גלאון: מדובר במי שפיקד על האוגדה, במי שספג נאצות, קללות, התקפות, כולל התקפות אישיות, כתוצאה מכך שהוא ניסה איכשהו, אני יודעת, לבצע את עבודתו.

זהבה גלאון: והדברים של תת-אלוף ניצן אלון, שהזהיר מפני מה שנקרא בשפה מכובסת פעולות "תג מחיר" – ואני רוצה לומר, מדובר בשפה מכובסת.

זהבה גלאון: אין מקום לקרוא לפעולות הטרור, לפוגרום שמבצעים הטרוריסטים היהודים, "תג מחיר".

זהבה גלאון: מדובר בפשעי שנאה, והבעיה היא שלא מדובר כבר רק בשוליים קיצוניים, כפי שיש מי שמנסה לתאר את זה.

זהבה גלאון: מדובר בקבוצה שמקבלת גיבוי גם מהאנשים בשטח, אבל חמור מכך – גם מחברים בכנסת הזאת.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אותם אנשי יצהר-איתמר שקיבלו צווי הרחקה מהשטחים, שניים מהם כבר נעצרו בחשד להצתת המסגד בטובא-זנגרייה.

מיכאל בן-ארי: עשרה נעצרו ושוחררו – – – תפסיקי לשקר לציבור, עשרה נעצרו ושוחררו.

מוחמד ברכה: נא לא להפריע.

זהבה גלאון: בחשד לכאורה להצתת המסגד.

מוחמד ברכה: נא לא להפריע, נא לא להפריע.

מוחמד ברכה: בבקשה.

מוחמד ברכה: קריאות ביניים יכולות להסגיר מתן חסות לכל מיני דברים פסולים.

מוחמד ברכה: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, קורים כאן בכנסת דברים קשים מאוד.

זהבה גלאון: אנחנו היינו עדים לפני כמה זמן לחנינה שהכנסת נתנה לעצורי ההינתקות, ועכשיו ועדת החוקה של הכנסת נותנת רוח גבית לטרור.

זהבה גלאון: למי שלא ער לזה ולמי שלא יודע, ועדת החוקה של הכנסת התכנסה לפני כמה שבועות במטרה לדון באותם צווי הרחקה שניתנו לטרוריסטים מיצהר ואיתמר.

זהבה גלאון: חברי הכנסת מהימין כינו את זה "צווי גירוש".

זהבה גלאון: ועדת החוקה נכבשה על-ידי אותם אנשים שהגיעו לשטח.

זהבה גלאון: ראש הוועדה וחברי הכנסת מהימין התחרו ביניהם מי יצהיר יותר נאמנות לאותם אלה שישבו שם בוועדה, מי יצהיר יותר נאמנות לאותם טרוריסטים מהימין.

זהבה גלאון: ישבו ראשי הוועדה וחברי הכנסת מהוועדה ומתחו ביקורת על המשטרה ועל השב"כ, למה פוגעים בבנים היקרים האלה, שעסוקים בלכרות עצי זית, לשרוף שדות, לשרוף מטעים.

זהבה גלאון: והדבר שהכי מדאיג אותי, אדוני היושב-ראש – הם גם מקבלים רוח גבית מהכנסת, אבל בעיקר אני מודאגת מאוזלת היד ומהרפיסות של מערכת אכיפת החוק, שלא פועלת באותה אמת מידה כלפי טרוריסטים מהימין וכלפי אחרים שעושים דברים חמורים פחות או קלים יותר.

זהבה גלאון: יש כאן שתי מערכות צדק: מערכה לטרוריסטים יהודים, שמקבלים גיבוי גם מהכנסת וגם מהשלטונות, ומערכת צדק שונה לאחרים.

זהבה גלאון: ואני חושבת שהדברים של תת-אלוף ניצן אלון צריכים להדהד ולהוות תמרור אזהרה.

זהבה גלאון: ואתם יודעים מה מטריד אותי?

זהבה גלאון: וזה הדבר האחרון, ברשותך, אדוני.

זהבה גלאון: כשהטרוריסטים היהודים פגעו בפלסטינים – בסדר, עברו על זה לסדר-היום, פוגעים בפלסטינים.

זהבה גלאון: כשהטרוריסטים היהודים פגעו באזרחי ישראל הערבים, גם עברו על זה לסדר-היום.

זהבה גלאון: כשפגעו בארגוני שמאל או בארגוני החברה האזרחית, גם עברו לסדר-היום.

זהבה גלאון: כשהתחילו לפגוע בקציני צה"ל וחיילי צה"ל, כולם התעוררו.

זהבה גלאון: אני מצטערת שהתעוררו רק ברגע הזה, אבל כשהם התעוררו, הדברים האלה צריכים להוות תמרור אזהרה גדול.

זהבה גלאון: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, גברתי.

מוחמד ברכה: הדובר הבא – חבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תת-אלוף ניצן אלון אמר את הדברים הבאים: "ייתכן שצה"ל יידרש לפעול יחד עם המשטרה והמינהל האזרחי במשימות מסוימות, בהיעדר הסכמה לאומית רחבה, תוך עימות מתגבר עם שוליים קיצוניים אך מתרחבים בקרב החברה הישראלית.

נחמן שי: כבר היום מיעוט קיצוני, שולי במניינו אך לא בהשפעתו, עלול להביא להסלמה רבתי במעשים הנקראים 'תג מחיר' אך מגיעים כדי טרור.

נחמן שי: מעשים אלה לא רק ראויים לגינוי על העוול והאיוולת שבהם אלא גם למניעתם ולמעצר המבצעים באופן יותר יעיל מכפי שהצלחנו במערכת עד כה".

נחמן שי: ניצן אלון הוא אדם אמיץ.

נחמן שי: ניצן אלון ידע שהדברים שלו יעוררו תגובות.

נחמן שי: הוא לא חשש לומר אותם כמו שהוא לא חשש למלא את תפקידו במשך השנתיים האחרונות.

נחמן שי: הוא אחד המפקדים המעולים ביותר בצבא-הגנה לישראל.

נחמן שי: הוא מילא תפקידים בכירים ביחידות סודיות שונות, והגיע למקום שאליו הגיע לא בזכות פרוטקציה.

נחמן שי: הוא הצטיין והוא גבר אמיץ, שמילא תפקידים ועשה עבודה מצוינת בשירות מדינת ישראל.

נחמן שי: כל מה שהוא זכה מאותם מתיישבים ומתנחלים זה גינויים, זה התקפות, זה השמצות ואפילו ניסיונות לפגוע בו פיזית.

נחמן שי: לא שמעתי במחנה ההוא הסתייגויות.

נחמן שי: לא שמעתי הסתייגויות.

נחמן שי: שמעתי רק דממה גדולה.

נחמן שי: מי שתקף אותו תקף, והאחרים שממונים על הסדר והחוק ועל האוכלוסייה האזרחית שתקו, וזוהי שתיקה שמהדהדת מקצה אל קצה.

נחמן שי: אנחנו צריכים לזכור שהאנשים האלה שנושאים באחריות ל"תג מחיר" לא רק מדליקים את הבית הקטן שהם גרים בו, הם מדליקים את הבית הגדול של מדינת ישראל, שבה חיים ביחד יהודים וערבים, ורוצים לחיות ביחד; צריכים לחיות ביחד ורוצים לחיות ביחד.

נחמן שי: מי שפוגע במסגדים, מי שמאפשר וחושב במונחים של פשע כזה, צריך להחזיר לו מנה כפולה, צריך להעניש אותו עונש כבד, מפני שכשזה מתחיל שם, אנחנו לא יודעים היכן זה ייגמר.

נחמן שי: ואין סיבה שמדינת ישראל תקומם עליה את כל העולם הערבי ואת כל העולם המוסלמי, מיליארד ו-300 מיליון, ו-57 מדינות, רק מפני שהאנשים האלה פועלים בחוסר אחריות, מתוך איזושהי תחושה משיחית, מתוך איזשהו רצון לעורר את ההתנגשות הזאת.

נחמן שי: אנחנו צריכים להודות לניצן אלון ואנחנו צריכים להתנצל בפני אמו.

נחמן שי: אמו ניצולת שואה שבאה על כיסא גלגלים לטקס הזה שבו הוא סיים את תפקידו ושהחליף אותו תת-אלוף אחר – ואני מאחל לו הצלחה עכשיו במילוי תפקידו.

נחמן שי: אלוף פיקוד המרכז אבי מזרחי התנצל בפניה ואמר לה: אני מצטער שהיה עלייך לשמוע את דברי הנאצה החריפים על בנך.

נחמן שי: ומפה, מהבית הזה, גם אני מתנצל בפני אמו ואני מתנצל בפניו, ואני מאחל לו הצלחה במילוי תפקידיו הבאים.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

מוחמד ברכה: הדובר הבא הוא חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת זאב אלקין.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מג'אדלה – בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, עמיתי חברי הכנסת, קצין אמיץ, שהוא בראש ובראשונה אדם, ראוי לכך שמליאת הכנסת תיתן לו גיבוי כאשר הוא אמר את הדברים כפי שהוא אמר אותם.

גאלב מג'אדלה: הוא אמר אותם במסגרת מילוי תפקידו, נאמן לערכים שהוא מאמין בהם.

גאלב מג'אדלה: ותארו לעצמכם את התגובות שהוא זכה להן מראשי המתיישבים והמתנחלים.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, אתה מדמיין לך, חבר הכנסת יריב לוין, אותם אנשים, מה הוא יחסם לפלסטינים?

גאלב מג'אדלה: אם זה יחסם לקצין שאמר את האמת ונהג באופן ערכי, מה הם עושים לפלסטינים בסביבתם?

גאלב מג'אדלה: אנחנו כולנו יודעים את האמת ויודעים מה עובר על הפלסטינים, ועכשיו מסיק הזיתים.

גאלב מג'אדלה: אתם עוד תשמעו גם מה ששמעתם, אבל אני רוצה לומר לכם ולהזכיר לכם – היה שר ביטחון אחד, שקרא לרמטכ"ל – זה התפרסם בתקשורת, לא סוד – ואמר לו: במסיק הזיתים הזה אני רוצה אפס התנכלות ומעשים שלא ייעשו מצד המתנחלים והמתיישבים נגד הפלסטינים.

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: והיה אפס מעשים.

גאלב מג'אדלה: כאשר המערכת, באופן נחוש ובאופן תבונתי, רוצה ליישם מדיניות של לתת לפלסטינים לחיות בכבוד ולבצע את מסיק הזיתים שלהם, זה קורה.

גאלב מג'אדלה: וכאשר המערכת עושה את עצמה לא יודעת ולא שומעת, אז אנחנו רואים מה קורה.

גאלב מג'אדלה: לכן, זה בידינו.

גאלב מג'אדלה: זה בידינו להשליט סדר, לתת לאוכלוסייה הפלסטינית לחיות בכבוד, וקצין אמיץ, שמתנהג באופן ערכי, בראש וראשונה כאדם, צריך לתת לו את מלוא הגיבוי.

יריב לוין: ומה עם האוכלוסייה היהודית?

יריב לוין: גם לה צריך לתת לחיות – – –

נחמן שי: – – –

גאלב מג'אדלה: קודם כול, שיחיו, כי מי שחי בשטח כבוש – חבר הכנסת יריב לוין, זה שטח כבוש.

יריב לוין: הבנתי – – –

גאלב מג'אדלה: מי שחי בשטח כבוש, שלא יצפה מאלה שכבש את אדמתם – –

זאב אלקין: – – –

גאלב מג'אדלה: – – שייתנו לו גם פרחים.

זאב אלקין: – – –

מוחמד ברכה: אתה אחריו בתור.

מוחמד ברכה: ניתן לך הזדמנות.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה שנקיים על זה דיאלוג, אני מוכן.

מוחמד ברכה: לא.

גאלב מג'אדלה: רק אני לא מוכן לעבור לסדר אצל היושב-ראש.

זאב אלקין: אבל אתה מגן על – – –

מוחמד ברכה: הזמן תם.

גאלב מג'אדלה: אני מגן על האנשים שחיים בביתם ובאדמתם, והכובשים לא יכולים לקבל מאתנו הגנה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

מוחמד ברכה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: אדוני השר.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שמעתי כאן מהדוברים שקדמו לי כמה דברים.

זאב אלקין: קודם כול, שמעתי דברי שבח לניצן אלון כקצין עם ביוגרפיה צבאית עשירה, ואני חושב שהם צודקים.

זאב אלקין: ניצן אלון הוא קצין חשוב בצה"ל, עתיר זכויות, ועל כך מגיעות לו תודה והערכה של כל הבית הזה, על כל מרכיביו.

זאב אלקין: אני בטוח שחבר הכנסת טיבי מצטרף ל"על כל מרכיביו".

אחמד טיבי: ממש לא.

זאב אלקין: ואני בטוח שחבר הכנסת גאלב מג'אדלה, שכל כך הגן כאן עליו, זוכר שהוא הכובש.

זאב אלקין: ניצן אלון הוא זה שמייצג את הכובש באותו שטח של יהודה ושומרון.

גאלב מג'אדלה: הוא נשלח על-ידי המערכת.

גאלב מג'אדלה: יש הבדל, הוא נשלח על-ידי המערכת.

זאב אלקין: אבל גם האנשים שגרים שם, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה – שכל כך לא רצית שניצן אלון ישמור על הזכויות שלהם – גם הם נשלחו לשם על-ידי אותה מערכת.

זאב אלקין: אבל הנקודה המעניינת היא – ידידי חבר הכנסת נחמן שי וחברתי חברת הכנסת זהבה גלאון – שניצן אלון, עם הזכויות הרבות שיש לו, הוא גם מפקד שעושה דברים שאני בטוח שאם מישהו עם השקפות ימניות בצה"ל היה עושה את זה, הייתם מתרעמים.

זאב אלקין: למשל, הוא מפקד צה"ל שלא מזמן התראיין לעיתון אמריקני ותקף את הקונגרס האמריקני.

זאב אלקין: אני חושב, חברי חבר הכנסת נחמן שי, שאתה מבין היטב מה זה אומר.

זאב אלקין: מפקד צה"ל, בניגוד לעמדת ממשלת ישראל, אומר: הקונגרס טועה, הקונגרס מפריע לתהליך השלום; בעיתון "ניו-יורק טיימס", עיתון מרכזי בארצות-הברית.

זאב אלקין: זה נראה לך תקין?

נחמן שי: לא.

זאב אלקין: זה נראה לך נורמלי?

זאב אלקין: זה משפר את המצב המדיני של מדינת ישראל?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא.

זאב אלקין: אני חושב שזה דבר שראוי לכל גינוי בבית הזה.

זאב אלקין: תפקידו של – – –

נחמן שי: מי שאישר לו, שיבדוק.

נחמן שי: הוא לא דיבר בלי רשות.

זאב אלקין: אני לא יודע אם מישהו אישר לו, אבל גם אם מישהו אישר לו – –

נחמן שי: אבל אם הוא דיבר, זה לא תקין.

זאב אלקין: – – תפקידו של מפקד בכיר בצה"ל זה לא לתקוף את הקונגרס.

זאב אלקין: ובדיוק באותה מידה, כשאותו מפקד בכיר בצה"ל עוזב את תפקידו ומסכם את הקדנציה שלו, וכל מה שיש לו לדבר, כנושא מרכזי בביטחון ביהודה ושומרון, זה על המאבק עם הטרור היהודי, יש לי בעיה.

זאב אלקין: כי אני מכיר את הסטטיסטיקה ביהודה ושומרון באותן שנים שהוא שירת – –

זהבה גלאון: – – –

זאב אלקין: – – ואני, ערבים פלסטינים שנהרגו מידיו של הטרור היהודי, לא מכיר.

זאב אלקין: יש מעשים פסולים ביהודה ושומרון, וצריך להיאבק בהם, שעושים אותם גם מתיישבים, אבל ערבים שנהרגו מהמעשים האלה אני לא מכיר.

זאב אלקין: אבל אני מכיר, ולא מעט, מתיישבים, כולל חברים אישיים שלי, שנהרגו בקדנציה כשניצן אלון היה מופקד על ביטחונם, וזה כישלון שלו.

זאב אלקין: ולכן, כשהוא בא לסכם את הקדנציה הזאת, אני הייתי מצפה ממנו לשמוע בראש ובראשונה על התפקיד המרכזי שלשמו הוא נשלח – להגן על חיי אזרחים ישראלים.

זאב אלקין: ואם כל מה שהיה לו לומר זה על הטרור היהודי, גם בסיום הקדנציה שלו וגם באותו ריאיון ל"ניו-יורק טיימס" כשהוא תקף את הקונגרס, אז אני חושב שיש כאן מפקד צה"ל ראוי שהתבלבל והוא לא מבין מה תפקידו, והוא לא הבין מה ההבדל בין איש עם דעות פוליטיות – יהיו ככל שיהיו, זו זכותו; כשהוא יפשוט את המדים הוא יכול להצטרף לזהבה ולהתמודד מולה על ראשות מרצ, זו זכותו – –

מוחמד ברכה: תודה.

זאב אלקין: – – אבל כל עוד שהוא לובש את המדים האלה הוא צריך למלא את תפקידו, ולא להחליף את ממשלת ישראל, והוא צריך להגן על חיי אזרחי מדינת ישראל.

זאב אלקין: זה הסיכום העיקרי של התפקוד שלו שהייתי רוצה לשמוע ממנו, ולצערי לא שמעתי.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: ישיב על ההצעות לסדר-היום השר גלעד ארדן, בשם שר הביטחון, בהיותו השר המקשר.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, גם כאן אני אנסה לענות תשובה קצרה, אני מקווה שחברי הכנסת יאפשרו זאת.

גלעד ארדן: אין ספק שניצן אלון הוא קצין מצוין שראוי להערכה, כמו כל קצין, בוודאי קצינים בכירים ששירתו את המדינה שנים רבות ושילמו מחיר כבד, ולכן אני גם מגנה בכל תוקף כל מי שתוקף או מפגין באופן אגרסיבי או ברוטלי מולו, מול משפחתו, מתקיף את מכוניתו.

גלעד ארדן: היו פעולות כאלה או אחרות שאני והממשלה בוודאי ובוודאי מגנים אותן, גם אם – ופה אני מוכן להצטרף לחלק מהביקורת שהושמעה כאן – גם אם, בעיני, תפקידו של מפקד בצבא, באמת, ובעיקר כשהוא פועל ביהודה ושומרון, זה להילחם ולהיאבק על כך שהחוק יישמר ולא יופר ולא יהיו פעולות טרור, וכפי שאמרתי, גם יישמר החוק.

גלעד ארדן: אינני יודע אם אישרו לתת-אלוף אלון להתראיין או לא אישרו.

גלעד ארדן: מי שאישר לו להתראיין, אינני יודע עד כמה הוא תיאם אתו את המסרים, אבל ודאי שכאשר אתה קורא ריאיון ב"ניו-יורק טיימס" או במקומות אחרים ורואה הבעת עמדות; וכמובן, בשנים האחרונות הגבולות בין המדיני, הביטחוני, הצבאי והפוליטי מאוד מאוד היטשטשו, זה עוד מאז הסכמי אוסלו, כאשר הלבישו את קציני צה"ל חליפות ושיתפו אותם בכל התהליכים – עד כדי כך שגם הגברת לבני אתמול התבלבלה ובעצם ביקשה מראש הממשלה להכפיף את עצמו בכל עמדה לעמדה של ראשי מערכת הביטחון.

גלעד ארדן: בסדר, בסדר – – –

נחמן שי: אתה גאון.

נחמן שי: איך הצלחת להגיע מניצן אלון לציפי לבני?

גלעד ארדן: חכה.

נחמן שי: לא, זה בהחלט אקרובטיות.

גלעד ארדן: אני אסביר לך איך.

גלעד ארדן: אנחנו פעמים רבות מוצאים את קציני צה"ל, לאחר שהם פושטים את מדיהם, מצטרפים – –

נחמן שי: גם בליכוד.

גלעד ארדן: – – ומנסים לתרום למערכת הפוליטית.

נחמן שי: נכון.

גלעד ארדן: לעתים, אנחנו גם מוצאים בכירים ובכירות בפרקליטות המדינה, שלאחר שהם פושטים את חליפותיהם – באופן מטאפורי – הם מצטרפים לדוגמה לסיעת מרצ, והם מנסים באופן כושל להיבחר לכנסת.

זהבה גלאון: איפה ראית אותם בסיעת מרצ?

זהבה גלאון: הם באים לליכוד בינתיים או לקדימה.

גלעד ארדן: בכירות בפרקליטות, את לא עקבת.

גלעד ארדן: החלפתי את הגוף בסקטור הציבורי תוך כדי.

נחמן שי: – – – גם לפרקליטות.

גלעד ארדן: לא היית מרוכזת, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: בהחלט.

נחמן שי: – – – מניצן אלון לטליה ששון.

נחמן שי: מאלון לששון.

גלעד ארדן: כשאני קורא את דבריו של ניצן אלון – –

נחמן שי: מאלון לששון.

גלעד ארדן: – – שאני בהחלט מכבד, מעריך, מוקיר, מצדיע אפילו לפעילותו הביטחונית, אבל כשאני קורא את עמדותיו המדיניות הפוליטיות ב"ניו-יורק טיימס", שבהן הוא מסביר לחברי הקונגרס שלא צריך לפגוע בהעברות הכספים לרשות הפלסטינית – – –

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: בלי קשר לעמדתי.

גלעד ארדן: לא, חברת הכנסת גלאון, אני מתפלא עלייך כי גם אם את מסכימה עם העמדה הזו וגם אם אני חולק או לא חולק, שנינו צריכים להיות מאוחדים בכך שאלו לא עמדות שצריך לשמוע מקצינים בצה"ל.

גלעד ארדן: מה הקשר של קצין בצה"ל, שאמור או להיאבק בטרור או לדאוג לכך שמתיישבים יהודים לא יפירו חוק ולא יפריעו לפלסטינים השלווים לבצע את מסיק הזיתים – וגם בכך אני מצטרף לדברים של חבר הכנסת מג'אדלה: כל מי שמבצע פעולות, שתקראו להן "תג מחיר" או לא "תג מחיר", פעולות בריוניות, אלימות, אחת דינו – לשבת מאחורי סורג ובריח.

גלעד ארדן: אין מחלוקת בעניין הזה.

גלעד ארדן: כל השאלה כאן – האם מי שאמור להוביל מדיניות או להסביר לאמריקנים ולקונגרס האמריקני מה לעשות זה צריך להיות קצין בצה"ל, שהוא עדיין, דרך אגב, היה במדים כאשר הוא התראיין.

גלעד ארדן: אני לא יודע, אני לא מכיר את הפרטים, ולכן אני מציע, כפי שהציע יושב-ראש הקואליציה, שיהיה דיון מעמיק יותר בוועדת החוץ והביטחון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני השר.

מוחמד ברכה: יש שתי הצעות אחרות.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת בן-ארי הראשון, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל בן-ארי: תודה.

מיכאל בן-ארי: היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי קודם שנעצרו עשרה אנשים מיצהר.

מיכאל בן-ארי: יש מושג כזה שנקרא "יצהר".

מיכאל בן-ארי: אז בשביל הפרטים המדויקים – נכון, הטרור היהודי, הטרור היהודי, יש לו כתובת, אבל לא מצליחים להוכיח ולו קשר של איש אחד מהאנשים האלה.

מיכאל בן-ארי: הם משתחררים בזה אחר זה.

מיכאל בן-ארי: המשטרה מבוהלת, מחפשת מתחת לפנס.

מיכאל בן-ארי: מחפשת מתחת לפנס, כי ביצהר הם הפושעים.

מיכאל בן-ארי: נכנסו אתמול לישיבה שהתחילה את ה"זמן" – בישיבה מתחילים את הלימודים בתחילת חודש חשוון – ואמרו לכולם לשכב על הרצפה.

מיכאל בן-ארי: גז פלפל.

מיכאל בן-ארי: מדובר בעבריינים הכי גדולים בעולם, הטרור היהודי.

מיכאל בן-ארי: מדובר בכמה אנשים שעושים גרפיטי, ואני אומר שזה פסול.

מיכאל בן-ארי: מי שייחס לי תמיכה ב"תג מחיר", שיצפה לתביעת דיבה.

מיכאל בן-ארי: מעולם, מעולם לא תמכתי ב"תג מחיר", ועניינית אני לא תומך ב"תג מחיר", כי מי שעושה ככה – ואני אומר את זה לאנשים שלי – זה אדם מריר.

מיכאל בן-ארי: אני לא מריר.

מיכאל בן-ארי: אני לא מריר, אני לא מיואש, ולכן אני לא מסרב לגנות, כי יש לי רשימה ארוכה של גינויים לפני כן.

מיכאל בן-ארי: אני לא מצטרף למקהלה, בשום אופן לא מצטרף למקהלה, אבל אם מישהו שואל אותי – זו פעולה של מרירות, של בדלנות.

מיכאל בן-ארי: אני לא שם.

מיכאל בן-ארי: אני אומר לכולם: כשאני אהיה מריר אני אלך הביתה.

מיכאל בן-ארי: זו לא פעולה של מנהיגות.

מוחמד ברכה: תודה.

מיכאל בן-ארי: סליחה, אדוני.

מיכאל בן-ארי: אני רק רוצה לומר במשפט אחד.

מיכאל בן-ארי: ניצן אלון – שהוא הנושא – לצערנו הרב חורג מאוד מאוד לנושא הפוליטי ומתבלבל בתפקידו.

מיכאל בן-ארי: יש טרור שרצח את אשר פלמר ובנו, יש טרור שרצח את משפחת פוגל.

מיכאל בן-ארי: הוא התבטא פעמיים – פעם הוא אמר שזה "תג מחיר", ופעם הוא אמר שזו תאונת דרכים, הוא או הבכירים שלידו.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: הדברים האלה טעונים בדיקה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני, הדקה הסתיימה מזמן.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אני רוצה להגיב על דבריו של יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין.

אחמד טיבי: שלא תתבלבל, לעולם לא תשמע ממני דברי הערכה לקצין כיבוש כלשהו – לא הומני, לא פסאודו-הומני.

אחמד טיבי: קצין כיבוש הוא קצין כיבוש גם אם הוא אומר משפט זה או אחר.

אחמד טיבי: כאשר הוא שב להיות אזרח בתוך מדינת ישראל, הסיפור אחר.

אחמד טיבי: החיילים היחידים שיזכו להערכה ממני הם סרבני מצפון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, חבר הכנסת טיבי.

מוחמד ברכה: השר הציע שהנושא יועבר לוועדה.

מוחמד ברכה: אני שואל את המציעים – חברת הכנסת זהבה גלאון?

זהבה גלאון: לאיזו ועדה?

זהבה גלאון: בחוקה אני לא מעוניינת, כי עדיף שזה לא יהיה.

נחמן שי: פה במליאה זה לא יגיע אף פעם לדיון.

זהבה גלאון: אין דבר, עדיף שיישאר ככה במליאה.

זהבה גלאון: עדיף שיישאר במליאה.

מוחמד ברכה: טוב, חברת הכנסת זהבה גלאון, אני מבקש שתשיבי לי, ולא לחבר הכנסת נחמן שי.

זהבה גלאון: אדוני, אני מודה שלראשונה אני מתלבטת, אני לא יודעת.

אחמד טיבי: בואו נפתח את הנושא יותר, נעמיק.

זהבה גלאון: אני מציעה – – –

מוחמד ברכה: אני מציע שנקיים דיון בזק על העניין הזה.

מוחמד ברכה: נו, באמת.

מוחמד ברכה: ועדה או מליאה?

זהבה גלאון: מליאה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת נחמן שי?

נחמן שי: אני מוכן ללכת לוועדה.

מוחמד ברכה: לוועדה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מג'אדלה?

גאלב מג'אדלה: מליאה.

מוחמד ברכה: מליאה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אלקין?

זאב אלקין: ועדה.

מוחמד ברכה: ועדה.

מוחמד ברכה: אז תהיה הצבעה מפוצלת.

מוחמד ברכה: על ההצעות של חברת הכנסת גלאון וחבר הכנסת מג'אדלה, אם זה מליאה או הסרה, והצבעה נוספת – התקנון תוקן?

מוחמד ברכה: אז זה לא בימי.

מוחמד ברכה: אוקיי, עודכנתי עכשיו על השינוי בתקנון.

מוחמד ברכה: המהות של הצעה דחופה לסדר-היום היא הצעה שהנושא יידון במליאה, ולכן אם אחד מהמציעים רוצה שזה יהיה במליאה אז אנחנו נקיים הצבעה על מליאה או הסרה.

מוחמד ברכה: אם זה לא יתקבל, נעשה הצבעה נוספת על ועדה או הסרה.

נחמן שי: אז אם רוצים ועדה צריך להצביע נגד מליאה.

מוחמד ברכה: זה לשיקולך.

מוחמד ברכה: אני לא מייעץ לך בעניין.

נחמן שי: אנחנו מנסים להבין.

מוחמד ברכה: אנחנו מצביעים על כל ההצעות אם זה מליאה או הסרה.

מוחמד ברכה: ההצבעה החלה.

זאב אלקין: מי שרוצה ועדה, מצביע הסרה.

זאב אלקין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מוחמד ברכה: ברוב של שמונה מתנגדים אל מול ארבעה שתמכו, הנושא לא יידון במליאה.

מוחמד ברכה: אנחנו נעבור להצבעה אם זה יידון בוועדה או יוסר.

מוחמד ברכה: אפשר להצביע גם בעד, לא חייבים להצביע נגד.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מוחמד ברכה: הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון, או שיש מחלוקת גם בעניין הזה?

קריאה: לא, לא, חוץ וביטחון.

מוחמד ברכה: כי בזמנו אייכלר הציע להעביר את העניין של המצב בדרום לוועדת החינוך.

מוחמד ברכה: טוב, רבותי, שמונה תמכו ושניים התנגדו, בלי נמנעים.

מוחמד ברכה: על כן, הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון.

מוחמד ברכה: עסקת שליט והשלכותיה הביטחוניות

מוחמד ברכה: נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, הסעיף האחרון: עסקת שליט והשלכותיה הביטחוניות, הצעות שמספרן 6326 ו-6340, של חברת הכנסת חוטובלי וחבר הכנסת אלדד.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת ציפי חוטובלי תתחיל.

מוחמד ברכה: שלוש דקות, בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עם עם היסטוריה ארוכה, אבל עם זיכרון ציבורי מאוד קצר.

ציפי חוטובלי: רק לפני שבועיים מדינה שלמה עצרה את הנשימה שלה, מחתה דמעה והתרגשה כשגלעד שליט חזר הביתה.

ציפי חוטובלי: עסקת שליט, שהיא עסקה שנויה מאוד במחלוקת, יצרה רגע אחד של אחדות בעם ישראל.

ציפי חוטובלי: בכל זאת, לא היה אחד שלבו לא החסיר פעימה במעמד הזה שמדינה שלמה דאגה לחייו של חייל אחד.

ציפי חוטובלי: אני מנצלת את הבמה הזאת קודם כול כדי לברך את אביבה ונועם שליט, שעברו חמש שנים קשות, ולומר לגלעד שליט: ברוך שובך לארץ.

ציפי חוטובלי: אבל אנחנו כאן, נבחרי הציבור, נותרנו עם היום שאחרי העסקה.

ציפי חוטובלי: היום שאחרי העסקה הוא חשוב לא פחות מאשר עצם ביצוע העסקה.

ציפי חוטובלי: זו החלטה קשה שקיבל ראש ממשלת ישראל.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהאתגרים שהעסקה הזאת הניחה לפתחנו לא איחרו להגיע: "חמאס" תקף את גבולנו הדרומי.

ציפי חוטובלי: שוב אני חוזרת לזיכרון הציבורי הקצר שלנו.

ציפי חוטובלי: כביכול אנחנו נמצאים בעת רגיעה, אבל היום ילדים בבאר-שבע ובאשדוד לא הלכו לבית-הספר, כי האזורים האלה הם עדיין אזורים תחת אש.

ציפי חוטובלי: כבת רחובות אני יכולה לומר לכם שביום חמישי האחרון נשמעו אזעקות עולות ויורדות בעיר שלי, בעיר ילדותי, שעד כמה שזכור לי ממוקמת ממש במרכז הארץ.

ציפי חוטובלי: אז האיום מגבולנו הדרומי הוא כבר מזמן לא איום על עוטף-עזה או על אזור הדרום; הוא כבר מזמן איום על מחצית ממדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: בהתחשב בזה שיש לנו איומים מצפון, אני חושבת שנכון לעכשיו כל מדינת ישראל מכוסה בטווח הטילים.

ציפי חוטובלי: אני חוזרת רגע למסר ששלחה עסקת שליט.

ציפי חוטובלי: עסקת שליט יכולה להיות רגע מכונן בהיסטוריה של מדינת ישראל, רגע שבו מדינה מחליטה ביד ימין שלה לעשות מהלך מחבק למען חייל אחד.

ציפי חוטובלי: אבל היא ממשיכה בקו שאומר באופן ברור: אנחנו הפסקנו להילחם.

ציפי חוטובלי: אנחנו הפסקנו להילחם.

ציפי חוטובלי: תראו איזה מסר יצא מהכינוס הראשון של מושב החורף לגבי סוגיות הרות גורל וקיומיות, כמו הסוגיה האירנית וכמו סוגיית המאבק ב"חמאס".

ציפי חוטובלי: עומדת כאן יושבת-ראש מפלגת העבודה ואומרת: ביבי וברק, אל תיסחפו להרפתקה באירן.

ציפי חוטובלי: עומדת כאן יושבת-ראש האופוזיציה ואומרת: תקשיבו לראשי מערכת הביטחון, אל תיסחפו להרפתקה בעניין אירן.

ציפי חוטובלי: עומדים כאן אנשים בזה אחר זה, ובאופן מעשי צועק כאן דב חנין: אל תילחמו ב"חמאס", אל תיכנסו לעזה.

ציפי חוטובלי: חברים, לא הגענו לכאן כדי להפסיק להילחם כל עוד יש איומים קיומיים על חיינו.

ציפי חוטובלי: לא הגענו לכאן כדי להילחם, אבל אם אנחנו נאלצים להילחם, אנחנו צריכים לעשות את מה שמוטל עלינו.

ציפי חוטובלי: והמחשבות המעוותות האלה שאנחנו נתחיל עכשיו לשחרר עוד 500 אסירים, כי אנחנו כבר במכירת חיסול, ולחזק את אבו מאזן – אותה מנטרה שחוקה שהגיע הזמן שתצא כבר מהלקסיקון.

ציפי חוטובלי: זה אותו אחד שאמר שטוב שגלעד שליט ישב בשבי, אותו אחד שכורת ברית דמים עם ה"חמאס".

ציפי חוטובלי: כשאנחנו עדיין חושבים בדפוסים הישנים האלה, אני חייבת לומר שעסקת שליט יכולה להיות כתם בהיסטוריה הביטחונית של מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אם אנחנו לא נתעשת ונתחיל להבין שאנחנו חייבים ביד שמאל – אם יד ימין שחררה, יד שמאל חייבת לנהוג ביד קשה כלפי כל טיל שיירה על אזורי המחיה האזרחיים שלנו – –

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: – – לחזור לסיכולים ממוקדים, לחזור לתחושה שאנחנו שולטים, ובעיקר לא לפחד להילחם.

ציפי חוטובלי: אנחנו כאן כדי לחיות, אנחנו לא כאן כדי להתגונן ולמגן את עצמנו.

ציפי חוטובלי: אם צריך להילחם – נילחם.

ציפי חוטובלי: כנציגת הקואליציה, אני רוצה לומר שהרוח התבוסתנית שנשמעה אתמול במושב הזה היא לא הרוח הנכונה להמשיך ולחיות בארץ הזאת.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

מוחמד ברכה: מה, אתה תקרא את כל הספרים האלה?

אריה אלדד: מה שאני אספיק – – – של ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: אבל אתה תישמע להערות היושב-ראש, נכון?

אריה אלדד: ככתבן וכלשונן.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת, אדוני השר, אתמול היינו בביקור – – –

מיכאל בן-ארי: ככה אתה מתעלם ממני?

אריה אלדד: השם ישמור, שכחתי אותך, חברי חבר הכנסת.

מיכאל בן-ארי: – – –

אריה אלדד: אתמול ביקרה ועדת החוץ והביטחון ביקור תנחומים בביתו של משה עמי, שנהרג מפגיעת טיל באשקלון.

אריה אלדד: שמעתי שם את אחותו זהבה אומרת כך: כולנו שמחנו כשגלעד שליט חזר הביתה, אבל עכשיו אחי מת כי שחררו מאות רוצחים.

אריה אלדד: גלעד חי, אבל אחי לא.

אריה אלדד: משה עמי מת, ואי-אפשר שלא לקשור את גל הטרור שאנחנו חווים בדרום עם עסקת שליט.

אריה אלדד: גם המומחים אצלנו הסבירו ש"הג'יהאד" חייב עכשיו להוכיח פעילות, כי בעסקה, מי שקטף את כל הפירות היה ה"חמאס", והוא חייב להצטיין גם הוא בדרכו.

אריה אלדד: אין ברירה אלא להבין שעסקת שליט והשחרור הסיטונאי של רוצחים יצרו תחרות בקרב ארגוני הטרור, כי המסר היה שטרור משתלם.

אריה אלדד: אתמול שמעתי את עירית לינור ב"גלי צה"ל" אומרת שאם הם יורים צרורות מנשק אוטומטי בחתונות לאות שמחה, מה פלא שהם יורים רקטות באוויר כשמשחררים להם 450 רוצחים.

אריה אלדד: אבל מעבר להבנת הרקע לגל הטרור שאנחנו שקועים בו, ולצערי נהיה שקועים בו הרבה יותר עמוק, אני חייב להתייחס לכתביו המרובים – והבאתי מהספרייה שלושה כרכים חשובים מאוד – של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ואני מצטט מאחד מהם, מהספר "מלחמה בטרור: כיצד יביסו המשטרים הדמוקרטיים את הטרור המקומי והבין-לאומי", והוא כותב בעמוד 156: "לא לשחרר טרוריסטים כלואים.

אריה אלדד: אחד מקווי המדיניות החשובים ביותר שיש לאמץ מול הטרור הוא סירוב לשחרר מבתי-כלא טרוריסטים שהורשעו בדין.

אריה אלדד: זוהי שגיאה שישראל, שהיתה פעם המדינה המובילה במדיניות אנטי-טרוריסטית, חזרה עליה פעם אחר פעם".

אריה אלדד: ואם תאמרו, חברי, דברים שרואים מכאן לא רואים משם, והוא כתב את זה לפני שהיה ראש ממשלה – אני מחזיק מהדורה מעודכנת עם מבוא מעודכן מ-2001.

אריה אלדד: למיטב זיכרוני, בנימין נתניהו כבר היה ראש ממשלה, בין 1996 ל-1999.

אריה אלדד: הדברים שהוא ראה משם הוא לא רואה מכאן.

אריה אלדד: הספרים הללו אינם שווים את הנייר שהם כתובים עליו.

אריה אלדד: ואני מצפה לתביעה ייצוגית של אנשים ששילמו ממיטב כספם בעבור התיאוריה המבריקה של בנימין נתניהו, שלצערנו נכשל בטסט.

אריה אלדד: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אני מזמין את השר גלעד ארדן להשיב בשם הממשלה.

מוחמד ברכה: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אין ספק שאני מזדהה עם חלק נכבד מהטיעונים שהעלה חבר הכנסת פרופסור אלדד.

גלעד ארדן: יחד עם זאת, אי-אפשר לנתק ולקחת עיקרון אחד, חשוב ככל שיהיה, ולהציג רק אותו כמי שגובר על כל שיקול אחר.

גלעד ארדן: חשבנו שהתהפוכות הדרמטיות במזרח התיכון, שיש כאלה שרואים בהן סיכוי ותקווה ויש כאלה שגם מביעים דאגה וחשש, גם להן יהיו השלכות על שלומו ועתידו של גלעד שליט.

גלעד ארדן: כי מצד אחד גבר עוד יותר הסיכון לשלומו ועתידו, מצד שני, לראשונה ה"חמאס" התגמש לעומת ההתעקשות שלו בעבר על עקרונות עסקת השחרור.

גלעד ארדן: כיוון שחלון הזמן הזה היה קצר, ראש הממשלה נדרש היה לקבל החלטה.

גלעד ארדן: צריך גם לזכור שבשנים האחרונות – שוב אני אומר, העסקה הזאת, ודאי שאי-אפשר, פרט להישג האדיר של החזרתו של גלעד שליט הביתה חי ושלם, אני בטח לא אהיה זה שיציג אותה כעסקה טובה.

גלעד ארדן: עסקה שבה משוחררים רוצחים ותומכי טרור היא בוודאי לא טובה.

גלעד ארדן: היא יוצרת סיכונים חדשים, היא מערערת על עקרונות המאבק בטרור והיא בהחלט מציבה סימני שאלה על היכולת שלנו העתידית לעמוד על עקרונות מסוימים במאבק בטרור.

גלעד ארדן: עם זאת, צריך לזכור עוד כמה דברים.

גלעד ארדן: ראשית, זו לא הפעם הראשונה שממשלת ישראל עושה זאת.

גלעד ארדן: היינו עדים למדרון חלקלק שבו התקיימו עסקאות כמו עסקת ג'יבריל, עסקת טננבאום, גם במסגרת עסקת רגב-גולדווסר שוחרר רב-המרצחים סמיר קונטאר.

גלעד ארדן: לכן, כאשר אנחנו מסתכלים על עוד אינטרס, והוא הלכידות החברתית במדינת ישראל, והרצון שלנו להעביר מסר על כך שהממשלה – לא עושה הכול ולא תעשה הכול, כי אין מושג כזה, אבל בהחלט מוכנה לעשות הרבה כדי לשחרר חייל שבוי שניתן להציל אותו.

גלעד ארדן: אז מה שהציבור ראה בשנים האחרונות זה תהליך מסוים, שכדי להפסיק אותו צריך לגבש עקרונות ברורים הרבה יותר.

גלעד ארדן: לצערנו, העקרונות האלה לא גובשו.

גלעד ארדן: אנחנו מכירים את ועדת-שמגר, אבל היא עדיין לא סיימה את פעילותה ועדיין לא התקיים דיון ציבורי לגבי מסקנותיה; הכנסת לא חוקקה חוקים בעניין הזה.

גלעד ארדן: ולכן, כשאנחנו מסתכלים מצד שני על האפשרות קצרת הזמן, אולי, כי היה כאן ספק, להציל את חייו של חייל חטוף, וכשאנחנו מסתכלים גם על האינטרס לחזק את הלכידות החברתית בעם ישראל, וכשאנחנו רואים שבכירי מערכת הביטחון, בשונה מבעבר – ראש המוסד, ראש השב"כ – מביעים תמיכה במתווה העסקה שהושג, ואומרים: אנחנו נדע להתמודד גם עם האיומים החדשים שייווצרו כתוצאה משחרור אותם מחבלים ששוחררו בעסקה – אז מה שגבר אלו האינטרסים שתיארתי כרגע בפני הכנסת.

גלעד ארדן: צריך גם לזכור שבכל זאת, עם כל זה שלא מדובר בעסקה טובה, המתווה הנוכחי היה טוב יותר מכל מתווה שהוצע עד היום.

גלעד ארדן: אני יכול להזכיר פה שבעסקה הזאת הצטמצם מספר המנהיגים והמפקדים הצבאיים, ובכל זאת נשארו בכלא המפקדים הבכירים של ה"חמאס" וה"פתח", כמו עבדאללה ברגותי, אברהים חאמד, עבאס א-סייד, אחמד סעדאת, ג'מאל אבו אל-היג'א ועוד.

גלעד ארדן: בעסקה הזאת הצטמצם מספר המשוחררים לשטחי יהודה ושומרון מ-200 ל-110, ומתוכם רק מחצית הם פעילי "חמאס"; 203 מבין המשוחררים יגורשו לעזה ולחו"ל; הוטלו מגבלות ביטחוניות על המשוחררים – מניעת יציאה לחו"ל, מניעת כניסה לישראל; ולגבי האסירים המזרח-ירושלמים – מניעת כניסה לאיו"ש והתייצבות מדי שבוע בתחנת המשטרה.

גלעד ארדן: יש עוד דגש, שאני לא רוצה להתייחס אליו, לגבי התחייבות להימנע מפעילות, כי גם אני לא מייחס לה חשיבות אמיתית.

גלעד ארדן: מי שמסוגל לרצוח או להיות מעורב בתכנון רצח, לא נראה לי שחתימה על התחייבות להימנע מפעילות זה מה שירתיע אותו.

גלעד ארדן: אבל בהחלט, כפי שפתחתי ואמרתי, אני, בכאב לב ובצער יכול להבין גם חלק נכבד מטיעוניו של חבר הכנסת אלדד.

גלעד ארדן: ואני מביע תקווה שכמו מדינות רבות אחרות – איך אמרו פה היום?

גלעד ארדן: איך אמר חבר הכנסת כבל, שבעניין הזה אני יכול להסכים עם דבריו?

גלעד ארדן: מעתה ואילך אנחנו נשכיל לייצר עקרונות שיעזרו לנו לקבל החלטות בעסקות.

גלעד ארדן: אני לא רוצה שיהיו, חס וחלילה, עוד חטיפות, אבל אם חס וחלילה יהיו עוד חטיפות, שהכנסת והממשלה ישכילו לגבש עקרונות שיעזרו למקבלי ההחלטות בעתיד גם להחליט על-פי מה שהעם צריך ולהיות מושפעים פחות ממה שהעם והתקשורת רוצים.

גלעד ארדן: האם חבר הכנסת אלדד מבקש דיון?

גלעד ארדן: מה אדוני מבקש?

מוחמד ברכה: גם חברת הכנסת חוטובלי.

ציפי חוטובלי: גם אני פה.

גלעד ארדן: סליחה.

גלעד ארדן: מה גברתי מבקשת?

ציפי חוטובלי: דיון בוועדת חוץ וביטחון.

גלעד ארדן: הממשלה מסכימה לדיון בוועדת חוץ וביטחון, וזו תהיה גם הזדמנות לדון, אני חושב, לגבי העתיד.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני השר.

מוחמד ברכה: הבעת עמדה, ככה זה נקרא, של חבר הכנסת בן-ארי בעניין הזה.

מיכאל בן-ארי: חברי חברי הכנסת, כשאני צפיתי בכל הנושא הזה של החזרת החייל האהוב שלנו גלעד שליט, עמדו לפני שתי שאלות.

מיכאל בן-ארי: שאלה אחת זו שאלת התעלמות התקשורת, הכמעט מוחלטת, הבליץ כנגד כל מי שיביע דעה אחרת, אבל זה דבר אחד.

מיכאל בן-ארי: דבר שני, אדוני השר, אני הייתי שמח אם הייתם גם כן מגבשים כללים איך מצטלמים.

מיכאל בן-ארי: איך מצטלמים ואיך לא מצטלמים.

מיכאל בן-ארי: כאילו בחזרתו של גלעד שליט היה מדובר באיזה הישג אדיר של מדינת ישראל, באיזה הישג צבאי שבו הרמטכ"ל, שר הביטחון, ראש הממשלה, עומדים מחויכים.

מיכאל בן-ארי: גם אם היה מדובר באילוץ וברצון להחזיר את החייל הביתה, בוודאי לא היה מדובר פה בחגיגה כל כך גדולה.

מיכאל בן-ארי: הייתי שמח אם אותם אנשים שרצו להצטלם שם היו רצים להצטלם גם עם משפחתו של עמי משה, שספג את הטיל השבוע ברחוב יצחק רבין.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: רבותי המציעים, חברת הכנסת חוטובלי וחבר הכנסת אלדד, מסכימים שהנושא יועבר לוועדה.

מוחמד ברכה: על כן אנחנו נקיים הצבעה: בעד – להעביר לוועדה, נגד – להסיר את הנושא מסדר-היום.

מוחמד ברכה: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מוחמד ברכה: ברוב של חמישה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הנושא יועבר לדיון בוועדת חוץ וביטחון.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מוחמד ברכה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ה' בחשוון התשע"ב, 2 בנובמבר 2011, בשעה 11:00.

מוחמד ברכה: ישיבה זו נעולה.

מוחמד ברכה: תודה.