ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 275, 2011-10-31 00:00

ראובן ריבלין: היום יום שני, ג' בחשוון התשע"ב, 31 בחודש אוקטובר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת ואת ישיבת המושב הרביעי של הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, כבוד הנשיא החמישי מר יצחק נבון ורעייתו, אלמנת הנשיא השישי הגברת אורה הרצוג, אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו ורעייתו שרה נתניהו, גברתי ראש האופוזיציה ציפי לבני, שרי הממשלה, חברי הכנסת בהווה ובעבר, יושב-ראש הכנסת השלוש-עשרה שבח וייס, יושב-ראש הכנסת הארבע-עשרה חבר הכנסת דן תיכון ורעייתו לודמילה, יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה חברת הכנסת דליה איציק, שופט בית-המשפט העליון יצחק עמית, מבקר המדינה השופט מיכה לינדנשטראוס, היועץ המשפטי לממשלה עורך-הדין יהודה וינשטיין, היועץ המשפטי לכנסת עורך-הדין איל ינון, מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, מנכ"ל הכנסת דן לנדאו, משפחותיהם של החיילים הנעדרים מג'די חלבי – שהוריו נמצאים כאן עמנו – ומשפחות רון ארד, גיא חבר, יהודה כץ, זכריה באומל וצבי פלדמן, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, שגרירים ושגרירות נכבדים, ראשי העדות הדתיות בישראל, דורותי, קרנית, ענת ושאר משפחת נח פלוג, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו בפגרת הקיץ והיה יושב-ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה ומיוזמי הקמת העמותה הפרלמנטרית לזכר השואה, אורחים נכבדים, מכובדי אשר יבואו אחרי פטורים מלומר את כל שמות המכובדים שאותם קראתי, וקראתי זאת על דעתכם ובשמכם גם כן.

ראובן ריבלין: מכובדי כולם, בחודשים האחרונים זכתה החברה בישראל לרגעים נדירים של התרוממות רוח, לרגעים נדירים שבהם אומה חופשית ועצמאית נושמת יחד כגוף אחד.

ראובן ריבלין: בימים האלה קם הריבון ממיטת חוליו ושטף את הרחובות והכיכרות בתביעה לשינוי.

ראובן ריבלין: בימים האלה קם העם על רגליו כשבפיו הבשורה ש"מעתה זה אנחנו ולא רק אני".

ראובן ריבלין: בימים האלה שב בן אובד לחיק אמו, שב בן אובד לחיק עמו.

ראובן ריבלין: שובך, גלעד, נתפס עבור רבים בתוכנו כנס שאירע לנו בבחינת אדם אשר הצליח לשוב מן המתים.

ראובן ריבלין: עם שובך לחיק משפחתך ולחיק עמך אנו מתפללים כי "מי שגמלך טוב הוא יגמלך כל טוב סלה" לאורך ימים ושנים.

ראובן ריבלין: אכן, החודשים האחרונים הפיחו בנו רוח חדשה.

ראובן ריבלין: בעורקינו זרם רגש ציוני גאה, רגש עמוק של ערבות הדדית שעיניים זרות לא יתפסוה.

ראובן ריבלין: הם השליכו מאתנו שכבות של ציניות מעושה, שכבות של עייפות ואדישות.

ראובן ריבלין: והדבר קרה רגע לפני שכבר השלמנו בעצב עם הבינוניות וחוסר ההשראה, רגע לפני שההשלמה הגלויה עם חוסר הצדק כבר השתלטה על השיח הציבורי שלנו.

ראובן ריבלין: תחת מסך הערפל של הסכסוך המדיני לא הבחנו עד כמה הפכנו למסוכסכים עם עצמנו.

ראובן ריבלין: אבל בקיץ הזה עסקנו בסכסוך שהעמיק בינינו לבין עצמנו – בין אזרחי ישראל לבין נבחריהם, בין הישראלים לבין דמותה של החברה הישראלית.

ראובן ריבלין: הקיץ הזה יירשם בתולדותינו כקיץ שבו נאבקה החברה הישראלית על דמותה ועל נשמתה.

ראובן ריבלין: החודשים האחרונים מפריכים את ההנחה שפשטה בנו שמא הגענו לעידן של קץ האידיאולוגיות.

ראובן ריבלין: הם מוכיחים כי לא גוועה בנו החתירה לצדק.

ראובן ריבלין: הם מוכיחים כי לא ויתרנו על הצורך לחלום ועל הצורך בחזון.

ראובן ריבלין: וכן, מותר לעזוב לרגע את הציניות, מותר להניח לחשדנות הפוליטית, לחיפוש הקדחתני אחר אינטרסים ואחר המושכים בחוטים.

ראובן ריבלין: בשעתה היפה של מדינת ישראל מותר להתרגש, כדאי להתרגש.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, לצד ההתרגשות קשה היום שלא להבחין כי המחאה החברתית חשפה את הכנסת במערומיה.

ראובן ריבלין: הדרישה לסדר-יום חברתי חדש לא יצאה מהכנסת השמונה-עשרה, לא במושב הראשון ולא בשני.

ראובן ריבלין: חלופות לסדר-יום חדש לא נוסחו בכנסת הזאת, לא במושב השני וגם לא בשלישי.

ראובן ריבלין: ספק רב אם לקולות המחאה יש נציגות ברורה כאן, בכנסת, גם בפתח המושב הרביעי – – –

מרינה סולודקין: אתה לא צודק.

זהבה גלאון: אתם עצרתם כל יוזמת חקיקה.

יואל חסון: זה באשמת הליכוד.

מרינה סולודקין: – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מרינה סולודקין: אתה לא צודק.

זהבה גלאון: למה – – – של חברי הכנסת?

ראובן ריבלין: הואיל ואינני יכול להגן על עצמי אבקש את סבלנותכם.

ראובן ריבלין: היכולת להתאפק גם כששומעים דברים שאתם לא מסכימים להם, היא היכולת שלנו לקיים פרלמנט.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ואם כך, מה הפלא שכיכר השוק או שדרות-רוטשילד החליפו את הכנסת?

ראובן ריבלין: המחאה החברתית תפסה את הכנסת לא מוכנה, ולא במקרה.

ראובן ריבלין: הכנסת נתפסה לא מוכנה משום שהיא עדיין תקועה בוויכוח העקר והמלאכותי על אודות "הקו הירוק".

ראובן ריבלין: הכנסת נתפסה לא מוכנה משום שהמפלגות הגדולות בה, בקואליציה ובאופוזיציה, הן בפועל חלק ממפלגת מרכז אחת גדולה.

ראובן ריבלין: היא נתפסה לא מוכנה משום שהדיון של הרחוב הישראלי – זה החברתי, זה הערכי – נמצא שנות אור לפניה.

ראובן ריבלין: אם נודה על האמת, הוויכוח בין הקואליציה והאופוזיציה בנושא המדיני-ביטחוני כבר נגמר מזמן, בעוד שהוויכוח בנושא הכלכלי-חברתי עדיין לא התחיל.

ראובן ריבלין: הבית הזה, אשר בדיון ובוויכוח יסודו, סובל מהיעדר קווי מחלוקת מהותיים, קווי המחלוקת המבחינים בין אופוזיציה וקואליציה, ובפרט בכל הנוגע למדיניות חברתית ואזרחית.

ראובן ריבלין: מציאות פוליטית כזאת של היעדר ויכוח, של היעדר חלופות בנושאים המעסיקים את הציבור, היא מסוכנת, היא חוטאת לדמוקרטיה, היא חוטאת לתפקידי הכנסת, ובעיקר חוטאת לבוחר הנאלץ לבחור במה לא ואת מי לא; או בכלל לא.

ראובן ריבלין: רבותי, המחאה החברתית אינה דורשת מאתנו רק לבחור צד, אלא בראש ובראשונה ליצור צדדים שונים לוויכוח.

ראובן ריבלין: המחאה החברתית אינה דורשת מאתנו לערוך חשבון-נפש אישי, כפי שהיא מכריחה אותנו לחשבון-נפש מפלגתי, ובפרט של המפלגות הגדולות.

ראובן ריבלין: המוחים אינם דורשים את ראשו של פוליטיקאי כזה או אחר, הם דורשים את זהותה המגובשת של כל מפלגה ומפלגה.

ראובן ריבלין: הם דורשים שכל מפלגה תואיל בטובה להתפנות ולגבש לה אג'נדה עקבית וברורה.

ראובן ריבלין: בעיניו של הישראלי החדש כבר לא ניתן לזרות חול מדיני-ביטחוני.

ראובן ריבלין: הישראלי החדש מתוחכם יותר, מבין יותר וחש אחריות יותר מבעבר גם לגורל החברה כולה.

ראובן ריבלין: במושב הקרוב ידרוש הישראלי החדש ממפלגות הבית הזה עמדה ברורה בנוגע לעמדותיהן בתחומי חינוך ורווחה, בתחומי הבריאות והתעסוקה, בנוגע לחוב הלאומי ולמסגרת התקציב, בנוגע למערכת המס ולטיפול בריכוזיות המשק, בנוגע לדיור וליוקר המחיה וביחס לטיפול בחסרי הישע בתוך חברתנו; לעסוק בכל אותם נושאים בוערים, שהוזנחו בידי המפלגות הגדולות בשם התמכרות לוויכוחים קוסמטיים בסוגיה המדינית-ביטחונית.

ראובן ריבלין: מכובדי, אני מאמין כי תפקידו של השלטון הוא לנווט את בוחריו, ואולם הקיץ הזה המחיש כי לעתים העם הוא שנדרש לנווט את נבחריו.

ראובן ריבלין: אך בל נטעה, דמוקרטיה ישירה, כזו המתיימרת להחליף את הכנסת בכיכר השוק, איננה מתכון להצלחה לאורך זמן.

ראובן ריבלין: היא אולי מתכון לשינוי מבורך בהלכי רוח, אבל לא לשינוי מעמיק במדיניות.

ראובן ריבלין: עלינו לזכור כי צדק חברתי לא ייכון אלא באמצעות הבית הזה.

ראובן ריבלין: התביעה לצדק חברתי תובעת מהריבון, מהעם, גם אחריות פוליטית.

ראובן ריבלין: היא תובעת ממנו את החתירה למערכת פוליטית בוגרת וגושית.

ראובן ריבלין: היא תובעת ממנו את הצורך לקחת חלק, להתפקד ולעצב במו ידיו את הרכב המפלגות הגדולות.

ראובן ריבלין: האחריות לסדר-היום החדש של מדינת ישראל איננה רק בעוד מפגן כוח אזרחי, כי אם בערבות ממשית לאיכותה של המערכת הפוליטית ולמידת האמון בה.

ראובן ריבלין: לצערי, עם אלה שיצאו לרחובות נמנים רבים שבחרו להדיר את רגליהם מהזירה הפוליטית, מהמפלגות, מהקלפיות.

ראובן ריבלין: אל לנו לשכוח כי החוזה בין הציבור לבין נבחריו במערכת הדמוקרטית הוא בעל שני צדדים.

ראובן ריבלין: כאשר פני הכנסת אינם כפני העם, אין העם רשאי להתנער מאחריותו לכך.

ראובן ריבלין: כאשר התחושה היא כי החוזה הזה בין הכנסת לציבור מופר, אין הציבור פטור מלשאול את עצמו מה חלקו בכך – האם בחר בכובד ראש את נציגיו?

ראובן ריבלין: האם נתן את קולו למפלגה בעלת אג'נדה ברורה ושקופה?

ראובן ריבלין: יוזמות חברתיות, כדוגמת הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, שחבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר חיים אורון, הלוא הוא ג'ומס, הגישה אחת לשישה חודשים כריטואל לכנסת זו, ובכולן נדחתה, כבר עלו בכנסת בעבר – –

זהבה גלאון: הממשלה שלכם דחתה את החוק הזה כל פעם מחדש.

ראובן ריבלין: – – אך לא היו מפלגות גדולות וחזקות שידברו בשמן.

קריאה: מי דחה אותה?

זהבה גלאון: אחר כך אתה מאשים את חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: על הציבור הישראלי לזכור כי ללא מפלגות גדולות וחזקות, שבכוחן להגדיר ולהוציא לפועל סדר-יום חדש, לא יהיה סדר-יום חדש.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, לצערי הציבור כבר מספיד את הכנסת הנוכחית ואינו רואה בה עוד מנוף לשינוי חברתי.

ראובן ריבלין: ואולם בכך הציבור טועה.

ראובן ריבלין: שינוי בסדר-היום החברתי יתחיל מכאן, ממליאת הכנסת, מוועדות הכנסת וממפלגות הבית הזה; מכאן, ורק מכאן.

ראובן ריבלין: אני מקווה שנוכחותם של ראשי המחאה כאן באולם נעוצה בהבנה הזאת.

ראובן ריבלין: רק כך נוכל להבטיח שהרוח החדשה של הישראלים החדשים לא תהפוך, חלילה, לרוח עכורה של החמצה.

ראובן ריבלין: רק בשילוב ידיים של העם והכנסת, רק בחשבון-נפש אמיתי של המפלגות כולן, והמפלגות הגדולות בעיקר – רק כך נוכל להבטיח סדר-יום חברתי חדש.

ראובן ריבלין: אני מתכבד בכבוד רב להזמין את נשיא מדינת ישראל לומר את דבריו לקראת המושב הרביעי של הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: אדוני הנשיא, בבקשה.

שמעון פרס: תודה.

שמעון פרס: אדוני יושב-ראש הכנסת והגברת ריבלין, ראש הממשלה והגברת נתניהו, יושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני, כנסת נכבדה, חברי הכנסת, אני מבקש לשגר את תנחומי הכנים, גם בשמכם, למשפחת משה עמי מאשקלון על האסון הנורא – –

מיכאל בן-ארי: אתה אמרת שלא יהיה "קטיושות".

מיכאל בן-ארי: אמרת שלא יהיו "קטיושות".

שמעון פרס: – – זו פעם שנייה שפקד אותם.

מיכאל בן-ארי: אמרת שלא יהיו "קטיושות".

שמעון פרס: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

שמעון פרס: אני מבקש לשגר איחולי החלמה מהירה לכל הפצועים.

שמעון פרס: כנשיא המדינה אני חש הערכה עמוקה לתושבי העורף בדרום, ששהו בימים האחרונים במרחבים המוגנים בשקט, באיפוק, ואפשרו לצה"ל ולמקבלי ההחלטות לבצע משימותיהם.

שמעון פרס: "חמאס" נטל בכוח את השלטון בעזה.

שמעון פרס: האחריות הישירה מוטלת עליו.

שמעון פרס: הכתובת על הקיר.

שמעון פרס: הם יישאו בתוצאות מעשיהם ומחדליהם.

שמעון פרס: ל"חמאס" אין תקווה ול"חמאס" אין עתיד.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זכות היא לי לפתוח את המושב השלישי של הכנסת השמונה-עשרה, לברך את יושב-ראש הכנסת על עמידתו הנאמנה על משמר הדמוקרטיה, על כיבוד ערכי היסוד הדמוקרטיים בחקיקה ועל הגנה על החברה הישראלית, על מגוון מגזריה.

שמעון פרס: מברך אני את כולכם בכניסתכם לתקופה רבת משמעות.

שמעון פרס: ברוך שובכם לירושלים.

שמעון פרס: תשרה הברכה על דבריכם ומעשיכם, כשטובת המדינה ויושביה לנגד עיניכם.

שמעון פרס: אלפי שנות היסטוריה, אזרחי ישראל, יהודי התפוצות צופים בכם ועוקבים אחרי פעילות

שמעון פרס: כם וההכרעות שלכם.

שמעון פרס: כולי תקווה שישפטו את מעשיכם בצדק ובחן, בחסד ובהזדהות.

שמעון פרס: מאז קמנו והיינו לעם, "כל ישראל ערבים זה לזה" היה לחם חוקנו, סמלנו בקרב אומות העולם.

שמעון פרס: ומאז, וחרף חילוקי דעות קוטביים, בבוא מבחן אנחנו עם אחד.

שמעון פרס: דורות של חיילי צה"ל התחנכו על ערך זה ומסרו נפשם למענו.

שמעון פרס: גלעד שליט חזר הביתה, והארץ נשמה לרווחה.

שמעון פרס: העם התלכד בהתרגשות.

שמעון פרס: נפש הילדים ולב ההורים התעלו למראה הבן שנפדה משביו.

שמעון פרס: הממשלה וראשה זכו בהוקרת האומה, ובצדק.

שמעון פרס: משפחות השכול שילמו מחיר כואב פעמיים.

שמעון פרס: הן פגשו בכאב את שחרורם מהכלא של רוצחי יקיריהן, יקירי העם כולו.

שמעון פרס: מלים אין בכוחן להקהות כאב וסבל כזה.

שמעון פרס: העם מאמץ ללבו משפחות אלה באהבה, מול תמונה מרעידה, מוכרת לנו בתולדותינו, כאשר דמעות שכול נמהלות בדמעות שמחה.

שמעון פרס: חברי הכנסת, רוחות עזות נושבות בעולם ומנשבות באזורנו, ובראשן הרוח הסוערת של מה שנקרא "האביב הערבי".

שמעון פרס: ישראל עברה קיץ חברתי – – –

ראובן ריבלין: בבקשה להוציא את חבר הכנסת לשעבר צ'רלי ביטון.

ראובן ריבלין: בבקשה להוציא.

ראובן ריבלין: רבותי, לא – – –

שמעון פרס: ישראל עברה קיץ חברתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביטון, אני מבקש להישמע לסדרנים.

שמעון פרס: מאות אלפי צעירים בחרו להרחיב מעבר לבעיות המשק והביטחון הקשות ולהיאבק בעוולות חברתיות המכרסמות בתוכנו כבר שנות דור.

שמעון פרס: הצדק החברתי אינו רק עניין של הפגנה.

שמעון פרס: הוא מקפל בתוכו תביעה חוזרת ונשנית שהצדק יביא שינוי בסדר העדיפויות הלאומי שלנו: בחינוך, בבריאות, בדיור, בגידול הילדים; שתהא חלוקה צודקת של הכסף הקיים, שייווצרו מקומות עבודה נוספים להגדלת ההכנסות, שמעגל העבודה יכלול את כל המגזרים.

שמעון פרס: האבטלה בישראל ירדה ל-5.5%.

שמעון פרס: זה שיעור האבטלה הנמוך ביותר מזה 30 שנה.

שמעון פרס: זה הישג שהרבה עמים היו מתכבדים בו.

שמעון פרס: הוא מראה שהמשק פתוח לקלוט עובדים חדשים.

שמעון פרס: ארצנו קטנה ועל כן כל אדם צריך לעבוד בה, להיות שותף למאמץ הכללי להגדיל יכולתה.

שמעון פרס: התורה מצווה לכבד את מנוחת השבת; היא גם מצווה על עבודה בימי החול.

שמעון פרס: אני יודע שהרבה חרדים יצאו לעבוד מרצונם.

שמעון פרס: סטודנטיות וסטודנטים חרדים נקלטו בעבודה.

שמעון פרס: רבים מהם נמצאים בשלבי הכשרה באקדמיה.

שמעון פרס: אני קורא לאנשי המגזר החרדי להרחיב השתתפותם במערכות העבודה של ישראל.

שמעון פרס: אני פונה למעסיקים בישראל שיפתחו שערם לחרדים, שינהגו בכבוד במנהגיהם ובצורכיהם.

שמעון פרס: אנחנו רוצים להיות עם אחד, ואם לא נדע לכבד את המגוונים החברתיים כולם נישאר מנוכרים איש לרעהו.

שמעון פרס: החברה תפסיד אחדות, המדינה תפסיד כשרונות.

שמעון פרס: יש לעבוד ולהשקיע יותר בענפי המדע והטכנולוגיה, כי מה שחסר באדמה מצוי באדם היוצר.

שמעון פרס: התנהלות המחאה, אהדת הציבור היוו מפגן דמוקרטי מכובד.

שמעון פרס: ללא אלימות, תוך קשב הדדי, עם תקווה לשינוי של ממש.

שמעון פרס: הממשלה אימצה את דוח-טרכטנברג, דוח מכובד לכל הדעות, גם לדעת אלה שאינם שלמים עם כל מסקנותיו.

שמעון פרס: עתה הוא מונח על שולחנכם, שולחן הנבחרים.

שמעון פרס: אסור שהתובנות והמסקנות שלו יישארו רק על הנייר, כי גורלו ייקבע על-פי תוצאותיו.

שמעון פרס: חברי הכנסת, הצדק החברתי נועד לכל מגזרי החיים: דתיים, חילונים, יהודים, ערבים.

שמעון פרס: על-פי המורשת, על-פי מגילת העצמאות, ישראל מחויבת לשוויון מלא כלפי כל אזרחיה.

שמעון פרס: אין היתר לקיפוח או אפליה.

שמעון פרס: אני יודע שקיימת תחושת קיפוח בלב רבים מאזרחינו הערבים.

שמעון פרס: תחושה זו נובעת, לדעתי, גם מהבדלי ההכנסה שבין היישובים היהודיים ליישובים הערביים.

שמעון פרס: הקמת פארקי היי-טק ביישובים ערביים, כניסת עובדים למעגלי היי-טק קיימים יעלו את ההכנסות, יגבירו שוויון.

שמעון פרס: ישנה התחלה.

שמעון פרס: צריך למנפה.

שמעון פרס: לאחרונה פורסם דוח-גולדברג בנושא הבדואים.

שמעון פרס: מבחנו של הדוח הזה שוב יהיה בביצועו ובהקדם, לא באחרית הימים.

שמעון פרס: אני מחזק את ידי מערכת החינוך העושה מאמצים לתיקון הזנחות שהיו גם בתחום החינוך הערבי.

שמעון פרס: ישראל משכילה יותר תהא ישראל מאוחדת יותר וצודקת יותר.

שמעון פרס: חברי הכנסת, על כל שנה מ-63 שנות קיומה של מדינת ישראל נהגנו לומר שהיא גורלית, שהיא מכרעת, שהיא היסטורית.

שמעון פרס: במבט לאחור אני מוכרח להגיד שצדקנו.

שמעון פרס: היו אלה באמת שנים גורליות.

שמעון פרס: דילגנו בין השנים, התמודדנו עם קשיים גדולים כשאנו בונים מדינה, יוצרים עם, לשון, אומה, למרות העימותים ומול האיומים.

שמעון פרס: חברי הכנסת, הפעם אני חש שאנחנו נכנסים למבחן היסטורי חסר תקדים באמת.

שמעון פרס: השנה הבאה תהא שנה גורלית בהיקף רחב מאוד, היקף אזורי שלא ידענו כמוהו.

שמעון פרס: תשע"ב פוגשת אותנו בצומת רגיש מאוד.

שמעון פרס: התהליכים העוברים על אזורנו גדולים.

שמעון פרס: הם מחייבים אותנו למתוח את מפרשי הספינה שלנו כדי לתפוס רוחות נושבות לטובתנו, להיזהר מסחף הרוחות הנגדיות.

שמעון פרס: סביבנו בוערת אש.

שמעון פרס: היא מאכלת שליטים, היא מערערת תבניות שלטון שנשענו על עריצות, רודנות, דורסנות.

שמעון פרס: הן העמיקו עוני, כלאו חירות.

שמעון פרס: הכול הותר כדי לשרוד בשלטון.

שמעון פרס: לנגד עינינו בימים אלה נהרס והולך עולם ישן.

שמעון פרס: פני העולם החדש עדיין לוטים בערפל.

שמעון פרס: את יציבותם של שליטי ומשטרי העבר כבר ערער האביב הערבי – עוד בטרם נקבע מה יעלה בגורלו הוא.

שמעון פרס: התעוררות אביבית רק החלה וכבר נתקלה בחמת זעם, אפילו בירי של אש חיה.

שמעון פרס: הבחירות אינן ערובה שהאביב ינצח ושתיבנה אומנם חברה חדשה, צודקת יותר, דורסנית פחות, ששעריה פתוחים לשלום.

שמעון פרס: תקוותנו היא כתקוות הצעירים במזרח התיכון, שהם למעלה מ-120 מיליון – מתוך 380 – גילאי 19–26, בדבר עתיד שייטיב עם כל עמי המזרח התיכון.

שמעון פרס: שיזכו לבחירות חופשיות, אבל גם בחֵירוּת של כל ימות השנה גם לאחר הבחירות.

שמעון פרס: אין ספק שטובת האזור כולו, כולל ישראל, היא שהיערכות חדשה תגיע; שיקום מזרח תיכון שיהיה בו מזון לאכול וחירות לנשום.

שמעון פרס: המאבק הוא באִבו.

שמעון פרס: אין לשופטו לפי המערכה הראשונה או לפי מערכה אחת.

שמעון פרס: ישנן מדינות ערביות השואפות להגמוניה על כל האזור.

שמעון פרס: ישנן אחרות שפניהן לשלום, שהיום פניו חיוורים מאוד.

שמעון פרס: עלינו להיות מוכנים לפגוש הקצנה דתית, ועלינו להיות גם מוכנים לשלום.

שמעון פרס: אין מקום להפתעות.

שמעון פרס: כבר פעמיים הופתענו וטעינו.

שמעון פרס: הופתענו ביום הכיפורים ב-73', הופתענו לרעה.

שמעון פרס: בביקור סאדאת בירושלים הופתענו לטובה.

שמעון פרס: כאשר סאדאת התמנה במקום נאצר, מיעטנו בדמותו.

שמעון פרס: לא עמדנו על סגולותיו כמנהיג, וודאי שלא כמנהיג יוצא דופן.

שמעון פרס: המזרח התיכון הוא עתיק יומין אבל הוא אינו חסין בפני שינויים.

שמעון פרס: הוא משתנה גם עתה, לנגד עינינו.

שמעון פרס: הגילאים הצעירים משכילים יותר, פתוחים יותר, מודרניים יותר.

שמעון פרס: לרשותם אמצעי ראייה מעבר לאופק, ואמצעי תקשורת חוצה גבולות, והם מסוגלים לגבור על צנזורה.

שמעון פרס: ביכולתם להזעיק עולם ומלואו.

שמעון פרס: משנפקחו עיניהם הם זועזעו מהדיכוי והעוני בביתם לעומת חירות וצמיחה בארצות אחרות.

שמעון פרס: ההתעוררות לא החלה הפעם בשרפת דגלי ישראל.

שמעון פרס: המחאה כוונה למנהיגים שלהם.

שמעון פרס: פחות למנהיגי ארצות אחרות.

שמעון פרס: זו היתה התעוררות חברתית יותר מאשר התלהמות דתית.

שמעון פרס: אבל ספק אם ישיגו מבוקשם בזינוק אחד.

שמעון פרס: ייתכן שבסיבוב הראשון יזכו דווקא "האחים המוסלמים" ודומיהם.

שמעון פרס: אלא שניצחון בבחירות חסר מענה לבעיות האמיתיות, לא יהיה ניצחון בבחירות בלבד.

שמעון פרס: הרעב יכריע ניצחון כזה.

שמעון פרס: ואם העוני והדיכוי יימשכו, הצעירים לא יוכלו להירגע.

שמעון פרס: "האחים המוסלמים" יחדשו שוב את ההסתה נגד ישראל.

שמעון פרס: היא דרושה להם ככיסוי להיעדר תוכנית להצלה אמיתית.

שמעון פרס: היא דרושה להם כהצדקה להישרדותם בשלטון.

שמעון פרס: עלינו לפעול כדי לחדש את המשא-ומתן עם הפלסטינים ולהגיע לקץ הסכסוך – אז תוסר העילה להסתה ולהקצנה של הקנאים הקיצוניים.

שמעון פרס: בפתחו של משא-ומתן נשמעים תמיד תרועות ואיומים.

שמעון פרס: אלה יצטרכו לפנות מקומם למשא-ומתן רציני, מאופק, דיסקרטי, כדי למצוא מכנה משותף.

שמעון פרס: כולם מבינים שבבוא היום נצטרך לקבוע גבולות מדיניים וביטחוניים למדינת ישראל ולא להשאירה מוקפת סימני שאלה; גבולות שיענו על צורכי הביטחון של ישראל ויאפשרו את יישום פתרון שתי המדינות לשני העמים, כלומר ביטחון לישראל ועצמאות הפלסטינים, לפי נאומו של ראש הממשלה באוניברסיטה של בר-אילן.

שמעון פרס: לא הכול תלוי בנו, אך גם מה שתלוי בנו הוא הרבה, הרבה מאוד.

שמעון פרס: שלום מתחיל מספקות; מנהלים אותו אנשים קיימים, גם אם הם אינם מושלמים.

שמעון פרס: כיום, לצערנו, הרבה תריסים ערביים הוגפו בפנינו.

שמעון פרס: אם התריס הפלסטיני ייסגר אף הוא, ספק אם יהיה עם מי לדבר או יהיה על מה לדבר.

שמעון פרס: הרשות הפלסטינית, שנשיאה אבו מאזן וראש ממשלתה פיאד, שלא בכול מסכימים אתנו, אבל הם שוללים אלימות ושוחרים הסדר עם ישראל, ואילו ה"חמאס" הוא כליל השלילה, הוא מחויב לטרור, הוא שולל שלום.

שמעון פרס: כמוהו כ"חיזבאללה", כאירן – הוא אוגר נשק ויוצר איומים.

שמעון פרס: הזמן אוזל.

שמעון פרס: איני מאמין שמישהו זולתנו יעשה את מלאכתנו במקומנו.

שמעון פרס: עם זקוק לשלום, וכשהמחוג הגדול, מחוג הרגעים, עוסק בבעיות היום-יום, המחוג הקטן, הקובע, מחוג השעות, מסמל את החזון.

שמעון פרס: חזונה של ישראל מקורו בחזון נביאיה, נביאי החברה ונביאי השלום.

שמעון פרס: ישראל החדשה צריכה להיות עתיקה כמורשתה וחדשנית כעתידה.

שמעון פרס: בהיסטוריה אין מהלכים לאחור, ועל ישראל לנוע בקרונות העתיד.

שמעון פרס: הכנסת – אתם, חברי הכנסת, מסוגלים וצריכים להיות המנוע למסע הזה.

שמעון פרס: פני הכנסת צריכות להיות מופנות לעתיד ולהסתכל בו בגובה העיניים.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אתם מייצגים את העם, מעצבים את עתידו.

שמעון פרס: העם נושא עיניו אליכם.

שמעון פרס: כשסוער, אמר בן-גוריון, אני שקט.

שמעון פרס: סערות נפגוש בשקט, חזון נפגוש באמונה.

שמעון פרס: זו שעת אמונה.

שמעון פרס: זו שעת חזון.

שמעון פרס: ברכתי נתונה לכם.

שמעון פרס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד נשיא המדינה.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את ראש הממשלה בנימין נתניהו לשאת את דברו לכנסת בפתיחת המושב הרביעי.

בנימין נתניהו: מכובדי כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, מכובדי הנשיא לשעבר יצחק נבון, רעייתו, רעיית הנשיא לשעבר אורה הרצוג, מכובדי יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין, שרים, חברי הכנסת בעבר ובהווה, יושבי-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון ושבח וייס, מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס והיועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין, משפחות חיילינו הנעדרים, ראשי העדות והדתות, שגרירים מכובדים, אזרחי מדינת ישראל, ידידי, הכנסת שבה למושב החורף על רקע אירועים אזוריים שהם מן הדרמטיים ביותר בדורנו: הרחוב הערבי התעורר, משטרים ישנים נפלו, משטרים נוספים מתנדנדים ומשטרים חדשים מתחילים לקום.

בנימין נתניהו: איש אינו יכול לערוב לטיבם או ליציבותם של משטרים חדשים אלה, ואיש גם אינו יכול לערוב ליחסם כלפי ישראל.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד שיחס זה מלכתחילה לא היה מזהיר.

בנימין נתניהו: לצערי, הוא לא צפוי להשתפר אצל חלקם – רובם – של המשטרים החדשים, לפחות לא בטווח הנראה לעין.

בנימין נתניהו: המשטרים החדשים תלויים בהמון הסוער, שרבים בו הורעלו והולעטו באופן שיטתי בתעמולה אנטי-ציונית, בתעמולה אנטישמית, התססה שהתחילה עוד לפני הקמת המדינה ונמשכת בעוצמה גם בימים אלה.

בנימין נתניהו: אם תוצאות הבחירות לפני ימים אחדים בתוניסיה משמשות סימן לבאות, סביר שנראה בעלייתם של משטרים נוספים עם מרכיב אסלאמיסטי דומיננטי.

בנימין נתניהו: ברוב המדינות סביבנו התנועות האסלאמיסטיות הן הכוח המאורגן והחזק ביותר, ואילו הכוחות הליברליים, ששואפים לחירות ולקדמה, כפי שאנו מפרשים את המושגים הללו – הכוחות הללו מפוצלים וחלשים.

בנימין נתניהו: אם הקיצוניות הדתית לא תמתן את תפיסת עולמה, ספק אם התקוות הגדולות שפרחו עם פריחתו של האביב הערבי יתממשו; ייתכן שמימושן של תקוות אלו יידחה – יידחה לשנות דור, עד שיעבור הגל הנוכחי, ועד שתינתן לכוחות הקדמה הזדמנות להוביל את העולם הערבי בדרך חדשה.

בנימין נתניהו: ידידי, אילו הייתי צריך לתמצת את מה שצפוי לנו באזור, הייתי משתמש בשני מונחים: אי-יציבות ואי-ודאות.

בנימין נתניהו: קריסת שלטון קדאפי בלוב, אירועי הדמים בסוריה, יציאת הכוחות האמריקניים מעירק, הממשלה החדשה בתוניסיה, הבחירות הקרובות במצרים, ועוד ועוד אירועים, כל אלה מבטאים את השינויים העצומים שמתחוללים סביבנו.

בנימין נתניהו: שינויים אלה יכולים להגביר את האי-יציבות בתוך המדינות, וגם את האי-יציבות בין המדינות.

בנימין נתניהו: ישנן מעצמות אזוריות שחובקות את המזרח התיכון, ואלה ינסו להגדיל את השפעתן על המשטרים החדשים, ובלשון המעטה, השפעה זו לא תהיה תמיד לטובתנו ותמיד בעדנו.

בנימין נתניהו: אחד מהכוחות האזוריים הללו הוא אירן, שממשיכה במאמציה להתחמש בנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: אירן גרעינית תהווה איום כבד על המזרח התיכון ועל העולם כולו, וכמובן היא מהווה גם איום ישיר וכבד עלינו.

בנימין נתניהו: מול האי-ודאות והאי-יציבות שלפנינו אנו זקוקים לשני דברים: עוצמה ואחריות.

בנימין נתניהו: עוצמה בכל התחומים: בביטחון, בכלכלה, בחברה – בכול; ואחריות בניווט ספינת מדינתנו בים הסוער שבו אנו מצויים.

דב חנין: אחריות זה קודם כול לא הרפתקאות צבאיות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: תפסיקו לירות טילים עלינו.

מיכאל בן-ארי: תפסיקו לירות טילים עלינו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להפריע בישיבה מיוחדת זו.

בנימין נתניהו: עלינו להמשיך לבנות את כוחה של מדינת ישראל בכל תחומי הביטחון כדי לתת מענה לאתגרים ולאיומים החדשים שעומדים בפנינו.

בנימין נתניהו: רק בימים האחרונים נוכחנו שוב שאחד מהאתגרים הללו הוא ההתמודדות עם עשרות אלפי טילים ורקטות שנמצאים בידי אויבינו ומכוונים לערינו.

בנימין נתניהו: סוללות "כיפת ברזל" ומערכות ההגנה האחרות נגד טילים ורקטות נותנות לכך פתרון חלקי.

בנימין נתניהו: הן בהחלט מגבירות את ההגנה על תושבי הדרום, ובכוונתנו לפרוס מערכות נוספות במקומות אחרים בארץ, אבל תפיסת הביטחון איננה יכולה להישען על הגנה בלבד.

בנימין נתניהו: היא חייבת לכלול גם יכולת תקיפה, שהיא אבן היסוד של ההרתעה.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים, ונמשיך לפעול, בעוצמה ובנחישות מול אלה שמאיימים על ביטחון ישראל ואזרחיה.

שלמה מולה: בינתיים אתה מחזק את ה"חמאס", אדוני.

ראובן ריבלין: תודה.

בנימין נתניהו: שני עקרונות מנחים את המדיניות שלנו:

בנימין נתניהו: האחד – הקם להורגך השכם להורגו, והשני – מי שפוגע בנו, דמו בראשו.

יואל חסון: למה אתה רודף אחרי הפסקות אש כל הזמן?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: אתה לא נלחם בכלל ב"חמאס".

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני באמת התפלאתי שעד עכשיו לא קראת.

מוחמד ברכה: זה נאום המלחמה הבאה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עכשיו לא מפריעים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה נושא את דבריו בהתאם למצווה עליו על-פי חוק, וכולכם תשמעו.

ראובן ריבלין: לאחר מכן תוכלו לדון, כל אחד ואחד על-פי דעתו.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע.

בנימין נתניהו: במשך אלפיים שנה עמנו לא יכול היה לממש את שני העקרונות הבסיסיים הללו כדי להגן על עצמו – אלה שני עקרונות הבסיס להגנה, והעם היהודי שילם את המחיר הנורא ביותר בתולדות העמים בגלל חוסר יכולתו זו.

בנימין נתניהו: כל זה השתנה עם הקמתה של מדינת ישראל והקמתו של צבא-הגנה לישראל.

בנימין נתניהו: ממשלות ישראל פעלו בהתאם לעקרונות הללו – הן נלחמו באלה שאיימו עלינו והן תקפו את אלה שפגעו בנו.

בנימין נתניהו: מאז כניסתי לתפקיד ראש הממשלה הנחיתי את צה"ל ואת כוחות הביטחון לפעול באופן שיטתי ותקיף נגד ראשי הטרור ומבצעיו.

בנימין נתניהו: כך פעלנו מול חוליית הטרור מסיני לפני כחודשיים – מי שיזם וארגן את הפיגוע הזה חוסל שעות ספורות לאחר מכן.

בנימין נתניהו: כך גם פעלנו בסוף השבוע האחרון.

בנימין נתניהו: וזהו המקום להודות שוב לחיילי צה"ל, לאנשי כוחות הביטחון, לאנשי זרועות המודיעין, שפועלים ללא לאות סביב השעון, בוקר–לילה בוקר–לילה, כדי להגן על המדינה שלנו, כדי להגן על כולנו.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך לפעול במלוא העוצמה כדי להגן על עצמנו, ונמשיך להתנהל במלוא האחריות מול המציאות המורכבת באזורנו.

אורית זוארץ: למה אתה לא עושה כלום בעזה?

בנימין נתניהו: ביטוי מוחשי למורכבות הזאת ראינו לפני חודשים – – –

אחמד טיבי: האם קדימה רוצה מלחמה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, רבותי, אתה תדבר עם קדימה – –

אחמד טיבי: הם רוצים מלחמה.

ראובן ריבלין: – – חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי.

יואל חסון: מה זה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אם יש לך עניין עם קדימה תדבר אתם אחרי כן, בהפסקה.

אחמד טיבי: הם מסיתים כל הזמן למלחמה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה לא תפריע לראש הממשלה לדבר.

אחמד טיבי: אני לא מפריע.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, מכסת קריאות הביניים אצל רבים מכם תמה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים – – –

נסים זאב: איך – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: איך הוא מתנהג?

ראובן ריבלין: אני קורא את חבר הכנסת נסים זאב לסדר.

ראובן ריבלין: פעם טרומית הפעם.

זהבה גלאון: ראינו כשהייתם בעזה במלחמה לאן הבאתם אותנו.

זהבה גלאון: זה מה שאתם רוצים?

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, מותר לך להפריע לי, אבל לא לראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להפסיק.

ראובן ריבלין: רבותי, אני אקרא בכל שמות חברי הכנסת לאחר מכן, כדי שכולם יהיו מודעים לכך שהייתם פה.

ראובן ריבלין: עכשיו ראש הממשלה מדבר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: העיקר שיודעים שאתה פה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך, חבר הכנסת חסון.

בנימין נתניהו: ייתכן שכמה מחברי הכנסת לא שמו לב שאנחנו חיים במציאות מאוד מורכבת, וביטוי מוחשי למורכבות הזאת ראינו לפני חודשיים, כשהמון משולהב תקף את שגרירות ישראל בקהיר, המון משולהב שלא עניין אותו אם יש לנו הסכם או אין לנו הסכם.

בנימין נתניהו: כוונותיו היו ברורות, המסר שלו היה ברור.

בנימין נתניהו: אלה היו רגעים מאוד מתוחים ומאוד מורכבים, ואני רוצה להודות לשר הביטחון ברק ולשר החוץ ליברמן – פעלנו יחד בשיתוף פעולה עם הממשל האמריקני וממשלת מצרים, והבאנו את האירוע הזה לסיומו המוצלח בהחזרת הנצורים אל משפחותיהם הביתה.

בנימין נתניהו: המציאות המשתנה במהירות מול עינינו מציבה הרבה מכשולים לפנינו, מעת לעת היא גם מציבה בפנינו הזדמנויות, שלא רואים אותן.

אורית זוארץ: אתה רואה?

יואל חסון: אולי תראה לנו הזדמנות אחת.

בנימין נתניהו: בעולם המשתנה – –

ראובן ריבלין: תמו קריאות הביניים שלך.

בנימין נתניהו: – – ישראל הופכת במהירות לכוח מוביל בתחום הסייבר, מה שקרוי "מלחמת המחשבים", והיכולות המיוחדות שלנו בתחום הזה – – –

קריאות: – – –

דב חנין: מה זה צריך להיות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, מיצית את קריאות הביניים שלך.

ראובן ריבלין: תודה.

בנימין נתניהו: היכולות המיוחדות של ישראל בתחום הזה מביאות מדינות גדולות וחשובות לרצות לשתף עמנו פעולה.

בנימין נתניהו: הדבר הזה נותן לנו הזדמנות לכונן שותפויות חדשות, שלא היו קיימות בעבר, ואני צופה שבשנים הקרובות הדבר הזה יהפוך לגורם חשוב מאוד במישור הבין-לאומי.

בנימין נתניהו: כדי לחזק את היכולות שלנו בתחום זה הקמתי לאחרונה מטה סייבר לאומי.

בנימין נתניהו: זהו העתיד – –

רונית תירוש: אחרי ה"סופר-טנקר".

בנימין נתניהו: – – ואנחנו כבר שם.

קריאות: – – –

דב חנין: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, לא להפריע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, זו פעם ראשונה שיקראו אותך לסדר פעם ראשונה.

אורית זוארץ: – – – ב"פייסבוק".

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, מיצית.

ראובן ריבלין: רבותי, ראש האופוזיציה מייד תעלה אחרי ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לשמור על השקט.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אל תעזרו.

יואל חסון: תספר את זה לתושבי הדרום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אני מבקש ממך לעזוב את האולם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך – הוא יירגע ויחזור.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מירי רגב: ישתה מים.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: לא יפריעו לראש ממשלה כאשר הוא מחויב כלפי הכנסת – את הודעתו ביום זה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת יואל חסון יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

אילן גילאון: ראינו באסון לפני – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: אתם רוצים – אני מבקש.

בנימין נתניהו: טיפוח העוצמה והאחריות הדרושות לביצור ביטחון ישראל הוא גם המפתח בחתירה לשלום.

בנימין נתניהו: במזרח התיכון שלום עושים עם החזק, ולא עם החלש.

בנימין נתניהו: ככל שישראל תהיה חזקה יותר, השלום יהיה קרוב יותר.

עפו אגבאריה: גם זה זמני.

בנימין נתניהו: העם בישראל מאוחד ברצון לשלום, אבל אנו מחפשים שלום-אמת, שלום שמושתת על ההכרה בזכותו של העם היהודי למדינת לאום במולדתו, שלום שמבוסס על ביטחון.

בנימין נתניהו: אנו מוכנים לפשרות, אבל איננו מוכנים להפקרות ביטחונית.

בנימין נתניהו: עוד לפני רעידת האדמה שפקדה את אזורנו עמדתי בתוקף על האינטרסים הביטחוניים של ישראל, קל וחומר היום.

בנימין נתניהו: אני מבטיח לכם שבמשא-ומתן לשלום נמשיך לעמוד על האינטרסים הלאומיים שלנו, ובראשם הביטחון.

בנימין נתניהו: נאמר עלי בסוף השבוע שאני נושא ונותן קשה.

בנימין נתניהו: לא, אני יודע שהדברים נאמרו בביקורת, אבל אני רואה אותם כמחמאה.

בנימין נתניהו: ובכן, אני רוצה לומר – – –

קריאה: בינתיים – – –

בנימין נתניהו: – – ליושב-ראש הרשות הפלסטינית – –

עפו אגבאריה: שר החוץ שלך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

טלב אלסאנע: יושב בבריסל ולא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שלמה מולה: – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברת הכנסת רגב לא להפריע לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי, זה לא קל פה כשנמצאים יותר מ-100 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אני מבקש לגלות התאפקות ורצינות בדיוני הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה.

שלמה מולה: רק שר החוץ שלו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שלמה מולה: רק שר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: שר החוץ שלו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת שלמה מולה יוצא מאולם המליאה.) לא תפריעו לראש הממשלה, כפי שלא תפריעו לראש האופוזיציה – לשאת את דברם ביום זה, אשר בו אין כאן בקשה, אלא דרישה של הכנסת, להביא לפני העם את המשא ואת התוכנית של הממשלה לשנה הבאה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אין יותר סובלנות.

ראובן ריבלין: אין יותר סובלנות.

אילן גילאון: זה קשה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

אילן גילאון: – – – מתקשה, ולא קשה.

אילן גילאון: מתקשה.

בנימין נתניהו: אני רוצה לומר ליושב-ראש הרשות הפלסטינית, הנשיא עבאס: אינני קשוח ביחס לשלום.

בנימין נתניהו: אני קשוח ביחס לביטחון מדינת ישראל ואזרחיה, ואני אמשיך כך, כי זו חובתי העליונה וזאת חובתי הבסיסית כראש ממשלת ישראל.

יוחנן פלסנר: אתה מתואם עם שר החוץ?

יוחנן פלסנר: אתה מתואם עם שר החוץ?

בנימין נתניהו: אני מוכן לעשות שלום-אמת עם שכנינו, אבל אינני מוכן לסכן את ביטחוננו ועתידנו.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יוחנן פלסנר: שר החוץ מדבר עכשיו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

בנימין נתניהו: כל הסכם חייב להיות מלווה בסידורי ביטחון איתנים בשטח.

בנימין נתניהו: אחרת הוא פשוט לא יחזיק מעמד.

בנימין נתניהו: כדי שהמשא-ומתן יגיע לסיומו צריך להתחיל אותו.

נחמן שי: בבקשה.

בנימין נתניהו: קראתי להנהגה הפלסטינית פעם אחר פעם להיכנס למשא-ומתן ישיר ללא דיחוי.

בנימין נתניהו: קראתי להם לעשות זאת בנאומי באוניברסיטת בר-אילן, קראתי להם לעשות זאת בנאומי כאן, בכנסת, קראתי להם לעשות זאת בנאומי בקונגרס האמריקני וקראתי להם לעשות בנאומי האחרון באו"ם, וביניהם עשרות נאומים.

זהבה גלאון: הכול דיבורים.

בנימין נתניהו: נעניתי בחיוב גם להצעת הקוורטט למשא-ומתן ישיר עם הפלסטינים ללא תנאים מוקדמים.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר, למרבה הצער, שהפלסטינים ממשיכים בסירובם לנהל משא-ומתן ישיר אתנו.

בנימין נתניהו: במקום לשבת סביב שולחן המשא-ומתן הם בחרו לכרות ברית עם ה"חמאס" ולנקוט צעדים חד-צדדיים באו"ם, כולל היום.

בנימין נתניהו: אנחנו לא נשב בחיבוק ידיים מול הצעדים הללו, שפוגעים בישראל ומפירים בצורה בוטה את ההתחייבות הבסיסית ביותר שהצדדים לקחו על עצמם בתהליך השלום: לפתור את הסכסוך בינינו רק דרך משא-ומתן ישיר.

בנימין נתניהו: לצערי, בשעה שאנחנו תומכים בהקמת מדינה פלסטינית במסגרת הסכם שלום, הפלסטינים חותרים למדינה פלסטינית בלי הסכם שלום.

בנימין נתניהו: זה הזיקוק של המציאות, וכל אחד שעיניו בראשו וחוש הגינות בתוכו יודע את זה.

מוחמד ברכה: אתה – – –

יוחנן פלסנר: אתה מאפשר להם את זה.

יוחנן פלסנר: אתה מאפשר להם את זה.

ציפי לבני: מי אחראי לזה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – אין ויכוח.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים – אין ויכוח.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: לזה אני לא מתכוון להסכים – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה – – –

בנימין נתניהו: – – ושום מנהיג אחראי לא היה מסכים לכך.

בנימין נתניהו: ידידתנו ארצות-הברית עומדת איתנה לצדנו בהתנגדות למהלך החד-צדדי של הפלסטינים באו"ם, ואנו מעריכים זאת מאוד.

בנימין נתניהו: אני יודע שהיו כאלה שפקפקו ביחסי ישראל–ארצות-הברית – –

מרינה סולודקין: מה עם פולארד?

בנימין נתניהו: – – אבל הברית בינינו היא עמוקה ומוצקה.

בנימין נתניהו: שיתוף הפעולה בין ארצות-הברית וישראל חובק תחומים רבים וחשובים.

בנימין נתניהו: הברית הזאת מבוססת – – –

עפו אגבאריה: – – – פראייר.

בנימין נתניהו: הברית הזאת מבוססת על תמיכה עמוקה של העם האמריקני בישראל, על ערכים משותפים, על מטרות משותפות, ותמיכה זו הולכת ומתחזקת בשנים האחרונות.

מרינה סולודקין: אבל מה עם פולארד?

לימור לבנת: ציפי תוציא אותו.

בנימין נתניהו: תמתיני.

רוני בר-און: הכול בסייבר.

בנימין נתניהו: ארצות-הברית רואה, כמונו, חשיבות רבה בשמירת הסכמי השלום שלנו עם מצרים והממלכה ההאשמית בירדן.

בנימין נתניהו: ההסכמים הללו מהווים עוגן ליציבות באזור, ושימורם הוא אינטרס ישראלי מובהק.

בנימין נתניהו: בשנה שעברה אנחנו חיזקנו את שיתוף הפעולה עם שורה של מדינות באזור, מיוון ועד קפריסין – אדוני הנשיא, אני יודע שאתה הולך לשם – רומניה, בולגריה.

בנימין נתניהו: ואשר לטורקיה, ראינו שגם כשיש חילוקי דעות בינינו – –

נחמן שי: עכשיו הוא משתמש בקרוונים.

בנימין נתניהו: – – אנו מסייעים זה לזה בעתות של צרה עקב אסונות טבע.

רוני בר-און: – – –

בנימין נתניהו: כך נהגה טורקיה בזמן השרפה בכרמל, וכך נהגנו אנו אחרי רעידת האדמה שפקדה אותה בשבוע שעבר.

בנימין נתניהו: אני מקווה שנמצא בהמשך את הדרך לשפר את היחסים בין שתי המדינות.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – כדי לשפר את היחסים עם טורקיה.

בנימין נתניהו: עוצמה ואחריות הן הכוח המניע והמצפן של פעולתנו בתחום הביטחוני והמדיני, ואותם כלים דרושים גם להתמודדות מוצלחת עם האתגרים הגדולים שלפנינו גם בתחום הכלכלי והחברתי.

יוחנן פלסנר: בגלל זה אתה לא עושה כלום.

אורית זוארץ: דווקא היום בוועדת כספים, עם כל הרעיונות – – –

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להעיר לכל אחד כל רגע.

ראובן ריבלין: את לא יכולה.

ראובן ריבלין: זה בלתי אפשרי.

בנימין נתניהו: בשנים האחרונות עברה כלכלת העולם טלטלה אדירה, שעדיין לא הסתיימה.

בנימין נתניהו: המים סוערים גם שם.

בנימין נתניהו: מדינות מערביות מרכזיות שלא נהגו באחריות, לא שמו לב לסכנה, עסקו בלהג, בכל אופן לא עשו את הדברים הדרושים – המדינות האלה מוצאות את עצמן על סף פשיטת רגל; זה לא רק שדירוג האשראי שלהן ירד, המונים המונים מובטלים שם.

בנימין נתניהו: עד עתה פסחה הסופה הכלכלית על ישראל, ואין ספק שהדרך האחראית שבה פעלה ישראל בעשור האחרון סייעה לכך רבות.

בנימין נתניהו: מכובדי, יש כלל בסיסי אחד שכל אחד מכיר במשק-הבית שלו: לאורך זמן, מי שמוציא יותר כסף ממה שהוא מכניס מגיע לפשיטת רגל.

בנימין נתניהו: האוברדרפט מתפתח, ואתה קורס.

רונית תירוש: זה מה שקורה לציבור.

בנימין נתניהו: כלל זה שנכון למשפחה נכון גם למדינה.

רונית תירוש: – – – לרמת מחיה ממוצעת.

בנימין נתניהו: יש מדינות ששכחו כלל זה – –

רונית תירוש: תקציב חברתי.

בנימין נתניהו: – – ועכשיו הן משלמות על כך ביוקר.

אורית זוארץ: ומי יושב באוהלים?

בנימין נתניהו: ישראל פעלה אחרת.

בנימין נתניהו: היא פעלה באחריות.

אורית זוארץ: מי יושב באוהלים?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ.

בנימין נתניהו: ישראל פעלה אחרת.

בנימין נתניהו: היא נהגה באחריות.

בנימין נתניהו: כך אני פעלתי כשר האוצר, כך פעלו שרי האוצר שבאו אחרי, וכך אנחנו פועלים היום.

בנימין נתניהו: אבל אי-אפשר לייצר צמיחה, צמיחה שהיא חיונית לייצור מקומות עבודה, צמיחה שהיא חיונית למשאבים, לחינוך, לחברה, לבריאות – אי-אפשר לייצר צמיחה רק על-ידי שמירה אחראית על התקציב.

רונית תירוש: אז תפתח אותו.

בנימין נתניהו: כדי להצמיח את המשק חייבים לטפח את התחרות.

בנימין נתניהו: לא קרטלים, לא מונופולים – תחרות הוגנת ומבוקרת לטובת הצרכן.

בנימין נתניהו: התחרות איננה אויב של הצרכן, נהפוך הוא, היא הידיד הגדול ביותר שלו; היא מוזילה את המחירים, היא משפרת את השירותים, היא מצמצמת פערים והיא מעלה את רמת החיים.

בנימין נתניהו: היעדר התחרות בישראל הוא אחד הגורמים הקשים ביותר לעליית יוקר המחיה.

בנימין נתניהו: לכן לפני שנה, אדוני היושב-ראש, לפני שנה – לא עכשיו, לא לפני חודשיים או שלושה – הקמנו את ועדת הריכוזיות, ולכן אנחנו מקדמים בהמלצות ועדת-טרכטנברג את הפרק שמדבר על הגדלת התחרות במשק, ולא בכדי אתמול בישיבת הממשלה בצפת העברנו את המלצות הוועדה שעוסקות במיסוי, ביטלנו את העליות המתוכננות במס על הדלק, דבר שמסייע לכל אזרח בישראל – –

רונית תירוש: מה עם דיור ציבורי?

נחמן שי: – – –

בנימין נתניהו: – – הורדנו מסי קנייה ומכסים על מוצרי צריכה, נתנו נקודות זיכוי נוספות לאבות לילדים עד גיל שלוש, דבר שעוזר מאוד לזוגות צעירים.

בנימין נתניהו: אבל אלה רק צעדים ראשונים.

ישראל אייכלר: למה רק שלוש?

בנימין נתניהו: אני שמח שחברי הכנסת כולם רוצים לעזור.

בנימין נתניהו: תהיה לכם הזדמנות, כי בכוונתנו להביא שורה של החלטות בכנסת, במושב הזה, כדי להקל על האזרח באחריות.

בנימין נתניהו: חינוך הילדים בגיל הרך יעלה פחות, המסים יעיקו פחות והדיור יהיה זמין יותר.

בנימין נתניהו: אני מודע למצוקות האמיתיות שדיברת עליהן, אדוני היושב-ראש.

בנימין נתניהו: אני מחויב לפתור אותן, לרבות באמצעות החלטות שנעביר בכנסת במושב הנוכחי – אני מקווה שגם בעזרת האופוזיציה.

מרינה סולודקין: גם הדיור הציבורי.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: שמעו כולם.

ראובן ריבלין: חשוב.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת, אני הבטחתי לך תשובה.

בנימין נתניהו: אנחנו מחויבים לפעול במלוא הרגישות החברתית כדי לשנות את סדר העדיפויות.

בנימין נתניהו: אך, חברי הכנסת, אינני מקבל את הטענה שהשיטה של השוק החופשי פשטה את הרגל, שצריך לחזור לכלכלה ריכוזית שנשלטת על-ידי פקידים; כלכלה שבה הממשלה צריכה להיות מעורבת ושולטת בכל דבר; כלכלה שבה האזרח צריך להתרוצץ במסדרונות משרדי הממשלה ולהתחנן בפני הביורוקרטיה.

אילן גילאון: – – –

בנימין נתניהו: היינו שם, ולא נחזור לשם.

נינו אבסדזה: – – –

בנימין נתניהו: כי ככה לא בונים כלכלה, ככה הורסים כלכלה.

נינו אבסדזה: – – – זה יותר טוב?

אילן גילאון: כלכלה חזקה ואזרחים חלשים זה חברת – – –

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה לסיים את קריאות הביניים או שאתה מחכה שאני אומר?

ראובן ריבלין: רבותי.

אילן גילאון: – – –

זהבה גלאון: – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה להמשיך עם זה?

ראובן ריבלין: אז אני אבקש ממך לצאת החוצה.

אילן גילאון: אצא.

ראובן ריבלין: אז צא.

ראובן ריבלין: אם אתה לא יכול להאזין – אתה לא יכול להפריע לכל מליאת הכנסת כי אתה לא יכול להחזיק את קריאות הביניים.

אילן גילאון: אני בקושי מפריע פעם במושב.

ראובן ריבלין: אני יודע.

ראובן ריבלין: לכן קשה לי מאוד, אבל אם אתה לא יכול – – –

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, אתה יכול להתאפק?

ראובן ריבלין: תודה.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת גילאון דואג לצרכים החברתיים, והוא באמת דואג להם.

בנימין נתניהו: אבל אי-אפשר לדאוג להם אם לא מייצרים את המשאבים, ואת המשאבים לא מייצרת הממשלה – מייצרת הכלכלה הפתוחה והחופשית.

בנימין נתניהו: לכן צריך לאזן בין צורכי צמיחת הכלכלה והצרכים החברתיים, וזה בדיוק מה שאנחנו – –

שלי יחימוביץ': לפני שאתה פותח – – –

בנימין נתניהו: – – עושים ועומדים לעשות – –

שלי יחימוביץ': – – – הרסת את – – –

בנימין נתניהו: – – כדי להשקיע בבריאות, בתשתיות, בחינוך – –

שלי יחימוביץ': – – – מה עם – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, את לא נואמת.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים היא לא נאום.

בנימין נתניהו: – – וגם להשקיע בפריפריה.

בנימין נתניהו: אתמול חנכנו בצפת בית-ספר חדש לרפואה – – –

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, איאלץ לקרוא לך לסדר.

שלי יחימוביץ': פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי "פעם שנייה", אמרתי: "איאלץ לקרוא לך".

ראובן ריבלין: עוד לא קראתי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתם לא רואים שזה דבר שהוא כאש מתפתחת – ברגע שאני מגיב בצורה מתונה לגבי אחד, מייד – יש אנשים שמדברים כל הזמן.

ראובן ריבלין: אין מלה שאומר מישהו, והם לא מגיבים.

ראובן ריבלין: אבל אי-אפשר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מרגע זה אנחנו נמשיך.

שלי יחימוביץ': אבל איך אפשר – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, זה לא שעת שאלות לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה אומר את ה"אני מאמין" שלו.

ראובן ריבלין: אחר כך תרצי, תצביעי נגדו.

שלי יחימוביץ': – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת יחימוביץ, את לא מבינה מה אני מדבר אתך?

בנימין נתניהו: אתמול חנכנו בצפת, יחד אתך, אדוני נשיא המדינה, בית-ספר חדש לרפואה.

בנימין נתניהו: זוהי בשורה גדולה מאוד לגליל – –

רונית תירוש: – – –

בנימין נתניהו: – – ובקרוב, אחר עשור של הבטחות, אנחנו נתחיל להוריד את בסיסי צה"ל לדרום – וזוהי בשורה גדולה מאוד לנגב.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אנחנו ממשלה שעושה – לא מבטיחה; ממשלה שמקיימת, ולא רק מדברת.

בנימין נתניהו: אנחנו בונים כבישים מהירים, מחלפים, גשרים, רכבות, וסוף-סוף מוציאים את המדינה מהפקק של חדרה–גדרה.

רחל אדטו: איפה מערכת הבריאות?

רחל אדטו: איפה היא תשעה חודשים, אתם לא – – –

קריאה: אתם משהו.

בנימין נתניהו: אתמול סיפרתי בצפת שלפני 91 שנים הגיעו לשם סבי ואבי.

בנימין נתניהו: הם באו מיפו או מנווה-צדק – זה מה שהיה אז בתל-אביב.

בנימין נתניהו: הם נסעו ברכבת העמק, הם הגיעו לצמח.

בנימין נתניהו: שם עלו על סירה ושטו לטבריה.

בנימין נתניהו: ים סוער.

בנימין נתניהו: משם עלו בדרך.

בנימין נתניהו: שאלתי את אבי לפני שהלכתי לצפת – הוא אמר, דרך רעה וקשה.

בנימין נתניהו: כך הוא הגדיר אותה – "דרך".

בנימין נתניהו: לעלות לראש-פינה, והחליפו סוסים עם דיליז'נסים.

בנימין נתניהו: והטיול הזה לקח – הנסיעה הזאת, מסע – לקח שלושה ימים לפני 91 שנה.

בנימין נתניהו: לפני כמה שנים זה לקח שלוש שעות.

בנימין נתניהו: שאלתי את ראש עיריית חצור-הגלילית, סויסה, כמה זמן לוקח לו עכשיו – הוא אמר, שעה ו-40.

בנימין נתניהו: אמרתי לו, זה עומד לרדת – לא רק בגלל המחלף של צומת המוביל שפתח את הגליל, עוד מעט המחלף בצומת גולני והמחלף בצומת עמיעד.

בנימין נתניהו: בחזון שלנו, בין השאר, יהיה כביש רב-מסלולי ללא רמזורים ממטולה עד אילת.

בנימין נתניהו: זה לא דבר נשגב.

בנימין נתניהו: אבל לא עשו את זה – אנחנו עושים את זה.

רונית תירוש: למה אתה מתעלם – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, פשוט לא יכול להיות.

רונית תירוש: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רונית תירוש: למה הוא לא מדבר על המחאה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

רונית תירוש: על צדק חברתי הוא לא מדבר.

רונית תירוש: על המחאה הוא לא מדבר.

רונית תירוש: איך אפשר?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, אני מבקש ממך בעצמך לעזוב את האולם.

זאב בילסקי: – – –

ראובן ריבלין: אתה תשמור עליה?

ראובן ריבלין: אם היא תקרא עוד פעם היא תצא בעצמה.

ראובן ריבלין: אוקיי, בסדר.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש, כי את עם חולצת מחאה.

ראובן ריבלין: נא לצאת מהאולם.

ראובן ריבלין: נא לצאת מהאולם ולא לחזור כשתירגעי, אלא כאשר תחליפי את – אתם מפירים את כל כללי הכנסת לדורותיה.

ראובן ריבלין: את כל כללי הכנסת לדורותיה.

ראובן ריבלין: אבל עד – – –

רונית תירוש: – – –

ראובן ריבלין: – – – את הפכת להיות חברת כנסת, מה לנו להלין?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוציא אותה מייד.

ראובן ריבלין: (חברת הכנסת רונית תירוש יוצאת מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: ) אדוני השר, אל תפריע לי.

ראובן ריבלין: זה לא קל עם 100 חברי כנסת, ועוד מעט תעלה ראש האופוזיציה, ואני אצטרך להפנות את הכיסא שלי לשם.

ראובן ריבלין: לא פשוט.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נינו אבסדזה: – – – כל המדינה במחאה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: אם את לא מבינה, בכנסת ישראל בתוך המערכת שבה מקבלים הכרעות לא עושים הפגנות.

איתן כבל: למה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן כבל, אל תשאל אותי שאלות.

ראובן ריבלין: אין שאלות.

איתן כבל: תפסיקו להפתיע ברשימת הפינוקים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת כבל.

בנימין נתניהו: היעד שלנו הוא לחזק את הפריפריה, או לקרבה למרכז.

בנימין נתניהו: אבל בסופו של דבר כשזמן הנסיעה לרוב חלקי הארץ יהיה כל כך קצר אנחנו נוכל לבטל כליל את המושג "פריפריה".

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לכם, המדינה שלנו היא גדולה – ברוח, בעשייה.

בנימין נתניהו: העם שלנו מוכשר.

בנימין נתניהו: אבל המדינה פיזית היא קטנטנה, ואין שום סיבה שבמדינה כל כך קטנה יהיו חלקים מנותקים, מופרדים, מרוחקים.

בנימין נתניהו: לכן נוסף על הכבישים והרכבות והמחלפים והגשרים – וכל העם רואה, אם רוצים להודות בכך או לא – את העשייה הכבירה שאנחנו עושים בהשקעה עצומה.

בנימין נתניהו: אנחנו מפתחים במרץ את שני האזורים הגדולים במדינה, הגליל והנגב.

בנימין נתניהו: ככה נוציא אנשים מגוש-דן, וכך נשפר את חייהם ונשדרג את רמת חייהם של כל תושבי הגליל והנגב, יהודים ולא-יהודים כאחד.

בנימין נתניהו: זהו צעד חברתי חשוב מאין כמוהו.

בנימין נתניהו: אבל המהפכה החברתית הגדולה ביותר שאנחנו מחוללים היא המהפכה בחינוך.

בנימין נתניהו: אחרי שנים רבות של צלילה – ומדדנו את זה, זה נמדד – במבחני הקריאה של צה"ל, במבחני המיצ"ב, במבחנים בין-לאומיים – הפעם הראשונה, כתוצאה מהרפורמות שהונהגו, יושמו, ועכשיו מצטרפים אליהן דברים חדשים, אנחנו רואים כבר שינוי במגמה.

בנימין נתניהו: אנחנו רואים שיפור בתוצאות המבחנים של ילדי ישראל – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – ואחרי עשור אבוד יזמנו את הצלת ההשכלה הגבוהה.

בנימין נתניהו: לפני שנתיים כלת פרס נובל, פרופסור עדה יונת, הזהירה שבלי השקעה בחינוך ובהשכלה הגבוהה היא חוששת שלא יהיו פה עוד זוכי פרס נובל – –

דב חנין: הצהרות כאלה – – –

בנימין נתניהו: – – ואנחנו לקחנו – אני לקחתי – את דבריה ברצינות, ופרופסור טרכטנברג, שאנחנו מכירים עכשיו, נרתם לסייע לחולל מהפכה בהשכלה הגבוהה.

בנימין נתניהו: השקענו כאן – התחלנו להשקיע – יותר מ-7 מיליארד שקל, בתוכנית רב-שנתית, ולכן שמחתי לשמוע מחתן פרס נובל הטרי, פרופסור דני שכטמן, שהוא מזהה שינוי כיוון שמנהיגה הממשלה שלנו, והוא צודק, כי בתווך, בין הזכייה של כלת פרס נובל והזכייה של חתן פרס נובל, השקנו את אותה תוכנית להצלת ההשכלה הגבוהה.

בנימין נתניהו: ולכן אני רוצה להבטיח לכם – אנחנו נמשיך להשקיע, ויהיו עוד פרסי נובל לישראל.

רחל אדטו: מה עם מערכת הבריאות של מדינת ישראל?

רחל אדטו: שישה חודשים לא – – –

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אני דיברתי היום – אני חייב להגיד, לא בהצלחה יתירה תמיד, מולכם – על עוצמה ועל אחריות – –

גדעון עזרא: – – –

בנימין נתניהו: – – ואני רוצה לדבר גם על משהו שמחבר את שתיהן: האחדות.

בנימין נתניהו: לפני שבועיים החזרנו הביתה את חיילנו השבוי גלעד שליט, אחרי יותר מחמש שנים שהיה בשבי ה"חמאס".

בנימין נתניהו: כמו כל העם, גם אני מאוד התרגשתי כשראיתי את גלעד יורד מהמסוק.

בנימין נתניהו: במשך כמה ימים עמדה המדינה כולה מאוחדת, מלוכדת, נרגשת, סביב חייל אחד בודד שהחזרנו הביתה.

בנימין נתניהו: בשבוע שעבר שחררנו, בתיאום עם מצרים, ובעזרת ממשלת ארצות-הברית, את אילן גרפל.

ציפי לבני: וישראל חסון מקדימה.

בנימין נתניהו: וישראל חסון מקדימה, ועוד איך, תוספת חשובה.

בנימין נתניהו: תודה, ישראל.

מירי רגב: גלעד – זה היה בלי ציפי – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, העירה ראש האופוזיציה הערה, וראש הממשלה קיבל אותה, מה צריך – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: – – –

בנימין נתניהו: בשבוע שעבר שחררנו את אילן גרפל, שעלה לבדו מארצות-הברית, התגייס לצנחנים ונפצע במלחמת לבנון השנייה.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך לפעול לשחרורו של עודה תראבין, שכלוא 11 שנים בכלא המצרי.

בנימין נתניהו: ואני מבקש, חברת הכנסת סולודקין, לומר לך ולכל עם ישראל: אינני שוכח אף לרגע את יונתן פולארד, שיושב בכלא בארצות-הברית כמעט 26 שנים.

בנימין נתניהו: אנחנו נמשיך לפעול ככל שביכולתנו להביאו לישראל; ולא נפסיק לברר מה עלה בגורל חיילינו הנעדרים.

בנימין נתניהו: ידידי חברי הכנסת, האחדות שמביאה אותנו לפעול למען חייל בודד אחד מוכיחה את יכולתו של עמנו להתלכד ברגעי מבחן.

בנימין נתניהו: היא ביטוי לעוצמה שלנו, לאחריות שלנו, לערבות ההדדית בינינו.

בנימין נתניהו: אני מאמין בכוחה של אחדות זו גם ברגעי מבחן בכנסת.

בנימין נתניהו: אני מאמין שעל אף חילוקי הדעות בינינו נדע, ברגעי מבחן אלה, להתעלות ולפעול יחד למען המטרות החשובות והמשותפות לכולנו.

בנימין נתניהו: אלה הדברים שלאורם נלך – עוצמה, אחריות ואחדות.

בנימין נתניהו: יש לנו מדינה אחת, יחד נשמור עליה.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה.

דב חנין: מה עם מצוקת הדיור?

דב חנין: מה עם המתמחים?

דב חנין: מה עם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, מייד לאחר – חברים, ראש הממשלה מוזמן, הוא חייב לדבר, הוא לא חייב לתת – – –

דב חנין: מה עם משבר – – – מה עם העוני?

ראובן ריבלין: את כל השאלות האלה שלך תשאל לאחר מכן במסיבת עיתונאים שתתקיים.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: גברתי.

דב חנין: – – – בישראל?

דב חנין: מצוקה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין – – –

דב חנין: יש משבר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, חבר הכנסת חנין, אתה רוצה שאני – תודה רבה.

ראובן ריבלין: ברגע זה ראש האופוזיציה מדברת, ואין הפרעות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: מכובדי, כבוד נשיא מדינת ישראל מר שמעון פרס, נשיאי ישראל בעבר, שופטי ישראל, מבקר המדינה, יושב-ראש הכנסת, המכובדים שביציע, ובהם גם ראשי המחאה החברתית בישראל, זהו מושב חגיגי, אבל מטבע הדברים לא אוכל להסתפק רק בחגיגיות.

ציפי לבני: מכובדי, יושב-ראש הכנסת, שרי הממשלה, חברי הכנסת, בפתח מושב החורף הזה, מושב הכנסת הרביעי לממשלת נתניהו השנייה, ישראל נמצאת בבידוד עמוק, רגע לפני שהאביב הערבי מוריד עלינו גשמי זעף.

אופיר אקוניס: את נמצאת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב.

אופיר אקוניס: לבני – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי לבני: ישראל נמצאת רגע לפני שהפרטנר היחיד להסדר ייעלם.

ציפי לבני: ישראל נמצאת אחרי שה"חמאס" התחזק ומקבל לגיטימיות מהעולם, ורגע לפני שהוא משתלט על יהודה ושומרון.

ציפי לבני: ישראל נמצאת קצת לפני שרעיון שתי המדינות נזנח לטובת קמפיין למדינה אחת שאיננה ולא תהיה מדינה יהודית.

ציפי לבני: ישראל נמצאת אחרי שציבור שלם, שמייצג את מעמד הביניים התורם, הציוני, קם ומחה, רגע לפני שהוא שובר את הכלים ולפני שהצעירים, חס וחלילה, עוזבים.

ציפי לבני: ישראל נמצאת רגע לפני שנהפוך למדינה אחת של שבטים שונים, שבה כל שבט קובע לעצמו את מקורות הסמכות, או החוק או ההלכה, וההתנגשות הזאת נמצאת מתחת לפני השטח, והיא תצוץ ברגעים הקשים ביותר.

ציפי לבני: נכון שלעתים הדברים נראים מעל פני השטח בסדר.

ציפי לבני: כשאין טרור הרשות הפלסטינית נראית לחלק מהאזרחים כמו מרחק אלפי שנות אור.

ציפי לבני: וכשנדמית יציבות ממשלתית, הרי חלק מהציבור נראה לממשלה, במיוחד הזאת, מרחק אלפי שנות אור.

ציפי לבני: אבל מגיע לנו יותר; מגיע לנו יותר בכל תחום – מדיני-ביטחוני, וגם כלכלי-חברתי.

ציפי לבני: מגיע לנו להתגאות בישראל, ובצדק.

ציפי לבני: לא מגיע לנו לראות את מדינת ישראל מבודדת שלא לצורך, וישראל מבודדת היום.

אופיר אקוניס: את מבודדת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

נחמן שי: – – –

ראובן ריבלין: אני מציע לך להירגע בחוץ.

עפו אגבאריה: הוא רוצה שיוציאו אותו.

ראובן ריבלין: אין בעיה.

ציפי לבני: אני מאמינה שצריך להגיע להסדר המבוסס על עקרון שתי מדינות הלאום, כי זאת הדרך היחידה, היחידה שאין בלתה, לשמור על הערכים של מדינת ישראל כבית לאומי לעם היהודי ועל היותה מדינה דמוקרטית.

ציפי לבני: אבל עכשיו, כשגם הליכוד אומר שתי מדינות לאום ומוכן לחלוקת הארץ, אני שומעת שאי-אפשר להתקדם, והפעם בגלל הביטחון, אז בוא נדבר על ביטחון, אדוני ראש הממשלה – –

מירי רגב: בואי, יאללה.

ראובן ריבלין: תודה, תודה, תודה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב.

ציפי לבני: – – כי מגיע לנו יותר גם בביטחון.

ציפי לבני: הרי כולנו מודעים לזה שהאביב הערבי יכול להיות תחילתו של חורף אסלאמי קיצוני וקר.

ציפי לבני: אסור לנו לעצום עיניים, אדוני ראש הממשלה, אבל מה אתה עושה בעניין הזה חוץ מלהזהיר את הציבור?

קריאה: מה את עשית – – –

ציפי לבני: אל תתמצת מה צפוי לנו באזור.

ציפי לבני: אתה לא יכול להיות רק בעמדת משקיף.

ציפי לבני: יש לנו כבר שר ביטחון כזה.

ציפי לבני: תתחיל לעשות משהו.

ציפי לבני: ומה שמדינת ישראל עושה ותעשה – למסר שאנחנו מעבירים לעולם יש משמעות.

ציפי לבני: וההבדל, מבחינת עתידה של מדינת ישראל, הוא ההבדל בין אסון לבין תקווה, לא פחות.

ציפי לבני: חברי הכנסת, מאז ומעולם מדינת ישראל כרתה והנהיגה את ברית המתונים באזור.

ציפי לבני: המדינות האחרות בברית התחלפו מדי כמה שנים על-פי תהפוכות פוליטיות, אבל הבסיס תמיד נשאר יציב כעוגן מול הקיצונים – השלום עם מצרים ועם ירדן, הברית שלנו עם טורקיה, מרוקו, מדינות המפרץ, ועם כל מדינה או גוף באזור שנמנע מטרור ותומך בדרך המדינית, כמו הרשות הפלסטינית – הרשות הפלסטינית, לא ה"חמאס".

ציפי לבני: אבל נכון שרוח רעה נושבת היום באזור.

ציפי לבני: אבל רוח רעה לא פחות, לצערי, נושבת גם בירושלים, כלפי אותם שותפים.

ציפי לבני: אלה השותפים הטבעיים של ישראל, אדוני ראש הממשלה.

ציפי לבני: אולי לא השותפים הטבעיים שלך, אבל אלה השותפים הטבעיים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: ואני מודה שהושבת השגריר הטורקי על כיסא נמוך לי לא הסבה גאווה לאומית.

ציפי לבני: אני לא מבינה מה המטרה בהעלבה ובדחיקה של אבו מאזן.

ציפי לבני: זאת אומרת, מישהו מרגיש מזה יותר חזק – מזה שהוא דוחק את אבו מאזן החוצה?

ציפי לבני: המטרה היא לגרום לזה שלא יהיה פרטנר כדי שתוכלו אחר כך להגיד: אין פרטנר בצד השני?

ציפי לבני: אומרים בממשלה הזאת שיש לבטל את הרשות הפלסטינית כי הם נלחמים בנו באו"ם.

ציפי לבני: אני מתנגדת לפנייה של אבו מאזן לאו"ם, ויש להילחם בה בכל האמצעים הדיפלומטיים, ונכון עשה ראש הממשלה שיצא לאו"ם ונאם בעצרת הכללית, ורע מאוד לישראל שהם התקבלו היום לאונסק"ו.

ציפי לבני: אבל, אתם מבינים, דברים ממשיכים לקרות לנו; כשישראל לא יוזמת ככה זה ימשיך, והאם באמת מישהו מתנחם בזה שארצות-הברית כן תעביר או לא תעביר תקציבים לאונסק"ו אחר כך?

ציפי לבני: וכשישבתי כאן והקשבתי לנאום ראש הממשלה כבר ראיתי על הצג הזה, שמעדכן את החדשות, שעכשיו גם – משרד החוץ שוקל להפסיק את שיתוף הפעולה עם אונסק"ו.

ציפי לבני: אנחנו מבודדים את עצמנו עד כלות.

קריאה: – – –

ציפי לבני: וכל זה קורה לנו, וכשאתה מדבר על אחריות תשאל את עצמך – אתה לא מוכרח לעשות את זה בפומבי – בשקט תשאל את עצמך, אם יש לך ככה, קצת, אחריות למה שקורה למדינת ישראל.

קריאה: – – –

ציפי לבני: אנחנו צריכים לזכור שהמשא-ומתן עדיף על המאבק הדיפלומטי, והמאבקים הדיפלומטיים שגורלם, לצערי, נגזר מראש, עדיפים גם הם על פני מאבק אלים של טרור ומלחמה.

ציפי לבני: אבל בינתיים מי שמתחזק ומי שמקבל את המסר שהטרור כדאי זה ה"חמאס".

ציפי לבני: מאז הקמת הממשלה הזאת ה"חמאס" חזק יותר, וזאת האמת שאתה צריך להתמודד.

ציפי לבני: ה"חמאס" לגיטימי יותר, הסגר נפתח, מנהלים אתו שוב – אולי עם "הג'יהאד" – משא-ומתן על הפסקת אש, בישראל כבר התחילו לקרוא לארכי-טרוריסט ג'עברי "רמטכ"ל ה'חמאס'", כאילו מדובר באיזה צבא מסודר.

ציפי לבני: והאמת הכואבת, באמת כואבת, היא שבעיני הציבור הפלסטיני ובעולם הערבי ישראל מתכופפת בפני מי שמפעיל נגדה טרור, ומדברת נגד אלה שרוצים להגיע אתה להסדר.

ציפי לבני: ואז התוצאה תהיה שה"חמאס" ישתלט בעתיד על שטחי יהודה ושומרון, ואז לעולם לא יהיה פרטנר, כי עם ה"חמאס" אין סיכוי להגיע להסדר – –

דני דנון: – – –

ציפי לבני: – – ולא רק שתוכרז מדינה פלסטינית באו"ם, אלא שבגלל שיתוק וחולשה – – –

מירי רגב: – – – בחירות, ואז – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: לא, היא לא ענתה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי לבני: צה"ל הוא צבא חזק, אבל כושר הפעולה שלו נפגע, וידיו קשורות מאחורי הגב, בגלל התנהלות לקויה ולא אחראית של ראש הממשלה.

ציפי לבני: ראש הממשלה שפעם תעמולת הבחירות שלו היתה "חזק על ה'חמאס'" – חזק על ה"חמאס"?

ציפי לבני: אתה?

ציפי לבני: נתניהו?

ציפי לבני: היום?

ציפי לבני: צה"ל חזק על ה"חמאס".

ציפי לבני: אני רק מדמיינת מה תהיה תעמולת הבחירות שלהם, שם, ברשות הפלסטינית, כשככה אנחנו מתנהגים; מה יעשו אומות העולם מול "חמאס", "חיזבאללה" ואירן, כי הממשלה הזאת עובדת הפוך: במקום להכות את הקיצונים, לבודד אותם, לפעול נגדם ולגייס את העולם נגדם, אנחנו מחזקים – הממשלה הזאת מחזקת את הקיצונים ומחלישה את המתונים.

ציפי לבני: אתה נושא ונותן קשוח?

ציפי לבני: אתה לא נושא ונותן.

ציפי לבני: אין משא-ומתן, וזה לא בגלל קשיחות או בגלל שמירה על עקרונות הביטחון של מדינת ישראל, כי כל יום שעובר ישראל נחלשת, עקרונות הביטחון שלה נשחקים לדק.

אופיר אקוניס: את נחלשת, קדימה נחלשת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אופיר אקוניס, נא לצאת החוצה ולהירגע.

אופיר אקוניס: אני רגוע – – –

ראובן ריבלין: נא לבקש מחבר הכנסת אקוניס לצאת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: הוא יוצא.

ראובן ריבלין: הוא יוצא.

ראובן ריבלין: הוא יוצא.

ראובן ריבלין: תודה.

אופיר אקוניס: נחלשת – – –

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לקרוא קריאת ביניים אחרי שאתה כבר לא באולם.

אופיר אקוניס: אני באולם.

ראובן ריבלין: לא לא, אתה לא באולם.

ראובן ריבלין: אתה רק לא יודע שאתה לא באולם.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת אופיר אקוניס יוצא מאולם המליאה.)

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, נא לא להפריע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: יש אפשרות לתקן, עוד לא מאוחר מדי.

ציפי לבני: אנחנו נמצאים אחרי העסקה שהחזירה את החייל שנחטף בתקופת הממשלה הקודמת, גלעד שליט, ובצד השמחה, ההתרגשות, הדמעות והאחדות סביב הערבות ההדדית, והשמחה שהיתה משותפת לכולנו, הרי ברור שה"חמאס" גם יתחזק.

ציפי לבני: לא רק בגלל זה.

ציפי לבני: אבל עכשיו, תיקון אחד שאתה יכול לעשות, אדוני ראש הממשלה – יש עוד אסירים לשחרר, אל תיתן אותם ל"חמאס".

ציפי לבני: תתאם את הרשימה הזאת עם המצרים שיתאמו את זה עם הרשות הפלסטינית, עם אבו מאזן.

קריאה: – – –

יריב לוין: כפרס על זה – – –

ציפי לבני: הפרס – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אני מנסה לשמור על סדר הבית לפי הנחיותיך.

ראובן ריבלין: תודה.

ציפי לבני: אם אני צריכה להעדיף את מי שפועל באמצעים דיפלומטיים שאנחנו לא אוהבים לבין מי שיורה עלינו ופועל בטרור, אני מעדיפה את האחד.

ציפי לבני: אבל הדבר הגדול, האמיתי, הנכון, שמוכרחים אחת ולתמיד להבין שזה לא רק איזה גחמה של השמאל, וזה לא רק איזה עניין של חולשה – הדבר הנכון, האמיתי והיחיד שיוכל להוציא אותנו מהמצב שבו אנחנו נמצאים, הדבר היחידי שיכול לספק גם ביטחון למדינת ישראל, הדבר היחידי שיכול להוציא את ישראל מהבידוד שהכנסת אותה אליו, מה שיוריד את ישראל ואת הסכסוך מסדר-היום של הקיצונים שרצים גם ברחובות בקהיר ובכל מקום אחר בעולם – ממשלת ישראל צריכה לחדש את ברית המתונים, לפתוח במשא-ומתן עם אבו מאזן והרשות הפלסטינית.

ציפי לבני: זהו אינטרס ישראלי עליון, שמטרתו לבלום את ה"חמאס" ואת ארגוני הטרור בדרך מדינית, ואת זה נשיג מייד עם פתיחתו של משא-ומתן בטווח הקצר, ואני מקווה שגם נוכל להגיע להסדר – –

ראובן ריבלין: שר האוצר.

ציפי לבני: – – שמסיים את הסכסוך ושומר על מדינת ישראל כמדינת הלאום היהודי.

ציפי לבני: ובכל פעולה כזאת תמצא אותנו, בקדימה, תומכים, עוזרים, מאפשרים כל מה שניתן, לו רק תרצה, לממש את אותו פסוק של בקש שלום ורודפהו בצורה האמיתית והכנה ביותר; כי אם כך תרצה לעשות, אני יכולה להבטיח לך שגם יפתחו אתך משא-ומתן – כי אין לך מושג כמה, כראש אופוזיציה, לא נעים גם לי לשמוע שלא מאמינים לראש ממשלת ישראל, ומדינה עם גאווה לאומית לא מפחדת לרצות בשלום ויכולה לרדוף אחריו גם מתוך תחושה של עוצמה.

ציפי לבני: אבל יכול להיות שקריאתי נופלת על אוזניים ערלות – –

דני דנון: – – – פריימריס.

ציפי לבני: – – אז אל תקשיב לי, אדוני ראש הממשלה, תקשיב לראשי מערכת הביטחון של מדינת ישראל, ותקשיב להם בכל תחום.

ציפי לבני: תקשיב, אדוני ראש הממשלה, למה שראשי מערכת הביטחון – – –

גלעד ארדן: את היית בעד עסקת שליט – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, אני קורא לסדר רק חברי כנסת.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ארדן, אתה רוצה שאקרא אותך לסדר?

קריאה: השר ארדן, תלוי איזה – – – לא כולם.

מירי רגב: הקשבנו להם.

ציפי לבני: תקשיב – – –

יואל חסון: לא הקשבת לכולם.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לענות לה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, סיימת את מכסת קריאות הביניים.

ציפי לבני: תקשיב, אדוני ראש הממשלה, למה שראשי מערכת הביטחון אומרים, ותקשיב להם בכל התחומים; תקשיב להם בנושא הפלסטיני, תפתח משא-ומתן למען ביטחון ישראל – –

קריאה: – – –

ציפי לבני: – – תקשיב להם בנושא הטורקי ותיישר את ההדורים עם טורקיה, וגם אתה יודע שמלים כאן לא מספיקות, וקיימת הנוסחה שיכולה להחזיר את היחסים לקדמותם, ותקשיב לראשי מערכת הביטחון, אדוני ראש הממשלה, גם בנושא האירני.

ציפי לבני: אני מאמינה בכל לבי שאסטרטגיה משולבת של תהליך אמת להסדר עם הפרגמטיים ומכות צבאיות בטרור היא הנכונה, היא קריטית לעתידנו.

ציפי לבני: תהליך כזה ישפיע גם על הכלכלה ועל איכות החיים כאן.

ציפי לבני: ולא, אדוני היושב-ראש, אל תשתמש במחאה כדי להגיד שהדיון הזה הוא דיון של פעם, ש"הקו הירוק" הוא כבר פאסה.

ציפי לבני: אי-אפשר לדבר על צדק חברתי כשהוא נעצר ונעלם באיזה קו שקיים הרבה מאוד עשרות שנים ומאחוריו אין צדק, והקו הזה לא מוסכם על החברה בישראל, והדיון הזה הוא חלק מאותו דיון שכולנו צריכים לקיים.

ציפי לבני: חברי הכנסת, נכון שהקדשתי לנושא המדיני את כל מאמצי, בשבילו נכנסתי לפוליטיקה, אבל גם אני, כמו רבים אחרים, התעוררתי לקול המחאה החברתית, לקולם של הצעירים שיצאו לרחובות – –

מירי רגב: התעוררת אחרי – – –

ציפי לבני: – – ולצעקת מעמד הביניים הנשחק.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, אולי תלכי לשתות קפה – – –

קריאה: מים, מים.

קריאות: – – –

רוני בר-און: עלייך כבר שפכו כוס מים.

ראובן ריבלין: נא להירגע כמה דקות ולחזור.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: היא יוצאת, היא יוצאת.

ציפי לבני: נפתחנו כולנו לקושי היומיומי של צעירים טובים ומוכשרים – צעירים כמו הילדים שלי, כמו הילדים שלנו, והחברים שלהם, ומאות אלפי צעירים כמותם – ואני רוצה לומר לכם היום: תודה; תודה שהכרחתם את כולנו לשים על השולחן את השקפת עולמנו הברורה גם בנושאים האלה, ולא להסתפק עוד רק בדיון המדיני-ביטחוני.

ציפי לבני: השקפת עולמנו קיימת, אנחנו לא צריכים להמציא אותה מחדש, אבל הגיעה העת לקבל הכרעות גם בתחומים האלה, ומגיע לנו יותר גם בתחום הכלכלי-חברתי.

ציפי לבני: הרי בישראל ובכל העולם יצאו צעירים ואנשי המעמד הבינוני ודרשו שינוי של השיטה הכלכלית, החלפת דיסקט.

ציפי לבני: "הקפיטליזם החזירי" פשט את הרגל, הריכוזיות פוגעת בתחרות, והמעמד הבינוני לא מקבל מהמדינה את הדברים הבסיסיים ביותר: חינוך, חינוך ציבורי, ממלכתי, כמו שצריך, לילדים שלנו; יכולת לרכוש דירה ולחיות כאן בכבוד.

ציפי לבני: ולכן אנחנו חייבים לשנות את השיטה הכלכלית, אבל אסור לנו, בזמן שאנחנו עושים את השינוי, לשפוך את התינוק עם המים המלוכלכים.

ציפי לבני: ולא, אדוני היושב-ראש, גם בנושאים האלה, לא כולם אותו דבר.

ציפי לבני: שתי התורות שכבר התנסינו בהן גרועות.

ציפי לבני: הסוציאליזם, שהרס את היוזמה החופשית, והתנסינו בו – אין כוונה לחזור לשם, לנו לא לפחות; והיד הנעלמת, היד הנעלמה של נתניהו, שהפקירה את הציבור וגרמה לו לפשוט יד, צריכה עכשיו להיעלם.

ציפי לבני: יותר מכל ממשלה אחרת לפניה, ממשלת נתניהו, בהתאם להשקפת עולמו של ראש הממשלה, התנערה מאחריותה כלפי האזרחים.

ציפי לבני: המגזר הציבורי "השמן", שנתניהו בז לו כל כך ותיאר אותו כמי שרוכב על "הרזה", שזה המגזר הפרטי, נשאר שמן, אבל כל השירותים החברתיים והציבוריים נעלמו.

ציפי לבני: אני צמחתי במגזר הפרטי, וחשבתי תמיד שבכשרון, יוזמה ועבודה קשה יכול אדם להגיע רחוק.

גדעון סער: – – – רשות חברות ממשלתיות – –

ציפי לבני: אני מאמינה גם בשוויון הזדמנויות – – –

גדעון סער: – – אז היית לא רעה ב– – –

ראובן ריבלין: השר וחבר הכנסת גדעון סער – – –

גדעון סער: אמרתי לה שהיא היתה מנהלת רשות החברות בממשלה הראשונה של נתניהו – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער – – –

גדעון סער: – – והיא הפריטה לא רע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סער, אני מזכיר לך שאתה גם שר החינוך, אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים, אתה יושב גם בישיבת הממשלה – –

גדעון סער: פעם ראשונה אני יכול.

ראובן ריבלין: – – אולי אתה מתגעגע להיות חבר כנסת – –

גדעון סער: פעם ראשונה אני יכול.

ראובן ריבלין: – – אבל אנחנו רוצים אותך כשר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

קריאות: – – –

ציפי לבני: אני מאמינה גם בשוויון הזדמנויות ובמחויבות של המדינה כלפי אזרחיה, לאפשר לכל אחד מהם חיים של כבוד.

ציפי לבני: לא מדובר בצדקה, אלא בצדק.

ציפי לבני: אני ליברלית, נכון, אני מאמינה בשוק חופשי, וגם אם מפריטים, לא מפריטים מונופולים ממשלתיים ולא מסירים את האחריות מעל כתפי הממשלה.

ציפי לבני: ליברליזם הוא לא חד-ממדי, תחרות לא אמורה להיות אכזרית, ושוק חופשי הוא לא ג'ונגל פרוע.

ציפי לבני: המשבר הכלכלי העולמי לימד אותנו שלא די בכלכלה משגשגת ובטכנולוגיה מפותחת, אפילו לא בצמיחה מרשימה.

ציפי לבני: כשאי-שוויון פוגע ביותר מדי בני-אדם, פוגע בהם אנושות, החברה בסכנה.

ציפי לבני: ללא מעורבות אחראית של המדינה עלולים ההישגים היפים ביותר – ולנו יש רבים כאלה – לרדת לטמיון.

ציפי לבני: יש תחומים שאי-אפשר להשאיר לשוק, ולא לתחרות.

ציפי לבני: יש תחומים שהמדינה חייבת להתערב בהם, לפקח, להפגין אחריות.

ציפי לבני: גם אם ידיים פרטיות מבצעות את העבודה – את סלילת הכביש, את בדיקת המעבדה, את הטיפול בקשיש – הממשלה חייבת לפקח ולהכתיב את המדיניות.

ציפי לבני: ומדיניות, אדוני ראש הממשלה, זה לא אותה התנהלות מול ראשי ערים – של מי משלנו ומי שלא, מי שיקבל ומי שלא – אותה פוליטרוקיות של פעם, שהציבור מאס בה.

דני דנון: היא לא קוראת עיתונים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דני דנון: – – – במעצר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

דני דנון: מדובר במעצר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דני דנון: – – –

זבולון אורלב: אני שומר עליו.

ציפי לבני: בחודשים האחרונים מדברים אצלנו הרבה על סולידריות.

ציפי לבני: כליברלית, שמאמינה אמונה עזה בחירות האדם, אני מאמינה שסולידריות לא יכולה להיות מוכתבת, לא מלמעלה ולא מלמטה.

ציפי לבני: סולידריות לא צומחת במקום שבו השלטון מפקיר את אזרחיו.

ציפי לבני: להיפך, היא מתפרקת שם, מתפוררת ונפרטת לחשדנות ולשנאה.

ציפי לבני: סולידריות משגשגת רק במקום שבו האזרחים בטוחים שיש חוזה בלתי כתוב – אך ברור כשמש בצהריים – של מחויבות כלפיהם, מצד המנהיג שהם בחרו בו ומצד המדינה.

ציפי לבני: ועל הבית הזה להקשיב לקולות שעלו מהחוץ, ברחובות, מן המעמד הבינוני, מהצעירים – השיטה הפוליטית גרמה לייצוג עודף של סקטורים וחלקים בחברה הישראלית, והממשלה הזאת מצטיינת בתשלומים לסקטורים, ונראה שהמעמד הבינוני, שהוא הקבוצה הכי גדולה באוכלוסייה, נשכח, הוזנח, במיוחד על-ידי הממשלה הזאת.

ציפי לבני: אנחנו בקדימה רואים את עצמנו אחראים לכולם, אבל מייצגים, בהגדרה, את המעמד הבינוני.

ציפי לבני: וכדי להחזיר את האמון של הישראלים למערכת הפוליטית צריך לבטל את הסיבות שגרמו לשבר הזה.

ציפי לבני: חברי הכנסת, שינוי אמיתי יתקיים רק אם יוגש תקציב חברתי חדש עם סדרי עדיפויות חדשים.

ציפי לבני: הניסיון להימנע מתקציב כזה, לשים עוד טלאי על טלאי בוועדת הכספים ולהימנע מהכנסת הדברים שצריך להכניס אותם לטווח הארוך בבסיס התקציב, מעיד על זה שכוונותיך אינן רציניות, אדוני ראש הממשלה.

ציפי לבני: ומהסיבה הזאת קדימה הניחה על שולחן הכנסת דרישה לתקציב עם סדרי עדיפויות חדשים.

ציפי לבני: אל תפחד, אדוני ראש הממשלה, לנהל את הדיון הזה בכנסת.

ציפי לבני: אל תפחד מזה שהשותפים הקואליציוניים שלך יסחטו אותך.

ציפי לבני: אנחנו בקדימה נחבור לכל יוזמה שתקבע פעם אחת ולתמיד סדרי עדיפות נכונים למדינת ישראל.

ציפי לבני: החולשה שלך במשאים-ומתנים הקואליציוניים לא יכולה לגרום לזה שהכנסת הזאת, אחרי הקיץ האחרון, לא תדון בתקציב חדש שקובע סדרי עדיפויות חדשים ואחרים לגמרי מסדרי העדיפויות הלקויים, שבזכותם, רק בזכותם, אתה יושב עכשיו על הכיסא הזה.

ציפי לבני: במושב הזה קדימה תתחיל את המהפכה.

ציפי לבני: נגיש מחדש חוקים שהגשנו בעבר, אבל נגיש אותם מחדש.

ציפי לבני: בתחום החינוך – שוויון הזדמנויות מתחיל בחינוך – המדינה לא יכולה להעביר את הסמכות והאחריות לידיים פרטיות, ואנחנו מאמינים בחינוך חינם לגיל הרך ולפעוטות, וכך נוכל לעזור גם לישראלים הטובים, העובדים עד כלות ולא מצליחים לחיות, כשכל מעון הוא 3,000 שקל – – –

ישראל אייכלר: את מייצגת את הישראלים הרעים.

ישראל אייכלר: מה זה "ישראלים טובים"?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, נא לשבת כשקוראים קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: לא לעמוד באיום.

ישראל אייכלר: מה זה "ישראלים טובים"?

ישראל אייכלר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורית זוארץ: היא מייצגת את הישראלים העובדים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, את רוצה שאני – – –

אורית זוארץ: העובדים.

אורית זוארץ: העובדים את עצמם לדעת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, את מפריעה לראש האופוזיציה.

אורית זוארץ: לא, אי-אפשר לשתוק על דבר כזה.

ראובן ריבלין: אז את לא רוצה שהיא תדבר.

ציפי לבני: בתחום הדיור – הרי מחאת הקיץ האחרון התחילה בגלל משבר הדיור.

ציפי לבני: הממשלה הבטיחה, אבל המובן מאליו לא נעשה.

ציפי לבני: אנחנו נוביל ונוציא מהמקפיא את חוק הדיור הציבורי שהפשרנו בממשלה הקודמת, כשרוני בר-און היה שר אוצר, ואתם מייד החזרתם למקפיא – –

אורלי לוי אבקסיס: נמאס – – –

ציפי לבני: – – ואנחנו נקדם דיור בר-השגה בכל פרויקט עבור זוגות צעירים, ומיצוי כושר ההשתכרות יילקח על-ידינו בחשבון.

ציפי לבני: בנוסף, נחייב את הממשלה להוריד את מחירי המים ומוצרי היסוד דרך ביטול המע"מ, ולא צריך לקדש את העיקרון שאי-אפשר לבטל מע"מ רק על מוצרים מסוימים.

ציפי לבני: חברים, זאת ההתחלה, רק ההתחלה.

ציפי לבני: אין בכוונתנו להסתפק בכך.

ציפי לבני: צדק חברתי, בעיני, הוא יותר ממה שהוצג כאן, ואין צדק חברתי אם אין שוויון בנטל.

ציפי לבני: ערבות הדדית משמעה שכולם, כולם תורמים לחברה.

ציפי לבני: אני מאמינה בשיתוף, אני מאמינה שכל אזרח בישראל צריך ויכול לתרום לחברה ולמדינה, ומי שאינו משרת בצבא צריך להקדיש שנה או שנתיים מחייו לשירות אזרחי בקהילתו או בקהילות אחרות.

ציפי לבני: לא מדובר בנשיאה בנטל כתנאי לקבלת זכויות מהמדינה.

ציפי לבני: הרי שוויון הוא חלק מהערכים שלנו.

ציפי לבני: אבל כן מדובר בחלק מביטוי לאותה ערבות הדדית שכולנו כל כך רוצים להתגאות בה, שכולנו כל כך מדברים בה בימים האחרונים.

ציפי לבני: ואז, אדוני נשיא המדינה, אז גם יוכל להיפתח הפתח האמיתי והגדול להשתתפות גדולה יותר של חרדים וערבים בשוק העבודה.

ציפי לבני: כי אתה מבין, אדוני הנשיא, אני לא יכולה לוותר על הצדק הזה שבו כל אזרח גם תורם לחברה שבה הוא חי.

ציפי לבני: לכן מפלגת קדימה תביא במושב הקרוב ותדחף להעברת החוק שיגדיר גם שירות אזרחי ולאומי לכל אזרחי המדינה.

ציפי לבני: וגם, זה הזמן לפעול באומץ נגד תופעת ההשתמטות, גם על-ידי אלה שמבקשים לעצמם להתחיל את החיים בגיל 18, בלי לעבור את אותה מחויבות, שבעיני היא רק תורמת לך כאדם כשאתה עושה אותה.

ציפי לבני: אני רוצה לומר גם דבר-מה למפגינים היום, מעבר לדברים שאמרתי עכשיו.

ציפי לבני: שמעתי שהיו ויכוחים אם להניף את הדגל או לשיר את "התקווה", וזה מצער אותי.

ציפי לבני: במקום לוותר על סמליה של מדינת ישראל, בואו ניצוק להם תוכן ביחד.

ציפי לבני: בואו נקבע את ערכיה של מדינת ישראל כמדינת הלאום היהודי ומדינה דמוקרטית, כשהערכים האלה שלובים זה בזה.

ציפי לבני: בית לאומי לעם היהודי לא במובן הלאומני שפוגע בשוויון ודורס את המיעוטים, ולא במובן החרדי שבו מקור הסמכות הוא ההלכה ולא החוק.

ציפי לבני: בואו נעגן את הערכים של מדינת ישראל, ולא רק הסמלים, וצדק חברתי הוא הרי גם חלק מהערכים של מדינת ישראל, גם ערכיה היהודיים וגם ערכיה הדמוקרטיים.

ציפי לבני: המגן-דוד שלי הוא לא המגן-דוד שמסורטט ליד פשעי השנאה החדשים, שמכנים אותם מתוך נימוס "תג מחיר", וה"נפש יהודי" שלי ב"התקווה" לא באה על חשבון האחר, אלא מבטאת את אותה תקווה שניתנת למימוש, שכל אחד ואחד מאזרחי המדינה יוכל להזדהות אתה.

ציפי לבני: חברים, בואו לא נסתפק במאבק להורדת מחירים.

ציפי לבני: בואו נילחם ביחד על פניה של החברה.

ציפי לבני: בואו נילחם ביחד, כדי שפעם אחת ולתמיד יתקבלו ההחלטות הנדרשות בכל התחומים, קשות ככל שיהיו, אולי למרות הממשלה הזאת, אבל לטובת הציבור.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: תם פרק זה, אבל לא נשלם סדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי, לא לקום.

ראובן ריבלין: גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי הכנסת והקהל מתבקשים לכבד את כבוד נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: נא לקום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: )

ראובן ריבלין: שתי דקות הפסקה.

ראובן ריבלין: (הישיבה נפסקה בשעה 17:47 ונתחדשה בשעה 17:49.

ראובן ריבלין: )

יצחק וקנין: רבותי, אני מחדש את ישיבת הכנסת.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 13), התשע”ב–2011, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 35), התשע”ב–2011, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 16), התשע”ב–2011, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק ממשל תאגידי למנהלי קרנות ולמנהלי תיקים (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 33), התשע”ב–2011; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 41) (תעסוקת אסירים), התשע”ב–2011; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 18) (תקופה בלתי נמנית לעצור ולנעדר מן השירות שלא ברשות), התשע”ב–2011; הצעת חוק רשות העתיקות (תיקון מס' 5), התשע”ב–2011; הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע”ב–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק בתי-משפט (תיקון מס' 66) (תקופת כהונה מזערית כתנאי לבחירת נשיא בית-המשפט העליון), התשע”ב–2011, של חבר הכנסת יעקב כץ; הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראות שעה) (תיקון מס' 4), התשע”ב–2011, של חברי הכנסת כרמל שאמה ושלי יחימוביץ; הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע”ב–2011, של חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 8) (ביטול שלילת תשלום עקב יציאה מהארץ), התשע”ב–2011, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון מס' 9) (ביטול שלילת תשלום עקב יציאה מהארץ), התשע”ב–2011, של חברת הכנסת פניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון מס' 10) (הרחבת סעדים), התשע”ב–2011, של חבר הכנסת מאיר שטרית וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3542/18 וכלה בהצעת חוק פ/3616/18 – הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון – בני-זוג מאותו מין), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון, זהבה גלאון ודב חנין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור התקשרות בגין פערי שכר), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, כרמל שאמה ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הרחבת תחולה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – ביטול החוק), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – זכאי שבות), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק המפלגות (תיקון – הודעת מועמד שנבחר בידי גוף מצומצם), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ופניה קירשנבאום; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – שיעור ניכוי ממי שהגיע לגיל פרישה ומקבל קצבה מכוח דיני חוץ), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון, דב חנין וזהבה גלאון; הצעת חוק החברות (תיקון – איסור חברות בדירקטוריון של בנק ושל חברה ציבוריות נוספת), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – הודעת בנק לבעל החשבון), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ליה שמטוב, פניה קירשנבאום ורוברט אילטוב; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – התפטרות בשל התנדבות לשנת שירות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, איתן כבל ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום דמי ביטוח לאומי מופחתים לסטודנט ללימודי רפואה במוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת עפו אגבאריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום דמי ביטוח לאומי מופחתים לסטודנט במוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת עפו אגבאריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון – הקמת מאגר דירקטורים חיצוניים בחברות ציבוריות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, שלמה מולה, ניצן הורוביץ ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – הפליה מחמת מראה והתניית רשיון עסק באיסור הפליה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור והנחה לקטינים בתשלום דמי הנסיעה בתחבורה הציבורית), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ ודב חנין; הצעת חוק עידוד מיזמים לפינוי-בינוי (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת גיל לקבלת רשיון נהיגה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת חמד עמאר; הצעת חוק החברות (תיקון – הסדר נושים בפיקוח בית-המשפט), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ויצחק וקנין; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הפחתת תמלוגים לבעל זיכיון לשידורי רדיו), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, כרמל שאמה, שלמה מולה,  ואורית זוארץ; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת יידוע תוכן פוגעני), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת רחל אדטו; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – הגבלת תשלום בעד שיחה ממתינה), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (שלילת רשיון נהיגה לקטין שהורשע בעבירת סמים), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת דני דנון; הצעת חוק דיור סוציאלי, התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הנישואין והגירושין, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק עבודה מועדפת לבוגרי ישיבות הסדר), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אורי אורבך, זבולון אורלב, אורי אריאל ויעקב כץ; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – ועדת סיוע לעולים חדשים), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק התפזרות הכנסת השמונה-עשרה, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, איתן כבל, עמיר פרץ, יצחק הרצוג, אבישי ברוורמן, בנימין בן-אליעזר, דניאל בן-סימון וגאלב מג'אדלה; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג עסקים קטנים ובינוניים במכרז), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, שלמה מולה, אמנון כהן, זבולון אורלב, אורי אריאל, ציון פיניאן, , ישראל אייכלר, גאלב מג'אדלה ויריב לוין; הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – ביטול החוק), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הליכי תכנון ובנייה להאצת בנייה למגורים (הוראת שעה) (ביטול), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – תסקיר עובד סוציאלי), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת חנין זועבי וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (צילום רכב), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – מועד להשלמת חובות בעל הזיכיון), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת נינו אבסדזה; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (העלאת אופניים לרכבת), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (רישום) (אזורי רישום לנישואין של בני-זוג), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, זאב אלקין, איתן כבל ועינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון – צווי הגבלה נוספים), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ציפי חוטובלי, , זבולון אורלב, זהבה גלאון ואורית זוארץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס עיזבון, התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (הגבלת תשלום בעד שליחת מסרון), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק העלאת שיעור מס החברות וביטול מתווה ההפחתה (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק המאבק בתופעת משקאות משכרים מזויפים, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, יריב לוין, איתן כבל, רוברט אילטוב ואברהם מיכאלי; הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון – התארגנות עסקית בתחום הנשלט על-ידי מספר קטן של מזמינים), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, אמנון כהן ו; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על עיתונים וספרים), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק הבלו על הדלק (תיקון – הגבלת מיסוי), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – עדכון המשכורת הקובעת), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת חיים כץ, רוברט אילטוב, אורי אריאל ודוד אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תקופת אכשרה לעובדים בעבודה מחזורית), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחיים כץ; הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 7) (תיקון – תחילה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת יעקב כץ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת מודעה וסימון מצרכים בפיקוח), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, , זבולון אורלב, ניצן הורוביץ, איתן כבל, דורון אביטל, כרמל שאמה, עינת וילף, משה גפני, דב חנין, עפו אגבאריה, רוברט אילטוב, נסים זאב, אריה אלדד, אברהים צרצור ומוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת ושיקום ים-המלח, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת דב חנין, משה גפני, אמנון כהן, ניצן הורוביץ, איתן כבל, , אורלי לוי אבקסיס, זבולון אורלב, זהבה גלאון, אורית זוארץ, אברהים צרצור ואורי מקלב; הצעת חוק הגברת האכיפה בטיפול בפסולת זיהומית (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (איסור שימוש בטלפון ציבורי לביצוע דבר עבירה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אריה ביבי; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מתנדבים בשירות בתי-הסוהר), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אריה ביבי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חיבור מבנים בדאלית-אל-כרמל ועוספיא לרשת החשמל) (הוראת שעה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת חמד עמאר ויריב לוין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטול תשלומי השתתפות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הגבלות על מנפיקי כרטיסי חיוב (תיקוני חקיקה – עידוד התחרות ושמירת זכויות הלקוח), התשע''ב–2011, מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, ציון פיניאן, מירי רגב וכרמל שאמה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת דחיית קצבה לזכאי לקצבת זיקנה), התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אריה ביבי; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – היעדרות בשל אשפוז פג), התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק שירות חברתי למבוגרים, התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, זהבה גלאון וניצן הורוביץ; הצעת חוק איסור הפליה של תלמידים במערכת החינוך (תיקוני חקיקה), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, זהבה גלאון ואילן גילאון; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – תשלום עד גיל 22), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב, זהבה גלאון, אורי אורבך, , אורית זוארץ ואיתן כבל; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – תיקון פרק ב'), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ ואריה אלדד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס עיזבון, התשע”ב–2011, מאת חברות הכנסת מרינה סולודקין ושלי יחימוביץ; הצעת חוק אכיפת הסדרי ראייה, התשע”ב–2011, מאת חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ; הצעת חוק עסקאות חילופי אסירים ביטחוניים ותנאי כליאתם, התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשע”ב–2011, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך חינם לפעוטות), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון וזהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכויים שאין להתירם), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ניצן הורוביץ ואילן גילאון; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – ניידות מספרים לתקופה מוגבלת), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת כרמל שאמה, נחמן שי, שלי יחימוביץ ואבישי ברוורמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור נקיבת מחירים שלא ניתן לשלמם במעות שבמחזור), התשע”ב–2011, מאת חברי הכנסת ציפי חוטובלי, זבולון אורלב ואורי אריאל; הצעת חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנת 2012, מאת חברי הכנסת דליה איציק, ציפי לבני, שאול מופז, רוחמה אברהם-בלילא, אברהם דיכטר, מרינה סולודקין, , גדעון עזרא, יעקב אדרי, אלי אפללו, רונית תירוש, נחמן שי, שלמה מולה, רוברט טיבייב, , רחל אדטו, יוחנן פלסנר, שי חרמש, ישראל חסון, אריה ביבי, אורית זוארץ, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, נינו אבסדזה ודורון אביטל; הצעת חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנת 2012, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ניצן הורוביץ ואילן גילאון.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן של הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי; פ/3541/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח הוועדה הציבורית לבחינת גיל הפרישה לנשים.

ירדנה מלר-הורוביץ: בנוסף, אבקש להודיעכם כי הונחו על שולחן הכנסת ההסכמים הבאים: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של פלאו בדבר פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, דרכוני שירות ודרכונים לאומיים; הסכם הובלה אווירית בין המשרד הכלכלי והתרבותי של ישראל בטייפיי – טייוואן – לבין המשרד הכלכלי והתרבותי של טייפיי בתל-אביב; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של קזחסטן בדבר שיתוף פעולה בתחום חקר החלל והניצול של החלל החיצון למטרות שלום; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת אוקראינה לקידום השקעות והגנה הדדית עליהן; הסכם בדבר שיתוף פעולה בתחום שירותי הדואר בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של קפריסין; מזכר הבנה בין ממשלת מדינת ישראל לבין המועצה הלאומית לפיתוח ולרפורמה של הרפובליקה העממית של סין בדבר הגברת שיתוף הפעולה לתעשיות היי-טק; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת קנדה בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי במגזר הפרטי; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת ממלכת טונגה בדבר פטור מאשרה למחזיקים בדרכונים דיפלומטיים, דרכוני שירות ודרכונים לאומיים; הסכם בדבר הצטרפות מדינת ישראל לאמנת אונסק"ו נגד שימוש בסמים בספורט; הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מחוז ג'יאנגסו של הרפובליקה העממית של סין בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ופיתוח תעשייתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה על מצוקת הדיור של אזרחי ישראל;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: כישלון ממשלת נתניהו בצמצום הפערים החברתיים והכלכליים;

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות אי-אמון בממשלה: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה על מצוקת הדיור של אזרחי ישראל, של סיעת קדימה.

יצחק וקנין: המועמדת להרכיב את הממשלה הינה חברת הכנסת ציפי לבני.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יצחק וקנין: שר הבינוי והשיכון צריך להשיב על הצעת האי-אמון והוא איננו.

יוחנן פלסנר: הוא התפטר?

יוחנן פלסנר: אולי הוא הולך – – –

יצחק וקנין: מי שצריך להשיב צריך לפחות לשמוע על מה הוא משיב.

יצחק וקנין: אם אדוני ירצה להתחיל לדבר, אני לא אקח לך את זה מהזמן.

יוחנן פלסנר: לאיזה שר אנחנו ממתינים?

יוחנן פלסנר: שר הבינוי והשיכון.

יצחק וקנין: אפשר להתחיל.

אריאל אטיאס: התחלנו את המושב, הכול בסדר.

יוחנן פלסנר: אם כך, אז נתייחס בדברי לנושא הדיור, אדוני השר.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו פותחים עכשיו את מושב החורף.

יוחנן פלסנר: תראו, זו התחלת מושב, חיכינו שלושה חודשים – האמת, אני חייב להגיד שציפיתי שחברי הכנסת שלא היו כאן שלושה חודשים יהיו קצת יותר פעילים וייקחו חלק יותר אקטיבי בדיונים של הכנסת, יכבדו אותם יותר, אבל כנראה שאת זה לא נצליח לשנות.

יוחנן פלסנר: אבל דווקא השקעתי מחשבה באופן שבו ראוי לפתוח את מושב הכנסת ולהציג את הצעת האי-אמון הראשונה של קדימה במושב הזה.

יוחנן פלסנר: אתמול – – –

יצחק וקנין: סליחה, רבותי, אתם מפריעים לדובר.

יוחנן פלסנר: אתמול, אדוני היושב-ראש, פגשתי אב שכול.

יוחנן פלסנר: האמת שזו לא היתה פגישה מתוכננת, אבל פגשתי אותו בהקשר אחר.

יוחנן פלסנר: שמו פרופסור אלי ורטמן.

יוחנן פלסנר: הוא פרופסור, רופא, מהטובים שבמדינת ישראל, והוא אבא של דגן ורטמן, שחלק מהאנשים כאן – אני חושב שעתני שנלר לפחות, אבל גם אחרים – הכירו אותו ברמה האישית.

יוחנן פלסנר: באמת, מ"פ שהיה מופת, לוחם, אוהב את הארץ, אוהב את עמו, אוהב את חבריו, מכיר כל חלק מחלקיה של הארץ הזאת ושל העם הזה.

יוחנן פלסנר: דיבר אתי אבא שלו, והאבא שלו, כפי שאפשר לצפות, עבר משבר מאוד גדול כשבנו נפל.

יוחנן פלסנר: הוא ביקש ממני רק דבר אחד.

יוחנן פלסנר: הוא אמר לי: אולי תנסה להשפיע שיפסיקו עם הציניות הזאת, שיפסיקו עם הסקטוריאליות.

יוחנן פלסנר: זה בסדר להתווכח, זה בסדר לתת ביקורת, זה בסדר לראות את הדברים כל אחד מזווית אחרת, אבל בואו נעשה את זה בצורה כזאת שבאמת נראה שאכפת לנו ממדינת ישראל, שאנחנו מכבדים אחד את השני, שיש כאן סולידריות, שאנחנו אוהבים את עם ישראל, שאנחנו עושים את זה ממקום שאנחנו רוצים לשפר, ובואו נקרין את זה.

יוחנן פלסנר: אמרתי לו: תשמע, כל כך קשה להשפיע על השיח כאן, אבל אני מתחייב לנסות.

יוחנן פלסנר: הדברים האלה נגעו לי ללב, ואני חושב שדווקא כאן, כשאנחנו מתחילים מושב, שכולם אומרים, מושב סוער, מושב של חצי שנה, מושב שיש בו הסתברות לא קטנה – ואנחנו נפעל לכך – שבו נקבע תאריך לבחירות כדי להחליף את הממשלה הזאת, ואנחנו מתחילים בתהליך הזה כבר עכשיו; אני חושב שנכון שנתחיל את כל התהליך הזה מהמקום שמכבד את אלה שהקריבו את עצמם למען המדינה, את אלה שמוכנים להקריב את עצמם למען המדינה, את אלה שבשבילם המדינה הזאת זה לא איזה מין מקום שמנהלים סביבו איזה ויכוח ציני, כל אחד בשביל לשפר עמדות, אלא באמת מקום שאנחנו מכירים בעובדה שמדובר בנס אמיתי אחרי אלפיים שנים, ואנחנו מחויבים לחזק אותו, לקיים אותו.

יוחנן פלסנר: זו היתה ההבטחה שלי לאותו אב שכול, וברוח זו אני רוצה גם להציג את הצעת האי-אמון שלנו.

יוחנן פלסנר: התייחסה יושבת-ראש האופוזיציה לפני לתחום המדיני-הביטחוני, ויש לנו באמת מחלוקת אמיתית עם הממשלה ועם ראש הממשלה בתחום המדיני-ביטחוני.

יוחנן פלסנר: היום אנחנו רואים בדרום הארץ את מחיר הקיפאון המדיני.

יוחנן פלסנר: ושלא יהיה ספק, לא לתושבי הדרום, לא לאנשים אחרים במדינת ישראל: הקיפאון המדיני, חלק מהמחיר הוא העובדה שנשחקה ההרתעה.

יוחנן פלסנר: נשחקה ההרתעה, ורואים את זה האירנים, ושלוחיהם – "הג'יהאד האסלאמי" וה"חמאס" – מבינים שהידיים שלנו קשורות, שצה"ל לא יכול להגיב בעוצמה הרבה שיש לו.

יוחנן פלסנר: מכיוון שהזירה הבין-לאומית השתנתה, לא יאפשרו לנו לעשות את אותם הדברים שיכולנו לעשות בראשית 2009, שיכולנו לעשות ב-2006.

יוחנן פלסנר: יש כאן כלים שלובים – קיפאון מדיני מביא לקשירת ידיים ביטחונית, ולהיפך.

יוחנן פלסנר: זה מה שאנחנו מנסים להסביר לציבור.

יוחנן פלסנר: זו האמת שאנחנו נגיד גם למיליון אזרחי ישראל כשהם יושבים עכשיו כמעט בתדירות של פעם בחודשיים במקלטים.

יוחנן פלסנר: יש קשר בין העניין המדיני ובין העובדה שעכשיו כבר לא סופרים אותנו.

דליה איציק: – – – ראש ממשלה חזק.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה טוען שהוא חזק.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה עומד כאן, והוא באמת חזק ברטוריקה, והוא חזק במלים.

רוני בר-און: הוא לא אמר "חזק", הוא אמר: "בעוצמה".

יוחנן פלסנר: עוצמה.

יוחנן פלסנר: אז הוא משתמש באמת במלים נכונות, ואת ההיכרות שלו עם מילון אבן-שושן אף אחד לא יוכל לקחת ממנו, אבל בשורה התחתונה אזרחי ישראל מתחילים להבין ולהרגיש שהעוצמה של מדינת ישראל נשחקת, וגם נאום רהוט באו"ם לא יכול לבלום את העובדה שהפלסטינים עכשיו, הזרוע השנייה שלהם, פועלת לבינאום הסכסוך.

יוחנן פלסנר: אז מה אם הצלחנו לבלום את ההצבעה בעצרת הביטחון באמצעות הווטו האמריקני?

יוחנן פלסנר: הפלסטינים יכולים בהינף יד לקבל הכרה ולזכות במעמד של מדינה משקיפה בעצרת האו"ם.

יוחנן פלסנר: היום הם התקבלו לאונסק"ו, לפני כחודש הם התקבלו למועצת אירופה, והם פועלים להצר את צעדינו ולצמצם את מרחב התמרון של מדינת ישראל, וחברי חברי הכנסת, הם מצליחים.

יוחנן פלסנר: וגם זה מחיר הקיפאון המדיני.

יוחנן פלסנר: ומה התשובה של ראש הממשלה?

יוחנן פלסנר: כיצד הוא מציע להתניע את התהליך המדיני?

יוחנן פלסנר: חוץ מהרטוריקה, וכל הדברים שהוא דיבר כאן על מדינת לאום וכן הלאה – איך הוא מציע להתניע את התהליך המדיני?

יוחנן פלסנר: הוא מדבר עם הקוורטט.

יוחנן פלסנר: בזמן שהוא מדבר עם הקוורטט, ומתיימר לנסות להתניע את התהליך המדיני, ובמובן הזה מוליך שולל את אזרחי ישראל, מה עושה שר החוץ שלו?

יוחנן פלסנר: שר החוץ שלו אומר את האמת על מדיניות הממשלה; שר החוץ – והוא אמר את זה רק בשבוע שעבר – אומר:

יוחנן פלסנר: אבו מאזן הוא המכשול האמיתי למשא-ומתן.

יוחנן פלסנר: האיום של אבו מאזן להחזיר את המפתחות הוא לא איום, זו ברכה, הלוואי שיעשה את זה בסוף.

יוחנן פלסנר: מי שלא יבוא במקומו יהיה יותר טוב כרגע.

יוחנן פלסנר: אז יש לנו ראש ממשלה שמדבר, ומדבר ומדבר, ויש לנו שר חוץ שמטרפד את המדיניות שלו, וזה התפקיד שלנו כאן, במושב הקרוב – להחזיר את התקווה, להבהיר לאזרחי ישראל שיש דרך אחרת.

יוחנן פלסנר: אפשר להציע אלטרנטיבה מדינית.

יוחנן פלסנר: יש חזון מדיני אחר.

יוחנן פלסנר: אפשר גם להכות ב"חמאס" וגם להיות מקובלים בעולם.

יוחנן פלסנר: אפשר גם לעשות תהליך מדיני וגם לאיים על "חיזבאללה" ואירן.

יוחנן פלסנר: אפשר לשקם את העוצמה, אבל בשביל לשקם את העוצמה לא צריך לדבר על זה, צריך מדיניות נכונה.

יוחנן פלסנר: לא צריך הסברה נכונה; לא צריך להיות מסבירן מצוין – וראש ממשלה הוא מסבירן מצוין – צריך להיות מדינאי אחראי ושקול, וראש הממשלה הוא לא כזה.

יוחנן פלסנר: אני אעבור, אדוני היושב-ראש, ברשותך, לתחום החברתי-כלכלי.

יוחנן פלסנר: אני חושב שלממשלה הזאת, בתחום החברתי-כלכלי מגיעה מלה טובה מאתנו בנושא האחריות התקציבית.

יוחנן פלסנר: אין ספק שאנחנו במשבר כלכלי, גם במובן של המתווה שהמשק נמצא עליו, המתווה לטווח ארוך של הגדלת הפער בפריון העבודה.

יוחנן פלסנר: שיעורי ההשתתפות בשוק העבודה נמוכים, פערים של אי-שוויון, פערים בצמיחה, כל הדברים האלה הולכים ומרחיקים אותנו מהעולם המערבי, והולכים ומייצרים למשק הישראלי מאפיינים של מדינת העולם השלישי.

יוחנן פלסנר: אבל אל מול כל המגמות הבעייתיות האלה, ואל מול הבעיות בחינוך, והבעיות בבריאות, והבעיות ברווחה, והעובדה שאזרחי ישראל רבים לא יודעים איך לגמור את החודש, ורבים אחרים לא יודעים איך להתחיל את החודש – אל מול כל הדברים האלה – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מולה, אתה מפריע לחבר שלך.

יוחנן פלסנר: – – המענה, אדוני היושב-ראש, הוא לא להגדיל את התקציב, כמו שחלק מחברי הכנסת – כמו שחלק מהנציגים מדברים – להגדיל את התקציב בעשרות מיליארדים; זה פופוליזם.

יוחנן פלסנר: במצב שבו המשק העולמי נכנס למיתון, חוסר ודאות אדיר גם בארצות-הברית, גם באירופה, לבוא ולהציע למוחים ולהגיד: אנחנו נשלם, ונשלם ונשלם, בלי להסביר מאיפה לוקחים את הכסף, זה לא פתרון.

יוחנן פלסנר: אנחנו אופוזיציה אחראית, אנחנו אלטרנטיבה אחראית, ולכן אנחנו לא מציעים להגדיל את התקציב בצורה בלתי מבוקרת.

יוחנן פלסנר: אבל אנחנו כן אומרים שצריך לשנות את סדרי העדיפויות, ובשביל זה צריך לפתוח את תקציב המדינה, והפארסה הזאת, של התקציב הדו-שנתי – צריך לחדול אתה.

יוחנן פלסנר: אומנם לקחנו דוגמה מבחריין; אומנם בבחריין הציגו תקציב דו-שנתי, ולא בשום מדינה אחרת, אבל כל מה שאמרנו על התקציב הדו-שנתי, כל מה שיגורנו, אכן קרה.

יוחנן פלסנר: אמרנו: איך תדעו מה יהיו נתוני הצמיחה בשנת 2012?

יוחנן פלסנר: איך תדעו אם לא יהיו התפתחויות כלכליות?

יוחנן פלסנר: איך תדעו מה יהיה, מה יהיו הצרכים?

יוחנן פלסנר: את כל הדברים האלה העלינו, אפילו הגשנו עתירה לבג"ץ בעניין; רוני בר-און עשה את זה בשם קדימה.

יוחנן פלסנר: אבל הממשלה התעקשה, ושר האוצר התגאה בזה – זה ההישג הגדול שלו.

יוחנן פלסנר: עכשיו אנחנו מבינים, חברי חברי הכנסת, שהתקציב הדו-שנתי היה כישלון קולוסלי, ואנחנו תובעים – – –

יצחק וקנין: יוחנן, אני מוסיף לך עוד שתי דקות.

יצחק וקנין: תתחיל לסיים.

יוחנן פלסנר: אנחנו תובעים, ונתבע במושב הזה, לפתוח את התקציב הדו-שנתי ולהציג תקציב חדש.

יוחנן פלסנר: אבל הצגת תקציב חדש לא מספיקה, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים לתת טיפול שורש, לא הלבנת שיניים, לא איזשהו טיפול קוסמטי – טיפול שורש לבעיות היסוד של המשק, ואת זה הממשלה לא מציעה.

יוחנן פלסנר: היא מציעה לנו את טרכטנברג, ובדוח-טרכטנברג – צריך להגיד ביושר – יש דברים טובים, אבל מישהו חושב שאת כל הדברים הטובים שנמצאים בדוח-טרכטנברג ראש הממשלה מתכוון להעביר וליישם?

יוחנן פלסנר: תקשיבו לגפני, תקשיבו לחברים האחרים בקואליציה – לא יהיה דוח-טרכטנברג.

יוחנן פלסנר: אתם חושבים שהוא יאפשר להציג קריטריון של מיצוי כושר השתכרות כקריטריון לקבלת משכנתאות?

יוחנן פלסנר: מה פתאום.

יוחנן פלסנר: הוא יאפשר הכנסת לימודי ליבה?

יוחנן פלסנר: מה פתאום.

יוחנן פלסנר: יש דברים מאוד יפים בדוח-טרכטנברג, אבל ראש הממשלה אימץ אותו רק ברמה העקרונית, ויביא כמה פרקים.

יוחנן פלסנר: זה תרגיל יחצני מדהים.

יוחנן פלסנר: אבל גם דוח-טרכטנברג בשלמותו, וגם את זה צריך להגיד, לא פותר את בעיות העומק של החברה הישראלית, ובראש ובראשונה הוא לא פותר את בעיית הדיור.

יוחנן פלסנר: ונמצא כאן השר אטיאס, שאמר את זה במילותיו: "המלצות הוועדה" – ואני מצטט אותך, אדוני השר – "בנושא הדיור הציבורי זו בושה וחרפה.

יוחנן פלסנר: לקחו את החלשים ביותר וזרקו אותם בצדי הדרך".

יוחנן פלסנר: אני מצטט אותך, אדוני השר: "אגף התקציבים כנראה השתלט על טרכטנברג".

יוחנן פלסנר: ועוד הוסיף השר בהזדמנות אחרת ואמר: "המדינה התחייבה לפני עשר שנים למשפחות האלה שיקבלו דירות, והם עדיין מחכים, וכנראה הם יחכו עוד הרבה שנים".

יוחנן פלסנר: וראינו בוועדת הכספים היום את הגברת ויקי וענונו, והיא נתנה דוגמה אישית וייצגה רבים אחרים שמבינים שאין שום תקווה בתחום החברתי למדיניות של הממשלה במושב הזה.

יוחנן פלסנר: אנחנו מתכוונים להציע אלטרנטיבה.

יוחנן פלסנר: אנחנו נציע הצעות בתחום הדיור הציבורי.

יוחנן פלסנר: אנחנו נציע הצעות בתחום של חיזוק או שיפור מערכת החינוך.

יוחנן פלסנר: אומנם שפכו קצת כספים במערכת החינוך, אבל לא עשו שום רפורמה אמיתית במערכת החינוך – ושם נמצאים המיליארדים – – –

יצחק וקנין: יוחנן, משפט.

יצחק וקנין: הוספתי לך שתי דקות.

יצחק וקנין: תגיד משפט אחרון.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני צריך לסיים את הנאום שלו, אז אל תנצלו את – – –

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אני אסיים בכך: גילוי אחריות בנושא התקציבי זה לא מנהיגות.

יוחנן פלסנר: מנהיגות זה להביא רפורמות בתחום של קירוב הפריפריה, ולא לגנוז את תוכנית קדימה לקירוב הפריפריה.

יוחנן פלסנר: גילוי מנהיגות זה להביא רפורמה אמיתית, שתצרף עשרות, אם לא מאות אלפים לשוק העבודה, וכך תגדיל את התקציב הזמין בעשרות מיליארדים, ולא להראות לנו איזה מיליארד או שניים מתקציב הביטחון ולקרוא לזה רפורמה.

יוחנן פלסנר: אלה השינויים הנדרשים.

יוחנן פלסנר: חלון ההזדמנויות הולך ונסגר.

יוחנן פלסנר: אלה הדברים שנדרוש במהלך המושב הזה, ואם לא נקבל אותם, אנחנו נדרוש בחירות, ואני מקווה שיהיו לפחות כמה חברים הגונים בקואליציה שיאפשרו לנו להציע לעם ישראל תקווה אחרת, גם בתחום החברתי וגם בתחום המדיני.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יצחק וקנין: ישיב שר הבינוי והשיכון, חבר הכנסת אריאל אטיאס.

אריאל אטיאס: בטח אתם רוצים לשמוע תשובות, לא?

אריאל אטיאס: החבר'ה של קדימה.

אריאל אטיאס: או פלסנר מעדכן אתכם אחרי זה מה אני אומר לבד?

אריאל אטיאס: בסדר.

אריאל אטיאס: מה עם הצמרת?

אריאל אטיאס: חוץ ממופז כולם הלכו.

נחמן שי: אל תדרג אותנו.

נחמן שי: אנחנו פה.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח שפתיחת מושב החורף מתחילה שוב בנושא הדיור, ואני שמח גם שזה מציף את נושא הדיור הציבורי, כי זה הדבר הבא שאנחנו הולכים לטפל בו.

אריאל אטיאס: במהלך השנתיים וחצי האחרונות – – –

רוני בר-און: אפשר לשאול שאלה?

אריאל אטיאס: תן לי להתחיל, ואז תשאל.

רוני בר-און: – – – העברנו את חוק הדיור הציבורי לפני עשר שנים, קבענו תחילה בינואר 2010.

רוני בר-און: חוק קיים, מונח על השולחן.

אריאל אטיאס: שאלה טובה, תקבל תשובה.

יוחנן פלסנר: – – –

יצחק וקנין: רבותי, חבר הכנסת רוני בר-און, אני אפשרתי לך בנחת, וגם לך, יוחנן.

רוני בר-און: היה בנחת.

יצחק וקנין: בסדר, אבל אל תפריעו לשר.

יצחק וקנין: אתם מפריעים לו.

אריאל אטיאס: אני שמח שפתיחת המושב מתחילה בנושא הכי חשוב ומרכזי, והוא חשוב ומרכזי, ולכן תנועת ש"ס לקחה את התיקים הרלוונטיים של התכנון והבנייה, בשביל לטפל בנושא הכי חשוב ומרכזי.

אריאל אטיאס: אכן מצוקת הדיור הגדולה נוצרה כתוצאה – כפי שאמרתי פה הרבה פעמים; והתוצאות, רואים אותן עכשיו גם בשלבים הנוכחיים – כתוצאה ממחסור בהיצע הקרקעות – פעם אחת, שפגש ריבית נמוכה – פעם שנייה, היסטורית, וגרמו להתלקחות של המחירים.

אריאל אטיאס: בישראל צריכים כ-40,000 יחידות דיור בשנה – התחלות בנייה – לגידול טבעי.

אריאל אטיאס: קיבלנו רק 30,000 עד הקמת הממשלה הנוכחית, כולל הממשלה הקודמת והקודמת של הקודמת.

אריאל אטיאס: כל הממשלות לדורותיהן בעשור וקצת האחרון לא לקחו את הנושא של הדיור, כי אומרים, מה הצרכים, ולפי זה נשווק, אפילו קצת יותר מזה, כדי לא לגרום לעליית מחירים; כלל בסיסי – כשיש מחסור בהיצע, המחירים עולים.

אריאל אטיאס: מה קרה ב-2009, כשפתאום נהייתה כזאת התלקחות – אותו מחסור בהיצע פגש ריבית נמוכה היסטורית של 0.5%.

אריאל אטיאס: הריבית הנמוכה הזאת גרמה להכפלה של המשקיעים פנימה, וזה גרם לעליות המחירים, והאלטרנטיבות להשקעה, והכול נכון.

אריאל אטיאס: רק צריך לטפל בשני הדברים בנפרד – קודם כול, להגדיל את ההיצע.

אריאל אטיאס: זה מאוד קשה ביום אחד – זה לא מאפיית לחם אחרי פסח, שעושים כמה משמרות ופותרים את הבעיה; תכנון ובנייה – אני כבר לא מדבר על הביורוקרטיה, שזה עוד נושא – לוקח זמן, וגם לוקח זמן עד שזה מחלחל בתוך השווקים.

אריאל אטיאס: במחאת ה"קוטג'" החליטו להוריד מחיר – ירד מחיר; יש בעיה בסלולר, יש החלטה – לוקח זמן, מאבקים – זה נגמר באותה דקה.

אריאל אטיאס: בשוק הדיור יש 120,000 עסקאות בשנה, מתוכן 78,000 או 82,000 – תלוי בשנים שהיו – בכלל עסקאות פרטיות, שלא קשורות לקבלנים, ודירות יד שנייה.

אריאל אטיאס: לדברים האלה לוקח זמן, עד שזה מחלחל.

אריאל אטיאס: להלן מחצית הקדנציה בתקופה שלי – מה קרה עד עכשיו.

אריאל אטיאס: התחלות הבנייה, ברוך השם, בעקבות השיווקים האגרסיביים שעשינו – גם מינהל מקרקעי ישראל, גם משרד הבינוי והשיכון – גדלו ל-45,000 התחלות בנייה; נתוני למ"ס.

אריאל אטיאס: זה הדבר המשפיע ביותר על מחירי הדירות; כמו שהדבר המשפיע ביותר להעלאת המחירים היה מחסור בהיצע.

אריאל אטיאס: היום יש לנו כבר גידול משמעותי בהיצע – 45,000 התחלות בנייה שלא באו ככה, וזה ילך ויגדל, כי כשאנחנו משווקים היום, בעוד שנה זה התחלת בנייה.

אריאל אטיאס: בממוצע, לצערי, ממוצע ארצי, לוקח כמעט שנה להוציא היתר בנייה, ואלה רפורמות נוספות – אני לא רוצה להיכנס אליהן – רפורמות במינהל – – –

יוחנן פלסנר: ב-2011?

אריאל אטיאס: אתה יכול לבדוק את זה – נתוני למ"ס – 45,000 התחלות בנייה.

אריאל אטיאס: זה, כמובן, כל ההיבטים.

אריאל אטיאס: ב-2010 שיווקנו 35,000 יחידות דיור, לעומת 22,000 בשנה הקודמת.

אריאל אטיאס: זה מאוד קשה, זה לוקח זמן.

אריאל אטיאס: צריך יותר, ואנחנו נמשיך לעשות יותר גם בשנה הקרובה.

אריאל אטיאס: שני פרמטרים שמשלימים את הגדלת היצע הקרקעות – קודם כול, לחתוך את מחירי הקרקע.

אריאל אטיאס: את זה החלטנו בהחלטת מועצת מקרקעי ישראל באוגוסט 2008 – שהקרקע לא משמשת רק למטרת הרווחים, אלא גם משרתת את האזרחים.

אריאל אטיאס: כשאנחנו רוצים להוציא מכרז – בדרך כלל במכרזים, כל המרבה במחיר, ידו על העליונה, והוא מקבל את הקרקע.

אריאל אטיאס: כשההטבה הזו הולכת ליזמים, ודאי שזו הדרך המיטבית – הקרקע היא משאב מוגבל, אין ברירה – עושים מכרז.

אריאל אטיאס: אבל כשאנחנו רוצים שההטבה תגיע לזוגות הצעירים, שזו דירה ראשונה שלהם, מה שנקרא בשפה שלנו מחיר למשתכן, שזה מכרז הפוך, שבו היזם שמציע את מחיר מטר הבנייה הזול ביותר לדירה, הוא שזוכה.

אריאל אטיאס: הקרקע, אין עליה תחרות.

אריאל אטיאס: אבל מה קרה?

אריאל אטיאס: מינהל מקרקעי ישראל, בהנחיית ובהוראת ובחובת משרד האוצר, לא הסכים שנעשה הנחה בקרקעות האלה.

אריאל אטיאס: השמאי אמר 200,000 – 200,000; 300,000 – 300,000.

אריאל אטיאס: 100% ערך שמאי.

אריאל אטיאס: אז בעצם כל התחרות היתה על רווח יזמי.

אריאל אטיאס: צריך לזכור דבר מאוד בסיסי, שלבנות דירה בפריפריה הרחוקה – במצפה-רמון, בדימונה, לא חשוב – ובמרכז הארץ, זה אותה עלות בנייה; הפער הגדול ביניהם זה בקרקע.

אריאל אטיאס: הקרקע, ככל שהמדינה יכולה להשפיע, היא עשתה את זה.

אריאל אטיאס: העברנו החלטה במועצת מקרקעי ישראל, במכרזי מחיר למשתכן, שבהם בוודאות ההטבה מגיעה לצרכן – – –

מוחמד ברכה: ההקלות בקרקע, זה לא הלך ישירות למשתכן אלא לקבלן.

אריאל אטיאס: אתה כנראה לא מקשיב למה שאני אומר.

אריאל אטיאס: אני אומר – מכרזי מחיר למשתכן, שבהם היזם שמתחייב למחיר הנמוך ביותר, זה הפרמטר לזכייה, ולא שמי שמציע את מחיר הקרקע הגבוה ביותר זוכה.

אריאל אטיאס: ואני מדגיש: מחיר דירה לפי מטר, פיקס, כולל מע"מ – הוא מתחייב על 5,000 מטר, על 6,000, על 7,000 – מי שהציע את המחיר הנמוך ביותר, זכה.

אריאל אטיאס: זה מושך את המחיר כלפי מטה.

אריאל אטיאס: המדינה מתערבת בזה שאיכות הבנייה מפוקחת על-ידי משרד השיכון, כבר 16 שנה, זה לא המצאה חדשה – יש סטנדרט קבוע, אנחנו מפקחים על זה – – –

נחמן שי: מה עם איכות הבנייה?

אריאל אטיאס: אין עם זה בעיה, זה הוכיח את עצמו מצוין.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים לתת את התרומה של המדינה לעניין הזה.

אריאל אטיאס: אנחנו חותכים את מחירי הקרקעות ב-50%, ואז יש בכל קרקע – זו החלטת מועצת מקרקעי ישראל, שעברה כבר, ומבוצעת, וכבר יצאו מכרזים כאלה, וימשיכו לצאת; ערך השמאי של הקרקע הוא עד 400,000 שקל – אנחנו לא רוצים לתת הטבה לקרקעות שעולות 800,000 ו-700,000; אנחנו רוצים ללכת בעיקר בתב"עות, במרכזי הערים, איפה שיש פוטנציאל לצעירים – קרקע ששווה עד 400,000 שקל, 50% מערך שמאי, ומשם עושים את המכרז הזה.

אריאל אטיאס: המדינה מפסידה מזה הכנסה מאוד גבוהה, ואני שמח שעשינו את זה, וכן את מענקי המקום, שפועלים בפועל מאוגוסט.

אריאל אטיאס: אזרחי ישראל לוקחים – יש לנו נתונים של אנשים שלקחו – בפריפריה ב-28 יישובים, כולל ביישובי המיעוטים, לוקחים מענקים וסבסוד פיתוח בהיקף ממוצע של 100,000 שקל לכל זוג צעיר שקונה דירה ראשונה חדשה בבנייה רוויה.

אריאל אטיאס: כדי שנבין את היקף ההטבה הממוצע, לפי הריביות היום, משכנתה של 100,000 שקל שווה להחזר חודשי של 680 שקל בחודש ב-20 שנה – זה שווי ההטבה של 100,000 שקל.

יוחנן פלסנר: מה יהיו הקריטריונים לדיור למשתכן?

אריאל אטיאס: זה טרכטנברג – תן לו, נדבר על זה עוד.

אריאל אטיאס: אתה עוד תדבר על זה הרבה מהדוכן.

יוחנן פלסנר: אני אתן לו.

יוחנן פלסנר: אתה תיתן לו?

אורית זוארץ: עלה לנו 700,000 שקל הטרכטנברג הזה.

אורית זוארץ: לא חבל על הכסף?

אריאל אטיאס: זאת הבעיה?

אריאל אטיאס: השאלה היא מהי התמורה, לא כמה זה עלה.

אריאל אטיאס: בוא נדבר על הדיור הציבורי.

יוחנן פלסנר: אתה תקבל את הקריטריונים של טרכטנברג?

אריאל אטיאס: אנחנו דנים בזה, הכול יהיה בסדר.

אריאל אטיאס: אל תדאג.

אריאל אטיאס: הדבר החשוב ביותר, שכשהמדינה נותנת כסף בדיור ציבורי, נותנת החזר שכר דירה – היום אנחנו נותנים היקף של מיליארד ו-300 בשנה ל-137,000 משפחות.

אריאל אטיאס: מקבלים ממשרד השיכון צ'ק ביד כל חודש דרך הבנק, לסייע להם בשכר דירה – שם יש קריטריונים ברורים של מיצוי כושר ההשתכרות, כי המדינה נותנת לך כסף.

אריאל אטיאס: היא אומרת לך: אתה מקבל כסף, תתאמץ.

אריאל אטיאס: בדיור ציבורי המדינה נותנת לך דירה בבעלותה לנצח, לא מוציאים אותך – תתאמץ.

אריאל אטיאס: אין שינוי בדבר הזה.

אריאל אטיאס: אכן אמרתי, ואני עומד מאחורי מה שאני אומר, שוועדת-טרכטנברג רצתה או ניסתה לטפל במעמד הביניים, שעובד קשה ולא גומר את החודש, אבל היא שכחה בצדי הדרך את האנשים שלא יודעים להתחיל את החודש, ואלה דיירי הדיור הציבורי.

אריאל אטיאס: פרק הדיור הציבורי בדוח-טרכטנברג הוא לא איזה המצאה, רוב הדברים שכתובים שם מבוצעים הלכה למעשה: הגידול בהתחלות בנייה – מבוצע; 50% הנחות בקרקע – מבוצע; דיור להשכרה – מבוצע; מהרבע הראשון של 2010 אנחנו מוציאים מכרזי דיור להשכרה.

רוני בר-און: מה עם חוק?

אריאל אטיאס: עוד דקה, אני אתייחס לזה.

אריאל אטיאס: מה לא מבוצע, ומה דוח-טרכטנברג לא התייחס אליו?

אריאל אטיאס: נפגשתי אתו יותר מפעם אחת, הוא לא התנגד לזה, בעיקרון, אבל הוא אמר שמשרד האוצר מתנגד בכלל להגדלת מלאי הדיור הציבורי, ובשביל זה אנחנו פה.

אריאל אטיאס: אנחנו ניאבק על זה ואנחנו נגדיל.

אריאל אטיאס: איך אנחנו נגדיל?

אריאל אטיאס: אני רוצה להגיד את השיטה.

אריאל אטיאס: היום יש לנו 70,000 יחידות דיור בדיור הציבורי – דירות ישנות, מוזנחות, קשה לטפל בהן.

מרינה סולודקין: זה מה שנשאר.

יצחק וקנין: רבותי, תשתדלו לא להפריע.

אריאל אטיאס: זה מה שנשאר לנו.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים להגדיל את המלאי.

אריאל אטיאס: יש שני פרמטרים: יש 2,200 משפחות שממתינות.

אריאל אטיאס: בדוח-טרכטנברג מופיע 2,640 משפחות – – –

מרינה סולודקין: זה רק במשרד שלך.

מרינה סולודקין: במשרד שלך – 60,000.

אריאל אטיאס: נכון, נכון, נכון.

אריאל אטיאס: חברת הכנסת סולודקין, תני לי, אני יודע.

אריאל אטיאס: אנחנו מכירים את הדעה, ואת צודקת ברוב מה שאת אומרת בעניין הזה.

אריאל אטיאס: אני רוצה לגעת במשהו, ואם תרצי, אחרי זה אני אתייחס.

אריאל אטיאס: יש לנו, לפי דוח-טרכטנברג, 2,640 משפחות, לפי המספרים שלנו זה 2,200, כי הוא מתייחס לכאלה שרוצים לעבור ממקום למקום – 2,200 משפחות שממתינות בתור, חלקן עשר שנים, יש להן פתק מהמדינה: מגיעה לך דירה בדיור ציבורי, תמתין בתור, נקרא לך, תקבל.

אריאל אטיאס: חלקן מחכות עשר שנים בהמתנה בתור הזה.

אריאל אטיאס: זה תור שלפעמים הוא פיקציה, כי מתי מתפנית דירה?

אריאל אטיאס: דירות חדשות לא קונים – לא ישנות, לא חדשות – לא מגדילים את המלאי; כשאדם, לא עלינו, הולך לעולמו, מתפנית דירה.

אריאל אטיאס: זה התור, וזה באזורי הביקוש, חדרה–גדרה.

אריאל אטיאס: בפריפריה הרחוקה יש לנו עודף דירות, חלקן עומדות ריקות ואנחנו משלמים על שומרים כדי שלא יפלשו למקומות האלה; במקומות הרחוקים, מצפה-רמון למשל.

אריאל אטיאס: ואני לא חושב שנכון לקחת ולדחוף את החלשים לפריפריה.

אריאל אטיאס: להיפך, צריך לפזר אותם בתמהיל.

אריאל אטיאס: כדי שנוכל לפזר אותם בתמהיל, אנחנו מנהלים מגעים עכשיו, משא-ומתן, עם משרד האוצר; ככל שהם יבשילו – בסדר, לא יבשילו – נגיש הצעת חוק בנושא הזה.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים שבמכרזי מינהל מקרקעי ישראל ו/או משרד הבינוי והשיכון, במקומות שזה מתאים, לא במגדלי יוקרה ולא בצמודי קרקע, אנחנו נשאיר – חלק ממטלות הפיתוח שיהיו ליזם – כמו שהוא משלם 100,000 שקל עלויות פיתוח, ואומרים לו: אתה צריך לבנות עכשיו את המתנ"ס המקומי ואת הכבישים – לא הוא בונה, אנחנו בונים, אבל הוא משלם, זה חלק מהעלויות שבסוף מתגלגלות על הקבלן, והוא מגלגל את זה על הקרקע של המדינה – הוא לא תורם והוא לא בעל חסד – שישאיר 5% מהדירות בדיור הציבורי.

אריאל אטיאס: מה זה עושה, השיטה הזאת?

מרינה סולודקין: זה חוק שלי.

אריאל אטיאס: יש לך חוקים כאלה, אני שמח.

מרינה סולודקין: פעמיים היית נגד.

אריאל אטיאס: ה-5% דירות בדיור הציבורי עושים את הדבר הכי חכם, צודק, חברתי, וגם הגיוני.

אריאל אטיאס: אנחנו יודעים שדיירי הדיור הציבורי סובלים משני דברים: האחד, אין להם תקווה, ודבר נוסף, ריכזו קבוצה של חלשים בתוך ה"רכבות" האלה, כמו שאנחנו מכירים אותן.

אריאל אטיאס: כשלוקחים קבוצה חלשה ומכניסים אותה לתוך בלוקים שלמים, אני חושב שזה מחליש אותה, לא נותן לה תקווה ולא עושה צדק חברתי.

אריאל אטיאס: להיפך, עושה עוול חברתי.

אריאל אטיאס: כשאתה בא ואומר: אנחנו לוקחים 5%, זה בממוצע יוצא בין דירה לשתי דירות בבניין, לא יותר, אתה מפזר אותם בתמהיל נכון, אתה מפסיק את הסלאמס הזה, והכי חשוב, זה לא עולה כסף חדש לתקציב המדינה – לא צריך להוציא מתקציב הביטחון ולא צריך להגדיל את ההוצאה.

אריאל אטיאס: זה מניעת – – –

רוני בר-און: – – –

אריאל אטיאס: אני עונה לך, נשמה.

רוני בר-און: כמה דירות זה מייצר?

אריאל אטיאס: אני עונה לך.

אריאל אטיאס: אני אגיד לך, כמה שאנחנו רוצים – 500 בשנה, 700 בשנה.

רוני בר-און: אין סרט כזה.

אריאל אטיאס: אין סרט כזה?

רוני בר-און: ב-40,000 התחלות בנייה שלא כולן שלכם, 5% זה 200 דירות.

רוני בר-און: אתה עושה צחוק?

אריאל אטיאס: אני אומר לך, אנחנו יודעים בתב"עות שלנו – אני לא רוצה להגיד ערים עכשיו, כי אני נכנס עכשיו למניפולציות עם חלק מראשי הערים שבוודאי יגידו שהם לא רוצים את זה אצלם, גם את זה אנחנו מכירים.

רוני בר-און: תכריח אותם.

אריאל אטיאס: בסדר, זה עוד נושא, קודם כול שנגמור עם האוצר.

אריאל אטיאס: להכריח אותם זה כבר איך לבצע את זה.

אריאל אטיאס: אני אומר שאנחנו רוצים להגיע לסיטואציה שאנחנו לא צריכים להביא כסף ולקנות דירות.

אריאל אטיאס: קודם כול, 2,200 האלה שממתינים, יש להם פתרון עכשיו, מחר בבוקר.

אריאל אטיאס: כל אחד כזה יקבל 3,000 שקל שכר דירה בלי לצאת מהתור.

אריאל אטיאס: אני מדגיש את המלים "בלי לצאת מהתור", כי בדוח-טרכטנברג כתוב שאנחנו ניתן להם חוזה שכירות ארוך טווח.

אריאל אטיאס: בשורה הקטנה הזאת מקופל הדבר הזה שאומר: תקבל 3,000 שקל, תצא מהתור לחמש שנים ונדבר אתך בעוד חמש שנים, ולזה אנחנו לא נסכים.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים שהאנשים האלה, שממתינים כבר עשר שנים, מחר בבוקר אין להם תור, הם מקבלים 3,000 שקל שכר דירה – זה ממוצע בכל המקומות האלה שממתינים בהם – יכולים לשכור דירה איפה שהם רוצים.

אריאל אטיאס: זה עולה לנו 30 מיליון שקל בשנה.

אריאל אטיאס: זה כסף קטן בדוח-טרכטנברג, וזה כסף גדול בשביל אותן משפחות.

אריאל אטיאס: זה מה שזה עולה לנו.

אריאל אטיאס: אנחנו מציעים לתת להם את הסכום הממוצע הזה באופן מיידי, ואז הם לא ממתינים בתור.

אריאל אטיאס: במקביל, אותם אנשים שחיכו יגיעו דרך המכרזים שלנו להגדלת הסיכוי שלהם לקבל דירה.

אריאל אטיאס: זה ייקח עוד שנה, עוד שנתיים, כמה זמן שזה לוקח.

אריאל אטיאס: אנחנו – פעם אחת – מגדילים את מלאי הדירות, פעם שנייה – אנחנו לא שמים אותם בסלאמס, ופעם שלישית – המדינה לא מסירה את אחריותה מהדבר הזה.

אריאל אטיאס: חבר הכנסת פלסנר, אנחנו מנהלים על זה משא-ומתן עם האוצר.

אריאל אטיאס: אני משוכנע שעם המנופים שאנחנו נפעיל זה יצליח.

אריאל אטיאס: אם זה לא יצליח זה יבוא לפה במושב החורף בכנסת, ואני משוכנע שאתה תתמוך בזה.

אריאל אטיאס: תודה לך.

רוני בר-און: מה עם חוק הדיור הציבורי?

יצחק וקנין: תודה.

אריאל אטיאס: סליחה.

אריאל אטיאס: אני חייב לך תשובה.

אריאל אטיאס: אני יכול?

יצחק וקנין: כן, כן, ודאי.

אריאל אטיאס: החוק שאתה מדבר עליו – אתה מדבר על החוק ההוא.

אריאל אטיאס: החוק הזה בעצם זה חוק ירושה, אני קורא לו.

אריאל אטיאס: למה?

אריאל אטיאס: מה הוא עושה?

אריאל אטיאס: החוק הזה בעצם לא מגדיל את מלאי הדיור הציבורי – – –

רוני בר-און: ודאי שכן.

אריאל אטיאס: לא, תקשיב.

אריאל אטיאס: אני אגיד לך מה אני חושב, אחרי זה אתה תענה.

אריאל אטיאס: בסדר?

רוני בר-און: אני אסביר לך למה אתה טועה.

אריאל אטיאס: רגע, אתה כבר אומר שאני טועה, עוד לא שמעת מה אני אומר.

אריאל אטיאס: אני חושב שהוא לא מגדיל את המלאי, ואני אגיד לך למה.

אריאל אטיאס: ממוצע דירה שעומדת למכירה במקומות האלה – ברוב הטובים כבר מכרו אותן – מה שעומד היום למכירה שווה בערך 230,000 שקל – אני אתן לך נתון סטטיסטי שלנו – לדירה.

רוני בר-און: כמה יש?

אריאל אטיאס: למכירה?

אריאל אטיאס: כמה רוצים לקנות.

אריאל אטיאס: כמה אנשים רוצים לקנות דירה בדימונה בדיור ציבורי?

אריאל אטיאס: לא יודע.

אורית זוארץ: כמה?

אורית זוארץ: לא חסר.

רוני בר-און: כמה יש כאלה, אתה יודע?

אריאל אטיאס: דקה, דקה.

אריאל אטיאס: תן לי – –

אורית זוארץ: – – – סטודנטים.

אריאל אטיאס: – – אני באמצע לענות רצוף, חברים.

יצחק וקנין: רבותי, תאפשרו לשר.

אריאל אטיאס: אני אענה לכם רצוף, ואחרי זה תגיד את ההערה שלך.

אריאל אטיאס: עזוב כמה יש.

אריאל אטיאס: כמה אנחנו יודעים לקבל מזה?

אריאל אטיאס: יש דירות שאנשים – חלק רוצים לקנות, חלק לא רוצים לקנות – הם יקבלו הנחה של 80%.

אריאל אטיאס: כמה כסף אנחנו נקבל מכל דירה, 30,000 שקל?

רוני בר-און: 50,000 שקל.

אריאל אטיאס: 50,000 שקל.

אריאל אטיאס: מה אנחנו יודעים לקנות ב-50,000 שקל?

אריאל אטיאס: לא יודעים לקנות כלום.

אריאל אטיאס: אז מה אנחנו עושים?

רוני בר-און: לא, אתה סתם מתווכח.

אריאל אטיאס: דקה.

אריאל אטיאס: אנחנו מחסלים את המלאי, כמו שמשרד האוצר תמך בזה לאורך תקופה מסוימת – מוכרים, מוכרים, מוכרים.

אריאל אטיאס: מוות אטי לדיור הציבורי.

אריאל אטיאס: לא מגדילים את המלאי בצד השני.

אריאל אטיאס: אז אנחנו עצרנו את הדבר הזה עד שלא נגדיל את המלאי.

רוני בר-און: באותן הדירות שאתה קונה, גם אחרי שבעל הדירה – – – ירושה, אף אחד לא ילך לגור שם.

רוני בר-און: אם אתה אומר שתמורת 80% הנחה הדירה בבעלותך, הוא מתפתה לקנות אותה.

רוני בר-און: כל הדירות האלה, יש כבר בקופה כיום יותר – – –

אריאל אטיאס: מה לעשות בכסף הזה?

רוני בר-און: רגע.

רוני בר-און: תבנה עוד דיור ציבורי.

אריאל אטיאס: ב-50,000 שקל?

רוני בר-און: אתה לא שומע.

רוני בר-און: יש לך כבר 2.5 מיליארד.

אריאל אטיאס: אין 2.5 מיליארד.

אריאל אטיאס: עשיתם הסכם עם הסוכנות – לא אתם.

אריאל אטיאס: ב-1999 עשו הסכם עם הסוכנות שמחזירים להם כסף.

רוני בר-און: אני מודיע לך שנכון ליום שבו אני עזבתי את התפקיד יש 2.5 מיליארד שקל, באמבטיה הזאת, כשאתה מוסיף לתוך הדבר הזה בערך עוד 20,000 דירות מה-50,000 שקל שאתה אומר שתקבל מהדבר הזה, ומביא מהאוצר, ויש הסכמה – אנחנו הסכמנו לדבר הזה בממשלה שלך, כשאתה היית שר התקשורת הצבעת בעד זה – עם "מצ'ינג" שקל לשקל אתה מסדר פתאום קופה של 5 מיליארד שקל.

רוני בר-און: בכסף הזה אתה בונה דיור ציבורי, לוקח עליו שכר דירה סמלי, בכסף שאתה מקבל מהשכר דירה הסמלי בונה עוד דירות, וזה גלגל שכל הזמן מזין את עצמו.

יצחק וקנין: אוקיי, רבותי.

רוני בר-און: זה מונח על השולחן.

אריאל אטיאס: הבנו.

אריאל אטיאס: חבר הכנסת בר-און, בוא נעשה סדר.

אריאל אטיאס: א.

אריאל אטיאס: אני אשמח לשבת אתך, ואני אשמח לטעות כשאני אומר לך שאין 2.5 מיליארד שקל.

אריאל אטיאס: מזמן אין המספר הזה – –

רוני בר-און: יכול להיות שגנבו את הכסף.

אריאל אטיאס: – – המספר הזה מזמן לא קיים, הלוואי שהיה.

אריאל אטיאס: אכן, חידשנו את קניית הדירות משנת 2009, בעיקר לנכים רתוקים ולמקרים מורכבים כאלה ואחרים, ואני חושב שבמושב הזה אנחנו ניתן דגש על הדיור הציבורי, שנוכל להגדיל את המלאי ולסייע למשפחות האלה, כפי שאמרתי, שהגיעו למצב שהן לא יכולות להתחיל את החודש.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון השר אריאל אטיאס.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד: כישלון הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

יצחק וקנין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: ישיב במשולב גם על האי-אמון של סיעת העבודה – השר גלעד ארדן.

מוחמד ברכה: אין שר.

יצחק וקנין: הוא פה, פה.

יצחק וקנין: ראיתי אותו.

מוחמד ברכה: אבל הוא יצא.

יצחק וקנין: האם אפשר לדאוג שהשר גלעד ארדן ייכנס, הסדרנים?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום התקיימה במועצת ארגון יונסק"ו הצבעה על קבלתה של פלסטין כחברה מלאה בארגון התרבות והחינוך של האו"ם.

בנימין בן-אליעזר: אונסק"ו.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: ההצעה התקבלה ברוב גדול ביותר: 107 מדינות הצביעו בעד, 14 מדינות הצביעו נגד.

מוחמד ברכה: בין אלה שהצביעו בעד היתה צרפת, ובין אלה שנמנעו היו גם מדינות חשובות.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו בשורה טובה לעם הפלסטיני ולכל שוחרי השלום, גם בישראל, ואני מוצא לנכון לנצל את ההזדמנות לשלוח ברכה מכאן לנשיא הפלסטיני, מחמוד עבאס, על קבלתה של פלסטין לארגון החשוב הזה, ומאחל ומקווה שמדינת פלסטין תתקבל כחברה מלאה באו"ם על אף האיומים בווטו אמריקני.

מוחמד ברכה: אני לא יכול להבין את עמדת הממשלה, ממשלת ישראל, שרוצה להשליך את העם הפלסטיני מחוץ למשפחת העמים.

מוחמד ברכה: מה האינטרס הישראלי – אני לא יכול להבין, אלא אם כן הממשלה רוצה לקבע מצב, שיתקיימו כביכול שיחות, או דיבורים על שיחות, והם עצמם, השיחות והדיבורים על שיחות, יהיו המטרה, בלי שנגיע לשום תוצאה, והם רוצים להימנע אפילו ממה שראש הממשלה כביכול התחייב בנאומו בבר-אילן, לגבי שתי מדינות – הוא בעצם לא מכיר במדינת פלסטין.

מוחמד ברכה: אני חושב שזו בכייה לדורות, שזה ניסיון לדחוף את העימות ואת הסכסוך למבוי סתום.

מוחמד ברכה: ואם היינו צריכים הוכחות בעניין הזה, היה לנו נאום ראש הממשלה לפני שעה קלה מעל הדוכן הזה, שהבשורה היחידה בו היתה דיבורים על התעצמות ודיבורים על כוח, ואיומים, ישירים ומרומזים, כלפי כל העולם, כל האזור, כלפי האביב הערבי ומה יכול להיות ומה לא יכול להיות, כלפי אירן, כמובן, כלפי ההנהגה הפלסטינית, כלפי עזה.

מוחמד ברכה: בעצם זה התסריט היחיד, זו האג'נדה היחידה שיש לממשלה זאת – איך לייצר את העימות ולכלכל אותו כך שהוא יישאר לנצח.

מוחמד ברכה: יכול להיות שראש הממשלה חושב שזו שעת כושר של ממשלתו, בהיעדר עמדה נורמלית של הממשל האמריקני, ובעקבות התיישרות הממשל האמריקני עם ממשלת ישראל, הוא חושב שזו שעת כושר, אבל זו בעצם בכייה לדורות, כי השלום הוא לא מתנה שמעניקים הישראלים לפלסטינים; השלום הוא מתנה שממשלת ישראל חייבת לעם בישראל, והשלום הוא מתנה שההנהגה הפלסטינית חייבת לעם הפלסטיני, והשלום הוא מתנה ליציבות באזור – של כל העמים.

מוחמד ברכה: לכן אל לו, לראש הממשלה, להשתעשע באשליות, לעמוד על הדוכן כאילו הוא מושל האזור שמפריח איומים ועושה שרירים מעל דוכן הכנסת, וכאילו האמת כולה אצלו.

מוחמד ברכה: היום בהצבעה באונסק"ו ראינו בבירור, בצורה חד-משמעית, מי שייך לעולם ומי מתנהל מחוץ לעולם, מי שייך ללגיטימציה שמוכרת על-ידי הרוב המכריע של האנושות ומי מנהל מדיניות שהיא מחוץ לציוויליזציה ומחוץ להיסטוריה העכשווית, מדיניות של כיבוש, מדיניות של התנחלויות, מדיניות של התקפות על עזה, מדיניות שרוצה לייצר מצב קבוע של סכסוך, אבל כשגובה האש, כביכול, יהיה בשליטת ממשלת נתניהו.

מוחמד ברכה: הדבר הזה לא יכול להימשך.

מוחמד ברכה: זה משחק באש, בסופו של דבר, גם אם הלהבות נמוכות וגם אם הלהבות גבוהות.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה מוביל – והממשלה שלו, הקיצונית ביותר, הימנית ביותר, מובילים לאסון.

מוחמד ברכה: ואני באמת ובתמים מאחל לכולנו שהנבואה הזאת לא תתגשם, אלא דווקא הנבואה השנייה, שאני קורא לה ללכת למשא-ומתן אמיתי שיביא לפתרון של שתי מדינות ויביא לפתרון של סוגיות הקבע, כולל ירושלים, התנחלויות, הפליטים וכו'.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה עמד על הדוכן הזה, והוא כביכול אומר וחוזר שהוא קורא להנהגה הפלסטינית ולנשיא אבו מאזן לבוא למשא-ומתן, והוא קרא את הקריאה הזאת בקונגרס ובנאום בר-אילן וגם כאן וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: ריבונו של עולם, אתה קורא לו לנהל משא-ומתן על מה?

מוחמד ברכה: על אדמה שאתה נוגס בה מדי יום.

מוחמד ברכה: הרי על מה יהיה המשא-ומתן אם לא על הקמת מדינה פלסטינית?

מוחמד ברכה: אבל השטח שעליו אמורה לקום המדינה הפלסטינית הוא שטח שנוגסים אותו מדי יום בהתנחלויות ובהכשרת קני צרעות, ואפילו עכשיו מדברים על לתת מעמד חוקי למאחזים, מאחזים שעל-פי הכלל הישראלי והכלל הבין-לאומי – על-פי הכלל הבין-לאומי כל ההתנחלויות הן לא לגיטימיות, אבל גם הלגיטימיות של הממשלה, שכאילו היא החליטה, ומה שלא החליטה אי-אפשר שיהיה לגיטימי, גם מה שלא החליטה הם רוצים לתת לו תעודת הכשר.

מוחמד ברכה: עם זה אתה רוצה לנהל משא-ומתן?

מוחמד ברכה: עם מי?

מוחמד ברכה: מי יסכים לנהל אתך משא-ומתן לא על מדינה ולא על עתיד, אלא על עוגה, כשאתה אומר מראש: אני אוכל את העוגה עד סופה, אבל אנחנו נמשיך לדבר ולנהל משא-ומתן כמה מגיע לך וכמה לא מגיע לך?

מוחמד ברכה: בסופו של דבר קורה מה שקורה בשטחים הכבושים, בגדה המערבית בעיקר, של התנחלויות מואצות, גם בירושלים המזרחית הכבושה וגם במקומות אחרים, ופורחים ארגונים מועדים לפורענות שכבר מזמן הפסיקו לצמצם את פעולתם רק לתחומי השטחים הכבושים.

מוחמד ברכה: הם עברו למסגד בטובא-זנגרייה, והיום למסעדה ביפו, ואלה פועלים לא על אפה – של הממשלה, אלא בחסותה של הממשלה.

מוחמד ברכה: הממשלה היא נותנת החסות לבריונים הפאשיסטים שעושים את מעשיהם בכותרת של "תג מחיר".

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: , אתה אומר דבר שהוא לא פשוט.

יצחק וקנין: הממשלה נותנת לגיטימיות?

מוחמד ברכה: כן.

יצחק וקנין: זה לא – – –

מוחמד ברכה: תשמע, האנשים האלה ידועים ומוכרים, וידוע מאיפה הם יוצאים.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך שהמוסדות החוקיים של המדינה וכוחות הביטחון עושים כל מאמץ לתפוס, כי אני לא פחות חרד למהלכים כאלה – – –

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני ואחרים היינו עדים לפעולות של אותם אנשים נגד מוסקי זיתים פלסטינים.

מוחמד ברכה: זית – איך קוראים לזה?

קריאה: מסיק זיתים.

מוחמד ברכה: תחת עיניהם הפקוחות של חיילי הצבא הם פועלים ומתנכלים.

מוחמד ברכה: איך יכול לקרות שבבית-צפאפא, באמצע ירושלים, עשרות עצי זית נעקרים?

מוחמד ברכה: מה, אף אחד לא ראה?

מוחמד ברכה: אף אחד לא שמע?

מוחמד ברכה: איפה נשמע דבר כזה?

מוחמד ברכה: שמע, הכוונות שלך טובות, אני באמת רוצה – אני מכבד את הכוונות האלה, אבל מדינה צריכה לנהוג כמדינה.

מוחמד ברכה: איך כשהמצב הפוך, אם מישהו עושה פשע או עושה מעשה מהצד הפלסטיני – ראש הממשלה התגאה רק לפני רגע כאן שאחרי אותה פעולה באילת, אחרי כמה שעות חיסלו את מי שאחראים.

מוחמד ברכה: הרי הם יודעים.

מוחמד ברכה: הם יכולים לדעת מי האחראי בעזה, ואיפה הוא יושב באותו רגע, ולא יודעים ולא מכירים את אלה שעקרו וכרתו עצי זית?

מוחמד ברכה: מי שכורת עצי זית לא רק מתנכל לפלסטינים, הוא מתנכל להיסטוריה של הארץ הזאת, הוא מתנכל להוויה ולחוויה של הארץ הזאת.

מוחמד ברכה: הוא פושע גם בעניין הלאומי האנטי-פלסטיני, והוא גם פושע בעניין של ההתנכלות לארץ ולהווייתה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל לא רק שאינה עושה מה שצריך לקדם שלום עם העם הפלסטיני, שהוא לטובת שני העמים, היא גם פוגעת בשכבות החלשות ובמעמד הביניים כאן במדינת ישראל, ואין מנוס, שלא יחפשו שום פתרונות במקומות אחרים, אין מנוס מלבטל את התקציב של 2012 שאושר לפני שנה, ולחבר ולבנות תקציב אחר; תקציב אחר, שבנוי על צדק חברתי אמיתי.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה דיבר על כלכלת השוק ועל תחרות, שהוא לא רוצה ריכוזיות בסגנון הקודם, הסוציאליסטי, אבל הוא יצר ריכוזיות, שכל הכלכלה השתעבדה בידיהם של אנשי הון – –

יצחק וקנין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: – – שהם שוחרי טובתו של ראש הממשלה; הם אלה שישבו בעת השבעת הממשלה על הכיסאות האלה ממול, כדי להזכיר לו שהוא צריך לפרוע את השטר.

מוחמד ברכה: והוא יום-יום פורע את השטרות להון הגדול על חשבון האדם הפשוט.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו לא רוצים – והעם לא צריך – את האקמול של נתניהו ואת הדמגוגיה הזולה, אלא מה שנדרש הוא בניית תקציב אלטרנטיבי לכל התפיסה של הממשלה הזאת ולתפיסה של העומד בראשה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק וקנין: כפי שאמרתי, הדיון הוא משולב, ואנחנו עוברים להצעת האי-אמון של מפלגת העבודה: כישלון ממשלת נתניהו בצמצום הפערים החברתיים והכלכליים.

יצחק וקנין: המועמדת להרכיב את הממשלה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת יושבת-ראש מפלגת העבודה שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שלי יחימוביץ': יש לי הרגשה שאתה נהנה להגיד את זה.

רוברט אילטוב: תמתיני לקדנציה הבאה, שלי.

שלי יחימוביץ': אני מסכימה לכך.

יצחק וקנין: אני חושב – זה כבר ביני לבין שלי.

יצחק וקנין: יש דברים שאי-אפשר לספר אותם.

קריאה: הופה.

שלי יחימוביץ': והמבין יבין.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: תראו, רבותי, זה מה שהדמוקרטיה רצתה.

קריאה: לא צריך להתנצל – – –

יצחק וקנין: לא, אין לי מה להתנצל, רבותי.

שלי יחימוביץ': ביני לבין היושב-ראש יש חברות עמוקה, ואנחנו אפילו רואים הרבה פעמים את הדברים עין בעין.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני הכול, תנחומי למשפחתו של משה עמי מאשקלון, ולבנו עם תושבי הדרום, שגם חייהם וגם שגרת חייהם מאוימים.

שלי יחימוביץ': הפתרונות למצב הם מורכבים, אבל אנא, אל תישמעו למתלהמים שמבקשים להסלים את המצב וכבר מחרחרים מלחמה.

שלי יחימוביץ': שמעתי ברוב קשב את נאומו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, שמעתי ולא האמנתי: עוצמה בכל התחומים, הוא אמר – ביטחון, כלכלה, חברה.

שלי יחימוביץ': איך זה משתלב עם ההחלטה שהתקבלה אתמול להוריד את המכסים ב-50% בזמן הקרוב?

שלי יחימוביץ': איך זה משתלב?

שלי יחימוביץ': מה המשמעות של הצעד הזה?

שלי יחימוביץ': המשמעות היא פתיחת גבולות המדינה להיצף של יבוא חסר בקרה.

שלי יחימוביץ': ולא שעכשיו אנחנו משק סגור, לא – אנחנו מקיימים יחסי סחר עם העולם, חתומים על כל הסכמי הסחר, מייבאים יותר מכל מדינה אירופית, יותר מארצות-הברית.

שלי יחימוביץ': אבל לפתוח עוד, עוד, עוד – למה?

שלי יחימוביץ': האם אף אחד לא מבין את המשמעות של הדבר הזה?

שלי יחימוביץ': את העובדה שהיצף של יבוא גוזר מוות על תעשיית כחול-לבן?

שלי יחימוביץ': מביא לחיסולם של מפעלים ישראליים?

שלי יחימוביץ': יגרום לפיטוריהם של עשרות אלפי עובדים?

שלי יחימוביץ': ממה נובעת הצמיחה, מיבוא של מוצרים זולים מסין?

שלי יחימוביץ': לא, מייצור ישראלי.

שלי יחימוביץ': אז אותו רוצים לגמוז?

שלי יחימוביץ': זה "עוצמה בכל התחומים – ביטחון, כלכלה, חברה"?

שלי יחימוביץ': זאת העוצמה?

שלי יחימוביץ': הרי זה אבסורד.

שלי יחימוביץ': זו לא תרופה, זה עוד מאותה מחלה.

שלי יחימוביץ': "איני מקבל את ההנחה שהשוק החופשי פשט את הרגל", אמר ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': מי אמר שהשוק החופשי פשט את הרגל?

שלי יחימוביץ': למה להביא את הדברים לידי אבסורד?

שלי יחימוביץ': זה או קובה או משהו נאור ומופלא?

שלי יחימוביץ': מי טען לשנייה אחת שהשוק החופשי פשט את הרגל?

שלי יחימוביץ': על מה אנחנו מדברים?

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על איזון בין שוק חופשי לבין מדינה חזקה ואחראית לאזרחיה, שגם מחזיקה בידיה אחריות לתחומים רבים של החיים, והיא גם רגולטור על השוק החופשי.

שלי יחימוביץ': "איני מקבל את ההנחה שהשוק החופשי פשט את הרגל" – כמה חברי כנסת יש כאן שחושבים שהשוק החופשי פשט את הרגל?

שלי יחימוביץ': זה פשוט דיון רדוד שנועד להקצין את הטיעונים של מי שמבקשים לכונן כאן מדינה סוציאל-דמוקרטית נאורה, נורמלית.

שלי יחימוביץ': "חיזקנו את הפריפריה", אמר ראש הממשלה בנאומו.

שלי יחימוביץ': אני לא אכנס לפרטים, אני רק רוצה להזכיר דבר אחד – את הברכה הנואלת ששלח ראש הממשלה בשבוע שעבר לנוחי דנקנר על כך שדנקנר השלים את עסקת "מכתשים אגן".

שלי יחימוביץ': על מה הוא מברך אותו, על הקמת מפעל חדש בישראל?

שלי יחימוביץ': לא, על מכירתו של מפעל שקיים מראשית שנות ה-50 ופרנס 2,000 משפחות והמציא דברים ושגשג – על מכירתו של המפעל הזה לסינים, לחברת "כימצ'יינה" הסינית.

שלי יחימוביץ': על זה שולח ראש הממשלה ברכה לבעל הון?

שלי יחימוביץ': זה לא שאי-אפשר לשלוח לדנקנר ברכות לפעמים, יש לו גם תעשיית אמת, לא רק כלכלה ספקולטיבית.

שלי יחימוביץ': אבל על זה?

שלי יחימוביץ': משהו כאן ממש משובש לחלוטין.

שלי יחימוביץ': אבל אני חייבת להגיד, הדאגה העמוקה ביותר השתררה בלבי כששמעתי את כל הדיבורים של ראש הממשלה סביב נושא אירן גרעינית.

שלי יחימוביץ': התגנב ללבי חשש – וראיתי פה באולם שאני לא לבד – שהדברים נשמעים כמו הכנת הקרקע להרפתקה מופקרת ומגלומנית.

שלי יחימוביץ': כמובן שלא אכנס לפרטים, אם כי הדיון הזה כולו כבר בחוץ.

שלי יחימוביץ': מראש אנחנו מתרים בך, אדוני ראש הממשלה, וגם בך, שר הביטחון אהוד ברק: היזהרו.

שלי יחימוביץ': ואם יש לכם עודף ביטחון עצמי, ותשוקה אדירה לשנות את פניו של המזרח התיכון, השקיעו את האנרגיה הזאת בהבקעה מדינית.

שלי יחימוביץ': נראה לי שזה אפיק יותר הגיוני.

שלי יחימוביץ': אנחנו נמצאים בעיצומו של שינוי תפיסתי, חברתי וכלכלי; אנחנו נמצאים בעיצומה של יצירת חברה צודקת ושוויונית.

שלי יחימוביץ': נכון שזה נשמע אוטופי ורחוק, אבל אנחנו כן נמצאים בעידן של הבקעה תודעתית שהיא תנאי ראשוני לשינוי.

שלי יחימוביץ': חברה שבה ממשלות לא יכולות יותר לקנות את המשך קיומן באותו מלל שאין מאחוריו מעש על ימין ושמאל מדיני.

שלי יחימוביץ': הציבור לא מסתפק בזה יותר, לא מסתפק בקלישאות חבוטות שאין מאחוריהן מעשה.

שלי יחימוביץ': לא מסתפק בדיון הזה – הבלבדי – שהוא לעתים כל כך קרובות רדוד.

שלי יחימוביץ': לא, הציבור תובע מממשלתו אחריות לכל רכיבי חייו, כפי שממשלה צריכה לספק לציבור: לפרנסה בכבוד, לקורת גג, לבריאות – בריאות ציבורית שוויונית – לחינוך ראוי, למשפט צדק.

שלי יחימוביץ': ובאיזו מהירות הם כבר בזים למחאה שעד לפני רגע התחנפו אליה וניסו לרצות את מוביליה, ומחכים לחולשתה, וכבר עושים לה דה-לגיטימציה כאילו רק ארבו בפינה, מקווים בסתר לבם שאולי במקום 200,000 יבואו 60,000, ומייד אורבים, ומייד עושים דה-לגיטימציה.

שלי יחימוביץ': ותראו את ההחלטות אתמול בממשלה, חוץ מההחלטה על פתיחת השווקים להיצף של יבוא – שום שינוי מהותי במדיניות המסים, ממשיכים להיטיב עם העשירים.

שלי יחימוביץ': הרפורמה במס אפילו לא הוקפאה, אלא – "יישקל מתווה שינויים במס הכנסה ובמס חברות עד שנת 2014".

שלי יחימוביץ': כבר שנתיים, שלוש צועקים כולם לראש הממשלה: תקפיא את הרפורמה במס, תקפיא אותה, אנחנו צריכים את הכסף להכנסות המדינה, היא מיטיבה רק עם עשירים.

שלי יחימוביץ': ולא אומרים את זה הסוציאליסטים הדמיוניים של ראש הממשלה ש"אינם מאמינים בשוק החופשי".

שלי יחימוביץ': לא, אומרים את זה ה-OECD, נגיד בנק ישראל סטנלי פישר: תקפיא את הרפורמה; ואתמול הוא מחליט, בעקבות טרכטנברג, "לשקול את מתווה השינויים במס ההכנסה".

שלי יחימוביץ': עכשיו, זה בכלל מתקזז – העלו את מס ההכנסה על בעלי ההכנסה הגבוהה מ-44% ל-48%, אבל זה מייד מתקזז עם הורדות תקרת הביטוח הלאומי לפי-חמישה השכר הממוצע, אחרי שקודם זה כבר עלה לפי-תשעה.

שלי יחימוביץ': כלומר, יש כאן משחק סכום אפס.

שלי יחימוביץ': מי שיש לו הרבה, שערה משערות ראשו לא תיפול.

שלי יחימוביץ': זה השינוי הדרמטי שאתם עושים?

שלי יחימוביץ': אין תיקון אמיתי לפערים הקשים ולהתרסקות מעמד הביניים באמצעות כמה סוכריות זניחות כמו נקודות זיכוי לגבר, או ביטול העלאת הבלו, שנתניהו בעצמו קידם, בלי להחזיר את מערכת המס לייעודה האמיתי: לשמש מערכת לחלוקה הוגנת של משאבים.

שלי יחימוביץ': אלא שהנאום של נתניהו היה לפחות קוהרנטי.

שלי יחימוביץ': אנחנו מכירים את נתניהו, מכירים אותו, מכירים את השקפותיו.

שלי יחימוביץ': זה אותו נתניהו – קפיטליסט, תאצ'ריסט.

שלי יחימוביץ': אבל אני חייבת להודות שנאומה של ציפי לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, הפתיע אותי באופן מיוחד.

שלי יחימוביץ': ממש סוציאל-דמוקרטית.

שלי יחימוביץ': עוד שנייה היא מתחילה לשיר את ה"אינטרנציונל" פה על הדוכן.

שלי יחימוביץ': מדברת על חינוך חובה מגיל שלוש.

שלי יחימוביץ': אתם אלה שהקפאתם את חינוך חובה מגיל שלוש בחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': מה, חשבתם ששכחנו?

שלי יחימוביץ': דיור ציבורי, שעכשיו אני גם שומעת מלבני שקדימה כביכול בכלל שחררה אותו מחוק ההסדרים – גם כאן סומכים על הזיכרון הקצר שלנו.

שלי יחימוביץ': איזה שחררה, נתנה מכתב עלוב ביד בשעתו לרן כהן וליורם מרציאנו, שמתישהו אחר כך החוק יוצא מחוק ההסדרים – זה השחרור מחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': כאילו היא לא ישבה בממשלה.

שלי יחימוביץ': התחפושת הזאת.

שלי יחימוביץ': באמת, למה להתחפש?

שלי יחימוביץ': תהיו קוהרנטיים עם השקפת עולמכם, נקיים דיון אידיאולוגי.

שלי יחימוביץ': אבל מה זה נשף התחפושות הזה?

שלי יחימוביץ': הפרטתם והפרטתם והפרטתם.

שלי יחימוביץ': קדימה התנגדה אפילו לכלל הפיסקלי שהביא שטייניץ כשר האוצר, כי הכלל הפיסקלי מאפשר העלאה של בסיס התקציב באפס פסיק משהו אחוזים, והביקורת שלהם – ההסתייגויות לתקציב היו שמדובר בפריצת מסגרת התקציב ובחוסר אחריות.

שלי יחימוביץ': שימו לב: הביקורת של קדימה – על הליכוד – מצד ימין כלכלי.

שלי יחימוביץ': אז עכשיו הם מזדהים עם דרישות המחאה?

שלי יחימוביץ': נו, באמת, כמה אפשר לזלזל באינטליגנציה?

שלי יחימוביץ': חשפו שיניים מול חלוקה מחודשת של רווחי הגז הטבעי.

שלי יחימוביץ': עמדו כאן בזה אחר זה ונאמו את כל הקלישאות על רטרואקטיביות.

שלי יחימוביץ': אחר כך הבינו שזה נורא פופולרי בציבור, אז שינו את דעתם.

שלי יחימוביץ': בתקציב 2007 – ואני לא אשכח את זה, במבוא לתקציב 2007 ממשלת קדימה, אולמרט ראש הממשלה, הירשזון שר האוצר, כתוב: נישאר נאמנים לקווי התוכנית הכלכלית של 2003–2004, כלומר נמשיך להשתחוות לכללים שקבע נתניהו.

שלי יחימוביץ': סוציאל-דמוקרטים הם נהיו.

שלי יחימוביץ': השקפת עולם זאת אמונה עמוקה, מנומקת, זה לא טרנד, ואנחנו נמשיך ונדאג לכך שהמחאה החברתית – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

שלי יחימוביץ': הגעתי באמת לאחרון.

שלי יחימוביץ': אנחנו נדאג לכך שהמחאה החברתית לא תישאר בגדר טרנד, כי היא לא טרנד, היא ביטוי לזרמים עמוקים ואמיתיים בחברה הישראלית שהוחנקו והושתקו כל הזמן.

שלי יחימוביץ': אנחנו נראה שצדק חברתי, מלים שכשחלק מהחברים כאן הוגים אותן נשמעות כמו איזה שם של מותג חדש שלא יודעים בדיוק איך לבטא אותו – צדק חברתי, זה נשמע אופנתי – אנחנו נדאג שהן יהיו מה שהן צריכות להיות, אידיאולוגית ומעשית.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, יושבת-ראש מפלגת העבודה.

יצחק וקנין: ישיב במשולב על שתי ההצעות, הן של סיעת בל"ד והן של סיעת העבודה, השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להצטרף לברכות שלך ליושבת-ראש מפלגת העבודה החדשה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שאין ספק, גם אם יש בינינו חילוקי דעות, היא ראויה לכל שבח, ואני מזדהה עם חלק נכבד מהדברים שהיא אמרה לגבי העקביות שלה בקידום השקפת העולם שלה.

גלעד ארדן: לפעמים אנחנו גם מוצאים את עצמנו מסכימים על חלק מהנושאים, אם כי לא בכל דבר, אבל בהחלט – אין ספק שהיא נאמנה לאידיאולוגיה שלה, וכפי שיושב-ראש הכנסת אומר, הציבור ישפוט והציבור יבחר בין השקפות העולם.

גלעד ארדן: בראשית דברי אני אתייחס להצעת האי-אמון של חבר הכנסת ברכה, ואין לי כוונה להרחיב, לא בנושא המדיני ולא בנושא הכלכלי-חברתי, כיוון שראש הממשלה הסביר באריכות את מדיניות הממשלה, ואין צורך לחזור על הדברים.

גלעד ארדן: בקליפת אגוז אציין שראש הממשלה והממשלה הזאת מובילים לאורך כל הדרך, מאז תחילת כהונתנו, מדיניות ברורה, שמצד אחד מושיטה יד לשלום – ראש הממשלה קורא בכל הזדמנות לנשיא הרשות הפלסטינית לחזור לשולחן המשא-ומתן, ואני חושב שראש הממשלה, וזה ברור לכולנו, עשה שינויים מרחיקי לכת, לפעמים על אף התנגדות חלקים נרחבים בליכוד, בתוכם אני, גם בנאום בר-אילן, גם בהקפאת ההתיישבות ביהודה ושומרון; שוב, בלי לנקוט כרגע עמדה ולהתחיל להסביר, אלה שינויים מרחיקי לכת שנועדו לבנות אמון ולהחזיר את הפלסטינים לשולחן המשא-ומתן.

גלעד ארדן: ולצערנו, במקום שהאופוזיציה בראשות קדימה תנהג באחריות ובממלכתיות ותציג בפני העולם את הסרבנות הפלסטינית, הגברת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, נוקטת גישה חסרת אחריות שמסייעת בעצם לניסיונות הדה-לגיטימציה שמדינות ערביות מנסות לבצע נגד מדינת ישראל, ושמענו את זה שוב בנאומה היום.

גלעד ארדן: היא ממשיכה להטיל את האחריות לכך שאין משא-ומתן על ממשלת ישראל ועל העומד בראשה, במקום – נכון שכמס שפתיים היא מותחת ביקורת, גם על הרשות הפלסטינית ועל המהלכים החד-צדדיים שהיא מובילה, ומהר עוברת הלאה.

גלעד ארדן: אבל כשהיא מדברת על בידוד עולמי, או בידוד בין-לאומי, היא שוב בונה – וכך, שוב, אני מסכים עם מה שאמרה יושבת-ראש מפלגת העבודה – היא בונה על זיכרונו הלכאורה-קצר של הציבור.

גלעד ארדן: אבל כפי שראינו בסקרים האחרונים, נראה שהזיכרון לא כל כך קצר, כי המספר 9% תמיכה הוא מספר שאמור היה לגרום גם לה לחשוב קצת על אמירותיה ועל מדיניותה, ככל שהיא קיימת.

גלעד ארדן: הציבור לא שכח שצו המעצר הראשון, דרך אגב, שהוצא על-ידי בית-דין מחוץ למדינת ישראל נגד פוליטיקאי ישראלי היה נגד הגברת לבני.

גלעד ארדן: אז עם כל הכבוד – ולא הייתי מזכיר זאת אם לא היתה מאשימה את ממשלת ישראל בבידוד, כאילו אפשר גם להכות ב"חמאס" וגם לנהל משא-ומתן ולקבל לגיטימציה בין-לאומית.

גלעד ארדן: לא שכחנו את שתי המלחמות שנוהלו על-ידי ממשלת קדימה, לא שכחנו שהגברת לבני שימשה אז ממלאת-מקום ראש ממשלה ושרת החוץ, שתי המלחמות הללו, שאנחנו דרך אגב באופן אחראי וממלכתי גיבינו את הממשלה כאשר היא ניהלה אותן, הסתיימו במצב שבו ה"חיזבאללה" לא רק שלא נחלש, אלא התעצם, והוא מאיים היום עם הרבה יותר טילים על שטחה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: אבל לא נורתה אף ירייה מאז – – –

גלעד ארדן: אני מציע שלא נתה

גלעד ארדן: דר בכך שלא נורתה אף ירייה, כי אנחנו לא קובעים; מלחמת לבנון השנייה לא נסתיימה בכך שלנו יש איזה יכולת לקבוע מתי "חיזבאללה" יירה, וחלק מהדברים שנאמרו כאן, דרך אגב, בנושא האירני – ולטעמי אין טעם כבר לדבר עליהם – הם בין היתר גם בגלל איומים של שלוחות אירניות שנמצאות על גבולנו הצפוני ועל גבולנו הדרומי.

גלעד ארדן: ולא נשכח לגברת לבני שמדברת – וכמה זה מגוחך לשמוע את זה דווקא ממנה – על התעצמות ה"חמאס" כאילו זה באיזושהי אחריות של ראש ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: אותה גברת לבני שכשרת החוץ תמכה, בניגוד להסכמי אוסלו, בהשתתפות ה"חמאס" בבחירות ברשות הפלסטינית.

גלעד ארדן: ה"חמאס", כארגון טרור שלא יכול היה, על-פי הסכמי אוסלו, להשתתף בבחירות ברשות הפלסטינית, והגברת לבני, תחת לחץ אמריקני, הצביעה בעד השתתפותו – פעילי "חמאס" הצביעו בסניפי דואר ישראל כאן, במזרח-ירושלים.

גלעד ארדן: אותה גברת לבני שניהלה קמפיין לנסיגת צה"ל ולגירוש ההתיישבות היהודית מגוש-קטיף – דבר שאפשר כמובן את השתלטות ה"חמאס" – היא מדברת על חיזוק ה"חמאס"?

גלעד ארדן: מה מחזק את ה"חמאס" יותר מאשר שכאשר הוא פועל ויוזם פעולות טרור צה"ל וממשלת ישראל מפנים את ההתיישבות היהודית מגוש-קטיף?

גלעד ארדן: אז אני חושב, שוב, שלא במקרה הציבור מביע את דעתו על חוסר המנהיגות ועל חוסר העקביות בעמדות של הגברת לבני.

גלעד ארדן: על הנושא הכלכלי-חברתי באמת אין טעם, פשוט, להתייחס לדברים שאמרה הגברת לבני, כי הציבור יודע, הציבור מכיר את העמדות של קדימה, או את חוסר העמדות.

גלעד ארדן: אני יכול להתווכח בהחלט עם יושבת-ראש מפלגת העבודה, אני יכול להתווכח – שוב, אני לא אחזור על כל דבריו של ראש הממשלה, אבל הדברים הם לא כל כך פשוטים ופשטניים כפי שהוצגו כאן על-ידי יושבת-ראש מפלגת העבודה.

גלעד ארדן: דרך אגב, עם חלק מהדברים אני גם יכול להסכים.

גלעד ארדן: אני גם לא ממש הבנתי, אולי – אולי כשר להגנת הסביבה מפעל "אגן כימיקלים" לא הסב לי תמיד נחת, אבל בהחלט כשאין כרגע שום הבטחה, למיטב ידיעתי, לכמה שנים הוא יישאר בישראל, או כמה עובדים הוא יעסיק, אני בהחלט יכול להיות שותף לדאגות שהביעה חברת הכנסת יחימוביץ.

גלעד ארדן: אבל, בכל הכבוד, אני גם זוכר את הביקורת שהובעה כאן על התוכניות שראש הממשלה קידם כאשר היה שר האוצר, וכאשר אנשים שהם בכירים היום במפלגת העבודה הגיעו לאותם מקומות, חבר הכנסת עמיר פרץ כשהגיע להיות שר הביטחון, ואחרים, אני לא זוכר שפתאום כשצריך למצוא את הכסף כדי לעשות את הצעדים הנדרשים כדי לצמצם את הפערים החברתיים שכולנו רוצים לצמצם, לא ראיתי שכולם מיהרו לקצץ את תקציב הביטחון או לעשות כל מיני צעדים.

גלעד ארדן: מצד אחד מסבירה לנו חברת הכנסת יחימוביץ שצריך לדאוג למקומות תעסוקה – בצדק, וכאשר מפחיתים מכסים יש חשש שהתעסוקה בישראל תצטמצם.

גלעד ארדן: צריך לזכור שהיום רמת התעסוקה במדינת ישראל היא הטובה ביותר – עמד על כך גם נשיא המדינה – הטובה ביותר ב-30 השנים האחרונות.

גלעד ארדן: אז כנראה מישהו פה בכל זאת יודע מה הוא עושה, והאחריות התקציבית שהממשלה נוקטת יש בה גם הישגים, כי היא נותנת ודאות לבעלי הון ולמשקיעים, כאשר הם באים להשקיע בכלכלת ישראל או לאפשר כאן פתיחה של עסקים חדשים.

גלעד ארדן: אבל אי-אפשר מצד אחד להגיד: אנחנו מתכוונים – אנחנו דואגים מאוד מהפחתת מכסים, שהיא תביא לפגיעה בתעסוקה במדינת ישראל, ומצד שני, ועם כל הכבוד, זה קצת דמגוגי לדבר על אחוזי מס שהם אחוזי מס שכבר היום הם מאוד גבוהים – אני לא אומר שהם הכי גבוהים, אבל מאוד גבוהים ביחס למדינות המערב, ולצפות שככל שאנחנו נלך ונגדיל אותם יבואו לכאן אנשים מצליחים וירצו לשים את השקעותיהם ולפתוח כאן מקומות עבודה חדשים שייצרו מקומות תעסוקה.

גלעד ארדן: אני חושב שהממשלה מובילה גם בנושא הכלכלי מדיניות זהירה, מדיניות אחראית.

גלעד ארדן: אין ספק שהמחאה החברתית – ואנחנו ממש לא מזלזלים בה, וגם אם יש פה ושם אנשים שעושים טעויות בהתבטאויות שלהם כלפי המחאה, זה בוודאי לא מייצג את מדיניות הממשלה ולא את עמדתו של ראש הממשלה.

גלעד ארדן: כולם כאן יודעים שראש הממשלה כן עשה שינויים בעמדותיו בתחום הכלכלי, בין אם זה עצירת מתווה הפחתת המסים, ושינויים רבים אחרים – הוא יכול היה להתחפר בעמדותיו, שעל חלק מהן גם אני חלקתי, אבל הוא לא עשה כך; הוא הקים ועדת מומחים, הוא לא שלט אפילו במי יהיה באותה ועדת מומחים, הוא נתן לה מנדט מלא להציג את המסקנות שהיא חושבת – נכון, פרט לנושא של פתיחת מסגרת התקציב, כי אנחנו חושבים שפתיחת מסגרת התקציב עלולות להיות לה השלכות הרות אסון גם על התעסוקה הישראלית וגם על הגדלת הפערים החברתיים, ואנחנו רואים מה קורה במדינות שלא קיימו ולא ניהלו מסגרת תקציבית אחראית.

אורית זוארץ: אבל שינוי סדר העדיפויות במסגרת – – –

גלעד ארדן: חברת הכנסת זוארץ, אני חושב שהעתקה – אלוקציה בעברית – של 60 מיליארד שקלים בתוך התקציב, חלק על-ידי שינויים בתמהיל המסים, דבר שאושר אתמול בממשלה, וחלק אחר על-ידי, למשל, הקצאה של 18 מיליארד שקלים בחמש השנים הקרובות להורדת יוקר המחיה לזוגות צעירים שמגדלים ילדים קטנים – ואני מכיר היטב כמה זה עולה למצוא מסגרות לשעות הצהריים ואחר-הצהריים לילדים, כמובן לא רק לשכבות החלשות, גם ממעמד הביניים.

גלעד ארדן: אז נכון שאולי עוד לא עשו מספיק יחסי ציבור לוועדת-טרכטנברג ולהמלצות שלה, כי זה דוח ארוך ומורכב, אז עדיין הציבור לא מודע לכל השינויים שיש בו, ואני לא חושב שהדוח הזה מתקן כבר את כל החוליים שיש בכלכלה הישראלית; בטח לא, דרך אגב, גם בתחום הסביבתי, שבעיני יש לו השלכות חברתיות מאוד מאוד משמעותיות.

גלעד ארדן: אבל בזמן הקצר שניתן לוועדה הזאת, ובציפיות האדירות והמוצדקות שיש לציבור הישראלי לראות תוצאות – ושוב, התוצאות האמיתיות והמבחן האמיתי הם בבחירות.

גלעד ארדן: אי-אפשר להחליף, ואני חושב שלקראת הבחירות הבאות – וזה אולי ההישג החשוב ביותר של תנועת המחאה – הציבור, אני מאמין, ילמד הרבה יותר לעומק, ויהיה קשוב היטב היטב לכל – ובכך צדק יושב-ראש הכנסת – לעמדות של כל אחת מהמפלגות לפני שהוא יטיל את הפתק.

גלעד ארדן: אני סבור שהמפלגה שלי והממשלה שאני מייצג יש להן הישגים חשובים מאוד בתחומים החברתיים, בתחומים הכלכליים.

גלעד ארדן: שוב, אני לא מתכוון עכשיו לעשות סקירה בין-לאומית ומה המצב במדינות רבות שנחשבו כלכלות מצליחות.

גלעד ארדן: ואין בעיה, תמיד יהיה מי שיקרא קריאת ביניים וינסה להשוות לסקנדינביה, ואני אגיב ואסביר לו שכשסקנדינביה תצטרך להוציא בתקציב הביטחון שלה את סדר הגודל שאנחנו מוציאים, וכשסקנדינביה תתמודד עם גידול באוכלוסייה כפי שאנחנו מתמודדים, ועם מורכבות כפי שיש כאן בנושא הציבור החרדי והציבור הערבי, אז נדבר.

אורית זוארץ: – – –

גלעד ארדן: אבל אלו טענות דמגוגיות משני הצדדים, ואני חושב שהציבור הישראלי כבר עשה כברת דרך, והוא ילמד היטב היטב את כל הטיעונים, והוא יודע מה אפשר לעשות ומה אי-אפשר, ואם אפשר לעשות את הדברים ב"זבנג וגמרנו", או שחלק מהנושאים הם תהליכים שייקח שנים רבות לתקן אותם, ולכולנו יש אחריות למחדלים; העובדה שממשלות ישראל לאורך שנים רבות יצרו ריכוזיות ומכרו גרעיני שליטה – ומכרו גרעיני שליטה – זה לא אחריות של נתניהו כשר האוצר.

גלעד ארדן: נתניהו, לדוגמה, לא מכר את "מפעלי ים-המלח".

גלעד ארדן: בייגה שוחט מכר את "מפעלי ים-המלח" לגרעין השליטה דאז של משפחת אייזנברג.

גלעד ארדן: ואני יכול לתת עוד דוגמאות.

גלעד ארדן: אז עם כל הכבוד, שוב אני אומר – חלק מהביקורת היא גם מוצדקת – עלינו, אבל הריכוזיות, תמהיל המסים, הרבה דברים שצריך לשפר או לתקן, וגם הדברים שאפשר לשפר או לתקן – לא תמיד אפשר לעשות את זה, לפעמים יש שנים קשות יותר ולפעמים – אנחנו היום – היום זה יופי שאנחנו יכולים להתווכח למי לתת ולאן לתת, אבל בכך צודק ראש הממשלה: בלי שתהיה צמיחה ובלי שיהיה גידול בהכנסות המדינה נוכל לדבר פה עד מחר, אבל לא יהיה מאיפה להגדיל את תקציב התרופות ולא יהיה מאיפה לתת טיפולי שיניים חינם לילדים, דברים שלדוגמה הממשלה הנוכחית עשתה.

גלעד ארדן: ולכן אני סבור שהמושב הקרוב בהחלט – אני מקווה, מאחל לכולנו שהוא יעמיק את הדיונים שמתקיימים כאן, בכנסת, ובפרט בתחום החברתי והכלכלי נוכל להעמיק את הדיונים, ובסופו של דבר הציבור ישפוט.

גלעד ארדן: אני חושב שהממשלה הזאת היא אחת הממשלות החברתיות ביותר שכיהנו במדינת ישראל, ולכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

רחל אדטו: אני רוצה לתקן אותך, הממשלה הזאת נתנה את התקציב הכי נמוך לסל התרופות שהיה בשש השנים האחרונות – – –

יעקב אדרי: תודה לשר גלעד ארדן.

יעקב אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב כץ לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון האחרונה להיום: מדיניות הריסת בתים של אזרחי המדינה המתגוררים ביהודה ושומרון, של האיחוד הלאומי; המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב אדרי: בבקשה, יש לך עשר דקות.

יעקב כץ: ברשות היושב-ראש, אדוני השר, גם אני רוצה לאחל לך, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שזכית ונבחרת להיות יושב-ראש מפלגת העבודה – אני לא הייתי רוצה שיהיו לך הרבה מנדטים, אבל אם זה בא על חשבון קדימה אני אשמח מאוד.

יעקב כץ: על כל פנים – – –

אורית זוארץ: אתם כל כך מוטרדים מקדימה, אתם לא – – – ולא לצמצם אותה – – –

יעקב כץ: גם למפקדי פואד, אני שמח לראותו בריא ושלם.

יעקב אדרי: חבל על הזמן, חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: רגע, מה אכפת לך, יש לי עשר דקות.

יעקב כץ: דקה אחת אני יכול לבזבז על המפקד שלי.

יעקב אדרי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת לברך גם את שלי.

יעקב אדרי: מצטרף לברכות.

יעקב כץ: אני חושב שאנחנו היום מצביעים על אי-אמון בכבוד השר ארדן, בממשלת ישראל, בראש הממשלה ובדרך שממשלת ישראל התנהגה ומתנהגת בשנתיים וחצי האחרונות.

יעקב כץ: אנחנו חושבים שכבוד ישראל נרמס, ואני אפרט למה אני מתכוון כשאני אומר "כבוד ישראל נרמס".

יעקב כץ: ידידי פואד, אני רוצה שתשמע, מפקדי – חבל על כל מלה – – –

אריה ביבי: תצטרף אלינו.

יעקב כץ: כבוד ישראל נרמס כאשר ראש הממשלה צריך לקום ולומר – ואנחנו רוחשים לו כבוד, כי הוא ראש ממשלתנו, ראש הממשלה של כולנו; אבל כשהוא אומר שצריך היה מנהיגות, והוא מודיע קבל עם ועולם שהוא מנהיג – מנהיג לא צריך להגיד על עצמו שהוא מנהיג, רואים עליו אם הוא מנהיג.

יעקב כץ: ואם בגלל המנהיגות שלו מדינת ישראל – – –

יעקב אדרי: רבותי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת בן-סימון.

יעקב כץ: מילא אתה מפריע לאחרים, אבל לי?

יעקב כץ: לחבר הכי טוב שלך?

דניאל בן-סימון: אל תגיד את זה בקול רם.

דניאל בן-סימון: אל תגיד את זה בקול רם.

יעקב כץ: היום התחבקנו.

יעקב כץ: התחבקנו, היינו המחובקים הראשיים.

יעקב אדרי: אתה עכשיו מחזיר לו.

יעקב כץ: ימין ושמאל תפרוצי ואת ה' תעריצי.

יעקב כץ: על כל פנים, אחרי שמדינת ישראל, עמה סומם, אחרי שסוממנו במשך חמש שנים על-ידי התקשורת והושקינו בכמויות אדירות של וודקה, לא פלא שיכול לקום ראש ממשלה ולהביא עלינו, לדעתי, בושה – יכול להיות שמחה גדולה למשפחת שליט, זו שמחה לעם היושב בציון בבואו של החייל גלעד שליט הביתה, אבל אני חושב שהעמים היושבים מסביב לא מכבדים אותנו, וכבוד ישראל נרמס.

יעקב כץ: אין שום דבר שמרתיע אותם, ואנחנו רואים את התוצאות היום: טילים שמתעופפים הלוך ושוב על כל חלקי ארץ-ישראל; גם היום, גם בשעה האחרונה, גם בשעות האחרונות, על באר-שבע, ועל שדרות, וכך הלאה וכך הלאה.

יעקב כץ: זה סימן שהרתעה אין, הסובבים לא מעריכים ולא מכבדים, וכמו שאמרתי, כבוד ישראל נרמס – גם בעסקת אילן גרפל, גם בעניין המסתננים, שבלי עין הרע, רציתי שתדע – –

יעקב אדרי: 2,000 איש.

יעקב כץ: – – חבר הכנסת בן-סימון, שהיום, בלי עין הרע, הכמות המתווספת למסתנני ישראל – פואד, שתדע; אם יש לך דירה בתל-אביב, תמכור אותה מהר, כי מחירי הנדל"ן בתל-אביב ירדו, משום שבסוף דצמבר, בסוף דצמבר 2011, יהיו, לדעת – הנתונים המתפרסמים על-ידי משרד הפנים וצה"ל – כ-50,000 – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, תקשיבי – 50,000 מסתננים נכנסו מ-2005.

יעקב כץ: גם השנה הזאת אנחנו זוכים ביותר מ-15,000 – – –

יעקב אדרי: 2,000 החודש.

יעקב כץ: כל חודש 2,000.

יעקב כץ: 2,100 הגיעו עד אתמול, זאת אומרת 50,000 מסתננים, ואני לא נכנס כרגע – יש לנו עכשיו יושב-ראש חדש לוועדת העובדים הזרים, אנחנו מברכים אותו, את חבר הכנסת ניצן הורוביץ, וכולם, לא היינו רוצים; בונים את הגדר, אבל כשאני אמרתי פה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, את ישבת עוד שם בחלק של הקואליציה, היית מהתומכות הגדולות של ראש הממשלה נתניהו, ואני אמרתי – – –

שלי יחימוביץ': לא לא לא לא.

שלי יחימוביץ': זה לא היה מעולם.

שלי יחימוביץ': זה לא היה מעולם.

יעקב כץ: לא משנה, אבל ישבת שם.

שלי יחימוביץ': מעולם.

יעקב כץ: אבל ישבת שם, בחלק של ה"יס".

שלי יחימוביץ': ישבתי שם כי הכריחו אותי לשבת שם.

יעקב כץ: בחלק של ה"יֵי", לא בחלק של ה"נֵיי".

שלי יחימוביץ': אילצו אותי לשבת שם, אני התנגדתי.

יעקב כץ: לא משנה, אבל כשאני אמרתי אז, לפני שנתיים וחצי, שמדינת ישראל, נכנסים אליה מסתננים – נכון, אתה זוכר את זה וכולכם זוכרים – ואני אמרתי, אנחנו נגיע ל-50,000, והגברת שלי יחימוביץ, חברת הכנסת, יושב-ראש המפלגה, בשנה הבאה אנחנו מגיעים, חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ל-70,000 באזור תל-אביב ול-100,000 ול-150,000, בלי עין הרע, כן ירבו – –

בנימין בן-אליעזר: אולי אפשר – – – אותם.

יעקב כץ: – – והעיר תל-אביב, העיר העברית הראשונה, הופכת להיות אחת מהערים האפריקניות האחרונות.

יעקב כץ: ואמרתי, מפקדי פואד, אתה עזרת לי לבנות את יהודה ושומרון, יש לנו היום 700,000 מתנחלים ביהודה ושומרון, אבל לא בנינו מספיק בתים לפליטים היהודים של תל-אביב, ואיפה נשים אותך, שלי?

יעקב כץ: לא בנינו בתים ביש"ע כדי לקלוט את כל הפליטים היהודים של תל-אביב, כשכל תל-אביב תהפוך להיות אריתריאה קטנה, סודן גדולה, ניגריה קטנה – תיהנו.

איתן כבל: כצל'ה – – –

יעקב כץ: תרבחו ותסעדו, וזה הצלחה – – –

בנימין בן-אליעזר: אולי נפנה את המסתננים ליו"ש?

יעקב כץ: אני אמרתי רק – פואד, מפקדי, אהובי, מחמדי – שאנחנו זכינו בשלוש שנים האחרונות של הממשלה – חבר הכנסת ארדן, השר ארדן.

יעקב כץ: השר ארדן.

אורית זוארץ: זה לא הממשלה של ארדן עדיין.

יעקב אדרי: השר ארדן.

יעקב אדרי: גלעד.

יעקב כץ: השר גלעד, ידידי, אהובי, בשלוש שנים האחרונות של הממשלה שאתה חבר בה, נכנסים לישראל כ-40,000 מסתננים – הצלחה של ממשלת ישראל – –

בנימין בן-אליעזר: בוא – – – אותם.

יעקב כץ: – – וזה עם הגדר ולמרות הגדר, בלי עין הרע.

אריה ביבי: נעביר אותם לגדה.

יעקב אדרי: זה לא מצחיק, רבותי.

יעקב כץ: ולכן אני רוצה לומר שעוד פעם, כבוד ישראל נרמס.

יעקב כץ: ועכשיו, ידידי מפקדי פואד – – –

בנימין בן-אליעזר: עכשיו בונים את הגדר, אני מקווה – – –

יעקב כץ: יש לנו יישובים ביהודה ושומרון – – –

אריה ביבי: רק פואד המפקד שלך?

אריה ביבי: אני לא?

יעקב כץ: גם אתה, נכון.

יעקב כץ: יש לנו ביהודה ושומרון, בלי עין הרע, כ-400,000 מתנחלים, אתם יודעים שאלה מספרים נכונים.

דניאל בן-סימון: אמרת 700,000.

יעקב כץ: 700,000 זה כולל יהודי ירושלים, בשכונות של ירושלים.

אורית זוארץ: יהודי ירושלים מתנחלים?

יעקב כץ: כן כן, ואתם יודעים שהצמיחה ביהודה ושומרון היא קרוב ל-6% בשנה.

יעקב כץ: אנחנו מגיעים למיליון אנשים בתוך חמש עד שבע שנים.

יעקב כץ: דניאל בן-סימון, גם יש לו כבר חמישה ילדים, הוא עובד יפה מאוד עם הילדים, הוא מצליח, יעבור לגור ביהודה ושומרון, נגיע מהר מאוד למיליון תושבים.

אריה ביבי: הוא יכול עם החיבוקים האלה להגיע לעשרה ילדים.

יעקב כץ: דניאל הוא בסדר – אבל מאותה אשה, אנחנו לא רוצים שיתחתן עם עוד מישהי, רוצים עם אותה אשה.

יעקב כץ: על כל פנים, אנחנו ביהודה ושומרון – פואד, ביהודה ושומרון יש לנו יישובים שקיימים 12 שנה – פואד, תקשיב – יישובים של 12 ו-13 שנה, כמו גבעת-אסף, מגרון, עמונה, עם מאות ילדים, עם עשרות משפחות – מדובר על מאות משפחות.

יעקב כץ: אני עברתי על הפרוטוקול של הדיונים בבית-המשפט העליון, שהפרקליטות מבקשת להרוס בתים.

יעקב כץ: היא מעולם לא ביקשה להרוס שכונות ביישובים ערביים, היא מעולם לא ביקשה להרוס שכונות של בדואים, של שנה או שנתיים, אבל יישובים יהודיים – דין אחר, כי אנחנו יהודים.

יעקב כץ: לא מצאתי בפרוטוקול שמי מהשופטים או מי מהפרקליטים שואל כמה מניקות יש שם, איפה תגורנה המשפחות אחרי שיסולקו מהבתים, כמה ילדים יש שם, איך הם קנו את הבתים, איך הם עלו לבתים – איזשהו דיון נשמתי של איזה סבתא בייניש, של איזה אמא פרקליטה ששואלת כמו איזו סבתא שיש לה נכדים: ומה עם הילדים שגרים שם?

יעקב כץ: למשל, בגבעת-אסף 150 ילד; בגבעת-האולפנה 200 ילדים, מניקות, אנשים שילמו וקיבלו משכנתאות, קיבלו תמריצים מברק, ראש הממשלה שלך – הוא נתן תמריצים לגור בגבעת-האולפנה, בתים שנרכשו מערבים.

יעקב כץ: אבל אין שאלה אישית, נשמתית, פנימית, בפרוטוקול של הדיון בבית-המשפט העליון.

יעקב כץ: בית-המשפט העליון, כבוד השר ארדן, שאלה קטנה: יש שם נשים?

יעקב כץ: יש שם תינוקות?

יעקב כץ: איפה הם יגורו אחר כך, אחרי שיהרסו להם את הבתים?

יעקב כץ: שאלות כאלה לגבי יהודים במדינת ישראל לא נשאלות בבית-המשפט.

יעקב כץ: לכן אני מבקש, גם על הנושא של הרס השכונות – ולצערנו הרב היום בבת-עין הרסו בתים – גם בנושא המסתננים, גם בנושא הבנייה – אגב, תדעו לכם שבירושלים עיר הקודש, שלכולי עלמא היא עיר הקודש, יותר מ-2,500 יחידות דיור יכולות להיבנות מחר, ואני הייתי זה שדיברתי – וגם על זה שלי תעיד – על בנייה תקציבית, שדרשתי שיבנו כמו שבנינו כשהייתי עם אריק שרון, שבנינו יותר מ-120,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: אבל לא בונים, לא עושים, לא יוצרים.

יעקב כץ: כבודה של מדינת ישראל מתבזה, ועל זה ראויה הממשלה לאי-אמון, וכשאנחנו, בעזרת השם, ננהל את המדינה, אז בעזרת השם הכול ייראה אחרת.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב אדרי: תשיב השרה לימור לבנת במקום שר הביטחון.

אורית זוארץ: מה יהיה גורלנו-אנו, היהודים?

יעקב כץ: הם עוברים ליש"ע.

אורית זוארץ: ואתה תשאיר אותם – – –

יעקב כץ: הם עוברים ליש"ע – – –

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, שלום לך, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לענות על הצעת האי-אמון של האיחוד הלאומי, ואני רוצה להקדים ולומר שממשלת ישראל, אנחנו היום, במהלך ישיבת סיעת הליכוד, גם קיימנו דיון מקיף יחד עם ראש הממשלה בסוגיה שעלתה כאן עכשיו על הפרק.

לימור לבנת: אין צורך לחזור ולומר, אבל אם יש צורך אז אני אחזור ואומר כאן שההתיישבות ביהודה ושומרון יקרה מאוד ללבו של הליכוד, שהוא המרכיב העיקרי והמרכזי בממשלה, ושרי הליכוד, חברי הכנסת של הליכוד, ובראש ובראשונה ראש הממשלה בנימין נתניהו, בוודאי לא רק מברכים, אלא רואים חשיבות רבה מאוד בהתיישבות ביהודה ושומרון, ואנחנו מרגישים וחשים לא רק חלק מההתיישבות ביש"ע, אלא מחויבים לחלוטין לתושבים ביהודה ושומרון ולהתיישבות כולה.

לימור לבנת: החטא הקדמון – הייתי אומרת את זה אולי כך – החטא הקדמון היה כאשר אריאל שרון מינה את הגברת טליה ששון להכין דוח על – איך זה נקרא?

לימור לבנת: המאחזים הבלתי-חוקיים, כך זה נקרא אז; המאחזים הבלתי-מורשים – קראו לזה בכל מיני שמות ובכל מיני כינויים, בקיצור קראו לו "דוח טליה ששון".

לימור לבנת: הגברת טליה ששון, למי ששכח או מי שאולי לא ידע – יש רבים שלא יודעים, לא הכול יודעים – הגברת טליה ששון, כאשר מונתה על-ידי אריאל שרון, ראש הממשלה אז, שאני הייתי חברה בממשלתו, הגברת טליה ששון כבר לא היתה בפרקליטות המדינה בשעה שמונתה על-ידי אריאל שרון לבחון את כל השאלה הזאת, שמייד אני אתייחס אליה כדי לעורר קצת זיכרונות בלב חברי הכנסת ובלב הצופים שלנו בבית.

לימור לבנת: היא למעשה כבר פרשה מתפקידה בפרקליטות אז, אבל כנראה אז לא נראה לאף אחד שזה הליך מוזר או לא תקין או לא סביר שמביאים את מי שפרשה מהפרקליטות – לא שאלו: אז מה, אין מספיק בפרקליטות?

לימור לבנת: הפרקליטות לא מספיק טובה?

לימור לבנת: מה זה, אנחנו נזקקים למישהו אחר?

לימור לבנת: אלא דווקא ראו בזה דבר מצוין.

לימור לבנת: כנראה כבר אז היו מי שחזו שבבוא העת טליה ששון תרוץ לכנסת ברשימת מרצ.

לימור לבנת: אולי לא חזו, אולי העריכו.

לימור לבנת: אולי לא העריכו, אבל הכירו את דעותיה.

אורי אורבך: לא העריכו שתרוץ – – – לכנסת.

לימור לבנת: למשל.

לימור לבנת: אולי לא העריכו שתרוץ לכנסת כלל ועיקר, אבל הכירו את עמדותיה, נאמר זאת כך.

שלמה מולה: אבל מה הבעיה עם זה?

שלמה מולה: כל אזרח במדינה יכול לרוץ.

לימור לבנת: ודאי – – –

שלמה מולה: – – –

לימור לבנת: כמובן, כמובן, אבל דא עקא שעורכת-הדין טליה ששון, שללא ספק היא מוכשרת, כל עוד היא היתה בפרקליטות, מובן שהיא היתה לגמרי אובייקטיבית, וכאשר היא פרשה מהפרקליטות היא פתאום מונתה לטפל בעניין, ואז איש לא שאל למה לא לקחת מישהו מתוך הפרקליטות – מה פתאום לוקחים אנשים מבחוץ בכלל?

לימור לבנת: הרי יש פרקליטות למדינה, הרי הפרקליטות היא הגוף שמייצג את הממשלה.

אורית זוארץ: היית בממשלה?

לימור לבנת: היא הגוף – לא רק שהייתי – טוב ששאלת אותי, חברת הכנסת זוארץ, אני כל כך מודה לך.

לימור לבנת: את ממש שאלת אותי שאלה ראויה ומתאימה, כי אני קוראת עכשיו מתוך Ynet אז – אני התנגדתי.

לימור לבנת: ואני מודה לך ששאלת אותי.

אורית זוארץ: מזל שיש Ynet.

לימור לבנת: בדיוק.

לימור לבנת: מזל ששאלת אותי גם, כי אחרת אולי הייתי שוכחת לספר, אבל מכיוון ששאלת, אני חייבת כבר לספר לציבור, וגם לחברי הכנסת.

לימור לבנת: אני התנגדתי בכלל.

לימור לבנת: אני אמרתי אז – אני דרשתי אז ואמרתי: אני דורשת לא לדון במאחזים הישנים.

לימור לבנת: כי הרי אנחנו לא מדברים על מה שיהיה, וגם כרגע לא מדובר על אותם בתים או שכונות או יישובים שיקומו לעתיד לבוא, בעזרת השם, אלא מדובר על אלה שכבר כרגע יושבים, קמים, גרים בהם, שחלקם הוקמו על-ידי ממשלות ישראל, שהוקמו על-ידי ממשלת ישראל, שניתנו להם שירותים, שבחלקם קיבלו מענקים ממשרד השיכון, שיש בהם משפחות שקיבלו מענקים וחתמו על כך שבמשך 15 שנה לא יעזבו את המקום וימשיכו לגור שם, משום שקיבלו מענק, אבל חלפו רק עשר שנים.

לימור לבנת: מה יהיה?

לימור לבנת: חלקם הוקמו לפני 15 ו-16 שנה ו-12 שנה, והם קיבלו בינתיים את כל השירותים מהמדינה.

לימור לבנת: הם קיבלו מים, וחשמל, וחינוך, ותקשורת, כל היתר.

לימור לבנת: והוקמו שם החל מבתי-ספר ודרך מקוואות וכל יתר מבני הציבור.

לימור לבנת: על-ידי המדינה, על-ידי הממשלה.

לימור לבנת: מה, בעצמם הם הקימו את זה?

לימור לבנת: לא ולא.

לימור לבנת: הם הקימו את זה במחתרת?

לימור לבנת: לא ולא.

לימור לבנת: הוקמו על-ידי ממשלת ישראל.

לימור לבנת: אפשר להעלות על הדעת שפתאום יבואו עכשיו ויהרסו את זה?

לימור לבנת: הרי זה דבר לא סביר לחלוטין.

לימור לבנת: מה קורה כאשר יש בעיות – ומתעוררות בעיות לפעמים?

לימור לבנת: אני לא מנסה לומר שאין בעיות כאלה ואחרות, שמתברר שאולי קרקע מסוימת היא קרקע שמישהו בא וטוען שהיא היתה שלו – יכול לקרות, יכול להיות.

לימור לבנת: אגב, יש סוגים שונים של קרקעות – אני לא אכנס לזה עכשיו.

לימור לבנת: כשמדובר בקרקעות מדינה, אז בכלל אין מה לדבר.

לימור לבנת: כשמדובר בקרקעות נפקדים – מדובר על התיישבות שחלקה הוקמה לאורך שנים רבות, בכל הממשלות, כולל בממשלות של מפלגת העבודה, בממשלות שקדימה – שבכלל היא מורכבת הרי מכל מיני מפלגות.

לימור לבנת: אז חלקכם הייתם – לא את – – –

אורית זוארץ: או הליכוד.

לימור לבנת: רגע, דקה.

לימור לבנת: לא, הליכוד לא.

לימור לבנת: הליכוד לא היה בכל מיני מפלגות.

אורית זוארץ: שטייניץ, מאיפה הגיע?

אורית זוארץ: שטייניץ הגיע ממרצ, אני מזכירה לכם.

לימור לבנת: קודם כול, שטייניץ לא הגיע ממרצ, הוא לא היה בשום מפלגה.

לימור לבנת: הוא היה ב"שלום עכשיו", וזה היה לפני שנים ארוכות מאוד, חברת הכנסת זוארץ.

לימור לבנת: הליכוד לא הגיע מכל מיני מפלגות.

לימור לבנת: קדימה מורכבת – –

אורית זוארץ: פייגלין הגיע מהליכוד?

אורית זוארץ: הפייגלינים הגיעו מהליכוד?

לימור לבנת: מה זה פייגלינים?

לימור לבנת: מה שייך פייגלין?

לימור לבנת: יש פה חברי כנסת, חברת הכנסת זוארץ – – –

אורית זוארץ: – – –

לימור לבנת: תראי, חברת הכנסת זוארץ, אני יודעת, זה לא נעים כל כך לשמוע, זה נכון, אבל בכל זאת, העובדות הן עובדות.

לימור לבנת: קדימה מורכבת מכל מיני מפלגות.

לימור לבנת: בסדר, זה לא נורא.

לימור לבנת: עוד מעט יהיו פחות.

לימור לבנת: עוד מעט יהיו פחות, הרבה פחות.

לימור לבנת: הרבה פחות.

לימור לבנת: לפקוח עיניים.

קריאות: – – –

שלמה מולה: – – –

לימור לבנת: באמת, עיניים להם ולא יראו, אוזניים להם ולא ישמעו, וכו' וכו'.

לימור לבנת: בואו, בכל זאת, לא, תראו, אני באמת מוכנה – אין לי בעיה, תראו, לוח הזמנים שלי – –

אריה ביבי: – – – האמת היא שגם הליכוד מורכב מכמה מפלגות.

אריה ביבי: שלומציון נכנסו לליכוד.

לימור לבנת: – – לוח הזמנים שלי לא מוגבל, על הדוכן, אתם יודעים, אבל בהבדל מזה – – –

מגלי והבה: הדברים שלך חשובים.

מגלי והבה: הייתם 12 והגעתם ל-27.

לימור לבנת: אני יודעת.

לימור לבנת: אנחנו לא היינו 12, הגענו להרבה יותר.

לימור לבנת: אבל אנחנו באמת, תראה – אחרי שאריאל שרון פירק את הליכוד – פירק את הליכוד, לקח מנדטים של מי שהצביעו ליכוד, ולקח אותם, הייתי אומרת, באורח מאוד לא דמוקרטי, תוך כדי קדנציה, ולקח אותם והקים את קדימה, שנבנתה והוקמה – מי שניסה לעשות את זה על חורבות הליכוד, אבל זה לא צלח בידו, אבל מנדטים של מי שהצביעו ליכוד ולקחו אותם והקימו מפלגה אחרת – דבר מאוד לא דמוקרטי – –

מגלי והבה: – – –

לימור לבנת: – – אז אחרי שזה קרה – לא, הבוחרים ממש לא עברו אתכם, אחרי שזה קרה – – –

קריאות: – – –

לימור לבנת: אחרי שזה קרה, ואחרי שלקחו כמה מהליכוד, כמה מהעבודה, את כבוד נשיא המדינה היום, עם דליה איציק וחיים רמון, ואחר כך כמה מהליכוד, וכמה מפה, כמה משם, ערבבו, עשו – שיטת השקשוקה – יצא קדימה.

לימור לבנת: בסדר, אוקיי, לא קרה כלום.

לימור לבנת: אבל אחרי כל זה – לא זה מה שרציתי להגיד בכלל, אבל אתם מושכים אותי לזה.

לימור לבנת: אתם סתם גוררים אותי, אבל אני נהנית – –

יעקב אדרי: בואו נעבור למדיניות – – –

קריאות: – – –

לימור לבנת: – – אני נהנית, אז זה בסדר.

לימור לבנת: בכל אופן, אני מוכנה להמשיך.

לימור לבנת: לא לזה כיוונו – – –

אריה ביבי: אנחנו הולדנו את השקשוקה ואתם את הצדק החברתי.

לימור לבנת: אתם צדק גדול, אין מה לדבר.

לימור לבנת: אבל לא לזה כיוונו דברי, בכל אופן.

לימור לבנת: לא לזה התכוונתי אפילו.

לימור לבנת: התכוונתי רק לומר שאריאל שרון – אמרתי כבר – כיוון שאני התנגדתי לאותו מהלך, והנה כאן, הדברים לפני, היום אנחנו באים ואומרים – אה, התחלתי לומר שהיום יש יישובים שנבנו על אדמות המדינה, רוב היישובים, ויש יישובים שנבנו על אדמות נפקדים.

לימור לבנת: התחלתי ואמרתי – מכאן הגעתי לזה – שהיו כאן ממשלות העבודה, והיו ממשלות של הליכוד, וקדימה הרי מורכבת גם מהעבודה וגם מהליכוד, והיו ממשלות שונות, וכולן כולן בנו את היישובים ואת ההתיישבות ביו"ש.

לימור לבנת: אני עוד זוכרת את כבוד נשיא המדינה, שמעון פרס, כשהוא היה שר וכשהיה ראש הממשלה, וכשהוא הקים – אני זוכרת אותו רוקד עם ספר תורה בקדומים.

לימור לבנת: אני הייתי שם באותו לילה.

לימור לבנת: הייתי שם באותו לילה.

לימור לבנת: ואני זוכרת את יצחק רבין, זיכרונו לברכה, אף הוא, ואני זוכרת אחרים.

לימור לבנת: אני לא אמנה כאן את כל השמות, כי לי לא יספיק כאן כל הלילה.

לימור לבנת: עכשיו, כל זה אכן קרה.

לימור לבנת: יש אכן – אין ספק שעולות שאלות כאלה ואחרות.

לימור לבנת: למשל, אדמות נפקדים.

לימור לבנת: נו, אז בית-אל, עופרה, בנויות על אדמות נפקדים.

לימור לבנת: לא אנחנו, כרגע, בנינו את עופרה ואת בית-אל.

לימור לבנת: מה נעשה?

לימור לבנת: אז אנחנו נהרוס את בית-אל ועופרה?

לימור לבנת: טוב, יש כאלה שבטח ישמחו מאוד אם זה יקרה, אבל אין שום כוונה כזאת.

מיכאל בן-ארי: לראש הממשלה שלך יש כוונה כזאת.

לימור לבנת: אין שום כוונה כזאת, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

לימור לבנת: אז קורה שבא מישהו, בא, נניח, אדם מסוים ואומר: זו אדמתי הפרטית.

לימור לבנת: טוב, קודם כול – בוא נראה.

לימור לבנת: מה עושים?

לימור לבנת: אם זה קורה בתוך "הקו הירוק", קודם כול צריך אסמכתאות.

לימור לבנת: צריך לבדוק אם אכן זה נכון, ואם זה נכון – מה עושים?

לימור לבנת: מסדירים, מפצים, אם גרים שם אנשים כבר שנים ארוכות.

לימור לבנת: כל דבר כזה דורש את הבדיקה שלו.

לימור לבנת: ולכן, מכובדי, כיוון שכך, אני אולי אקרא רק כמה מלים מתוך הפתיח של דוח טליה ששון, כפי שהוגש לממשלה, ומזה אולי אני אלמד מה אפשר ומה אי-אפשר, או – הייתי אומרת – מאיזה צד של הצביעות אנחנו מסתכלים, משום שאנחנו – לפחות אני הצעתי לראש הממשלה, ראש הממשלה לשמחתי קיבל את עמדתי – לא הייתי היחידה שהצעתי זאת – להקים צוות של משפטנים, לא צוות מתוך הפרקליטות; צוות של משפטנים, כמו טליה ששון.

לימור לבנת: לא מדובר בהרבה.

לימור לבנת: שניים, אולי שלושה.

אורית זוארץ: אין לך אמון בפרקליטות?

לימור לבנת: לא, לא – בדיוק כמו טליה ששון.

לימור לבנת: היא לא היתה בפרקליטות.

לימור לבנת: אז כמו טליה ששון.

לימור לבנת: צוות של משפטנים שתפקידו יהיה לבחון, רק לבחון, את תמונת המצב

קריאה: – – –

לימור לבנת: סליחה – והוא יוכל לבדוק כיצד מסדירים בעיות, מהן הבעיות, כיצד מסדירים אותן, ואת כל זה לבוא ולבחון – לא איך הורסים, איך מסדירים.

לימור לבנת: כי מובן שיש כאלה שיש להם כוונה להרוס.

לימור לבנת: זאת לא כוונת הממשלה הזאת.

לימור לבנת: הכוונה היא להסדיר.

לימור לבנת: עכשיו אני רוצה – – –

שלמה מולה: אבל אני חושב – היועץ המשפטי כבר הודיע שהוא מתנגד – – –

לימור לבנת: איך אתה יודע מה היועץ המשפטי הודיע?

שלמה מולה: קראתי בעיתון היום.

לימור לבנת: אה, כל מה שכתוב בעיתון נכון.

לימור לבנת: חבר הכנסת מולה, אני – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת שלמה מולה – – –

לימור לבנת: אני מבינה שאתה יודע בדיוק מה היועץ המשפטי הודיע, כי אתה קראת בעיתון.

לימור לבנת: אני אז אני אומר לך כך – – –

שלמה מולה: – – –

לימור לבנת: חבר הכנסת מולה, תרשה לי.

לימור לבנת: אני הרי אגיע.

לימור לבנת: תרשה לי.

לימור לבנת: אמרתי: זאת היתה הצעתי.

לימור לבנת: לשמחתי ראש הממשלה קיבל את העמדה הזאת שלי, וגם של אחרים שהציעו.

לימור לבנת: אני רוצה לקרוא מה תפקיד הצוות הזה, המשפטי.

לימור לבנת: הנה, מה כתבה טליה ששון.

לימור לבנת: היא כותבת כך: "פתח דבר.

לימור לבנת: ב-8 במרס 2005 הגשתי לראש הממשלה מר שרון חוות דעת בענייני המאחזים הבלתי-מורשים", וכו' וכו'.

לימור לבנת: "בכתב המינוי, מ-29 ביולי 2004", היא כותבת, "ביקש ראש הממשלה כי אמסור פרטים מקיפים על המאחזים הבלתי-מורשים, מספרם ודרכי הקמתם, על מעורבות הרשויות בהקמתם.

לימור לבנת: כן ביקש" – שימו לב – "כי אחווה דעתי" – טליה ששון, יועצת חיצונית, חברת הכנסת זוארץ – "כן ביקש כי אחווה את דעתי בשאלות הנוגעות לאמצעים שניתן לנקוט לשינוי או תיקון הדינים לשם מניעת הקמתם של המאחזים והמשך פעילותם, ולרבות מניעת תמיכה מצד רשויות ציבוריות שונות – שינויים, תיקונים, או תוספות חקיקה, תקנות, צווים או החלטות ממשלה ככל הנדרש להפסקת תופעת המאחזים ופינוים, הליכי אכיפה יעילים יותר למניעת התרחבותם, ועוד כהנה וכהנה.

לימור לבנת: ממצאי חוות הדעת מצביעים על מעורבותו המסיבית" וכו'.

לימור לבנת: כלומר, אריאל שרון ביקש מטליה ששון את חוות דעתה.

לימור לבנת: מדוע אפוא אסור לראש הממשלה בנימין נתניהו לבקש מצוות משפטנים חיצוני, בדיוק באותה מתכונת, את חוות דעתם כיצד אפשר לא לא להסדיר, אלא להסדיר – הרי זה דבר שלא מתקבל על הדעת.

לימור לבנת: ולכן, חבר הכנסת מולה, קודם כול, היועץ המשפטי לממשלה, עדיין – וראש הממשלה – יושבים ביניהם.

לימור לבנת: אבל הדבר השני שאני רוצה לומר הוא כך: אין זו שאלה משפטית בעיני אם צוות משפטנים ישב או צוות משפטנים לא ישב כדי להציע פתרונות, והממשלה תוכל לפנות לבג"ץ ולבקש פסק זמן שבו צוות משפטנים יוכל לבחון תהליכים לבדיקה, לבחינה, להסדרה, ואם יש צורך גם לפיצוי, כפי שמקובל בתוך "הקו הירוק".

לימור לבנת: זאת לא סוגיה משפטית שלגביה היועץ המשפטי יכול להגיד: רגע, רגע, זה לא חוקי.

לימור לבנת: על מה?

לימור לבנת: אין עוד על מה.

לימור לבנת: ולכן, ראש הממשלה היום, בישיבת סיעת הליכוד, כאשר אנחנו שוחחנו על כך – שוחחנו פעמים רבות, ולכן, כרגע הדברים עדיין בטיפולו של ראש הממשלה.

לימור לבנת: מחר תוגש תשובת המדינה לבג"ץ.

לימור לבנת: אני סבורה שגם חברי קדימה – גם חברי הכנסת מקדימה – אל לכם לשיש כל כך ואל לכם לצהול כל כך ולצפות כל כך שיבואו ויהרסו בתים.

לימור לבנת: בואו כולנו יחד נשמח – –

אורית זוארץ: אתם עושים את זה – – –

לימור לבנת: – – בוא כולנו יחד נשאף לכך – לא נשמח, נשאף לכך – שבמקומות שבהם יש צורך להסדיר, כי יש בהם אולי – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת , השרה משיבה לך.

לימור לבנת: – – – שבמקומות שבהם אנחנו יכולים להסדיר אז אנחנו נסדיר ונפתור, ואם צריך לפצות – גם נפצה.

לימור לבנת: אבל לא נהרוס בתים – – –

מגלי והבה: – – – ראש הממשלה על פתרון שתי מדינות לשני העמים.

אורית זוארץ: לשני עמים.

אורית זוארץ: כן.

מגלי והבה: הוא אמר את זה לפני שעתיים פה על הדוכן.

לימור לבנת: לא שמעתי.

לימור לבנת: מה אמרת?

לימור לבנת: סליחה, לא שמעתי.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: ראש הממשלה אמר לפני שעתיים: אני הכרזתי קבל עם ועולם על פתרון שתי מדינות לשני העמים.

מגלי והבה: זאת אומרת – –

מיכאל בן-ארי: מדינה פלסטינית בצרפת.

מגלי והבה: – – הוא מדבר על מדיניות, ואת אומרת עכשיו מדיניות אחרת.

לימור לבנת: – – –

מגלי והבה: את אומרת:

מגלי והבה: אם יהיה הסדר, אנחנו נישאר שם.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: חבר הכנסת והבה, חבר הכנסת – תרשה לי.

לימור לבנת: קודם כול, אין שום הסדר.

יעקב כץ: ביבי מעולם לא קיבל את הסכמת הליכוד.

מגלי והבה: – – – יודע.

לימור לבנת: חבר הכנסת והבה, אין שום הסדר.

לימור לבנת: מה אתם מציעים עכשיו?

לימור לבנת: שאנחנו נהרוס בתים?

מגלי והבה: – – –

לימור לבנת: אין שום הסדר.

שלמה מולה: תקיימו את ההסכמים.

לימור לבנת: לכש– – –

שלמה מולה: שמירה על החוק.

לימור לבנת: אני מדברת על שמירה על החוק.

לימור לבנת: הרי מדובר כאן על משהו שהוא לא שמירה על החוק.

לימור לבנת: אני מדברת על הקמת צוות משפטנים.

שלמה מולה: – – –

אורית זוארץ: מאחזים.

לימור לבנת: סליחה.

שלמה מולה: הממשלה התחייבה על מפת הדרכים, לפנות – – –

לימור לבנת: טוב.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: סליחה, אני לא אתחיל עכשיו את כל הדיון מהתחלה.

לימור לבנת: אתם הרי ששים אלי הרס.

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: את – – –

לימור לבנת: אין כאן – – –

מגלי והבה: – – –

לימור לבנת: סליחה.

לימור לבנת: הרי ברור שאני אגיד, ואתה תגיד את שלך.

לימור לבנת: אין פה שום סתירה.

לימור לבנת: אין שום הסדר.

לימור לבנת: אין שום רצון מצד הרשות הפלסטינית בכלל לנסות להתחיל לשבת לדבר על הסדר, אבל אנחנו מאוד-מאוד מעוניינים קודם כול לכתוש, לאבד, להרוס ולהשמיד.

לימור לבנת: לא אנחנו.

לימור לבנת: מדובר כאן – – –

אורית זוארץ: אבל הנה כצל'ה מציע אי-אמון.

לימור לבנת: עכשיו את הדוברת של האיחוד הלאומי.

לימור לבנת: זה יפה.

לימור לבנת: זה – – –

אורית זוארץ: לא.

אורית זוארץ: אני שואלת.

אורית זוארץ: – – –

לימור לבנת: לא, לא.

לימור לבנת: חברת הכנסת זוארץ, כיוון שאת מהחלק היותר שמאלי בתוך קדימה, אז אני לא בדיוק מבינה איך הגעת להיות דוברת של האיחוד הלאומי.

אורית זוארץ: זה אי-אמון אחר.

יעקב אדרי: השרה משיבה על הצעת האי-אמון.

אורית זוארץ: כבוד השרה, אי-אמון הוצג לפני ראש הממשלה ולא – – –

לימור לבנת: חברת הכנסת זוארץ, את – – –

אורית זוארץ: – – –

יעקב אדרי: חברת הכנסת אורית זוארץ.

לימור לבנת: חברת הכנסת זוארץ, אני מבינה שהפכת לדוברת של האיחוד הלאומי.

לימור לבנת: זה נאה.

אורית זוארץ: לא.

לימור לבנת: אני לא בטוחה שחבר הכנסת כץ וחבריו באיחוד הלאומי, ובן-ארי, ממש רוצים שתהיי הדוברת שלהם.

אורית זוארץ: נהיית הדוברת של בן-ארי עכשיו?

לימור לבנת: אבל בכל אופן, אני אמרתי את דברי.

לימור לבנת: אני מציעה שכולנו יחד נשאף למצוא הסדרים למשפחות, לבתים, לשכונות וליישובים שקמו על-ידי כל ממשלות ישראל מאז 1967 בסמכות וברשות, וגרות שם משפחות שלמות ולא נשיש אלי הרס.

לימור לבנת: ואנחנו נעשה את המירב שביכולתנו לעשות את זה באופן מסודר וחוקי – לא פחות חוקי מאותו צוות של אשה אחת שרצה ברשימת מרצ לכנסת לאחר מכן, טליה ששון, שכתבה דוח שלם שכל-כולו היה איך להרוס, לאבד ולהשמיד.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לשרה.

לימור לבנת: אני מציעה, כמובן, להוריד את זה מעל סדר-היום.

לימור לבנת: זו בכלל הצעת אי-אמון, אז – תודה.

יעקב אדרי: תודה לשרה לימור לבנת.

יעקב אדרי: אנחנו עוברים לדיון המשולב בהצעות האי-אמון.

יעקב אדרי: אני מזמין את חברת הכנסת אורית זוארץ.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: יש לך ארבע דקות.

יעקב אדרי: נתנו היום תוספת של דקה על מנת לא לסטות מלוח-הזמנים.

יעקב אדרי: בבקשה.

אורית זוארץ: אעשה כמיטב יכולתי.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, שר – אין שר בישראל?

יעקב אדרי: יש.

יעקב אדרי: הנה, היא פה.

אורית זוארץ: איפה?

אורית זוארץ: לא רואה.

יעקב אדרי: השרה לימור – הנה, היא פה.

אריה ביבי: הנה, לימור לבנת פה.

אורית זוארץ: סליחה.

אורית זוארץ: חשבתי שהיא יצאה.

אורית זוארץ: כבוד השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו באופוזיציה מעלים הצעות אי-אמון בכל פעם מחדש לאורך השנתיים וחצי האחרונות.

אורית זוארץ: בכל יום שני, בכל פעם, אנחנו מעלים סוגיה נוספת על סדר-היום – אם זו סוגיית הדיור, אם אלה סוגיות שקשורות לרווחה, לחינוך, לביטחון שלנו, לתהליך המדיני.

אורית זוארץ: בכל שבוע מחדש הקואליציה הדורסנית והמנופחת הזאת מסירה את זה מסדר-היום.

אורית זוארץ: אבל לשמחתי הרבה, בקיץ האחרון הצטרפו למחאות שלנו כאופוזיציה אזרחי מדינת ישראל.

אורית זוארץ: לראש הממשלה הוציאו כרטיס אדום – המחאה הציבורית והזעקה לצדק חברתי.

אורית זוארץ: הפעם זה לא מגיע רק מספסלי האופוזיציה ומהעבודה הסיזיפית שלנו בכל שבוע לחשוף עוד כשלים שראש הממשלה וממשלתו המנופחת אחראים להם.

אורית זוארץ: במקרה הזה, הציבור הוציא את הכרטיס האדום, והזעקה היא זעקת אזרחי מדינת ישראל שמהדהדת למרחוק.

אורית זוארץ: המחאה הזאת היא מחאה שונה מהמחאות הכלכליות הקודמות שנחשפנו אליהן.

אורית זוארץ: עד כה נחשפנו למחאה של קבוצות מודרות באוכלוסייה ובחברה הישראלית, והיו אלה נכים, חד-הוריות, קשישים וניצולי שואה.

אורית זוארץ: היום, לשמחתנו הרבה, באופוזיציה, ובעיני זו השגת יעד משמעותית שלנו, כמי שנלחם כאן וסירב להצטרף לקואליציה המנופחת הזאת, המחאה החברתית מקיפה את כל אזרחי מדינת ישראל.

אורית זוארץ: חלקם הלא-מבוטל הם צעירים אקדמאים בעלי מקצועות חופשיים שמשרתים בצבא ונושאים בנטל ומשתתפים בשוק העבודה, ועדיין לא מצליחים לגמור את החודש, שלא לדבר על דיור הולם.

אורית זוארץ: 20% ממשקי הבית בישראל מטופלים ברווחה.

אורית זוארץ: חלק לא מבוטל מהמשפחות הללו הן משפחות שבהן שני בני-הזוג עובדים.

אורית זוארץ: אלה נתוני למ"ס שפורסמו לפני שבוע בדוח העוני.

אורית זוארץ: מר נתניהו, עמדת כאן ודיברת.

אורית זוארץ: העם לא רוצה עוצמה.

אורית זוארץ: העם לא רוצה תנופה.

אורית זוארץ: העם רוצה אחריות.

אורית זוארץ: העם רוצה מנהיגות.

אורית זוארץ: העם רוצה שינוי בסדר העדיפויות הלאומיות.

אורית זוארץ: העם רוצה חלוקה צודקת ואחרת של הכסף של כולנו.

אורית זוארץ: אך הממשלה הזאת יותר גרועה מהכבישים.

אורית זוארץ: היא אטומה, היא פקוקה, ואם צריך להתחיל בשחרור הפקקים – שחרור הפקקים צריך להיעשות על יד השולחן הזה.

אורית זוארץ: לשחרר כמה פקקים מיותרים שיושבים כאן בקרב 39 השרים וסגני השרים, פקקים שלא עושים שום דבר.

אורית זוארץ: נאה דורש – נאה מקיים.

אורית זוארץ: הבוקר הציג בפנינו שר האוצר, בו, את תמונת המצב של המשק בישראל.

אורית זוארץ: השר תיאר את חוסנו ועמידותו של המשק בישראל בטלטלות הכלכליות שפקדו את הכפר הגלובלי בשנים האחרונות בכלל ובחודשים האחרונים בפרט.

אורית זוארץ: כאן המקום גם להודות לשר האוצר הקודם, רוני בר-און – למרות שאין לכם מלה טובה לומר – שהשאיר כאן יסודות יצוקים וחזקים לכלכלה שבאמת הצליחה לייצב את עצמה.

אורית זוארץ: במקרה הזה, הבוקר שר האוצר ציין שהענן האפור מגיע מאירופה ומארצות-הברית – זה היה כמו תחזית מטאורולוגית – מרחף מעל ראשינו, מאיים בפגיעה כלכלית במדינת ישראל.

אורית זוארץ: בפיו של השר לא היתה בשורה.

אורית זוארץ: כל צוות משרדו הבכיר הקפיד לציין כי תקציב 2012 לא יובא לדיון מחודש.

אורית זוארץ: אנחנו דורשים דיון מחודש בתקציב 2012.

יעקב אדרי: תודה.

אורית זוארץ: אנחנו דורשים לא את פתיחת התקציב ופריצתו, אלא בתוך המסגרת הקיימת שינוי סדר העדיפויות.

יעקב אדרי: תודה.

אורית זוארץ: משפט אחרון – מר נתניהו, אין דרך אחרת ואין ברירה.

אורית זוארץ: גם אנחנו בכל שבוע באופוזיציה נמשיך להביע את אי-האמון ולהתחבר למקום שבו העם נמצא, על מנת לשנות את המציאות הכלכלית החברתית – אתה התהדרת בנאומך שעלינו לנהוג בעוצמה ובאחריות – להחיל את חובת השירות על כולם, ולא רק השירות כחובה.

אורית זוארץ: כל אזרח ואזרחית יתרמו לחברה שבה הם חיים – –

יעקב אדרי: תודה.

אורית זוארץ: – – ישתתפו בעולם התעסוקה.

אורית זוארץ: כל אחד על-פי אמונתו יחיה, אבל – לקחת אחריות ציבורית.

אורית זוארץ: תפתח לדיון מחודש את תקציב 2012.

אורית זוארץ: תתכנן תקציב חברתי-כלכלי.

אורית זוארץ: שנה את חלוקת המשאבים ואת סדר העדיפויות של הממשלה הזאת.

אורית זוארץ: תגלה אומץ לב ואחריות ציבורית, ובעיקר מנהיגות.

יעקב אדרי: תודה.

אורית זוארץ: אבל את זה כולנו יודעים שאין לך, כי אתה לא מנהיג.

יעקב אדרי: תודה לחברת הכנסת אורית זוארץ.

יעקב אדרי: מזמן לא נתקלתי במשפט כל כך ארוך.

יעקב אדרי: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

קריאה: – – – משפטים – – –

יעקב אדרי: יכול להיות.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יעקב אדרי: בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני לא רואה פה שר – –

יעקב אדרי: לא, לא.

יעקב אדרי: השר פה.

רוברט אילטוב: – – השר יולי אדלשטיין, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לאחל לכל חברי הכנסת מושב פורה.

רוברט אילטוב: היו פה הרבה מאוד ספקולציות אם יהיו בחירות או לא יהיו בחירות.

רוברט אילטוב: אני מעריך שלא יהיו בחירות.

רוברט אילטוב: תתחילו לעבוד.

רוברט אילטוב: אנחנו נתחיל לעבוד.

רוברט אילטוב: בסך הכול – – –

שלי יחימוביץ': ההערכה שלך – – – אותה ברצינות.

יעקב אדרי: כן.

יעקב אדרי: גם לי הוא אמר את זה.

רוברט אילטוב: אני חושב שבאופק – לא יהיו בחירות.

רוברט אילטוב: כמובן שלנבא זה – אתם יודעים למי ניתנת הנבואה.

רוברט אילטוב: אבל הדינמיקה בישראל – – –

אורית זוארץ: ליברמן.

רוברט אילטוב: אורית זוארץ, גם לך יש לי מה להגיד.

רוברט אילטוב: המחאה לא התחילה באופוזיציה.

רוברט אילטוב: המחאה התחילה ברחוב.

רוברט אילטוב: היו שם כל מיני קבוצות אנשים.

רוברט אילטוב: היו כאלה שמנצלים – – –

שלמה מולה: אמרה את זה, לא שמעת.

אורית זוארץ: אמרתי את זה.

אורית זוארץ: בכל שבוע העלינו יחד עם האופוזיציה, כולנו – – –

רוברט אילטוב: גם כשאנחנו היינו באופוזיציה העלינו.

רוברט אילטוב: זה לא אומר שהמחאה התחילה משם.

אורית זוארץ: לא אמרתי את זה.

רוברט אילטוב: אז בואו ונעמיד את הדברים במקומם.

רוברט אילטוב: חברי חברי הכנסת, יש הרבה מה לעשות, יש דברים צודקים במחאה, יש דברים שהם בלתי ישימים במחאה.

רוברט אילטוב: אני חושב שבכל נושא כלכלי צריך לגעת בעדינות, זה דבר שיכול לגרום לנזקים – אם אנחנו נשנה דברים מאוד מהר בלי לחשוב לעומק.

רוברט אילטוב: אני חושב שהדברים שאנחנו, סיעת ישראל ביתנו, הכנסנו לתוך הדוח, כתיקון, ואז תמכנו בדבר הזה, דברים שבאים ועושים צדק – גם בדיור בר-השגה, גם כ-4,000 יחידות דיור למקרים סוציאליים, ובאמת התורים שם ארוכים מאוד, וממשלות ישראל לדורותיהן, כבר הרבה מאוד זמן, כ-20 שנה, לא בונות דיור סוציאלי.

רוברט אילטוב: יש פה בעיה חריפה.

רוברט אילטוב: אי-אפשר לבוא ולהאשים את הממשל הזה או את הממשל ההוא.

רוברט אילטוב: זו בעיה מערכתית שצריכים לטפל בה.

רוברט אילטוב: כמובן, הנושא הזה שאנחנו דרשנו וקיבלנו באותו סיכום או הסכם בתמיכה בדוח-טרכטנברג, שחיילים משוחררים ששירתו או משרתים ביחידות קרביות יקבלו מענק כפול, במקום 9,500 שקל יקבלו 20,000 שקל, גם חיילים שמשרתים בכלל, ואנשים שעושים שירות ציבורי יהיו זכאים למענקים נוספים ולהגדלת מענקים.

רוברט אילטוב: כמובן דיברנו על נושא הדיור, שיהיה בסטנדרט מבחינת המטרז' יותר נמוך, ואז יהיה אפשר להוזיל את עלות הדירות ולעשות את הדירות האלה בנות-השגה לזוגות צעירים, ועוד הרבה מאוד דברים.

רוברט אילטוב: אני מאמין שאנחנו פה, לפנינו יש הרבה מאוד פעילות בדיון הזה על דוח-טרכטנברג, שצריך לבוא לידי ביטוי בחקיקה בסופו של דבר.

רוברט אילטוב: נושאים אחרים שאנחנו כסיעה רוצים לקדם הם נושאים של נאמנות-אזרחות.

רוברט אילטוב: אנחנו ראינו את החגיגות גם ברחוב הפלסטיני וגם ברחוב של הערבים הישראלים, איך קיבלו את פניהם של טרוריסטים.

רוברט אילטוב: הנושא הזה כואב לנו.

רוברט אילטוב: אנחנו נמשיך את החקיקה הזאת.

רוברט אילטוב: אני שמעתי פה גם את ההתייחסות של ציפי לבני לכל הנושאים שהועלו פה.

רוברט אילטוב: אנחנו כמובן דוחים מכול וכול את כל הטענות.

רוברט אילטוב: הממשלה פועלת, הממשלה איתנה, אני שמעתי גם את הנימה, שטוב, תהיה אמיץ, אני אכנס לממשלה.

רוברט אילטוב: אנחנו מבינים מה הסיבה לאותה בקשה, לכן אנחנו דוחים את הצעות האי-אמון של האופוזיציה.

שלמה מולה: מה?

שלמה מולה: מה?

שלמה מולה: שמעת דבר כזה?

שלמה מולה: היתה לך שמיעה סלקטיבית.

יעקב אדרי: חבר הכנסת שלמה מולה, תן לחבר הכנסת אילטוב להתייחס – – –

שלמה מולה: לא היתה בקשה – – –

רוברט אילטוב: אתה מבין?

רוברט אילטוב: עכשיו, אני צריך להתייחס למה שאמרת.

רוברט אילטוב: השמיעה שלי היא לא סלקטיבית.

רוברט אילטוב: כנראה יש בעיות באופוזיציה, ואני מקווה מאוד שאתם תפעלו כאופוזיציה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יעקב אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

מגלי והבה: נסים, ממתי אתה לפני האחרים?

מגלי והבה: אתה האחרון.

יעקב אדרי: חבר הכנסת נסים זאב, יש לך ארבע דקות.

יעקב אדרי: כן, הוספנו דקה.

יעקב אדרי: היום הוספנו את המע"מ.

נסים זאב: ממש בושה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת טראח-תנ-ברג – למעשה אלה שלוש מלים.

נסים זאב: טראח – לתת מכה – אומרים: "טראח", ו"תן".

אריה ביבי: קודם טראח.

נסים זאב: ו"ברג" זה הר ביידיש.

נסים זאב: אז – הוועדה הזאת עלתה על איזה מין הר שהייתי אומר שקשה לרדת ממנו, והביאה את המלצותיה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם שאני מאוד התפעלתי שראש הממשלה התחייב, בממשלה הנוכחית, לאמץ את כל המסקנות של אותה ועדה.

נסים זאב: באמת הרשימה ארוכה מאוד.

נסים זאב: אני לא יודע מדוע אנחנו מזלזלים כאשר מדובר על 60 מיליארד שקלים בפריסה של חמש שנים.

נסים זאב: אני רוצה להקריא קצת, וחלק, אולי, מאותה רשימה.

נסים זאב: קודם כול, נכון מאוד, כאשר מדובר ביצירת מדרגת מס לכל אלה שמרוויחים יותר מ-40,000 שקל, ולהעלות את המס, אני חושב שבעצם באים פה לאזן בין מצב – שהעשירים שמרוויחים יותר ישלמו קצת מס יותר.

נסים זאב: הנושא השני: הטלת מס על הון מעבודה למי שמרוויח יותר ממיליון שקלים בשנה.

נסים זאב: יש פה צדק.

נסים זאב: יש פה עניין של הטלת מס על הון בכלל, שזה דבר חשוב.

נסים זאב: מס החברות, שראש הממשלה עד היום רצה להוריד, וחשב שככל שהוא יוריד – – –

יעקב אדרי: – – –

נסים זאב: הוא שינה את דעתו בעניין הזה.

נסים זאב: אני חושב שזה הדבר הנכון ביותר, כי גם כאשר מורידים כל שנה, וזאת היתה המדיניות של ראש הממשלה, להוריד ב-1%, הייתי אומר כמעט עד בלי סוף, כל שנה – אני חושב שזאת טעות.

נסים זאב: לא יכול להיות שכשיש עוני במדינת ישראל, החברות ואותם טייקונים ירוויחו, והעניים יישארו יותר עניים.

נסים זאב: אני חושב שראש הממשלה, בסופו של דבר, הפנים את הזעקה של הציבור, הקים את הוועדה הזאת ומיישם את המלצותיה.

נסים זאב: אני חושב שצריכים לתת הזדמנות לראש הממשלה, באמת, לצעוד בכיוון הנכון.

נסים זאב: דבר נוסף שאני רוצה לומר – הדבר המרכזי הוא שכולנו בעצם מספידים את בעיית הדיור הציבורי, ואנחנו שוכחים בעצם מי קיבל את ההחלטה הפופוליסטית, בזמנו, לאפשר לכל אלה שזכאים לרכוש את דירותיהם במחיר אפסי.

נסים זאב: פשוט, אני זוכר שכשאני התנגדתי פה, בכנסת, אמרו לי: אתה לא יכול להתנגד, זה כלל הציבור, כולם חפצים בחוק הזה.

נסים זאב: שאלתי שאלה פשוטה: הכספים האלה, ממכירת הדירות, לאן ילכו?

נסים זאב: אמרו: זה הולך באופן אוטומטי – קונים דירות חדשות לזכאים.

נסים זאב: זה לא היה ולא נברא.

יעקב אדרי: נכון.

נסים זאב: הכסף חזר לאוצר.

נסים זאב: מדובר פה במאות מיליוני שקלים.

נסים זאב: איפה הכסף הזה?

נסים זאב: כמה?

יעקב אדרי: 3 מיליארד שקל.

נסים זאב: 3 מיליארד שקל – הוא אומר אפילו בצורה מדויקת.

נסים זאב: איפה הכסף הזה?

נסים זאב: למה לא קנו?

נסים זאב: למה הממשלה לא קנתה דירות בסכומים האלה?

נסים זאב: זה צריך להיות פה קול הזעקה.

נסים זאב: אני רוצה לומר דבר נוסף, שאמרתי אותו גם בעבר.

נסים זאב: כאילו באו להיטיב עם אותן משפחות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך שאני מכיר את זה מאוד מקרוב.

נסים זאב: מי שבסופו של דבר קנה את הדירות זה אותם הבנים שעשו קומבינה עם האמא שנשארה לבד בדירה וחילקו את הנכס ביניהם.

נסים זאב: אז אומרים לי: אז מה?

נסים זאב: אז האמא גרה כל כך הרבה שנים.

נסים זאב: אנחנו רוצים לתת נכסים חינם אין כסף?

נסים זאב: בבקשה, אם יש לנו עודף נכסים, ניתן אותם, אבל כאשר יש זעקה שאפילו נכים לא מקבלים דירות – אנחנו שמענו על עשר שנים של ממתינים וזכאים.

נסים זאב: שר השיכון אומנם מדבר במספרים קטנים, של 2,700 – אני אומר לך שבירושלים לבד יש יותר מ-2,700 זכאים שמחכים וממתינים.

נסים זאב: לכן, נושא הזכאות זה דבר – – –

יעקב אדרי: – – –

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריכים מצד אחד לתת את ההזדמנות לממשלה לתקן את העיוותים, גם של ממשלות אחרות, והיא עושה את זה עכשיו.

נסים זאב: מאידך גיסא, אנחנו, כנסת ישראל, חייבים לעקוב ולראות שאכן הדברים מתבצעים הלכה למעשה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יעקב אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

יעקב אדרי: אחריו – סגן השר ליצמן.

יעקב אדרי: בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לפתוח את דברי בהבעת הערכה לראש הממשלה על ההחלטה שלו להביא לשחרורו של גלעד שליט.

בנימין בן-אליעזר: אני חושב שראש הממשלה הוכיח בזה שהוא מסוגל להחליט, שהוא מסוגל לקבל החלטות, והחלטות קשות.

בנימין בן-אליעזר: לא רק זה, אלא להזכיר לראש הממשלה שבעצם לפני הפגרה האחרונה, למרות האיומים של מפלגה מסוימת, הוא עקף ולא נתן יד למימושם של שני חוקים.

בנימין בן-אליעזר: משמע, הוא יכול.

בנימין בן-אליעזר: הוא יכול כאשר הוא מבין שבעצם אין ברירה אחרת וצריך לעשות את זה.

בנימין בן-אליעזר: היום אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, שמעולם לא היתה מדינת ישראל מאוימת כמו בעצם הימים האלו.

בנימין בן-אליעזר: כל חיי ביליתי בצה"ל – מרבית חיי – הייתי שר ביטחון.

בנימין בן-אליעזר: אני עוקב אחרי המתרחש יום-יום, שעה-שעה.

בנימין בן-אליעזר: הנרטיב איננו יותר לאומני, הוא כבר מתחיל להיות נרטיב אסלאמי.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו חיים ברעידת אדמה, אף אחד לא יודע מה יהיה במצרים.

בנימין בן-אליעזר: אני שמתיימר, כלומר, אני קצת מבין במצרים, אני אומר לכם שאני לא בטוח אם אנחנו לא עומדים על ציר הזמן בעימות מול מצרים.

בנימין בן-אליעזר: דבר אחד ברור, יש לנו חזית חדשה ששמה סיני, חזית שאין שליטה לאף אחד עליה.

בנימין בן-אליעזר: ובניגוד למה שקורה ברצועת-עזה וברפיח, ששם ההליקופטרים של צה"ל יכולים לעשות סדר, פה אתה לא תוכל לעשות את הדבר הזה.

בנימין בן-אליעזר: הולכת להיות ממלכת טרור שם, ממלכה של ירי טילים.

בנימין בן-אליעזר: חברים יקרים, אנחנו נמצאים בעולם שייקח עוד הרבה שנים עד שהוא יתיישר.

בנימין בן-אליעזר: השחקן הראשי בעולם הזה, המסובב אותנו היום, הוא ההמון, ואת ההמון הזה אי-אפשר להשתיק, גם לא עם 400 מטוסי הקרב שלנו.

בנימין בן-אליעזר: אי-אפשר.

בנימין בן-אליעזר: ונצטרך לתת לו תשובה.

בנימין בן-אליעזר: ישראל הולכת וצוברת זרות, נדחקת לפינה.

בנימין בן-אליעזר: יותר ויותר חברים וידידים שלנו סוגרים לפנינו את הדלתות, ואנחנו מסרבים לקרוא את אשר כתוב שם.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו משום מה מחפשים כל יום סיפורים חדשים, אבל בואו נביט הצדה ונראה מה קורה, מה הולך לקרות על ציר הזמן בסוריה, איך ירדן הולכת להיפגע על ציר הזמן, מה קורה בלבנון שלאט-לאט מתחילה לאבד את ההגמוניה הנוצרית שלה ותהיה מדינה שיעית, מה הולך עם טורקיה.

בנימין בן-אליעזר: יש איתותים מהצד הטורקי, יכול מאוד להיות שהגיע הזמן להתחיל ללחוץ על הדוושה.

בנימין בן-אליעזר: לא בושה להתנצל.

בנימין בן-אליעזר: אני במו עיני ראיתי את המלך חוסיין כאשר מטורף אחד, משוגע אחד בירדן, הרג לנו שם שש, שבע בנות, איך המלך, חוסיין הזה, הגיע לכל משפחה, כרע ברך וביקש סליחה.

בנימין בן-אליעזר: מלך מבקש סליחה.

דורון אביטל: אין מלך בישראל.

בנימין בן-אליעזר: מלך מבקש סליחה; אנחנו לא יכולים ללכת לבקש סליחה?

יעקב אדרי: אני מוסיף לך עוד דקה, חבר הכנסת פואד.

בנימין בן-אליעזר: מה?

יעקב אדרי: מוסיף לך עוד דקה.

דורון אביטל: זה מעניין.

אריה ביבי: תוסיף לו את הארבע דקות שלי.

בנימין בן-אליעזר: אני מברך את שר הביטחון – – –

אריה ביבי: יעקב, תוסיף לו גם את הארבע דקות שלי.

בנימין בן-אליעזר: אני מברך את שר הביטחון – – –

יעקב אדרי: רבותי, תודה על העזרה.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לכם.

בנימין בן-אליעזר: תודה לכם.

בנימין בן-אליעזר: אני מברך את שר הביטחון על זה שהוא ביקש סליחה מהמצרים.

בנימין בן-אליעזר: זה טוב.

בנימין בן-אליעזר: זו לא בושה כשהיעד שלך הוא קיום הבית שלך.

בנימין בן-אליעזר: חברים, מי שהולך לשחק בעתיד הקרוב זה ההמון.

בנימין בן-אליעזר: ואמרתי: לשם אי-אפשר ללכת, אי-אפשר.

בנימין בן-אליעזר: שימו לב עוד חודשיים, אדוני היושב-ראש, עוד חודשיים האמריקניים מפנים את עירק, ומאז – חברי ישראל חסון יכול לאמת – מאז ימי כורש עד היום הזה לא היה מצב כזה שמטהרן יוצאת שיירה דרך בצרה, דרך דמשק, ישר לנמל לטקיה.

בנימין בן-אליעזר: זה הקו השיעי.

בנימין בן-אליעזר: דבר כזה לא היה.

בנימין בן-אליעזר: לא היה.

בנימין בן-אליעזר: ואנחנו משתעשעים – כן רוצים משא-ומתן, לא רוצים משא-ומתן.

בנימין בן-אליעזר: אני שמעתי היום את ראש הממשלה בקשב רב מאוד.

בנימין בן-אליעזר: נחרדתי משני דברים: מכך שהוא חזר וחוזר על זה שהוא רוצה להיכנס למשא-ומתן.

בנימין בן-אליעזר: ראש הממשלה יחליט משא-ומתן – מחר בבוקר יש משא-ומתן.

בנימין בן-אליעזר: כל מה שהוא צריך לעשות זה להקפיא את הבנייה, להגיד לאבו מאזן:

בנימין בן-אליעזר: מחר בבוקר מתחילים לשבת ולדבר על שני דברים – על הגבולות ועל הסדרי ביטחון, וזה יתחיל.

בנימין בן-אליעזר: והדבר השני, ראש הממשלה הזה צריך להתחיל לחשוב, לחשוב מה אומרים לו כל יועצי הביטחון, מה אומרים לו המומחים מספר אחת.

בנימין בן-אליעזר: חברים יקרים, תתייחסו ברצינות לנאום של ראש הממשלה היום.

בנימין בן-אליעזר: ראש הממשלה היום אמר בכנסת ישראל: אנחנו הולכים לתקוף את אירן.

בנימין בן-אליעזר: אל תתבלבלו, אל תתבלבלו.

בנימין בן-אליעזר: אירן זה לא "חיזבאללה", אירן זה לא בשאר אל-אסד, אירן זה גם לא "חמאס".

בנימין בן-אליעזר: אירן תגיב, ותגיב קשה.

בנימין בן-אליעזר: אני מתכוון שכנסת ישראל תמצא לה מספיק זמן, למרות הצרות החברתיות – ואני מצדיע להם; אני אבא לילדים וסבא, אני יודע על מה הם מדברים.

בנימין בן-אליעזר: אבל אני מקווה שתבינו דבר אחד: החלטה כזאת יכולה גם להביא לחורבן הבית.

בנימין בן-אליעזר: ואני מקווה שראש הממשלה הזה, במקום כל הדברים האלה יקבל אומץ פעם נוספת, יקבל הכרעה, יעמוד על הדוכן הזה, יקרא לאבו מאזן ויתחיל לעשות משהו נוסף לילדים שלנו ולנכדים שלנו.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לך.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת בנימין בן-אליעזר על דבריו המעניינים.

יעקב אדרי: סגן השר חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף.

יעקב אדרי: בבקשה, סגן השר.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול נחנך בית-הספר לרפואה בגליל, ואני רואה בזה סמל וצעד גדול לקראת הטיפול בפריפריה מבחינה רפואית.

יעקב ליצמן: אני חושב שעצם הדבר שממשלה החליטה ועשתה זו הפעם הראשונה בגליל בית-ספר לרפואה – זה מצטרף לעוד כל מיני דברים שעשינו במשרד הבריאות: MRI לקופות-חולים, חדרי מיון אנחנו עושים, אנחנו גם מתכוונים לעשות ב"זיו" חדר רדיותרפיה, ובעוד כל מיני מקומות לעשות כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אני חושב שזו ברכה גדולה שאנחנו מקרבים את הפריפריה – גם התחבורה, רכבת, כבישים, הכול טוב.

יעקב ליצמן: מה שחסר – ויש לי הערה גם לראש ממשלה – זה הנושא של דיור.

יעקב ליצמן: הדיור, עם כל הכבוד, עשו כל מיני צעדים טובים, אבל בינתיים צריך זמנית גם לקבל פתרונות.

יעקב ליצמן: אם הייתי שומע לפחות לפריפריה, נגב, גליל, אפילו מענקים לדירות יד שנייה, אני הייתי רואה בזה צעד נכון מבחינת אכלוס הפריפריה.

יעקב ליצמן: לצערי זה לא נעשה.

יעקב ליצמן: עדיין לא מאוחר.

יעקב ליצמן: אני בהחלט מתכוון שזה יבוא לדיון, שאנחנו נעלה את זה, סיעתי, גם אנוכי, בהחלט מתכוונים להתמקד בדירות.

יעקב ליצמן: זה הנושא שבוער.

יעקב אדרי: בינתיים לא השתנה כלום בנושא הזה של הדיור.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם זה כלום, אבל בפועל בשטח כל הצעדים האלה – זה ייקח זמן.

יעקב אדרי: בפועל בשטח לא קרה כלום.

יעקב ליצמן: אנחנו צריכים לפעול כרגע בכל מיני דברים, ואני חושב שאפשר לעשות את זה.

יעקב ליצמן: אני אמרתי דבר אחד – יש כל מיני הצעות – הדבר יבוא לדיון בממשלה ובכנסת, אז אנחנו בהחלט נביא כל מיני הצעות.

יעקב ליצמן: כרגע – טרכטנברג, בקטע הזה התאכזבתי, חשבתי שהוא יביא יותר פתרון.

יעקב ליצמן: לא מספיק מה ששמעתי בקטע הזה של טרכטנברג.

יעקב ליצמן: יש לי עוד כל מיני הערות בנושא של סיעוד, של הרפורמה שאני הולך להביא.

יעקב ליצמן: אני מקווה שבמשך המושב הנוכחי אנחנו נביא את הרפורמה בסיעוד ונשלים את החוק ברפורמה בבריאות הנפש.

יעקב ליצמן: אני רואה בזה השלמה של שלוש הרפורמות הגדולות שעשינו: הדבר הראשון לשיניים, שזה, ברוך השם, מצליח מאוד ומאוד פופולרי, ואני מקווה שיצטרפו לזה גם הנושא של סיעוד והנושא של בריאות הנפש.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

יעקב אדרי: תודה לסגן השר ליצמן.

יעקב אדרי: חברת הכנסת עינת וילף – לא נמצאת.

יעקב אדרי: בבקשה, יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת, יש לך ארבע דקות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום בבוקר שאלו אותי ברדיו על הציפיות שלי ממושב החורף של הכנסת.

מסעוד גנאים: אמרתי, או שהחורף הפרלמנטרי הזה יביא גשם גופריתי חמוץ מלא בחוקים גזעניים ופאשיסטיים ומלא שנאה לאחרים ולערבים ומחריב כל חלקה יפה של דמוקרטיה וחופש ביטוי, כמו שהיה לצערי בקיץ, או שזה חורף פרלמנטרי שיביא גשמי ברכה – גשמי ברכה שיש בהם מסרים, וחוקים והחלטות שיש בהם לפחות טעם מתוק של צדק, שוויון חברתי והכרה וכיבוד האחר, והרחבת המרחב הדמוקרטי, כי הדמוקרטיה המסכנה הזאת, בשמה מביאים לנו את כל החוקים האנטי-דמוקרטיים.

מסעוד גנאים: כי בשם או בעילה של דמוקרטיה מתגוננת – אי-אפשר להגן על דמוקרטיה באמצעים לא דמוקרטיים, זה אבסורד.

מסעוד גנאים: והיום, אחרי ששמעתי את נאומו ואת דבריו של ראש הממשלה – האמת?

מסעוד גנאים: התאכזבתי.

מסעוד גנאים: כנראה לא יהיו פה גשמי ברכה, במושב הזה, כי שמענו רק: עוצמה, כוח, איומים ושחורות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה דיבר על עוצמה ואחריות.

מסעוד גנאים: עוצמה היא לא רק כוח פיזי או צבאי, אלא היא כוח מוסרי, וגם כוח מנהיגותי, שעושה שינוי בכיוון ויודע לעשות את פניית הפרסה הזאת, החזקה, שראש ממשלה והנהגה משנה כיוון מראייה שכולה ביטחוניסטית, מראייה של אוכלוסייה מסוימת, שהיא האוכלוסייה הערבית, כאילו היא איום ביטחוני למדינה – לתושבים ואזרחים שמבקשים צדק ושוויון.

מסעוד גנאים: ודיבר על אחריות, ואני שואל: איפה האחריות של ראש הממשלה והממשלה הזאת לאזרחיה, ולאזרחיה הערבים בפרט?

מסעוד גנאים: דיבר ראש הממשלה על בית-הספר לרפואה – טוב, יפה, דבר מבורך, אבל האם ראש הממשלה לא ידע שיש שם פסקי הלכה שמחרימים את הסטודנטים הערבים?

מסעוד גנאים: לא שמע שבאותו יום גירשו סטודנטים ערבים וזרקו להם את החפצים שלהם מהדירות שלהם בצפת?

מסעוד גנאים: למה הוא לא מדבר על האווירה, על האקלים העכור הזה, שצריכים לתקן אותו ושממשלתו אחראית לו?

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, יש משורר ופילוסוף גרמני, היינה, שאמר: מקום ששורפים בו ספרים, נשרפים בו אנשים.

מסעוד גנאים: המדינה והמקום שבו כל יום אנחנו קמים לשרפת מסגד, לשרפת עצי זית, ולאחרונה, היום – "תג מחיר" על המסעדה ביפו – אווירה כזאת תביא בסוף לחורבן ולשרפת אנשים.

מסעוד גנאים: זו האחריות של ראש הממשלה ושל הממשלה, שצריכה לתקן אותה דרך מדיניות של שלום, של צדק ושל שוויון.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב אדרי: תודה לך.

יעקב אדרי: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יעקב אדרי: יש לך ארבע דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: ברכותי על התפקיד.

יעקב אדרי: תודה.

מיכאל בן-ארי: חברי חברי הכנסת, הרבה עוסקים בעניין של צדק חברתי.

מיכאל בן-ארי: אני לא רוצה לדבר גדולות, אני לא רוצה לדבר בססמאות, אני רוצה לספר סיפור קטן שהתוודעתי לו אתמול בשבתי בלשכה בתל-אביב – זה היום שאני מקבל קהל בלשכה בשכונת-התקווה בתל-אביב.

מיכאל בן-ארי: נכנסו זוג באמצע שנות ה-70 לחייהם.

מיכאל בן-ארי: אשה מטופחת, הגבר אדם בעל סבר פנים נעימות, אדם מן השורה, מטופח גם כן, זוג לא מהמסכנים.

מיכאל בן-ארי: אני פוגש שם מסכנים, שהשם ירחם לאיזה מצב אנשים יכולים להגיע.

מיכאל בן-ארי: התפלאתי, מה יש לאנשים האלה לבקש אצלי, מה יש להם להתלונן.

מיכאל בן-ארי: הם עוד לא הצליחו לפתוח את הפה, הזוג הזה, דמעות יורדות מעיניהם, והם מתביישים בדמעות שלהם.

מיכאל בן-ארי: יצאו רגע החוצה, חזרו פנימה והתחילו לספר את הסיפור שלהם.

מיכאל בן-ארי: הם גרים ברחוב הראשי, אדוני היושב-ראש, בשכונת-שפירא, בבית – היתה פעם איזה קללה כזאת, שנקראת "דמי מפתח".

מיכאל בן-ארי: הקללה הזאת רובצת על מסכנים, שכל מיני – פעם בעלי הדירות של דמי מפתח היו אנשים נחמדים, היום כל מיני עורכי-דין רכשו את הזכויות האלה, ועל-ידי מניפולציות כאלה ואחרות הם מוציאים את נשמתם של המסכנים האלה, שאין להם לאן ללכת, ורוצים לזרוק אותם מהבית ומפסידים את כל רכושם אחרי שנים רבות.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת: אני גרתי שם 40 שנה.

מיכאל בן-ארי: 40 שנה.

מיכאל בן-ארי: ידידי חבר הכנסת אריה ביבי, איך מדכאים אנשים היום בשכונת-שפירא?

מיכאל בן-ארי: קודם כול בעל הדירה החליט יום אחד שהוא מחלק את החנות שהיתה למטה – יש שם נגרייה שעבדה במשך היום, עשתה שם שולחנות, כיסאות – עשה שם דיור לעשרות רבות של מסתננים.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת – 100 מסתננים.

מיכאל בן-ארי: עשה שם מקלחות, שירותים, עניינים.

מיכאל בן-ארי: הכניס שם, אמר לה, ככה וככה, אל תגידי, כן תגידי.

מיכאל בן-ארי: בקיצור, התלוננה.

מיכאל בן-ארי: באו, היא אומרת, זה באמת העירייה עשתה – באה והרסה את המקום.

מיכאל בן-ארי: ואז פתחו שם החבר'ה המסתננים בית-קפה שבשבת הופך להיות אולם אירועים.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת, כל שעתיים מתחלפת החתונה; המוזיקה עד חצות הלילה ועד אחרי.

מיכאל בן-ארי: אנחנו הולכים ומתחננים, היא אומרת, אני מבוגרת, יש לי סוכרת, אני צריכה קצת שקט, אני צריכה לנוח, אני לא יכולה לנוח רגע אחד.

מיכאל בן-ארי: מתקשרת למשטרה – גברת, אם תתקשרי עוד פעם אנחנו נעצור אותך.

מיכאל בן-ארי: אגב, תלונה שאני שומע אותה שוב ושוב ושוב – תתקשרי עוד פעם, אנחנו נעצור אותך.

מיכאל בן-ארי: אתה שומע, אדוני, חבר הכנסת אריה ביבי, שיש לך איזה עבר במשטרה פעם?

מיכאל בן-ארי: אתה בתקופתך היית מרשה כזה דבר, שיגידו לאזרח: אם תתקשר עוד פעם, אנחנו נעצור אותך?

מיכאל בן-ארי: טורקים לה את הטלפון.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת: אנחנו שומרי שבת, אבל השבת היתה כזאת נוראית, שהיינו חייבים להתקשר בשבת למשטרה.

מיכאל בן-ארי: היא מספרת, האשה – ירדתי למטה כדי לבקש מהם: תנמיכו קצת.

מיכאל בן-ארי: היא מצביעה על בעלה, ואומרת: דחפו אותו, הפילו אותו על הרצפה, דחפו אותי, מי יכול נגדם?

מיכאל בן-ארי: היא אומרת.

מיכאל בן-ארי: וזו תחילתו של הסיפור.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת: יש לנו שם שעון מים – בפטנט של דמי מפתח בחלוקת הדירות, שעון מים אחד, הצינור עובר בין הבתים, אין צינור שיוצא ממקור אחד לכמה מקומות.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת: אנחנו מתחלקים במים, אנחנו זוג – מתחלקים בהוצאות המים עם עשרות שנכנסים ויוצאים, נכנסים ויוצאים כל יום מהמקלחות, שירותים.

מיכאל בן-ארי: היא אומרת: המים דולפים, הברזים שבורים.

מיכאל בן-ארי: מתקשרת לעירייה, יש רשיון עסק, אין רשיון עסק.

מיכאל בן-ארי: איך נותנים במקום מגורים כזה דבר?

מיכאל בן-ארי: ואין לאשה הזאת עזר.

מיכאל בן-ארי: אני משער לעצמי שאם זה היה ברמת-אביב, כבר מזמן בעל העסק הזה היה מוצא את עצמו אני לא יודע איפה, והיו סוגרים לו, ולא היו נותנים לקבוצה כזאת של מסתננים פורעי חוק, לא היו נותנים להם לבוא ולדכא את חייהם של האומללים ושל המסכנים האלה.

מיכאל בן-ארי: רבותי, כשמדברים על צדק חברתי וכל המלים הגדולות האלה, תדעו לכם שמי שפגע באיכות החיים של אנשים, מי שפגע, וזו פגיעה אנושה, וחבל שראש הממשלה לא פה, מתעסק בכל מיני גדולות – אבו מאזן יבוא, אבו מאזן לא יבוא.

מיכאל בן-ארי: בינתיים, כמו שאמר לי ידידי חבר הכנסת כץ: 50,000 מסתננים לקחו את מקומות העבודה – וצריך לומר את זה – של המסכנים האלה, שלא יכולים להשתכר, וגם כן, לא נותנים להם לחיות.

מיכאל בן-ארי: הסיפור שסיפרתי לכם, רבותי, הוא סיפור מוחשי, ממשי.

מיכאל בן-ארי: אני מתכוון להעסיק עורך-דין בעניין הזה, כדי שיציל את המשפחה הזאת, אבל מה עם האחרים האומללים, שאפילו לא יודעים לפתוח את הפה?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יעקב אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, שלא נמצא כאן.

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייבת להודות שדי התפלאתי היום כששמעתי את נאומו של יושב-ראש הבית הזה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת רובי ריבלין – אדם שאני מעריכה מאוד, וגם מוקירה את עמדותיו בדרך כלל ואת ניסיונו להגן על הבית הזה מפני חקיקה אנטי-דמוקרטית – לצערי, יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין נסחף היום אחרי הלך הרוח הפופוליסטי, כששמעתי היום כאן היום בנאום במליאה אומר: המחאה תפסה את הכנסת – אני מצטטת – לא מוכנה בגלל הוויכוח של הכנסת בנושאים המדיניים.

זהבה גלאון: כן תהיה כאן מדינה אחת, לא תהיה פה מדינה אחת.

זהבה גלאון: הכנסת לא פעלה, אמר חבר הכנסת ריבלין, הכנסת נחשפה במערומיה.

זהבה גלאון: אני ממש מצטערת שיושב-ראש הכנסת נסחף אחרי הלך הרוח הפופוליסטי הזה.

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לכם, חברי חברי הכנסת, שחברי לסיעת מרצ ואני במשך כל הקדנציה האחרונה ובקדנציות קודמות הגשנו שורה של הצעות חוק חברתיות, שהסיבה היחידה שהן לא עברו היא הקואליציה, שבראשה עומד ראש הממשלה נתניהו ורובי ריבלין הוא יושב-ראש הבית שלה.

זהבה גלאון: זו הסיבה היחידה שבגינה החוקים האלה לא עברו – חוקים חברתיים בתחומי הדיור, הרווחה, הבריאות, החינוך, חוקים שמתייחסים לשירותים חברתיים בסיסיים כזכויות יסוד ולא כאיזשהו מצרך שהאדם צריך לרכוש בשווי כספי, ואם אין לו, מה הוא עושה.

זהבה גלאון: וכשניסינו לתת מענה לזה, הממשלה הזאת שמה חסמים, שמה בלוקים, ולא אפשרה לחוקים האלה לעבור.

זהבה גלאון: אז יושב-ראש הכנסת מסביר לנו שהכנסת נחשפה במערומיה, שחברי הכנסת לא פועלים?

זהבה גלאון: הקואליציה הזו של רובי ריבלין העבירה את התקציב הדו-שנתי, הקואליציה הזו העבירה את חוק ההסדרים, ביטלה את כל החוקים החברתיים בחוק ההסדרים, ואחר כך אומרים שהכנסת נחשפה במערומיה?

זהבה גלאון: הקואליציה נחשפה במערומיה.

זהבה גלאון: אני חושבת שהיום היתה אחת החוצפות הגדולות ביותר ששמעתי מיושב-ראש הבית.

זהבה גלאון: במקום להגן על חברי הכנסת שפועלים כאן, ועושים כמעט עבודה בלתי אפשרית כשאתה באופוזיציה, אז במקום זה נסחפים להלך הרוח הכללי, ורק המחאה היתה חשובה.

זהבה גלאון: נכון, המחאה – אנשים יצאו לרחוב, כי הם התעוררו מהעיוורון הקולקטיבי שאחז בהם במשך כל כך הרבה שנים, ופתאום הם ראו את הפערים, ופתאום הם ראו את אי-השוויון, והם מצפים שהכנסת הזו תהיה זו שפועלת בעניין הזה, והכנסת הזאת תעמוד למבחן, אדוני יושב-ראש הבית, חבר הכנסת רובי ריבלין.

זהבה גלאון: אני מאתגרת אותך.

זהבה גלאון: אני מאתגרת את הקואליציה שאתה חבר בה.

זהבה גלאון: סיעת מרצ, חברי ואני נניח ביום רביעי הקרוב על שולחן הבית את הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות.

זהבה גלאון: זה יהיה האתגר של יושב-ראש הכנסת.

זהבה גלאון: היום הוא הזכיר את הנושא של הזכויות החברתיות בנאום שלו.

זהבה גלאון: בכלל כבר לא צריך לדבר על שתי מדינות, כל הדיבור הזה, שרק הדיבור הזה, שכל היום עסקנו בשתי מדינות, מנע בעצם את הדיון על חוקי-יסוד ועל זכויות חברתיות.

זהבה גלאון: כל הניסיון הזה לטשטש את הוויכוח, בכלל, אנחנו עכשיו מדברים על מדינה אחת, מדינה דו-לאומית, מציע יושב-ראש הבית, אבל זה לא הרגע – על זה נדבר בהזדמנות אחרת.

זהבה גלאון: אני פונה אליך, אדוני יושב-ראש הבית, חוק-יסוד: זכויות חברתיות מבקש לעגן בחקיקה את כל הזכויות החברתיות שאנחנו מדברים עליהן, ושוב יחזרו אלינו לכאן, כבר היום הממשלה נתנה לנו תשובה, שהיא אינה תומכת בחוק הזה, כי יש לזה מחיר, ויש לזה מחיר גבוה.

זהבה גלאון: ואני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת: לזכויות חברתיות יש מחיר, אבל לאי-ההכרה בהן יש מחיר גבוה יותר.

זהבה גלאון: אז אחר כך שלא נשמע הטפות מוסר, ואת יושב-ראש הבית מסביר לנו שהכנסת נחשפה במערומיה.

מרינה סולודקין: נכון מאוד.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם:

זהבה גלאון: אם ביום רביעי הקואליציה הזאת לא תיתן את ידה לחוק-יסוד: זכויות חברתיות, אז הקואליציה הזאת תיחשף במערומיה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יעקב אדרי: יעלה ויבוא חבר הכנסת דב חנין, בבקשה – הוא באופן חריג.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, נאום ראש הממשלה היום במליאה היה נאום מאלף.

דב חנין: הוא סיפר לנו על המצב – המון איומים וסכנות ביטחוניות, מכל הכיוונים, אבל אמר לנו ראש הממשלה שיש גם הזדמנות – לא רק איומים, לא רק סכנות.

דב חנין: ומהי ההזדמנות הגדולה – יש הזדמנות, והממשלה גם ידעה לנצל אותה – היא הקימה מרכז סייבר למלחמה העתידית.

דב חנין: מי אמר שהממשלה הזאת אדישה להזדמנויות שיש במצב שאנחנו נמצאים בו?

דב חנין: אמירות ראש הממשלה בנושא האירני היו מסוכנות ומדאיגות.

דב חנין: "הקם להורגך השכם להורגו", "דמו בראשו"; באיזו אמירה הוא כבר לא השתמש בנאום הזה?

דב חנין: רבותי חברי הכנסת, מאיר דגן, ראש המוסד לשעבר, ידע מה שהוא עושה כשהוא הזהיר מתוכניות ראש הממשלה המסוכן הזה.

דב חנין: הנאום של ראש הממשלה היה נאום ארוך, אבל הרבה דברים חסרו בו.

דב חנין: לא היתה בו מצוקת הדיור, לא היה בו משבר הבריאות.

דב חנין: הוא, כנראה, לא שמע על התפטרות המתמחים.

דב חנין: לא היו בו עובדי הקבלן, לא היו בו העניים החדשים, העובדים, אלה שיוצאים בבוקר למקום העבודה שלהם אבל נשארים בסוף היום מתחת לקו העוני.

דב חנין: ראש הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, כנראה באמת לא היה בארץ הקיץ.

דב חנין: קולות המחאה חלפו לו מעל הראש.

דב חנין: הוא לא שמע, הוא לא ראה.

דב חנין: העם דורש צדק חברתי – העם יקבל מלחמה אזורית.

דב חנין: התייחסותו הכלכלית של מר נתניהו היתה שמרנית ביותר.

דב חנין: משמעת תקציבית, תחרות חופשית, קפיטליזם קיצוני.

דב חנין: ולכן, עמיתי, חברי הכנסת, מעל הדוכן הזה צריך לומר בקול ברור: זה לא ייגמר כל עוד הוא יישאר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה מציעה הממשלה לעשות בענייני הצדק החברתי?

דב חנין: עוני – היא לא מציעה התמודדות עם העניים החדשים, אלה שנמצאים מתחת לקו העוני, היא לא מציעה העלאה של שכר המינימום, היא לא מציעה התמודדות אמיתית עם עבדות הקבלן שהולכת ומתפשטת אצלנו.

דב חנין: נושא העושר – מצד אחד נותנים הקלות מס מזעריות לעשירים, מצד שני נותנים להם הקלות אדירות בתשלום דמי הביטוח הלאומי.

דב חנין: בנושא הדיור שום בשורה, אין דיור ציבורי, אין בנייה ציבורית, עוד מתנות לנדל"ניסטים ולקבלנים, עוד אמונה בשוק אחרי שהשוק פעם אחר פעם, אנחנו רואים, לא מוכיח את עצמו.

דב חנין: בנושא הבריאות לגמרי מנותקים מהמציאות, חוסר התמודדות עם המשבר, עם המצוקה, שהם עצמם יצרו, שמר נתניהו עצמו הוביל, עם מדיניות האיש השמן שצריך לעבור דיאטה רצחנית, שזה כל השירותים הציבוריים, אבל בכללם גם מערכת הבריאות.

דב חנין: נושא החינוך – ראש הממשלה התהדר פה במהפכת החינוך – איזו בושה, במקום להציע חינוך חינם עם סיום חופשת הלידה, מציעים לנו בדוח-טרכטנברג דחייה נוספת של אותו חוק של חינוך חינם מגיל שלוש, שהיה צריך כבר לחול במציאות כל כך הרבה זמן.

דב חנין: וכמובן מציעים לנו עוד הפרטות: הפרטות של נמלי הים, של התחבורה הציבורית, של הרכבת, פתיחה ליבוא, הסרת הגנות מעל המשק בישראל – עם כל סכנות האבטלה שהדבר הזה מייצר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הדרישה של המחאה החברתית היא דרישה נכונה; אפשר להתחיל להתקדם לחברה של צדק חברתי רק עם תקציב מדינה חדש, תקציב מדינה עם סדרי עדיפויות אחרים, שונים, הפוכים מאלה של הממשלה הנוכחית.

דב חנין: כך אפשר להתקדם למדינה שבאמת אחראית לאזרחיה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש לנו מדינה – ממשלה נוראה ומסוכנת, אבל יש לנו בהחלט מקום לתקווה, כי בקיץ הזה אנחנו ראינו שיש בישראל ציבור גדול, תוסס, חי, פעיל, בועט, שמוכן להיאבק, מוכן להילחם, כדי שהארץ הזאת תהיה מקום שטוב לחיות בו, כדי שהמדינה הזאת תהיה באמת מקום לכולנו.

דב חנין: תודה רבה.

יעקב אדרי: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יעקב אדרי: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב.

יעקב אדרי: בבקשה.

יעקב אדרי: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יעקב אדרי: בבקשה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אופיר אקוניס: אני פה, אני אצלכם, אצל מרינה.

יעקב אדרי: ראיתי, אתה ממוקם טוב.

זבולון אורלב: אופיר, חדרת לשורות האויב?

יעקב אדרי: אתה מבין, אנחנו כבר – – –

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הפעם הראשונה שאני מדבר תחתיך כיושב-ראש, אז אני מברך אותך על התפקיד הזה.

יעקב אדרי: תודה.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, המחאה החברתית, גם בעיני, כמו בעיני רבים, צודקת ומשקפת מציאות נכונה.

זבולון אורלב: היא ראויה, יש להקשיב ולתת לה את מלוא תשומת הלב.

זבולון אורלב: לא אכחיש, ואומר, שכמי שעסק הרבה מאוד בחקיקה חברתית, וכמי שהיה שר הרווחה – ואני בטוח שיש עוד חברי כנסת חברתיים שהרגישו בשנים האחרונות די בודדים פה, בכנסת, והרגישו את הקשיים הגדולים מאוד לפעול מול הצונאמי של מדיניות ניאו-ליברלית מאוד מאוד קיצונית, וראינו את שיעורי העוני הגדלים והולכים, ואת הפערים הגדלים והולכים, ואנחנו אולי יותר מכולם יכולים להבין היטב את ההצדקה המלאה, באמת, של המחאה החברתית.

זבולון אורלב: אבל צריך לומר שבישראל, כמו בכל מקום, על כל פנים במקום שמתקיימת מדינה דמוקרטית בעולם המערבי, צריך לא לטעות ולא ליפול באשליה של לפעול בשיטה של הכול או לא כלום.

זבולון אורלב: גם כשרוצים לתקן, וגם כשרוצים לשנות, וגם כשהדברים צודקים, בחברה דמוקרטית צריך להתפשר, בחברה דמוקרטית צריך להתחשב גם בדעות אחרות, ובדרך כלל מי שנוקט שיטה של הכול או לא כלום נשאר בלי כלום.

זבולון אורלב: ולכן, אני מאלה שרואים בהמלצות הוועדה לשינוי כלכלי-חברתי שבראשה עמד פרופסור טרכטנברג – אני רואה בהמלצות האלה שינוי מהותי במדיניות הכלכלית הניאו-ליברלית של ממשלות ישראל ב-10–20 השנים האחרונות; ממשלות ישראל לדורותיהן, ולא חשוב מי עמד בראשן.

זבולון אורלב: בשנים האלה, כאמור, גדלו מאוד שיעורי העוני, לא רק בקרב מובטלים, גם בקרב עובדים, ויש תופעה של עובדים עניים, הפערים החברתיים גדלו, ומעמד הביניים, המעמד הבינוני, הצטמצם מאוד ונאנק תחת קשיי הקיום היומיומי.

זבולון אורלב: אני חושב שהחזון, יחד עם המדיניות, יחד עם הצעדים המעשיים שעליהם המליצה הוועדה בשורה ארוכה של נושאים, משקפים בהחלט שינוי.

זבולון אורלב: הם לא המליצו רק על ריסון, על איפוק, על איזה שוליים, אלא הם נגעו בעצבים החשופים ביותר של המדיניות הכלכלית-החברתית.

זבולון אורלב: נכון, זה לא שינוי של 180 מעלות.

זבולון אורלב: נכון, זה לא כל מה שרצינו, אנחנו אולי היינו כוללים דברים נוספים.

זבולון אורלב: נכון, הוועדה לא התייחסה לעוד תחומים שהיו צריכים להתייחס אליהם, כמו למשל בריאות, כמו למשל דיור, ביתר הרחבה, ואלה בעיות שמעיקות, אבל אסור לשכוח שגם למה שהם הציעו שינוי – זה שינוי אמיתי.

זבולון אורלב: הואיל ושר האוצר נכנס, חשוב לומר כי יחד עם הרצון לשנות, אסור לפגוע בהישגים של הממשלה והממשלות הקודמות בכל מה שקשור למדיניות המקרו, שהביאה למדינת ישראל כלכלה יציבה עם שיעורי צמיחה, עם שיעורים נמוכים של אבטלה, ולא כך בעולם הגדול מאז 2008–2009, שהכלכלות שם מתרסקות, ואיננו רוצים להביא לשינוי כלכלי-חברתי שיהרוס את הכלכלה ולא נוכל – גם את מה שצריך לתת לא נוכל לתת.

זבולון אורלב: אבל כידוע, כלכלה לא יכולה להסתפק רק במדיניות מקרו, ולכן אני קורא לתנועת המחאה לסייע ולהשתתף ביישום ההמלצות של הוועדה.

זבולון אורלב: יש לוועדה הזאת מספיק יריבים בקצה השני של הקשת, של בעלי הממון, ואסור לעשות את מלאכתם.

זבולון אורלב: אני גם רוצה לקרוא לחברי הכנסת, בעיקר חברי הכנסת החברתיים, שאנחנו יודעים – יש לנו הרבה השגות על מה שכתוב שם, אבל מתוך אחריות, אם לא נתאחד להעביר את ההמלצות האלה, אני חושש מאוד – –

יעקב אדרי: לא יהיה כלום.

זבולון אורלב: – – שבסוף נישאר בלי כלום.

זבולון אורלב: הכול או בלי כלום – בסוף נישאר בלי כלום ונצא קירחים מכאן ומכאן.

יעקב אדרי: תודה.

זבולון אורלב: אני כבר מסיים, אדוני.

זבולון אורלב: כאיש חברתי שתומך באופן עקבי במדיניות חברתית הוגנת, אני גם לא מסכים אוטומטית לכל דרישה של אנשי המחאה.

זבולון אורלב: אפשר לקיים דיון, אפשר להתווכח, אפשר לנסות להשפיע, אך נראה לי שזה לא חכם לשים רגליים להמלצות, שלדעת רבים מחברי הכנסת החברתיים צריך לבצע אותן.

זבולון אורלב: משפט סיום.

זבולון אורלב: זהו המבחן.

זבולון אורלב: האם יש כאן מאבק לשינוי המפה הפוליטית והמפלגתית, כולל החלפת הממשלה, או שיש כאן מאבק לשינוי המדיניות הכלכלית-חברתית?

זבולון אורלב: אני קורא לכולם לתמוך בשינוי של המדיניות הכלכלית-חברתית ולתת גיבוי למפה הפוליטית הקיימת, לממשלה ולעומד בראשה.

זבולון אורלב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים, נציג סיעת הליכוד, חבר הכנסת אופיר אקוניס, יעלה ויבוא, יגיע וייראה.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

ראובן ריבלין: לידיעתך, יש לך ארבע דקות בהתאם להחלטת הנשיאות.

ראובן ריבלין: אחריך – השר אדלשטיין.

ישראל חסון: אנחנו מכינים – – –

אופיר אקוניס: לא צריך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדיון הערב הוכיח לנו דבר שכולם בישראל כבר יודעים: קדימה הגיעה לסוף דרכה.

שי חרמש: מה קרה?

שלמה מולה: – – – נביא?

ראובן ריבלין: חברים, חבר הכנסת אקוניס מודיע הודעה מטעמו, מודיע הודעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש, אתה לא יודע שאסור לקרוא קריאת ביניים בעמידה?

ראובן ריבלין: כי זה כאילו אתה מאיים על הדובר, והוא אדם כל כך שקט.

ראובן ריבלין: הוא לעולם לא מפריע למישהו שמדבר.

ראובן ריבלין: למה אתה דווקא עליו מתנפל?

ראובן ריבלין: בבקשה.

קריאה: למה שתקת – – –

שלמה מולה: לא ידענו שיש לו כל כך – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש, הוא גם קרא קריאות ביניים בוועדת הכספים היום.

ראובן ריבלין: זה כבר, זה מעניינו של יושב-ראש ועדת כספים.

אופיר אקוניס: – – – תמיד מעורר פה את המהומה – משפט אחד, אדוני.

נחמן שי: משפט אחד, אבל חיים שלמים.

קריאה: בוא נצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה, בבקשה.

אופיר אקוניס: קדימה, אדוני, הגיעה לסוף דרכה.

רחל אדטו: אמרת, אמרת – – –

אופיר אקוניס: מפלגת האופוזיציה הראשית הגיעה, אדוני, לפשיטת רגל מוחלטת – –

קריאה: אני מציע לא – – –

קריאה: – – – בליכוד יבחרו אותך עוד פעם.

אופיר אקוניס: – – פשיטת רגל פוליטית, פשיטת רגל ערכית – –

שלמה מולה: אתה תיבחר בפריימריס – – –

רחל אדטו: בטח, בטח נתניהו יסדר לו – – –

אופיר אקוניס: – – פשיטת רגל מוסרית.

אופיר אקוניס: אתם כל הזמן אומרים, חבר הכנסת מולה, חבר הכנסת שי, אתם כל הזמן אומרים: המדינה קורסת.

אופיר אקוניס: אבל אני חושב מה שרוב הציבור חושב: קדימה קורסת.

אריה ביבי: שריינו אותך בליכוד?

אופיר אקוניס: קדימה קורסת.

אופיר אקוניס: מפלגה מסוכסכת.

אופיר אקוניס: זה כל כך קשה לשמוע את האמת, זה נורא.

קריאה: אנחנו עדיין – – –

אופיר אקוניס: זה כל כך קשה.

אופיר אקוניס: זה קשה, אני יודע, זה קשה.

אופיר אקוניס: מפלגה שאף אחד, אדוני, לא מבין מה היא רוצה, מהן עמדותיה.

אופיר אקוניס: מצד אחד, לפני כשנה אמר מר מופז: צריך לדבר עם ה"חמאס".

אופיר אקוניס: כך אמרת, אדוני.

אופיר אקוניס: מצד שני הגברת לבני אומרת: לא לדבר עם ה"חמאס".

אופיר אקוניס: מצד אחד אומרת הגברת לבני: העסקה לשחרור שליט חיזקה את "חמאס", ומר מופז כאן על הדוכן הזה – שמעתי, הייתי בנאום שלך, אדוני – אמר בדיוק ההיפך.

אופיר אקוניס: אבל העובדות הן אחרות לחלוטין.

אופיר אקוניס: מי שאפשרה את התחזקותו של ה"חמאס" היא מפלגה שהביאה אלינו את ההתנתקות.

אופיר אקוניס: לאחר מכן אפשרה, ב-2006, ל"חמאס" להתמודד בבחירות לרשות הפלסטינית, וכאשר ה"חמאס" טבח באנשי ה"פתח" ברצועה ב-2007, כאשר – זה היה במשמרת, זה היה במשמרת שלכם, כמובן לא עשיתם כלום.

שלמה מולה: תזכיר מי שחרר את יאסין.

שלמה מולה: תזכיר לי, מי שחרר את יאסין?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני אוסיף לו.

ראובן ריבלין: כל הפרעה אני אוסיף לו זמן.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: עכשיו, כל הפרעה אני מוסיף לו זמן.

שלמה מולה: – – – מחבלים – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אקרא לך לסדר גם על אקוניס?

אופיר אקוניס: מצד אחד, אדוני – – –

אריה ביבי: יש לציין שיש לו מורה חזק בדיבורים.

אופיר אקוניס: גם במעשים, חבר הכנסת ביבי, גם במעשים.

אופיר אקוניס: מצד אחד, אדוני, מדובר במפלגה שתומכת בכלכלת שוק קיצונית, פרוצה ללא גבולות.

אופיר אקוניס: הרי המפריטה הלאומית, המפריטה הכי גדולה, היא היום יושבת-ראש קדימה.

אופיר אקוניס: היא הפריטה הכי הרבה.

אופיר אקוניס: ומצד שני מנסים באיזושהי צורה מלאכותית, מנסים להתחבר – – –

נינו אבסדזה: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, מה זה?

ראובן ריבלין: רבותי, מה זה?

ראובן ריבלין: יש לו ארבע דקות והוא רשאי לדבר.

ראובן ריבלין: הוא לא צריך לשמוע כל הזמן קריאות ביניים.

אופיר אקוניס: מנסים, אדוני – – –

ראובן ריבלין: תנו לו לסיים.

ראובן ריבלין: יש לו עוד שתי דקות.

ראובן ריבלין: אני כבר מוסיף לו דקה על הבלגן, והנה, יש לו עכשיו שלוש דקות.

אופיר אקוניס: מנסים להתחבר – – –

נינו אבסדזה: – – –

ראובן ריבלין: מספיק, חברת הכנסת אבסדזה.

אופיר אקוניס: המפריטה הכי גדולה.

ראובן ריבלין: יש מלחמה גדולה בכנסת עכשיו בתוך המפלגות עצמן.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לשמוע כל כך הרבה קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: מצד שני, אדוני, מנסים בצורה מלאכותית, וכמובן לא מוצלחת, להתחבר לראשי המחאה, ולדבר על צדק חברתי.

אופיר אקוניס: אבל איפה הרגישות החברתית שלכם היתה כאשר שלוש שנים הייתם בשלטון?

אופיר אקוניס: מה עשיתם למען חברה טובה יותר, למען חברה שוויונית יותר, צודקת יותר?

אופיר אקוניס: איפה היתה החקיקה החברתית שלכם?

אופיר אקוניס: שום דבר.

אופיר אקוניס: אחזתם בתפקידים ולא עשיתם כלום.

מרינה סולודקין: ניצולי שואה, ניצולי שואה.

אופיר אקוניס: אם קידמתם, גברתי, את עניין ניצולי השואה, אני מסיר את הכובע, ואני חושב שזה דבר חשוב ביותר.

אופיר אקוניס: אבל אתם תיבחנו, גברתי, במושב הזה – – –

ראובן ריבלין: הירשזון, הירשזון כשר אוצר באמת נתן את דעתו.

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: אבל, חברת הכנסת סולודקין, אם אתם רוצים לדבר על צדק חברתי, אתם תיבחנו – – –

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על דברים אחרים, אני – – –

אופיר אקוניס: אתם תיבחנו, גברתי, במושב הזה – אם אתם באמת תומכים בצדק חברתי, איך תיבחנו?

אופיר אקוניס: כאשר יגיע, אדוני שר האוצר, דוח-טרכטנברג לוועדת כספים ולוועדות האחרות – הוא דוח חברתי מן המעלה הראשונה.

מרינה סולודקין: אנחנו תומכים, תומכים.

אופיר אקוניס: אנחנו שמחים לשמוע.

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק, מספיק.

אופיר אקוניס: שמעתי, שמעתי את יושבת-ראש העבודה, הגברת יחימוביץ, מדברת על כך שהוא איננו חברתי.

אופיר אקוניס: הוא בדיוק הדבר הכי חברתי.

אופיר אקוניס: אנחנו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, כשאתה אומר: "הגברת לבני", "הגברת יחימוביץ", יש בזה איזושהי קונוטציה שהיא לא טובה.

ראובן ריבלין: הן שתיהן – – –

אופיר אקוניס: יושבות-ראש מפלגה.

ראובן ריבלין: שתיהן, כמוך, חברות כנסת.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת לבני וחברת הכנסת יחימוביץ, כאשר מדברים על אי-צדק חברתי או על צדק חברתי, מוטב לקרוא את דוח-טרכטנברג, משום שכאשר מעלים מסים לעשירים ביותר ומפחיתים מסים, מורידים מסים, מפחיתים מכסים על המעמד הבינוני, זה צדק חברתי.

אופיר אקוניס: כאשר מביאים – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: כאשר מביאים, כאשר מביאים חוק חינוך חינם – – –

נינו אבסדזה: – – –

אופיר אקוניס: למה לא עשיתם את זה כשהייתם בממשלה, גברתי?

אופיר אקוניס: למה לא, חברת הכנסת אבסדזה?

אופיר אקוניס: למה לא עשיתם את זה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה, אני אהיה צריך לתת לו דקה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: זה כבר הרבה יותר מדקה.

ראובן ריבלין: עזוב, אתה כבר – – –

אופיר אקוניס: זה כבר הרבה יותר מדקה, אדוני.

ראובן ריבלין: תאמין לי שאתה יותר משש דקות.

ראובן ריבלין: תאמר עכשיו את המכות ברצף, ניתן לאדלשטיין לדבר, ונלך להצבעות.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: וכאשר מביאים חוק חינוך חינם מגיל שלוש, זה חברתי, זה סופר-חברתי.

אופיר אקוניס: ואני נסעתי, אדוני, בתחילת השבוע שעבר לנתיבות, וראיתי את גשר הרכבת שנבנה בין שדרות לנתיבות – גשר רכבת.

אופיר אקוניס: זה כבר לא אמירה, זה רכבת שנבנית ונסללת.

אופיר אקוניס: כשנותנים לאנשים הללו את ההזדמנות שאתם לא נתתם – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: – – להגיע במהירות מהפריפריה למרכז, זה צדק חברתי אמיתי.

אופיר אקוניס: לא דיבורים, מעשים.

אופיר אקוניס: הציבור רוצה לראות מעשים, הוא לא רוצה לראות דיבורים.

אופיר אקוניס: ואם אני שומע כאן שתהיה תמיכה, אדוני שר האוצר, של קדימה בדוח-טרכטנברג, זה יהיה דבר לאומי וממלכתי, ואני מברך אתכם על כך, אם תעשו את זה.

ראובן ריבלין: ולסיום.

אופיר אקוניס: לסיום, אדוני – –

ראובן ריבלין: לסיום, לסיום.

אופיר אקוניס: – – יושבת-ראש האופוזיציה, וחברי קדימה – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אני אשמח, חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: אדוני, יושבת-ראש קדימה וחברי קדימה אומרים: ישראל נחלשת, ישראל מבודדת בעולם.

אופיר אקוניס: לעתים נדמה שזה מה שאתם רוצים, שזאת השאיפה שלכם.

אופיר אקוניס: גם ניסיתם לזרוע פניקה בציבור לקראת ספטמבר.

אופיר אקוניס: לא הלך לכם.

אופיר אקוניס: צלחנו את ספטמבר.

אופיר אקוניס: אדוני.

אופיר אקוניס: הדבר היחיד שנחלש, והדבר היחיד שמבודד – זאת מפלגת האופוזיציה הראשית.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן יושב-ראש הכנסת, שעמד בזמנים.

מגלי והבה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי – – –

מגלי והבה: לא, אני נתתי לו מחמאה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: הוא עמד בלוח הזמנים ולא נבהל מהפרעות.

ראובן ריבלין: אני מזמין את נציג הממשלה, השר אדלשטיין, לעלות ולסכם את ארבע הצעות אי-האמון על מנת לגשת להצבעה.

ראובן ריבלין: אני כמובן אאפשר לך לדבר בלי זמן, אבל אתה תדבר רק לעניין.

ראובן ריבלין: אני מבקש לצלצל ולהפנות את תשומת לבו של יושב-ראש הקואליציה שאנחנו לא נאפשר לשר להוציא את קולו, אלא הוא ידבר לעניין ואז אנחנו נלך להצבעה – לגייס את כל כוחותיכם משני הצדדים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, אני אשתדל, אדוני, כמצוות התקנון, ודאי לדבר לגופו של עניין.

ראובן ריבלין: כל זמן שאתה מדבר לעניין אין לנו שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אני מאוד מאוד אשתדל, ואני גם באמת מקווה – –

ראובן ריבלין: לא, אני בטוח שתדבר.

יולי יואל אדלשטיין: – – שבינתיים, בינתיים, כוחותינו יגיעו.

יולי יואל אדלשטיין: תראה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בדיון כזה תמיד קצת בדילמה כי אני מסתכל – מכיוון שאני רוצה לדבר לעניין – אני מסתכל תמיד על הכותרות.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם שמעתי חלק גדול מן הנאומים כאן בעת הצגת הצעות האי-אמון: כישלון הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, זאת הצעה כזאת ממצה, נכשלנו בכל התחומים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני לא רוצה, אדוני היושב-ראש, לחזור על נאומו של ראש הממשלה, שבו הוא ודאי, מטבע הדברים, וזה לא רק לגיטימי אלא מתחייב, פירט את ההישגים של הממשלה בתחומים שונים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יחד עם זה, על כמה דברים – אני, דרך אגב, דפדפתי בחלק מן העיתונים היום, ואפילו לא ראיתי אזכור לנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו ניזכר, אדוני היושב-ראש, רק בישיבת הממשלה אתמול בצפת.

יולי יואל אדלשטיין: תראה, זה נכון שלכאורה ממשלה, אם היא תתחיל לנסוע מעיר לעיר ולעשות שם ישיבות, אין לזה שום משמעות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל זאת לא התמונה.

יולי יואל אדלשטיין: התמונה היא, הסיבה היא, שהישיבה בצפת התקיימה מסיבה, אני חושב, ראויה לציון, לא רק בנאום הזה, אלא אולי גם בכותרת בעיתון.

יולי יואל אדלשטיין: פקולטה לרפואה בצפת זה לא עניין שקורה כל יום.

יולי יואל אדלשטיין: אתם יודעים מה?

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו אגלה לכם ש-63 שנה משום מה זה לא קרה בצפת.

יולי יואל אדלשטיין: והגיעה הממשלה, לא על מנת להבטיח: בעודx שנים, שמי-יודע-מי ישב אז בממשלה ומי יהיה ראש ממשלה, אנחנו אולי נקים.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אנחנו כבר ישבנו בתוך הבניינים שנועדו לנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כבר ישבנו עם כל הגורמים שעוסקים בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: כבר יש, מה שנקרא, תרשים זרימה, וכבר יש מרצים ורופאים, וידועים התחומים.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שאנחנו באנו ואמרנו: הנה, היום אנחנו נצטלם ובעוד שנים רבות משהו יקרה.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה רק באמת נושא אחד לציון, אבל אני חושב שיש נושאים רבים אחרים לציין.

יולי יואל אדלשטיין: ואתה יודע, אדוני היושב-ראש, בנימה אישית אני אגיד – דיברו גם היום, אפילו היה כאן ויכוח, גם אתך, "אין אבסנטיה" מה שנקרא.

יולי יואל אדלשטיין: כמה מחברי הכנסת אמרו: כן, איך אתה אומר, אנחנו עבדנו על הנושאים האלה, זה לא רק המחאה החברתית.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני לא רוצה להכריע בוויכוחים האלה, אבל אני רק רוצה לומר שחלק מן הנושאים שהועלו, עכשיו, כשאתה מטפל בהם, אומרים: אתם רואים, עד שקמה לה המחאה החברתית לא עשיתם, והממשלה היתה ממשלה אטומה ולא רצתה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: הרי מי כמוך יודע, עם הניסיון הפרלמנטרי שלך, אדוני היושב-ראש, וגם הממשלתי, שעל מנת שנביא איזושהי הצעת חוק שמטפלת בנושא זה או אחר לקריאה שלישית, הווי אומר שזה לא לפני שלושה או ארבעה חודשים מישהו התחיל לעבוד על הצעת חוק כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ואני ודאי מדבר על הצעות חוק שמטפלות בנושא דיור, אפרופו "כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה על מצוקת הדיור".

יולי יואל אדלשטיין: ודאי, הכי קל לומר: למה עדיין לא בניתם 100,000 יחידות?

יולי יואל אדלשטיין: קל לומר, אבל מה לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: יש כאלה שכבר התנסו בנושא הזה, כולל במתן פתרונות דיור, ואני, עם כל הצניעות המתבקשת, אגיד שגם אני התנסיתי בנושא הזה של מתן פתרונות דיור.

ראובן ריבלין: מאז 1974 בערך אין מפלגה סוציאל-דמוקרטית בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

ראובן ריבלין: מאז 1974 אין מפלגה סוציאל-דמוקרטית.

יולי יואל אדלשטיין: פחות או יותר, כן, מאז, וודאי – – –

ראובן ריבלין: אני הייתי פה, אני פשוט הייתי פה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: מזכיר הממשלה אז היה – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לפני, לפני.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שוודאי שהטיפול בנושא הקרקעות ושיווק הקרקעות – –

ראובן ריבלין: גולדה היתה אחרונה.

ראובן ריבלין: כאילו.

ראובן ריבלין: כאילו.

יולי יואל אדלשטיין: – – הטיפול בחסמים ביורוקרטיים, הטיפול באלף ואחד דברים שהם-הם המרכיבים של מחיר הדיור, מחיר הדירה, מחיר הבית, הם-הם אלה שלא מאפשרים באמת לזוג צעיר, למשפחה צעירה – וודאי שאנחנו מודעים לכך – לרכוש דירה במחירים סבירים.

יולי יואל אדלשטיין: הטיפול בהם התחיל מזמן, הרבה לפני המחאות והרבה לפני שמישהו באופוזיציה חשב להגיש הצעת חוק זו או אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: זה שעדיין, כפי שאמרתי, עוד לא קמו 100,000 יחידות דיור, ודאי שהתהליך הוא תהליך קצת יותר ארוך, אבל כבר רואים התחלות בנייה וכבר רואים מתן פתרונות גם בתחום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי ממשיך ואומר, אדוני היושב-ראש, משהו, אפילו הייתי אומר על דרך השלילה.

יולי יואל אדלשטיין: לפעמים, כשאני שומע את רצף הדרישות כבר ביום הראשון של מושב החורף, אני תוהה אם באמת לאנשים יש טלוויזיה בבית, אם מישהו מהם שם לב מה קורה מסביבנו, מה קורה בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: אתם לא ראיתם לפני כמה ימים את הדיון הלילי של כל ראשי המדינות באירופה ושרי האוצר שלהן?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע על איזה נושא כלכלי-חברתי צריך לדון על מנת שיבשת שלמה תהיה מרותקת למסכי הטלוויזיה, וכמעין בשורה תקבל – אני לא זוכר, היה בשלוש או בארבע לפנות בוקר – את – – –

ראובן ריבלין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, ב-99.9% מהמקרים אני סר למרותך, אבל יש אותה עשירית אחוז – – –

ראובן ריבלין: אני מבין את הסליחה, ונדמה לי שאתה עדיין מדבר לעניין, אבל אני חושב שאתה כבר ממצה את דבריך.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשתדל מאוד, אדוני היושב-ראש, אבל אתה ודאי מבין שהנושא של גוש היורו והנושא של אירופה ישפיע ישירות על כל מה שקורה מסביבנו.

ראובן ריבלין: ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר:

יולי יואל אדלשטיין: במקום באמת רק לבוא ולהסביר מהם הכישלונות הרבים של הממשלה, צריך לראות שבמצב הסבוך הזה הממשלה מצליחה, והממשלה תמשיך לתת פתרונות בתחומים שונים, והממשלה תמשיך למשול כאן במדינת ישראל גם לאחר מושב החורף של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר אדלשטיין, אשר הואיל בטובו לסכם את הדיון בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי השרים, חברי הכנסת, כל אחד בעמדתו, כל אחד במקומו, שמא פגרת הקיץ השכיחה מאנשים היכן הם צריכים להצביע.

ראובן ריבלין: נא להקפיד שכל אחד יושב במקום מושבו, כדי שלא נצטרך לשנות אחר כך מהודעות כאלה או אחרות.

ראובן ריבלין: אנחנו עכשיו עוברים לסדרת ההצבעות.

ראובן ריבלין: אנחנו היום נצביע חמש הצבעות, והראשונה שבהן היא הצבעה על הודעת ראש הממשלה כפי שנמסרה לכנסת עם פתיחתו של המושב הרביעי של הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: ההצבעה תיעשה בדרך זו: מי שבעד הודעתו של ראש הממשלה, מצביע בעד; מי שנגד הודעתו של ראש הממשלה, מצביע נגד.

ראובן ריבלין: ולכן, השאלה שאשאל, רבותי חברי הכנסת: הודעת ראש הממשלה, מי בעד הודעת ראש הממשלה ומי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

דליה איציק: איפה שלי יחימוביץ?

איתן כבל: היא קיבלה ממני אישור.

ראובן ריבלין: לא להפריע בזמן ההצבעה, רבותי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 44 נגד – 29 נמנעים – 1 הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 44 בעד הודעת ראש הממשלה, בעוד ש-29 נגד, אחד נמנע.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני רואה, אוקיי.

ראובן ריבלין: אכן, התוצאות הן נכונות, איתרתי את הנמנע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על ארבע הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה שעליה נצביע היא הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה בנושא: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה על מצוקת הדיור של אזרחי ישראל, שנומקה על-ידי חבר הכנסת פלסנר.

ראובן ריבלין: נא להצביע: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

יוחנן פלסנר: מי בעד דיור ציבורי?

ראובן ריבלין: לא להפריע.

ראובן ריבלין: המצליפים יאמרו בעד או נגד.

ראובן ריבלין: לא להפריע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 45 נמנעים – 1 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד האי-אמון – 29, נגדו – 45, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת אי-אמון מטעם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד בנושא: כישלון הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, שנומקה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגדו?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 20 נגד – 47 נמנעים – 1 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 20 בעד, 47 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-האמון השלישית, שהיא הצעת אי-אמון של סיעת העבודה – של העבודה לבד – שנומקה על-ידי חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים על הצעת אי-האמון של סיעת העבודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 12 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 12 בעד, 45 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון האחרונה, של סיעת האיחוד הלאומי, שנומקה על-ידי יושב-ראש הסיעה, חבר הכנסת כצל'ה.

ראובן ריבלין: נא להצביע: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בממשלה – 4 נגד – 47 נמנעים – 18 הצעת סיעת האיחוד הלאומי להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ארבעה בעד, 47 נגד, 18 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי בנושא: מדיניות הריסת הבתים של אזרחי מדינת ישראל המתגוררים ביהודה ושומרון, שנומקה על-ידי חבר הכנסת יעקב כץ, הלוא הוא כצל'ה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/624).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השרה לעלות ולהציג את הצעת החוק, שעליה קיבלנו גם את הסכמת ועדת הכנסת לשחרור מחובת הנחה – הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים, המדברת על סטודנטים בירושלים ומתן הקלות ללימודיהם.

ראובן ריבלין: הקדמת הדיון התקבלה על דעתי ועל דעת הנשיאות, שכן האמא והשרה עומדת ללדת את בנה השני – – –

במשרד ראש הממשלה: בתה.

ראובן ריבלין: את בתה השנייה.

ראובן ריבלין: נא להציג את החוק, גברתי.

במשרד ראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, שרים, שרות, חברות וחברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, אנו נמצאים כאן היום, מציינים בחגיגיות את פתיחת מושב החורף של הכנסת, בד בבד עם פתיחת שנת הלימודים האקדמית.

במשרד ראש הממשלה: מוכרחים לזכור גם כי בדרום הארץ הלימודים האקדמיים טרם החלו, ובהזדמנות זו אני מבקשת לחזק מעל בימת הכנסת את תושבי הדרום ותושבות הדרום, שעומדים בגבורה בימים לא פשוטים אלה.

במשרד ראש הממשלה: ביום זה, עם פתיחת מושב החורף, אני שמחה ומתכבדת להניח על שולחן הכנסת, בשם ממשלת ישראל, את ההצעה לתיקון חוק הרשות לפיתוח ירושלים – עידוד חיילים משוחררים.

במשרד ראש הממשלה: מטרת התיקון לחוק: מימון שנת לימודים אקדמית ראשונה במוסדות להשכלה גבוהה בבירת ישראל, ירושלים, עבור כל בוגרת ובוגר שירות צבאי, אזרחי ולאומי.

במשרד ראש הממשלה: התיקון לחוק מרחיב למעשה את אזורי הסיוע שנקבעו בחוק קליטת חיילים משוחררים, אשר העניק שנת לימודים חינם במוסדות להשכלה גבוהה בנגב, בגליל, באשקלון וביהודה ושומרון, שאותו יזמתי ואותו אישרה כנסת ישראל בחודש פברואר 2011.

שי חרמש: מגיעה לך על זה ברכה.

גילה גמליאל: החוק מוקיר ומעריך בפועל, במעשים ובנתינה, את אלה התורמים למדינה מזמנם, מכוחם ומשנותיהם הטובות ביותר ומעודד את השירות הצבאי, הלאומי והאזרחי.

גילה גמליאל: זהו שלב נוסף בדרך למהלך נרחב, שבו יזכו כלל המשוחררים לשנת לימודים חינם בכל מוסדות החינוך בישראל.

גילה גמליאל: מהלך זה, כך אני משוכנעת, ולשם כך אני מקדישה את רוב מרצי ומאמצי, יוביל במהרה להרחבתו דה-פקטו של חוק חינוך חינם מגיל שלושה חודשים ועד לאחר סיום התואר הראשון בעתיד לבוא.

גילה גמליאל: החוק הוא חלק מתוכנית אסטרטגית לקידום צעירים שאותה הצגתי לראש הממשלה, ולפיה אוכלוסיית הצעירים במדינת ישראל מהווה משאב לאומי ולא הוצאה לאומית.

גילה גמליאל: מדובר בהשקעה ולא בהוצאה, מתוך מטרה למצות את הפוטנציאל האדיר הגלום בצעירים ובצעירות בישראל.

גילה גמליאל: אני מאמינה כי באמצעות קידום ההשכלה הגבוהה נוכל לצמצם באופן משמעותי את הפערים בחברה הישראלית, לקרב את הפריפריה החברתית למרכז, לבנות חברה יצרנית ולא נתמכת, ובכך לבנות ישראל חזקה ומשגשגת.

גילה גמליאל: אני משוכנעת כי תיקון החוק יביא לחיזוק בירתנו ירושלים והמערכת האקדמית בה, למשיכת אוכלוסייה צעירה ואיכותית לעיר, ולא פחות חשוב מכך – יאפשר להפוך את ההשכלה הגבוהה לנגישה יותר לכל צעיר וצעירה שיחפצו לבוא וללמוד בבירתנו ירושלים.

גילה גמליאל: המוסדות הנכללים בהצעה לתיקון החוק הינם מכללות המוכרות ומתוקצבות על-ידי המועצה להשכלה גבוהה: מכללת "הדסה"; המכללה האקדמית להנדסה ירושלים; "בצלאל", האקדמיה לאמנות ירושלים; האקדמיה למוזיקה ולמחול ירושלים; "מכון לב" – בית-הספר הגבוה לטכנולוגיה; מכללות להוראה: המכללה האקדמית לחינוך על-שם דוד ילין; "מכללה ירושלים" – בית-וגן; מכללת "ליפשיץ" – מכללה אקדמית לחינוך; מכללת "אמונה" – המכללה האקדמית לחינוך ולאמנויות; "אפרתה" – המכללה האקדמית לחינוך, וכל המכללות שהן מכללות מתוקצבות ומוכרות על-ידי המועצה להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: אני רוצה לבקש מחברי וחברות הכנסת לאשר היום את הצעת החוק.

גילה גמליאל: אני חושבת שזו בשורה מאוד-מאוד טובה לכל הצעירים והצעירות ולמי שתורמים למדינה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, סגנית השר , ובאמת בהצלחה עם זה עד סיום החקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: להצעת החוק הזאת יש כמה דוברים, אני אציין את שמותיהם: נסים זאב, מיכאל בן-ארי, ואורי אריאל, ופה אני חותמת את הרשימה.

אורלי לוי אבקסיס: הראשון ברשימת הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת זאב, לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני תומך בהחלט בהצעת החוק.

נסים זאב: שם הצעת החוק הוא שם שלא קשור לטקסט הפנימי שלו, כי "חוק פיתוח ירושלים" משמעותו על הצד הפיזי שבו, ואנחנו מדברים פה על סטודנטים.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריך למצוא את המונח הנכון בטקסט.

נסים זאב: כשמדברים על העדפה של סטודנטים ששירתו בשירות לאומי או צבאי, כאילו נראה שבזה אנחנו נביא את גאולת ירושלים, אנחנו נשנה את המצב הדמוגרפי בירושלים בזכות החוק הזה.

נסים זאב: זה ישראבלוף, אני אומר לך.

נסים זאב: המצב הדמוגרפי ישתנה רק בזכות החרדים שנמצאים פה בעיר הזאת.

נסים זאב: שיהיה לכם ברור, האוכלוסייה החרדית היא פה מכרעת בסוגיה הדמוגרפית בירושלים.

נסים זאב: יכול להיות שאפשר להביא עוד 1,000 סטודנטים, עוד 2,000 סטודנטים, אבל לבוא ולומר שאנחנו נתמודד עם המצב הדמוגרפי בזכות הצעת החוק?

נסים זאב: באמת, זה חוכא ואטלולא.

נסים זאב: עכשיו אני רוצה לומר לך למה אני כל כך כועס; בדרך כלל אני רגוע.

נסים זאב: אני לא יכול לסבול את הצביעות הזאת.

נסים זאב: כאשר הובאה היום לוועדת שרים הצעת חוק שלי שמעמד בחינות מקבילות לבחינות הבגרות, שזה מבחני סאלד – ואני רוצה לומר לכם, מבחני סאלד במגזר החרדי עד 2004, ואני רוצה שאת תשמעי, סניורה , ואני רוצה שתעזרי לי בעניין הזה, זה היה זהה ושווה למבחני בגרות.

נסים זאב: מה לעשות, החרדים עושים מבחני סאלד.

נסים זאב: מבחינת התכנים זה קצת שונה, אבל זה לא מצב שאפשר לומר לבת ישראל שלומדת ארבע שנים, וגם הבת שלי לומדת – ואני אומר לך, בבית-ספר שלי, שאני ייסדתי, "נוות ישראל", תשאלי במשרד החינוך אם יש רמה יותר גבוהה בכל מדינת ישראל בביולוגיה.

נסים זאב: ואני אומר לך שביקשו שנעשה שלוש יחידות ולא יחידה אחת, כפי שזה מקובל.

נסים זאב: אצלנו אין אטומים ואטומות.

נסים זאב: ברוך השם, המגזר החרדי פתוח.

נסים זאב: אז פה מטיפים לנו מוסר השכם והערב: לכו השכימו לעבוד, אל תהיו בטלנים, אל תהיו פרזיטים.

נסים זאב: אני אומר לכם, יש פה מדיניות של לחסום את הציבור החרדי בכל דרך.

נסים זאב: זו אחת הדרכים שלכם, איך לא להכיר במבחני סאלד.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אם הממשלה לא תכיר במבחני סאלד – – –

משה גפני: אנחנו נפרוש מהקואליציה.

נסים זאב: זה גם כן, צריך לקחת את זה בחשבון, אבל יחד אתכם.

נסים זאב: נפרוש ביחד.

משה גפני: ביחד.

נסים זאב: עלא כיפאק.

משה גפני: אנחנו מגישים ערעור.

נסים זאב: בוא נקים מועצת חכמי התורה – – –

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אתם לא רוצים שיסבסדו את "מכון לב" למשל?

אורלי לוי אבקסיס: יש המון חרדים ב"מכון לב".

נסים זאב: אחת ולתמיד, אנחנו לא הפקרות של הקואליציה ולא באנו לכסות בשר ערווה של הממשלה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אנחנו חלק מהקואליציה, אנחנו נעמוד על הזכויות שלנו, ואם אתם לא מכירים בזכויות שלנו אז שמצדי הממשלה הזאת תתפרק כמה שיותר מהר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: עד שיגיע חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, נמסר לי על-ידי סגנית השר שהוועדה המיועדת לדון בהצעת החוק הזאת היא ועדת העבודה והרווחה.

קריאה: ועדת החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת בן-ארי, לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי את הצעת החוק, גברתי סגנית השר, ואנחנו כולנו מברכים אותך שבעזרת השם יהיה בשעה טובה ומוצלחת ובבריאות.

נסים זאב: מבקש לגמור את הנאום, היא עלולה ללדת כל דקה.

נסים זאב: אל תאריך.

מיכאל בן-ארי: יש רופא, יש רופא, הכול בסדר.

מיכאל בן-ארי: טוב, רבותי, בואו נהיה קצת ענייניים.

מיכאל בן-ארי: אני לא יכול שלא לברך על החוק.

מיכאל בן-ארי: כל דבר שאנחנו עושים למען חיזוקה של ירושלים, אפשר לברך עליו.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לשאול שאלת תם:

מיכאל בן-ארי: נאמר שהחוק הזה יביא עוד 1,000 סטודנטים לירושלים; את יכולה לספר לי איפה הם יגורו?

קריאה: במבשרת.

מיכאל בן-ארי: אה, את יכולה לספר לי – עזבו רגע את העניין הפוליטי של איפה הם יגורו – כמה זמן ייקח להם להגיע בבוקר מהדירה שלהם למכללה שלהם?

מיכאל בן-ארי: ירושלים פקוקה בצורה אכזרית.

מיכאל בן-ארי: המציאות כאן היא מציאות בלתי נסבלת לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: זו פרשה אחת.

מיכאל בן-ארי: אבל ראש הממשלה שלך, שהבטיח לי במו הבל פיו: אתה תראה איך שאני אבנה את ירושלים, תוקע את ירושלים בוועדות התכנון והבנייה.

מיכאל בן-ארי: אז איפה הם יגורו?

מיכאל בן-ארי: לכן, הצעת החוק הזאת היתה צריכה להיות משולבת, גברתי היושבת-ראש, עם פיזור האוכלוסייה לירושלים רבתי.

מיכאל בן-ארי: ירושלים רבתי.

חיים כץ: מגרון.

חיים כץ: במגרון.

מיכאל בן-ארי: יפה.

מיכאל בן-ארי: לדוגמה.

מיכאל בן-ארי: ירושלים רבתי, הווי אומר – להקיף את ירושלים לפחות עד גוש-עציון באזור היותר דרומי-מזרחי, לכיוון בית-אל ועופרה ולכיוון מעלה-אדומים וכפר-אדומים.

מיכאל בן-ארי: יש שם מקום נרחב כדי שזוגות צעירים יוכלו לגור.

מיכאל בן-ארי: ואני אומר להם היום, אני קורא היום להתיישבות ביהודה ושומרון להפסיק לחלוטין את הבנייה צמודת הקרקע.

מיכאל בן-ארי: רק בנייה רוויה.

מיכאל בן-ארי: רק בנייה רוויה ביהודה ושומרון, כדי לתת אפשרות לזוגות הצעירים, לסטודנטים האלה, ובתוך כך, אם באמת רוצים לחזק את ירושלים, אזורי תעשייה רציניים.

מיכאל בן-ארי: כי אם אנחנו ניתן פה עוד 1,000 מקומות, ניתן עוד 1,000 מלגות, נתמוך במכללות ולא יהיה להם איפה לגור, ולא יהיו להם מקומות עבודה – ותסלחי לי, גם דבר נוסף:

מיכאל בן-ארי: עם בעיות התחבורה של ירושלים, עם כל הניסיון הזה של הרכבת הקלה וכל ההיקשים שהקישו לה, לרכבת הקלה הזאת, אנחנו לא רואים את המוצא בירושלים.

מיכאל בן-ארי: ביום חמישי האחרון נסעתי מפינה אחת של ירושלים לפינה השנייה.

מיכאל בן-ארי: כמעט שעתיים וחצי.

מיכאל בן-ארי: הדבר הוא בלתי נסבל לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: לכן, גם על זה הממשלה צריכה לתת את הדעת – על עיר הבירה שלה, ועל התנועה בתוכה, ועל המגורים לזוגות הצעירים.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך את הממשלה ואת סגנית השר גילה גמליאל, שזה תחום אחריותה, על הצעת החוק שהובאה היום, ואני מקווה שהכנסת תאשר אותה פה אחד, שכן אני גם מברך, הואיל והממשלה התחייבה על כך בעת הצגת חוק קליטת חיילים משוחררים – שהובא גם אז בזמנו על-ידי סגנית השר, וגם הוא חוק מאוד מבורך, שאפשר, הסדיר, לימודי חינם לסטודנטים במכללות בפריפריה בצפון ובדרום, וכבר אז ביקשנו לכלול את ירושלים, כיוון שהיה יכול להיווצר מצב אבסורדי שצעירי ירושלים, כדי ללמוד חינם, היו צריכים לעזוב את ירושלים.

זבולון אורלב: החוק הזה – אני מנסה להרגיע את חבר הכנסת בן-ארי ואת חבר הכנסת נסים זאב – לא מחזק את ירושלים.

זבולון אורלב: לפחות הוא משווה את מצבה של ירושלים, הוא מונע החלשה של ירושלים, כי אחרת הסטודנטים היו נאלצים – והיו עוזבים.

זבולון אורלב: ואני מברך גם שהחוק הזה יחול רטרואקטיבית משנת הלימודים הנוכחית, כך שיוכלו ליהנות מזה כבר בשנת הלימודים הנוכחית.

זבולון אורלב: המוסדות מצפים ומחכים לחוק הזה.

זבולון אורלב: אני מנצל את ההזדמנות שיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת חיים כץ, שידוע ביכולתו ובכושר מנהיגותו להוביל חוקים באופן מהיר – להתחשב במצבה של סגנית השר גילה גמליאל, שרוצה – אומנם החוק הזה, עשיתי עכשיו חשבון, אם החוק המקורי עבר בפברואר 2011 אנחנו כמעט תשעה ירחי לידה עד שהגענו לחוק הזה.

זבולון אורלב: כמעט תשעה ירחי לידה.

זבולון אורלב: אבל אנחנו רוצים שלידת החוק תהיה קודמת ללידת בתה, בשעה טובה ומוצלחת, של גילה גמליאל, לבית משפחת דמרי.

זבולון אורלב: אז אנחנו רוצים לברך גם על הלידה הזאת וגם על הלידה הזאת.

זבולון אורלב: כיוון שיש ציפייה, אנחנו מאוד מקווים, מאוד מקווים שהלידה תהיה מוכנה.

זבולון אורלב: אני חושב שהסוגיה הזאת שהעלו כאן, הסוגיה של הדיור של הסטודנטים בירושלים, היא סוגיה מאוד נכונה.

זבולון אורלב: זה לא בפריפריה.

זבולון אורלב: היכן שפועל החוק בעיות הדיור הן פחותות מאשר בירושלים, כי יש יותר חלופות, ובוודאי חזקה על עיריית ירושלים – אני יודע שראש העיר ירושלים בירך על החוק הזה, וכולם מחכים, והוא יצטרך לתת את הדעת ובוודאי יצטרך לחשוב גם על חקיקה שתביא ותסדיר את סוגיית הדיור של הסטודנטים בירושלים, כיוון שבמכללות שאליהן מכוון החוק, ברובן אין פנימיות צמודות.

זבולון אורלב: אין פנימיות צמודות.

זבולון אורלב: ולכן נצטרך לתת פתרון, ואני מקווה שבעת הקרובה ביותר נוכל להעביר, ותבורכי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: זה הדובר האחרון.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ברשותך, אולי נתחיל בברכה למציעה, לסגנית השר, והחוק הוא חוק – – –

ציפי חוטובלי: תצטרף לברכות ללידה קלה.

אורי אריאל: זה, בסדר.

אורי אריאל: אני מצטרף לברכות ללידה קלה ולהריונות המשכיים וכל הדברים הטובים, אבל בכל זאת אני מרשה לעצמי לשאול ברגע היפה הזה את סגנית השר, כמו גם את השר: אולי תביאו חוק שיחייב את ראש הממשלה לבנות בירושלים?

אורי אריאל: אם אתם מוכנים.

אורי אריאל: כי פתאום הסתבר – סליחה, לא פתאום; כבר שנתיים ימים, כל יחידת דיור שרוצים לבנות בירושלים, ראש הממשלה צריך לאשר.

אורי אריאל: יושב-ראש הליכוד, ראש הממשלה.

אורי אריאל: אבל הוא לא מאשר.

אורי אריאל: זאת אומרת, אם היה צריך אישור והוא היה מאשר, אז זה לא נעים, אבל זה לא נורא.

אורי אריאל: בכל שנה מואיל ראש הממשלה לאשר מאות יחידות, כאשר בירושלים צריך 5,000–6,000 יחידות, זה המינימום.

אורי אריאל: עכשיו, יושב אתנו המשנה.

אורי אריאל: אני שואל: אולי יש לך מרפא למחלה הזאת?

אורי אריאל: עיר בירה, עיר הקודש, יש לה כ-70 שמות – – –

קריאה: – – –

אורי אריאל: יפה-נוף – תובב"א, אומר המשנה לראש הממשלה: תיבנה ותיכונן במהרה בימינו אמן.

אורי אריאל: אבל ראש הממשלה עובד בדיוק ברוורס, הפוך.

אורי אריאל: ואתם שותקים.

אורי אריאל: כל תוכנית שצריכה להגיע לאיזו ועדה מחוזית לדיון, צריך אישור של לשכת ראש הממשלה.

אורי אריאל: לא קוראים לזה ראש הממשלה – לשכת ראש הממשלה.

אורי אריאל: לעתים, הוא מאשר; לעתים, הוא לא מאשר.

אורי אריאל: ואתם שותקים.

אורי אריאל: אז אפשר לעמוד פה ולדבר על ריבונות, על ירושלים ועל ארץ-ישראל, ובאותו זמן – לנסר את הענף, את עיר הבירה.

אורי אריאל: למה אתם שותקים?

אורי אריאל: זה הדבר היחיד שאני לא מבין.

אורי אריאל: האם היה על זה דיון במרכז הליכוד?

אורי אריאל: האם היתה החלטה על זה בסיעת הליכוד?

אורי אריאל: האם היה על זה דיון שרי הליכוד?

אורי אריאל: מי החליט על הדבר הזה?

אורי אריאל: איך יכול להיות שאנשים כמוכם – אני מסתכל, אני רואה פה חבורה שאומרת שהיא לאומית.

אורי אריאל: אני יכול להתווכח על זה?

אורי אריאל: מי אני שאני אתן ציונים?

אורי אריאל: איך אתם שותקים?

אורי אריאל: חבר הכנסת פיניאן, איך אתה שותק?

ציון פיניאן: לא שותקים.

אורי אריאל: אתם שותקים, אני לא שומע את קולכם – חבר הכנסת לוין, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: אף אחד לא שתק.

אורי אריאל: איך אתם שותקים?

אורי אריאל: איך לא בונים בירושלים?

אורי אריאל: נכון, יש סטודנטים בירושלים.

אורי אריאל: איפה הם יגורו?

אורי אריאל: הסטודנטים האלה צריכים דירות.

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לסיים.

אורי אריאל: אתם, במקום להתווכח אתי, במחילה, תרשו לי לומר לכם – בלי מוסר ובלי כלום, אבל תרשו לי להגיד לכם בתור חברים – – –

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

אורי אריאל: אני מסיים.

אורי אריאל: תרשו לי, בתור חברים, להגיד לכם: אל תשתקו על עוול שעושים לעיר הקודש ירושלים.

אורי אריאל: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורי אריאל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011, בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצביעים.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: תוצאות ההצבעה: בעד – 23, אפס מתנגדים ואפס נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ מבקשת לטעון שהצבעתה לא נקלטה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נרשם בפרוטוקול.

שלמה מולה: – – –

איתן כבל: – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם חבר הכנסת מולה וגם חבר הכנסת איתן כבל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שאתם בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נתקן את ההצבעה, אבל נודיע לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת חוק הרשות לפיתוח ירושלים (תיקון מס' 6), התשע"ב–2011, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להמשך חקיקה לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, ושיהיה בהצלחה ובשעה טובה, ושיהיה בבריאות שלמה וגם בשורות טובות בהמשך.

נחמן שי: גילה רוצה להגיד תודה רבה.

גילה גמליאל: דליה, תודה רבה.

דליה איציק: – – – מה זה "תודה רבה"?

נחמן שי: שיהיה בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: הודעה ליושב-ראש – הודעה שאינה מחייבת הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת ליושב-ראש , חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, כבוד המשנה לראש הממשלה, אני מודיע בזאת על חלופי אישים בוועדות הבאות מטעם סיעת רע"ם-תע"ל: בו – במקום חבר הכנסת אחמד טיבי יכהן חבר הכנסת , ובו, חוק ומשפט – במקום חבר הכנסת יכהן חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה ליושב-ראש , חבר הכנסת יריב לוין.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שתם סדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ד' בחשוון התשע"ב, 1 בנובמבר 2011, בשעה 16:00 בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה נעולה.