ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 271, 2011-08-16 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת מקלב, שנמצא כאן לסייע בידי, היום יום שלישי, ט"ז באב התשע"א, 16 לחודש אוגוסט 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת המיוחדת, שנתכנסה על-פי דרישת 25 חברים.

ראובן ריבלין: האמת היא שביקשו למעלה מ-50 חברים, ואני רואה את כולם פה באולם המליאה.

ראובן ריבלין: אולם המליאה שלנו בשיפוצים, שתוכננו זמן רב בטרם יציאתנו לפגרה, על מנת להכין ולתאם ולהתאים את המליאה לזמנים שבהם אנחנו משתמשים בציוד אלקטרוני כזה או אחר, וגם מהצורך לרשת את כל המערכת על כל רשתות החשמל והרמקולים והציוד האלקטרוני וכיוצא באלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נאלצנו אחרי 20 שנה לעשות שיפוץ יסודי, ואני מקווה שב-1 בספטמבר נוכל לחזור לאולם המליאה המסורתי.

ראובן ריבלין: אנחנו התכנסנו היום על-פי בקשתם של 50 חברי הכנסת, שבוודאי יפקדו את הישיבה.

ראובן ריבלין: אנחנו יצאנו לפגרה, שהחלטנו עליה עוד בתחילת מושב הכנסת, בתחילת השנה, ואנחנו גם נכנס את הכנסת בכל עת שיבקשו חברי כנסת לבוא ולהתכנס, על מנת לדון בסדר-היום העומד על סדר-יומה של החברה בישראל.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכבדים גם להודיע לכם שלמרות היציאה לפגרה של כל עובדי הכנסת, לשכת היושב-ראש תהיה פתוחה כל העת, על מנת להיות ערים ולעקוב אחר כל מהלך אשר ידרוש את כינוסה של הכנסת או פעולה מטעם הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים לפתוח את הישיבה היום בהודעה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי; פ/3541/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו על שולחן הכנסת – החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 20), התשע"א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: הכוונה להעלות את גיל הפרישה לפנסיה לנשים לגיל 64, הצעתה של חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יוקר המחיה – ממשלת נתניהו נלחמת במעמד הביניים ובשכבות החלשות

ראובן ריבלין: נמצא אתנו השר בגין, אשר ישיב היום על כל ההצעות אשר הממשלה מתבקשת לענות עליהן – הצעות לסדר-היום שמספרן 6242 ו-6243.

יעקב אדרי: למה לא שר האוצר?

ראובן ריבלין: אני לא – – –

יעקב אדרי: – – – אבל למה לא שר האוצר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדרי, הואיל וגם אתה היית פעם שר בממשלה – – –

שלמה מולה: למה לא ראש הממשלה למשל?

ראובן ריבלין: כל השאלות שלכם הן שאלות שבוודאי יעניינו את העיתונות, ואני מציע לכם לפנות אליה.

ראובן ריבלין: הרי אני יכול להסביר לכם.

ראובן ריבלין: הואיל ואתם הייתם שרים אבל לא הייתם יושבי-ראש כנסת, לי יש יתרון, הייתי גם שר והייתי גם יושב-ראש כנסת.

ראובן ריבלין: אני יכול לזמן את הכנסת, הממשלה יכולה לבקש מהשר שישיב, ואין לי יכולת לכפות עליה.

ראובן ריבלין: אם אתה חושב שלא השר בגין צריך להשיב אלא שר אחר, בוודאי תוכל להביע את עמדתך או מעל הבמה או בכל דרך אחרת.

נחמן שי: זה זלזול.

שלמה מולה: הממשלה מזלזלת.

ראובן ריבלין: למשל, יכול לשאול באותה עוצמה של שאלה מדוע ראש הממשלה לא יענה, או מדוע – – –

נחמן שי: גם זה לא היה מזיק.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הנשיא לא יוכל לענות היום, כי היום הוא חוגג את יום הולדתו ה-88.

ראובן ריבלין: האיש הצעיר נמצא בביתו, ואנחנו מאחלים לו כולם – בוודאי כולכם תצטרפו לברכות של – – –

רוני בר-און: צריך להגיד גם היום, גם היום.

ראובן ריבלין: יום הולדת חוגגים פעם בשנה.

רוני בר-און: שבע ברכות, שבע ברכות.

ראובן ריבלין: לא, שבע ברכות זה עניין אחר, זה בעניין אחר.

רוני בר-און: לא, זה גם בעניין הזה, תאמין לי שאני יודע.

ראובן ריבלין: רבותי, נשיא בעמנו – אנחנו מברכים את הנשיא, גם חבר הכנסת בר-און, גם כל הנוכחים כאן, ליום הולדתו ה-88 – – –

רוני בר-און: אולי נשיר ביחד "היום יום הולדת"?

ראובן ריבלין: ליום הולדתו ה-88, ואני לא אומר עד מתי.

אריה ביבי: – – –

אחמד טיבי: הערה לסדר – – – הסיעה הגדולה ביותר – – – האיחוד הלאומי, שהיא סיעה יותר קטנה – אני מבקש לפנות אותם ולראות בזה תקדים – – –

ראובן ריבלין: הואיל ואני לא עושה העברה של חברי כנסת, כמו של אזרחים, ממקום למקום, אנחנו ניקח את זה בחשבון בישיבה הבאה של הכנסת.

אריה אלדד: אפשר גם הצעה לסדר?

אחמד טיבי: לא, הוא הפולש, הוא לא יכול להציע.

ראובן ריבלין: כבוד השר בגין, מבחינת ההייררכיה, אם רק תשים לב, חבר הכנסת טיבי, התלונה יכולה לבוא גם מיהדות התורה באותה עוצמה שהיא באה מצדך.

אחמד טיבי: אגב, החרדים מאוד מקופחים בנושאים לא מעטים.

ראובן ריבלין: אז אני רואה את התלונה שלך כתלונתה של יהדות התורה ושל רע"ם-תע"ל יחד.

אחמד טיבי: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו נדון בעניין זה, גברתי המזכירה – – –

אריה ביבי: – – – לחברי ממשלה, הם 24 והם 30.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביבי, אני לא יכול לצפות כמה חברי ממשלה יגיעו, ומעבר לכך, אני לא יכול לצפות כמה חברים שביקשו לכנס את הכנסת יגיעו.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שסיעת קדימה – – –

נחמן שי: – – – כיסאות – – –

ראובן ריבלין: – – – הנוכחות של סיעת קדימה מכובדת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את ראשונת הדוברים, שהיא ראש האופוזיציה, אשר מבקשת כמציעת ההצעה לסדר-היום בתמיכת 50 חברי כנסת להעלות את נושא יוקר המחיה – ממשלת נתניהו נלחמת במעמד הביניים ובשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: גברתי ראש האופוזיציה, נא לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: השר בגין משיב, והוא ישיב על כל – – –

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כן, אכן הנוכחות של חברי קדימה היא לא רק מכובדת, היא מכבדת.

ציפי לבני: היא מכבדת את אזרחי מדינת ישראל, את אלה שמפגינים בחוץ, את אלה שגרים באוהלים, את אלה שיוצאים לרחובות, כי הגיע הזמן לקיים את הדיון הזה, והדיון הזה צריך להתקיים כאן.

ציפי לבני: אבל למרות הזלזול המובהק של הממשלה – שרק ביטוי שלו אנחנו רואים היום בכנסת – בכל מה שקורה בחוץ – הרי דבר גדול קורה בקיץ 2011 במדינת ישראל.

ציפי לבני: הרי אם שנתיים דיברנו על גל עכור ששוטף את ישראל, הרי בסוף הישראלים הרימו את ראשם מעל הגל העכור הזה והפכו את הקיץ הזה לקיץ של תקווה.

ציפי לבני: הייאוש מתחלף לתקווה בתל-אביב, בבאר-שבע, בעפולה, בחיפה, במרכז, בפריפריה.

ציפי לבני: הדבר המדהים הזה – וזה דבר מדהים שקורה מחוץ לדלתות הסגורות של הכנסת היום – יכול וצריך להסתיים בלידתה מחדש של ישראל החדשה, ישראל של ערכים, חברה צודקת.

ציפי לבני: הדבר המדהים הזה עלול להסתיים בלא-כלום, באיזה העברת מספרים מסעיף לסעיף בספר התקציב, אם בכלל.

ציפי לבני: וכמיהת הלב הציבורית, הצדק החברתי הזה שילדים קטנים מדברים עליו, לוקחים מגאפון וצועקים לצד ההורים שלהם – הרי הצדק החברתי הזה הוא לא רק העברת כספים מסעיף לסעיף בתקציב המדינה, אלא מגיע להם, לילדים הקטנים האלה ולהורים שלהם, שינוי עמוק ומהותי בזהות של ישראל, גם אם הם לא יודעים לנסח את זה בסעיפים ותתי-סעיפים.

ציפי לבני: שאף אחד לא יבקש מהם לכתוב באופן מדויק את סל הדרישות שלהם, וגם שימצאו את המקורות.

ציפי לבני: אסור לבקש מהם למצוא מקורות תקציביים, זה לא התפקיד שלהם.

ציפי לבני: התפקיד שלהם היה – הזכות שלהם והחובה שלהם היו להציף את הבעיה הזאת.

ציפי לבני: כשאני פוגשת אשה צעירה שאומרת לי: תראי, אני אמא לילדים, למדתי באוניברסיטה, אני עובדת היום, ואני בקושי מצליחה לשלוח את הילדים שלי למעון; אני מתביישת לבקש כסף מההורים שלי שיממנו לי את המעון לנכדים שלהם; הם מספיק השקיעו בחינוך שלי ובדאגה לי.

ציפי לבני: אבל היא אומרת: אני בעד, ואני בעד המחאה, אבל פתאום מאיימים עלי שאם אני אמשיך למחות אני אפגע בביטחון ישראל, כי אני צריכה להחליט אם המקור התקציבי למימון חינוך חינם הוא פגיעה בתקציב הביטחון.

ציפי לבני: והיא אומרת לי: אני לא מסוגלת להחליט את זה, אני לא רוצה לפגוע בביטחון המדינה.

ציפי לבני: עד כדי כך מדובר באנשים שהם אנשים טובים ואכפת להם ממה שקורה, ולא הם צריכים לקבל את ההחלטות האלה, לא הם צריכים לקבוע את המקורות התקציביים לסעיפים ותתי-סעיפים.

ציפי לבני: התפקיד שלהם זה להילחם.

ציפי לבני: אנחנו צריכים להילחם עבורם, עבור העתיד שלהם ועבור עתיד הילדים שלהם, והפתרונות והמקורות התקציביים זה התפקיד של ההנהגה, והדיון הזה היה צריך להתקיים כאן בכנסת.

ציפי לבני: העוול החברתי התחיל כאן, סדרי העדיפויות הלקויים התחילו כאן, הפוליטיקה של ההישרדות, העדיפות לסקטורים קטנים על הרוב הציוני והישראלי התחילו כאן, בבית הזה, וכאן זה צריך להסתיים.

ציפי לבני: כאן צריך להתחיל התיקון.

ציפי לבני: אבל היום, ביום הזה, דלתות הבית הזה סגורות בפניהם.

ציפי לבני: היום בבית הזה היינו צריכים, קדימה והאופוזיציה, להכריח לקיים את הדיון הזה כאן.

ציפי לבני: וזה התפקיד של הנהגה – לסרטט את החזון.

ציפי לבני: זה לא תפקיד של ועדה.

ציפי לבני: זה לא עוד ועדה.

ציפי לבני: ההנהגה צריכה לסרטט חזון.

ציפי לבני: העם בחר את נבחריו, הוא לא בחר ועדות.

ציפי לבני: הוועדות הן שצריכות לתרגם את החזון לתוכניות ולמספרים, זה בסדר, אבל הן לא תחליף להנהגה שצריכה להוביל את המדינה הזאת.

ציפי לבני: וכשיש חזון, ראש ממשלה לא צריך להתלונן על הפקידים, הוא צריך להראות להם את הדרך.

ציפי לבני: התיקון יכול וצריך להתחיל כאן ועכשיו, אבל הוא דורש, כמובן, מנהיגות עם חזון אחר, כזאת שלא מקווה רק להגיע לספטמבר כדי שהעוול החברתי יתערבב בכישלון המדיני הצפוי, כי הרי הלב מתקומם כשאנחנו שומעים על קבינט חברתי-כלכלי שהתכנס אתמול ולא דן בכלל בכל הצעקה הזאת שקמה מצד אזרחי ישראל כולם, כאילו מדובר במדינה אחרת.

ציפי לבני: מדברים על מדינת תל-אביב.

ציפי לבני: היא כבר לא מדינת תל-אביב, היא של כולם.

ציפי לבני: אבל חדר ישיבות הממשלה והקבינט הוא כנראה מדינה בפני עצמה, שחיה באיזה חדר סגור ולא קשור.

ציפי לבני: כפי שזה לא נתפס בעיני שדלתות הכנסת סגורות היום בפני המפגינים, זה לא נתפס שנאלצנו לקיים את הדיון הזה בכוח.

ציפי לבני: בכוח פוליטי, כמובן.

ציפי לבני: והכינוס הזה מתקיים כאן לרגל שיפוצים במתקן, וזה בסדר, אבל מה שצריך שיפוץ ותיקון זה הבית הזה, מדינת ישראל, שהיא הבית של כולנו.

ציפי לבני: מה אפשר להגיד על תפיסת הדמוקרטיה?

ציפי לבני: חלק מהצעקה הוא גם המהות של הדמוקרטיה.

ציפי לבני: מה אפשר לומר על תפיסת הדמוקרטיה של ראש ממשלה, שלא רק לא רוצה לקיים את הדיון הזה כאן, אלא גם מסרב להביא תקציב חדש לשנת 2012 לכנסת ישראל לאישור?

ציפי לבני: הגשנו הצעה, כל חברי סיעת קדימה.

ציפי לבני: הרי יש שתי אפשרויות: או שהוא לא מתכוון באמת; אופציה.

ציפי לבני: הוא אומר: אני מבין שאני צריך לשנות את סדרי העדיפויות, את השקפת עולמי, אבל אין משמעות לזה אם לא יהיה שינוי מהותי בתקציב; או שהוא מתכוון להשתמש במשהו שכבר קיים ולעקוף את הבית על זה.

ציפי לבני: ועל זה, אדוני היושב-ראש, גם אתה צריך להצטרף.

ציפי לבני: אם התקציב הקודם הולך להישאר מהותית, הרי לא הולך להיות שום מענה לזעקה בחוץ.

ציפי לבני: אבל אם הולכים להיות בו שינויים מהותיים, זה לא יכול להתבסס על חוק תקציב דו-שנתי שהועבר לצורכי הישרדות פוליטית.

ציפי לבני: אבל נראה לי שחלק מהפוליטיקאים לא מבינים באמת את עומק השבר.

ציפי לבני: זאת אומרת, הם אומרים מלים שכאילו מחבקות, אבל הם לא מבינים באמת מה זה אומר צדק חברתי.

ציפי לבני: ובסוף כמיהת הלב הזאת מתורגמת על-ידי כל אחד מהציבור למשהו אחר, אבל יש כאן משהו אחד שהוא גדול.

ציפי לבני: הרי מאות אלפי האנשים האלה שיצאו לרחובות הם ישראל במיטבה, הם בוגרי מערכות החינוך ותנועות הנוער.

ציפי לבני: זה אלה ששירתו בצבא ויבואו לשירות המילואים כשיקראו להם.

ציפי לבני: הם מוכנים להמשיך ולשרת.

ציפי לבני: הם רוצים מדינה שבה כל ישראל ערבים זה לזה, אבל לא רק הם ערבים בחייהם לקיומה של המדינה.

ציפי לבני: הם למדו בבית-ספר ובאוניברסיטה, כי ההורים שלהם אמרו להם שאם ילמדו ויצטיינו, הם יצליחו בחיים.

ציפי לבני: והם מצליחים בלימודים, אבל הם מרגישים שהחיים שלהם לא הופכים לאותו סיפור הצלחה שהם חלמו עליו.

ציפי לבני: אבל המחאה הזאת גרמה להם להבין משהו אחר.

ציפי לבני: המחאה הזאת גרמה להם להבין שאף שהם עשו כל מה שאמרו להם ולמדו והשקיעו והצטמצמו וניסו לחסוך, זה שהם לא גומרים את החודש זה לא מפני שהם לא בסדר, זה מפני שהמדינה לא בסדר אתם.

ציפי לבני: וזה התיקון שהם היום דורשים.

ציפי לבני: הרי האזרחים הצעירים המדהימים האלה מוכנים לשלם מסים, אבל זכותם לדעת שגם המיסוי צודק והוגן, וגובים יותר ממי שיש לו, וגם לצורך התיקון הזה – להפסיק את הורדות המסים מהחברות ולהתחיל להוריד את המסים העקיפים ואת המע"מ ואת מסי הקנייה ואת הבלו.

ציפי לבני: הרי בשביל זה לא צריך ועדות, את זה אנחנו כבר יודעים שצריך לעשות.

ציפי לבני: למה לחכות?

ציפי לבני: הרי בסופו של דבר למה הם צריכים לחכות כדי שכל קנייה בסופר, ביקור מקרי בסופר, לא יסתכם במאות שקלים לביקור, והמים והחשמל לא יהפכו למותרות?

ציפי לבני: את זה אפשר לעשות עכשיו.

ציפי לבני: זכותם לדעת שהמסים משמשים למטרות ראויות, ושרידות פוליטית, חברי, זה לא מטרה ראויה.

ציפי לבני: מטרות ראויות הן חינוך מהגיל הרך, שמייצר שוויון הזדמנויות לכל ילד במדינת ישראל, בלי קשר למצב הכלכלי של ההורים שלו, בלי קשר למקום המגורים שלו, בלי קשר לזרם הדתי שאליו הוא משתייך.

ציפי לבני: זכותם שיוכלו לשלוח את הילדים למעונות שלא צריך לקחת משכנתה או להוכיח מסכנות כדי לשלוח את הילד אליהם, ולא צריך לבקש מההורים שיעזרו במימון.

ציפי לבני: מטרה ראויה זאת מערכת בריאות ציבורית; גם אחיות לא מופרטות בבתי-הספר וגם רפואה ציבורית.

ציפי לבני: מדינה שבה אנשים שחיים בפריפריה חיים פחות כי הם לא מקבלים את השירותים ממדינת ישראל כפי שמקבלים העשירים או אלה שחיים במרכז, זאת מדינה שאין בה צדק חברתי.

ציפי לבני: כשאנחנו מדברים על הבריאות, הרי לא מדובר רק על החולים.

ציפי לבני: בואו נדבר גם על הרופאים, על המתמחים הצעירים, שהשקיעו את כל זמנם בלימודים והם רוצים להתחיל בשכר שלא מתחיל ב-20 ו-שקל לשעה.

ציפי לבני: הם רוצים יותר.

ציפי לבני: זה לא מגיע להם?

ציפי לבני: הם חלק מאותה קבוצה, הם לא רק נותני שירותים לקבוצה הזאת.

ציפי לבני: ומגיעה להם גם ממשלה שלא מפריטה את עצמה לדעת, אלא מתייעלת לטובתם.

ציפי לבני: וגם אם מפריטים – ויש שירותים שאפשר להפריט – הממשלה לא מסירה את האחריות הכוללת מעל כתפיה.

ציפי לבני: היא לא מעבירה את האחריות לסקטור הפרטי.

ציפי לבני: היא מעבירה טכנית את השירות, אבל האחריות הכוללת נשארת עליה.

ציפי לבני: ואנחנו בעד תחרות ושוק חופשי שמורידים מחירים, ובלבד שאם יש כשל שוק הממשלה מתערבת וגם מחזירה בעת הצורך חלק מהמוצרים לפיקוח.

ציפי לבני: אני מאמינה שמגיע להם יותר מאשר הדיון הכלכלי, לצעירים האלה שבחוץ.

ציפי לבני: אני מאמינה שמגיע להם להיות גאים בישראל.

ציפי לבני: מגיע להם שישראל תהיה חברה של כבוד בעולם החופשי ולא אחות חורגת ומנודה, כפי שקורה לישראל בשנתיים האחרונות.

ציפי לבני: וכשזה יקרה, אף אחד מהצעירים האלה לא יחפש את העתיד שלו מעבר לים, כי הוא ידע שיש עתיד של תקווה לילדים שלו כאן.

ציפי לבני: אני מאמינה שמגיעה להם מדינה חזקה, ולא חרדה מכל שינוי באזור; מדינה שהערכים שלה כיהודית ודמוקרטית לא מתנגשים זה בזה, לעתים בכוונת מכוון, והורסים את מרקם החיים העדין, המסובך והיפהפה שמתקיים בחברה הישראלית.

ציפי לבני: אתם יודעים מה?

ציפי לבני: מגיע להם גם לחיות בשלום.

ציפי לבני: וכל זה יקרה כשתהיה כאן הנהגה שתכריע בשלוש אבני היסוד האלה, שאז המדינה הזאת תהיה ראויה וצודקת.

ציפי לבני: וצריך לשלב את שני צדי המשוואה בכולם: גם להגיע להסדר ולהכריע בתחום המדיני-ביטחוני, הסדר המעגן את הביטחון, גם להכריע ולייצר שינוי מוחלט בסדר העדיפויות הכלכלי-חברתי, כשהכלכלה היא לטובת החברה הצודקת, וגם לשלב את הערכים של יהודית ודמוקרטית.

ציפי לבני: וכל זה זה חלק מהמכלול המלא.

ציפי לבני: וכשנעשה את זה – וזה תפקידה של הנהגה – נוכל לכתוב את פרק ב' בציונות, שבו ב' זה לא אוהל אלא הבית של כולנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי לבני, שגם עמדה בלוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה, סגן יושב-ראש הכנסת, מוזמן לומר את דברו באותה הצעה לסדר-היום בנושא יוקר המחיה – ממשלת נתניהו נלחמת במעמד הביניים ובשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה שוב לשלוח ברכה למאות אלפי האזרחים, במיוחד הצעירים, שיצאו לרחובות.

מוחמד ברכה: חשבו בתחילה שמדובר בבועה תל-אביבית, והסתבר שהבועה אפפה וכללה את כל היישובים במדינת ישראל, מהצפון עד הדרום, יהודים וערבים.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה פשוט מחזק, מעודד, גם בשאלת הצדק החברתי אבל גם בשאלה הדמוקרטית – עצם הצבת הקווים בחברה הישראלית בין המנצלים למנוצלים, בין הסובלים לבין הנהנים, הנהנים יותר מדי.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה גם תרומה לעניין הדמוקרטי, ובעצם זה מקהה מיני תפיסות על חלוקה שהימין ניסה לכפות בשיח הפוליטי במדינת ישראל, של יהודים וערבים, כאילו כל היהודים נגד הערבים וכל הערבים נגד כל היהודים.

מוחמד ברכה: התפיסה הזאת כמובן אינה מקובלת עלי.

מוחמד ברכה: יהודים וערבים יכולים להיות שותפים לטוב וגם יכולים להיות שותפים לרע.

מוחמד ברכה: גם אלה בציבור היהודי שלא רוצים שיתוף פעולה וגם אלה באוכלוסייה הערבית שלא רוצים שיתוף פעולה – הם נפגשים באותה נקודה מול המגמה והרצון לייצר צדק חברתי שכולל ומשרת את כל אזרחי המדינה.

מוחמד ברכה: אני, אדוני היושב-ראש, רואה בחומרה רבה את ההתייחסות של הממשלה לעצם הדיון הזה.

מוחמד ברכה: בעצם, הממשלה חיה בשלה, והעם בשלו.

מוחמד ברכה: וכפי שקבענו כבר בתחילת המחאה, שאם הממשלה נגד העם, העם נגד הממשלה, אני חושב שזו השאלה היסודית.

מוחמד ברכה: השאלה היא לא עוד ועדה שבאה לספוג את המחאה ולא לבטא אותה, ועדת ניקוז וויסות ולא ועדת שינוי ותמורות של צדק חברתי.

מוחמד ברכה: מה שנדרש הוא שינוי השיטה, ולא יצירת דינמיקה קבוצתית של כאילו אנשים שיושבים ביחד ומחליפים בדיחות וחיוכים.

מוחמד ברכה: השאלה היא הרבה יותר יסודית.

מוחמד ברכה: החשש הגדול הוא מפני ניסיון של הממשלה לפצל ולפורר את המחאה, אם על-ידי הכנסת כל מיני מקלות לגלגלים שיפרידו בין דרישות או בין ציבורים, ואם על-ידי יצירת סדר-יום מלאכותי של הסלמה מדינית או ביטחונית שכביכול באה לדכא את המחאה החברתית הצודקת.

מוחמד ברכה: המחאה שבאה לידי ביטוי בשבועות האחרונים קיבלה תווי פנים מאוד ברורים.

מוחמד ברכה: היא לא מחאה סקטוריאלית, היא לא מחאה גיאוגרפית, היא לא מחאה נקודתית, היא לא מחאה של דרישה אחת, אלא זה ביטוי של קונספציה ושל גישה שמאסה בשיטת ההפרטה והעמדת השירותים החברתיים והאחריות של המדינה במכירה פומבית, והעמדת המדינה כשפחה של ההון הגדול.

מוחמד ברכה: אין עוד מקום להיתממות במערכה הזאת.

מוחמד ברכה: אין מקום להיתממות בין שתי שיטות: בין ההשתעבדות להון לבין צדק חברתי; בין הפרטה לבין אחריות המדינה לאזרחיה; בין כלכלה קפיטליסטית לבין כלכלה צודקת וסוציאליסטית; בין ימין פוליטי וכלכלי של כיבוש וכלכלת שוק לבין שמאל שנדרש, והוא של שלום, וכלכלת רווחה וצדק חברתי.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת אינה מסוגלת, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אינה מסוגלת לתלוש את פניה, ואת מהותה, ואת סנדקיה, ואת טייקוניה ואת אדוניה העשירים.

מוחמד ברכה: יש צורך – והגיע הזמן לומר זאת, ואני מקווה שתנועת המחאה תבשיל לכדי כך – לדרוש ממשלה אחרת.

מוחמד ברכה: כאן, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת, לא מדובר על טרמפיסטים שמערערים על ההכרעה הדמוקרטית, אלא על אנשים שאינם גומרים את החודש, אנשים שגומר אותם החודש, שרוצים להעביר את ההכרעה דווקא למסלול הדמוקרטי וללכת להכרעה של העם, זאת אומרת, ללכת לבחירות חדשות ולממשלה אחרת, שתוכל לבטא ולהיענות לדרישות של תנועת המחאה הרחבה והכלל-ארצית.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, מה שנדרש הוא לא שינויים קוסמטיים בתקציב הקיים.

מוחמד ברכה: אתם זוכרים, רבותי חברי הכנסת, כשהוחלט בפעם הראשונה על התקציב הדו-שנתי באו ואמרו לנו שזה נדרש תחת צלו של המשבר הפיננסי העולמי.

מוחמד ברכה: היום ביטול התקציב הדו-שנתי צריך להתבצע בצלו של המשבר החברתי, של המחאה החברתית, והכנסת אינה יכולה להיפטר מתפקידה ולבגוד בתפקידה.

מוחמד ברכה: יש מקום לבטל את התקציב הדו-שנתי מייד וללכת לבניית תקציב אחר של 2012, שיהיה בנוי על מדיניות אחרת, ולא על מדיניות הכניעה להון הגדול.

מוחמד ברכה: על כן, אדוני היושב-ראש, יש מקום לבנות תקציב חדש, חברתי וצודק, וזה צריך להיות היום, לפני מחר, ואולי הממשלה תשכיל להסיק את המסקנה הזאת ולבוא לתחילתו של מושב החורף עם הסכמה עם האופוזיציה בדבר בניית תקציב חדש לשנת 2012, שבנוי על עקרונות אחרים, שמביאים בחשבון את הדרישות של המחאה החברתית ואת הדרישות של הצדק החברתי.

מוחמד ברכה: ובינתיים, אם עושים תקציב חדש או לא עושים תקציב חדש, בינתיים יש להעלות כמה הצעות דחופות, כבר בתקציב הנוכחי, על מנת לצאת מהמשבר.

מוחמד ברכה: לא צריך את ההתחכמויות – לא של ועדות ולא של מפגשים ולא של חיוכים.

מוחמד ברכה: יש מקום לביטול שיפוי המעסיקים, יש מקום להעלאת המיסוי, כבר עכשיו, על ההון הגדול.

מוחמד ברכה: יש מקום ויש צורך לבטל את מס ההכנסה השלילי ולעומת זאת להעלות את שכר המינימום.

מוחמד ברכה: שהמעסיקים ישלמו לעובדים, ולא שהמדינה תיקח מהעובדים מהכיס הזה ומהתקציב של חינוך ורווחה, ותשים להם, כאילו, בכיס השני בצורת מס הכנסה שלילי.

מוחמד ברכה: יש צורך, אדוני היושב-ראש, בקיצוץ בתקציב הביטחון, ובעיקר בהחזקת הכיבוש וההתנחלויות.

מוחמד ברכה: יש צורך בניצול לפחות מחצית הרזרבה מגביית המסים.

מוחמד ברכה: מדובר על 12 מיליארד.

מוחמד ברכה: מדברים כאן על 6 מיליארד.

מוחמד ברכה: יש צורך אפילו בהעלאת הגירעון.

מוחמד ברכה: כן, לפרוץ את מסגרת התקציב.

מוחמד ברכה: התקציב בא בשירות האנשים ולא האנשים אמורים להיות עבדים של התקציב בשל עקרונות שקבעו באוצר.

מוחמד ברכה: אפשר לפרוץ את מסגרת התקציב ולהעלות את הגירעון מ-2.5% עד 4%.

מוחמד ברכה: זה מוסיף 5 מיליארד.

מוחמד ברכה: ביטול שיפוי מעסיקים מוסיף 3 מיליארד, העלאת המיסוי על ההון, ביטול מס הכנסה שלילי, קיצוץ בתקציב התנחלויות וכיבוש, ניצול מחצית הרזרבה – אני מדבר כבר בשש ההצעות האלה על יותר מ-20 מיליארד שקל.

מוחמד ברכה: 20 מיליארד שקל יכולים לתת מענים דחופים למצוקה של היום, אבל זה לא בא במקום קביעת ערכים אחרים, בניית תקציב על בסיס ערכים אחרים.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, כפי שאמרתי, אינה מסוגלת לתלוש את פניה, ועל כן, כבר בתחילת המושב הבא יש צורך בהסכמה בין הקואליציה ובין האופוזיציה להליכה לבחירות חדשות, להוריד את הממשלה הזאת ולבנות ממשלה אחרת, ממשלה של צדק חברתי, של שלום ושל דמוקרטיה אמיתית.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: רק, אולי – פקידי האוצר הציעו תקרת הוצאה של 1.7%, אבל הכנסת אישרה את זה, גם בממשלה הזאת, גם בממשלה הקודמת – – –

שלמה מולה: הקואליציה אישרה.

ראובן ריבלין: 1.7?

ראובן ריבלין: 1.7.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: להיפך.

ראובן ריבלין: הקואליציה הקודמת הקפידה שלא יעלה – –

עמיר פרץ: לא, לא.

ראובן ריבלין: – – בעזרת האופוזיציה, דרך אגב, שלא יעלה את תקרת ההוצאה.

ציפי לבני: הגדילו ל-2.7.

ראובן ריבלין: עכשיו הגדילו, אבל היתה על זה הרבה ביקורת.

קריאות: – – –

כל מה שרציתי לומר לחבר הכנסת ברכה הוא שכאשר אנחנו מאשרים, האחריות ניטלת מהאוצר ועוברת אלינו – –

מוחמד ברכה: – – – לשנות את מה – – –

– – זאת אומרת, אנחנו יכולים לדחות את בקשת האוצר בכל ממשלות ישראל.

בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: הצעה אחרת.

הצעה אחרת – אחרי שהשר ישיב, אם כי כל ההצעות הן מאותו עניין.

אז כמובן אני יכול – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

רק רגע.

חבר הכנסת זחאלקה, אני ציפיתי שמישהו יאמר לי את זה, ואתה אמרת לי את זה.

לא מדובר בהצעות אי-אמון, שבהן הממשלה יכולה לאחד את התשובה, אלא בהצעות לסדר-היום, שכל אחת מהן מזכה בתשובה.

אבל השר בגין צודק כאשר הוא בא ואומר: הרי כל הנושאים נוגעים לאותו עניין, ואינני רוצה לחזור על תשובתי או לעשות אפליקציות של תשובתי בכל עניין ועניין.

אבל לגבי הצעות אחרות, לגבי כל נושא אני אתן את ההצעה האחרת על מנת שהשר בגין ישיב עליה.

לכן, יש לנו הצעה אחרת לעניין זה.

חבר הכנסת הוא הראשון, ואחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

בבקשה.

חבר הכנסת, אתה תבקש להבא הצעה אחרת.

בבקשה.

נא להקפיד על הדקה–דקה-וחצי.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

לתת לו רמקול, בבקשה.

רוני בר-און: השר בגין ישיב עכשיו?

לא.

השר בגין ישיב על כולן יחד.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, "העם דורש צדק חברתי" – זו איננה ססמה ריקה; זו משימה אפשרית.

דב חנין: צדק חברתי זה מדינה שאחראית לאזרחיה.

דב חנין: לצדק חברתי יש ארבע רגליים: קורת גג – זה אומר בנייה ציבורית במקרקעי הציבור.

דב חנין: אגב, ישראל ידעה לעשות בנייה כזאת בעבר; חינוך חינם מסיום חופשת הלידה ועד האוניברסיטה; בריאות ציבורית ולא בריאות פרטית; שירותים חברתיים ציבוריים, וזה אומר לא הפרטה של אחיות בתי-הספר, לא הפרטה של שירות התעסוקה דוגמת תוכנית ויסקונסין ולא הפרטה של המשטרה כמו שהממשלה מציעה לנו עכשיו.

דב חנין: ראש הממשלה הנוכחי לא ייתן צדק חברתי, כי השקפת עולמו הפוכה.

דב חנין: הוא הולך בכיוון ההפוך, ולכן, כאשר העם דורש צדק חברתי הוא לא יקבל את זה מהממשלה הזאת.

דב חנין: אם ראש הממשלה חושב שמה שהעם באמת רוצה זה לא מה שהעם דורש, הדרך לבדוק את זה היא בבחירות.

דב חנין: לכן, המסקנה מהעימות שבין העם לבין הממשלה חייבת להיות בחירות חדשות.

תודה רבה.

חבר הכנסת עמיר פרץ – אדוני, בבקשה.

דקה וחצי.

אני מקפיד, כי אחרת אנחנו – – –

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרים, אין בכלל ספק שמשהו קרה בישראל.

עמיר פרץ: יכול להיות שהעם בישראל לא יצליח להפיל ממשלה, כי אולי רעידת האדמה החברתית המתרחשת לא מצליחה – הדיה לא מגיעים עד משרדי הממשלה.

עמיר פרץ: אבל צריבת דעת הקהל נמצאת במקום אחר לחלוטין.

עמיר פרץ: גם ראש הממשלה, אם יצטרך להגיע לבחירות בעוד כמה חודשים או בעוד שנתיים, לא יוכל לבוא יותר עם תפיסת העולם שהציג קודם.

עמיר פרץ: תפיסת העולם שבונים מדינה מלמעלה למטה, שככל שהעשירים יתעשרו כך יישאר מספיק לאחרים, כך ישורשר מספיק ויגיע עד לשכבות התחתונות, התמוטטה.

עמיר פרץ: צריך להתחיל לבנות מדינה על יסודות איתנים, מלמטה למעלה.

עמיר פרץ: זו המדינה שאנחנו זקוקים לה, ורואים זאת בכל פינה.

עמיר פרץ: אפשר לראות זאת במצוקת הדיור; אפשר לראות זאת במאבקים על חיי היום-יום של כל זוג וזוג.

עמיר פרץ: אדוני, אפשר לראות את הדוגמה של עובדות "פרי הגליל".

עמיר פרץ: אין היום מישהו במדינה שהכנסת היתה צריכה להצדיע לו ולתת לו פרס, כי כשאני רואה עובדת שמרוויחה 3,700 שקל ומוכנה לשכב על הכביש ולהבעיר צמיגים כדי לחזור לעבוד קשה, אבל לא לזרוק אותה לאבטלה – כי בנימין נתניהו יגיד: הנה, יש הרבה מובטלים.

עמיר פרץ: הסטטיסטיקה אולי משרתת את הממשלה.

עמיר פרץ: העובדות, לצערי, מצביעות נגדה.

תודה רבה לחבר הכנסת פרץ.

ממשלת נתניהו מתעלמת ממצוקת הרופאים והמתמחים

אני מזמין את חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ראשון הדוברים בנושא השני, ואחריו יבוא חבר הכנסת .

ההצעות, מס' 6244 ו-6245, אומרות: ממשלת נתניהו מתעלמת ממצוקת הרופאים והמתמחים.

זאת ההגדרה, אבל כמובן מדברים באותו עניין.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת – – –

נושא-נושא בכל מה שקשור אלי.

תשובה אחת – – –

שלמה מולה: השר בגין יענה גם על ענייני הרופאים, אדוני היושב-ראש?

גאלב מג'אדלה: בשל חשיבות הנושא, אדוני היושב-ראש – – –

חבר הכנסת מולה, אני יכול להפתיע אותך: כן.

נחמן שי: אם תהיה – – –

שלמה מולה: – – –

השאלה הזאת נשאלה.

אם הייתם מגיעים בזמן.

היא כבר נשאלה בכל עוצמתה.

יואל חסון: משום מה, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא מופתעים.

אתם לא מופתעים.

בסדר גמור.

רבותי.

בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, חובה לפתוח דיון זה וקודם כול לברך ולחזק את ידי תנועת המחאה, שהולכת ומתרחבת מיום ליום, מעיר לעיר ומאזור לאזור.

גאלב מג'אדלה: היום היא שוטפת את כל הארץ.

גאלב מג'אדלה: אני מוכן לומר כאן, בגלל חשיבות הנושא, כמה דברים שנאמרו אתמול לראש הממשלה במסגרת כשנפגשנו אתו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מחשיבים את הצוותים שהוא מקים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא מזלזלים בהם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא חושבים שהם הוקמו כדי לצאת ידי חובה.

גאלב מג'אדלה: על כן, אנחנו מתייחסים אליהם ברצינות.

גאלב מג'אדלה: לכן אני חושב שצוות כזה, לא יכול להיות שהוא יתחיל את עבודתו בלי שיכלול אישיות ציבורית כלכלית-חברתית ראויה מהציבור הערבי, ויש כאלה הרבה יותר ממה שחושב ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: אני גם חושב שאם הוא רוצה ליישם את תוכנית הבנייה שהוא הביא לכנסת וחוקק חוק – מי שיעשה את זה זה הוועדות המקומיות.

גאלב מג'אדלה: איך יכולות הוועדות המקומיות להיות שותפות וליישם תוכנית וחוק שהגה ראש הממשלה אם אין נציג לשלטון המקומי?

גאלב מג'אדלה: אותו דבר לגבי המגזר העסקי.

גאלב מג'אדלה: יכול להיות צוות כזה?

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מעריך את הפרופסורים, ומכיר אותם גם בתור שר המדע לשעבר.

גאלב מג'אדלה: אבל המגזר העסקי חייב להיות מיוצג בצוות הזה.

גאלב מג'אדלה: ראוי שראש הממשלה ישקול את זה ויכלול את שלושת המגזרים שמניתי.

גאלב מג'אדלה: אני גם מוכן לאמץ את מה שאמרת אתמול, אדוני היושב-ראש – למצוא את האיזון מתוך אחריות לחברה הישראלית – שאנחנו חלק ממנה, ואנחנו חלק חשוב, 20% מאוכלוסיית המדינה – לאזן בין האליטה לבין העניים.

– – –

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מוכנים שתבוא הממשלה עם תוכנית ראויה, אחראית, רצינית, ואתה תראה שהאופוזיציה תשלב ידיים עם הקואליציה ותפתיע לטובה, כי לנגד עיניה טובת החברה הישראלית, שאנחנו חלק ממנה, ותיתן יד וכתף ברגע שנשת

גאלב מג'אדלה: כנע שראש הממשלה מתמודד ונותן מענה ברצינות למצוקה אמיתית של ציבור רחב מאוד היום בחברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: היה מישהו שאמר "בודדים" בהתחלה.

גאלב מג'אדלה: אחר כך מישהו אמר שיש פה טרמפיסטים, ואחר כך אמרו שיש כאלה מאחורי הקלעים.

גאלב מג'אדלה: צריך לפקוח עיניים, להתמודד עם הנושא ברצינות ולהכיר בעובדה שממשלות ישראל והממשלה של נתניהו והמדיניות שלו, של ההפרטה ושל נושאים רבים אחרים, דחקו את החברה הישראלית לפינה והביאו אותה כמעט ל-50% מתחת לקו העוני.

גאלב מג'אדלה: זה בניגוד לכל השמחה שלנו להיות ב-OECD.

גאלב מג'אדלה: לכן, היום הוא נדרש ברצינות, יחד עם הממשלה שלו, להתמודד עם מה שקורה בחברה הישראלית, שהוא ביטוי אמיתי למצוקות שהלכו והעמיקו בשנים האחרונות.

גאלב מג'אדלה: צריך להודות בזה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, הוא הוביל את המדיניות הזאת.

גאלב מג'אדלה: הוא הוביל את המדיניות להעשיר את העשירים, והעניים יעבדו אצלם במובנים אחרים.

גאלב מג'אדלה: אז אני אומר את זה בשפה פשוטה של העם, כדי שגם מי שצופה בנו יבין את זה, והוא אמר את זה בשפות אחרות, בטרמינולוגיה אחרת לגמרי.

גאלב מג'אדלה: זאת האמת.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר – ואני גם לא מתכוון להיכנס להצעות, ממע"מ דיפרנציאלי ועד להחזרת חוק הדיור הציבורי ולהחייאת כל מיני חוקים חברתיים שהממשלה הזאת קברה.

גאלב מג'אדלה: זה תפקידה של הממשלה, להביא תוכנית.

גאלב מג'אדלה: לנו יש הצעות רבות ומגוונות וטובות.

גאלב מג'אדלה: אתמול שמעת חלק מהן.

גאלב מג'אדלה: לגבי מצוקת הדיור ביישוב הערבי, אדוני היושב-ראש, נבחרי העם לא יודעים, צר לי מאוד שלא יודעים.

גאלב מג'אדלה: אפילו שרי ממשלה לא יודעים.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לכם באחריות: יש יישובים ערביים בודדים שיש להם תוכנית מיתאר.

גאלב מג'אדלה: יעלה על הדעת יישוב ב-2011 במדינת ישראל שאין לו תוכנית מיתאר?

גאלב מג'אדלה: יעלה על הדעת דבר כזה?

גאלב מג'אדלה: אז האזרח בונה על קרקע שלו, פרטית, ללא שום מניעה חוקית, חוץ מדבר אחד – שהיא מחוץ לקו הכחול של תוכנית המיתאר של היישוב.

גאלב מג'אדלה: אז הוא בונה בנייה לא חוקית, הוא נקנס ומשלם קנסות, ואחרי זה הורסים לו את הבית, והוא לא עשה שום עוול.

גאלב מג'אדלה: הוא בנה בנייה חוקית 100%, מפני שהמדינה לא נתנה לא את הכלים לבנות את הבית החוקי.

גאלב מג'אדלה: לא הוא צריך לשלם קנסות, לא הוא; לא לו צריך להיהרס הבית.

גאלב מג'אדלה: ראש המועצה שכשל, הוועדה המחוזית שכשלה, הוועדה המקומית שכשלה, הממונה על המחוז שכשל, שר הפנים שכשל, הממשלה במדיניות שלה שכשלה – הם צריכים לשלם את המחיר.

יעקב כץ: אתה מתכוון ליהודה ושומרון, כן?

גאלב מג'אדלה: אני מתכוון למה שאני אומר.

גאלב מג'אדלה: אני לא ביקשתי ממך עזרה.

גאלב מג'אדלה: כל מי שצופה בנו ושומע יודע למה אני מתכוון.

מיכאל בן-ארי: אבל אתה צריך להיות איש הגון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי – – –

גאלב מג'אדלה: אתה, כשתעלה לכאן לייצג את המתנחלים, תאמר את דעתך.

ראובן ריבלין: יש לכם הצעה.

גאלב מג'אדלה: כרגע אני מדבר על נושאים – – – המדינה.

ראובן ריבלין: יש הצעה שלכם.

גאלב מג'אדלה: בתורך תגיד מה שאתה רוצה.

גאלב מג'אדלה: אני חוזר ואומר לך – לא יכול להיות.

גאלב מג'אדלה: אני שאלתי שופט בכיר, לא אגיד את שמו, כשבאתי לניחום אבלים אצלו לא מזמן.

גאלב מג'אדלה: אמרתי לו: איך אתם, שופטים, קונסים אזרח שבנה על קרקע שלו, שאין עליה הפקעה ציבורית?

גאלב מג'אדלה: שלו נטו.

גאלב מג'אדלה: איך אתם קונסים אותו ואיך אתם מוציאים צו הריסה?

גאלב מג'אדלה: לא רעדו לכם הידיים?

גאלב מג'אדלה: מדוע לא הכנסתם ראש עיר לבית-סוהר?

גאלב מג'אדלה: מדוע לא הכנסתם ממונה על מחוז לבית-סוהר על דבר כזה?

גאלב מג'אדלה: מדוע לא הכנסתם, אם אתם יודעים, מהנדס עיר?

גאלב מג'אדלה: מדוע לא הכנסת ראש הוועדה המחוזית?

גאלב מג'אדלה: מדוע לא הבאתם את שר הפנים לכאן?

גאלב מג'אדלה: הוא אמר לי: לדעתך, מה צריכה להיות התשובה?

גאלב מג'אדלה: אמרתי לו: התשובה היא שממשלת ישראל מקציבה 100 מיליון שקל בפרק זמן של שנה כדי לקדם תוכניות מיתאר וכדי שיהיו תוכניות מיתאר ליישובים הערביים.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע מה?

גאלב מג'אדלה: אני אעשה לך גם גילוי נאות.

גאלב מג'אדלה: מה ששרון, ראש הממשלה בזמנו, עשה אתי, כיושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת – בפרק זמן של תשעה חודשים כמעט 27 יישובים הגיעו על סף תוכנית מיתאר.

גאלב מג'אדלה: זה נושא של תקציב.

גאלב מג'אדלה: אף אחד לא רוצה, אף ראש רשות לא רוצה שלא תהיה לו תוכנית אב ליישוב שלו; לא מוגדר מקום לאזור תעשייה, לא מוגדר מקום לבנייה, לא מוגדר מקום למבני ציבור.

גאלב מג'אדלה: איך יעלה על הדעת?

גאלב מג'אדלה: איזה מין מדינה זאת שבה עיר בישראל אין לה תוכנית מיתאר ב-2011?

גאלב מג'אדלה: ואין כמעט עיר אחת ביישוב הערבי שיש לה תוכנית מיתאר, אני אומר לך את זה באחריות.

כרמל שאמה-הכהן: מוכנים לאשר תוכניות מיתאר עם בנייה לגובה?

גאלב מג'אדלה: כן.

כרמל שאמה-הכהן: זו הבעיה.

גאלב מג'אדלה: אתם חיים בסרטים; אתם חיים בסרט, או בסרטים, אפילו.

גאלב מג'אדלה: בוא לשכונה שלי.

גאלב מג'אדלה: אתה לא מפחד לבוא לבאקה, נכון?

גאלב מג'אדלה: אני מזמין אותך.

גאלב מג'אדלה: בוא לשכונה שלי.

גאלב מג'אדלה: לא, כי מישהו, למשל דודו רותם, מפחד לבוא.

קריאה: הם מפחדים.

גאלב מג'אדלה: מפחד לבוא לביקור.

קריאה: אין דבר כזה.

גאלב מג'אדלה: בוא ליישוב שלי, אני אראה לך בשכונה שלי – – –

מאיר שטרית: מה יש בשכונה שלך?

ראובן ריבלין: חבל על הזמן, רבותי, למה לשאול שאלות?

גאלב מג'אדלה: תקשיב טוב, חבר הכנסת כרמל שאמה.

גאלב מג'אדלה: אתה איש חשוב, ראש ועדת הכלכלה בכנסת, זו ועדה חשובה מאוד.

גאלב מג'אדלה: בשכונה שלי, ארבעה מבנים, שלוש קומות, כל קומה שתי דירות.

גאלב מג'אדלה: אומר לי אחד מהם, רופא: זה הפנסיה שלי.

גאלב מג'אדלה: בנה להשכרה.

גאלב מג'אדלה: במדינה, אם אזרח חושב שהפנסיה שלו זה לבנות שלוש קומות, כל קומה שתי דירות להשכרה, המדינה לא יכולה ליזום לבנות בנייה לגובה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מוכנים לגור גם בבנייה לגובה, אם זה ייעשה בהתאם למנטליות שלנו.

גאלב מג'אדלה: אם זה יעשה בהתאם לתכנון שאנחנו – תבוא, נשב, נדבר.

גאלב מג'אדלה: זו בנייה פשוטה מאוד.

גאלב מג'אדלה: אבל נדבק בכם דבר, חיידק כזה, שאני לא יודע מאיפה בא – – –

אורי אורבך: מה זה – – –

גאלב מג'אדלה: שהערבים לא גרים בבנייה רוויה.

גאלב מג'אדלה: מאיפה הבאתם את זה?

נחמן שי: בבנייה לגובה – – –

גאלב מג'אדלה: כן, מה זה, שלוש קומות זה לא גובה?

גאלב מג'אדלה: סליחה, אני מודיע לך, אסור לנו לבנות יותר משלוש קומות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אדוני, חבר הכנסת מג'אדלה, שהיית גם שר בממשלה הקודמת – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת, ידידי, מכובדי, לא מאפשרים לנו לבנות יותר משלוש קומות.

יואל חסון: ב-2008 היית שר, למה לא עשית את זה?

גאלב מג'אדלה: מפני שממשלת קדימה לא השכילה להבין.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת – – –

גאלב מג'אדלה: ממשלת קדימה לא השכילה להבין – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, יש לך כבר עשר דקות.

גאלב מג'אדלה: – – – לא השכילה להבין, אף שהיה לה, אף שלקדימה היה ראש ממשלה טוב, מן הטובים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, הזמן תם.

גאלב מג'אדלה: סליחה, אדוני.

ראובן ריבלין: אני נותן לך, על כך שלא שמת לב שמפריעים לך, עוד דקה.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, אדוני היושב-ראש, שמתי לב שמפריעים לי.

גאלב מג'אדלה: אבל מה אני יכול לעשות.

ראובן ריבלין: אני לא שמתי לב, אני לא שמתי לב.

זאב בנימין בגין: למה ממשלת קדימה לא הבינה, אני מבקש שאדוני יסביר.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה שהוא ישיב במקומך?

זאב בנימין בגין: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שמעתי את בקשתו, שמעתי את בקשתו של השר בגין.

ראובן ריבלין: אני לא נענה לבקשה.

ראובן ריבלין: אני לא נענה לבקשה.

גאלב מג'אדלה: אני נענה לבקשתו של השר בגין.

ראובן ריבלין: אתה לא תענה, יש לך דקה.

יואל חסון: השאלה היא מה הממשלה שלא נמצאת כאן מבינה.

יואל חסון: קחו אחריות.

יואל חסון: הם לא קיימים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון, שמעתי, לא קיבלתי את בקשתו של השר בגין.

גאלב מג'אדלה: לבקשתו של היושב-ראש, אני לא אענה.

ראובן ריבלין: דקה לסיים.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר בגין, אתה כבר הבנת מה רציתי לענות, אבל אני עכשיו אומר לך, תראה – – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

גאלב מג'אדלה: אני מסיים בדקה.

גאלב מג'אדלה: תראה, 11,000 מורות ומורים ערבים מחזיקים ביד תעודתB.Ed.

גאלב מג'אדלה: , ארבע שנות לימוד.

גאלב מג'אדלה: כמה זה עלה להם ללמוד, כמה כסף זה עלה להם אתה יודע.

גאלב מג'אדלה: הם יושבים בבית כי למשרד החינוך אין שעות לשבץ אותם לעבודה.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע מה זה 11,000 אנשים שמצטרפים למעגל העבודה?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע את זה מצוין, כי אתה עונה במקום שר האוצר.

גאלב מג'אדלה: 24,000 אקדמאים ערבים, תואר שני ותואר ראשון, לא עובדים במקצוע ולא נמצאים במעגל העבודה.

גאלב מג'אדלה: אתה מבין את המשמעות הכלכלית, מה יקרה למדינת ישראל, בתל"ג שלה, בצמיחה שלה, כאשר 40,000 אזרחים ואזרחיות ערבים מצטרפים למעגל העבודה?

גאלב מג'אדלה: קודם כול, 40,000 משפחות מעל לקו העוני – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אתה מתחיל נושא חדש, שהוא חשוב ביותר.

גאלב מג'אדלה: אני מסיים, אני מסיים.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, 40,000 משפחות מעל לקו העוני.

גאלב מג'אדלה: אחר כך, אתה יודע מה קורה לתל"ג הישראלי?

גאלב מג'אדלה: אתה יודע כמה שערים נפתחים בפני ישראל במערכת הפיננסית הבין-לאומית, בקרנות הבין-לאומיות?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי לבוא ולומר את דברו באותו נושא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, האמת היא שהשר בגין ביקש לשמוע, ביקש ששר הבריאות יהיה בכוננות אם באמת חבר הכנסת מג'אדלה ידבר על הנושא של הרופאים והמתמחים, אבל כנראה הוא חזה את האפשרויות שהוא לא ייגע רק בנושא הזה.

גאלב מג'אדלה: השארתי את זה לחבר הכנסת טיבי.

גאלב מג'אדלה: הרופא, חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: בהכירי את ד"ר אחמד טיבי, שהוא רופא – – –

נסים זאב: יש תחושה של בית-קולנוע.

נסים זאב: אני מבקש שהשחקנים יתנהגו בהתאם.

ראובן ריבלין: חבר כנסת נסים זאב, בעניין הזה של קולנוע אתה בקי הרבה יותר ממני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הרופאים שובתים, נוקטים עיצומים זה תקופה ארוכה, וממשלת ישראל מנהלת אתם משא-ומתן מתיש – כדי לנצח את הרופאים.

אחמד טיבי: לנצח את הרופאים פירושו לנצח את החולים.

אחמד טיבי: הדרישות של הרופאים, בעיקר של המתמחים הכועסים – ובצדק – הן דרישות סופר-מוצדקות.

אחמד טיבי: כלומר, מתמחה שנאלץ לעבוד תורנות אחת ממושכת, כאשר לקראת סוף התורנות הוא פשוט מאבד ריכוז, נכנס לחדר ניתוח לאחר מכן, ולנתח בהיעדר ריכוז, זה משהו לא מומלץ; אלא אם כן הוא מנתח חברי כנסת מסוימים.

מאיר שטרית: לא מומלץ למנותח.

אחמד טיבי: לכן, אני תמה למה ממשלת ישראל רוצה לנצח מגזרים מסוימים – מגזרים חלשים ומגזרים תורמים; והיא מצליחה.

אחמד טיבי: לכן המאבק הזה חייב לאחד את כל חברי הבית הזה כדי לנצח דווקא את מדיניות הממשלה המתנכרת, המתעמרת, שחייבת ניתוח כירורגי כדי להוציא מראשה או ממשנתה את השיטה הנלוזה הזאת, של לשלוח פקידי אוצר שיכניעו בסופו של דבר את מיטב האנשים – את הרופאים, שעושים עבודת קודש.

אחמד טיבי: מצוקת הרופאים נכנסת לתוך המסגרת של מחאה חברתית רחבה, שהתחילה בכמה אוהלים, והלמה בראשו של ראש הממשלה ומפלגת השלטון, שנתפסו עם המכנסיים למטה, תרתי משמע.

אחמד טיבי: והתגובה היא לחבוט במפגינים, במוחים.

אחמד טיבי: איך חובטים בהם?

אחמד טיבי: עושים להם דה-לגיטימציה.

יעקב כץ: מה התרתי משמע?

אחמד טיבי: לא, אני לא רוצה לפתח.

יעקב כץ: מה התרתי משמע?

אחמד טיבי: אני לא רוצה לפרט את התרתי משמע.

אחמד טיבי: תעשה לבד.

ראובן ריבלין: זכותו.

זהבה גלאון: כן, גם אני תהיתי מה זה.

אחמד טיבי: אחר כך, זהבה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אוי, יש פה חברי ליכוד?

אחמד טיבי: צריך לחקור, אדוני, למה הגיעו לכאן חברי הכנסת כרמל שאמה, יריב לוין ואופיר אקוניס.

אחמד טיבי: מי שלח אתכם – – –

ראובן ריבלין: למה אתה מקפח את זכותה של חברת הכנסת חוטובלי?

ראובן ריבלין: גם חברת הכנסת חוטובלי.

אחמד טיבי: למה אתם מגיעים?

אחמד טיבי: אני מבין שאנחנו מגיעים.

אחמד טיבי: למה אתם מגיעים, שלושה חברי ליכוד?

אחמד טיבי: עכשיו הפכו להיות שניים – אקוניס היה והלך.

אחמד טיבי: למה אתם הגעתם לדיון הזה?

אחמד טיבי: מי שלח אתכם?

אחמד טיבי: מה המניעים?

ראובן ריבלין: גם חברת הכנסת חוטובלי פה.

אחמד טיבי: גם את, גם את.

אחמד טיבי: מה המניעים?

אחמד טיבי: צריך לחקור את זה.

אחמד טיבי: איך הצלחתם להגיע?

אחמד טיבי: מישהו שלח אתכם לפה.

יעקב כץ: אסד, אסד, אסד מסוריה.

ראובן ריבלין: טוב, מספיק, רבותי.

ראובן ריבלין: מספיק.

אחמד טיבי: ואז חובטים בהם.

אחמד טיבי: אתמול, למשל, נציגת ישראל ביתנו אמרה שמחאת רוטשילד היא כמו הפלסטינים.

פניה קירשנבאום: לא אמרתי דבר כזה.

אחמד טיבי: משהו כזה, שהם מעלים תביעות.

פניה קירשנבאום: לא היית שם.

פניה קירשנבאום: לא אמרתי את זה.

אחמד טיבי: אני יצאתי.

אחמד טיבי: מעלים כל הזמן תביעות חדשות, כמו הפלסטינים.

אחמד טיבי: האמת היא, לא הייתי בזמן שאת דיברת – – –

פניה קירשנבאום: אז איך אתה מדבר?

אחמד טיבי: אני קורא את מה שאמרו.

אחמד טיבי: לא הכחשת.

מוחמד ברכה: לא, בשבילך זו קללה, בשבילה – – –

אחמד טיבי: היא התכוונה לקללה.

ראובן ריבלין: רבותי – – –

זהבה גלאון: אני שמעתי את חברת הכנסת קירשנבאום.

זהבה גלאון: אני לא נוהגת להגן עליה, אבל היא לא אמרה את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי, היום באופן מיוחד אני לא אוכל להאריך, לעכב את השעון.

אחמד טיבי: אז יש לך עדת אופי שהיתה שם – – –

ראובן ריבלין: השעון לא בידי, ולכן אני לא יכול להוסיף דקות.

אחמד טיבי: טוב, אז עזבו את הפלסטינים.

אחמד טיבי: טוב שעוזבים את הפלסטינים, ולו פעם אחת.

אורלי לוי אבקסיס: המצוקה היא מצוקה כוללת.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אמרו בישיבת סיעת הליכוד, חבר הכנסת דני בן-סימון – –

יואל חסון: מעניין שלכנסת זה לא מגיע, לחברי הכנסת.

יואל חסון: זה נוגע לכל השכבות, אבל מהצד של הקואליציה זה לא נוגע.

יואל חסון: לא קיימים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

אורלי לוי אבקסיס: חלק מהבעיה – – –

יואל חסון: – – – מדיניות שאתם הייתם חלק ממנה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אתם רוצים לדבר – תצאו החוצה לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: – – השמיצו את המפגינים, חבר הכנסת פרץ, ואמרו שהם אוכלי סושי ומעשני נרגילה.

אחמד טיבי: זו הפעם הראשונה שאני יודע שעישון נרגילה זה סימן סטטוס בישראל.

יואל חסון: זה כמו הפלסטינים.

אחמד טיבי: לא חשבתי שעישון נרגילה זה סימן סטטוס.

אחמד טיבי: פתאום הסטריאוטיפים שיש לכם על הערבים הפכו להיות סימן סטטוס של המפגינים היאפים בתל-אביב.

אריה ביבי: למה, הערבים אוכלים סושי?

אחמד טיבי: אבל גם זה טמטום, כי זו סתם השמצה.

אחמד טיבי: אני קראתי את כל הדרישות של המפגינים, של המחאה, ולא ראיתי שם דרישה להוריד את מחירי הסושי ולהוריד את נטל המסים על הנרגילות.

אחמד טיבי: לא ראיתי, לא קראתי את זה.

אחמד טיבי: לכן, ככל שנקף הזמן התחילו להתפכח, גם בממשלה וגם במפלגת השלטון, וראו שזה כולל, מחאה כוללת, רחבת ממדים, מהצפון לדרום, לא רק ברוטשילד – בעיקר ברוטשילד, בעיקר בתל-אביב – אבל יהודים וערבים, פריפריה, אשקלון, באר-שבע, קריית-שמונה – – –

שלמה מולה: יפו–תל-אביב.

אחמד טיבי: יפו – עג'מי פינת רוטשילד, גם שם יש אוהל.

אחמד טיבי: ואז התחילו לחשוב איך למגר את האויב הזה.

אחמד טיבי: מתייחסים אליהם כאל אויב.

אחמד טיבי: לכן אמרו: נשלח אנשים; אמרו: נקים ועדה.

אריה ביבי: בתוך דוקטור, אתה ממליץ על נרגילה?

אחמד טיבי: אז הקימו ועדה.

אחמד טיבי: עד היום הוקמו כ-20 ועדות בתקופת ממשלת נתניהו.

אחמד טיבי: 20 ועדות; זאת הוועדה ה-20 או ה-21.

אחמד טיבי: ועדת מנו טרכטנברג.

אחמד טיבי: כולם אומרים שהוא אדם הגון.

אחמד טיבי: כל הזמן אני שומע כמה הוא הגון, מכובד, אקדמאי בכיר.

אחמד טיבי: איך אקדמאי בכיר הגון מקים צוות נטול ערבים?

אחמד טיבי: איזו הגינות זאת?

אחמד טיבי: ואחר כך הוא טוען שזה משקף את כל המגזרים בחברה.

אחמד טיבי: איזה משקף את כל המגזרים?

אחמד טיבי: שמתם יועץ חיצוני שעובד בלשכת ראש הממשלה?

שלמה מולה: הוא המציא את תוכנית ויסקונסין.

אחמד טיבי: לכן, כאשר מדברים על הגינות, יכול להיות שצריך להתייחס אל זה בצורה אחרת.

נסים זאב: השמאלנים מייצגים את הערבים הרבה יותר טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, קראת קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: מספיק.

גאלב מג'אדלה: אבל אין גם חרדים אצלו.

גאלב מג'אדלה: אין חרדים.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: היות שאני מגלה אמפתיה גם למצוקה של אחרים, בניגוד לאחרים, שלא מגלים אמפתיה כלפינו, אתמול מול ראש הממשלה בישיבת ועדת הכספים, כשהעליתי את זה יחד עם חבר הכנסת מג'אדלה, אז אומר גפני: גם חרדים לא שם.

אחמד טיבי: אבל הזכרת לו שחרדים זה יהודים.

אחמד טיבי: יש 14 יהודים שם.

שלמה מולה: גם האתיופים.

אחמד טיבי: למרות זאת, אני חושב שמן הדין שלפחות אחד יהיה חרדי – יש מצוקת דיור, יש מצוקת שיכון.

אחמד טיבי: אבל כולם יהודים, 14 יהודים.

אחמד טיבי: יש לאום שחסר, 20% מהאוכלוסייה; זה מיעוט לאומי, זה לא עוד מגזר.

אחמד טיבי: לכן, מן הדין שיהיו לפחות שני ערבים בוועדה, שמלכתחילה אני אומר לך שאני חושב שהיא ועדת מריחה, אבל יש מסר שאתה שולח לציבור.

אחמד טיבי: אחרי זה, בצד, לחש לי ראש הממשלה על פתרון.

אחמד טיבי: ואז, כששמעתי את זה, אמרתי לו: זהו, אני לא רוצה ערבים בוועדה.

אחמד טיבי: כששמעתי את ההצעה שלו, אמרתי: לא, תשאיר את זה ככה, ואם כבר, אז שים את איוב קרא שם.

אחמד טיבי: איזה מין יחס?

אחמד טיבי: איזה מין יחס ל-20% מהאוכלוסייה, שיש לה המצוקה הקשה ביותר בכל רובדי החברה?

אחמד טיבי: שיכון – אנחנו לא מתלוננים, אדוני היושב-ראש, על עלייה במחיר הדיור הציבורי.

אחמד טיבי: אין לנו דיור ציבורי.

אחמד טיבי: אין, לא בונים אצלנו.

אחמד טיבי: כאשר עולה שר השיכון על הדוכן ואומר: אנחנו בונים פה חלקה, ארבע קומות, שנתיים וכדומה, ו-60,000 שקל – זו אמירה מטעה, אם לא משקרת.

אחמד טיבי: לא בונים לערבים בתוך מדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: אתם בונים איפה שאתם רוצים.

אחמד טיבי: הורסים לערבים.

אחמד טיבי: 20,000 בתים נמצאים תלויים ועומדים בוועדות תכנון ובנייה ללא אישור.

אחמד טיבי: 20,000.

אחמד טיבי: מבקשים אישור – אין אישור, הכול תלוי.

אחמד טיבי: לכן, הבנייה ללא רשיון ממשלתי היא בגלל אילוץ.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שטרית, אם זה לא מוצא חן בעיניך תעזוב.

אחמד טיבי: בסדר, תעזוב.

אחמד טיבי: אני מדבר על מצוקה של מגזר שהוא לא חשוב – –

ראובן ריבלין: אל תתווכח אתו עכשיו.

אחמד טיבי: – – על מגזר שקדימה אפילו לא העירה על זה שאין לו – שאין ערבי בוועדה.

אחמד טיבי: לא הערתם.

אחמד טיבי: עמדה פה יושבת-ראש האופוזיציה, היתה יכולה להגיד מלה על זה שאין ערבים שם.

אחמד טיבי: לא אמרתם, לא היא ולא אף אחד מכם, אבל אתם טובים בלעשות את החוק הגזעני ביותר בתולדות הכנסת – חוק דיכטר, ש-20 מחבריכם חתמו עליו.

אחמד טיבי: תתביישו לכם.

אחמד טיבי: המאבק עוד לפנינו.

אחמד טיבי: זה חוק שהוא יותר גזעני מהחוקים של ישראל ביתנו, שמבטל אותנו לחלוטין כמעט.

אחמד טיבי: כל מי שחתם על זה צריך להתבייש, להסתכל בראי שלו ולהרגיש מכוער וגזעני.

יואל חסון: יש בכנסת הזאת – – – יהודית ודמוקרטית.

אחמד טיבי: מכוער וגזעני.

אחמד טיבי: תמשיכו, תמשיכו.

אחמד טיבי: אין חוק שעבר בכנסת הזאת ללא המעורבות שלכם.

אחמד טיבי: אין חוק גזעני שעבר בלי הסיוע של קדימה.

אחמד טיבי: אין דבר כזה.

אחמד טיבי: אתם, אתם מעבירים את החוקים האלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, עשר דקות תמו.

ראובן ריבלין: הפריעו לך, אני נותן לך דקה.

מאיר שטרית: מה הוא מטיף מוסר?

מאיר שטרית: עבר לך הזמן מזמן.

אחמד טיבי: אתם לא רוצים להקשיב אפילו.

אחמד טיבי: מה זה צדק חברתי?

אחמד טיבי: חוץ מאזכור המושג "המדינה של אפלטון", מה זה צדק חברתי אם לא שוויון?

אחמד טיבי: שוויון בחלוקת משאבים.

אחמד טיבי: הוזכר העניין של 11,000 מורות מובטלות.

אחמד טיבי: רק 7% ערבים בשירות הציבורי, אנחנו 20% מהאוכלוסייה.

אחמד טיבי: מדברים על בנייה לגובה.

אחמד טיבי: כל הזמן תוקפים אותנו על בנייה לגובה.

אחמד טיבי: רק לכוכב-יאיר, רבותי, מותר להיות בעל אופי כפרי?

אחמד טיבי: מה עם הכפרים שרוצים להיות עם אופי כפרי?

אחמד טיבי: בכוכב-יאיר מותר לבנות לגובה?

אחמד טיבי: למה אין אף בניין לגובה בכוכב-יאיר?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אחמד טיבי: הם רוצים איכות חיים – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה.

אחמד טיבי: למרות זאת יש בנייה לגובה.

אחמד טיבי: אפשר לבנות לגובה אצל הערבים.

אחמד טיבי: בנצרת אין בנייה לגובה?

אחמד טיבי: בחיפה אין בנייה לגובה לערבים?

אחמד טיבי: יש.

אחמד טיבי: צריך לבוא בדברים, לעשות תכנון נורמלי, סביר, מותאם – לא למנטליות, אלא לאפשרויות של מגורים, של חלוקה גיאוגרפית נורמלית – –

גאלב מג'אדלה: גם למנטליות של משפחה ברוכת ילדים.

אחמד טיבי: – – של חלוקה חברתית.

אחמד טיבי: אפשר הכול, אבל אתם לא רוצים לבנות.

אחמד טיבי: ולכן, בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, אמרתי שהתעמרות ועושק הם סימן היכר של הממשלה הזאת, ששוב מגיע לה התואר: ממשלת ישראל, עושק מורשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

זהבה גלאון: גם בכוכב-יאיר – – –

ראובן ריבלין: רבותי, התחילה בזה ממשלת שרון, ולאחר מכן ממשלת אולמרט אישרה את זה בהחלטת הממשלה על הקמת עיר ערבית, כדי לאפשר את החיים באופי הכפרי – –

גאלב מג'אדלה: השר שטרית – – –

ראובן ריבלין: – – יחד עם אפשרות לבנות עיר נוספת.

ראובן ריבלין: אני חושב שגם ראש הממשלה הביע אתמול – – –

אורית זוארץ: טוב שיש מי שזוכר.

אורית זוארץ: איזה מזל שיש מי שיש לו זיכרון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת זוארץ.

ראובן ריבלין: רבותי, שתי ההצעות האחרות, שתי דעות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני רק מזכיר לך: דקה וחצי.

ראובן ריבלין: לאחר מכן – חבר הכנסת חנין; הואיל ואף אחד אחר לא ביקש, אתה מקבל.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חשוב להזכיר את העיקרון המעוגן בחוק הבין-לאומי, של זכות האדם, זכות המשפחה, לדיור ראוי והולם במחיר סביר, שאדם יכול לעמוד בו.

ג'מאל זחאלקה: זו ההגדרה בחוק הבין-לאומי, שאדם לא צריך לוותר על חינוך ואוכל בשביל דירה, וחובתה של הממשלה לעשות זאת.

ג'מאל זחאלקה: על כן המאבק הוא מאבק צודק ביסודו.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הערבי, כבוד היושב-ראש, סובל ממצוקה כפולה ומכופלת.

ג'מאל זחאלקה: המאבק בישראל כיום הוא על עניין כלכלי-חברתי, ומבחינה כלכלית-חברתית יותר מ-50% מהמשפחות הערביות הן מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: יש לנו דרישות שלא נשמעות מספיק.

ג'מאל זחאלקה: מצוקת הדיור ביישובים הערביים היא עמוקה לאין-ערוך מזו שבתל-אביב ובמקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: המצוקה הקשה ביותר שלנו – לא רק שלא בונים, אלא הורסים אלפי בתים ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: אנשים משלמים קנסות אדירים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מגיע לתקשורת.

ג'מאל זחאלקה: אלפי משפחות משלמות כל חודש קנסות אדירים על זה שהן בנו ללא רשיון, כי הממשלה אילצה אותם, כי אין תוכניות מיתאר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך צדק חברתי – צריך לטפל בחלשים קודם כול.

ג'מאל זחאלקה: צדק חברתי – זה פנייה גם לממשלה וגם לראשי המפגינים; אני חושב שהם צריכים לאמץ גם את עניינו של הציבור הערבי – זה החזרת העקורים, כמו אקרית ובירעם, הפסקת הריסת בתים, הכרה ביישובים הלא-מוכרים ותכנון ללא פניות.

ג'מאל זחאלקה: לא תכנון אידיאולוגי של ייהוד המרחב וצמצום שטח המחיה של הציבור הערבי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה להתייחס לנושאה של ההצעה – שביתת הרופאים, שנמשכת כבר תקופה ארוכה ביותר, גורמת למצוקה קשה וללחצים בלתי אפשריים במערכת הבריאות.

דב חנין: זו שביתה צודקת, זו שביתה של רופאים שנאבקים לא רק למען השכר והתנאים שלהם, אלא למען תהיה לנו במדינת ישראל מערכת של רפואה ציבורית.

דב חנין: בשנים האחרונות שיעור ההוצאה הציבורית לבריאות הולך ויורד, שיעור ההוצאה הפרטית הולך ועולה, הרפואה האפורה, הרפואה השחורה, הרפואה הפרטית, הולכת ומשתלטת על תחומים נוספים.

דב חנין: יחסה של הממשלה לשביתה הזאת הוא אינדיקציה מאוד מדאיגה, מכיוון שהממשלה איננה עושה את שינוי העומק שצריך לעשות בתחום הרפואה, איננה נותנת את המשאבים כדי שתהיה לנו באמת רפואה ציבורית אמיתית כשנצטרך אותה.

דב חנין: מה שהממשלה עושה זה לייצר ספינים, לפלג בקרב ציבור הרופאים, בדיוק כמו שהיא עושה עם המחאה החברתית הכללית.

דב חנין: ובגישה הזאת, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמשיך ונידרדר למקום הרבה יותר גרוע.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: ממשלת המסים של נתניהו מנותקת מהעם ומזלזלת במחאתו הציבורית

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לנושא השלישי.

ראובן ריבלין: כאמור, השר בגין ישיב על כל ההצעות יחדיו.

ראובן ריבלין: הנושא השלישי הוא הצעות לסדר-היום בנושא: ממשלת המסים של נתניהו מנותקת מהעם ומזלזלת במחאתו הציבורית, מס' 6246.

ראובן ריבלין: תעלה ותבוא חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת יואל חסון; מס' 6247.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האנשים שהפגינו בחודש האחרון ברחבי הארץ, האנשים שמפגינים היום ליד הכנסת, הציבור בישראל רוצה מדינה סוציאל-דמוקרטית – מדינה סוציאל-דמוקרטית, אבל הממשלה הזאת, ממשלת נתניהו, הופכת את ישראל ללא סוציאלית ולא דמוקרטית.

זהבה גלאון: ואני חוזרת: לא סוציאלית ולא דמוקרטית.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתמול היית אתנו, עם ועדת הכספים של הכנסת, בפגישה אצל ראש הממשלה.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, יש לנו ראש ממשלה לחיץ, זגזגן, לא קונסיסטנטי.

זהבה גלאון: שאלתי אותו אתמול בצורה שאינה משתמעת לשני פנים, וחזרתי ושאלתי אותו: האם ראש הממשלה מתכוון ליישם, לאמץ, לקבל, את המלצות ועדת-טרכטנברג, תהיינה אשר תהיינה?

זהבה גלאון: – גם על זה יש לי משהו להגיד, על הוועדה – ראש הממשלה אמר, ואני מצטטת – אני מצטטת מזיכרון חופשי, אבל אני זוכרת כל מלה – קודם כול, אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, שראש הממשלה לא התחייב באותה ישיבה של ועדת הכספים לקבל את המלצות ועדת-טרכטנברג.

זהבה גלאון: הוא אמר, אני מצטטת: אי-אפשר שכאילו הכול מחר והכול אפשרי, אני צריך לדאוג לאיזון – אמר ראש הממשלה – בין איתנות כלכלית לרגישות חברתית.

זהבה גלאון: בשום שלב הוא לא התחייב לאמץ את המלצות ועדת-טרכטנברג.

זהבה גלאון: לא עברו שעתיים-שלוש, אחרי שהעניין הזה פורסם, שראש הממשלה לא התחייב לאמץ את המלצות הוועדה, ראש הממשלה הוציא החלטה, מייד, תומכת: מובן שהממשלה תאמץ את המלצות ועדת-טרכטנברג.

זהבה גלאון: אז נכון אמר קודם חבר הכנסת טיבי, אומרים על פרופסור טרכטנברג דברים טובים, ואני גם חושבת שהוא פועל כיאות בימים האלה – הוא הולך, הוא נפגש, הוא משתמש במדיה החדשה, הוא נפגש עם המוחים במאהלים, הוא מזמין את הציבור – שיתוף הציבור – להגיש לו הצעות והמלצות.

זהבה גלאון: הבעיה אינה בפרופסור טרכטנברג, הבעיה היא בוועדה עצמה, ומה תהיינה המלצות הוועדה.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם שההודעה של ראש הממשלה היתה אתמול שוב כי ראש הממשלה נכנע לביקורת וללחץ הציבורי.

זהבה גלאון: הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש, יודעת בדיוק מה לעשות, בכלל לא היה צריך להקים בשביל זה ועדה.

מאיר שטרית: ועדה לחיסול המאהלים.

זהבה גלאון: נכון, אומר פה חבר הכנסת שטרית, זו ועדה לחיסול המאהל.

זהבה גלאון: לא צריך ועדה, צריך מדיניות הפוכה מהמדיניות של ממשלת נתניהו.

זהבה גלאון: אבל מה עושה הממשלה הזאת?

זהבה גלאון: אמרתי קודם, ואני חוזרת ואומרת, המדיניות שלה היא לא סוציאלית, היא לא דמוקרטית.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מדינה שמתנכלת לאזרחים שלה – זו מדינה שמתנכלת לאזרחים שלה, מדינה ששוללת את החירות של האנשים שכבושים תחת ידה, זה החזון של הממשלה הזאת, זו לא יכולה להיות מדינה סוציאל-דמוקרטית.

זהבה גלאון: מדינה סוציאל-דמוקרטית עומדת על שלושה נדבכים או מורכבת משלושה נדבכים: זו מדינה שנאבקת לצדק חברתי; זו מדינה שנאבקת להגנה על הדמוקרטיה – והכיבוש מכרסם בדמוקרטיה.

זהבה גלאון: וכשהממשלה הזאת ממשיכה להזרים כספים לתחזוק הכיבוש, כשהממשלה הזאת ממשיכה להזרים כספים להתנחלויות, אז נוצר כאן שילוב קטלני בין הוצאות ביטחון במיליארדים לתפיסת עולם ניאו-ליברלית, להזיות של שוק חופשי, שהכול אפשרי.

זהבה גלאון: השילוב הזה, שגם מאפשר מדיניות מיסוי מקלה על בעלי אמצעים – עכשיו היינו בוועדת הכספים ודיברנו על הלקונה ברגולציה שמחזקת את בעלי ההון שמגלגלים את החובות שלהם במיליארדים על הציבור, או שמנסים לפחות לגלגל את המיליארדים שלהם על הציבור.

זהבה גלאון: הממשלה הזאת, שזה השילוב של המדיניות שלה – היא לא מייצגת מדיניות סוציאל-דמוקרטית, היא לא תוכל לתת מענה נכון למוחים, אנשים שיצאו מהבית שלהם לפני חודש ויושבים במאהלים, ואנשים שהצטרפו לצעדות ברחבי הארץ, שנשבר להם מהתפיסה – מהמדיניות – הניאו-ליברלית של ראש הממשלה, או של הממשלה כולה, שמבקשת להקטין את ההוצאה הציבורית ולהקטין את האחריות של המדינה כלפי האזרח.

זהבה גלאון: מה שאנחנו רואים זה איך אנשים בעצם הפכו להיות מופקרים להישרדות אישית, כל אחד צריך להישרד בעצמו או לדאוג בעצמו.

זהבה גלאון: ואם רוצים שהמאבק הזה יביא לשינוי מדיניות משמעותי בתחום החברתי-כלכלי, אם רוצים שאנחנו לא נמצא את עצמנו ב"מה שהיה הוא שיהיה", הסדר הזה לא יכול להימשך.

זהבה גלאון: ואני שואלת אתכם, חברי חברי הכנסת – שאלתי גם את ראש הממשלה אתמול, ראש הממשלה עבר טרנספורמציה?

זהבה גלאון: הרי מנסים לשדר לנו שראש הממשלה עבר איזה סוג של טרנספורמציה, ואני שואלת: הרי אם זו התפיסה של הממשלה שלו, התפיסה הניאו-ליברלית, וכל הצעדים שבמשך השנים נקטו כשהפריטו שירותים חברתיים – בתחום הדיור, בתחום הבריאות, בתחום הרווחה – כשאנשים נהיו יותר ויותר תלויים ביכולת שלהם לקבל את אותם שירותים – אם יש להם אפשרות לשלם עליהם או לא, מה שהפך את השירותים האלה למצרך ולא לזכות, וזו זכות בסיסית, חברי חברי הכנסת – זכות לדיור, זכות לתעסוקה, זכות לבריאות, זכות לחינוך – אלה זכויות בסיסיות שמדינה צריכה לספק.

זהבה גלאון: אני שאלתי את ראש הממשלה: איך הציבור יאמין שעברת טרנספורמציה?

זהבה גלאון: ואני שואלת: הישנה – איך אומרים את זה?

זהבה גלאון: הישנה כושי – – –

מאיר שטרית: היהפוך כושי עורו – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: היהפוך כושי עורו – –

ראובן ריבלין: ונמר חברבורותיו.

זהבה גלאון: – – ונמר חברבורותיו?

זהבה גלאון: אני שואלת, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אז פתאום מקימים ועדה, שנותנים לה מנדט, כמובן – –

יעקב כץ: לא יפה לדבר על כושים ככה.

זהבה גלאון: – – נותנים לה מנדט בלתי מוגבל.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת – – –

יעקב כץ: תיזהרי כשאת מדברת על מי שהגיע מאפריקה.

מאיר שטרית: זה בתנ"ך.

נחמן שי: נו, באמת – כבר.

ראובן ריבלין: טוב, נו, זה מטאפורה.

ראובן ריבלין: לא לגרום למצב שבו – – –

יעקב כץ: היא צריכה להיזהר בדיבור שלה.

יעקב כץ: זה גזענות.

ראובן ריבלין: היא מצטטת מהמקורות.

נחמן שי: ברור.

יעקב כץ: זאת גזענות.

ראובן ריבלין: בהתחלה התחילו לצטט – – –

אחמד טיבי: יש במקורות גזענות.

יעקב כץ: זאת גזענות.

יעקב כץ: גזענות של השמאל הרדיקליסטי.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת.

יואל חסון: סוף-סוף היא מצטטת מהמקורות.

ראובן ריבלין: אתה זוכר את מרים.

ראובן ריבלין: אתה זוכר את מרים ואשר קרה.

שלמה מולה: לחשוד בזהבה גלאון כגזענית – – –

יעקב כץ: היא משתמשת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, מה, אתה חושב שאתה פה – – – מרים כבר אמרה את הדבר שאתה זעקת עכשיו – –

קריאה: הוא לא משגיח כשרות.

ראובן ריבלין: – – ונענשה גם.

אחמד טיבי: גם זהבה.

אחמד טיבי: לא רק מרים.

ישראל אייכלר: אבל שם הפירוש הוא אשה יפה – – –

ראובן ריבלין: הפירושים הם פירושים רבים.

ראובן ריבלין: התחילו לצטט את ז'בוטינסקי, עכשיו מצטטים את ירמיהו – דבר יפה ביותר, מה אתם רוצים, רבותי – –

נחמן שי: נהדר.

ראובן ריבלין: – – אנחנו מתקדמים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני אתן לך את הזמן כמובן.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הבעיה הגדולה היום – ועל זה סיעת מרצ הגישה את ההצעה שלה לכינוס הכנסת בפגרה – הבעיה הגדולה היום, שפוגעת במדינת הרווחה ובעצם מסייעת להגדיל את הפערים החברתיים, זו מדיניות המיסוי בישראל.

זהבה גלאון: מדיניות המיסוי בישראל פוגעת פגיעה ישירה – מעמיקה את הפערים.

זהבה גלאון: ואני שאלתי אתמול את ראש הממשלה: הרי אתה רוצה לייצר בכל זאת – אני לא יודעת עדיין מה תהיינה המלצות הוועדה – אתה רוצה לייצר שינוי מדיניות מהותי וארוך-טווח.

זהבה גלאון: צריך לעשות שינוי כזה שייתן מענה אסטרטגי מצד המדינה לקריאות של המוחים במאהלים, שדורשים צדק חברתי.

זהבה גלאון: הדבר הזה מחייב רפורמה מקיפה, שינוי מהותי בתפיסה שקשורה למיסוי, ואז שאלתי אותו: האם אתה מתכוון לבטל את המתווה להפחתת המס שאומץ בחוק ההסדרים בשנת 2009?

זהבה גלאון: ראש הממשלה, אני חייבת לומר לכם, לא התחייב לבטל את מתווה הפחתת המס, אני בכלל לא בטוחה, דרך אגב, שהוא התייחס לזה, הוא אמר – אני מצטטת מזיכרון חופשי: צריך לשקול שינוי במדיניות, יש עיוותים – אני עכשיו נזכרת – יש עיוותים במדיניות המסים, אבל הוא בוודאי לא הסכים לבטל את מתווה הפחתת המס, הוא לא אמר שהוא יעצור את העלייה במיסוי העקיף, הוא לא דיבר – אחד מחברי הכנסת, אני לא זוכרת מי, אולי אמנון כהן, דיבר על הפחתה או על החלת מע"מ דיפרנציאלי, חבר כנסת אחר דיבר על הפחתה של – – –

שלמה מולה: דווקא אופיר אקוניס אמר.

זהבה גלאון: אופיר אקוניס, נכון.

זהבה גלאון: לא, אופיר אקוניס הצטרף – – –

ראובן ריבלין: גם אמנון כהן.

זהבה גלאון: וגם אמנון כהן.

זהבה גלאון: דיברו בכל זאת על סוג הצעות של החלת מע"מ דיפרנציאלי, של הפחתת מס ערך מוסף, של עצירת המיסוי העקיף, ואני דיברתי גם על הנושא של – העצירה של הפחתת מס החברות, העלאה של מס על רווחי הון, והצעתי את ההצעה שחברי הכנסת גפני ואופיר אקוניס ואני חתומים עליה, לשקול חקיקת או הוספת מדרגת מס נוספת, מדרגת מס שמינית, לבעלי הכנסה שמעל 60,000 שקל, מדרגת מס של 55%, שתיתן מענה מיידי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מדובר על מענה מיידי, של רבע מיליארד שקל.

זהבה גלאון: אם יש משהו שיכול כרגע לטפל בבעיית המס של מעמד הביניים זה הוספת מדרגת מס שמינית.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר, חברי חברי הכנסת, שהרעיון של מדרגת מס שמינית היה של חברי חבר הכנסת חיים אורון, ג'ומס, ואנחנו – חברי הכנסת גפני ואקוניס ואני – אימצנו את הרעיון הזה.

זהבה גלאון: אז אם רוצים לעשות איזשהו שינוי, אם רוצים לגרום לזה שיגדלו המקורות התקציביים – אני שומעת איך ראש הממשלה וכולם מסבירים לנו: צריך תקציב מאוזן, המוחים האלה הם אנשים לא אחראיים.

זהבה גלאון: למדינה, לראשי המדינה, יש אחריות, בכל זאת, שיהיה תקציב מאוזן, ואי-אפשר באופן פרוע וגורף להגדיל את ההוצאות.

זהבה גלאון: גם אני רוצה תקציב מאוזן, גם אנחנו אנשים אחראיים.

זהבה גלאון: אנחנו באים עם חלופות.

זהבה גלאון: אנחנו אומרים: גם אנחנו רוצים תקציב מאוזן, ואחריות תקציבית אומרת שצריך להראות – איך אתה דואג שתהיה אחריות תקציבית – אתה מעלה את מקורות ההכנסה: שינוי במדיניות המיסוי, שינוי סדרי העדיפויות, ירידה – או הורדה – בתקציב הביטחון, כל הדברים האלה שדיברנו קודם.

זהבה גלאון: כל הדברים האלה, אדוני היושב-ראש, אם הממשלה היתה מאמצת אותם, היא לא היתה צריכה להקים את ועדת-טרכטנברג, היא לא היתה צריכה להקים שום ועדה.

זהבה גלאון: הבעיה היא, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמו שאמרתי קודם – ראש הממשלה הוא לא עקבי, ראש הממשלה הקים את הוועדה הזאת כי הוא הבין שהוא חייב להיענות ללחץ הציבורי.

זהבה גלאון: בשלב הראשון הוא הציג מצגות PowerPoint וכינס מין מסיבת עיתונאים וחשב שהוא יכול לחלק הטבות סקטוריאליות לאנשים ולעשות הפרד ומשול ובזה לפתור את העניין, וכשהוא ראה שהמחאה מתעצמת והציבור יוצא לרחובות – וזה נכון:

זהבה גלאון: זה חוצה מחנות אידיאולוגיים, זה חוצה ימין ושמאל, זה חוצה יהודים וערבים – –

ראובן ריבלין: תודה.

זהבה גלאון: – – אבל בסופו של דבר, אדוני – ובזה אני מסיימת – אי-אפשר להתעלם מכך שאומנם המחאה חוצה גבולות, אבל לסיבות למחאה הזאת יש גם היבטים – אני יודעת שיושב כאן חבר הכנסת כץ, שאולי לא יאהב את זה – אבל יש גם היבטים של איך מחלקים את הכסף, איך מחלקים את העוגה, ואני חושבת שהגיע הזמן לומר את זה: המשך תחזוק הכיבוש הוא גם אחת הסיבות לכך שכסף שהולך לשם – לא הולך לכאן.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יעקב כץ: כיבוש ב-48'.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: אני מחפש כל הזמן את התקציבים האלה, אבל לצערי הרב אני לא מוצא אותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני – באותו נושא.

שלמה מולה: – – –

זהבה גלאון: אתה יודע שיודעים בדיוק איפה למצוא אותם – – –

רוברט טיבייב: יואל, ליכודניקים מפחדים – – –

ראובן ריבלין: אנחנו חוזרים – יואל חסון, גם הוא בין המציעים – ממשלת המסים של נתניהו מנותקת מהעם ומזלזלת במחאה הציבורית.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מצטער לומר, אדוני היושב-ראש, שהדיון הזה הוא הוכחה חד-משמעית ומוחלטת לאטימות – לאטימות שקודם כול מתחילה בקואליציה הזאת.

יואל חסון: כשאתה מסתכל על הכיסאות הריקים האלה, שיש בהם כל כך הרבה פתקים – "ממשלה", "ממשלה", "ממשלה", "ממשלה", "ממשלה", "ממשלה" – מעולם לא היו כל כך הרבה פתקים שהיה כתוב עליהם "ממשלה".

יואל חסון: ואחר כך פתקים – "הליכוד", "הליכוד", "הליכוד" – אתה זוכר את זה, בגין?

יואל חסון: אתה היית אומר: מח"ל, עוד פעם מח"ל, עוד פעם מח"ל, עוד פעם הליכוד.

יואל חסון: איפה מח"ל?

יואל חסון: איפה מח"ל?

יואל חסון: איפה מח"ל?

יואל חסון: איפה הליכוד?

יואל חסון: איפה התנועה החברתית שלקח אותה בנימין נתניהו והוריד אותה לתהומות?

יואל חסון: אנשים שהיו צריכים להיות הראשונים שיבואו להעביר את המסר החברתי – –

שלמה מולה: יש עצמאות אחת.

יואל חסון: – – בורחים ומשתוללים.

יואל חסון: לא קיימים, משתוללים בכל מיני מקומות, בין כל מיני פעילי מפלגה, אבל לא קיימים ברחוב, לא קיימים בשטח, לא קיימים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אף אחד לא סופר אותנו – –

קריאה: הם באוהלים.

יואל חסון: – – לא סופרים את הכנסת הזאת.

יואל חסון: לא סופרים את הכנסת הזאת, ואני מצטער לומר, אדוני היושב-ראש, גם אתה טעית – טעית בזה, אדוני היושב-ראש, ואני מכבד אותך מאוד, אבל טעית בזה שהוצאת אותנו לפגרה, שנכנעת לדרישות של הקואליציה להוציא אותנו לפגרה בזמן הזה.

יואל חסון: ויותר מכך, לנטרל גם את אולם המליאה – – –

ראובן ריבלין: כל ראשי הסיעות, כולל חבר הכנסת מולה שייצג את ראש הסיעה, לא אמרו מלה כאשר הבאתי את הבקשה – –

שלמה מולה: היתה הצבעה.

ראובן ריבלין: – – יותר מכך: בנשיאות, שבעה מעשרה הצביעו נגד ביטול הפגרה – –

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: המיעוט.

יואל חסון: אבל המיעוט – – –

ראובן ריבלין: – – כי הפגרה תוכננה מראש, ובלאו הכי בחודש אוגוסט איש לא היה נמצא כאן, כי כולם כבר הכינו את תוכניותיהם.

ראובן ריבלין: יש מקרים שיש חברי כנסת שלא הספיקו להכין או דחו את תוכניותיהם לאוגוסט – – –

אורית זוארץ: או עובדים, לחלופין.

ראובן ריבלין: או עובדים.

ראובן ריבלין: יש כאלה, גם כאלה.

אורית זוארץ: שעובדות.

יואל חסון: אני, עם כל הכבוד – ואני מכבד את מה שאתה אומר, אבל עם כל הכבוד – – –

ראובן ריבלין: אין, אני לא מתווכח אתך.

יואל חסון: כן, אין פה עניין של ויכוח.

יואל חסון: זו דעתי, וגם דעתנו הובעה בנשיאות – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

יואל חסון: – – ושלושה חברים הצביעו נגד העמדה הזאת.

יואל חסון: והעובדה שאנחנו מקיימים את הדיון הזה באולם הזה, כשנוטרל אולם המליאה והוא אינו מאפשר דיון שהוא בעיני דיון הרבה יותר מכובד מאשר דיון באולם הזה, זה טעות, וזה הוכחה – – –

ראובן ריבלין: אולם המליאה תוכנן חצי שנה מראש לשיפוצים, הוזמנו כל בעלי המקצוע.

ראובן ריבלין: גם אם היינו מקיימים את המליאה – – –

אורית זוארץ: זה מחזק את תיאטרון האבסורד של נתניהו.

ראובן ריבלין: למה לך להוציא דיבתה של הכנסת רעה?

ראובן ריבלין: תאמר: יושב-ראש הכנסת, על-פי דרישת כמה מחברי סיעתי, לא ראוי להיות יושב-ראש הכנסת.

משה גפני: אבל, אדוני היושב-ראש, פה מאוד נחמד.

ראובן ריבלין: למה לכם להגן עלי?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

ראובן ריבלין: רק – פעמים רבות שמתריסים בכנסת, הציבור יודע להבחין בכנסת – גם בכנסת הוא יכול להבחין בין הסינרגיה לכל אחד מחברי הכנסת, תאמינו לי.

ראובן ריבלין: הוא לא טיפש, הציבור.

ג'מאל זחאלקה: השיפוצים הם לחיזוק הבניין מפני רעידות אדמה פוליטיות?

ראובן ריבלין: גם זה, כדי שישמעו אותך טוב.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שאתה חוזה רעידת אדמה פוליטית.

ראובן ריבלין: המערכת התיישנה, כבר 20 שנה, ולפני חצי שנה הבאנו את כל המומחים כדי לתקן אותה.

ראובן ריבלין: גם אם היה מושב הכנסת היום מתקיים, מסיבה כזאת או אחרת, היינו פה, משום שצריך לתקן את אולם המליאה.

ראובן ריבלין: אין, יש רגע שחייבים לעשות זאת.

קריאה: מה הבעיה?

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת חסון חושב שהכנסת מזלזלת בעם, בגלל זה שהיא משפצת את הבית.

יואל חסון: אני לא אמרתי את זה.

ראובן ריבלין: בהחלט יכול להיות.

ראובן ריבלין: דרך אגב, זה לא אחריותכם, זה אחריותי, אני לוקח את כל האחריות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני חשבתי שאנחנו יושבים פה מתוך הזדהות עם אנשי האוהל.

ישראל אייכלר: גם אנחנו יושבים באוהל.

ראובן ריבלין: לא, פה הכול זה בית העם, כל דבר ששייך לפה שייך לכולם.

יואל חסון: אדוני, הבא בחשבון שזמני בוזבז.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק.

יואל חסון: בכל אופן אני מבקש לומר, אדוני, אתה נבחרת על-ידי 110 חברי כנסת שהיו באולם ברגע ההצבעה, אני זוכר את זה.

ראובן ריבלין: כדי שאני אפעיל את שיקול דעתי כראוי.

יואל חסון: נכון, אתה נבחרת פה-אחד, אתה היושב-ראש שלי, אתה היושב-ראש של כולם, אנחנו מכבדים אותך ויכולים גם לחלוק על החלטתך ועל החלטת הנשיאות.

אחמד טיבי: אבל זו לא החלטתו שלו.

ראובן ריבלין: זו לא היתה החלטתי.

יואל חסון: זו החלטת הנשיאות, אמרתי.

ראובן ריבלין: אני לוקח את האחריות.

יואל חסון: אני אומר, אנחנו יכולים לחלוק; סיעת קדימה, וחלק מחברי האופוזיציה, יכולים לחלוק על דעת הנשיאות ויושב-ראש הכנסת, זה בסדר, לא קרה כלום.

יואל חסון: אבל בשורה התחתונה, העובדה שרואים פה כל כך הרבה כיסאות ריקים, שרואים את הזלזול והאטימות של מי שמחזיקים היום בהגה השלטון, הדבר הזה לא יכול לברוח מעינינו, לא יכול לברוח מעיני הציבור, אי-אפשר להתעלם מזה, ואתה יודע, התחושה שאני מקבל, אתה גם רואה את זה בתקשורת, אתה רואה את זה בהתבטאויות השרים, הקואליציה היום, והממשלה הזאת, הם חבורה של עכברים נמלטים מספינה טובעת.

יואל חסון: זאת האמת.

יואל חסון: אין בשורה, אין מה להגיד, כל אחד עושה לעצמו, כל אחד מנסה לגרוף לעצמו קצת כדי לצאת טוב מהעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, זה פתגם טיפשי, עכבר, אם הוא בורח מספינה, הוא טובע.

יואל חסון: כולם יודעים, ושרי הממשלה יודעים, שלממשלה הזאת ולקואליציה הזאת לא יכול להיות פתרון, והם לא מסוגלים להניע את הפתרון, מבחינת העובדה שזאת ממשלה שקודם כול מממנת את עצמה וקבעה סדרי עדיפויות מעוותים, כזאת שהעומס התקציבי של אחזקתה לא מאפשר באמת פינוי תקציב חופשי לטובת הטענות והאנשים שאנחנו שומעים היום ברחובות.

יואל חסון: זו ממשלה שלא מסוגלת להביא את הפתרון.

יואל חסון: גם עצם הקמת הוועדה – ולקחו באמת חבורה של אנשים טובים, שלצערי יקבלו את – אני ככה נותן כאן נבואה שהיא אולי קצת מסוכנת, אבל אני חש ביטחון בה, שאותם אנשים, פרופסורים, אנשים שלקחו על עצמם את האחריות להיות חלק מוועדת-טרכטנברג, יחוו מכה של המציאות הפוליטית בפניהם כשהם יראו – גם את ההצהרות הריקות מתוכן של ראש הממשלה, שאמר מראש שהוא יקבל את כל המלצות טרכטנברג – אני חותם כבר מהיום שלא יקבלו, כי זה ידרוש פה שינויי סדרי עדיפויות אמיתיים, אם הוועדה תעשה את עבודתה נכון, שיחייבו שינוי בתקציבי המשרדים ושינוי בחלוקת התקציבים לסקטורים במדינה הזאת, ויצטרכו באמת להקצות מיליארדים מקצה לקצה.

יואל חסון: והממשלה הזאת לא בנויה לעשות את זה, היא לא מסוגלת לעשות את זה, היא לא מסוגלת לקבל את ההחלטות.

יואל חסון: לכן אין בכלל אמון, ולא יכול להיות אמון, בממשלה הזאת.

יואל חסון: העובדה גם שברגע כזה קריטי – באמת, מתי ראיתם לאחרונה מאות אלפים יוצאים לרחוב על נושאים כלכליים חברתיים?

יואל חסון: מתי ראינו את זה?

יואל חסון: חשבתי – נסעתי לצפון הארץ, חשבתי שהאוהלים בארבעה-חמישה מקומות – – –

מיכאל בן-ארי: כשגירשתם יהודים מגוש-קטיף היו מאות-אלפים ברחובות.

ראובן ריבלין: מספיק עכשיו.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, הוא לא ביקש את תשובתך.

ראובן ריבלין: אני אאפשר לך להשיב.

שלמה מולה: הם חזרו הביתה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה לא יכול להפריע לחבר הכנסת חסון.

יואל חסון: כשאתה רואה היום ברחובות, בכל מקום, בעיירות הפיתוח, בערים – בכל רחבי הארץ, אתה נוסע ואתה רואה את אותם אנשים שפשוט לוקחים את עצמם, גרים באוהל, רושמים שלטים – בעצמם כותבים שלטים, כותבים אותם עם טושים, זה אותנטי, אמיתי.

יואל חסון: ומהדבר הזה אין התרגשות בכלל, זה לא מעניין את שר האוצר.

יואל חסון: שר האוצר, שזה המינימום שהיה מתבקש, שיגיע וייתן את עמדת הממשלה בתחום הכי קריטי – הרי זה כמו שתתארו לכם, חברי חברי הכנסת, שהיינו עכשיו בזמן מלחמה, או בזמן של מתיחות צבאית, או מתיחות כלשהי בתחום של ענייני הביטחון, הייתם מעלים בדעתכם ששר הביטחון לא היה מגיע לתת תשובה לכנסת, לדווח לכנסת בעת הזאת?

יואל חסון: אז שולחים את השר המכובד, השר בני בגין, זהו.

יואל חסון: ואיפה כל הממשלה?

יואל חסון: לא קיימת.

יואל חסון: אטימות, שר האוצר בורח.

יואל חסון: כמו שאמרנו, ממשלה של עכברים נמלטים.

יואל חסון: ומה באמת צריך לעשות כאן, אדוני היושב-ראש?

יואל חסון: צריך כאן סדרי עדיפויות חדשים, צריך כאן סדר חדש, במדינת ישראל.

יואל חסון: צריך כאן אחת ולתמיד – וזאת האמת שצריך להגיד, ואת זה גם צריכים להגיד האנשים ברחובות, ולהבין שזו הדרך היחידה שיהיה כאן שינוי: הדרך היחידה שיהיה כאן שינוי זה לשנות את שיטת הממשל בישראל.

יואל חסון: אסור לכנסת הזאת להתפזר לבחירות – והיא תתפזר לבחירות, אתה בעצמך אמרת את זה, אדוני היושב-ראש, הרבה יותר מוקדם ממה שצופים – אסור לה להתפזר לבחירות באותה השיטה שקיימת היום.

יואל חסון: אם אנחנו נתפזר, מתי שנתפזר, ונלך לבחירות באותה שיטה, נקבל כנסת הרבה יותר מפולגת, הרבה יותר מחולקת, הרבה יותר – כזאת שלא מסוגלת להניע תהליכים.

עינת וילף: ממש ממש לא נכון, זו טעות, זה לא נכון.

יואל חסון: אסור לנו, וזאת המחאה המרכזית, וזה המסר המרכזי שצריך לעבור היום – – –

עינת וילף: לחלוטין, זו טעות.

שלמה מולה: עינת, את נגד שינוי שיטת הממשל?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני לא אוסיף לו.

זהבה גלאון: גם אנחנו נגד שינוי שיטת הממשל.

יואל חסון: טוב לדעת, אנחנו בעד, מה לעשות.

ראובן ריבלין: רבותי, כל אחד כואב לו איפה שכואב לו, אבל אנחנו כרגע שומעים את חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: שינוי שיטת הממשל – נדרש; שינוי שיטת הממשלה – נדרש.

יואל חסון: השינוי הזה נדרש מכיוון שהוא לא עניין של מפלגה כזאת או אחרת שמתחילה לחשוב על האינטרסים שלה, אם היא תעבור או לא תעבור את אחוז החסימה.

יואל חסון: זה בגלל – – –

עינת וילף: קודם כול, עברנו.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וילף.

עינת וילף: אמרתי שעברנו את אחוז החסימה.

יעקב אדרי: היום עברתם.

יעקב אדרי: היום התפרסם שעברתם.

יואל חסון: זה בגלל – אני שמח שאני מעורר את הדיון.

ראובן ריבלין: היו ימים שחברי כנסת מסיעת העצמאות דהיום מאוד רצו את שיטת הבחירות שאתה ממליץ עליה, אבל הנה קמה חברת הכנסת וילף והיא – – –

זאב בנימין בגין: איזה שיטת בחירות, לא שמעתי – – –

ראובן ריבלין: לשנות את השיטה.

זאב בנימין בגין: למה?

יואל חסון: אם היה לי זמן הייתי נכנס לפרטים.

זאב בנימין בגין: לא בפרטים, בכותרת.

יואל חסון: אני אגיד לך בכותרת, אין בעיה.

יואל חסון: כשיאפשרו לי לדבר אני אגיד.

עינת וילף: מדינת ישראל היא אחת המדינות הבודדות – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וילף.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: הרי ממה חוששים פה חברי הכנסת שקפצו?

יואל חסון: הם חוששים מהעלאת אחוז החסימה, כי הרי זה השינוי המרכזי שצריך לעשות כדי לצמצם את מספר המפלגות בכנסת, חברת הכנסת וילף.

עינת וילף: לחלוטין לא.

עינת וילף: ממש לא נכון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וילף.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, הואיל וכבר עברו 11 דקות, אבל אני ער לזה שהיו הפרעות, אני נותן לך מרגע זה עוד שתי דקות וחצי.

ראובן ריבלין: נא להתחיל לסכם את דבריך.

יואל חסון: לכן צריך להעלות את אחוז החסימה, כדי לצמצם את מספר המפלגות בכנסת, כדי לייצב את המערכת הפוליטית.

יואל חסון: צריך לעשות שינויים כאלה שייצרו כנסת יציבה יותר, קטנה יותר מבחינת מספר המפלגות, וכזאת שיכולה להוביל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, לא על חשבונך – אני רואה פה – כי אני פשוט נמצא בצד הזה – את חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד.

ראובן ריבלין: אם תגדיל את אחוז החסימה אתה תחייב אותן להתאחד.

יואל חסון: מעולה.

ראובן ריבלין: קודם כול הם אחדות, אבל ברגע שהם ייכנסו לכנסת כמאוחדים, הם יהיו כל אחד מהם בנפרד, אז מה עשיתם?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אתה לא רואה את יהדות התורה?

ראובן ריבלין: יהדות התורה זו הרמוניה שאי-אפשר להבין אותה.

ראובן ריבלין: זאת הרמוניה – אני לא מדבר על יהדות התורה, אני מדבר על אגודת ישראל – הרמוניה.

ראובן ריבלין: למה ללכת ליהדות התורה?

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אתה רואה אשכנזים וספרדים – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, יש שיטה נשיאותית, שאני ראיתי את חומרתה, וגם הבנתי – יש שיטה נשיאותית.

ראובן ריבלין: יכול להיות שתצטרך ללכת – יש השיטה של העלאת אחוז החסימה, שהיא חשובה, אין כל ספק, אם אתה בא ואומר שהם לא יכולים להיפרד לאחר מכן.

מאיר שטרית: בחירות אישיות אזוריות.

יואל חסון: גפני, תלמדו מאתנו שאשכנזים וספרדים יכולים להיות באותה מפלגה.

יואל חסון: תנסו את זה, זה נחמד.

משה גפני: בוא נפתח דיון בעניין הזה.

ראובן ריבלין: הרבה יותר קל – חבר הכנסת חסון, הרבה יותר קל אשכנזים וספרדים מאשר ליטאים וחסידים – –

יואל חסון: לצערי.

ראובן ריבלין: – – ולא קל לחסידים בינם לבין עצמם.

יואל חסון: אדוני, אני רוצה לצאת, ברשותך, מהבעיות שלנו.

ראובן ריבלין: יאללה, מעכשיו שתי דקות.

יואל חסון: איך שתי דקות?

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, גם בליכוד.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אריה ביבי: – – –

יואל חסון: אני רוצה, חברי חברי הכנסת – – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

יואל חסון: אתם רוצים שאני ארד מפה באיזה שלב, נכון?

משה גפני: לא, לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אתה מקבל כרגע שתי דקות וחצי.

יואל חסון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת גפני, בוא נצא מבעיות ההישרדות של כמה אנשים פה לגבי חששם איך הם יעברו את אחוז החסימה, ונעלה בכל זאת את אחוז החסימה ונעלה דרישה; ואני קורא לרחוב, לאנשים שנמצאים היום ברחוב, להעלות דרישה לשינוי שיטת הממשל.

יואל חסון: אסור ללכת לבחירות בלי שאנחנו משנים את השיטה ומביאים לכאן כנסת הרבה הרבה יותר יציבה.

יואל חסון: אני רוצה לומר עוד משפט, ואני פונה מכאן אל המוחים – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: סליחה, יושבת-ראש האופוזיציה?

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: נא לא להפריע, כי הוא חייב לסיים, רבותי.

ראובן ריבלין: הוא עומד על הבמה 15 דקות.

יואל חסון: אומרת יושבת-ראש האופוזיציה שבכל מצב – לבחירות צריך ללכת.

יואל חסון: אני מסכים, בחירות זה הפתרון, אבל אני מקווה שנעשה גם שינוי שיטה בהמשך.

יואל חסון: אני רוצה לומר משהו לאנשים שמוחים ולאנשים שנמצאים היום ברחוב – –

ראובן ריבלין: לסיום.

יואל חסון: – – אל תצאו נגד הפוליטיקה.

יואל חסון: לא כולם אותו דבר.

יואל חסון: בסופו של דבר, גם אם יצאו 300,000 וגם אם יצאו מיליון, יש 120 שעושים את השינוי.

יואל חסון: ה-120 האלה יושבים כאן.

יואל חסון: היום זה אנחנו, מחר יכולים להיות אנשים אחרים – –

רוברט טיבייב: אבל אין לך.

יואל חסון: – – אבל כאן עושים את השינוי.

יואל חסון: אל תצאו נגד הפוליטיקה, אל תצאו נגד המפלגות, תצטרפו למפלגות, תתפקדו למפלגות, תשפיעו עליהן, תשנו את סדר-היום בתוך המפלגות.

יואל חסון: אחת הבעיות המרכזיות של הדמוקרטיה הישראלית היום היא שהציבור הרחב בהמוניו לא מתפקד למפלגות ומשאיר את זה רק לבעלי עניין ולאינטרסים.

יואל חסון: תצטרפו למפלגה שאתם מאמינים בה, תשנו מבפנים, תעשו מהפכה.

יואל חסון: המפלגות הן מקום שמוכן ויכול, ואני אומר לכם את זה כאדם צעיר שעשה את זה לפני המון שנים.

יואל חסון: המפלגות מייחלות ורוצות, לפחות רובן, אנשים צעירים, שיבואו ויעשו את המהפכה וישנו וישפיעו על הדברים מבפנים.

ראובן ריבלין: הבהרת את הנקודה בצורה ברורה.

יואל חסון: לא טוב, לא טוב להגיד: זה לא טוב, אני לא חלק מהמשחק.

יואל חסון: זה המשחק הדמוקרטי, כאן מתקבלות ההחלטות.

יואל חסון: תצטרפו למשחק הזה, תהיו חלק ממנו, תהיו חלק מהמפלגות.

יואל חסון: אל תתרמו להקמת כל מיני גופים חדשים כאלה ואחרים שיביאו לפיצול יותר גדול בכנסת – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני חושב שהבהרת את הנקודה בצורה – – –

יואל חסון: – – אלא תצטרפו למפלגות, תחזקו אותן.

יואל חסון: ומשפט אחרון – אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר אותו.

יואל חסון: המחאה הזאת התחילה לפני כארבעה שבועות.

יואל חסון: אי-אפשר להתעלם מהעובדה שסיעות האופוזיציה, בראשות סיעת קדימה, כבר לפני שנה ושנה-וחצי ושנתיים מחו נגד הכוונה של ממשלת נתניהו – וצריך לזכור את זה, שכחנו את זה – למסות את הירקות והפירות.

יואל חסון: היתה פה כוונה לעשות מס על ירקות ופירות.

ראובן ריבלין: אתה מתחיל בפרשה חדשה.

יואל חסון: לא, לא פרשה חדשה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

יואל חסון: ביטלנו את מס הבצורת, נלחמנו נגד מס הבצורת שרצו להטיל כאן.

יעקב אדרי: הדיור.

יעקב אדרי: הדיור.

יואל חסון: הדיור – אנחנו העלינו לראשונה, חבר הכנסת ואחרים, בהצעת חוק – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

יואל חסון: – – את בעיית הדיור.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

נסים זאב: כל אחד הוא – – –

יואל חסון: נלחמנו על הדלק, נלחמנו על הדלק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: נלחמנו, ואתם הפלתם, על הצעת חוק לפטור ממע"מ על דירה ראשונה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אתה מקליט אותי.

יואל חסון: תן לי לנחש שזה יהיה חלק מההמלצות של ועדת-טרכטנברג.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: אדוני, היו פה יוזמות, הרבה לפני המחאה, של האופוזיציה.

יואל חסון: צעקנו, שתקנו, אבל כמו תמיד הקואליציה לא התייחסה, היתה אטומה.

יואל חסון: כמו שהיא לא קיימת פה, היא גם לא קיימת בלבבות הציבור – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: – – ולכן הקואליציה הזאת תלך ותיעלם מהעולם בקרוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: רבותי, שניים לפני הסעיף האחרון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אפשר לדבר מה– – –

ראובן ריבלין: אפשר, אבל לא אתה.

ראובן ריבלין: אתה מהצד.

ראובן ריבלין: אפשר לדבר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ציפי לבני יכלה לדבר, חבר הכנסת אחמד טיבי דיבר, כי הם נרשמו.

נסים זאב: אני כל הזמן מקופח.

ראובן ריבלין: תבקש מהקואליציה להגיש 25 חתימות, תעמוד, תקבל 12–13 דקות, חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: דקה וחצי זה חצי דקה מעבר – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

יעקב כץ: – – –

נסים זאב: לא, הוא לא רוצה לתת לי, מה אני אעשה?

נסים זאב: אנחנו בקואליציה תמיד דפוקים.

נסים זאב: לא משנה.

ראובן ריבלין: חברים, כל מי שהיה בבקשה נוספת דיבר מהצד.

ראובן ריבלין: תתחיל, דקה וחצי.

נסים זאב: אני אבקש לומר רק פסוק, ואל תחשיב לי את זה בזמן.

ראובן ריבלין: אני מחשיב מהזמן הכול.

ראובן ריבלין: פסוק הוא פסוק.

נסים זאב: הפסוק הזה אומר: וגם ערב-רב עלה אתם; וישובו ויבכו, גם בני ישראל, ויאמרו, מי יאכילנו בשר.

נסים זאב: ערב – אותיות רי"ש, עי"ן, בי"ת – הערב-רב נמצא עם האנשים הרעבים.

נסים זאב: הם מסיתים אותם, הם מובילים אותם.

נסים זאב: אף אחד פה לא רוצה פתרונות, לא רוצים לשמוע על פתרונות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שיהיה ברור, כל הנושא של המחאה – והיא מחאה צודקת, וכולנו מזדהים אתה, והממשלה עושה את הכול כדי לצמצם את הפערים, אבל אף אחד לא רוצה לשמוע שבעוד, נגיד, חודש ימים – ראש הממשלה הבטיח ואמר: תיתנו לי את הזמן, תיתנו לאותה ועדה שאני הקמתי להביא את ההצעות; אני הולך לתת פתרונות.

אורית זוארץ: למה הוא לא עשה את זה?

אורית זוארץ: זה שנתיים.

אורית זוארץ: איפה הוא היה שנתיים?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: להפסיק עם זה, חברת הכנסת זוארץ.

אורית זוארץ: פתאום הוא נזכר.

ראובן ריבלין: זה דבר אחר.

ראובן ריבלין: הוא נותן עכשיו עמדה אחרת.

ראובן ריבלין: לא מפריעים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בשם הצדק החברתי כולם רוצים לחולל מהפכות, כי דור תהפוכות המה.

נסים זאב: יש מחאת העגלות וה"קוטג'" והטיטולים, וכל יום קמה מחאה נוספת.

ראובן ריבלין: דור תהפוכות המה, בנים אין אמון בם.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ואני רוצה להקריא לך מהכתוב, הסתה פרועה כנגד המתנחלים והדתיים.

נסים זאב: זו המטרה היום.

נסים זאב: בהם תולים את הבעיה הכלכלית, והסכומים שנקובים במכתב מפורטים, ומביאים את זה באופן מפורט, כאילו רק בגלל החרדים והמתנחלים – הנה, אני רק רוצה להקריא לך, כדי שרק – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: תסכם.

נסים זאב: למשל – – –

ראובן ריבלין: לא למשל.

נסים זאב: אני אומר רק את הסעיפים – –

ראובן ריבלין: "למשל" אחד.

נסים זאב: – – תיאום פעולות בשטחים, המשך בניית גדר הפרדה ותחזוקתה, המועצה להשכלה גבוהה ביו"ש, מימון תוכנית ההתנתקות, אבטחת מתנחלים במזרח-ירושלים, פיתוח במעלה-אדומים – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נסים זאב: – – פיתוח בהר-חומה, מיגון אוטובוסים.

נסים זאב: אלה הדברים, אלה הסעיפים שגורמים לכלכלה במדינת ישראל לקרוס.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש: כל זה עלילת דם.

נסים זאב: מי שעומד מאחורי כל התכתובת הזאת – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נסים זאב: – – לא מחפש פתרונות, הוא מחפש הסתה כנגד המתנחלים וכנגד המתיישבים ביהודה ושומרון.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אבל אתה מסכים שהמחאה בעוצמתה?

נסים זאב: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אל תיקח דוגמה מנסים זאב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ לא תפריע לך, אני מבטיח לך.

ראובן ריבלין: אני אגן לך.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, האמת היא, "נתניהו 2003" חזר אלינו, חזר בגדול, פשוט.

שלמה מולה: ב-2003 הוא ריסק את האוכלוסיות החלשות, ריסק את החד-הוריות.

שלמה מולה: כל מי שאפשר היה לפגוע בו – הוא פגע בו.

שלמה מולה: הוא חזר אלינו עכשיו כראש ממשלה כדי לרסק את מעמד הביניים במסים עקיפים, מסי ארנונה, המים, הבלו, הדלק, מה לא.

שלמה מולה: ואני, האמת היא, מתקנא באלה שמאמינים שנתניהו, באמצעות הוועדה, ישתנה וישנה.

שלמה מולה: אני חושב שבגילו, לא נראה לי שהוא ישתנה.

שלמה מולה: ולכן אני מציע לנו דווקא הפוך – אני מציע שלא נתלה תקוות גדולות מדי דווקא בוועדה הזאת.

שלמה מולה: התסכול מהסיפור של הוועדה למוחים ולאזרחים יכול להיות ענק, ואנחנו אולי אפילו לא נוכל לכפר על כך.

שלמה מולה: ראש הממשלה, אין לו זכות מוסרית להמשיך להיות ראש ממשלה.

שלמה מולה: הוא פשוט צריך להניח את המפתחות, ללכת לבחירות, ושאזרחי ישראל יגידו את דברם בקלפי, כפי שמקובל בדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק לומר לך, חבר הכנסת מולה, לפני כל הבאים למליאת הכנסת היום, שבאתיופיה מתפעלים מאוד מהתמנותך לסגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מאחל לך עוד להגיע מעלה-מעלה עם הדברים שמגיעים מארץ הולדתך, ולא מולדתך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה למצוקת הדיור

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון, הצעות לסדר-היום בנושא: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה למצוקת הדיור, מס' 6248 ו-6249.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יעקב כץ, ואחריו – חבר הכנסת מאיר שטרית, אשר ביקשו יחד להעלות את הנושא: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה למצוקת הדיור.

ראובן ריבלין: לאחר סיום דבריהם של חבר הכנסת כץ, הלוא הוא כצל'ה, וחבר הכנסת מאיר שטרית, ישיב השר בני בגין.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי השר, אהובי מחמד לבי, קודם כול אני רוצה להתחיל אתך, חבר הכנסת שלמה מולה, ידידי ורעי.

יעקב כץ: אני רוצה לומר לך, אתה קראת בקריאת ביניים "חזרתם הביתה", כשהעיר לך מיכאל בן-ארי.

יעקב כץ: אתה עם משפחתך חזרתם הביתה, מסרתם את הנפש, הלכתם אלפי קילומטרים, אתם חזרתם הביתה.

ראובן ריבלין: מולה ומשפחתו חזרו הביתה.

יעקב כץ: מולה ומשפחתו, מולה וידידיו ורעיו, ואנחנו באמת זוכים לראות מנהיג.

יעקב כץ: ואתה, כדי שתוכל עוד לעלות מעלה-מעלה, הרבה יותר מסגן היושב-ראש, לדברים נוספים, אני רק רוצה לומר לך שאתה חייב לדבר עם העקורים מגוש-קטיף ולשאול אותם אם זאת תחושתם, אם הם חזרו הביתה.

יעקב כץ: כששואלים אותך ואת חבריך – –

שלמה מולה: אני אעשה זאת.

יעקב כץ: – – אתה אומר שהם חזרו הביתה.

יעקב כץ: אני יכול להגיד לך מה תשובתם תהיה, וכדאי לפגוש אותם וכדאי לראות שש שנים אחרי העקירה – אני אומר פה בכנסת: זה פשע.

ראובן ריבלין: הם חושבים שאת ביתם הרסו.

יעקב כץ: הפשע – הפשע – על כל פנים לדידם, וגם לדידי, הפשע הנורא של עקירת יהודים בארץ-ישראל, גירושם, שרפת בתי-כנסיותיהם, מקוואותיהם, הריסת חייהם.

יעקב כץ: וכדאי לפגוש אותם ולראות, כ-10,000 אנשים, עד רגע זה, הרוסים.

יעקב כץ: הם בבית, הם כולם טייסים, וחיילים, וקצינים, ונגדים, וחקלאים, והם עושים את הכול, אבל הם הרוסים.

יעקב כץ: ואת השאלה אם הם חזרו הביתה, את זה תצטרך לשאול אותם, ואחרי שתשאל אותם, אז נדבר עוד פעם.

יעקב כץ: על כל פנים, גם אני מאחל לך הצלחה גדולה, ומעלה-מעלה.

יעקב כץ: גם לזה שיושב לשמאלך.

קריאה: – – –

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי את הכינוס של הכנסת הזאת – הייתי הראשון שפניתי אליך, והצטרפו אלינו.

יעקב כץ: אין לנו עדיין 25 חברי כנסת, אבל אולי בעתיד, כשנחבור לידידנו השר בגין, כי אנחנו כל כך דומים ברצונות ובשאיפות – היינו צריכים להיות באמת חלק מהקואליציה, אבל לא עלתה בידנו, כי ראש הממשלה העדיף את מפלגת העבודה, על הגלגולים שלה, יחד עם דניאל בן-סימון, עם המצע שלה, שלא בדיוק תאם את הרצונות של העם, ואנחנו נשארנו באופוזיציה.

יעקב כץ: אבל אנחנו לא רודפי כיסאות ולא רודפי תפקידים, ואנחנו עושים את מלאכתנו נאמנה.

יעקב כץ: כבודו שמע אותי, אני חושב, עשרות פעמים, מעיר על דבר אחד, שאני חושב שבדידו קמה צעקת האוהלים, ועל זה אני חושב שאין מחלוקת; הציבור ברבבותיו יצא החוצה על בעיה אחת, שבעצם לא ניתנת לפתרון, אדוני השר, ברגע אחד, או בחדא מחתא, וזה בעיית הדיור.

יעקב כץ: כי בעיית ה"קוטג'", הממשלה מתכנסת ומורידה ברגע אחד את המחיר, אז המחיר של ה"קוטג'" למחרת משתנה.

יעקב כץ: וגם אני כתבתי את השם על היד, כמו שהיינו רגילים בצבא: טרכטנברג – קשה להגיד את השם – גם ועדת הפרופסור טרכטנברג, שתתכנס, אין לי ספק שהיא תבוא עם המלצות.

יעקב כץ: אדוני, חבר הכנסת מולה – –

נסים זאב: – – – זה השם הפרטי שלו.

יעקב כץ: – – תשמע אותי.

יעקב כץ: שב עוד שנייה.

יעקב כץ: כל ההצעות שנוגעות בהחלטות שאפשר לבצע אותן מהיום למחר, הוא יקבל אותן.

יעקב כץ: יש בעיה אחת שאין אפשרות לבצע אותה מהיום למחר, אדוני השר, וזה בנייה.

יעקב כץ: בתים לא בונים ברגע אחד.

יעקב כץ: אפילו אם אתה לוקח קרוונים, בדברים שאנחנו התמחינו, או בקרווילות, זה גם לקח – אחרי זעקותיו של אריק שרון, לבנות לחבר'ה שגורשו מגוש-קטיף – לקח בערך חצי שנה, שנה, עד שהבתים הגיעו.

שלמה מולה: 50,000 יחידות להביא אותן – – –

יעקב כץ: חבר הכנסת מולה, כשאני הייתי העוזר של אריק שרון, בשנים 1990–1992 – – –

גאלב מג'אדלה: – – – המגורשים.

יעקב כץ: – – – בשנים 1990–1992 בנינו בארץ-ישראל במשך שנה וחצי, שנתיים, כ-120,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: אבל עבדנו סביב השעון, אבל עם מיטות שדה בחדר – זמביש, אורי אריאל ומשה מרחביה ואני הקטן – ועבדנו סביב השעון, כאשר לא קיבלנו משכורות ומסרנו את הנפש, והקמנו בארץ-ישראל – הכול ממערב לירדן – הקמנו 120,000 יחידות דיור בארץ-ישראל הקטנה.

יעקב כץ: וברוך השם, זכינו לעשות את זה.

יעקב כץ: אני אמרתי הרבה פעמים לראש הממשלה – – –

אבי דיכטר: אפשר להגיד שהקמתם גם ממזרח לירדן.

יעקב כץ: ממזרח לירדן זה רק ציפי לבני במהדורה הקודמת שלה.

יעקב כץ: היא היתה צועקת "זו שלנו, זו גם כן".

יעקב כץ: אני לא הייתי, לא גדלתי על ברכי ז'בוטינסקי, אז לא הפגנתי.

יעקב כץ: אבל היא העירה לי כמה פעמים בכל מיני הפגנות, רק לפני 12 שנה: כצל'ה, אתה ימני?

יעקב כץ: אתה על עבר הירדן המזרחי ויתרת, אני לא ויתרתי.

יעקב כץ: אז תיזהר עם ציפי לבני.

יעקב כץ: היא עוד יכולה לחזור בה.

יעקב כץ: על כל פנים, בעניין הבנייה אנחנו טענו וצעקנו ושאגנו שיש דבר אחד שוודאי יגרום לבעיה גדולה, אדוני השר.

יעקב כץ: כשראש הממשלה מודיע, מצהיר, מבצע ופועל, גם בנגלה וגם בנסתר, ומקפיא בנייה בחמישית משטחה של ארץ-ישראל, לפחות מאוכלוסי מדינת ישראל, המחירים יעלו לשמים.

יעקב כץ: ירושלים, עד היום – עכשיו אנחנו רואים ניצנים, השר ישי הודיע על פה 900 יחידות, ופה 1,600 יחידות דיור – עד שהן יצאו לפועל זה לוקח זמן.

יעקב כץ: אבל במשך שלוש שנים כמעט, ואני יודע שגם אתה מחית והצרת על כך, וכאב לבך ודאב לבך, גם על הבנייה ביהודה ושומרון, ובאמת צריך להגיד לך גם תודה, אדוני השר, שאתה פעלת רבות שלא תחודש ההקפאה, אבל קודם כול, כשמקפיאים בצורה – לא נותנים לכוחות השוק לעבוד, אלא אומרים בפועל: אני מתערב בכוחות השוק, ואני אומר שאסור לבנות, אז קודם כול יש בעיות של דיור.

יעקב כץ: אני רק רוצה לבשר לכם, אגב, שביהודה ושומרון, מאז 26 בספטמבר – אתם זוכרים עוד את התאריך הזה?

יעקב כץ: לפני שנה בזמן הזה, כבוד השר, אמרו שאם אנחנו לא נמשיך את ההקפאה מצבנו יהיה עגום בין המדינות.

יעקב כץ: אז הנה, לא הקפיאו.

יעקב כץ: אני רוצה לבשר לכם, שהמקום היחידי בארץ שבונים בו – ולא הממשלה בונה, ולא הממשלה מעורבת, היא רק עושה דבר אחד, היא לא מפריעה – קרוב ל-5,000 יחידות דיור עומדות; עומדות היו רגלינו.

יעקב כץ: עומדים הבתים.

יעקב כץ: ברוך השם, יש מקום יחיד בארץ שבונים, זה מקום שנתניהו לא מפריע.

יעקב כץ: במקום שנתניהו נמצא – אם בירושלים, אם באפרת, אם בביתר, אם במעלה-אדומים, אם בקרני-שומרון, אם בבית-שמש – יש שיווקים, שיווקים, שיווקים, שיווקים.

יעקב כץ: אבל אנשים לא גרים בשיווקים, אנשים צריכים לגור בבתים.

יעקב כץ: ואם אין להם היכולת ואין להם הכוח ואין להם סייעתא דשמיא, זה לא הולך.

יעקב כץ: אני רוצה לומר פה, מעל בימת הכנסת – דווקא זה מאוד מוצא חן בעיני, המליאה הזאת, היא יפה, ואני מודה לך שלקחת אותנו קצת ושינית; משנה מקום משנה מזל, אולי גם המזל של קדימה.

יעקב כץ: על כל פנים, אני רוצה לומר לכם שהבעיה היתה ונשארה בעיית הדיור, אדוני השר, ובזה צריך להתמקד, כי הבעיות האחרות הן בעיות שניתנות לפתרון.

יעקב כץ: הוא יבוא עם פתרונות, וכשיהיו כאלה שלא יסכימו להם אז יגידו שזה פוליטי.

יעקב כץ: בסופו של דבר הבעיות האחרות – להוריד את המסים העקיפים, להגביל את המיסוי על מי שאיננו יכול – זה דבר שייעשה, אבל את הדיור אי-אפשר להמציא ברגע אחד, ואי-אפשר לפתור אותו.

יעקב כץ: ואני על זה, כיוון שכל כך הרבה פעמים אמרנו לראש הממשלה, ואתם שמעתם אותי כל כך הרבה פעמים אומר, שהנושא של הדיור, אם אנחנו לא נפתור אותו, יחד עם הבעיה שמשום מה אף אחד לא מדבר עליה, הס מלדבר, הס מלהזכיר במאהלים – איפה דב חנין, ידידי, אהובי, חברי, הוא נמצא פה?

יעקב כץ: אני לא יודע איפה דב.

יעקב כץ: אבל איפה גברת גלאון, זו שאמרה קודם את הפסוק – הישנה כושי עורו ונמר חברבורותיו?

יעקב כץ: אני רוצה לומר לך, גברת זהבה גלאון, ש-50,000 מסתננים מאפריקה כבשו את דרום תל-אביב, ואף אחד מכם לא אומר על זה מלה.

זהבה גלאון: – – –

יעקב כץ: אותם את מקבלת באהבה, אותם את מקבלת בחיבה, ואת זו שנותנת יד להפוך את תל-אביב לעיר של פליטים יהודים – –

זהבה גלאון: מאה אחוז.

יעקב כץ: – – כשאנחנו ביהודה ושומרון לא בנינו מספיק בתים בשביל לקלוט אותם.

יעקב כץ: אם את תרצי מחר, זהבה, לבוא לבית-אל, אני עוד לא הכנתי בית לקלוט אותך.

יעקב כץ: אבל לפי קצב הנכנסים כרגע מאפריקה, עכשיו 50,000 ובעוד שנתיים 80,000, ואחר כך 200,000, אז מהעיר העברית הראשונה, שחגגנו עליה לפני שלוש שנים, היא תהפוך לאחת מהערים האפריקניות האחרונות, וזהבה גלאון תבוא לחפש אצלנו מקום ומחסה, ואנחנו נקבל אותך באהבה ובחיבה.

יעקב כץ: אני בטוח שאז יהיה ראש ממשלה שיעזור לקבל – – –

דליה איציק: זאת חדשה מסעירה, אתה תקבל את זהבה גלאון?

יעקב כץ: מה, זהבה גלאון היא – כתוב: ימין ושמאל תפרוצי – גברת דליה, כתוב: ימין ושמאל תפרוצי ואת ה' תעריצי.

יעקב כץ: זה גם ימין וגם שמאל.

יעקב כץ: ואני אמרתי הרבה פעמים, שאני נפצעתי במלחמה ברגל שמאל, ואני נכה – אי-אפשר בלי שמאל; צריך גם שמאל וגם ימין.

יעקב כץ: ולכן אנחנו את זהבה גלאון, למרות האהבה הגדולה לאנשים שמסתננים מאפריקה – ואין לי שום דבר נגדם, יש לי רק בעיה – – –

זהבה גלאון: לא, יש לך.

יעקב כץ: – – – יש לי רק בעיה אתנו, שמדינת ישראל פרוצה, שמדינת ישראל מאפשרת לאנשים להיכנס ללא רשות.

יעקב כץ: וכשמגיעים כל יום לתל-אביב שני אוטובוסים – אני רוצה להגיד לכם, חבר הכנסת מולה – כל יום לתל-אביב שני אוטובוסים, עם בין 100 ל-150 סודנים, לא מדרום-סודן, אתה יודע למה אני מתכוון – מצפון סודן, והם באים ולוקחים בתים, זהבה, של בוגרי צבא, של סטודנטים, של זוגות צעירים, ותל-אביב הולכת ומתמלאת, והיא עוד מעט תגיע לדיזנגוף, אז על זה צריך גם לזעוק זעקה גדולה ומרה, וגם על זה צריך לשאוג, ועל זה צריך לדרוש.

יעקב כץ: ואם אנחנו לא נדרוש – ולכן על הנקודה הזאת, אדוני היושב-ראש – ואני מסיים – אנחנו מבקשים מראש הממשלה קודם כול שיכריז: אני מפסיק להקפיא ומפסיק לגרום לכך שיהודים לא יוכלו לבנות בירושלים, ביהודה ושומרון, ואז תראו שחלק מהבעיה ייפתר.

יעקב כץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב כץ, הלוא הוא כצל'ה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית, אחרון הדוברים מעל הדוכן, הצעה מס' 6249.

ראובן ריבלין: ועוד שניים ידברו מהצד, כל אחד דקה וחצי, ונעבור לתשובתו הכוללת של השר בגין.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר שאני קצת תמה על ההתייחסות של הממשלה למחאה.

מאיר שטרית: אני בהחלט מבין את הרצון להקים ועדה ציבורית, אבל נראה לי שהוועדה הזאת – אני קורא לה ועדה לחיסול המאהל, במקום ועדה לפתרון הבעיות.

מאיר שטרית: לא מקימים ועדה של 40 איש.

מאיר שטרית: זה בלתי רציני לצפות שוועדה כזאת תוכל לקיים דיון ענייני עם נציגי המוחים.

מאיר שטרית: אני חושב שאם ראש הממשלה רוצה לפתור את הבעיה, אין צורך בוועדות האלה.

מאיר שטרית: זה מיותר לגמרי, זה לא הולך לשום מקום.

מאיר שטרית: מול הוועדה הזאת של הפרופסור טרכטנברג קמה ועדה של פרופסורים אחרים, כולל אביה ספיבק, שהיה המשנה לנגיד בנק ישראל, שמתנגדים טוטלית וחושבים שהממשלה מרמה את הציבור.

מאיר שטרית: אני מצטט מן העיתונות, כמובן.

מאיר שטרית: אני חושב שבתחום הזה הגישה היא לא נכונה.

מאיר שטרית: זה בזבוז זמן.

מאיר שטרית: יכול להיות שיש מי שחושב שאפשר להתיש את המתמחים, את המוחים, על-ידי זה שהדבר ייסחב עד ספטמבר, תתחיל שנת לימודים, הילדים צריכים לחזור לבית-ספר, יתחילו גשמים ויהיה קשה לשבת במאהל.

מאיר שטרית: אני לא בטוח שזה יקרה, אגב.

מאיר שטרית: יכול להיות שהמוחים הפעם מאוד נחרצים, ואני אומר את זה גם במלוא הרצינות.

מאיר שטרית: אני לא חושב שאפשר לתת תשובות לכל מה שהמוחים מבקשים.

מאיר שטרית: יש יותר מדי בקשות.

מאיר שטרית: כל מי שכואב לו משהו בא לבכות עליו ברוטשילד.

מאיר שטרית: אי-אפשר לתת תשובות על כל הבעיות שעולות, אבל אפשר וצריך לתת תשובות על חלק מהבעיות, ובמקום שהממשלה תגרור רגליים ותקים ועדות מיותרות, היא צריכה לשבת על המדוכה ולקבל החלטות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, מעל במת הכנסת – הדברים כתובים, הרי, ב"דברי הכנסת" – מיום הבאת התקציב הראשון של הממשלה הזאת עמדנו על הבמה.

מאיר שטרית: אני באופן אישי, בתקציב הראשון ניהלתי את המאבק בתקציב, והצעקה שלי היתה אז לממשלה: איך אתם הולכים למדיניות עקומה והפוכה?

מאיר שטרית: איך ראש הממשלה הולך להפחתת מסים ישירים, כאשר ישראל בין המקומות הנמוכים בעולם ברמת המיסוי הישיר?

מאיר שטרית: ואתה ממשיך לתת הפחתות מס הכנסה לעשירים ולחזקים.

מאיר שטרית: במקום זה, אמרתי, תורידו את המסים העקיפים, שהם במקום ראשון.

מאיר שטרית: ישראל במקום הראשון ב-OECD עם רמת המיסוי העקיף הגבוהה ביותר.

מאיר שטרית: יש פה חוסר איזון, ואתם יודעים שמיסוי עקיף דופק את החלשים.

מאיר שטרית: הוא מס רגרסיבי, בעוד שמיסוי ישיר נותן הטבה בעיקר כשמפחיתים אותו לעשירים.

מאיר שטרית: ציינתי מעל הבמה, אדוני.

מאיר שטרית: זה לא חוכמה להגיד את זה היום ברטרוספקט.

מאיר שטרית: החוכמה היא להגיד את זה אז.

מאיר שטרית: ציינתי אז, שלפי תוכניתו של ראש הממשלה, ולפי החלטות הממשלה, הממשלה מוותרת על הכנסות של 70 מיליארד שקל בחמש שנים בהפחתות מס הכנסה לחברות וליחידים.

מאיר שטרית: ואמרנו: יש לזה הצדקה?

מאיר שטרית: מה ההצדקה, להעשיר את החברות עוד יותר?

מאיר שטרית: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, בשביל להפחית מס ערך מוסף לא צריך חוכמה גדולה.

מאיר שטרית: אני יכול לנחש עם איזה הצעות יבוא טרכטנברג.

מאיר שטרית: אז למה לסחוב זמן?

מאיר שטרית: נגיד אותן עכשיו.

מאיר שטרית: הוא יבוא עם הצעה להפחית את מס ערך מוסף ב-2%.

מאיר שטרית: אני מציע לעשות את זה עכשיו, זו החלטה של חמש דקות.

מאיר שטרית: חבל שראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: 2% זה 5 מיליארד.

ראובן ריבלין: זה דבר סביר.

מאיר שטרית: זה לא 5 מיליארד.

מאיר שטרית: 2%, אדוני, זה בערך 10 מיליארד שקל.

זאב בנימין בגין: 7.

ראובן ריבלין: 7 מיליארד.

מאיר שטרית: 7, בסדר.

מאיר שטרית: אתה יודע מה, ניחא.

אורלי לוי אבקסיס: אבל – – – למעונות-היום.

מאיר שטרית: 7 מיליארד.

ראובן ריבלין: זה אומר – – – אבל זה 2.5.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, 2% זה 7 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: אתה עדיין מפחית – – –

אורלי לוי אבקסיס: מעונות-היום – – –

מאיר שטרית: אני עוד לא נגעתי במעונות-היום.

מאיר שטרית: אני מדבר כרגע על מסים.

מאיר שטרית: 7 מיליארד פחות למס ערך מוסף זה עזרה ישירה לא רק לשכבות הביניים, אלא גם לאוכלוסיות החלשות.

מאיר שטרית: הרי הם, כאילו, אין להם כוח למחות אפילו.

מאיר שטרית: אבל גם אצלם – הם קונים אוכל.

מאיר שטרית: כל אדם חלש שחי מקצבה משלם 16% מהקצבה שלו על כל דבר שהוא קונה, כי הכול – יש עליו מס ערך מוסף.

מאיר שטרית: ואם רוצים להפחית את מס ערך מוסף, מה הבעיה לשבת ולהחליט שמורידים את מס ערך מוסף ב-8% על כל מוצרי היסוד?

מאיר שטרית: מה הבעיה?

מאיר שטרית: אפשר לשבת ולקבל החלטה.

מאיר שטרית: לחצי, כן, 8%.

מאיר שטרית: יש מדינות רבות בעולם, אני אביא לך דוגמאות, אדוני, שעל מוצרי – – –

ראובן ריבלין: על כל המוצרים?

מאיר שטרית: מוצרי יסוד, אמרתי.

מאיר שטרית: יש מקומות בעולם שבהם מוצרי מזון – אצלנו בארץ פירות וירקות פטורים ממע"מ.

מאיר שטרית: לא קרה שום אסון.

מאיר שטרית: יש מקומות בעולם שיש 5% מע"מ על מוצרי מזון ו-20% על היתר.

מאיר שטרית: אפשר לעשות שינויים בדיפרנציאציה.

מאיר שטרית: לא צריך בשביל זה להקים ועדות על ועדות שיטחנו מים.

מאיר שטרית: לא יקרה מזה כלום.

מאיר שטרית: אדוני, דבר נוסף הוא – ואני מגיע למעונות-יום, חברת הכנסת אבקסיס – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, מע"מ אפשר לשנות אחרי שנה; מעונות-היום יישאר קבוע בחוק.

מאיר שטרית: אני מגיע למעונות-יום, אני מגיע לשם עכשיו.

מאיר שטרית: אני אגיד לך מה צריך לעשות במעונות-היום.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, לצערי – ואני אומר את זה בצער, כמי שעומד ומאמין במשק חופשי ובכלכלה חופשית ותחרותית, ועם כל הכבוד לכל הפרופסורים שמדברים עכשיו, אני שואל: איפה הם היו כשאנחנו עמדנו מעל הבמה וצעקנו את מה שהם צועקים עכשיו – שמדיניות המסים עקומה, שדופקים את החלשים ונותנים הטבות לעשירים?

מאיר שטרית: הרי צעקנו מעל במת הכנסת.

מאיר שטרית: להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, מעל במת הכנסת אני הצעתי ליושב-ראש ועדת הכספים – הלכתי לוועדה במיוחד, כנציג האופוזיציה שניהל את המאבק על התקציב הראשון.

מאיר שטרית: אם גפני היה פה הוא היה מעיד.

מאיר שטרית: אמרתי לו: אדוני, תעשה שינוי אחד בתקציב, תוריד את המסים העקיפים ותפסיק את ההפחתות של הישירים.

מאיר שטרית: אנחנו כולנו, קדימה, נתמוך בתקציב.

מאיר שטרית: הוא אמר: אני מסכים אתך, אבל אני לא יכול לעשות את זה.

מאיר שטרית: אז איפה היו הפרופסורים כולם כשצעקנו?

מאיר שטרית: איפה הם היו עד היום?

מאיר שטרית: למה עד היום אף אחד מהם לא צעק, לא דיבר, לא אמר?

מאיר שטרית: אנחנו צועקים לפחות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הרי מה הבעיה עם הסיוע לאוכלוסיות משכבות הביניים?

מאיר שטרית: מדינת ישראל – כמי שמאמין בכלכלה חופשית אני אומר לך את זה – מדינת ישראל, לצערי, מעודדת אי-עבודה.

מאיר שטרית: המדינה נותנת הטבות רק למי שלא עובד.

מאיר שטרית: מי שעובד, לא מקבל הטבות, זה האסון הגדול, ואז אנשים לא הולכים לעבודה.

מאיר שטרית: למה לעבוד אם אפשר לחיות בלי לעבוד?

שלמה מולה: מקבלים קצבאות חינם.

מאיר שטרית: אני אתן דוגמה מספרית, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אדם שחי מקצבת הבטחת הכנסה, זה לא הרבה כסף.

מאיר שטרית: הוא מקבל 2,500 שקל, משפחה של זוג עם שני ילדים.

מאיר שטרית: 2,500 שקל לחודש זה לא הרבה כסף.

מאיר שטרית: אבל מי שחי מקצבת הבטחת הכנסה, הוא אוטומטית זכאי ל-70% הנחה בארנונה, והוא זכאי להשתתפות משרד השיכון בשכר דירה עד 1,200 שקל לחודש, והוא זכאי לפטור מאגרת טלוויזיה ופטור מתשלומי לימודים בבית-ספר, והוא מקבל מענק לימודים לכל ילד כל שנה.

מאיר שטרית: לעומת זאת, אדם שעובד "פול טיים ג'וב", גם עם שני ילדים, מקבל 5,000 שקל – יותר משכר המינימום – ונגיד הוא צריך לשלם שכר-דירה או משכנתה, ארנונה בוודאי, אגרת טלוויזיה בוודאי, תשלומי בית-ספר בוודאי.

מאיר שטרית: נגיד שכל התשלומים האלה משני הצדדים הם רק 1,500 שקל – סך הכול ההטבות למקבל הבטחת הכנסה והתשלומים למי שעובד.

מאיר שטרית: אז זה שלא עובד מקבל 2,500 שקל ביד, ועוד הטבות 1,500, יחד זה 4,000 נטו.

מאיר שטרית: זה שעובד משלם 1,500 שקל למשכנתה, ארנונה או שכר דירה, נשאר עם 3,500 נטו מתוך ה-5,000 שהוא מרוויח, ומזה הוא משלם מס ערך מוסף עוד 18%.

מאיר שטרית: הרי זה אבסורדום.

מאיר שטרית: אם ראש הממשלה רוצה לפתור את הבעיה מחר לשכבות הביניים, הוא צריך לעשות דבר אחד – להפוך את הקערה, לתת הטבות מס למי שכן עובד.

מאיר שטרית: לפחות אלה שעוברים את סף המס ייהנו מזה.

מאיר שטרית: למשל, הכרה בריבית על המשכנתה לדירת יחיד עד גובה מסוים, לקבוע מיליון שקל.

מאיר שטרית: אדם לא יכול לקבל ריבית אם הוא קונה דירת יוקרה או דירה שנייה ושלישית, רק על הדירה היחידה עד סכום מסוים – מיליון, מיליון וחצי שקל; הכרה בהוצאות למטפלת לאשה עובדת, או לעוזרת, 50% מההוצאה, או למעון-יום, 50% מההוצאה, לפי בחירתה.

מאיר שטרית: כדאי לממשלה לעשות את זה.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי אם אני נותן הטבה כזאת לא תהיה אשה שלא תדווח למס הכנסה שהיא מעסיקה עוזרת או מטפלת, ואז אותה עוזרת או מטפלת לא תוכל ליהנות משני העולמות.

מאיר שטרית: היא לא תוכל לקבל הבטחת הכנסה מצד אחד ולעבוד כעוזרת מצד שני.

מאיר שטרית: היום זה קל מאוד.

מאיר שטרית: היום אף אחד – אני אומר לך, אדוני היושב-ראש – –

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא רוצה להיות – – –

מאיר שטרית: – – אף אחד לא מדווח למס הכנסה.

מאיר שטרית: אף אחד.

מאיר שטרית: הם מדווחים רק לביטוח לאומי, לשמור על הזכויות.

אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, אתה רוצה להוריד לאוכלוסייה הכי חלשה, לזאת שנזקקת, לזאת שלילדים שלה אין – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבקסיס, הוא לא זה שצריך לתת תשובות.

מאיר שטרית: מה זה קשור?

ראובן ריבלין: הוא זה ששואל שאלות כרגע.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להוריד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל המדיניות הזאת הכניסה אנשים אל מתחת לקו העוני.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להוריד, אני רוצה להוסיף.

מאיר שטרית: אני לא מבין על מה הוויכוח.

מאיר שטרית: אני רוצה להוסיף, לא להוריד.

מאיר שטרית: אם ייתנו הטבות מס למי שעובד, מי שעובד יקבל בנטו יותר.

מאיר שטרית: אם אשה יודעת שאם היא עובדת היא תקבל 50% החזר על הוצאות המעון, יהיה כדאי לה ללכת לעבודה.

מאיר שטרית: למה אני מוריד?

מאיר שטרית: להיפך.

מאיר שטרית: ואני חושב שבדבר הזה הממשלה יכולה לתת תשובה אמיתית לשכבות הביניים, אבל ראש הממשלה לא שם, והממשלה לא שם.

מאיר שטרית: ועם כל הכבוד לוועדת-טרכטנברג ולכל הוועדות האחרות, אני אומר לך, הסחבת הזאת, מטרתה רק אחת בעיני: לחסל את המאהלים, לא לפתור את הבעיות.

מאיר שטרית: ואני?

מאיר שטרית: אני אומר בצער – תראה, ספטמבר עומד לפתחנו והאיומים גדולים.

מאיר שטרית: ואני אומר בצער שהממשלה, לצערי, לא מתקדמת בתחום המדיני, ויש לזה השפעה מיידית על הכלכלה, והיא יכולה להרע את מצבנו עוד יותר בעקבות ספטמבר.

מאיר שטרית: הרי אילו היינו במצב של משא-ומתן לשלום, היינו גם מבחינה זו נרגעים מול הדה-לגיטימציה בעולם, וגם מול ספטמבר, וגם היינו נאלצים פחות להשקיע היום – ואני רואה, צופה פני עתיד, את האיומים לפתחה של מדינת ישראל שיחייבו הקצאה, אדוני היושב-ראש; אני אומר לך כחבר ועדת החוץ והביטחון, עכשיו – הקצאה של עשרות מיליארדים נוספים כדי להתמודד עם האיומים שלפתחנו.

מאיר שטרית: מאיפה ייקחו את הכסף?

מאיר שטרית: מישהו חושב שבאמת אפשר לתת תשובה גם לאלה וגם לאלה וגם לביטחון?

מאיר שטרית: אי-אפשר.

מאיר שטרית: אי-אפשר.

מאיר שטרית: אם להיות אחראיים, צריך לומר: אי-אפשר.

מאיר שטרית: ואני לא מציע להשלות את האנשים.

מאיר שטרית: צריך לתת מה שאפשר.

מאיר שטרית: למה אני מציע הטבות מס?

מאיר שטרית: כי הטבות מס יש להן יתרון אחד: זה לא הוצאת כסף מהקופה.

מאיר שטרית: זה פחות הכנסת כסף לקופה, אבל אם ממשלה עושה את זה במס הכנסה, ומוכנה לוותר על 70 מיליארד שקל, הוויתורים שאני מציע הם הרבה יותר קטנים; שיבטלו את הפחתות מס הכנסה, ואפילו ירימו את מס הכנסה, לא יקרה שום אסון – אם ירימו את המסים למדרגה אחת גבוהה יותר לאלה שמרוויחים הרבה כסף לא יקרה שום אסון.

מאיר שטרית: שנית, אדוני, אפשר לבטל – אני אומר לך, אדוני, שהממשלה נותנת היום הטבות מס בהיקף של יותר מ-80 מיליארד שקל לכל מיני סקטורים: לחברות, בנושא של עידוד השקעות הון, אנשים משלמים 8% מס הכנסה, חברות, רק מי שמייצא – תגיד, זה נורמלי?

מאיר שטרית: אין דבר כזה בעולם.

מאיר שטרית: המס על ההון הוא הרבה יותר נמוך.

מאיר שטרית: המדינה גורמת בכך שבאים אנשים ונותנים להם פטור מלא ל-20 שנה ממסים.

מאיר שטרית: תגיד לי, זה צודק?

מאיר שטרית: ומה עם אנשים שעובדים בארץ, להם לא מגיעה הנחה במסים?

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, לא צריך ועדות.

מאיר שטרית: צריך החלטות, והחלטות אפשר לעשות מייד, לא צריך לסחוב רגליים, לא צריך להקים ועדות ארוכות שלא יביאו לשום דבר.

מאיר שטרית: תראה, האנשים שם מחכים, האנשים במחאה מחכים, אדוני היושב-ראש, לתשובה.

מאיר שטרית: אותו הדבר, אגב, הרופאים, וצריך להגיד מלה על זה.

מאיר שטרית: אני מסיים, אדוני.

מאיר שטרית: אני שמח שהמשא-ומתן עם הרופאים התקדם וכמעט נגמר.

מאיר שטרית: המתמחים מחכים לתשובה.

מאיר שטרית: הוויכוח, הבנתי, הוא על 5%-4%.

מאיר שטרית: אז שישבו אתם, יחתכו בחצי ונגמר העניין.

מאיר שטרית: אני לא מבין את הסחבת הזאת, היא לא במקומה.

מאיר שטרית: אני למדתי, אדוני היושב-ראש, מניסיוני, שכאשר מתחילה הפגנה אתה יכול, בשלבים הראשונים שלה, לסגור את המחיר הנמוך ביותר.

מאיר שטרית: אם אתה מחכה שבוע-שבועיים, הפסדת את המערכה; יעלה לך הרבה יותר ביוקר.

מאיר שטרית: מי שלא מאמין לי שיבדוק את ההפגנות בעבר.

מאיר שטרית: תמיד עלה יותר ביוקר כשחיכו, ואני מציע לא להמשיך לחכות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף – דקה וחצי, ואחריה – חבר הכנסת אייכלר, ואז יעלה השר בגין וישיב.

עינת וילף: תודה רבה לך.

עינת וילף: בטרם אתחיל אני רק רוצה להגיד משהו על שינוי שיטת הממשל, כי כל מי שמכיר אותי יודע שאני עוסקת בזה בכל הקשר פוליטי.

עינת וילף: חשוב לזכור: יש אך ורק 22 מדינות בעולם שהן דמוקרטיות מ-1948 ללא שום הפרעה.

עינת וילף: מדינת ישראל היא אחת מהן, וזה הישג שאסור לזלזל בו.

עינת וילף: ולכן אני ממליצה לקדימה להפסיק להתבכיין, ללמוד להקים קואליציות בשיטה הקיימת, כי זאת תהיה השיטה שלנו עוד שנים רבות.

רוברט טיבייב: – – – למכור?

עינת וילף: אני רוצה גם להעיר על האירוניה, שמי שקרא כאן לצעירים לבוא לפוליטיקה הוא אחד האנשים שהשפה שלו, הסגנון והטון מבזים וזולים, והכי דוחים אנשים מלבוא ולרצות ולהיות חלק מהמקום הזה.

שלמה מולה: נו, באמת.

עינת וילף: ולכן, אם אנחנו באמת רוצים שאנשים ירצו לבוא לפוליטיקה חשוב לדעת גם להתנהג, לדבר, ושהטון יהיה כלפי כולם מכבד ומכובד.

עינת וילף: לנושא עצמו – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא לא, יש לה חצי דקה.

עינת וילף: בסדר, לנושא עצמו, בזמן שנותר.

עינת וילף: כן כן, אני סופרת.

עינת וילף: לנושא עצמו.

עינת וילף: מהדיון כאן בעיקר עולה חשש שהממשלה עוד עשויה לעשות משהו ולתת פתרונות, ולכן עוד מנסים, כבר על ההתחלה, להגיד על הוועדה שהיא מיותרת, וכבר להגיד כמו שעושים בנושאים אחרים: לא מאמינים לו, כי חס וחלילה הממשלה הזאת עוד עלולה להיאבק בריכוזיות, ושתהיה תחרות, ולהגן על בריאות וחינוך ציבוריים.

עינת וילף: אפילו שר הביטחון הודה בצורך לשנות סדרי עדיפויות ולתת את חלקו לנושא הזה.

עינת וילף: וכולנו רואים במחאה הזאת הזדמנות נהדרת לעשות, ולבחירות נלך במועדן, על בסיס עשייה – –

ראובן ריבלין: תודה, תודה רבה.

עינת וילף: – – ובאמת מאמינים ביכולתו לשנות סדרי עדיפויות.

עינת וילף: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, כבקי וותיק אתה תעשה את זה בדיוק בתמציתיות הראויה.

ראובן ריבלין: דקה וחצי מהרגע.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, דובר על הסכנה שבמחאה, שההכרעות יעברו לרחובות במקום לכנסת הנבחרת, ויש חשש שאנשים ינסו לשנות את תוצאות הבחירות על-ידי הפגנות רחוב.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שהמחאה על הצדק החברתי, ולא משנה לי מי מארגן את זה, ואנחנו יודעים את כל הסודות, הזעקה הזאת היא בעצם הזעקה של – רובה על-ידי האנשים שבחרו בקואליציה הקיימת.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שאם אני הייתי מדמיין מי יצא לרחובות בעניין יוקר הדיור, יוקר המחיה וחוסר הצדק בחלוקת התקציבים והמסים, כפי ששמענו מחבר הכנסת שטרית, ש-80 מיליארד שקל הורידו מהחברות והעשירים, ועוד לקחו את זה הרי מהעניים, אז אני הייתי מצפה שהרחובות יהיו מלאים בבוחרי הליכוד, בוחרי ש"ס, בוחרי יהדות התורה ובוחרי העולים החדשים של ליברמן.

ישראל אייכלר: למעשה, מה שעשו האנשים ברחובות – הם עשו את המלאכה של הקואליציה.

ישראל אייכלר: ואילו נתניהו – כאשר נתניהו וממשלתו באו ויסדו את הקפיטליזם האכזרי, הם פעלו בניגוד לרצון הבוחר, כך שהרחוב אומר את האמת עכשיו, מה שהבוחר רצה להגיד בקלפי, ומישהו במשרד האוצר, ובמיליה של העשירון העליון, סגרו עם ה-OECD שמטרת מדינת ישראל להיות מדינת רווחים ולא מדינת רווחה.

ישראל אייכלר: זה ממש כמו שאריק שרון הלך לבחירות על בסיס ימני ועשה את ההתנתקות, כך ממשלת נתניהו לקחה את הקולות של הציבור שבחרו בהם כדי שתהיה מדינת רווחה עם צדק סוציאלי, והפכה את זה למדינה קפיטליסטית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת – – –

ישראל אייכלר: לא, אני רוצה לסיים במשפט.

ישראל אייכלר: זה הזמן שנתניהו יכול להתעשת, לבוא ולשנות, טרנספורמציה.

ישראל אייכלר: ומלה אחת לגבי הסקטורים התורמים – אני חושב – – –

ראובן ריבלין: לא לא, זה כבר סיפור חדש.

ראובן ריבלין: יש לך דקה וחצי.

ישראל אייכלר: אז רק מזל טוב לראש הממשלה, מותר להגיד?

ישראל אייכלר: מזל טוב לראש הממשלה, שנולד לו נכד חרדי שני – –

ראובן ריבלין: ברוך השם.

ישראל אייכלר: – – שבעיני התקשורת הוא ילד מיותר.

ישראל אייכלר: אז אני מקווה מאוד שיהיה לו הרבה נחת, ושמי שמדבר על להחזיר את המדינה לעם יפסיק להסית נגד חלקים אחרים בעם.

ישראל אייכלר: תודה לאדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, למרות חיבתי האישית אני לא יכול לאפשר לך.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את כבוד השר זאב בנימין בגין לעלות ולהשיב בשם הממשלה על כל ההצעות לסדר-היום.

שלמה מולה: לגבי הנכד אנחנו מצטרפים לאיחולים.

דליה איציק: איפה שר האוצר?

שלמה מולה: כל היתר – העיקר – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנותרים, תודה לכם שהואלתם לבוא לדיון באמצע הפגרה.

שלמה מולה: מה זה, אנחנו זימנו את הדיון.

זאב בנימין בגין: שאלה אותי חברתי חברת הכנסת איציק, בעלותי אל הבמה, היכן שר האוצר.

זאב בנימין בגין: שר האוצר עוסק עכשיו בפתרונות הדרושים כדי לפתור בעיות – רובן ככולן אינן חדשות.

דני דנון: איפה כל החותמים – – –

דליה איציק: הם היו פה לפניכם והם ישבו פה.

דליה איציק: למרות – – –

קריאות: – – –

זאב בנימין בגין: אשיב, אדוני היושב-ראש, קודם כול לעניין הרופאים; אינני רוצה להרחיב בשעה מאוחרת זאת ולהכביד על החברים.

זאב בנימין בגין: למעשה, הושגו הבנות המשתרעות על סעיפים רבים כבר לפני שבועות אחדים.

זאב בנימין בגין: אמנה מכל ההבנות שתיים חשובות מאוד: האחת, הפחתת מספר תורנויות רופאים מתמחים, ולשם כך יש הסכמה על הוספת כ-1,000 תקנים בשנתיים, ותוספת שכר ומענקים לרופאים בפריפריה, אותה פריפריה שלגביה אנשים שהיום באופוזיציה, והיו בממשלה הקודמת – עוד אוסיף על זה דבר או שניים – מטיפים לנו מוסר, תוספת שכר ומענקים לרופאים בפריפריה, וכמובן תוספת שכר לרופאים במקצועות שיש בהם חסר כבר שנים אחדות.

זאב בנימין בגין: הנושא הזה הוזנח לא מאתמול.

דליה איציק: מה אתם עשיתם?

דליה איציק: מה אנחנו עשינו אנחנו יודעים.

זאב בנימין בגין: אני תיכף אסביר.

דליה איציק: אולי תספר לנו מה אתם עשיתם.

זאב בנימין בגין: חברתי היקרה, אם תמתיני בסבלנות מסוימת אני אתן דוגמאות אחדות.

רוברט טיבייב: בזמן של שנתיים וחצי .

זאב בנימין בגין: יש הסכמה מבורכת על תהליך של גישור, זה אמור לקחת ימים אחדים.

זאב בנימין בגין: אביע את דעתי, אדוני היושב-ראש – זה נעשה באיחור מסוים.

זאב בנימין בגין: זכור לך בוודאי שאצלנו, בבית-הספר שלנו, הציעו לפני שנים רבות מאוד, עשרות שנים: בשירותים חיוניים – בוררות חובה, כדי שלא ניגרר חלילה לשביתות מעין אלה שאנחנו לעתים עדים להן.

זאב בנימין בגין: העניין הזה של הרפואה הציבורית העלה במוחי רגע מסוים בתחילת הדיון, כשבין שלל הססמאות שהשמיעה כאן מעל הדוכן יושבת-ראש האופוזיציה, ובין מגוון ההמלצות שהיא העלתה כאן, באחת מהן הייתי מוכן בהחלט להתחשב.

זאב בנימין בגין: היא אמרה, אם אני זוכר נכון, שלאזרחים מגיע – אני מצטט לא בדייקנות, לא רשמתי: שירות אחיות בתי-ספר שאיננו מופרט.

זאב בנימין בגין: ואני אינני מומחה בתחום, ויכול להיות שיש יתרון לשיטה זו, או יכול להיות יתרון – – –

עינת וילף: אין.

עינת וילף: אין יתרון.

זאב בנימין בגין: נניח.

זאב בנימין בגין: אני אומר לרגע, לרגע.

אופיר אקוניס: – – –

זאב בנימין בגין: אני רוצה להיות אדיב.

זאב בנימין בגין: אופיר, תן לי בבקשה.

זאב בנימין בגין: תן לי להמשיך.

דליה איציק: – – –

זאב בנימין בגין: אני רוצה להיות אדיב כלפי החברים היושבים כאן לימיני.

זאב בנימין בגין: זה היה רגע בדברי חברת הכנסת לבני, שחשתי בו המיית לב אמיתית, עמוקה, לשיפור המצב החברתי.

זאב בנימין בגין: אני זכרתי משהו, וביררתי אצל חברים שיודעים את הדבר, כדי שחלילה לא אכשל בטעות, וההחלטה על הצעד הזה, שאתם היום אומרים שהוא אנטי-חברתי, נפלה לא בזמן שאני חבר הממשלה, כלומר לא מאז אפריל 2009.

זאב בנימין בגין: הסבירו לי שזה היה ב-2007, ותהיתי מי היה חבר הממשלה ב-2007?

זאב בנימין בגין: איפה הייתם?

זאב בנימין בגין: איפה היתה ראש האופוזיציה?

דליה איציק: וואי, וואי, תדבר – –

זאב בנימין בגין: היא היתה בממשלת זנזיבר?

דליה איציק: – – תדבר – –

זאב בנימין בגין: היא היתה באיי מרשל?

דליה איציק: כן.

זאב בנימין בגין: איפה היא היתה?

זאב בנימין בגין: איפה היתה ראש האופוזיציה ב-2007 ועכשיו – –

דליה איציק: היא עשתה הרבה דברים חשובים.

זאב בנימין בגין: – – ערגה כזאת לשינוי חברתי.

שלמה מולה: הנה אנחנו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: הנה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, הוא משיב על ההצעות.

שלמה מולה: לא לא.

שלמה מולה: אני רק אומר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה לא אומר כי אמרת כבר.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך עכשיו.

שלמה מולה: הוא שאל איפה היינו.

זאב בנימין בגין: האמינו לי – – –

ראובן ריבלין: הוא עונה לך עכשיו.

זאב בנימין בגין: האמינו לי, ישבתי כאן בסבלנות זמן ארוך.

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: הוא עונה לך עכשיו, חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה רוצה שאקרא אותך לסדר?

זאב בנימין בגין: הממשלה הקימה – – –

קריאה: לא הצליחה.

שלמה מולה: אתם באתם – – –

נסים זאב: בואו ונעבור את הפגרה בשלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני – אתה אל תשמע לו.

ראובן ריבלין: רק לי תשמע.

זאב בנימין בגין: הממשלה הקימה ועדת מומחים בראשותו של אדם שאין איש החולק על כישוריו, על ידיעותיו, על חוכמתו ועל שיעור קומתו – תרתי משמע, אם אפשר לומר הפעם "תרתי משמע", בהקשר זה – והוועדה הזאת כבר החלה בשמיעת הצעות מן הציבור, תגיב עליהן, תכלול אולי את חלקן.

רוברט טיבייב: שאלת הבהרה.

זאב בנימין בגין: היא תעסוק בחמישה נושאים: 1.

זאב בנימין בגין: שינוי סדרי העדיפויות כדי להקל את הנטל הכלכלי; 2.

זאב בנימין בגין: שינוי בתמהיל תשלומי המסים; 3.

זאב בנימין בגין: הרחבת נגישות השירותים החברתיים; 4.

זאב בנימין בגין: הגברת התחרותיות והיעילות בשוק.

זאב בנימין בגין: ועדה לבדיקת הריכוזיות יושבת על המדוכה חודשים אחדים כבר, מאז אוקטובר 2010 – כנראה אין הדברים לחלוטין פשוטים – במטרה להפחית במחירים של מוצרים ושירותים; הנושא החמישי הוא: צעדי יישום לתוכנית הדיור, זאת שכבר הושקה.

זאב בנימין בגין: כל זאת, כמובן, במסגרת התקציב ובמסגרת של אחריות הממשלה ליציבות המשק.

זאב בנימין בגין: אני שומע את התלונות על כך שאזרחים רבים, משפחות רבות, משקי-בית רבים, מה שנקרא "אינם גומרים את החודש", משמע מוציאים בממוצע יותר מהכנסותיהם.

זאב בנימין בגין: לשם שינוי, אולי, אם תרשו לי, אני חיפשתי את הנתונים, ומצאתי נתונים.

זאב בנימין בגין: ועל-פי הנתונים שבידי, התופעה הזאת, שבממוצע משקי-בית רבים מוציאים יותר מהכנסותיהם, גם היא לא החלה ב-1 באפריל 2009, המועד שבו כוננה הממשלה שאני מתכבד להיות חבר בה.

דליה איציק: נכון, אבל הידרדרה.

זאב בנימין בגין: הנתונים שבידי מראים תופעה כזאת לפחות מ-2004, ואני מניח שעוד הרבה אחורנית.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לציין, אם אנחנו חוזרים לאותו תאריך מוזר, חברת הכנסת איציק, בין 2004 ל-2007 חל צמצום מסוים באותו גירעון ממוצע של משק-בית בישראל; משנת 2007 ועד 2009 חלה הרחבה של הגירעון הזה.

זאב בנימין בגין: כאשר אנחנו נכנסנו לממשלה, לכל משק-בית ממוצע, כמובן, תקני, ההפרש הזה היה בערך 1,500 שקל.

זאב בנימין בגין: כל זה לפנינו.

זאב בנימין בגין: הזעקה שלכם כאילו הדבר הזה הומצא בשבוע שעבר, לפני חודשיים – איפה הייתם?

זאב בנימין בגין: שוב אני שואל, בזנזיבר?

יעקב אדרי: אתם נבחרתם כדי לתקן.

זאב בנימין בגין: אני מבקש.

זאב בנימין בגין: הכול בסדר.

זאב בנימין בגין: אני מבקש – – –

דליה איציק: מזמן כנראה לא – – –

זאב בנימין בגין: אני לא שומע, דליה.

זאב בנימין בגין: סליחה?

דליה איציק: מזמן כנראה לא דיברת עם ילדיך.

דליה איציק: אם תשאל אותם הם יסתרו את מה שאתה אומר.

דליה איציק: בשלוש השנים האחרונות אין ספק שהמשכורות שלנו לא עלו ביחס ליוקר.

דליה איציק: השאלה למה במשמרת שלכם – התשובה מורכבת; וממנה אני מצפה לתשובה.

זאב בנימין בגין: אני לא רוצה לומר מלים חריפות; אני מדבר על הפער בין הלהט של הנימוקים שלכם לבין העובדה הנחרצת, המוחצת, שכל זה היה תחת שלטונכם.

זאב בנימין בגין: עכשיו אני רוצה לומר משהו על אלה שלא גומרים את החודש.

שלמה מולה: הרבה שנים גם בשלטון הליכוד.

זאב בנימין בגין: בסדר, בסדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

זאב בנימין בגין: אתה רוצה, אז נדבר עכשיו על הדיור.

זאב בנימין בגין: זו בעיה שנולדה היום?

זאב בנימין בגין: הממשלה שלנו החליטה, בהחלטה הקרויה חברתית, לא לבנות דירות חדשות באזור המרכז?

זאב בנימין בגין: המצאה שלכם.

זאב בנימין בגין: המצאה של ממשלתכם.

מאיר שטרית: אתה חושב שצריך לבנות רק בתל-אביב?

זאב בנימין בגין: עשר שנים – – –

מאיר שטרית: זה לא נכון.

זאב בנימין בגין: במשך עשר שנים, באופן שנתי, יש גירעון במספר הדירות הנבנות לעומת הדירות הדרושות.

זאב בנימין בגין: גם זה לא התחיל – – –

מאיר שטרית: לא נכון.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי.

זאב בנימין בגין: בסדר.

ראובן ריבלין: השר משיב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, השר משיב לך.

מאיר שטרית: השר בני בגין בדרך כלל מדייק.

מאיר שטרית: הוא לא דייק – – –

ראובן ריבלין: בסדר, אבל זה לא דיון פה.

ראובן ריבלין: זו לא ועדה.

ראובן ריבלין: הוא משיב לך עכשיו.

מאיר שטרית: סתם הערת ביניים.

ראובן ריבלין: הערה זו הערה, אבל זה לא.

ראובן ריבלין: זו הרצאה.

זאב בנימין בגין: אני רוצה ללמוד, חבר הכנסת שטרית, במה לא דייקתי.

זאב בנימין בגין: אבל בסדר.

שי חרמש: השר, השר – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא, רגע, אני לא מאפשר.

שי חרמש: הערה, הערה.

ראובן ריבלין: לא צריך הערה.

שי חרמש: למה?

ראובן ריבלין: תמצא את ההזדמנות לקריאת ביניים.

שי חרמש: ב-600,000 שקל לחצי דונם בנגב איש לא יכול לבנות.

שי חרמש: מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש, היינו יחד בוועדת הכספים כשהיה הדיון הזה.

שי חרמש: – – –

ראובן ריבלין: אני שמעתי את חנין אומר – – –

נסים זאב: השר בגין לא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: אפשר לחשוב.

שלמה מולה: – – –

שי חרמש: – – – דירות.

שי חרמש: בספסרות – – –

ראובן ריבלין: אפשר לחשוב – – –

זאב בנימין בגין: ברשות היושב-ראש, אני באמת חושב שאנחנו פה כולנו כבר גורמים במידה רבה לטורח הציבור.

זאב בנימין בגין: אז אני מבקש להמשיך.

זאב בנימין בגין: התופעה הזאת, אמרתי, של משקי-בית שמוציאים כמובן על חשבון החיסכון, בממוצע, יותר ממה שהם מכניסים, איננה חדשה.

זאב בנימין בגין: אני רוצה רק לאפיין את השאלה החברתית, כי מדובר על צדק חברתי.

זאב בנימין בגין: היום, כרטיס כניסה, אם כך אפשר לומר, לאותו מועדון, אם אפשר כך לומר, של העשירון השמיני בחלוקת ההכנסות, על-פי תיקון שאני עורך על-פי המספרים מ-2009 – אני חוזר על מה שאמרתי ביומיים האחרונים: אנחנו מרבים להתווכח בלהט על יסוד נתונים מ-2009.

זאב בנימין בגין: אין נתונים בינתיים ל-2010.

זאב בנימין בגין: אנחנו שנתיים אחרי הנתונים ההם, אבל להט הוויכוח כנראה איננו מצריך נתונים – אני לוקח על עצמי אחריות מסוימת לתיקון קל, והכול הוא כמובן במספרים עגולים.

זאב בנימין בגין: משק-בית שהכנסתו ברוטו ממפרנס אחד או משניים 17,000 שקלים לפחות הוא כבר בעשירון השמיני.

זאב בנימין בגין: משק-בית שהכנסתו ברוטו משתי משכורות לא גדולות היא 22,000 שקלים הוא כבר בעשירון התשיעי.

זאב בנימין בגין: עכשיו, התופעה הזאת, שהעשירונים התשיעי, השמיני והשביעי מוציאים יותר מהכנסתם – שוב אני אומר – איננה חדשה.

זאב בנימין בגין: אבל כאשר מדברים אתנו על צדק חברתי, באתי מבית-ספר אחר:

זאב בנימין בגין: צדק חברתי מתחיל בעשירונים התחתונים, ולא בשמיני ובתשיעי, עם כל הקשיים הנכונים, הידועים, הדורשים תיקון.

זאב בנימין בגין: ואחד – – –

דליה איציק: – – –

קריאה: זה לא – – –

זאב בנימין בגין: מייד.

זאב בנימין בגין: מייד.

זאב בנימין בגין: אחד – – –

מוחמד ברכה: לא זה ולא זה.

זאב בנימין בגין: ואחד המכשירים החשובים ביותר לעשיית צדק חברתי עם אלה שיש להם הרבה פחות במשכורת ברוטו, אולי חמישית מהעשירון השמיני או התשיעי, הוא המכשיר של הקטנת האבטלה.

זאב בנימין בגין: אנחנו, חברתי חברת הכנסת איציק, קיבלנו מכם ירושה – אינני מאשים אתכם בכול, אחרי משבר כלכלי.

זאב בנימין בגין: אני אומר דבר אולי לא שגרתי – משבר כלכלי שבו משרד האוצר, בראשותו של חבר הכנסת בר-און, והממשלה, גם את זאת צריך לומר, נהגו בשנת 2008 ותחילת 2009 ברצינות ובאחריות.

זאב בנימין בגין: עוד לא שמעתי שום דבר חיובי מכם על פעולה דומה של הממשלה.

זאב בנימין בגין: התחלנו את כהונת הממשלה עם שיעור אבטלה של 7.5%.

זאב בנימין בגין: בחודש שעבר, על-פי המספרים, שיעור האבטלה הוא 5.7%.

זאב בנימין בגין: ההפרש, על-פי חשבוני – 1.8%.

זאב בנימין בגין: זה לא רק אחוזים, חברים.

זאב בנימין בגין: זה לא מקרו-כלכלה – זה מיקרו – מיקרו, כמעט ננו-כלכלה לגבי כל אחד מ-50,000 האנשים שהיו מובטלים באפריל 2009 והיום אינם מובטלים ומשתכרים; אולי משכורת נמוכה, אבל משתכרים.

זאב בנימין בגין: ובין אדם משתכר לבן-אדם שאיננו משתכר – עולם ומלואו.

זאב בנימין בגין: זה צדק חברתי, זה מרכיב חשוב בצדק חברתי, לא הכול.

זאב בנימין בגין: אתם מתעלמים מזה.

זאב בנימין בגין: ירידת האבטלה תלויה במידה רבה מאוד בצמיחה הכלכלית.

זאב בנימין בגין: אני יודע שהיום – אני שומע, גם פה שמעתי, שמתיזים את השם, את הכינוי, את התואר, ניאו-ליברל, כאילו מדובר בגידוף.

קריאה: במקרה הזה כן.

זאב בנימין בגין: אני חושב שליברליות, כלכלת שוק, חופש של השוק, השתחררות מקרטלים ומונופולים אינם גידוף.

זאב בנימין בגין: תרשו לי לומר שלדעתי גם סוציאליזם איננו מלה גסה, אבל היא תלושה מן המציאות.

זאב בנימין בגין: איש לא חושב לחזור ברצינות למשטר כזה.

זאב בנימין בגין: אני אביא – – –

דב חנין: טוב שהממשלה הזאת מדברת על תלישות מהמציאות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין.

זאב בנימין בגין: תן לי.

זאב בנימין בגין: בהקשר זה אני שומע כבר יומיים-שלושה מומחים גדולים ואפילו פרופסורים שמצפים לשינוי מבני עמוק, לשינוי דרמטי.

זאב בנימין בגין: אני חושב שאני יודע למה הם מתכוונים.

זאב בנימין בגין: אני שומע וקורא אותם שנים לא מעטות.

זאב בנימין בגין: אני מפנה אותם לספרד – ממשלה סוציאליסטית, ודאי רצתה ורוצה שיהיה טוב לכל האזרחים, מכל השכבות.

זאב בנימין בגין: שיעור האבטלה שהיא הגיעה אליו – 21% בממוצע, כפול מזה לגבי אנשים צעירים עד גיל 30, והם צפויים עכשיו, בממשלה המכהנת או זו שתחליף אותה, לצעדים חריפים של צנע.

זאב בנימין בגין: לא, חברים, לשם איננו מתגעגעים.

זאב בנימין בגין: אומרת חברתי זהבה גלאון: יש הצעה – אני אינני פוסל אותה מלכתחילה בתור שכזאת, אבל בכל זאת צריך להבין את הממדים – שהגדרת מדרגת מס נוספת מעל הכנסה של 60,000 שקל חודש, של 55%, תניב על-פי החישוב ששמעתי ממך כרבע מיליארד שקלים.

זהבה גלאון: זה רק צעד אחד.

ראובן ריבלין: היא אומרת שזה רק צעד אחד.

זאב בנימין בגין: לא אמרתי.

זאב בנימין בגין: צעד אחד, אבל בכל זאת כדאי עוד פעם להביא בחשבון את המספרים.

זאב בנימין בגין: רבע מיליארד שקל, סכום גבוה מאוד.

זאב בנימין בגין: אבל לשם השוואה, כדי לקדם את הרעיון – שהוא מסובך, אני לא בטוח שהוא ישים – חינוך חינם, יש כאלה שאומרים חינוך חובה חינם.

זאב בנימין בגין: אני לא מאמין שהם מתכוונים לכך שילד בן ארבעה חודשים יצטרף לגדודים של המדינה תחת הכותרת של חינוך חובה.

אורית זוארץ: למה לא?

זאב בנימין בגין: אני מקווה, בסדר?

ראובן ריבלין: הוא התייחס רק למלה "חובה", לא לרעיון.

זאב בנימין בגין: למה לא?

זאב בנימין בגין: בסדר, אני מקווה, אני מקווה שזוג אנשים שיש להם תינוק, תהיה להם גם אפשרות להשאיר אותו בבית, אם לא עם מטפלת – עם הסבתא או עם אחד מבני-הזוג.

זאב בנימין בגין: אני לא רואה בעין יוצאת מהכלל טובה את הרעיון הזה.

ראובן ריבלין: השר, הם מתכוונים לחינוך חינם ולא חובה.

זאב בנימין בגין: זו דעתי, אבל חברת הכנסת זוארץ, בסדר, יש לך מחשבות אחרות מה לעשות עם ילדים בני שלושה חודשים.

זאב בנימין בגין: בסדר גמור.

נסים זאב: יש כאלה שחושבים שבזמן שהאשה מעוברת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, השר בא ואמר, הוא דיבר על המונח חובה.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אי-אפשר, זה בלתי אפשרי.

זאב בנימין בגין: חברת הכנסת זוארץ, אני יכול לומר בעניין זה, לא בעניינים אחרים.

זאב בנימין בגין: יש לי ניסיון מסוים.

זאב בנימין בגין: אני בדרך כלל לא מערב את בני משפחתי, וחברת הכנסת איציק ביקשה ממני לבדוק אצל הילדים שלי.

זאב בנימין בגין: הילדים שלי לחוד ועבודתי הציבורית לחוד.

זאב בנימין בגין: אבל בכל זאת, אם מדברים על המספרים, רעייתי ואני גידלנו שישה ילדים וילדינו מגדלים היום 16 נכדים.

זאב בנימין בגין: אז אני יודע משהו על חינוך ילדים בבית.

זאב בנימין בגין: יש דעות כאלה ויש דעות אחרות.

זאב בנימין בגין: חלק מילדינו נוהגים כך וחלק מילדינו נוהגים אחרת.

זאב בנימין בגין: הבעתי את דעתי, אבל אני חוזר אל המספרים.

זאב בנימין בגין: נניח שהרעיון הזה מתקבל.

זאב בנימין בגין: כדי לממש אותו מגיל שלושה חודשים עד גיל חמש, ההוצאה היא בערך 8 מיליארד שקלים; שמעתי 6 מיליארד, שמעתי אולי גם עד 10 מיליארד.

זאב בנימין בגין: רבע מיליארד שקלים שאפשר לקבל ממדרגת מס על הכנסות מעל 60,000 שקל זה בסדר גמור, יכול להיות שיזדקקו לכך, אבל רבע מיליארד שקל, למשל ביחס לסעיף המכובד הזה בין ההצעות, איננו סכום גדול.

זאב בנימין בגין: אני רוצה להמשיך לדבר על צדק חברתי ועל הקשר בינו לבין אבטלה וצמיחה.

זאב בנימין בגין: אמרתי קודם שאין בידינו נתונים על התפלגות ההכנסות ב-2010, והעובדה הזאת צריכה לשכך מעט את להט הוויכוח.

זאב בנימין בגין: אבל בכל זאת, בחודש מרס בשנה זו חיברו במוסד לביטוח לאומי סיכום חצי-שנתי.

זאב בנימין בגין: אני חושב שלא היה דבר כזה קודם – "מגמות בהתפתחות העוני ברמת החיים במחצית הראשונה של 2010".

זאב בנימין בגין: אני אביא שני משפטים מתוך הדוח הזה: "התחדשות הצמיחה בסוף 2009 ותחילת 2010 מצביעה על סיכוי לתפנית בתחולת העוני, שכן ניתן להבחין בירידה קלה במחצית הראשונה של 2010.

זאב בנימין בגין: המשך הירידה בשיעור האבטלה מגדיל את הסיכוי להמשך ירידה בתחולת העוני גם במחצית השנייה של 2010".

זאב בנימין בגין: כן, לצמיחה כלכלית ולתנאים כלכליים שיאפשרו אותה יש משמעות חברתית חשובה.

זאב בנימין בגין: לא הכול, יש הרבה דברים שאפשר, שצריך לשנות, את כל זאת שמענו.

זאב בנימין בגין: שמעתי את חברי חבר הכנסת שטרית, ובוודאי אם תגיש לוועדה חלק מהצעותיך – היית שר אוצר, היית שר אוצר טוב, יש לך ניסיון בתחום זה – ישמעו.

זאב בנימין בגין: אני חושב שזה לא יכול להיות בתוך יומיים.

זאב בנימין בגין: לו יהיו החלטות בתוך יומיים יאמרו שהממשלה הזאת קלת דעת.

זאב בנימין בגין: סולידריות חברתית מתחילה בעשירונים הנמוכים ובאמת בפריפריה.

זאב בנימין בגין: אני רוצה לומר דברים אחדים לגבי עשיית הממשלה.

זאב בנימין בגין: חברת הכנסת איציק, את המתנת בסבלנות מופת עד הרגע הזה, ואני אביא דוגמאות אחדות.

זאב בנימין בגין: הנה, הממשלה שאני חבר בה, ובניגוד לממשלות קודמות, בתחילת כהונתנו החליטה על שינוי במפת אזורי העדיפות הלאומית.

זאב בנימין בגין: כתוצאה מכך מיליון ערבים, מיליון אזרחים ערבים במדינת ישראל, נכללים – או ייכללו כשתסתיים הכנת התקנות לעניין זה – באזורי עדיפות לאומית.

זאב בנימין בגין: זה לא היה קודם.

זאב בנימין בגין: אני שואל: איפה הייתם, חברי מקדימה?

דב חנין: – – –

זאב בנימין בגין: 800 מיליון שקל הוקצו לעשר או תריסר רשויות מקומיות ערביות בכוונה לנסות להביא מתוכן, להציג מתוכן מודל של הצלחה כדי שאפשר יהיה לקדם רשויות מקומיות אחרות.

זאב בנימין בגין: ישנם גם – – –

מרינה סולודקין: איפה – – –

זאב בנימין בגין: בסדר.

זאב בנימין בגין: יש גם הקצבות אחרות לעניין תעסוקה.

זאב בנימין בגין: תוכניות מיתאר – ודאי שחבר הכנסת ברכה צדק בעניין זה.

זאב בנימין בגין: חסרות תוכניות מיתאר.

זאב בנימין בגין: אבל הממשלה מסייעת – בוודאי ידוע לך – להכנת תוכניות מיתאר ביישובים הערביים.

שלמה מולה: ככה לא חושבים המנהיגים הערבים, אדוני השר.

זאב בנימין בגין: בסדר, טוב.

זאב בנימין בגין: פריפריה – ביוזמתו של חברנו השר סילבן שלום, בית-ספר לרפואה בצפת.

זאב בנימין בגין: הקמתם?

שלמה מולה: את זה הממשלה הקודמת החליטה.

יואל חסון: זו החלטה של אולמרט, החלטה של ממשלת אולמרט.

זאב בנימין בגין: המליצה.

יואל חסון: – – – לתת קרדיט.

זאב בנימין בגין: הממשלה הזאת מיישמת.

יואל חסון: אתה איש הגון, ותגיד את הדברים בצורה הגונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

רוברט טיבייב: החלטה של ממשלה קודמת.

זאב בנימין בגין: תוכנית אב לתחבורה, לקיצור מרחק הנסיעה בין הפריפריה לבין המרכז – 27 מיליארד שקלים.

זאב בנימין בגין: הכנתם?

זאב בנימין בגין: חשבתם על זה?

זאב בנימין בגין: הקציתם את זאת?

זאב בנימין בגין: איפה הייתם?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: קראתם קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אתם רוצים למנוע ממנו לדבר?

אורית זוארץ: את החומה הסינית הם הפילו – – –

ראובן ריבלין: אולי יהיה פה שקט כבר סוף-סוף?

ראובן ריבלין: הקול הזה שכל הזמן נשמע באולם המליאה.

זאב בנימין בגין: העברת יחידות צבא, וביניהן יחידות עילית, לנגב, לאזור באר-שבע – – –

אורית זוארץ: הבלוף הזה נחשף.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ.

אורית זוארץ: תחזור לביקורת.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

אורית זוארץ: יש גבול – – – וגמגמו שם.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, חבר הכנסת יואל חסון, מה הבריונות הזאת?

ראובן ריבלין: מה אתה חושב?

ראובן ריבלין: אתה דיברת, הוא עונה לך עכשיו.

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק כבר.

זאב בנימין בגין: 17 מיליארד שקל מוקצים לשנים אחדות לצורך העברת היחידות האלה, פינוי הקרקעות באזור המרכז והבאת ברכה רבה לנגב, עוד לפני שתושלם התוכנית, עוד לפי שתושלם התוכנית, על-ידי עצם הבנייה של הבסיסים האלה.

זאב בנימין בגין: יכול להיות שהיו לכם כוונות טובות.

זאב בנימין בגין: הממשלה הזאת מיישמת את הסעיף החברתי החשוב הזה בתוכניתה בהשקעה – – –

שלמה מולה: החלטה של הממשלה הקודמת.

רוברט טיבייב: אדוני השר, מתי היית בפריפריה?

רוברט טיבייב: אני מזמין אותך לאופקים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יואל חסון: התהליך התחיל עוד קודם.

ראובן ריבלין: התהליך.

ראובן ריבלין: תלך לעיתונים אחר כך.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך עכשיו.

ראובן ריבלין: אתה שואל כל הזמן, אבל הממשלה הוחלפה.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך, זה הכול.

זאב בנימין בגין: יכול להיות שהתהליך התחיל, יכול להיות שאת זאת התחלתם לבשל.

זאב בנימין בגין: אין לכם רגל מסיימת.

זאב בנימין בגין: ככה מבקיעים גולים, נכון, עם רגל מסיימת.

יואל חסון: תבצעו את מדיניות קדימה בכל התחומים.

ראובן ריבלין: רבותי, האם אתם רוצים שאנחנו לא נקיים ישיבות עם הממשלה?

ראובן ריבלין: אני מסכים.

זאב בנימין בגין: ההשכלה הגבוהה המשיכה לדעוך תחת ממשלתכם.

זאב בנימין בגין: אני לא מאשים רק אתכם, גם זה תהליך ארוך.

זאב בנימין בגין: לראשונה, בממשלה הזאת הוחלט על תוכנית יוצאת מן הכלל לשיפור המצב בהשכלה הגבוהה – 7 מיליארד שקלים.

זאב בנימין בגין: כחלק מן התוכנית – שתי תוכניות משנה חשובות להנגשת ההשכלה הגבוהה לחרדים, להנגשת ההשכלה הגבוהה לערבים.

זאב בנימין בגין: כל התוכניות האלה יבשילו בעוד שנים אחדות.

זאב בנימין בגין: רפואת שיניים לילדים - - -

שלמה מולה: כן, זה נכון.

זאב בנימין בגין: זה נכון.

זאב בנימין בגין: תודה.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לרשום שחבר הכנסת מולה, בהגינותו, כך שמעתי, אמר: רפואת שיניים לילדים – הממשלה המכהנת.

זאב בנימין בגין: הוא אמר שזה נכון.

זאב בנימין בגין: אני מאוד מקווה שאם אני מגביר את מה שאמרת ברמקול לא יבולע לך בפריימריס שלכם בבחירות הבאות.

יואל חסון: אל חשש.

זהבה גלאון: השר בגין, אם הכול טוב – – –

זאב בנימין בגין: את שמעת ממני שהכול טוב?

זאב בנימין בגין: את שמעת מחברת הכנסת דליה איציק שאנחנו לא עושים כלום.

זאב בנימין בגין: זה מה ששמעת.

דליה איציק: הכול טוב.

זאב בנימין בגין: אמרתי שהכול טוב?

דליה איציק: כן, זה מה שאתה אומר.

זאב בנימין בגין: טוב.

זאב בנימין בגין: נחתם לפני ימים אחדים הסכם "עוז לתמורה" עם ארגון המורים התיכוניים.

זאב בנימין בגין: גם בזאת אני לא אוכל לומר שהממשלה שלכם אולי לא רצתה.

זאב בנימין בגין: הבעיות אינן פשוטות, אבל הממשלה הזאת מוכיחה יכולת ביצוע, ויש לה – מה שבמקרים רבים לא היה אצלכם – אותה רגל מסיימת.

רוברט טיבייב: אבל הציבור חושב אחרת.

זאב בנימין בגין: יכול להיות, יכול להיות.

זאב בנימין בגין: אני מייד מגיע לזה.

זאב בנימין בגין: אני מייד מסיים, אדוני היושב-ראש.

אורית זוארץ: יום העצמאות היום.

זאב בנימין בגין: תרשו לי, חברי.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לסיים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לנסות לשכנע אתכם שעכשיו תורו של השר לענות.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לסיים, אז לכן, אם תרשו לי, באמת.

זאב בנימין בגין: כדאי שכולנו כבר נלך לסעוד את לבנו באיזה מקום.

נסים זאב: אולי אדוני יסיים במזמור תהילים?

זאב בנימין בגין: אני שאלתי לגבי כל סעיף כזה בעשייה שהבאתי בפניכם, למורת רוחם של רובכם – לא החברים שנהגו קצת אחרת.

זאב בנימין בגין: שאלתי איפה הייתם כשכל התופעות האלה, הכלכליות והחברתיות, היו מנת חלקנו, מנת חלקה של כל החברה הישראלית.

זאב בנימין בגין: התשובות, הפתרונות, שאנחנו משקיעים בהם מחשבה רבה, ארוכת טווח, ותקציבים גדולים, לא יבואו לידי ביטוי לפני חלוף שנים אחדות – לא במערכת הכבישים, לא בהשכלה הגבוהה, לא בחינוך התיכוני ולא בהעברת יחידות הצבא לנגב.

זאב בנימין בגין: כל זה לוקח זמן.

זאב בנימין בגין: אבל כאשר אני שואל אתכם איפה הייתם כשלא ביצעתם, אני אשאל עכשיו, בחשדנות מסוימת ובספקנות רבה: איפה תהיו כאשר תראו בעצמכם, לנגד עיניכם, את התוצאות הברוכות של הצעדים האלה?

זאב בנימין בגין: האם יהיו בכם אז ההגינות, העוז, האומץ לומר: זו היתה ממשלה שעשתה דברים חשובים?

אורית זוארץ: אנחנו בינתיים מחכים בסבלנות.

זאב בנימין בגין: אסיים עכשיו, אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: – – בהערה האחרונה.

זאב בנימין בגין: אני רוצה לומר לגבי נאומה של ראש האופוזיציה.

דליה איציק: אני רואה שהיא הרשימה אותך מאוד.

זאב בנימין בגין: כן, כן, בהחלט.

נסים זאב: זה לא משנה מה היא אומרת, תמיד היא מרשימה.

זאב בנימין בגין: קודם כול, חברתי חברת הכנסת איציק, קודם כול, ככה אני רגיל – גם הפעם הקשבתי בתשומת לב וחיפשתי בכל זאת, בין המשפטים, חיפשתי ערך מוסף.

זאב בנימין בגין: ואני רוצה לומר שמליצות על חזון אינן פתרונות כלכליים.

זאב בנימין בגין: ססמאות נאות, כל אחת נאה כשלעצמה, המתעלמות מתרומת הממשלה, שראש האופוזיציה היתה חברה חשובה בה, גם הן אינן תחליף לתוכנית כלכלית.

זאב בנימין בגין: אבל הבנתי, כי הקשבתי קשב רב, הבנתי מהי התוכנית.

זאב בנימין בגין: היא כמעט לא מוסווית כבר.

זאב בנימין בגין: אמרה חברת הכנסת לבני, ראש האופוזיציה: הרי הדבר יסתיים בלא-כלום, בהעברה מסעיף לסעיף.

זאב בנימין בגין: זו תוכנית

זאב בנימין בגין: כם וזו תוכניתה – אתם לא תקשיבו לתוצאות.

זאב בנימין בגין: מלכתחילה אתם יודעים שלא יהיה כמעט שום דבר בזאת; רק העברה מסעיף לסעיף.

זאב בנימין בגין: ככל שהתוכנית תהיה טובה, ככל שהפתרונות יהיו מעולים, ככל שהתקווה תינתן לציבור, אתם תאמרו: וזה הכול?

זאב בנימין בגין: זה כל מה שאתם מסוגלים לו?

זאב בנימין בגין: מפני שאתם רוצים להיות בעמדה שממנה תוכלו לומר: אין פתרון אחר, רק בחירות מייד.

זאב בנימין בגין: רק הבוחר יחליט, לא ועדת-טרכטנברג, לא ועדת מומחים.

זאב בנימין בגין: רק אתם.

יואל חסון: נכון, נכון.

אורית זוארץ: העם אומר את דברו.

אורית זוארץ: מיליון אזרחים ישנים באוהלים.

אורית זוארץ: שהעם יחליט.

שלמה מולה: השר בגין, אנחנו רוצים להחליף אתכם.

זאב בנימין בגין: נכון, נכון, העם יחליט.

ראובן ריבלין: בסדר גמור, אתה רוצה שנצביע עכשיו אם להחליף אתכם?

ראובן ריבלין: יש לכם רוב פה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה?

ראובן ריבלין: נצביע על זה.

ראובן ריבלין: רבותי, השר עונה, זה הכול.

ראובן ריבלין: אבל העם צריך להחליט, חברים, וקודם כול, המפלגות צריכות להחליט מי יהיה פה בפעם הבאה.

ראובן ריבלין: תזכרו את כל הדברים האלה.

ראובן ריבלין: לאט-לאט.

אורית זוארץ: לא המפלגות, העם.

אורית זוארץ: שומעים את ההתנשאות הזאת, את הבלופים האלה.

ראובן ריבלין: העם, העם, זה ברור.

ראובן ריבלין: המפלגות – זה כשנעשה את הרפורמה, חברת הכנסת זוארץ.

זאב בנימין בגין: אני מציע, חברים, שאנחנו עכשיו ננקוט את השיטה הפשוטה: גומרים – הולכים.

זאב בנימין בגין: אז תנו לי לגמור.

זאב בנימין בגין: אני כבר קראתי מודעה שחתומה על-ידי גוף שוודאי קיים שנים רבות, אבל עד לקריאת המודעה לא שמעתי עליו, אינני יודע מי מממן אותו.

זאב בנימין בגין: במודעה הזאת הכתיבו – הכתיבו – לפרופסור טרכטנברג את מכתב ההתפטרות לראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: העברית היתה טובה, הנוסח היה נאה, אבל זה הרעיון המרכזי: לא יצא כלום מהוועדה שלך, ולכן, מראש – מראש – כבר קובעים, שופטים, שאין דרך אלא מייד, לאלתר, אולי בנובמבר, אולי במרס, ללכת לבחירות, כדי שאתם תמשיכו להשמיע בפני הציבור את ססמאות השווא שלכם, את המליצות החזוניות שלכם.

זאב בנימין בגין: אני מניח שלא כדבר הזה יקרה, וביום הנאות, ביום שנקבע מראש, מתישהו בעוד שנתיים, שנתיים וחצי, חלק מן הצעדים שהבאתי עכשיו בפניכם יתממשו, אחרים עוד יבואו – –

אורית זוארץ: – – –

זאב בנימין בגין: – – ויביאונו, תחת הממשלה הזאת, לימים טובים מאלה.

זאב בנימין בגין: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, כבוד השר – – –

זאב בנימין בגין: אני מציע להעביר את כל ההצעות המכובדות – – –

ראובן ריבלין: אתה מקבל את הבקשה שלהם לסדר-יום – – –

זאב בנימין בגין: בוודאי.

ראובן ריבלין: הנושאים חשובים, נעלה את זה על סדר-היום.

ראובן ריבלין: אוקיי, רבותי, רבותי, השר סיים את דבריו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אתה רוצה להציע לוועדה או להסיר מסדר-היום?

דב חנין: לא.

ראובן ריבלין: מי עוד פה?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת וילף, את מסכימה שזה יהיה על סדר-היום?

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: מי עוד דיבר?

דב חנין: אם הדיון במליאה יהיה עוד במהלך – – –

ראובן ריבלין: בהתאם לתקנון, בלי כל ספק.

ראובן ריבלין: בהתאם לתקנון, בלי כל ספק.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק.

ראובן ריבלין: יש לנו עוד מציעים – שלמה מולה, אתה היית מציע – – –

שלמה מולה: מליאה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה דיבר מעל הבמה וביקש להעלות את זה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: מי עוד היתה לו הצעה אחרת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון?

יואל חסון: מליאה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתם לא מציעים הצעה אחרת.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום אחת להעביר לוועדה, גם של חבר הכנסת מולה.

מוחמד ברכה: אני חושב שחשוב שבמהלך הפגרה – – –

ראובן ריבלין: אבל אדוני היה אחד המציעים – – –

מוחמד ברכה: אני ביקשתי למליאה.

ראובן ריבלין: לכן שאלתי את חנין, אני מצטער שהוא לא ביקש את זה.

מוחמד ברכה: אחת ההצעות בוועדה ואחת במליאה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לוועדה.

ראובן ריבלין: את מה אתה מציע לוועדה?

ראובן ריבלין: תזכיר לי, חבר הכנסת זחאלקה, את הראשונה?

ראובן ריבלין: את השנייה?

ראובן ריבלין: את השלישית?

מוחמד ברכה: את ההצעה שהוא דיבר עליה.

ראובן ריבלין: אוקיי, ההצעה של גאלב מג'אדלה ושל אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: לאיזו ועדה אתה מבקש?

ג'מאל זחאלקה: עבודה ורווחה.

ראובן ריבלין: אוקיי, עבודה ורווחה.

ראובן ריבלין: מצוין.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על סעיפים 1, 2, 4 ו-5, להעבירם לסדר-היום.

ראובן ריבלין: מי בעד – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: אני רואה רוב מוחלט.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: אין נמנעים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – רוב

ראובן ריבלין: נמנעים – אין

ראובן ריבלין: אשר להצעתו של חבר הכנסת זחאלקה להעביר את ההצעה – רק את ההצעה – של גאלב מג'אדלה ושל אחמד טיבי לדיון בוועדת העבודה והרווחה, אני אומר כך: מי שבעד – הוא בעד העברה לוועדה; מי שנגד – בעד להסיר.

ראובן ריבלין: מי בעד להעביר לוועדה – ירים את ידו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

נסים זאב: אני נגד.

ראובן ריבלין: אתה נגד?

ראובן ריבלין: בהחלט.

ראובן ריבלין: אחד נגד.

ראובן ריבלין: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב

ראובן ריבלין: נמנעים – אין

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חכה רגע, בזמן הצבעה לא מפריעים.

ראובן ריבלין: לא מפריעים, חבר הכנסת זאב.

ראובן ריבלין: אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעותיהם של חברי הכנסת גאלב מג'אדלה ואחמד טיבי בנושא: ממשלת נתניהו מתעלמת ממצוקת הרופאים והמתמחים, תועבר לוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, הדבר הזה נמצא על שולחן הוועדה כמעקב קבוע – מי שפה בוועדת העבודה והרווחה – במעקב קבוע אחר שביתת הרופאים.

ראובן ריבלין: עד כאן.

ראובן ריבלין: יש לנו רק עוד סעיף אחד בסדר-היום: תיקון טעות סופר.

ראובן ריבלין: יציג זאת בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת מקלב.

יואל חסון: ביקשתי הודעה אישית.

ראובן ריבלין: אחרי שהוא יסיים.

ראובן ריבלין: זה יהיה בסיום הדיון.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי הכנסת, אני מתכבד, בשם יושב-ראש ועדת החוקה, להציג בפניכם תיקון לחוק הנוער, השמטת קולמוס – התיקון הוא בחוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 20), התשע"א–2011: אחרי סעיף 2 צריך להיות "תחילה" – "תחילתו של חוק זה 60 יום מיום פרסומו".

אורי מקלב: כמה מלים – החוק התקבל בכנסת ביום ג' באב, 3 באוגוסט 2011, וטרם פורסם ברשומות.

אורי מקלב: בשל השמטה מקרית לא נכלל בנוסח שהונח על שולחן הכנסת סעיף התחילה שאישרה ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, ולפיו תחילתו של החוק תהיה בתום 60 יום ממועד פרסומו ברשומות.

אורי מקלב: אני מציע, ומבקש את תמיכתכם, לתקן את הטעות תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מדובר בטעות סופר.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעת ועדת החוקה?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להוריד.

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: אין נמנעים.

ראובן ריבלין: בעד ההחלטה – רוב

ראובן ריבלין: נמנעים – אין

ראובן ריבלין: אני קובע שהתיקון נתקבל ובקשת ועדת החוקה, כפי שהובאה על-ידי סגן היושב-ראש מקלב, אושרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

ראובן ריבלין: זכותך להתייחס לאמירתה האישית כלפיך – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: היא הזכירה.

עינת וילף: לא הזכרתי.

נסים זאב: היא לא הזכירה את שמו, אדוני.

נסים זאב: אני עד עכשיו לא ידעתי שזה הוא.

עינת וילף: – – –

ראובן ריבלין: אוקיי, נתתי לו לעלות לבמה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וילף אומרת – האם את אומרת שלא התכוונת אליו?

עינת וילף: מה?

עינת וילף: יש לי שותפים רבים נוספים – – –

יואל חסון: לא לא, תגידי את האמת, לא התכוונת אלי?

ראובן ריבלין: אם לא התכוונת אליו, אלא לרבים – לא התכוונת אליו באופן אישי – אני שואל אותך, את אשה – את בן-אדם – אני לא אומר "אשה", כי גם גברים אומרים אמת – את בן-אדם שאומר אמת.

ראובן ריבלין: תגידי לי, אם לא התכוונת אליו אישית, אלא התכוונת לקבוצה, אני מוריד אותו מהבמה.

קריאה: היא דיברה ביחיד.

עינת וילף: ברור שבמקרה הנוכחי התכוונתי אליו – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני יודע, אני מכיר – בדרך כלל אני נמצא בדיונים – – –

נסים זאב: זה תקדימי מה שאתה עושה, שעל כוונות אתה נותן לחבר הכנסת לעלות – – –

רוברט טיבייב: כל הכבוד לך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, הוא אמר לי שהיא הזכירה אותו אישית.

ראובן ריבלין: שאלתי אותה שאלה – מספקת אותי – תודה רבה לך על תשובתך הכנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – – –

נסים זאב: היא התכוונה אליו, אבל היא לא אמרה את שמו.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק פה – ואני הקשבתי בקשב רב לדבריה של חברת הכנסת וילף, ואין ספק שהיא התכוונה אלי.

ראובן ריבלין: אבל לא היית.

יואל חסון: אני מצטער, אני צפיתי בזה בטלוויזיה.

ראובן ריבלין: אה, זה בסדר.

יואל חסון: לכן ראיתי, לא ידעתי אחרת.

יואל חסון: צפיתי בזה בטלוויזיה בחדרי וראיתי את מה שאמרת.

יואל חסון: אני מצטער שבחרת לומר דברים כאלה, במיוחד בזמן שלא הייתי כאן, אבל את יודעת מה, אני גם מתקשה לקבל ממך – – –

עינת וילף: זה שלא היית פה זו לא אחריותי – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת וילף, אני לא נותן לו לדבר עכשיו – אני נותן לו דקה.

יואל חסון: אני מתקשה לקבל ממך איזו ביקורת – –

עינת וילף: – – – מכל אחד ביקורת.

יואל חסון: – – ממי שאחרי שנה בכנסת – ממי שאחרי שנה בכנסת, בתחילת כהונתה, לא מצמצה וגנבה מנדט ממפלגת העבודה – –

עינת וילף: לא גנבה ולא נעליים.

יואל חסון: – – ושייכת למפלגת עריקים אופורטוניסטים – –

עינת וילף: אוי, נו, באמת – – –

יואל חסון: – – שארבעה מחברי הכנסת שלה מכהנים בממשלת ישראל.

עינת וילף: מה זה קדימה בדיוק?

יואל חסון: יותר מכך, גברתי – –

עינת וילף: מה בדיוק עשתה קדימה?

יואל חסון: – – מעבר לזה שגנבת מנדט ממפלגת העבודה – –

עינת וילף: מה בדיוק עשתה קדימה?

יואל חסון: – – במהלך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אתה רוצה להגן על שמך או שאתה רוצה לתקוף אותה?

ראובן ריבלין: עכשיו היא תבקש לעלות כי אתה תוקף אותה.

יואל חסון: אני אומר את האמת.

יואל חסון: אני אומר את האמת.

ראובן ריבלין: אבל קיבלת זכות להתגונן, לא לתקוף.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עוד שני משפטים בבקשה.

יואל חסון: יותר מכך, גברתי – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, תנו לו לסיים.

יואל חסון: – – יותר מכך, שאת עצמך, חברת הכנסת וילף, ב-3 באוגוסט, אמרת בצורה ברורה: המחאה היא כוללת, יש בשוליה היבטים הנוגעים בזלזול במערכת הפוליטית כולה.

יואל חסון: סגנון זול ומזלזל כמו שאנחנו שומעים פה יחזור להכות באלה הנוהגים בכך.

עינת וילף: בדיוק.

יואל חסון: כך אמרת על המחאה, כך התייחסת למי שהפכו להיות – ש-87% מאזרחי ישראל תומכים בהם.

יואל חסון: כך הסתכלת על המחאה – –

עינת וילף: לא לא, לא הבנת – – –

יואל חסון: – – כך הסתכלת על המוחים.

עינת וילף: לא הבנת.

יואל חסון: ממך אי-אפשר ללמוד דבר, ולגבי, אני יודע מה תרמתי ומה עשיתי במערכת הפוליטית בחמש שנים וחצי שאני בכנסת – –

עינת וילף: – – – אני דיברתי על הסגנון שלכם בכנסת.

יואל חסון: – – מה שעשיתי כאן את לא תעשי גם בשנה שנותרה לך כחברת כנסת.

יואל חסון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: רבותי, אדוני השר, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה – אם ירצה השם, כי יכול להיות שהיא תהיה קודם – תתקיים ביום שני, ג' בחשוון התשע"ב, 31 באוקטובר 2011, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.