ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 262, 2011-07-18 00:00

ראובן ריבלין: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, היום יום שני, ט"ז בתמוז תשע"א, 18 ביולי 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: היום אזרח ירושלמי בשם נתן רוזנר שאל אותי מדוע הכנסת תמיד פותחת במדויק, ואמרתי לו: כי כך צריך להיות.

ראובן ריבלין: אדוני השר, הודעה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: במדויק, במדויק.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/3398/18 וכלה בהצעת חוק פ/3414/18 – הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (חובת קביעת תקן כליאה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה ו; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מרחב מחיה לאסיר), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה ו; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חסר דירה), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא; הצעת חוק הספורט (תיקון – מועדונים וספורטאים שומרי שבת), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, ציון פיניאן, יצחק וקנין, ואלכס מילר; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – מימון הגנה על חיילים וקצינים שהוגש נגדם כתב אישום עקב פקודות שביצעו או שנתנו), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת משה מטלון; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הלוואה נוספת והשתתפות בהחזרי הלוואה), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מדמי ביטוח לתלמיד מכינה קדם-צבאית), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – פטור מחובת רישוי לקייטנות בפיקוח משרד הרווחה והשירותים החברתיים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק שימור מקומות קבורה פרטיים של נשיאי המדינה וראשי ממשלה, התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ועדות חקלאיות), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק יידוע בדבר הסכנות בשימוש בטלפון נייד, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, אמנון כהן, אופיר אקוניס, רוברט אילטוב, אורי מקלב, יואל חסון, שלמה מולה, אורלי לוי אבקסיס, פניה קירשנבאום, נחמן שי, יריב לוין ומשה גפני; הצעת חוק הקמת רכבל בעיר העתיקה בירושלים, התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – גילו של אזרח ותיק), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, אורית זוארץ, עינת וילף ויוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת התוספת לקצבת זיקנה בעד ילדים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת עפו אגבאריה וגאלב מג'אדלה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הסדר חנייה למאושפזים בבית-חולים ולמבקריהם), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, חיים כץ, ציפי חוטובלי ויוליה שמאלוב-ברקוביץ; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון – הסכמת אדם לתרומת אברים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות נגד חברת הכנסת חנין זועבי בשל השתתפותה במשט לעזה בחודש מאי 2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: בנוסף, אבקש להודיעכם כי ביום י"א בתמוז התשע"א, 13 ביולי 2011, הניחה ועדת האתיקה החלטה בנוגע לצירוף עוזרים פרלמנטריים לנסיעות לחוץ-לארץ במימון גוף חיצוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה למצוקת הדיור של אזרחי ישראל ובפרט של הזוגות הצעירים;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: היותה ממשלה כושלת אשר מסכנת את הדמוקרטיה

ראובן ריבלין: רבותי, בפנינו שלוש הצעות אי-אמון אשר מוגשות עדיין ביום רביעי של השבוע שעבר.

ראובן ריבלין: מספר סיעות ביקשו לשנות את הכותרת, ובהסכמת הממשלה אכן שונתה הכותרת.

ראובן ריבלין: שלוש ההצעות הן הצעות של סיעות קדימה, העבודה ומרצ וחד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: ראשונת הצעות האי-אמון היא הצעתה של סיעת קדימה, שכותרתה: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה למצוקת הדיור של אזרחי ישראל ובפרט של הזוגות הצעירים.

ראובן ריבלין: ינמק את ההצעה בשם סיעת קדימה, חבר הכנסת רוברט טיבייב.

ראובן ריבלין: ישיב על הצעת האי-אמון הזו שר השיכון והבינוי, השר אריאל אטיאס.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת טיבייב.

רוני בר-און: טיבְּיָיֶב.

ראובן ריבלין: טיבָּיֶיב.

רוני בר-און: טיבְּיָיֶב.

ראובן ריבלין: טיבְּיָיֶב.

ראובן ריבלין: אז אתה היית צריך לומר לי, אני אומר טיבָּייב כל הזמן, וזה כבר הפך להיות אפילו טיבְיָיֶב.

רוברט טיבייב: השורש הוא טי"ב.

ראובן ריבלין: טי"ב.

ראובן ריבלין: אז בסדר, כל דבר טוב, אבל הוא לא מהשורש טיב אלא הוא מהשורש טיבּ.

רוברט טיבייב: למה?

רוברט טיבייב: טיב – – –

ראובן ריבלין: אבל טיב הוא לא בעברית.

ראובן ריבלין: טיבייב הוא – – –

רוברט טיבייב: אבא של סבא היה טֶבְיָה, אז עשו טיבייב.

ראובן ריבלין: טבייב.

ראובן ריבלין: אוקיי, אבל זה משורש לא עברי.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, טיב זה דבר חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאתן לך הצעה לשם עברי?

ראובן ריבלין: אתה נושא את שם משפחתך בגאון.

ראובן ריבלין: יפה.

רוברט טיבייב: תודה.

ראובן ריבלין: פעם היו דורשים, אני חושב שצריך להביא את כל תפוצות ישראל לארץ ולשמר את המורשת של כל אחד ואחד מהנפשות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אותי הביאו – – – עברתו לי את השם, לא שאלו אותי.

רוני בר-און: אני נפלתי קורבן – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה היית קודם?

ראובן ריבלין: אז בן-גוריון חשב.

ראובן ריבלין: היום יש רבים שמשנים בחזרה את שמם כדי להנציח את שם משפחתם.

רוני בר-און: יש כמה שהיו מסכימים שאני אשנה את שמי, אבל – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שמה שנקרא, הוריך והורי-הוריך מבקשים לשנות את שמם לבר-און.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: טיבָיֶיב.

רוני בר-און: טיבְּיָיֶב.

ראובן ריבלין: טיבייב.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוברט טיבייב: תודה.

רוברט טיבייב: אני לא הייתי בשדרות-רוטשילד, מכמה סיבות.

רוברט טיבייב: כי קודם כול, מה אני יכול להגיד להם?

רוברט טיבייב: חבר'ה צעירים שרוצים ללמוד, לפרנס את המשפחות ולחיות במדינה הזו.

רוברט טיבייב: מה אני יכול להגיד להם?

רוברט טיבייב: שהגשתי הצעת חוק בנושא הדיור הציבורי, אדוני היושב-ראש, ולצערי הרב, ועדת השרים לענייני חקיקה מפילה את כל הצעות החוק החברתיות?

רוברט טיבייב: מה אני יכול להגיד להם?

רוברט טיבייב: תלכו לפריפריה?

רוברט טיבייב: אני גר בפריפריה, ומי שמוכר את הלוקשים שיש דיור בפריפריה – זה פשוט שקר אחד מוחלט.

רוברט טיבייב: אין דיור בפריפריה.

רוברט טיבייב: אני גר באופקים.

רוברט טיבייב: לא רק זה – אין תחבורה ציבורית, אין תרבות, אין חינוך, ובמקרה של אופקים אפילו אין ראש עיר, אז אני לא יכול להגיד לאותם הצעירים שממשלת ישראל רוצה לשלוח אותם לפריפריה; אני אומר להם: אל תלכו, אין מה לחפש שם.

רוברט טיבייב: יותר מזה, כל הצעירים מהפריפריה בורחים למרכז הארץ, מסיבות כאלה ואחרות שעליהן כבר דיברנו.

רוברט טיבייב: מה אני יכול להגיד לאותם החבר'ה בשדרות-רוטשילד?

רוברט טיבייב: שביבי עושה רפורמה?

רוברט טיבייב: איזה מין רפורמה – ואנחנו עדים לכל הרפורמות של ממשלת נתניהו.

רוברט טיבייב: אני רוצה להגיד לאותם חבר'ה צעירים: אל תאמינו גם לרפורמות, כי כל המאבק שאתם התחלתם, אני רק מחזק אתכם, ואתם בדרך הנכונה, כי אין ברירה.

רוברט טיבייב: לפעמים ועדות בכנסת אומרות שיש אפשרות לשנות את הדברים.

רוברט טיבייב: אל תאמינו, גם לוועדות אין אפשרות לשנות את הדברים, אלא אם כן ממשלת ישראל תקבל החלטה – יכול להיות שהיא תקבל החלטה קשה – אבל היא צריכה להוביל את המאבק של הרפורמה, ואני לא מאמין שממשלת ישראל הנוכחית יכולה להוביל איזושהי רפורמה.

רוברט טיבייב: אם אנחנו מסתכלים בדיעבד על הרפורמות של ממשלת ישראל הנוכחית, אפשר לקחת כל רפורמה, ואין לה הישג אחד – גם הרפורמה בכלכלה, גם הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

רוברט טיבייב: אם כבר מדברים על הרפורמה בתחבורה הציבורית האחרונה, אני יכול להגיד: זה פשוט בושה, בושה לממשלת ישראל, בושה של כישלון גם בהסברה, ממשלת ישראל פשוט הפקירה אוכלוסייה חלשה, דווקא את הציבור החלש ביותר.

רוברט טיבייב: אני פונה מעל במה זאת לראש הממשלה, מהדוכן הזה, אני רוצה להגיד לבנימין נתניהו: תתעשת, תתעורר.

רוברט טיבייב: שדרות-רוטשילד יכול להיות כיכר תחריר של הממשלה שלך, כי כל המדינה יכולה להפוך לכיכר תחריר.

רוברט טיבייב: זה מה שמחכה לנו, זה מה שממשלת ישראל בישלה לעצמה, והיא תקבל את זה בפרצוף.

רוברט טיבייב: בנימין נתניהו קורא לאותם החבר'ה הצעירים לבוא ולעזור להם פה בחקיקה.

רוברט טיבייב: נשמע לי קצת מצחיק, כי אותו ראש ממשלה בשבוע שעבר היה פה על הדוכן הזה ואמר שרק באישור שלו מעבירים את החוקים, אז הוא צריך את הצעירים בשביל להעביר את הרפורמות?

רוברט טיבייב: בזמן שמפלגות מתעסקות בכל מיני חוקים מוזרים, בזמן שהממשלה מתעסקת בכל מיני דברים – העברת חוקים מי ימני יותר, מי ימני פחות – הציבור הרחב פשוט סובל, כי הוא לא צריך את החוקים הללו, המוזרים.

רוברט טיבייב: הוא פשוט רוצה לקבל דירה, הוא רוצה להתפרנס בכבוד.

רוברט טיבייב: אתם רוצים ועדת חקירה והאזרחים רוצים מחירים סבירים בחנויות.

רוברט טיבייב: אתם רוצים חוקים הזויים שגם כך לא מביאים שום יעילות, והאזרחים רוצים לגור בדירות ולא בקרוונים, ולפעמים דירה בקרוון עולה יותר מדירה.

רוברט טיבייב: ממשלת ישראל מתעסקת בשאלה כן אבו מאזן, לא אבו מאזן, והאזרחים פשוט רוצים לעבוד בכבוד ולהתפרנס בכבוד.

רוברט טיבייב: בפריפריה – כמו שאמרתי, אני גר באופקים.

רוברט טיבייב: הגעתי לאופקים ישר משדה התעופה ב-1994.

רוברט טיבייב: אני רואה את הפער העצום בין מרכז הארץ לפריפריה, וזה לא אומר שצעירים לא צריכים לגור במרכז ובפריפריה.

רוברט טיבייב: פשוט בפריפריה אין תנאים, לפחות נורמליים, בשביל לחיות שם.

רוברט טיבייב: אני אומר וחוזר ואומר: ביבי, תתעשת; ביבי תתעורר.

רוברט טיבייב: שדרות-רוטשילד זה כיכר תחריר של ממשלת ישראל.

רוברט טיבייב: הציבור הרחב ברחובות בגלל הבייבי של ביבי – הרפורמה במינהל שלא הביאה שום תועלת.

רוברט טיבייב: נתניהו מתעסק בלכבות שרפות במקום למנוע את האש.

רוברט טיבייב: במקום לתת פתרונות אמיתיים הוא מתעסק בססמאות.

רוברט טיבייב: בדרך לפה, סתם עלה בראשי חרוז: אל"ף – אוהל, בי"ת – ביבי, אתם באוהל בגלל ביבי.

רוברט טיבייב: ביבי לא צריך "סופר-טנקר", הוא פשוט צריך מנהיגות.

רוברט טיבייב: לא צריך מטוס – צריך מצפן שינווט את הדרך לממשלה.

רוברט טיבייב: ביבי הוא ראש ממשלה של המסים, והציבור לא ייתן לזה להימשך.

רוברט טיבייב: נתניהו שוב ברח והשרים שלו ברחו.

רוברט טיבייב: ביטול הדיון בוועדת הכספים זה רק הוכחה.

רוברט טיבייב: ממשלת נתניהו הרימה דגל לבן של כניעה ופחדנות.

רוברט טיבייב: הלוואי שחברי הכנסת של הקואליציה, במקום ללכת ולהזדהות בכיכר-רוטשילד, היו נלחמים על קיומו של הדיון החשוב בוועדת הכספים.

רוברט טיבייב: לצערי הרב, זו ממשלה בלי דרך, בלי חזון, בלי תוכניות – הכול בשליפה, וכך זה נראה.

רוברט טיבייב: זו בריחה ממנהיגות.

רוברט טיבייב: זו הבריחה הכי משמעותית ששמענו ממר בנימין נתניהו.

רוברט טיבייב: נתניהו כבר שנתיים וחצי ראש ממשלה, כבר שנתיים וחצי יותר מדי.

רוברט טיבייב: בשנתיים וחצי האלה מחירי הדיור עלו בערך ב-50%; מצוקת הדיור הפכה להיות משבר הדיור הכי קשה במדינת ישראל.

רוברט טיבייב: נוסף על זה, עליות מחירים בחשמל, במים, בארנונה, בתחבורה הציבורית, במזון, מחירי החלב.

רוברט טיבייב: נבין שממשלת ישראל פתחה במלחמה נגד הציבור בישראל.

רוברט טיבייב: אין אחריות לממשלה.

רוברט טיבייב: ואני רוצה לפנות גם למפלגת הליכוד – אנחנו רואים את הנציגות המכובדת שלהם, וגם ממפלגת ש"ס.

רוברט טיבייב: אתם פשוט בושה למדינת ישראל, אתם מפלגות אנטי-חברתיות.

רוברט טיבייב: מדובר במשבר חברתי של ממש, ואני מבקש מכל חברי הכנסת להצביע אי-אמון בממשלה.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת טיבְּיָיֵב.

רוברט טיבייב: נכון.

ראובן ריבלין: מלמדים אותי – אני יודע.

ראובן ריבלין: טיבְּיָיֵב.

ראובן ריבלין: כבוד השר אריאל אטיאס ישיב בשם הממשלה.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן מצוקת הדיור שקיימת בכל המגזרים ומתמקדת באזורי הביקוש היא תוצאה של מחסור בשיווק ומלאי זמין לבנייה בהיצע הקרקעות שנמשך על פני עשור שנים, בתוספת ריבית נמוכה היסטורית שלא היתה כמותה מאז הקמת המדינה, שהתחילה בסוף 2009 בהיקף של 0.5%.

אריאל אטיאס: הדברים האלה שנפגשו ביחד – מחסור בהיצע וריבית נמוכה – גרמו להתלקחות או להצפה של מחירים כלפי מעלה.

אריאל אטיאס: כשיש פחות דירות ויש כסף זול, שני הדברים האלה ביחד גורמים לפעולה הזאת של עליית מחירים.

אריאל אטיאס: בישראל צריכים כ-40,000 יחידות דיור לגידול טבעי בכל שנה, ועד 2009, עד הקמת הממשלה הנוכחית, בממוצע התחלות הבנייה בישראל היו 30,000 יחידות דיור, לפי נתוני הלמ"ס.

אריאל אטיאס: זאת אומרת שאנחנו יצרנו במהלך כמעט עשר שנים פיגורים ביחידות דיור לפי גידול טבעי.

אריאל אטיאס: זה לא דבר שמרגישים אותו בשנה אחת, כשיש הפיגור הזה, ולא מרגישים את זה מייד בשנה השנייה.

אריאל אטיאס: זה מתחיל לחלחל.

אריאל אטיאס: כשמחסור בהיצע בהיקף של עשרות אלפי יחידות דיור פוגש ריבית נמוכה, זו התוצאה.

אריאל אטיאס: הרי לא היו ב-2009 פתאום איזה גלי עלייה כמו שהיו בשנות ה-90, שפתאום יש כאן עוד מאות אלפי זוגות צעירים חדשים שאנחנו לא מודעים להם.

אריאל אטיאס: אלא מה?

אריאל אטיאס: המחסור הזה, שנה ועוד שנה, התפרץ כשהוא פגש ריבית נמוכה, וזו התוצאה.

אריאל אטיאס: עכשיו, כדי לפתור את הדבר הזה, הדבר המרכזי שנדרש לעשות זה להגדיל את ההיצע – לאורך זמן זה מסדר את השוק בצורה הרבה יותר טבעית, מעבר לפעולות משלימות שהן מאוד חשובות בשביל למקד אוכלוסיות.

אריאל אטיאס: פריפריה, זוגות צעירים, סטודנטים, דיור בר-השגה – כל המלים היפות האלה זה בסדר, זה דבר שהוא ממוקד כצעד משלים.

אריאל אטיאס: הדבר המרכזי הגדול זה הגדלת היצע הקרקעות, אבל הוא גם הדבר הקשה ביותר לביצוע.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שלמשרד הבינוי והשיכון לוקח בממוצע חמש שנים לאשר תוכנית שכבר גמרנו לתכנן אותה.

אריאל אטיאס: הקרקע היא של המדינה, אנחנו מתכננים בתוכניות מיתאריות ומפורטות.

אריאל אטיאס: עכשיו אנחנו מתחילים להריץ את זה אצל השופט, שזה הוועדות המחוזיות – לאשר, לתקן, לסדר.

אריאל אטיאס: כל התהליכים האלה, הממוצע שלהם זה חמש שנים.

אריאל אטיאס: אני כבר התייחסתי למשוואה שעשו למחאת מחירי ה"קוטג'", שאני באמת חושב שהיתה מחאה חכמה וצודקת, אבל היא קלה לביצוע והיא גם קלה לפתרון, בגלל שיש כמה חברות שמייצרות את המוצר הזה, יש רשתות שיווק.

אריאל אטיאס: אם מקבלים החלטה שמורידים בשקל, זה קורה בהחלטה.

אריאל אטיאס: בהיקפים של יחידות דיור אין יצרן אחד, אין כמה יצרנים, מדובר ב-120,000 עסקאות בשנה, מתוכן כ-80,000 זה עסקאות יד שנייה, שזה אנשים פרטניים שכל אחד מנסה למקסם את המכירה שלו, בצדק מבחינתנו.

אריאל אטיאס: הוא לא מקבל הוראות מהממשלה.

אריאל אטיאס: הממשלה צריכה ויכולה, זה לוקח קצת יותר זמן להשפיע דרך ההיצע, ואז זה שיש לו דירה זה לא אומר שהוא יקבל עליה איזה מחיר שהוא רוצה; הוא יקבל את המחיר שהשוק ייתן לו.

אריאל אטיאס: ואכן אנחנו רואים תוצאות מאוד משמעותיות בהגדלת ההיצע.

אריאל אטיאס: זה עדיין לא מוריד את המחירים, המחירים עדיין גבוהים ולוקח זמן לטפל בזה, אבל אנחנו בדרך הנכונה שמטפלת בבעיה באופן שורשי ועמוק, שזה הגדלת ההיצע.

אריאל אטיאס: אם עד 2008 היו לנו 30,000 התחלות בנייה, זה לא תיאוריות, וזה לא תוכניות, אדוני היושב-ראש, זה ביצוע.

אריאל אטיאס: התחלת בנייה זה ביצוע – זה יסודות, זה יזמים שבונים.

אריאל אטיאס: הדירות האלה, מישהו יגור בהן.

אריאל אטיאס: אנחנו נמצאים ברבע הראשון של 2011 – 45,000 התחלות בנייה, ואני מזכיר לכם שבישראל צריכים רק 40,000, זאת אומרת, לראשונה בעשור האחרון הביקושים פגשו את ההיצע לפי הצורך ומוסיפים 5,000 לשלם על הפיגורים שהיו.

אריאל אטיאס: היום הוצאנו כ-7,000 יחידות דיור במכרזים.

אריאל אטיאס: זה לא משהו שהדפסנו לאור המחאה, אדוני היושב-ראש.

אריאל אטיאס: מדובר בעבודה מאוד אינטנסיבית, הרבה הסכמים על כל מכרז.

אריאל אטיאס: הסכם עם ראשי הרשויות, משרד התחבורה – לדעת שהתשתיות פועלות כמו שצריך, כבישים, לפעמים משרד הבריאות בתוך המשחק – כל הפרמטרים שצריכים לפני שמוציאים מכרז.

אריאל אטיאס: אנחנו בעצם מוכרים חוברת, ספר, שיש בה עם כל הדברים מסודרים כבר ליזמים.

אריאל אטיאס: כ-7,000 יחידות דיור.

אריאל אטיאס: למען הדיוק, 6,900 יחידות דיור בכל רחבי הארץ.

אריאל אטיאס: מהן 1,000 יחידות דיור להשכרה – בשיטה שאנחנו רוצים לשכלל את מה שהתחלנו בה.

אריאל אטיאס: לפני שנה העברתי החלטה במועצת מקרקעי ישראל שמאפשרת לנו להוציא מכרזי דיור להשכרה ללא מחיר מינימום, זאת אומרת, המדינה אומרת: אני לא אומר לך כמה לשים בקרקע.

אריאל אטיאס: אתה תציע.

אריאל אטיאס: 50% אתה יכול למכור, 50% אתה יכול להשכיר, כדי לא ליצור גטאות של שכירות – אנחנו רוצים בסך הכול שתהיה אוכלוסייה מעורבת.

אריאל אטיאס: הוצאנו מכרזים כאלה בירושלים, באשדוד, בעוד מקומות ברחבי הארץ, ועכשיו אנחנו משכללים את השיטה, והיום הוצאנו מכרזים – בראש-העין 600 יחידות דיור להשכרה, בבאר-שבע הוצאנו יחידות דיור להשכרה, בסך הכול 1,000 יחידות דיור, כשבשיקול הזוכה, אדוני היושב-ראש, החשיבות היא למי שמציע את המחיר הנמוך ביותר לשכר דירה חודשי.

אריאל אטיאס: זה פרמטר שאנחנו ניקח אותו בשיקול בבואנו לבחור את הזוכים – יהיה משקל למי שמציע את המחיר הנמוך ביותר לשכר דירה לעשר שנים, וזה יהיה לזכאים.

אריאל אטיאס: ההגדרה של זכאי אצלנו זה חסר דיור.

אריאל אטיאס: אין לנו עניין למלא את השוק בדיור להשכרה כשאנחנו לא פוגעים מה שנקרא "בול מטרה".

אריאל אטיאס: אנחנו צריכים למקד את זה באוכלוסיות.

אריאל אטיאס: עשינו את זה בעבר.

אריאל אטיאס: השיטה הזאת, אנחנו מתחילים אותה היום, אבל צריך לזכור: זה תהליכים שלוקחים זמן.

אריאל אטיאס: אבל אני לא אומר לכם, חברי הכנסת – – –

מגלי והבה: אז למה – – –

אריאל אטיאס: דקה, דקה.

מגלי והבה: – – – ברוטשילד בתל-אביב?

מגלי והבה: אולי תקרא להם שיפרקו אותו וילכו הביתה.

מגלי והבה: לפי התיאור שלך המצב שלנו מעולה, יש דיור, יש הכול.

אריאל אטיאס: אכן, כפי שאני אומר – אני לא בא להסביר לכם תוכניות, אני מדבר אתכם על ביצוע.

אריאל אטיאס: המחירים – עדיין יקרים, זה לוקח זמן.

אריאל אטיאס: זה לא "קוטג'" שבמחי החלטה אחת מורידים את המחיר – –

קריאה: – – –

אריאל אטיאס: – – וזה גם לא חלב שאפשר לייבא.

אריאל אטיאס: זה משהו שלוקח זמן, כי לבנות דירה בישראל – בממוצע לוקח קומה שלושה חודשים.

אריאל אטיאס: קומה.

אריאל אטיאס: מלא.

אריאל אטיאס: זה התהליך.

אריאל אטיאס: אבל אנחנו בדרך הנכונה, לא בתוכנית שזה יקרה.

אריאל אטיאס: זה כבר בוצע.

אריאל אטיאס: יש דברים שמבוצעים, תבדקו אותנו.

אריאל אטיאס: 45,000 התחלות בנייה, לא הולך ברגל, לא היה כזה בעשור האחרון, ואני, אגב, לא מתנצח אתכם מה היה בממשלת קדימה.

אריאל אטיאס: אני הייתי חבר בממשלה – – –

מגלי והבה: – – –

אריאל אטיאס: לא מתנצח אתכם.

שלמה מולה: אתה לא יודע מה.

שלמה מולה: אתה יכול להתנצח אבל אתם הייתם שותפים לממשלה – – – כל הזמן.

אריאל אטיאס: – – –

שלמה מולה: אז אל – – –

אריאל אטיאס: אני לא מתנצח, אתה יודע למה?

אריאל אטיאס: לא כי היינו שותפים – –

שלמה מולה: אה, לא מתנצח?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, חבר הכנסת מגלי והבה – –

אריאל אטיאס: – – כי זה בכלל לא חשוב.

ראובן ריבלין: – – יושבים אנשים היום ומוחים.

ראובן ריבלין: קמו הצעירים ומחו, קמו חסרי הדיור ומחו, קמו אנשים ומחו על איזשהו – –

אורית זוארץ: עוולה חברתית.

ראובן ריבלין: – – עוולה חברתית מתמשכת ביותר.

ראובן ריבלין: אני מציע, אני מציע – הואיל והרי גם מחר הוא יצטרך לתת תשובות, אני מציע לכל האנשים שעוסקים בפוליטיקה כאן – – –

קריאה: – – – החלטת ממשלה.

ראובן ריבלין: אני מדבר עכשיו אליך.

אורית זוארץ: לא, לילדים שלנו.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם לא להשלות, אלא להסביר.

ראובן ריבלין: ובא ועומד באומץ לב רב השר אטיאס – – –

קריאה: מכבדים את זה.

ראובן ריבלין: אני לא, אני לא מחסידיו ה – הוא בהחלט אדם ראוי, אבל בא השר אטיאס – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: בא השר אטיאס באומץ לב רב ואומר את הדברים כפשוטם.

ראובן ריבלין: תראו, רבותי, זה בתהליך, והחברים שנמצאים שם צריכים להבין – הם לא ישבו וימצאו איזה נוסחת קסם.

ראובן ריבלין: וכולנו אחראים.

ראובן ריבלין: כולנו אחראים.

ראובן ריבלין: היה תהליך, התהליך הכלכלי הוא תהליך גם מקומי, גם עולמי, גם איזשהם מחדלים, גם אי-תכנון נכון, ובעשור האחרון היו כמה חברים שלי ראשי ממשלות, כמה חברים שלי, לא אחד, וכולם ניהלו את כולנו, ובא היום השר אטיאס ומסביר על הציר של הזמן, איך מנסים לפתור את זה.

ראובן ריבלין: יש פה אנשים שפתרו בעצמם כשהם היו יכולים, כשהיו ראשי ערים.

ראובן ריבלין: יש פה יעקב אדרי, יש פה זאב בילסקי, אנשים שהתמודדו עם העניינים.

ראובן ריבלין: אני יודע איך שעשית בכפרך, חבר הכנסת מגלי והבה, ובכל המגזר הדרוזי – ככל יכולתנו.

ראובן ריבלין: עכשיו – אני מציע שלא ילכו לשם ויתחילו לצעוק צעקות.

ראובן ריבלין: זה לא יביא לשום – איזושהי נוסחת קסם, פרט להשגת איזשהם יתרונות לפוליטיקאים כאלו או אחרים, וברוכים תהיו.

ראובן ריבלין: ברוכים תהיו.

ראובן ריבלין: כולנו מתפרנסים מהפוליטיקה, והתמיכה הציבורית היא חשובה, אבל זכרו כולכם שהתהליך הזה הוא תהליך שכולם הביאו אליו.

ראובן ריבלין: השר אטיאס בא ונותן תוכנית איך פותרים את הבעיה.

ראובן ריבלין: עכשיו, השאלה היא – – –

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, איפה השולחן שם ממולנו?

ראובן ריבלין: אתה, כשאני מדבר, אפילו לא חושב על מה אני אומר.

ראובן ריבלין: אתה כבר חושב על מה אתה תאמר לי על שם.

שלמה מולה: אני שמעתי, אני אגיד לך, אתה צדיק בסדום בליכוד.

שלמה מולה: צדיק בסדום בליכוד.

ראובן ריבלין: אני ימני שנשען תמיד על יד שמאל.

ראובן ריבלין: ולכן אני לא רואה את הצד השמאלי שהוא הצד הימני שלכם.

ראובן ריבלין: אני מדבר אליך, אתה נמצא פה.

ראובן ריבלין: אני מדבר אל חברי הכנסת הנמצאים בבית.

ראובן ריבלין: באמת, בא שר ומסביר לכם בצורה רצינית.

ראובן ריבלין: הרי הוקוס-פוקוס יכול כל אחד לבוא ולומר.

ראובן ריבלין: ללכת לאנשים – ואני בהחלט חושב שהם פועלים פעולת מחאה נכונה.

ראובן ריבלין: כי אמר מאו דזה-דונג – שגם מחסידיו לא הייתי – שגם מסע של מיליון קילומטר מתחיל בצעד הראשון.

ראובן ריבלין: אומר לכם השר אטיאס: אני כבר לא בצעד הראשון, אני בצעד הרבה יותר, ואני, כל הזמן שאני עובד כשר השיכון, אני פועל – יפה מאוד.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוא אמר דברים חשובים.

ראובן ריבלין: השאלה היא עד כמה זה יימשך וכמה זה יהיה נכון.

אריאל אטיאס: עכשיו – אני רוצה לתת לכם, אני – – –

אורית זוארץ: צריך ללכת ולדבר עם הילדים שיושבים בחוץ, אתם צריך לדבר.

אריאל אטיאס: אם אתם רוצים גם לקבל כמה תשובות, שיהיה לכם מה להגיד כשאתם מופיעים בתקשורת – –

קריאה: או, אה.

אריאל אטיאס: – – בסדר, מותר לי להגיד לכם כמה דברים.

אריאל אטיאס: אחד, למי שדואג למחירים – –

אורית זוארץ: היית באוהלים, כבוד השר?

אורית זוארץ: דיברת עם הילדים, כבוד השר?

אורית זוארץ: למה רק – – –

אריאל אטיאס: – – למי שדואג – – –

ראובן ריבלין: הוא ילך לאוהלים – אם יפגשו אותם אנשי – – –

אורית זוארץ: כן, אתם הוא צריך – – –

ראובן ריבלין: אם, למשל, חברת הכנסת זוארץ, תגיעי לאוהלים, ובמקרה יהיו חברים מהליכוד, הם יזרקו עלייך מים.

ראובן ריבלין: אם אני אבוא לאוהלים ייתכן מאוד שחברים שהם לא מהליכוד יזרקו עלי מים.

אורית זוארץ: אנחנו לא – – –

ראובן ריבלין: לכן, אני מציע לכולם לא להתעסק עם מה אמרת לאוהלים.

קריאה: עלינו – – –

ראובן ריבלין: השר אטיאס צריך לעסוק בפתרון הבעיה, לא ללכת לאוהלים.

ראובן ריבלין: לאוהלים – אם רוצים האוהלים לבוא לשר אטיאס, ולא יצליחו להגיע אליו, אנחנו נדאג יחד שהם יגיעו אליו.

גלעד ארדן: הוא ביקש ללכת עם ציפי לבני לאוהל – – –

קריאה: אוהלים זה לא טוב?

ראובן ריבלין: מצוין, אמרתי.

ראובן ריבלין: אמרתי.

ראובן ריבלין: אני אומר – השר אטיאס צריך לפתור את הבעיה, לא ללכת לאוהלים, כי הרבה מאלה שהולכים לאוהלים לא יכולים לפתור שום דבר.

חנא סוייד: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, יש מחאה, ויש דרך – אבל דיברתי היום עם הבחורים, הם באו אלי.

ראובן ריבלין: הם באו אלי.

ראובן ריבלין: אבל אני לא – ללכת לשם, מה יהיה?

ראובן ריבלין: אם אני לא אלך לשם, תשאל חברת הכנסת זוארץ: למה אתה לא הולך לאוהלים?

ראובן ריבלין: אם אני אלך לשם, תאמר חברת הכנסת זוארץ: נו, יושב-ראש הכנסת רוצה להיות יושב-ראש ועדת הכלכלה אז הוא הולך אליהם.

ראובן ריבלין: ויש לי – תדעי, אני אמביציוזי מאוד, אם אני אומר שאני רוצה להיות יושב-ראש ועדת הכלכלה, קחי אותי ברצינות.

ראובן ריבלין: אז אני אומר לכם – – –

אורית זוארץ: אתה צריך לצעוק את זה משם.

ראובן ריבלין: הרי כל מה שנעשה, יבואו ויאמרו.

ראובן ריבלין: צריך לטפל בבעיה.

ראובן ריבלין: היום בבוקר דיברתי עם חבר הכנסת כבל.

ראובן ריבלין: צריך לטפל בבעיה.

ראובן ריבלין: כולנו היינו בכל ממשלות ישראל.

ראובן ריבלין: צריך לטפל בבעיה, זה לא צחוק, חברים.

ראובן ריבלין: ואומר לכם השר אטיאס – פעם ראשונה עומד שר – – –

אורית זוארץ: לא, זה פעם שנייה שהוא כבר עומד ואומר – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא, הוא בא ואומר לך שיש היום 45,000 התחלות של יחידות דיור.

ראובן ריבלין: אם הוא אומר דבר שהוא לא נכון – אם הוא אומר דבר שהוא לא נכון, הרי הוא – – –

ניצן הורוביץ: כן, אבל מה יהיה המחיר?

ניצן הורוביץ: מה המחיר הסופי?

ראובן ריבלין: תשמע – קודם כול, היצע וביקוש זה – – –

ניצן הורוביץ: לא, זה לא מספיק.

ניצן הורוביץ: זה לא מספיק.

ניצן הורוביץ: מחיר למשתכן.

ראובן ריבלין: כשהוא אומר לך שהוא גם בונה דירות להשכרה למעוטי יכולת – שמע, אני לא אומר לך בוודאי מה המחיר.

ראובן ריבלין: אם היינו יכולים לבוא ולקבוע שאנחנו מסבסדים את המחיר היו מפסיקים אנשים בכלל לעבוד בארץ, כי היו הולכים ישר – הדברים לא פשוטים, תשמע.

ראובן ריבלין: אני מבין.

ניצן הורוביץ: אבל לא פשוט להגיד את זה – – –

ראובן ריבלין: אתה גם צודק, ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: אתה לא היית בשום ממשלה, לכן אתה צודק.

ראובן ריבלין: אתה יכול לומר את – אתה צודק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנא סוייד, בשבוע שעבר, כאשר עמד פה ראש הממשלה, אמר לו: מה הולך עם כל התוכנית הנפלאה שאתם מבקשים להביא עם המגזר הערבי?

ראובן ריבלין: שאלה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה נתן תשובה חד-משמעית בעניין זה, ונבדוק – ונבדוק, ונעשה מעקב אחר תשובתו, חבר הכנסת סוייד.

קריאה: – – – בוועדת הכלכלה.

אורית זוארץ: יקימו ועדת חקירה לדאוג שלא נעשה את זה.

קריאה: תגיד לו איך התייחסו בוועדת הכלכלה.

חנא סוייד: אני יודע שכבר הכניסו תיקון על-פי מה שביקשנו.

ראובן ריבלין: באמת?

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

ראובן ריבלין: עכשיו תנו כבוד לשר, כי מגיע לו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: תנו כבוד לשר, כי מגיע לו.

ראובן ריבלין: זה הכול.

אריאל אטיאס: אז אני אעשה השלמה לדברים.

אריאל אטיאס: למי שדואג למה שקורה באזור המרכז, אני רוצה להזכיר לכם – ואני מכבד אתכם.

אריאל אטיאס: כפי שאמרתי, הייתי בממשלת קדימה, והיא היתה ממשלה בסדר גמור, אין לי תלונות עליה.

רוברט טיבייב: – – –

אריאל אטיאס: היא היתה בסדר גמור, אין לי תלונות.

אריאל אטיאס: אני אומר לכם, דבר אחד היה טעות חמורה בנושא של הדיור, זה שהממשלה קיבלה החלטה שלא מתכננים יותר באזור המרכז.

שלמה מולה: – – –

אריאל אטיאס: הנחת העבודה היתה, שאם אנחנו נחנוק את המרכז, אנשים ילכו לפריפריה.

אריאל אטיאס: זה ממשלת קדימה עשתה, זה לא – ולכן התחלתי במחמאה.

אריאל אטיאס: היתה ממשלה בסדר גמור, כי אל תחשבו שאני מתחשבן אתכם – –

שלמה מולה: – – –

אריאל אטיאס: – – אבל כשמשהו לא בסדר, שמים את זה על השולחן.

רונית תירוש: הם הגישו תוכנית פריפריה.

אריאל אטיאס: דקה, דקה.

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: אתה משמיץ פה את מי שהיה שר האוצר, רוני בר-און.

רונית תירוש: הם הגישו, בצמידות לכך שהקפיאו את הבנייה במרכז, תוכנית פריפריה.

רונית תירוש: תוכנית הפריפריה נמנעה על-ידי הממשלה הזאת, ולכן, כשאין עסקת חבילה, ככה זה נראה.

אריאל אטיאס: חברת הכנסת רונית תירוש, אינני משמיץ איש.

שלמה מולה: לא רק זה, אני רוצה להגיד לך – – –

אריאל אטיאס: תראו, חברים, לפני זה דיבר יושב-ראש הכנסת, אז עמדתי בצד, כיבדתי.

אריאל אטיאס: הוא יושב-ראש הכנסת.

אריאל אטיאס: אבל אתם – תנו לי לדבר.

אריאל אטיאס: אני אגיד לכם.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים מותרת, אי-אפשר להפריע לשר.

אריאל אטיאס: אני אגיד לך משהו.

אריאל אטיאס: אני לא משמיץ איש, אני אומר עובדה.

אריאל אטיאס: כמי שאחראי על מינהל מקרקעי ישראל, בבואנו להגיד: בוא נתחיל להשפיע עכשיו בתכנון שיווקי מייד באזורי הביקוש שחסר – יש מחסור.

אריאל אטיאס: למה?

אריאל אטיאס: ברגע שאתה ב-2008 חונק את התכנון, גם היזמים שמחזיקים את הקרקע יודעים שמעכשיו יש להם יהלום משביח.

אריאל אטיאס: לא תהיה פה יותר סחורה, כל אדמת קרקע – מפה זה רק עולה.

אריאל אטיאס: אנחנו ביטלנו את ההחלטה הזאת.

אריאל אטיאס: ההחלטה הזאת התבררה כשגויה.

אריאל אטיאס: אני לא חושב שעשיתם את זה בכוונה.

אריאל אטיאס: היתה לכם, למי שעשה את זה אז, ואני לא אומר שמות כי היו מעורבים בזה כמה, החלטה שגויה שאומרת: נחנוק את המרכז, יגיעו לזה.

אריאל אטיאס: זה למי שמתעניין במה שקורה בתל-אביב או באזורי הביקוש.

אריאל אטיאס: אלה שני דברים נפרדים.

אריאל אטיאס: אזורי הביקוש ותל-אביב אלה שני דברים נפרדים לחלוטין.

אריאל אטיאס: אני רוצה לתת לכם מושגים של מחירים, ואני בהחלט מבין את הזעקה.

אריאל אטיאס: אני התייחסתי לזה גם אתמול.

אריאל אטיאס: כשכואב צועקים, דבר הגיוני.

אריאל אטיאס: אכן כואב.

אריאל אטיאס: המחירים יקרים.

אריאל אטיאס: האזרחים – לא מעניין אותם תירוצים, הממשלה הקודמת, הקודמת של הקודמת.

אריאל אטיאס: אתם עכשיו קיבלתם את ההגה, תטפלו, זה מה שהאזרחים מצפים.

אריאל אטיאס: והם צודקים.

אריאל אטיאס: ואני בא ואומר לכם פה: אכן אתם צודקים, ואנחנו מטפלים.

אריאל אטיאס: רק אני מספיק ישר להגיד לכם – אני לא רוצה להשלות אתכם ואני לא מביא לכם תוכניות, אני מביא לכם ביצוע – הדבר המרכזי זה להגדיל את ההיצע.

אריאל אטיאס: אנחנו עושים את זה, ויש לנו תוצאות.

אריאל אטיאס: אנחנו אוחזים בגידול מאוד משמעותי בהתחלות בנייה.

אריאל אטיאס: זה נתוני למ"ס, לא אני אמרתי את זה, ואתם יכולים לבדוק את הנתונים האלה.

אריאל אטיאס: יחד עם זאת, שתדעו שבעיר תל-אביב למינהל מקרקעי ישראל אין כמעט עתודות קרקע.

אריאל אטיאס: יש לנו עתודת קרקע גדולה, שנמצאת ב"גוש הגדול".

אריאל אטיאס: למי שלא יודע את הססמה הזאת, מה זה, זה אזור שדה-דב.

אריאל אטיאס: עולה שם היום, קרקע ליחידת דיור, הרבה מאוד כסף.

ניצן הורוביץ: לעיריית תל-אביב יש.

אריאל אטיאס: גם לעירייה יש, והעירייה מתנגדת לחלק מהתוכניות שאנחנו רוצים לעשות שם.

אריאל אטיאס: אבל ללא קשר לזה, עד שלא נפנה את שדה-דב, אין לנו שם עתודת קרקע גדולה, ולפנות את שדה-דב זו תוכנית שאנחנו אמורים להביא לממשלה.

אריאל אטיאס: תהיה לה התנגדות, צריך למצוא מקום חלופי.

אריאל אטיאס: זה דברים שלוקחים זמן, אבל כשהם מטופלים הם מטופלים לדורות קדימה.

אריאל אטיאס: אנחנו מתעסקים בדברים גדולים, בבניין ארץ-ישראל.

אריאל אטיאס: זה לא דבר שעושים אותו בהחלטה ככה, מהיום למחר.

אריאל אטיאס: אבל, כפי שאמרתי היום, הוצאנו 7,000 יחידות דיור נוספות.

אריאל אטיאס: אנחנו בדרך הנכונה.

אריאל אטיאס: אנחנו נמשיך להגדיל את היצע הקרקעות.

אריאל אטיאס: אבל שתדעו, למרות ההבנה הגדולה שיש לי למאבק הצודק, שאף אחד לא ישלה את עצמו.

אריאל אטיאס: בעיר תל-אביב המחירים גבוהים, ויישארו גבוהים, בגלל שאין לנו קרקע שם.

אריאל אטיאס: אבל יש לי פתרון.

אריאל אטיאס: יש מסביב לתל-אביב.

אריאל אטיאס: העולם לא צריך להתרכז דווקא במקום הזה, ושזה יהיה זול.

שלמה מולה: – – –

אריאל אטיאס: דקה, אני משלים ואני אענה לך.

אריאל אטיאס: כמו שבפריס ובמנהטן ובלונדון ובטוקיו ובבירות העולם הדירות יקרות, ומי שנותן פתרונות לדיור בר-השגה באותם מקומות, מדובר ב-peanuts, מדובר בכמה מאות כדי להשתיק פיות.

אריאל אטיאס: מדובר בעניינים של המועצות המקומיות, שמנסות לעשות משהו.

אריאל אטיאס: זה לא מאסה של אלפים או עשרות אלפים.

אריאל אטיאס: תל-אביב היא העיר הכי משמעותית בישראל מבחינת האוכלוסייה שנמצאת שם.

אריאל אטיאס: אי-אפשר להתעלם ולזלזל וחלילה לא להבין את המחאה.

אריאל אטיאס: היא מחאה לגיטימית וצודקת.

אריאל אטיאס: אבל אני ביושר אומר לכם: מי שמצפה שבתל-אביב פתאום תהיה ירידה של 50% במחירי השכירות או בדיור, פשוט טועה ומטעה.

אריאל אטיאס: לכן, מה ההצעה שלי?

אריאל אטיאס: הצעה מאוד פשוטה.

אריאל אטיאס: אחד, זוזו טיפה, למי שלא מסוגל לשלם.

אריאל אטיאס: מי שרוצה לשלם, לגור דווקא שם – איננו מכתיבים לאיש איפה לגור.

אריאל אטיאס: אבל מי שרוצה לגור דווקא שם, שידע שכמו בכל מקום אחר בעולם, זה עולה יותר כסף.

אריאל אטיאס: ולכן התחלתי עם זה שיש עליות מחירים בכל הארץ, ואנחנו מטפלים בכל הארץ.

אריאל אטיאס: כשאני אומר כל הארץ, אני מתכוון בעיקר לאזורי ביקוש, חדרה–גדרה, ואני חושב שאין לנו בעיית מחירים בפריפריה הרחוקה.

אריאל אטיאס: עד כדי כך אין לנו בעיית מחירים, שאני הובלתי מהלך לתת מענקי מקום בהיקף של 100,000 שקל, שהתוקף שלהם התחיל ב-10 ביולי, בשבוע שעבר, ולמרות שבפועל צריך להעביר בוועדת הכספים – וזה יעבור, אל תטעו, אנחנו לא נותנים לזה לברוח – בוועדת הכספים להעביר לנו את התקנה התקציבית, כל מי שמה-10 ביולי רכש דירה, יש לו זכאות לצ'ק מזומן של 60,000 שקל ולהנחה בפיתוח שיכולה לנוע בין 40,000 ל-50,000 שקל; שווה 100,000 שקל.

אריאל אטיאס: באזורים האלה, לפי הלמ"ס, מחיר דירה חדשה בממוצע – חצי מיליון שקל.

אריאל אטיאס: אותה דירה בתל-אביב, למעלה מ-2 מיליון שקל, אדוני היושב-ראש.

אריאל אטיאס: עכשיו, תראו – – –

שלמה מולה: ראש עיריית מעלות אמר לנו היום בוועדת הכלכלה: אצלי במעלות, שכירות של דירת 3.5 חדרים, 3,500 שקל.

שלמה מולה: במעלות.

שלמה מולה: אז אני יכול – – –

אריאל אטיאס: אני לא אתווכח עם ראש העיר בוחבוט, שאני מאוד מכבד אותו, ואני הייתי אצלו בסיור בעיר ואני שמעתי דברים.

אריאל אטיאס: אתה יודע, אתה רוצה שאגיד לך מספר?

שלמה מולה: זה מה שהוא אמר – – –

אריאל אטיאס: יש לו כמעט 200 יחידות דיור בהתחלות בנייה, שיזמים קנו קרקע ולא בונים את זה, כי אין לזה דורש, בסדר?

אריאל אטיאס: עזוב, לא מתאים להתווכח עם הדברים האלה.

אריאל אטיאס: מה שאני אומר לך, נתונים – ברזל, תבדוק אותי.

אריאל אטיאס: עכשיו, דבר אחרון.

אריאל אטיאס: אני חושב – – –

יעקב אדרי: מה עם המשכנתאות?

יעקב אדרי: תתייחס גם למשכנתאות.

יעקב אדרי: זו בעיה לא פשוטה.

אריאל אטיאס: אוקיי.

אריאל אטיאס: עכשיו אני רוצה להתייחס לשני דברים שאנחנו רוצים, לבצע כצעד משלים, שהוא הכי משמעותי, ובזה אני אסיים.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים להגיע למצב – יש לנו כ-25,000 יחידות דיור באזורי הביקוש שאפשר לשווק אותן בטווח לא מאוד ארוך, שנה פלוס, בתהליכים.

אריאל אטיאס: יש לנו במודיעין, יש לנו בראש-העין, יש לנו ביבנה.

אריאל אטיאס: בסך הכול מגיע ל-25,000 יחידות דיור.

אריאל אטיאס: זה הרבה מאוד יחידות.

אריאל אטיאס: זה סופר אזורי ביקוש.

אריאל אטיאס: כל המקומות האלה זה חצי שעה מפה לשם, מירושלים לתל-אביב, קרוב למקומות עבודה.

אריאל אטיאס: במדינה כל כך קטנה, זה גם נקרא אזור ביקוש ואזורי המרכז.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים להגיע למצב שאנחנו נשווק את הקרקעות האלה, חלק בדיור להשכרה – במספרים שנקבע, אנחנו לא נעשה את הכול דיור להשכרה – בשיטה החדשה, כפי שאמרתי לכם.

אריאל אטיאס: מי שמציע את המחיר הנמוך ביותר לשכר דירה חודשי, בהתחייבות רק לעליית מדד, הוא זוכה בדירה והוא משכיר אותה דרך חברות מנהלות.

אריאל אטיאס: זה דבר חדש שלא נוסה כאן בעבר, אבל זה קורה באירופה, והבאנו מודלים.

ראובן ריבלין: חוזה ארוך טווח.

אריאל אטיאס: ברור, ברור.

אריאל אטיאס: חוזים ארוכי טווח.

אריאל אטיאס: אי-אפשר להוציא את הבן-אדם, אי-אפשר להעלות את המחיר מעבר למדד, כפי שנקבע לא בחוזה – בהתחייבות שלו במכרז לפני שהוא מתמודד, אלה התנאים שלו.

אריאל אטיאס: זה דבר אחד.

אריאל אטיאס: דבר נוסף, אנחנו רוצים לקבל הסכמה – כרגע זה עדיין בוויכוח, אבל תזכרו שאנחנו נשיג את זה בסוף – 50% הנחה בקרקע במחיר למשתכן, שבו מתחרה מי שמציע את המחיר הנמוך ביותר לדירה.

אריאל אטיאס: כל מי שמציע את המחיר הנמוך ביותר לדירה – נותנים הנחה 50% בקרקע.

אריאל אטיאס: זה מאות אלפי שקלים באזורי הביקוש, ובלבד שזה מגיע לזוגות צעירים חסרי דיור בהגדרה.

אריאל אטיאס: מי שזו דירה ראשונה שלו, יקבל את הדבר הזה.

אריאל אטיאס: אנחנו עושים את זה גם היום, רק היום יש לנו מגבלה שמשרד האוצר מכריח אותנו לגבות 100% מחיר שמאי.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים 50% ממחיר שמאי.

אריאל אטיאס: זה סביר, זה מידתי, זה שווה מאות אלפי שקלים וזה מוריד את תקרת המיליון מהדירות באזורי הביקוש.

אריאל אטיאס: זה יודע להביא לנו דירות ב-650,000, ב-700,000 שקל.

אריאל אטיאס: זה תמיד הרבה כסף, אבל בסוף מדובר בדירה.

אריאל אטיאס: דבר אחרון שצריך לזכור, חברי חברי הכנסת, משנות ה-90 יש תקני בנייה מחמירים ויקרים יותר למטר בנייה.

אריאל אטיאס: מה שהיה בשנות ה-70 וה-80 – מדובר בדירות – זה מוצר אחר, הרבה יותר זול.

אריאל אטיאס: אין אותו יותר ואי-אפשר לייצר אותו יותר.

אריאל אטיאס: היום התחשיבים שלנו שווים ל-3,500 שקל למטר בנייה.

אריאל אטיאס: אז איך שלא תהפכו את זה, אי-אפשר להביא דירות במחירים של פעם.

אריאל אטיאס: תוסיפו לזה קרקע, רווח יזמי ועלות בנייה, ולשם אנחנו מגיעים.

אריאל אטיאס: לכן זה הדבר הבא שאנחנו רוצים לעשות – זה לא תוכנית ולא שום דבר, זה הכול תוך כדי תנועה ופעולה, שהכותרת שלה: הגדלת היצע הקרקעות עם פתרונות משלימים לאוכלוסייה ממוקדת, בשכירות, במחיר למשתכן, במענקי מקום לפריפריה.

אריאל אטיאס: היום הוצאנו 7,000 יחידות דיור, מהן 2,500 בערים האלה, שבהן אנחנו מחילים את התוכניות למענקים.

אריאל אטיאס: אנחנו משוכנעים שמי שרוצה פתרונות דיור במחירים סבירים – וזה לא בתל-אביב – יכול למצוא אותם.

אריאל אטיאס: עדיין יהיה קשה, אבל בעזרת השם כשנמשיך בהגדלת ההיצע, יהיה הרבה יותר קל, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בשנת 1985 אמרו לתל-אביבים: תלכו לרעננה, זה מקום בארץ, שם, בין חדרה לתל-אביב, איזה מקום, רעננה.

ראובן ריבלין: היום ברעננה עולה יותר מתל-אביב, בגלל פעילויותיהם של מנהיגי הציבור המקומיים.

ראובן ריבלין: באור-עקיבא פעם היו מבקשים – חינם לא היו נותנים; תחת שרביטו של יעקב אדרי אנחנו הגענו למצב שבו היום לגור באור-עקיבא זה כמו לגור בקיסריה, אולי יותר - – –

יעקב אדרי: זאת אחת הבעיות הקשות.

ראובן ריבלין: אולי לגור בקיסריה זה כמו לגור באור-עקיבא, עם מערכת חינוך נפלאה ועם הכול.

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר אריאל אטיאס על תשובתו המאוד-מפורטת והעניינית.

ראובן ריבלין: אני מזמין עכשיו את חבר הכנסת איתן כבל לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעות העבודה ומרצ שכותרתה: כישלון הממשלה במניעת חקיקה הפוגעת באופיה הדמוקרטי של המדינה.

ראובן ריבלין: ישיב השר ארדן – יחד עם הצעת האי-אמון שינמק חבר הכנסת חנא סוייד בשם חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד בעניין שהוא אותו עניין.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש יסלח לי אם אני אסטה מהנושא המרכזי, כי בכל זאת קורים דברים בימים אלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע על הנושא המרכזי, ואתה תאמר מה שאתה רוצה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבל שראש הממשלה לא כאן, הייתי שמח לפנות אליו ישירות.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לפנות אליך ישירות.

איתן כבל: בקרוב, כך אני מקווה, תסיים את תפקידך ותצא אל שוק העבודה.

איתן כבל: כבר ברור לכולנו שבתור ראש הממשלה לא תוכל לעבוד יותר.

איתן כבל: כבר הוכחת פעמיים שאינך כשיר לתפקיד.

איתן כבל: אבל אם תחפש תפקיד שבאמת יכול להבליט את כישוריך, הייתי מציע לך להיות קברן.

איתן כבל: במקצוע הזה יש לך קבלות, קבלות למכביר, אדוני ראש הממשלה.

איתן כבל: ראה כמה הספקת בקצת יותר משנתיים: קברת את הסיכוי להגיע להסדר עם הפלסטינים, קברת את היחסים עם ארצות-הברית, קברת את העובדים הסוציאליים, את הרופאים, את הסיכוי של הזוגות הצעירים לרכוש דירה; קברת את הדמוקרטיה, ועכשיו אתה חותר בעקשנות לקבור סופית את מעמד הביניים.

איתן כבל: זו אינה הממשלה, אדוני ראש הממשלה, זו חברה קדישא.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, נדמה לי שאיבדת את היכולת להבין את חייו של הישראלי הממוצע, את מצוקותיו, את ייאושו הגדול ואת חוסר היכולת שלו לשרוד בתוך האוליגרכיה שיצרת במדיניותך הכלכלית האכזרית.

איתן כבל: מתי בפעם האחרונה עברת בין המדפים בסופר?

איתן כבל: מתי לאחרונה שילמת שכר דירה או שילמת משכנתה?

איתן כבל: אדם שלא חווה את הדברים האלה באופן יומיומי לא יוכל באמת להבין על מה כל המהומה, על מה הכעס.

איתן כבל: הרי בסך הכול נדמה שהכול פה נהדר: העיתונים מדווחים על צמיחה, האבטלה בשפל, הקניונים מלאים, ואפשר לעשן את הסיגר בשקט על המרפסת בקיסריה.

איתן כבל: אז, אדוני ראש הממשלה, זהו, שלא.

איתן כבל: אדוני, העם אינו כל כך טיפש כמו שנדמה לך.

איתן כבל: הוא מבין שעובדים עליו, הוא מזהה ראש ממשלה מנותק, ממשלה מנוכרת, הוא יודע שזה על חשבונו, והוא מתחיל למחות.

איתן כבל: זה מתחיל בקטן, עם "קוטג'", ועם מאהל בשדרות-רוטשילד, וזה ייגמר, כך אני מקווה, בעזרת השם, בעשרות אלפי אנשים ברחובות.

איתן כבל: האדמה, אדוני היושב-ראש, מתחילה לבעור.

איתן כבל: ולכן כדאי שאתה, ראש הממשלה, תתחיל לתת פתרונות אמיתיים לאזרחי מדינת ישראל.

איתן כבל: אי-אפשר להמשיך לפתור את כל הבעיות בעוד מסיבת עיתונאים ועוד הכרזה על רפורמה.

איתן כבל: בין מסיבת עיתונאים אחת לשנייה גם צריכים להתרחש דברים בשטח, חבר הכנסת מולה.

איתן כבל: אבל נראה שאת ראש הממשלה זה לא ממש מטריד.

איתן כבל: ההצהרה, התמונה והכותרת הפכו אצלו לעיקר.

איתן כבל: פעם לפחות היו עושים משהו לפני שהיו רצים לספר לחבר'ה.

איתן כבל: אבל אתה סתם רץ לספר לחבר'ה, אפילו בלי להתחיל.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, עשית קריירה מפוארת מההפחדה של הציבור הישראלי.

איתן כבל: אבל הפעם תרשה לי לקוות שברגע שהמחאה החברתית הזאת יצאה מהבקבוק, לא תוכל להחזיר אותה לשם.

איתן כבל: האנשים שמוחים היום נגד המדיניות הכלכלית שהובלת ב-15 השנים האחרונות הם האנשים שאמורים להיות חוט השדרה של החברה הישראלית.

איתן כבל: אנשים משכילים, אדוני היושב-ראש, בני מעמד הביניים, שתורמים למדינה, משרתים במילואים ומשלמים את המסים.

איתן כבל: הם מוחים מתוך כאב, מתוך אהבה אמיתית למדינה ומתוך הרצון להמשיך לחיות בה בכבוד.

איתן כבל: ברגע שנאבד אותם לא נוכל להמשיך להחזיק כאן, חס וחלילה, מעמד.

איתן כבל: כפי שגוף לא יכול להתקיים בלי חוט השדרה שלו, כך מדינת ישראל לא תוכל להמשיך להתקיים ללא האנשים המצוינים האלה.

איתן כבל: ההתעללות שלך בהם, אדוני ראש הממשלה, מסכנת את עוצמתה של מדינת ישראל.

איתן כבל: וביום שבו אותם האנשים לא יאמינו יותר במדינה לא תהיה לנו – שוב, חס וחלילה – מדינה.

איתן כבל: אני פוגש אותם, ומדבר אתם לא מעט, וצר לי להודיע לך שהם על ספו של ייאוש שממנו אין תקומה.

איתן כבל: אם המדינה איננה יכולה לספק לאדם אפשרות לדבר הבסיסי ביותר – בית לגור בו, הוא יחפש את ביתו במקום אחר.

איתן כבל: ועם כל הכבוד למשפחות עופר, דנקנר ותשובה, שאני מאוד מכבד, אני לא בטוח שהן יצליחו לשרוד כאן לבד.

איתן כבל: פעם הייתי בטוח שאתה מבין את המצב, אך אינך יכול או אינך רוצה לשנותו.

איתן כבל: היום אני כבר יודע: אתה פשוט לא מבין, אדוני ראש הממשלה, אין לך מושג, וזה גם לא מעניין אותך.

איתן כבל: אתה פותח כל בוקר את ה"ביביתון", קורא את הכותרות המבשרות על מצבנו הנפלא וממשיך למשרד לעוד יום של זריעת הרס בחברה הישראלית.

איתן כבל: אם כל המחאות הקמות על מדיניותך לא הצליחו לשמש עבורך שעון מעורר, כנראה אתה שרוי בתרדמת קשה.

איתן כבל: הסכנה היא שאם נחכה עד שתתעורר כבר לא תישאר לנו מדינה, לפחות לא זו שעליה חלמו אבות האומה.

איתן כבל: לכן אני, באמת, במה שאני יכול, מעניק, אדוני היושב-ראש, רוח גבית לכל המוחים נגד המדיניות הכלכלית של הממשלה, באשר הם.

איתן כבל: אל תוותרו, המשיכו, המשיכו להילחם.

איתן כבל: ממשלות רעות טבען ליפול.

איתן כבל: אתם נלחמים לא רק על מחיר ה"קוטג'" או על מחירי הדיור.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעירים האלה נלחמים על דמותה ועתידה של מדינת ישראל.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: השר ישיב על שתי ההצעות גם יחד.

ראובן ריבלין: לכן, אני קורא לחבר הכנסת חנא סוייד שיעלה ויבוא – הוא פה, הוא פה, אני יודע, אני רואה אותו דרך הדלת – שיבוא ויעלה וינמק את הצעות סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ממשלה כושלת אשר מסכנת את הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך עשר דקות מלאות, חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריך יעלה השר ארדן, על מנת להשיב בשם הממשלה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, להבנתי המקור של הבעיות והכשלים החברתיים והכלכליים של הממשלה הנוכחית הוא מדיניות השוק החופשי שהממשלה מאמצת.

חנא סוייד: צריך להדגיש שזה לא רק הממשלה הנוכחית, אלא הממשלה שלפניה וגם הממשלה שלפניה.

חנא סוייד: מדיניות השוק החופשי – האידיאולוגיה הזאת שהשווקים הם חכמים, דטרמיניסטיים, ושהקפיטליזם, בצורתו שהתפתחה לאחרונה, הוא בעצם ייעודו של המין האנושי.

חנא סוייד: אני חושב שעיקר הבעיות של הממשלה, בעיקר הנוכחית, זה מכיוון שהם חושבים ומאמצים את מדיניות השוק החופשי.

חנא סוייד: יש מקרה אחד שהממשלה לא עושה על-פי מדיניות השוק החופשי, יוצא מן הכלל, אבל דווקא ביוצא מן הכלל הזה היא גם כושלת, ואני אסביר מה זה.

חנא סוייד: אני חושב שמדיניות השוק החופשי, כשמדובר בהפרטה גורפת, ריכוזיות, היעדר תחרותיות, הקטנת ההוצאה הציבורית מ-50% מהתוצר הלאומי בשנת 2002 עד 43% ב-2010 – הכסף הזה שהממשלה כאילו לא מוציאה לשירותים לציבור – הרס שכבת הביניים, גידול אחוז העניים, נסיגה מוחלטת של הממשלה מהעשייה החברתית והכלכלית בחברה הישראלית, ממש כאילו שאין ממשלה – היא מושכת את ידה לאט-לאט וזה עדיין בתהליך בכל דבר – זה יוצר פערים חברתיים וכלכליים קשים ביותר.

חנא סוייד: אני מזכיר כאן את האמירה של הפילוסוף הצרפתי מונטסקיה, שחברה צריכה להיות מאוזנת – לא צריך להתיר בחברה מצב שאנשים יתעשרו עד כדי כך שיוכלו לקנות אנשים; ומצד שני צריך לשמור על אנשים שלא יהיו מוכנים למכור את עצמם בשביל לחיות.

חנא סוייד: אנחנו מתקרבים למצב הזה.

חנא סוייד: אנחנו עדיין לא שם, אבל חוסר האיזון הזה בין העשירים שיכולים לעשות כמעט כל דבר לבין עניים שכבר מאבדים מהאוטונומיה שלהם – זה מסוכן לחברה.

חנא סוייד: ולדעתי, זה המקור של בעיית הדיור במדינת ישראל.

חנא סוייד: כשיש לך אנשים שבגלל המפולת בשווקים ב-2008–2009 נסוגו משם, כי זה מסוכן, כי הם לא רוצים לשים את כספם על קרן הצבי, אז מה הם עושים?

חנא סוייד: הם משקיעים, והם חושבים שההשקעה הכי טובה לטווח ארוך, ובמידה מסוימת זה נכון, זה בנדל"ן, זה בבתים, וזה מה שקרה.

חנא סוייד: לא זה ההסבר היחיד שאפשר לתת לכך שבמקום ביקוש נורמטיבי של 30,000–40,000 יחידות דיור, כפי שהשר מסביר בכל פעם שהוא עולה לכאן, מבקשים 100,000.

חנא סוייד: ה-100,000 האלה אלה משקיעים שקונים דירה ראשונה ודירה שנייה ודירה שלישית, והם אפילו לא מוכנים להשכיר את הדירות האלה, כי יש להם הרבה כסף.

חנא סוייד: אני מכיר אנשים, הם לא כל כך עשירים, אבל אנשים שהרוויחו מעליית המחירים של הדירות שלהם יותר משהרוויחו מהעבודה שלהם במשך שנה ובמשך שנתיים.

חנא סוייד: פשוט מאוד העלייה במחירי הדירות שיש להם, אחת או שתיים בחיפה, זה מכסה להם את כל ההכנסה השנתית שיש להם, אז למה צריך לעבוד בכלל.

חנא סוייד: אני חושב שזו האבולוציה של בעיית הדיור שהחברה הישראלית סובלת ממנה כרגע ושהביאה למצב שבו משפחה נורמטיבית, עם יכולות ממוצעות – לא רק עניות, עניות אין מה לדבר, אבל משפחות נורמטיביות – כבר לא יכולות לקנות דירה.

חנא סוייד: אני טוען שאנשים בגילאים 30–40 הלך עליהם, אין להם עוד אפשרות לקנות דירה, כי מחיר ממוצע לדירה בישראל זה בערך 1.25 מיליון.

חנא סוייד: בשביל משפחה ממוצעת, עם הכנסה לא רעה, צריך 12–13 שנים עבודה נטו בשביל לקנות דירה.

חנא סוייד: אבל צריך לאכול, צריך לחיות, צריך להוציא על דברים אחרים, אז אם תיקח מזה לפחות 50%, אתה צריך לעבוד 25 שנים ו-30 שנה.

חנא סוייד: זה שבגיל 30–40 עדיין לא קנה דירה, הלך עליו, הוא כבר לא יכול לקנות דירה, אלא אם הוא מתכנן שקניית דירה תהיה מתוכנית הפרישה שלו ולא מתוכנית החיים שלו.

חנא סוייד: כלומר, נוצר מצב שקשה מאוד למשפחות.

חנא סוייד: עוד פעם, יש פה תוכניות לטפל בצד הביקוש ולטפל בצד ההיצע, זה בסדר גמור, זה בסדר.

חנא סוייד: ראינו איך טיפלו בזה באירלנד.

חנא סוייד: באירלנד התפתחה אותה תופעה, ובסופו של דבר המפולת שהיתה באירלנד, ואני מאוד מקווה שהיא לא תקרה כאן אצלנו בארץ, אבל אתה יודע, כשאתה מגביר, עכשיו אתה דוחף לשוק עוד דירות ועוד דירות ועוד דירות, יהיה היצע גדול מאוד ותהיה מפולת, וכל אלה שקנו דירות במיליון וב-2 מיליון עכשיו יצאו עם דירות ב-600,000 ו-700,000.

חנא סוייד: זאת אומרת, לכל הכיוונים יש בעייתיות.

חנא סוייד: וזה מה שאני מנסה להסביר כאן, שמה שאחראי זה המדיניות הכלכלית הכוללת, ולא רק המקרים של היצע וביקוש, וגם, צריך להדגיש, זה לא רק הממשלה הנוכחית.

חנא סוייד: נכון שהאבא והנביא של שיטה כלכלית זו הוא ראש הממשלה הנוכחי, אבל גם הממשלות הקודמות, לא רק הוא, היו אחראיות ומתפארות שהן הלכו באותו תלם ובאותה מדיניות כלכלית.

חנא סוייד: אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות למשפחות ערביות דווקא להצטרף למחאה האזרחית הציבורית עכשיו בעניין הדיור.

חנא סוייד: יש מחנק בנושאי דיור ביישובים הערביים – ואני לא רואה סיבה בכלל למה ביישובים הערביים – איפה שיש סטוק גדול של בניינים ללא היתרים, עם אנשים שיש להם צווי הריסה ומשלמים קנסות, זה בעצם מצוקת דיור.

חנא סוייד: גם הם צריכים להתחבר למחאה האזרחית.

חנא סוייד: ויש מקום, וצריך גם לעשות מאבק למען הנושאים האזרחיים של האוכלוסייה הערבית, ולכן אני קורא לאנשים אלה להצטרף למאבק.

חנא סוייד: עכשיו, על מה אני דיברתי בעניין היוצא מן הכלל במדיניות של השוק החופשי?

חנא סוייד: זו בעצם ההתייחסות להתנחלויות.

חנא סוייד: כשאתה מגיע להתנחלויות אין שוק חופשי.

חנא סוייד: יש "פרוטקשניזם", מה שנקרא.

חנא סוייד: המדינה לא נותנת למוצרים של ההתנחלויות להתחרות בשוק החופשי.

חנא סוייד: שם דווקא אין שוק חופשי, שם דווקא צריך לקבוע מסמרות, לחוקק חוקים מיוחדים על מנת להגן על ההתנחלויות, שם התיאוריה של השוק החופשי כבר לא אפקטיבית.

חנא סוייד: ואני חושב שהחוק של החרם או חוק מניעת החרם בעצם הוא חוק קידוש ההתנחלויות.

חנא סוייד: היום יש מאמר מערכת ב"ניו-יורק טיימס", שמדבר על החוק של החרם שחוקק בשבוע שעבר בכנסת כאן.

חנא סוייד: מאמר המערכת הוא בכותרת "Not Befitting a Democracy" – החוק הזה לא הולם מדינה דמוקרטית.

חנא סוייד: אני לא צריך ללכת ל"ניו-יורק טיימס" בשביל לקבוע את הקביעה הזאת, יושב כאן יושב-ראש הכנסת שראה לנכון לפרסם מאמר ברוח הזאת, אבל אני מדגיש איך קרוגמן ואנשים בעולם, שהם לא אויבים של מדינת ישראל, להיפך, איך הליגה נגד השמצה, אייב פוקסמן, איך הוא רואה את הדברים; הוא אומר: זה חוק מטופש.

חנא סוייד: למה צריך חוק כזה?

חנא סוייד: מי צריך חוק כזה?

ראובן ריבלין: אבל אם הזכרת כאלה וכאלה, יש כאלה שחושבים שלא צריך חוק חרם ויש כאלה שחושבים שלא צריך חוק חרם, אבל יש כאלה שחושבים שלא צריך חוק חרם כי לא צריך את ההתנחלויות, יש כאלה שחושבים שלא צריך חוק חרם כי ההתנחלויות זאת המדיניות של הציונות שהחזירה אותנו, היהודים, לארצנו, ואנחנו צריכים למצוא את הדרך איך לחיות עם כל יושבי הארץ.

ראובן ריבלין: שלא תטעה – –

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: – – ההתנחלות היא התורה הציונית.

ראובן ריבלין: הציונות בכל ימי תקומתה היתה מדיניות מתנחלת.

חנא סוייד: טוב, אדוני היושב-ראש, אני – – –

ראובן ריבלין: פוקסמן מתנגד להתנחלויות.

ראובן ריבלין: בעיה שלו.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אז תראה, זה מסוג הדברים והדילמות שאני משאיר לך להיקרע ביניהן.

חנא סוייד: בשבילי – אני חושב שמדיניות ההתנחלויות היא מדיניות פאסֶה, היא מדיניות לא נכונה.

חנא סוייד: אתה צריך למצוא את דרך המלך – – –

ראובן ריבלין: לסתימת פיות אין שום שייכות לאמונה ולתפיסה המדינית.

חנא סוייד: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, איך זה.

חנא סוייד: תראה, כשאתה שוזר בין ההתנחלויות למדינת ישראל, ויוצר משני הדברים יחידה אחת, וכשאני רוצה לדבר נגד ההתנחלויות אז אתה בא ואומר לי: אבל זה שזור עם מדינת ישראל, ואתה עושה דה-לגיטימציה למדינת ישראל – – –

ראובן ריבלין: בזה אתה צודק.

ראובן ריבלין: האי-צדק הוא בסתימת הפה שלך לומר מה אתה חושב על ההתנחלויות.

ראובן ריבלין: אבל זה לא אומר שמי שהוא נגד חוק החרם הוא נגד ההתנחלויות.

ראובן ריבלין: נהפוך הוא; הוא חושב שזה מזיק להתנחלויות שעושים חוק חרם כי כאילו אסור לבוא ולדבר נגדן.

חנא סוייד: בסדר, זו נקודת המבט שלך.

חנא סוייד: אני אומר – – –

ראובן ריבלין: אני לא הבעתי את נקודת המבט שלך, רק את נקודת המבט – – –

חנא סוייד: בוודאי.

חנא סוייד: אני רק אומר שלחבר וליצור קשר גורדי בין ההתנחלויות לבין ישראל, מנקודת מבטי זה בעצם להחטיא את המטרה, זה לערב מין שלא במינו.

ראובן ריבלין: לגיטימי.

חנא סוייד: זה בעצם עונה על כל הטענות נגד הדה-לגיטימציה; הדה-לגיטימציה זה תוצרת ישראל, זה תוצרת מדיניות של הממשלה הנוכחית.

חנא סוייד: זה מה שאני טוען.

ראובן ריבלין: במדינה דמוקרטית מותר לך לומר מה שאתה רוצה.

חנא סוייד: ואני רוצה, אדוני היושב-ראש, להגיד שמקור הכוח המוסרי של הרוב איננו בחקיקת חוקים להשתיק את המיעוט.

חנא סוייד: זאת אומרת, זה מזכיר לי מה שהיה באלג'יריה ב-1991; ב-1991 "האחים המוסלמים" רצו בבחירות ואמרו:

חנא סוייד: אם נזכה בבחירות, נבטל את הדמוקרטיה.

חנא סוייד: זה מה שעשו.

חנא סוייד: אז נכנס הצבא, ונכון, הם זכו, אבל הצבא נכנס ואמר: זה לא יכול להיות; בשם הדמוקרטיה אתה רוצה לבטל את הדמוקרטיה.

חנא סוייד: וזה מה שקורה כאן.

חנא סוייד: הכוח המוסרי של הדמוקרטיה זה שאתה יוצר מוביליות בהמונים, בעם, בשביל לשנות אווירה מסוימת, אבל לא לחוקק חוקים ולהסתמך על 61 קולות, על 48 קולות במקרה הזה, כדי להשתיק את המיעוט.

חנא סוייד: עמד כאן ראש הממשלה – הוא לא הגן על החוק הזה.

חנא סוייד: התחיל להגיד – "מרמרה", התחיל להגיד – ראאד סלאח, התחיל להגיד – לבני תמכה בחוק הזה.

חנא סוייד: אבל פוזיטיבית, מה אתה רואה בחוק הזה?

חנא סוייד: מה יש טוב בחוק הזה?

חנא סוייד: זו אחת השיטות הנפסדות, לדעתי, שאתה רוצה לחזק איזושהי דעה מסוימת אז אתה מתחיל כאילו לעשות ביקורת על הדעה האחרת.

חנא סוייד: בסדר, טוב מאוד, אבל – – –

ראובן ריבלין: אני נותן לך את שתי הדקות שגזלתי ממך.

חנא סוייד: נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, אני קצת בדקתי – כי יש עכשיו דיון משפטי סביב החוק הזה – אני בדקתי ומצאתי שחוקי העבודה הישראליים לא חלים על המפעלים ועל אזורי התעשייה בשטחים הכבושים, בגדה המערבית.

חנא סוייד: לא חלים.

חנא סוייד: כלומר יש שם, אני מניח – אני בודק את זה, אבל אני מעלה את זה כאן כי אני לא מאמין שמישהו, נגיד, מאחת ההתנחלויות, יעבוד באזור תעשייה שם ולא יהיה מוגן על-פי החוקים הישראליים.

חנא סוייד: אני מניח שעבור ישראלים יהודים שעובדים במפעלים האלה יש הגנה.

חנא סוייד: יש איזשהו צו, איזושהי דרך להגן עליהם.

חנא סוייד: אני מניח שלעובדים הפלסטינים אין שם הגנה, וחוקי העבודה לא חלים עליהם.

חנא סוייד: אני מעלה את הטענה הזאת – אני כבר בדקתי ואני בטוח – זה שחוקי העבודה הישראליים לא חלים שם זה בטוח, את זה אני יודע ממשרד העבודה – משרד התעסוקה, משרד המסחר והתעסוקה, שחוקי העבודה לא חלים שם, ויכול להיות שיש שם הסדר אפרטהיידי כזה, שעובד ישראלי יהודי כאילו מקבל ומוגן על-ידי חוקי העבודה, ועובד פלסטיני שמן הסתם – לפעמים אומרים, תראו, אם סוגרים מפעלים שם אז הפלסטינים ייפגעו, ואני אמרתי כבר בעניין הזה שהפלסטינים, מצדם – לא מדובשך ולא מעוקצך; לא רוצים כיבוש ולא רוצים אזורי תעשייה.

ראובן ריבלין: פיזית עובדים שם 3,000 עובדים שהם פלסטינים, משהו כזה.

חנא סוייד: נכון, אבל הם לא נתלים – לא – – –

ראובן ריבלין: אדוני מוותר בשמם, אין אני – – –

חנא סוייד: בקטע הזה אני יכול לוותר בשמם.

ראובן ריבלין: הם מפרנסים את משפחתם – הם מפרנסים משפחה.

חנא סוייד: אני רק רוצה להבליט כאן, אדוני היושב-ראש, את הניגוד בגישת הממשלה בשני נושאים שהם על הפרק עכשיו: חוק החרם – חוק החרם אומר: התנחלויות, גבולות ישראל 67', זה אותו הדבר.

חנא סוייד: בחוק איחוד משפחות המצב הוא שונה לחלוטין; בחוק איחוד משפחות אומרים: יש גבולות 67', זה לא יכול להיות, זה דמוגרפי, זה ביטחוני, זה וזה.

חנא סוייד: וזה מראה שהממשלה הזאת – היא מבולבלת.

חנא סוייד: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא השר גלעד ארדן, כשר המקשר ולא כשר לשמירת הסביבה, לענות על שתי הצעות אי-אמון – של חבר הכנסת כבל ושל חבר הכנסת חנא סוייד, אחד בשם סיעות העבודה ומרצ ואחד בשם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: אדוני השר.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אומנם נושאי הצעות האי-אמון לא היו בתחום הכלכלי, אבל חבר הכנסת כבל התייחס בעיקר בנאומו לנושא הכלכלי-חברתי, אז אני גם אגע בקצרה בכמה מן הנושאים – –

ראובן ריבלין: באופן רחב.

גלעד ארדן: – – אני אענה בקצרה על כמה מהנושאים שהוא העלה.

גלעד ארדן: אבל אני קודם רוצה להתייחס לדברים שאמר כאן חבר הכנסת סוייד, שאני מאוד מעריך את חוכמתו והבנתו, אבל אני חושב – או חושש – שלעתים, בדיונים כאן, למרות העובדה שראש הממשלה אומר את הדברים באופן מאוד ברור – אפשר לא להסכים אתו, לא חייבים, אבל להגיד שהוא לא נתן מענה, לפי השקפותיו ואמונתו, לדברים שאתה העלית כאן, חבר הכנסת סוייד, אני הייתי מתקשה לומר.

גלעד ארדן: אבל אנחנו יודעים – הרבה פעמים בבית הזה אנחנו מבינים מה שאנחנו רוצים להבין ואנחנו לא מבינים מה שאנחנו לא רוצים להבין, ואנחנו הופכים לעניין מאוד מאוד מהותי מה שאנחנו רוצים להפוך, ופחות מה שלא רוצים.

גלעד ארדן: אני יכול לתת דוגמה, אדוני היושב-ראש, כי לקראת הדיון גם עזרו לי ממשרד המשפטים – אני לא תמיד מסתדר לבד, לאסוף חומר לקראת הדיון, ומצאנו הצעת חוק.

גלעד ארדן: תראה, מרוב שלא התייחסו לנושא הזה אז כחשוב, אפילו לא זוכרים – גם אני לא זכרתי – שהיה חוק כזה.

גלעד ארדן: בשנת – לא מזמן – 2009, לא שנים רבות, היה חבר כנסת, שאני מאוד הערכתי, דרך אגב, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, אופיר פינס, אבל הוא עשה את זה בהקשר אחר – בהקשר נגד החרדים.

גלעד ארדן: בהקשר של נגד החרדים הלך חבר הכנסת פינס והגיש הצעת חוק שקראו לה "הצעת חוק איסור הטלת חרמות".

גלעד ארדן: קובעת אותה הצעת חוק שקריאה פומבית לנידוי חברתי או לפגיעה במעמדו החברתי – דבר שקצת קשה להגדיר – או הכלכלי של מושא החרם, או להתעלמות מסמכויות מקצועיות של נושא משרה ציבורית, זה ההגדרה – אומר החוק כך: לא יקרא אדם להטלת חרם על איש ציבור או על אדם פרטי, לא ייקח אדם חלק – – – העובר על ביצוע הוראות סעיף (2) דינו מאסר שנתיים.

גלעד ארדן: בקיצור, חבר הכנסת פינס – הוא לא מהימין, יושב-ראש ועדה מכובד, שר הפנים לשעבר – הלך והגיש הצעת חוק בהקשר – וכך הוא מסביר בדברי ההסבר, שהיו איומים בחרם גם על הרב הראשי אליהו בקשי-דורון, שלדעת חבר הכנסת פינס לשעבר הביאו אותו לשנות את דעתו בנושא מחלוקת השמיטה, וכו' וכו', ומסביר חבר הכנסת פינס ש"יש לעקור משורש תופעה נתעבת זו" – של חרמות, כן, שהן באות מעיקר מחרדים, תוך עיגונה של הנורמה המתוקנת במסגרת חקיקה.

גלעד ארדן: טוב, החוק הזה לא הכה גלים בין-לאומיים, וארגוני זכויות אדם מכל העולם לא נזדעקו לעצור אותו.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על עבירה פלילית, דרך אגב; עבירה פלילית היא הרבה פחות חמורה מעוולה אזרחית, מבחינת סתימת פיות.

ראובן ריבלין: אני אגיד לך למה.

גלעד ארדן: היא יותר חמורה?

ראובן ריבלין: ודאי, אני אגיד לך גם למה.

ראובן ריבלין: כי פה יש יועץ משפטי, שרק הוא יכול להגיש את התביעה.

ראובן ריבלין: הוא בודק את כל נסיבות העניין.

ראובן ריבלין: גם פה מדובר באיזשהו עניין, שאני כמובן התנגדתי לו בכל התוקף, אבל גם – בכל התוקף, כי אפשר להתמודד עם עניין זה בצורה שהחוק מאפשר לנו בלי החוק הזה להעמיד לדין אדם אשר בא ומבקש להחרים אדם, אבל בעבירה פלילית המדינה עומדת מול האזרח.

ראובן ריבלין: כאשר אתה מאפשר לכל אזרח לבוא ולהגיש תביעה, וכשהנזק הוא per-se, כפי שהטבת ללמוד באוניברסיטה, זאת אומרת מדבר בעד עצמו, נזק שלא צריך הוכחה – אתה יוצר מצב אפשרי של סתימת פיות.

גלעד ארדן: לצערי, אדוני היושב-ראש, גם במקרה הזה היום אנחנו ניאלץ לחלוק.

גלעד ארדן: אני אסביר לך למה – כי אין לו לשופט אלא את מה שהמחוקק קבע, ולפי החוק הוא צריך לשפוט.

גלעד ארדן: וגם היועץ המשפטי, תאמין או לא, למרות שיש רבים מהם שחשבו שהם לא, הם לא פועלים בדיוק לפי מה שהחוק, אלא הם יוצקים לו את התוכן – – –

ראובן ריבלין: עבירה פלילית.

גלעד ארדן: אני אסביר את מה שאני מתכוון.

גלעד ארדן: גם כשהיועץ המשפטי יחליט את מי להעמיד לדין ואת מי לא, הוא צריך לפעול לפי מה שהמחוקק קבע.

גלעד ארדן: פה, כשהמחוקק פינס-פז קבע, הוא לא קבע מבחנים שאדוני סומך בהם על המדינה.

גלעד ארדן: הוא קבע שהקריאה לחרם כשלעצמה היא עבירה פלילית; לא משנה אם היא השפיעה או לא השפיעה.

גלעד ארדן: זאת העבירה הפלילית.

גלעד ארדן: ולכן, יועץ משפטי יהיה חייב להעמיד לדין פלילי אדם כזה.

גלעד ארדן: לעומת זאת, בהצעת החוק שנחקקה כאן – – –

ראובן ריבלין: אני מתחלף.

גלעד ארדן: ואני אוכל להמשיך להסביר.

ראובן ריבלין: ואני אמשיך לשמוע אותך פה.

גלעד ארדן: הצעת החוק שנחקקה בשבוע האחרון משאירה את כל מרחב שיקול הדעת לבית-המשפט, אדוני היושב-ראש, לקבוע לפי נסיבות העבירה, לפי חומרתה וכפי היקפה האם צריך לקבוע פיצוי כספי.

גלעד ארדן: וכמובן, אם בית-המשפט התרשם שהפיצוי הכספי הוא 5 שקלים חדשים, מה לנו כי נלין?

גלעד ארדן: זה שיקול הדעת שהמחוקק העניק לבית-המשפט, ולא קבע לו ספציפיקציות, למשל, מה מחייב אותו באיזה סכום.

גלעד ארדן: אמר: בית-המשפט לפי היקף העבירה, נסיבותיה וחומרתה, היקף העוולה, יקבע מה הפיצוי שיינתן.

גלעד ארדן: לכן, אני חושב שכשחבר הכנסת פינס חוקק את החוק שלו, או כשראשי סיעת קדימה הובילו את החוק בגרסה ההרבה יותר חמורה שלו, של עבירה פלילית ושל איסור על כניסה לישראל לאזרחים זרים וכן הלאה וכן הלאה, הזעקה הגדולה לא פרצה, לא בעיתונות, לא בארגונים, לא בקרב חברי הכנסת.

שלמה מולה: – – –

גלעד ארדן: הסיבה היחידה שהמחאה הזו פרצה – משיקולים פוליטיים פר-אקסלנס.

גלעד ארדן: ולצערי, בתוך המחאה הזו מותר כנראה להפוך את היוצרות: מותר להפוך את המחרים לנרדף; מותר לקרוא לחוק שבעצם נועד למנוע חרמות, מותר לקרוא לו "חוק החרם".

גלעד ארדן: פשוט לנסות להפוך את היוצרות ולבלבל את הציבור – אבל זה לא יצלח.

גלעד ארדן: ואני שמח מאוד על כך שראש הממשלה, למרות שהיתה אי-בהירות בקשר לעמדתו, הגיע לכאן, לכנסת ישראל, וביטא בצורה החדה והברורה ביותר את עמידתו מאחורי החוק.

גלעד ארדן: ואני חושב שזה הדבר הנכון, כי כשמנסים לעשות דה-לגיטימציה ולפגוע בפרנסתם של – ואתם מדברים היום באופוזיציה בשם הדאגה למצוקה ולפרנסה של אזרחים רבים, וכולנו מודאגים בגלל אותה פרנסה ואותה מצוקה חברתית והמחירים של המוצרים, אבל אתם בעצמכם כנראה מעוניינים שאנשים שמקיימים חוק ועובדים במפעלים שהוקמו כחוק, על-פי החלטות של כל ממשלות ישראל, בין אם זה באזור התעשייה ברקן או באזורים אחרים בארץ, אתם מעוניינים שהם יאבדו את מקום פרנסתם ואת היכולת שלהם לא לקנות מוצר שהתייקר יותר אלא לקנות בכלל, כי הם יהפכו להיות מובטלים.

גלעד ארדן: כי יש כאן ארגונים, בין אם אלו ישראלים ובין אם אלו בין-לאומיים, שפשוט רוצים שארגונים ומדינות יחרימו את אותם מפעלים, שוב, כפי שאמרתי, למרות שהעובדים בהם לא הפירו שום חוק ולא עשו שום דבר שאיננו מותר על-פי חוקי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אלא בשל זיקתם למדינת ישראל או לחלק ממדינת ישראל הם פשוט, הם וילדיהם הרכים יאבדו את היכולת לרכוש בכלל מוצרי מזון.

גלעד ארדן: אז זה לא מפריע לסיעת קדימה, בתופעה הזו לא צריך להילחם, או שצריך להילחם עד שאפשר לעשות מזה הון פוליטי ואז אפשר להילחם נגד זה, כי אצלכם, חברי באופוזיציה או בפרט בסיעת קדימה, הכול, הכול, הכול פוליטי.

גלעד ארדן: אין שום דבר אמיתי.

גלעד ארדן: אני שומע ברגעים אלה ממש את חברת הכנסת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, שכבר נותנת עצות לממשלה איך צריך בדיוק להוזיל את מחירי הדיור ומה צריך לעשות.

גלעד ארדן: אז קודם כול צריך לזכור, בשנים האחרונות הגברת לבני זכתה לכהן במגוון רב של משרדים.

גלעד ארדן: אני מזמין את כל הצופים בנו ואת חברי הכנסת לאחר הדיון לנסות ולמצוא היכן היא הטביעה חותם בעשייתה באותם משרדים, אבל לצורך הדיון הרלוונטי נחפש דווקא במשרד השיכון את אותן תוכניות מקיפות שהגברת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, קידמה.

גלעד ארדן: ובכן, אני מבטיחכם נאמנה שתתקשו מאוד למצוא.

גלעד ארדן: בכלל תתקשו למצוא עמדות חברתיות בשנים האחרונות מפיה של הגברת לבני.

גלעד ארדן: ולכן, אני חושש שבהמשך לדבריו של שר השיכון והבינוי על הצעדים הנרחבים שהממשלה הזו לא נחה לרגע – אני אומר הרבה פעמים כמשל, ואל תיעלבו, חברי באופוזיציה, אבל זה משפט ידוע, ושוב, זה לא בהשוואה אליכם, שפעם אמרו שאבן שזרק טיפש לבור, אלף חכמים לא יצליחו להוציא.

גלעד ארדן: אז אני לא אומר שזה המצב, אנחנו לא חכמים ואתם לא טיפשים, אבל טעויות שאתם עשיתם בעבר אנחנו לא תמיד יודעים לתקן אותן בפרק זמן מאוד מאוד קצר, כי כמו ששר השיכון אמר:

גלעד ארדן: דירה זה לא "קוטג'" ולא תמיד קל לעשות את הדברים ביום אחד.

גלעד ארדן: אתם הותרתם מצב מסוים של עודף ביקוש על היצע, של הקפאה תכנונית, והיום, כשאנחנו רוצים לתקן את הטעויות שלכם ונדרשים לקדם הרבה מאוד שינויים, שינויים במערכת המס שאתם לא שיניתם, שינויים בתכנון, האצה של הליכי התכנון כמו בחוקים מסוימים – לא בכולם אני תומך, דרך אגב, בכל הפרטים שלהם, אבל בהחלט אי-אפשר לומר שראש הממשלה – ואני כל פעם מצטער מחדש לשמוע את חברי, חבר הכנסת כבל, שאני מאוד מעריך אותו, אבל לשמוע אותו מקריא כאן נאומים רוויי שנאה ולייחס לראש הממשלה – – –

איתן כבל: חס וחלילה.

גלעד ארדן: התרשמות אישית שלי, חבר הכנסת כבל.

גלעד ארדן: אבל זה התרשמות אישית סובייקטיבית.

איתן כבל: לא, לא, סליחה.

גלעד ארדן: אתה לא תוכל להכתיב לי גם איך להתרשם.

איתן כבל: השר, תן לי להגיד לך, תקשיב.

איתן כבל: מעולם, גם אם אני אומר דברים קשים, אין בי שנאה, ואתה יודע, אם אתה לוקח אותי כשאני מדבר, מה ייאמר על כשאתה מדבר?

גלעד ארדן: אני לא יכול להכתיב לחברים איך להתרשם סובייקטיבית.

איתן כבל: אני מעולם, מעולם – – –

גלעד ארדן: אני אומר לך שכשאני יושב כאן באולם ואתה מייחס לראש הממשלה – – –

איתן כבל: מעולם לא חשבתי שאתה מדבר בשנאה.

גלעד ארדן: תראה, מה אני אומר עליכם לאורך כל השנים, גם כשהבאתם עלינו את הסכמי אוסלו, ואת זה למדתי מרובי ריבלין, דרך אגב, וגם כשהבאתם עלינו את הגירוש מגוש-קטיף וגם כל הטעויות שהשמאל הביא לדורותיו, אף פעם לא אמרתי: אתם יודעים שזה מזיק, כמו שאתה אומר כאן, אתם יודעים שזה מזיק ושזה יחסל משפחות, אבל אתם עושים את זה.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני חושב שאתם טועים.

גלעד ארדן: יש לכם נפש טובה, תמימה, אתם באמת רוצים לעשות טוב לעם ישראל, אבל אתם טועים.

גלעד ארדן: לא תמיד יש בכם כנראה את הכישורים להבין מה הצרכים הביטחוניים או המדיניים או הכלכליים של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז אתם שוגים ואני מצטער על כך.

גלעד ארדן: ואני חושב שכל מי שמסתכל על מה שעושה ראש הממשלה – הרי אתה לא יכול להגיד שבשנתיים וחצי האחרונות, שנתיים וארבעה חודשים, ראש הממשלה לא עשה ולא פעל.

גלעד ארדן: הרי אתה רואה רפורמות בכל תחום מתחומי פעילותה של הממשלה.

גלעד ארדן: הוא פועל בשיכון והבינוי, הוא פועל בהגנת הסביבה, הוא פועל בתחום משרד האוצר, הוא פועל בתחום משרד התחבורה, הכול נועד לצמצם פערים חברתיים, לקצר את המרחקים בין הפריפריה והמרכז; השקעות של עשרות מיליארדים – עשרות מיליארדים – בתחבורה, בתחבורה הציבורית, בקווי רכבת, ברפורמות במשרד התקשורת, ברפורמות בתחום התכנון ומשרד הבינוי והשיכון.

גלעד ארדן: השקעות חסרות תקדים, באמת, של מיליארדים, בהחלטות שאני כל פעם מביא לממשלה ומקבל את הגיבוי שלו – ולא אתחיל לפרט כאן את עשרות הדוגמאות.

גלעד ארדן: היקף העשייה של ממשלת ישראל בשנתיים וחצי האחרונות הוא חסר תקדים.

גלעד ארדן: אני אומר את זה באחריות.

גלעד ארדן: אז אתה יכול לבוא לכאן ולהגיד, תראו, ראש הממשלה טועה, ארסנל הכלים שהוא משתמש בו לא יביא לתוצאות.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: ככה.

גלעד ארדן: כי אני, איתן כבל, אומר לכם, הנה, אחת, שתיים, שלוש, זה לא יעזור וזה לא יעזור.

גלעד ארדן: דרך אגב, אין ממשלה – גם את זה אני אומר לך באחריות – אתה צמחת שנים רבות בתנועת העבודה, אין ממשלה שמתמודדת ותתמודד עם הריכוזיות ועם בעלי ההון כמו שהממשלה הזאת מתמודדת.

גלעד ארדן: זה התחיל בששינסקי בעניין תמלוגי הגז, זה ממשיך עכשיו בעניין הגבייה, עלויות הטיפול בנזקים הסביבתיים בים-המלח.

גלעד ארדן: דרך אגב, ידידך, שר האוצר לשעבר, בייגה שוחט, הוא זה שהפריט את "כימיקלים לישראל" ו"מפעלי ים-המלח" בזמנו, בשנת 1995.

גלעד ארדן: בחודש הקרוב, באוגוסט, יהיו המסקנות של הוועדה לבחינת הריכוזיות במשק, ואנחנו נסתער על היישום שלהן; וישתנו כבר התמלוגים שגובים מ"כימיקלים לישראל" בוועדת הכספים.

גלעד ארדן: ועוד הרבה מאוד צעדים שאנחנו מתקנים כאן טעויות עבר של עשרות-עשרות שנים.

גלעד ארדן: ואני לא בא אליך בטענה שראש הממשלה לא עשה טעויות מעולם – – –

איתן כבל: השר גלעד ארדן, אתה שוכח ש-30 שנה הליכוד מוביל את המדינה, חוץ מהפסקה של שבע שנים.

איתן כבל: לצערי.

איתן כבל: אתה מדבר כאילו הגעת מהאופוזיציה אחרי 30 שנה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך שזה לא המצב.

איתן כבל: לצערי אנחנו באופוזיציה 30 שנה.

איתן כבל: אתה נותן לי נאום עכשיו של מי שהיה באופוזיציה 30 שנה.

גלעד ארדן: אז אני אחזור על המשפט שאתם לא אוהבים, עם האבן והבור, כי כאשר בשלוש שנים – דרך אגב, זה לא משנה.

גלעד ארדן: אפשר לעשות נזק גדול בזמן קצר ולהיפך.

גלעד ארדן: כשעושים הסכמי אוסלו על חודו של "מיצובישי" ומכניסים את מדינת ישראל לתוך מערכת הסכמים בין-לאומית, זה נכון שקשה מאוד לצאת מזה אחר כך או לשנות את הכיוון – כשאתם כבר הכנסתם את הספינה לכיוון הקרחון.

גלעד ארדן: כשמחליטים על גירוש חד-צדדי מגוש-קטיף, שמחזק את ה"חמאס" וגם תורם לעלייתו בבחירות שם, ולאחר מכן מקימים את קדימה על בסיס אלה שפרשו דה-פקטו מהליכוד, כשעשו את זה, אז זה נכון שלנו קשה לתקן את העיוות.

גלעד ארדן: וכך זה קורה גם בתחומים כלכליים-חברתיים.

גלעד ארדן: לא צריך הרבה זמן את הגה השלטון כדי ליצור כאן נזקים מדיניים, ביטחוניים, כלכליים וחברתיים, שייקח לנו כנראה הרבה שנים לתקן אותם.

גלעד ארדן: אז יש תחומים שאפשר לתקן מהר יותר, כמו בוועדת-ששינסקי, עושים תהליך של כמה חודשים, חקיקה מהירה ומתקנים.

גלעד ארדן: ויש תחומים כמו בתחום הדיור והנדל"ן, שגם אם כולנו – ואל תייחס לאף אחד מאתנו רצון לא להוזיל את הדירות, כולם כאן רוצים להוזיל את הדירות, לא פחות מחברינו באופוזיציה – לא תמיד פתרונות בתחומים הללו אפשר להפוך אותם מהיום למחר, ושמחר הדירות יוזלו.

גלעד ארדן: אני חושב שחבר הכנסת סוייד הסביר ביושר כמה מהחסרונות, כי יש דברים שאם אתה מטפל בהם בצורה קיצונית, שמתעלמת לחלוטין מההשפעות שלהם, אז אותם אנשים שאתמול שילמו ביוקר על דירה ולקחו משכנתה גדולה, פתאום ההחזר שלהם או הבטוחה שלהם היא הרבה יותר נמוכה כי היא שווה פחות ממה שהיא היתה שווה כשהם קיבלו את המשכנתה.

גלעד ארדן: וגם לכך יש השלכות.

גלעד ארדן: ראינו מה קרה בארצות-הברית, כשדחפו את הציבור עוד ועוד לקחת הלוואות ולרכוש דירות.

גלעד ארדן: בזה אני רוצה לסיים, כשאני מזכיר את ארצות-הברית.

גלעד ארדן: אתם באים לכאן שבוע אחר שבוע ומציינים בצדק את העובדה שיש פערים חברתיים, ויש קושי למעמד הבינוני ובטח למעמד החלש, לגמור את החודש.

גלעד ארדן: אבל אתם מציירים כאן תמונה מעוותת בפני הציבור הרחב, כאילו שמדינת ישראל או ממשלת ישראל קיבלה מכם, מה זה, "ג'ונגלר", מה שנקרא – הכול היה פה עשר, המורים הרוויחו 30,000 שקל בחודש, העובדים הסוציאליים 40, הרופאים 50, ובאה ממשלת הזדון הזאת, הורידה לכולם את השכר ומתעללת בכל הציבור במדינת ישראל.

גלעד ארדן: חברות וחברים, לפני שנתיים וחצי קיבלנו כאן משק שעומד להתמוטט, מעסיקים שבוחנים את עצמם האם לא כדאי לפטר מאות ואלפי עובדים כדי שלא יקרה להם מה שקורה בכלכלות החזקות בעולם, בארצות-הברית, שחס וחלילה עומדת על סף פשיטת רגל, באירלנד, ביוון, ביפן, בעוד הרבה מקומות אחרים.

גלעד ארדן: וכאן, לא שאומר לכם שהכול גן-עדן, אבל כשמסתכלים כמה אנשים איבדו את מקומות עבודתם בשנים האחרונות, רואים שהמצב הוא ההיפך, המגמה היא הפוכה.

גלעד ארדן: בישראל היום אחוז האבטלה בין הנמוכים ביותר בעולם המערבי.

גלעד ארדן: ואני האחרון שאגיד לכם שצמיחה היא חזות הכול.

גלעד ארדן: היא ממש לא חזות הכול.

גלעד ארדן: צריך להסתכל על השקעות בחינוך, בדיור, בסביבה, בתחבורה ובפערים החברתיים.

גלעד ארדן: אבל כפי שפירטתי כאן, בכל הנושאים הללו יש עשייה חסרת תקדים, ולכן אני חושב שצריך לדחות את כל הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני השר.

אופיר אקוניס: אנחנו נפתח את הדיון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שלמה מולה – ראשון הדוברים.

אופיר אקוניס: אחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.

אופיר אקוניס: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, האמת היא ששמעתי אותך בלהט – איך אתה מגן על הממשלה שלך, אבל הייתי רוצה לשאול אותך: במסגרת 160,000 יחידות דיור שמאושרות, חלק – לא כולן – חלק מיחידות הדיור לא מוצעות למכרז, המשרד שלך תוקע אותן; יכול להיות שבנסיבות מוצדקות.

שלמה מולה: אבל מה בין זה לבין להגן על הממשלה?

שלמה מולה: זאת האמת, אדוני השר.

שלמה מולה: הייתי מצפה ממך שאתה תאמר לנו – מתוך 160,000 יחידות דיור, מה התרומה של המשרד שלך בלתקוע חלק גדול מהדירות האלה?

שלמה מולה: זה דבר אחד.

שלמה מולה: דבר שני, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול את השר ארדן: הממשלה הקודמת – אי-אפשר להטיל הכול על הממשלה הזאת, אני מסכים, אבל הממשלה הקודמת קיבלה החלטה בתקציב 2008 שאומרת, אדוני היושב-ראש, 2.5 מיליארד שקלים יוקצו מדירות שיימכרו, דירות "עמידר" ו"עמיגור", והממשלה תוסיף 2.5 מיליארד שקל.

שלמה מולה: כלומר, לקופת הדיור הציבורי יהיו 5 מיליארד שקל, ואכן ההתחלה של הבנייה היתה אמורה להיות ב-2010.

שלמה מולה: מה עשתה הממשלה הזאת?

שלמה מולה: הממשלה הזאת זרקה את ההחלטה הקודמת, העבירה אותה אקספרס ל-2013.

שלמה מולה: ואז אתם יכולים לבוא ולהגיד, הנה אנחנו בונים דירות.

שלמה מולה: אדוני, אני חושב שזאת אחיזת עיניים.

שלמה מולה: הדבר הנוסף, היום אנחנו יודעים, שמונה רפורמות של ראש הממשלה בתחום הדיור תקועות.

שלמה מולה: אני אפרט לך.

שלמה מולה: מישהו זוכר את רפורמת המרפסות?

שלמה מולה: היא תקועה, היא לא הולכת לשום מקום.

שלמה מולה: ועדת הדיור הלאומית, אדוני היושב-ראש, גם היא תקועה בוועדות הכנסת.

שלמה מולה: אנחנו יודעים את הסיפור של מענקי הדיור.

שלמה מולה: אמרו לנו, אנחנו רוצים לתת 100,000 שקל למענקי דיור בפריפריה.

שלמה מולה: אדוני, אתה יודע מה קורה עכשיו עם המענקים האלה?

שלמה מולה: פתאום משרד האוצר לא מכיר החלטה כזאת.

שלמה מולה: ואני רוצה לדעת, מתי נתנו 100,000 שקל לזוג צעיר שרוצה לקנות בדימונה, בירוחם או בקריית-שמונה?

שלמה מולה: שוב אחיזת עיניים.

שלמה מולה: אני יכול לומר לך שכל הספינים האלה – אני צריך להגיד לך שלממשלה הזאת פשוט צריך לקרוא ממשלה של "סופר-טנקר של ספינולוגים", צריך לקרוא לממשלה הזאת "ממשלה של מסיבת עיתונאים", "ממשלת חלם".

שלמה מולה: בין זה לפה – כל הזמן להאשים את הממשלה הקודמת, את הכנסת הקודמת – בין זה למציאות אין שום דבר.

שלמה מולה: אתם מכהנים כבר יותר משנתיים וחצי, אז אל תסתתרו מאחורי הממשלה הקודמת.

שלמה מולה: תוכיחו שאתם מסוגלים, שאתם יכולים.

שלמה מולה: אבל – –

אופיר אקוניס: לא לא, אין אבל.

שלמה מולה: – – אבל ראש הממשלה הזה – –

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: משפט אחרון.

שלמה מולה: – – ראש הממשלה הזה והממשלה הזאת עוסקים אך ורך בספינים.

שלמה מולה: הם "ממשלת הכול דיבורים".

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת מולה.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת ליה שמטוב, שלוש דקות לרשותך, ולאחר מכן – חבר הכנסת נסים זאב.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עכשיו שמעתי את חבר הכנסת מולה מדבר על הדיור הציבורי, על מכירת הדיור הציבורי, ואת מי הוא מאשים?

ליה שמטוב: את הממשלה.

ליה שמטוב: הממשלה הקודמת – בוא אני אזכיר לך – חבר כנסת מהמפלגה שלך, שהיה שר השיכון, מאיר שטרית, מה הוא הציע בזמנו?

ליה שמטוב: למכור את הדיור הציבורי, וגם בהנחה של 50%–60%.

ליה שמטוב: וגם, אני אזכיר לך עוד, חבר הכנסת לשעבר רן כהן, ממפלגת מרצ, צעק מכל עבר למכור את הדיור הציבורי.

ליה שמטוב: ומה עשה שר השיכון שטרית כשהיה ב-2006 שר השיכון – הוא בנה דירה ציבורית אחת?

ליה שמטוב: אז תגיד לי את זה, אם אתה כבר מדבר על זה.

ליה שמטוב: וחוץ מזה, היום דירה להשכרה בחדרה עולה 1,400 שקל.

ליה שמטוב: בסדר גמור, נכון?

ליה שמטוב: אבל בפועל, כשאתם באים לראות את הדירה, מתברר שהדירה היתה שייכת ל"עמידר" וחילקו אותה לשלוש דירות של חדר.

ליה שמטוב: כבר עשו מזה הון תועפות.

ליה שמטוב: הנושא של האי-אמון של מפלגת העבודה: הממשלה כשלה במניעת חקיקה שפוגעת באופיה הדמוקרטי של המדינה.

ליה שמטוב: אני גם רוצה לשאול את מפלגת העבודה: לא מזמן היה בכותרות שהיו 10,000 טפסים פסולים, מתפקדים כפולים, דמי חבר ששולמו על-ידי אנשים אחרים.

ליה שמטוב: תגידו, זה לא פגיעה בדמוקרטיה?

ליה שמטוב: זה – הכול בסדר?

ליה שמטוב: ככה צריך להיות?

אופיר אקוניס: את מדברת עם חבר הכנסת ברוורמן – אני אוסיף לך זמן כמובן – הוא כבר ראה את הנולד ויצא מהמירוץ לפני הדבר הזה.

אופיר אקוניס: הוא הנציג היחיד של העבודה, ולכן בוודאי תהיה לו בעיה להשיב לך.

אבישי ברוורמן: אני רק אעיר הערת ביניים, כבוד היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: בבקשה.

ליה שמטוב: אני גם מסתכלת עליו, וגם כל הטענות הן אליו.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: במקרה נפלת עליו, מה שנקרא.

אבישי ברוורמן: אני מקבל את זה, אבל לצערי, חברת הכנסת שמטוב, במפלגתי זה גרוע, בקדימה זה גרוע, בליכוד – עלינו לשנות את שיטת הפריימריז.

שלמה מולה: נכון, כמו שבישראל ביתנו – – –

אופיר אקוניס: ששם יש שיטת פריימריז "מאוד" דמוקרטית.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי, אני אוסיף לך, כי הפרעתי לך.

אופיר אקוניס: מה שנקרא, נפלת על ברוורמן, שהוא, מסכן, כבר החליט לבד שהוא לא במשחק הזה ויצא מרצונו; דרך אגב, עוד לפני כמה חודשים, אם אינני טועה.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לבעיה נוספת, לבעיה שפוגעת בדמוקרטיה ובביטחון מדינת ישראל – מאגרי הנשק וחומרי נפץ שנמצאים בתוך כפרים ערביים בשטח מדינת ישראל.

ליה שמטוב: אין יום שתושב העיר כרמיאל, נצרת-עילית, מעלה-אדומים, לא מכיר את הסיטואציה הבאה: השמש שוקעת, ומטחי הזיקוקין מתחילים להתפוצץ בשמים.

ליה שמטוב: ירי של אש חיה מתבצע לכל עבר.

ליה שמטוב: עוברי אורח תמימים נהרגים לא אחת, והם נותרים ללא מענה.

ליה שמטוב: בשבוע שעבר, בחתונה שהיתה בכפר ערבי, מצד אחד בבוקר שתו קפה של החתונה, ובערב, לצערנו, שתו קפה של הלוויה.

ליה שמטוב: זה לא רק פוגע באוכלוסייה ערבית, זה גם פוגע באוכלוסייה יהודית.

ליה שמטוב: ומה מעניין – שכששואלים את תושבי הכפר מה הם עושים בנדון, הם מאוד כועסים על חברי הכנסת הערבים שלא עושים שום דבר נגד התופעה.

ליה שמטוב: אז במקום להמציא בעיות, צריך לפתור במהרה את כל הבעיות שקיימות.

ליה שמטוב: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, גברתי.

אופיר אקוניס: יש לך ודאי קשר טוב עם השר לביטחון הפנים, שהוא ממפלגתך, את אולי יכולה לדבר אתו בעניין הזה.

אופיר אקוניס: גם חברי הכנסת הערבים ידברו עם החוגגים בכפרים, וגם חברת הכנסת שמטוב תדבר עם השר לביטחון הפנים, שהוא ממפלגתה.

טלב אלסאנע: אדוני, יכול להיות שהיא חשבה בטעות שחברי חבר הכנסת מסעוד גנאים הוא השר לביטחון פנים.

טלב אלסאנע: אז אני רוצה להודיע לה שלא מסעוד גנאים הוא השר לביטחון פנים.

טלב אלסאנע: נשק – – – מה יכול לעצור יורים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלסאנע, לכן הצעתי רעיון טוב, ידידותי, לשני הצדדים – היא תפנה לשר לביטחון הפנים, ואולי אתם תרגיעו קצת את הרוחות בחגיגות בחתונות ברחבי הארץ.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת ברוורמן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא הבנתי מה קרה לעם ישראל שפתאום כולם יוצאים לאוהלים, ישנים באוהלים.

נסים זאב: אני מבין שכנראה כולם היו בבית-הכנסת בשבוע שעבר כאשר קראנו: מה טובו אוהליך יעקב משכנותיך ישראל – – –

אורי אורבך: "איש לאהליך ישראל".

נסים זאב: "איש לאהליך ישראל".

נסים זאב: כל כך זה היה ערֵב, אפילו בלעם התאווה, כאשר ראה את עם ישראל שוכן לשבטיו, לכן אולי זה דבר טוב – – –

דניאל הרשקוביץ: לשבטיהם.

נסים זאב: כן, אבל "שֹכן לשבטיו" כתוב; אז, "ותהי עליו רוח אלוקים", אז תאר לך, מאותה קנאה שראה את עם ישראל, שם זה ברמה של הצניעות של עם ישראל, שפתחיהם לא מכוונים זה כנגד זה.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר – כמה צביעות ראיתי הבוקר אצל חברי הכנסת מהאופוזיציה, כאשר כל הנושא של הווד"לים היה בוועדה, ובאמת התקיים שם דיון מאוד רציני ומעמיק בכל מה שקשור לקיצור ההליכים הביורוקרטיים.

נסים זאב: אנחנו יודעים כמה שזה מסורבל.

נסים זאב: כל מי שהגיש פעם בחייו תוכנית – אני לא מדבר על ירושלים, שזה פשוט קטסטרופה מהלכת; אם אתה מצליח בתוך שנה לפתוח תיק ולקבל מספר, זכית בפיס.

נסים זאב: אין עם מי לדבר שם, כי כולם עובדים לפי הספר, ועד הנייר האחרון שהפקיד לא מקבל, אתה לא קיים בשבילו.

נסים זאב: ולכן הקיצורים האלה, יש אפשרות או לקצר את ההליכים או לקצר את החיים.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה עולה לאנשים בבריאות שלהם, בחיים שלהם.

נסים זאב: מה פירוש שלהגיש תוכנית הכי פשוטה של בניית מרפסת, הרחבה של חדר אחד בתוך דירה למשפחה ברוכת ילדים, לוקח שנתיים, שלוש וארבע שנים.

נסים זאב: אני לא מגזים.

נסים זאב: אני כבר לא מדבר על תב"ע שתקועות שנים רבות, ויש לנו ניסיון רב עם העניין הזה.

נסים זאב: לכן אי-אפשר מצד אחד לבוא ולדבר על מחירי הדיור, שבאמת נמצאים בשמים, והמחירים מאוד מופקעים, ואי-אפשר לעמוד בהם, ולהאשים גם את הממשלה, כאשר זו הממשלה היחידה שעושה הלכה למעשה דברים שלא עשו ממשלות אחרות; לבוא ולזרוק את הכול על הממשלה הנוכחית.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לכם, את הבלוף הזה העם לא קונה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאחת הטעויות שלנו היתה הנושא של הדיור הציבורי, כאשר הממשלה קיבלה החלטה שכל אלה שהיה להם דיור במשך חמש שנים ומעלה יכולים לרכוש את אותן הדירות, ואותם בעלי משפחות ואותם זכאים לדירות, הם לא יכולים לקבל פתרונות מעשיים, אולי השתתפות בשכר דירה ולא מעבר לכך.

נסים זאב: כל הדירות, כל המלאי – ומדובר פה במאות אלפי דירות שהיו בעבר, שנמכרו בשוק לאותם אנשים בגלל ההיסטוריה שלהם, ואי-אפשר להעביר את הדירות האלה.

נסים זאב: אני זוכר שאני התנגדתי לזה כי אני לא האמנתי שהכסף הזה – ואגב, אם דירה עולה מיליון שקלים, אז מקבלים אולי 20% מהעלות של הדירה.

נסים זאב: אז הממשלה באה והבטיחה ואמרה: ה-20% האלה לפחות, אנחנו נשמר את זה למלאי לקניית דירות נוספות.

נסים זאב: זה לא נעשה.

נסים זאב: מה שקרה, יש כאן חסר נורא, ואני חושב שזו אחת הטעויות שלנו שהיום אין אפשרות לממש זכאויות של בעלי משפחות.

נסים זאב: אני אסיים בזה, אני רק רוצה לומר שהממשלה צריכה לעשות הרבה יותר, והיא עושה, אבל עדיין לא מספיק.

נסים זאב: את העניין של מכירת דירות, מי שקובע זה השוק, ואני לא חושב שהפגנה כזאת או אוהלים כאלה ואחרים יכולים לשנות במדינה קפיטליסטית ודמוקרטית את מחירי השוק של הדירות.

נסים זאב: הלוואי שזה יעזור.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה, ואחריו – סגן השר ליצמן.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רק רוצה לומר מספר משפטים בשני נושאים.

אבישי ברוורמן: דבר אחד, אני רוצה להתייחס לדיור, ויותר באריכות – יהיו לנו גם דיונים בשבוע-שבועיים הבאים.

אבישי ברוורמן: הטעות לגבי נושא הדיור – וגם ידידי חבר הכנסת נסים זאב אמר זאת – קפיטליזם של שוק חופשי פרוע, שממשלה אינה מתפקדת בו, מביא לתוצאות לא רק בארץ, גם בעולם, שבהן המעמד הבינוני נחלש, הקבוצות החלשות נחלשות, וזה חלק מהמשבר שעובר היום על כל החברה המערבית, כולל בישראל.

אבישי ברוורמן: הפתרון – לצערי, הרצון לפתור את בעיית התכנון, ואתה בקי בנושאים האלה – יש פתרון פשוט.

אבישי ברוורמן: בוועדה המחוזית תוסיף כוח-אדם, תוסיף אנשים.

אבישי ברוורמן: לא צריך וד"לים בשביל לעשות דברים כאלה.

אבישי ברוורמן: אבל הבעיה הזאת, שתשפר – אם היו הולכים בצורה הרגילה, זה לא היה עושה כותרת, לצערי, ולכן הווד"לים לא יביאו לדעתי שום תמורה; והלוואי שאתבדה, כי הציבור – במיוחד של כל כך הרבה צעירים בכל רחבי הארץ, יהודים וערבים – מצפה לבשורה.

אבישי ברוורמן: הגישה חייבת להיות גישה רצינית שבה הממשלה חוזרת להיות אקטיבית, בחוכמה.

אבישי ברוורמן: כי הכשל של הקפיטליזם האוליגרכי שהתפתח בעולם וחודר לישראל, שבו אתה לוקח חיסכון לטווח ארוך של הציבור ומשתמש בו, במקום ממשלה אקטיבית שמשתמשת גם ביזמים – דיור בר-השגה, כן.

אבישי ברוורמן: אותם צעירים שידידי נסים זאב זלזל בהם, הם חוט השדרה של מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: הם אנשים שמשרתים בצבא, משרתים במילואים, תורמים לחברה, גם הערבים הצעירים והדרוזים בצורות אחרות, הם העתיד של המדינה הזאת.

אבישי ברוורמן: לי, לבני, אני אוכל להשיג להם דירה, מכיוון שאבי המנוח – כבר אמרתי שהיה נגר, ולקראת סוף חייו באמת לא היה לו יותר מדי, אמרתי לו: תמכור את הבית.

אבישי ברוורמן: לא, הוא לא מכר, ומהבית הזה אשתי הקימה בניין, ותודה לאל, גם לאחר מכן יהיה לילדים שלי.

אבישי ברוורמן: אבל חלק גדול מהסטודנטים שלי בבן-גוריון ואחרים, והסטודנטים בכל מקום, אם אין להם הורים עשירים הם לא יגיעו לדבר הזה.

אבישי ברוורמן: מה תפקידה של מדינה?

אבישי ברוורמן: מה תפקידה של כלכלה נאורה?

אבישי ברוורמן: כל הסיפור האמיתי של הקפיטליזם הנאור – שהתפתח עד שהתפורר עם קריסת הקומוניזם – היה שיש ממשלה נאורה, שמתקנת כשלי שוק, מתקנת חלוקת הכנסה, ומצד שני יש שוק תחרותי.

אבישי ברוורמן: לצערי, מה שמתפתח בישראל זה שוק לא תחרותי וממשלה שיצרה פלונטר ביורוקרטי פוליטי תחיקתי, שאיננו מתפקד.

אבישי ברוורמן: לצערי, זה לא רק הממשלה הזאת, ישבתי בממשלות הקודמות, אבל הפתרון לא יהיה באמצעות ספינים.

אבישי ברוורמן: ולכן, אני מזדהה לחלוטין עם כל הצעירים שפשוט מוציאים את כאבם; הם אומרים: אין לנו פתרונות, תביאו לנו פתרון.

אבישי ברוורמן: הבעיה שבישראל היום, לצערי, בעידן התקשורת, העיקר זה להוציא ספין, להוציא כותרת, והחשש שלי, שמעבר לזה, ממשלה אקטיבית – כן, לפני שנים רבות היו שרי אוצר שהיו לוקחים פרויקטים, לא מופיעים בטלוויזיה כל הזמן, ובשטח היו תוצאות.

אבישי ברוורמן: התקומה של ישראל תהיה באמצעות ממשלה שבה לא הולכים לתקשורת, מדברים מעט ועושים הרבה, וזה, לצערי, נסים, אין בממשלה הזאת, והייתי חבר בה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: דרך אגב, אפשר לשלב את הכלכלה החופשית עם צדק חברתי, זאת היתה הנוסחה של מנחם – אני שמח שאתה מאמץ את עמדותיו – – –

אבישי ברוורמן: תסלח לי, לולא השקעתי מגיל 18 את כל חיי בכלכלה – לצערי, מגדולי ראשי הממשלה בישראל, מנחם בגין, לא הבין בכלכלה, כמו שלא הבין בגנרלים.

אופיר אקוניס: אבל התווה מדיניות.

אבישי ברוורמן: תקשיב.

אבישי ברוורמן: לא הבין בגנרלים, ולכן הוא עשה את הטעויות שלו בלבנון, והובל – –

אופיר אקוניס: טוב, לא נפתח את הדיון על מלחמת לבנון.

אבישי ברוורמן: – – ובנושא של כלכלה, הלך לפופוליזם, ולצערי התהליך הזה שהוא הוביל אליו, בסופו של דבר לא היה בסופו תהליך ברוך, לצערי.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: ובכל זאת, מבלי שתחזור שוב, ובכל זאת הוא התווה את המדיניות של כלכלה חופשית עם צדק חברתי והוא ידע לאזן בין הדברים בצורה די טובה.

אופיר אקוניס: תשאל היום את מרביתם המוחצת של אזרחי ישראל, הם ודאי יסכימו אתנו.

אבישי ברוורמן: ההיסטוריה מלמדת שמנחם בגין בשטחים האלה לא פעל, הוא לא הבין.

אופיר אקוניס: השר ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: סגן השר.

אופיר אקוניס: סגן השר ליצמן.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נושא הדיור זה נושא שאף אחד לא יכול להגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

יעקב ליצמן: כולם אשמים.

יעקב ליצמן: כולם.

יעקב ליצמן: הממשלה הזאת, הקודמת, לפני כן.

יעקב ליצמן: רק פעם אחת אנחנו מוצאים שבלילה אחד אפשר לסיים בנייה, בזמירות מוצאי-שבת אומרים: איש חסיד היה – שבנו בן-לילה בניין.

יעקב ליצמן: לבנות דירות – צריך להכין, צריך הרבה שנים – ול"לים, שמללים – כל הדברים האלה הם דברים טובים, אבל כל הדברים האלה היה צריך להכין אותם הרבה לפני כן.

יעקב ליצמן: טוב עושה ראש הממשלה שהוא שובר את הדבר, אף שיש התנגדות – היום ראינו את זה גם בכל מיני ועדות – אבל בנושא הזה כולם אשמים, זה דבר ראשון.

יעקב ליצמן: דבר שני, אני חושב שהגיע הזמן שכולם יגידו את האמת, מה שמורי ורבי, האדמו"ר מגור זיכרונו – צדיק וקדוש לברכה, הרב שמחה, אמר: דירות להשכרה.

יעקב ליצמן: הממשלה צריכה לבנות דירות להשכרה.

יעקב ליצמן: היא לא עושה את זה, אף אחד.

יעקב ליצמן: זה כמו האוצר.

יעקב ליצמן: דבר ראשון, הוא ייתן כל מיני "הטבות", אבל את העיקר הוא לא יעשה.

יעקב ליצמן: הממשלה צריכה לבנות דירות להשכרה בפריפריה, לא במרכז – נכון שמי שרוצה יקבל דירה בת-השגה בפריפריה.

יעקב ליצמן: ניסינו את זה פעם אחת לפני כמה שנים, הלכו לבג"ץ, עשו כל מיני סיפורים להגיד שמתכוונים לחרדים.

יעקב ליצמן: אני מתכוון לכולם – גם לחייל משוחרר.

יעקב ליצמן: צריך לבנות דירות להשכרה בפריפריה.

יעקב ליצמן: אני חושב שמה שאנחנו רואים היום בתל-אביב, זה נוגע לכל מקום, זה כבר התרחב לבאר-שבע, אני מבין, ולעוד כל מיני מקומות.

יעקב ליצמן: זה הפתרון.

יעקב ליצמן: גם משכנתה שלוקחים, זה לא פתרון, כי מה יש במשכנתה?

יעקב ליצמן: אחרי שמשלמים משכנתה 20 שנה, לא התחילו אפילו לשלם משכנתה ונשארים חייבים יותר מאשר כשקיבלו את ההלוואה.

יעקב ליצמן: אבל זה לא הפתרון.

יעקב ליצמן: גם קרקע.

יעקב ליצמן: נניח שיש קרקע בחינם, אז מה?

יעקב ליצמן: הפיתוח זה פי-שניים, פי-שלושה, פי-עשרה, ואין לדבר סוף.

יעקב ליצמן: אנחנו לא רואים את הפתרון.

יעקב ליצמן: אני חוזר ואומר, הפתרון הנוכחי זה רק דירות להשכרה, ואני קורא לממשלה לחשוב מחדש ולא להסתכל על משרד האוצר שמתנגד לזה.

יעקב ליצמן: גם למענקים הוא התנגד, והשר אטיאס החזיר את זה.

יעקב ליצמן: זה הזמן לדירות להשכרה.

יעקב ליצמן: תודה.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: לקחת דוגמה מסגן השר ליצמן, שהוא – על השנייה.

אופיר אקוניס: זה היה מרהיב.

אופיר אקוניס: הסתכל, ועל הדקה.

עינת וילף: אתה מעמיד רף גבוה, אבל אשתדל.

אופיר אקוניס: מי שמעמיד את הרף הגבוה זה הסגן ליצמן, שמעמיד רף גבוה בהרבה מאוד דברים, לא רק ביכולת הנאום והדיוק בנאום.

עינת וילף: תודה רבה לך.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, השר וחברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה קצת להעיר על כל ההתלהבות החקיקתית שבאה מצד כמה גורמים, חברי לקואליציה.

עינת וילף: אנחנו נוטים לשכוח את זה, אבל החלטתי לחזור להסכמים הקואליציוניים, כי מדי פעם, כשאני מוצאת שפה ושם אני נאלצת לאכול צפרדע, אומרים לי: הסכמים קואליציוניים.

עינת וילף: אמרתי, בואו נבדוק מה אומרים ההסכמים הקואליציוניים.

אופיר אקוניס: אנחנו לא אוכלים – אולי מושג פחות בעייתי, לאכול את הכובע, משום שאנחנו לא אוכלים צפרדעים.

עינת וילף: אה, כן?

אופיר אקוניס: כן.

עינת וילף: הבנתי.

אופיר אקוניס: גם אני לא.

אופיר אקוניס: לא אוכלים צפרדעים.

עינת וילף: גם אני לא, חוץ מבהקשרים הפוליטיים.

אופיר אקוניס: אה, ואפילו את לא אוכלת צפרדעים.

אופיר אקוניס: אז – – –

עינת וילף: גם אני לא, אבל בהקשרים הפוליטיים כן.

אופיר אקוניס: לאכול את הכובע, כבוד השר הרשקוביץ, נכון?

דניאל הרשקוביץ: נכון, אבל יש בדיחות יותר מוצלחות על אכילת צפרדעים.

יעקב כץ: יש גם צפרדעים כשרות.

דניאל הרשקוביץ: הבדיחות על אכילת צפרדעים הן יותר מוצלחות.

עינת וילף: בדיוק.

עינת וילף: בעיקר בהקשרים הפוליטיים.

אופיר אקוניס: ואני גם אתן לך את הזמן, עד שנכבס את מילותינו.

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: כן, אחרי שסיימנו את הדיון הקולינרי, אז בוא נעבור.

אופיר אקוניס: כן, בדיוק.

אופיר אקוניס: וגם אנחנו ערב צום.

אופיר אקוניס: ערב צום זה בכלל דבר – ערב י"ז בתמוז – זה דבר חשוב.

אופיר אקוניס: בבקשה.

עינת וילף: רק רציתי לספר שבחנתי את ההסכם הקואליציוני שאנחנו שותפים לו, ויש כאן משפט קצר וחשוב, שאומר שהצדדים להסכם ישמרו על מעמדה ועצמאותה של מערכת בתי-המשפט בכלל – ושל בית-המשפט העליון בפרט.

עינת וילף: פשוט וקל.

עינת וילף: חבל שלא נמצאים כאן בהכרח אלה שנלהבים לשנות את המצב הזה.

עינת וילף: וגם כתוב שלא יקדם חבר קואליציה הצעת חוק פרטית לדיון ולהצבעה בלא אישור מטעם הנהלת הקואליציה, ולא יקדם חבר קואליציה ולא יעלה הצעת חוק העומדת בסתירה להסכמים הקואליציוניים ולקווי היסוד של הקואליציה, אלא בהסכמת כל מרכיבי הקואליציה.

עינת וילף: אז אני חושבת שנחמד מדי פעם גם להיזכר בהיבטים האלה, כדי שלא נתנתק יותר מדי מהדברים.

עינת וילף: אני מזכירה את זה כדי שניזכר שכולנו בסך הכול חברים כאן בקואליציה.

עינת וילף: כל אחד מבקש לעצב את המדיניות בדמותו, וכל אחד מדי פעם, כחלק מהשותפות שלנו, מוצא את עצמו בדברים שלא תמיד מתאימים למה שהוא רוצה לעשות, ולפעמים גם הולכים צעד אחד רחוק מדי.

עינת וילף: ואני בהחלט חייבת להגיד שאנחנו, בסיעת העצמאות, בנוסף למחאה שהבענו בעת ההצבעה על חוק החרם, אנחנו בוחנים עכשיו גם צעדים נוספים שיעקרו את החוק מההיבטים הבעייתיים ביותר שבו.

עינת וילף: ובכל זאת שכולנו נזכור שאנחנו חברים כאן בקואליציה – – –

אופיר אקוניס: אני מוסיף לך על הזמן שגזלתי עם הצפרדעים והכובעים.

עינת וילף: בסדר גמור.

עינת וילף: חשוב לי להגיד, שצריך לזכור שמדי פעם יש גורמים נלהבים בקואליציה הזאת, שרוצים לבסס את תפיסת עולמם, אבל נוטים לשכוח שהקואליציה הזאת מורכבת מאיזונים שיש בהסכמות על הרבה דברים בסיסיים.

עינת וילף: וכשהולכים צעד אחד רחוק מדי ומפירים את האיזון הזה, אז בסופו של דבר גם מסכנים את היכולת לעשות את הדברים הטובים, ונעשים דברים טובים ביחד.

עינת וילף: ולכן חשוב לי להזכיר את הדברים שכולנו התחייבנו להם, לשמור על עצמאותו של בית-המשפט העליון, לכבד את מערכת המשפט במדינת ישראל, ובאותם תחומים שאני חושבת שההתלהבות הלכה רחוק מדי, בהחלט נפעל במסגרת הקואליציה כדי לבטל את אותם היבטים ולהחזיר את הדברים לאיזון שראוי לו שיהיה בתוך הקואליציה ובכנסת בכלל.

עינת וילף: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חברת הכנסת עינת וילף.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לציין שהסכמים קואליציוניים, כפי שאנחנו מתרשמים, נחתמים אך ורק כדי להכשיר את הכניסה לקואליציה.

טלב אלסאנע: אחר כך אף אחד לא בוחן ולא בודק, אלא שמנפנפים אותם לצורך החתימה, כדי להכשיר את זה שנכנסו לממשלה, קיבלו את התפקידים.

עינת וילף: תתפלא, הם נבחנים כל שני וחמישי.

טלב אלסאנע: אחר כך הממשלה מתחילה להתנהל על-פי השיקולים הפוליטיים של אותו רוב שדורס כל נורמה חוקית וכל עיקרון בסיסי ביסודות הדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: לדעתי, לא פעם קורה, וזו ההתרשמות, שמדינה היא כמו אדם.

טלב אלסאנע: לפעמים אדם יכול להיות גוף בריא, אבל הוא השתגע, יכול להשתגע, וכל אלה שסובבים אותו שמים לב שההתנהלות שלו לא נורמלית ושהוא זקוק לטיפול רפואי.

טלב אלסאנע: אבל הוא מאשים את כולם שהם לא שפויים, והוא הכי שפוי בעולם.

טלב אלסאנע: וזה מה שקורה לחברה הישראלית.

טלב אלסאנע: כל העולם בוחן את ההתנהלות שלה, את ההתנהגות שלה, והפעמונים מצלצלים, ואורות האזהרה.

טלב אלסאנע: אף אחד לא שם לב, אבל החברה הזו משתגעת.

טלב אלסאנע: וכל יום יש לנו את ההוכחה להתנהלות הזאת.

טלב אלסאנע: לצורך הדיון כאן, רבותי, אני חושב שהמחאה של הדיור והמחאה של הצעירים זה הדבר הטוב ביותר שאנו עדים לו בתקופה האחרונה.

טלב אלסאנע: זה שהחברה נוטלת אחריות וזה שהצעירים מתחילים לחוש שהם אחראים לגורלם, הם צריכים להוביל, הם צריכים ליזום והם צריכים להכתיב, זו לדעתי התנהלות חברתית נכונה.

טלב אלסאנע: אם אותם צעירים לא יכתיבו ולא יכפו, אז כל התקציבים ילכו לכיוון ההתנחלויות.

טלב אלסאנע: כי מי ששולט בכנסת, מי ששולט בממשלה, זה המתנחלים וההתנחלויות.

טלב אלסאנע: גם החקיקה הזו שאנו עדים לה בתוך הכנסת, זו חקיקה שמכתיבים אותה אלה המתנחלים.

אורי אריאל: אתה יכול להרחיב?

טלב אלסאנע: גם הבנייה בהתנחלויות.

טלב אלסאנע: בונים בתים בהתנחלויות, אבל שוכחים שיש באר-שבע ויש דימונה ויש אופקים ויש נתניה ויש בת-ים.

אורי אריאל: אתה יכול להרחיב בזה?

טלב אלסאנע: כן, זה אבסורד.

טלב אלסאנע: ולכן הגוף הזה, הגידול הממאיר הסרטני הזה שקרוי התנחלויות, הוא חי על חשבון – –

אורי אריאל: היושבת-ראש לא שומעת?

טלב אלסאנע: – – החברה, על חשבון המדינה.

טלב אלסאנע: הוא ימשיך והוא יחסל אותה.

טלב אלסאנע: הוא גם לא נותן סיכוי לעתיד מדיני, לא ייתן תקווה להליך שלום באזור, אבל אנו רואים את המחיר שמשלמים הצעירים, אם זה בדיור, אם בחברה, אם בכלכלה, אם בעוני ואם באבטלה.

טלב אלסאנע: ולכן צריך להחזיר את התקציבים וההשקעה לאזרחים.

טלב אלסאנע: ואם אנו עדים לתגובה עקב המחאה שיש, של הצעירים, אני שואל למה התגובה הזו נעלמת כאשר יש מצוקה אמיתית ביישובים הערביים, יש מצוקה אמיתית של יישובים לא מוכרים ויש בעיה שהרבה שכונות ערביות אין להן פתרון.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: כי אומרים: אי-אפשר להכשיר ואי-אפשר לאשר, כי אין פתרון קצה למערכת הביוב.

טלב אלסאנע: מי אחראי על מתן פתרון קצה?

טלב אלסאנע: מצד אחד לא מעניקים פתרון קצה למערכת הביוב בשכונות הערביות, מצד שני לא מאשרים את התוכניות של אותן שכונות, ומצד שלישי מאשימים את התושבים בבנייה ללא היתר.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן להקים ועדה שתבחן את כל הסוגיה של בנייה ציבורית, של המחסור בבנייה לצעירים, מצוקת הדיור בקרב האזרחים הערבים; לשנות מדיניות, לאמץ מדיניות שוויונית שתפתור את המצוקה הזו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כנראה שלא שמת לב ולא שמעת את הביטוי היותר מחצוף של קודמי, שמדבר על ציבור של מאות אלפי אנשים, 600,000–700,000 איש.

אורי אריאל: אז אני אומר מעל הבמה הזאת: מי שהוא הגוף הסרטני, ומי שהמנהיג שלו זה חבר הכנסת טלב אלסאנע, שמוביל את כל ההשתוללות בנגב ובמקומות אחרים, יחד עם התנועה האסלאמית, הפלג הצפוני.

אורי אריאל: ההשתוללות הזאת, שצריך לשים לה קץ, ולאלתר.

אורי אריאל: אני רוצה לעבור להצעת האי-אמון בממשלה.

אורי אריאל: מכובדי השר הרשקוביץ – ידידי השר הרשקוביץ, אתה חושב שהממשלה הזאת ראויה באמת לאמון?

אורי אריאל: בהקשר של מחירי הדירות, בהקשר של ההקפאה ביו"ש, בהקשר של המדיניות הכוללת שלה?

אורי אריאל: זאת ממשלה ששורדת, זה נכון.

אורי אריאל: העובדות מדברות בעד עצמן, אי-אפשר להתווכח עם זה.

אורי אריאל: האם היא עושה דברים טובים לעם ישראל?

אורי אריאל: פה ושם יש גם כאלה, למה לכחד.

אורי אריאל: האם היא עושה מה שצריך לעשות?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: היא בונה בירושלים, מכובדי השר?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: היא מטפלת בבעיית הבנייה הבלתי-חוקית בנגב כמו שצריך?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: להמשיך?

אורי אריאל: אני לא יודע.

אורי אריאל: יש דברים שבטח אתה תוכל, או אחרים מהממשלה יוכלו להגיד שהם עשו דברים טובים.

אורי אריאל: ואמרתי כבר – – –

דניאל הרשקוביץ: – – –

אורי אריאל: זהו, רציתי להגיע למדע.

אורי אריאל: אז המדע זה תחום מתפתח.

אורי אריאל: ישראל מעצמה מדעית באמת, אני אומר את זה ברצינות, גם לך יש חלק בזה, ולא מהיום, אלא מתפקידיך עוד הקודמים, ואתה ממשיך בזה היום.

אורי אריאל: היא מעצמת חלל, ואפשר למנות דברים טובים.

אורי אריאל: אני לא אוציא את דיבת הארץ, כי זאת ארץ זבת חלב ודבש.

אורי אריאל: אבל הממשלה היא לא זבת חלב ודבש.

אורי אריאל: בעיקרה היא מרורים, שוטים ועקרבים.

אורי אריאל: וצריך לעשות בעניין הזה שינוי, ואפשר לעשות בזה שינוי.

אורי אריאל: עכשיו, אחת מהשתיים; או שהממשלה – היא בעצמה עושה שינוי, היא עושה תשובה.

אורי אריאל: נניח, היא בונה את ירושלים, כפי שהבטיח ראש הממשלה אלף פעמים.

אורי אריאל: הפעם הראשונה היתה כשהוא היה נער.

אורי אריאל: אחרי זה בטח תחת החופה הוא אמר מה שכולנו אומרים: "אם אשכחך ירושלים".

אורי אריאל: אבל הוא גם אמר את זה פה אין-ספור פעמים.

אורי אריאל: נו, ומה, אתם בונים את ירושלים?

אורי אריאל: את עיר הקודש?

אורי אריאל: את עיר הבירה?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: למה?

אורי אריאל: נדמה לי – אני אגיד את זה בשקט, השר הרשקוביץ – נדמה לי שגם אתה לא מבין, ולא נדמה לי שאתה גם לא מסכים.

אורי אריאל: אבל למה אתה לא אומר את זה בקול רם?

אורי אריאל: הרי בעניין הזה יש הסכמה לאומית שצריך לבנות.

אורי אריאל: ראש הממשלה, מה"חשבוינס" שלו, ככה, עם האצבע, הגיע למסקנה שלא בונים.

אורי אריאל: הרי אפשר לפתור את בעיית הדיור – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

אורי אריאל: ברשותך, אני מסיים בזה, נימה אופטימית – הרי אפשר לפתור את בעיית הדיור במידה רבה, לא כוללת, לא מלאה, בהחלטה של פחות מ-60 שניות.

אורי אריאל: אם תחליטו בממשלה – אתגר לא גדול, אתן לך אתגר – תחליטו בממשלה היום, עכשיו, פה, תלכו לחדר של הממשלה שם ותחליטו שאתם מסירים את כל ההקפאה מיש"ע – מחר, מחר, יום שלישי, שנכפל בו, פעמיים כי טוב, מתחילים לבנות כ-7,000 יחידות דיור.

אורי אריאל: זה חלק גדול מהפתרון, שבינתיים אתם לא אימצתם אותו אבל אתם יכולים עוד לתקן את זה, ובעזרת השם זה מה שיקרה.

אורי אריאל: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת אריאל.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ממשלת ישראל הכריזה מלחמה על הדמוקרטיה.

דב חנין: נחשול של חוקים אנטי-דמוקרטיים מאיים להטביע את כולנו.

דב חנין: אנחנו כבר מאבדים את הספירה.

דב חנין: מה אין לנו?

דב חנין: ועדות קבלה, ונכבה, וחוק חרם להגנת ההתנחלויות, והשבוע ועדות חקירה של ארגוני זכויות אדם, ועוד חברי כנסת מימין ומימין קיצוני מתחרים ביניהם על חידושים נוספים בצמצום המרחב הדמוקרטי.

דב חנין: ממשלת ישראל הכריזה מלחמה על הדמוקרטיה.

דב חנין: זה קשה, זה עצוב, זאת האמת.

דב חנין: וממשלת ישראל הכריזה גם מלחמה על העם.

דב חנין: הממשלה הזאת מעדיפה התנחלויות, דואגת לטייקונים, אבל מפקירה את הציבור למשבר מחירים, למשבר של מערכת הבריאות, למשבר קשה מאוד בתחום הדיור.

דב חנין: אנחנו שומעים את כל הספינים, וכמה חסרה התשובה האמיתית.

דב חנין: המדינה חייבת לחזור לתמונה, לבנות דירות, להתערב בשוק.

דב חנין: את זה הממשלה הנוכחית לא מוכנה לעשות.

דב חנין: האידיאולוגיה הניאו-ליברלית של הקפיטליזם החזירי חזקה מדי אצל נתניהו.

דב חנין: הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, הכריזה מלחמה על העם, וכמה טוב לראות שהמלחמה הזאת מפסיקה להיות חד-צדדית.

דב חנין: טוב לראות את הצעירים שיוצאים למאהלי הדיור, מאהלי המחאה בתל-אביב, ובכפר-סבא, ובבאר-שבע, ביפו ובמקומות נוספים ברחבי הארץ.

דב חנין: כשהממשלה היא נגד העם, העם יהיה נגד הממשלה.

דב חנין: וזה יקרה.

דב חנין: זה הזמן, כאשר הדמוקרטיה מותקפת, לדמוקרטיה לצאת לרחוב, למחאה הציבורית נגד הממשלה הרעה הזאת לצאת לרחובות ישראל, למאהלי מחאה, לעצרות מחאה, להפגנות התנגדות, לפעולות זעם.

דב חנין: הגיע הזמן להגיד לממשלת נתניהו: מספיק ודי.

דב חנין: לפני האסונות הבאים, לפני המחדלים הבאים, לפני החורבן הבא שאתם תמיטו על החברה הישראלית, אנחנו צריכים לומר לכם היום: די.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ניצן הורוביץ – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני רק – אם הייתי מעלה על דעתי מה היה אם חבר הכנסת מן הימין היה קורא לצאת להפגנות זעם, חבר הכנסת חנין, אם מישהו מהימין היה אומר לצאת להפגנות זעם מעל דוכן הכנסת, מה היה קורה במדינת ישראל; מה היה קורה.

מיכאל בן-ארי: – – – זה לא דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: מאוד דמוקרטי.

אופיר אקוניס: הרוב קובע.

אופיר אקוניס: הרוב קובע.

מיכאל בן-ארי: למה הם אומרים שזה נגד הדמוקרטיה?

מיכאל בן-ארי: למה הם אומרים שזה – – –

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת הורוביץ.

קריאות: איך יש חוק – – –

אופיר אקוניס: אם חבר הכנסת מהימין היה אומר דבר כזה מעל דוכן הכנסת, לצאת להפגנות זעם – בבקשה.

זהבה גלאון: אם היושב-ראש רוצה רשות דיבור, למה שלא – – –

אופיר אקוניס: – – – מייד ידבר.

אופיר אקוניס: הוא הבא – כמעט הבא בתור.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מבין שאתה מנצל את זכותך לנאומים בני דקה מעל הדוכן – – –

קריאה: רק להם מותר.

קריאה: רק להם מותר.

אופיר אקוניס: חופש הביטוי זה רק לצד אחד.

אופיר אקוניס: אני מאפס את זה, משום שאני – –

קריאה: – – – למחבל מותר – – –

אופיר אקוניס: – – אני פשוט מוכרח להגיד שחופש הביטוי הוא בהחלט דבר חשוב.

אופיר אקוניס: אבל גם צריך לברור מה מדברים בחופש הביטוי.

אופיר אקוניס: כן.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אזרחי ישראל חשים מחנק; יש כאלה שחשים מחנק בגלל השכירות השערורייתית שהם צריכים לשלם וזה שהעלייה שלה לא מוגבלת, וכשנגמר חוזה השכירות שלהם מקפיצים להם אותה לפעמים ב-50%, ודבר כזה אין גם במדינות הקפיטליסטיות הכי דורסניות שאתה יכול להעלות בדעתך.

ניצן הורוביץ: אין כזאת הפקרות.

ניצן הורוביץ: יש כאלה שחשים מחנק כי הם מתחתנים, מביאים ילדים, ולא יכולים להגיע לדירה, אפילו לא בחלומות שלהם, משום שהיום כדי להגיע לדירה, כדי אפילו לקחת משכנתה ולשלם את המשכנתה הזאת 20 או 25 שנה, אתה צריך לבוא לבנק עם חצי מיליון שקל בכיס, ויש מעט מאוד זוגות צעירים שיכולים לבוא עם חצי מיליון שקל בכיס.

ניצן הורוביץ: ויש אזרחים בישראל, והם רבים מאוד, שחשים מחנק כי הממשלה הזאת מנסה לחנוק אותם ולסתום להם את הפה.

ניצן הורוביץ: ויש קשר בין הדברים, והקשר הוא בדיוק באותה הגדרה שלנו של סוציאל-דמוקרטיה; החברתי קשור לדמוקרטי והדמוקרטי קשור לחברתי.

ניצן הורוביץ: אין דמוקרטיה בלי צדק חברתי ואין צדק חברתי בלי דמוקרטיה.

ניצן הורוביץ: והסוציאל-דמוקרטיה הזאת היום נחוצה לישראל יותר מאי-פעם.

ניצן הורוביץ: ומי שמשלה את עצמו וחושב שהשיטה הזאת, של נתניהו, שהוא מושך את ידו מהשוק והוא אומר: היצע וביקוש, הקבלנים יקבעו והשוק יסדר את עצמו, וזה יפתור – אדוני היושב-ראש, אפילו בארצות-הברית הרפובליקנים לא מדברים כך, ואפילו השמרנים בבריטניה, שעכשיו נמצאים בשלטון, לא מדברים בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: השוק איננו יכול לאזן את עצמו ללא התערבות ויד מכוונת.

ניצן הורוביץ: אין כזה דבר שוק פרוע.

ניצן הורוביץ: שוק פרוע זה ג'ונגל.

ניצן הורוביץ: וכמו שאנחנו עושים את זה בבריאות, וכמו שאנחנו עושים את זה בדיור, וכמו שאנחנו עושים את זה בחינוך, אנחנו חייבים לעשות את זה במדיניות החברתית שלנו.

ניצן הורוביץ: והשיטה והגישה הזאת של ראש הממשלה בנימין נתניהו מובילה את המדינה הזאת לאסון, וזה מה שאומרים הצעירים.

ניצן הורוביץ: אתה יודע, יש כאלה שמנסים להגיד: זה לא פוליטי, אסור שזה יהיה פוליטי.

ניצן הורוביץ: זה הדבר הפוליטי ביותר, המהות של הפוליטיקה, הדברים האלה, משום שזה מדבר על צדק חברתי, על צדק חלוקתי.

ניצן הורוביץ: איך אתה, בתור חברה, מחלק את המשאבים; איך אתה, בתור חברה, מסדיר את יחסי הכוחות בתוכה.

ניצן הורוביץ: היום, אתה יודע, מציג ראש הממשלה כל מיני ממוצעים – לגבי שכר ממוצע, ונתוני אבטלה – הכול ממוצעים.

ניצן הורוביץ: אבל שאלה היא כמה אנשים נכנסים לתוך הממוצע הזה, כמה אנשים באמת מרוויחים את מה שנקרא השכר הממוצע במשק.

אופיר אקוניס: לסיום.

ניצן הורוביץ: לסיום.

ניצן הורוביץ: לא ניתן לכם לעשות את ההפרד ומשול הזה.

ניצן הורוביץ: לא ניתן לכם לנתק את הקשר בין המאבק שלנו על הדמוקרטיה לבין המאבק שלנו על חברה צודקת.

ניצן הורוביץ: זה אותו מאבק.

ניצן הורוביץ: מדינת ישראל צריכה סוציאל-דמוקרטיה, וזה מה שבעצם צועקים האנשים באוהלים.

ניצן הורוביץ: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

אופיר אקוניס: לאחר מכן אני אדבר, אחריך, ובכך יסתיים הדיון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורבך, בבקשה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כתב לוין קיפניס במאה הקודמת, בשנות ה-30, כמדומני, שיר שהתנגן פה במשך דורות: "מי יבנה יבנה בית בתל-אביב.

אורי אורבך: מי יבנה יבנה בית בתל-אביב / אנחנו, החלוצים, נבנה את תל-אביב / הבו חומר ולבנים / ונבנה את תל-אביב".

אורי אורבך: הבתים הבאים של השיר המוכר הזה: "מי ייטע כרם בראשון" – ראשון-לציון; "מי יזרע שדה בתל-חי"; "מי ישתול פרדס ברחובות".

אורי אורבך: יש גרסה אפילו של "מי ייטע כרם בעין-חרוד", והתשובה היא תמיד אותה תשובה: "אנחנו, החלוצים", רק תביאו לנו זרעונים, חומר ולבנים, ואנחנו נעשה זאת.

אורי אורבך: ועדיין צריך חלוצים, אבל את החלוצים מחליפה הממשלה הנבחרת, והיא צריכה לדאוג שיהיו בתים בתל-אביב, ובמקומות אחרים, ואם צריך כרמים, ואם צריך שדות, לתת את הכלים כדי שכל הדברים הנפלאים האלה יבנו את ארצנו, מולדתנו, מדינתנו.

אורי אורבך: אבל אנחנו, כפי שכבר צוין כאן, ב"שוק החופשי".

אורי אורבך: פעם המלה "שוק" – גם היום בעצם – משמשת תמיד לגנאי, "כאן זה לא שוק", להתנאות על חשבונם של אחרים, כאילו: בשוק צועקים, בשוק ההתנהגות היא וולגרית.

אורי אורבך: רק במקום אחד המלה "שוק" באה בהקשר כל כך נאצל, כל כך יפה, שכולנו קדים ומשתחווים – כוחות השוק.

ג'מאל זחאלקה: היד הנעלמה, לא הנעלמת.

אורי אורבך: היד הנעלמה.

אורי אורבך: משפחת הבנק מברכת אותך – משפחה.

אורי אורבך: בנק.

אורי אורבך: בנק הפועלים, הוצאת "עם עובד", דברים שהיו – פעם דיברו על הערכים, הפכו להיות חברות מסחריות.

אורי אורבך: השמות נשארו, אבל המהות – זה ריק מתוכן.

אורי אורבך: חוות הגז, שמעתם פעם – חוות הגז, יש בצפון – זה הכול חוץ מחווה.

אופיר אקוניס: גם בירושלים.

אופיר אקוניס: אפילו הועמדו בסכנה – – –

אורי אורבך: לא, אבל קוראים לזה במלים כאלה, אתה חושב שאתה בכלל באחו.

אופיר אקוניס: זה תרגומים מלעז.

אורי אורבך: אותו הדבר זה "כוחות השוק".

אורי אורבך: זה חופש, תן לשוק, אנחנו רק נעמוד בצד, ואם יהיה צורך, ממש ברגע האחרון, אנחנו נבוא ונתערב.

אורי אורבך: בדרך כלל מתי מתערבים, אתם יודעים?

אורי אורבך: לא כשהאזרח מתמוטט – כשהבנק מתמוטט, כמו שראינו באמריקה.

אורי אורבך: אז פתאום הממשלה חייבת, בניגוד לכל החוקים של הקפיטליזם – – –

רוני בר-און: לא אצלי, לא אצלי.

אורי אורבך: חוץ מאצל רוני בר-און.

אורי אורבך: יש להוסיף כוכבית, הערה: חוץ מאצל רוני בר-און, נוסיף את זה לכל הנאומים, שאצלו הכול היה מושלם.

רוני בר-און: לא, לא אמרתי.

רוני בר-און: הרוב.

אורי אורבך: הרוב, סליחה.

אורי אורבך: הרוב היה מושלם.

אורי אורבך: היו כמה דברים קטנים, באמת, אבל שלא תלויים בך.

אורי אורבך: מזג האוויר.

אופיר אקוניס: נא לסיים.

אורי אורבך: השר לשעבר בר-און, אם היו דברים רעים אצלך היינו מוציאים אותם, אין ספק, לא היינו עושים הנחה, אבל פשוט – אנחנו לא זוכרים.

אורי אורבך: בכל אופן, בתל-אביב של היום, שבה אנחנו כבר לא בונים כמעט בתים, חוץ ממגדלי יוקרה, מסתבר – אני קורא את זה היום בעיתון – ש-51% מסך הדירות החדשות שנרכשו בתל-אביב ברבעון הראשון של השנה כדירה נוספת נרכשו כדירה נוספת על-ידי משקיעים.

אורי אורבך: כלומר, הדירות שקונים היום בתל-אביב, מחצית מהן הן לא דירה למגורים של הרוכש, אלא דירה להשקעה.

אורי אורבך: כלומר, אין סיכוי לזוג צעיר להתחרות, גם מבחינת המחירים, באנשים בעלי אמצעים גבוהים מהם ולקנות את הבית.

אורי אורבך: ומעבר לזה, ובזאת אני מסיים – נקודה שחשוב להדגיש כל הזמן: הרי הממשלה עכשיו מנסה לשכנע באמצעים מפתים שונים את האנשים להיפטר, ובצדק, מהדירה השנייה שברשותם, מהדירות להשקעה, כדי לשחרר דירות לשוק ולהוריד את המחירים.

אורי אורבך: זה מהלך חשוב, אבל ללא בנייה נוספת, אם הדירות השניות יירכשו, יהיו פחות דירות להשכרה.

אורי אורבך: בדרך כלל דירה להשקעה זה דירה שאדם משכיר כדי להחזיר את ההשקעה שלו.

אורי אורבך: אם הדירות האלה יועברו משוק ההשקעה, משוק השכירות, לשוק הרכישה, יהיו פחות דירה לרכישה.

אורי אורבך: ולכן, "מי יבנה בית בתל-אביב" – הממשלה, שצריכה לעודד את השוק החופשי בתל-אביב, ובראשון, וברחובות, ובערי הפריפריה, ולעודד בנייה, אחרת לא יהיה לנו איפה לגור, ואז נשיר: מי יבנה אוהל בתל-אביב – כולנו נבנה אוהלים בתל-אביב.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח שאומרים "לבנות אוהלים".

אופיר אקוניס: איך אומרים, השר הרשקוביץ?

דניאל הרשקוביץ: לנטות.

אופיר אקוניס: "להקים", אבל בוודאי לא "לבנות".

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה, כמעט אחרון.

אופיר אקוניס: אני אחריך, אחרון הדוברים.

אופיר אקוניס: בבקשה, אם אפשר לצלצל, כבוד המזכיר, משום שאם החברים רוצים להצביע, כדאי שיהיו באולם הזה.

אופיר אקוניס: אם לא רוצים, לא חייבים להיכנס, אבל אם רוצים להצביע כדאי להיות באולם.

אופיר אקוניס: צולצל – פשוט פה לא שומעים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זחאלקה, שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לשני נושאים.

ג'מאל זחאלקה: הראשון – מדוע צריך להביע אי-אמון בממשלה.

ג'מאל זחאלקה: השני – ביקורת על עבודת הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: ההפגנות בתל-אביב הן ביטוי נוסף לפגיעה החמורה של מר ביבי נתניהו במעמד הביניים; להתרוששות של מעמד הביניים, להחלשתו, לצמצום היקפו.

ג'מאל זחאלקה: ואלה דברים שלא נאמרים בצורה איכותית – שומעים, רואים – אלא יש לזה מדדים כמותיים, ובכל המחקרים הכלכליים-חברתיים הרציניים יש מסקנה חד-משמעית: המדיניות הכלכלית של נתניהו פוגעת במעמד הביניים.

ג'מאל זחאלקה: ולכן – אני חוזר על זה שוב ושוב: הוא לא יכול להיחשב אפילו תאצ'ריסט, זה יותר מדי בשבילו, כי תאצ'ר הרחיבה וחיזקה את מעמד הביניים באנגליה, על חשבון מעמד הפועלים, אבל הרחיבה אותו וחיזקה אותו, בניגוד למר נתניהו.

אופיר אקוניס: חזון אחרית הימים שאתה תגיד מלה טובה על הגברת תאצ'ר.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר מלה טובה על תאצ'ר – – –

אופיר אקוניס: אמרת, אמרת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמחיר – – –

אופיר אקוניס: אמרת, לא חשוב, זה בסדר, לא קרה כלום.

ג'מאל זחאלקה: המחיר הוא אדמה חרוכה באנגליה, הריסת מדינת הרווחה, פגיעה חמורה במעמד הפועלים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני רוצה להגיד שאפילו התואר "תאצ'ריסט" הוא יותר מדי בשבילו.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, היום החליטה ועדת האתיקה של הכנסת להרחיק את עמיתתי לסיעה, חברת הכנסת חנין זועבי, לשבועיים מישיבות הכנסת, והיא בחרה להטיל עונש ונטלה לעצמה זכות שאין לה.

ג'מאל זחאלקה: זו פעם ראשונה, לפי מיטב זיכרוני וידיעתי, שוועדת האתיקה מטילה עונש על חבר כנסת על פעילות פוליטית מחוץ לכנסת.

ג'מאל זחאלקה: היו הרבה סוגים – היו חברי כנסת שהוענשו בגלל התבטאויות שלהם, בגלל דברים שקרו בכנסת, אבל מחוץ לכנסת – זו פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: התחלפתי – אני נותן לך עוד דקה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו הוועדה עצמה שמה לב לכך, ואומרת: "הוועדה סוטה ממנהגה", כלומר יש כאן סטייה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר לפי הדגם הקיים אי-אפשר, לכן צריך – סוטים מהדגם ומטילים את העונש.

ג'מאל זחאלקה: הגדילה לעשות היום, כפי שאני קורא בעיתון – אני לא האמנתי שחבר כנסת יכול להתבטא בצורה כזאת, אבל חברת הכנסת חוטובלי מציעה שוועדת הכנסת תיתן לוועדת האתיקה סל נוסף של עונשים להעניש חברי כנסת ערבים.

ג'מאל זחאלקה: סל מיוחד לערבים.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שהיא – הנה, היא נכנסה בדיוק.

ראובן ריבלין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: חברת הכנסת חוטובלי אמרה שהיא מציעה – ככה היא מצוטטת – –

מיכאל בן-ארי: למחבלים, למחבלים.

ג'מאל זחאלקה: – – סל ענישה לחברי כנסת ערבים שיש להם התנהגות, בעיניה, לא ראויה.

ראובן ריבלין: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכל דרכה הפוליטית היא לא – – –

ראובן ריבלין: הרשה לי להעיר לך, היא יכולה לערער בפני המליאה, ואז יהיה דיון.

ראובן ריבלין: אבל כרגע אתה סיימת.

ג'מאל זחאלקה: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמה שנעשה בשבועיים האחרונים, כולל ההחלטה האחרונה של ועדת האתיקה, פוגע בכנסת, פוגע בהליכים הדמוקרטיים יותר מאשר פוגע בחברת הכנסת חנין זועבי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שגם אנשים קיצוניים, גם אם הם במעמד רם, והם יכולים לקבל החלטות, הם צריכים לדעת לרסן את עצמם ולא לפגוע בחברי כנסת מתוך יצר של נקמנות פוליטית, ואני מתכוון להרבה אינסטנציות בכנסת: ועדת האתיקה, יו"ר הכנסת, הנשיאות, ועדת הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: יש מין תחרות כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני דורש גם מראש הממשלה – קצת ריסון עצמי לא יזיק.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ראובן ריבלין: ואחריו, אם ירצה, יסכם השר המקשר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני חושב שיש בבית הזה הסכמה רחבה מאוד, וגם בציבור בישראל, על כך שהטיפול בנושא הדיור הוא דבר הכרחי, הוא דבר נחוץ.

אופיר אקוניס: וטוב שיש מאבק ציבורי גם בנושא הזה.

אופיר אקוניס: כידוע לך, אדוני היושב-ראש, הדיור הוא אחד מחמש המ"מים שלימד אותנו זאב ז'בוטינסקי שבעוד שבועיים נציין את יום פטירתו – ובתוכם המעון: "חובתה של מדינה לדאוג לכך שלאזרחיה, לכל אחד מהם, תהיה קורת גג".

אופיר אקוניס: כך הוא אמר, כך הוא כתב.

אופיר אקוניס: אבל אם חברי האופוזיציה מתעקשים לקחת את הדיון לשדה הפוליטי, אז כדאי גם לשים דברים על השולחן.

אופיר אקוניס: שמעתי גם את נאומך, חבר הכנסת טיבייב.

אופיר אקוניס: אני אומר לך את זה בצורה הכי ברורה שיכולה להיות – זה מוקלט, זה מצולם, זה מתועד – הכול כאן שקוף: אין ממשלה בישראל שפעלה בתחום הנדל"ן והדיור יותר מאשר הממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: אין עובדתית, וזה בדוק.

אופיר אקוניס: עכשיו אני גם יכול לבוא ולומר לך – – –

מיכאל בן-ארי: זה נכון, יש הקפאה ביהודה ושומרון, זה נכון.

אופיר אקוניס: גם ביהודה ושומרון צריך לבנות, וגם בונים, ממה שאני יודע, וצריך לבנות עוד.

אופיר אקוניס: אגב, אתם מדברים?

אופיר אקוניס: אתם מגייסים את הנושא הנדל"ני ונושא הדיור – אני צופה בטלוויזיה אתמול ורואה את בעלה של הגברת לבני מסתובב מדושן מעונג במאהל המחאה בשדרות-רוטשילד.

אופיר אקוניס: מדושן מעונג.

אופיר אקוניס: אז זה פוליטי או לא פוליטי?

אופיר אקוניס: האם הגברת לבני באמת דואגת לדיור ולנדל"ן או שולחת את בעלה להיות חלק מן הדבר הזה?

אופיר אקוניס: זה דבר מעניין, זה דבר ששווה בדיקה.

אופיר אקוניס: אגב, השר ארדן ציין קודם את פועלה הנרחב של הגברת לבני בתחום הדיור כאשר היתה שרת הבינוי והשיכון; שם היא לא עשתה כלום, ובשום משרד אחר שבו היא היתה היא לא עשתה כלום – אפס מעשים, אפס תוצאות.

אופיר אקוניס: שום דבר.

אופיר אקוניס: אבל כיוון שקיבלנו את הגה השלטון מידי הציבור לפני שנתיים וחצי בדקתי בצורה יסודית את נתוני מינהל מקרקעי ישראל.

אופיר אקוניס: אז בואו, בבקשה, נדבר עובדות, חבר הכנסת טיבייב: כמה קרקעות שווקו?

אופיר אקוניס: כמה קרקעות שווקו בזמן שאתם ניהלתם את המדינה, וכמה משווקות כעת?

אופיר אקוניס: ובכן, בשנת 2007, תחת ממשלת קדימה, שווקו 14,000 יחידות דיור.

אופיר אקוניס: ב-2008 שווקו 15,000 יחידות דיור.

אופיר אקוניס: אנחנו קיבלנו את הגה השלטון ב-2009, בחודש מרס, פחות או יותר – – –

רוברט טיבייב: שנתיים וחצי.

אופיר אקוניס: אני אמרתי, שנתיים וחצי.

אופיר אקוניס: אני שימשתי אז יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: שאלנו, חברי ועדת הכלכלה, את ראש הממשלה, שר האוצר, שר הבינוי, איך פותחים את הדבר הזה, איך עונים על הביקושים, והאמינו, גם – מגדילים את ההיצעים.

אופיר אקוניס: ובכן, בדקתי, חברים: ב-2010 שווקו כמעט 30,000 יחידות דיור.

אופיר אקוניס: רק השנה, ברבעון הראשון, שווקו קרקעות ל-10,000 יחידות דיור.

אופיר אקוניס: הדבר הזה, יחד עם מענקי המקום בפריפריה, יחד עם חוק הווד"לים, שבוודאי יסתיים ביממה הקרובה – אנחנו נראה בלימה, ואני חושב שבמקומות מסוימים אנחנו כבר רואים ניצנים של בלימה בעליית מחירי הדיור שאתם הורשתם לנו – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: אני מסיים, אדוני.

אופיר אקוניס: – – שיאים של עליות במחירי הדיור.

אופיר אקוניס: ואחרי הבלימה, אדוני היושב-ראש, בעזרת השם, גם תהיה ירידת מחירים.

אופיר אקוניס: לכן, אדוני, לסיום, אני רוצה לומר משהו לכם, חברי האופוזיציה, וגם לחבר הכנסת חנין שהדהים אותי כאשר קרא פה לימי זעם.

אופיר אקוניס: מה, הוא לא מקבל את ההכרעה הדמוקרטית?

אופיר אקוניס: מחאה זה בסדר, נאומים זה בסדר, להפגין זה בסדר – ימי זעם כמו בארצות ערב, זה מה שאתה מציע לציבור בישראל?

אופיר אקוניס: להפר חוק?

אופיר אקוניס: מחוקק שקורא להפר חוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: אני, אדוני, אסיים.

אופיר אקוניס: אנחנו עושים – – –

דב חנין: למה אתה – – –

ראובן ריבלין: הוא אחרי הזמן, חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: הוא אחרי הזמן.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, האופוזיציה שהיתה ממשלה עשתה נזקים אדירים.

אופיר אקוניס: אנחנו מתקנים.

אופיר אקוניס: ואדוני היושב-ראש, את הנזקים האדירים שעשו מי שהיו אז בממשלה, חברי קדימה, לוקח הרבה הרבה זמן לתקן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן יבוא ויעלה וישמיע את סיכומיו.

ראובן ריבלין: השר ארדן לא מרבה בדברים, אלא רק לעניין.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש להתארגן מייד ולשבת, כי מייד לאחר שהוא יסיים את דבריו אנחנו, כמובן, נצביע.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פשוט כאב לי שהיושב-ראש נאלץ לעזוב קודם והפסיד את – – –

ראובן ריבלין: – – –

גלעד ארדן: לא, לא, ראיתי גם שבאמצע – – –

ראובן ריבלין: התחלת בוויכוח על דברים אחרים, אז אני החלטתי – אבל כל עוד דיברת על דבר שהייתי מעוניין בו ישבתי ושמעתי בהקשבה רבה.

ראובן ריבלין: ישבתי כמעט חמש דקות.

גלעד ארדן: אני ראיתי, אני הבטתי כל הזמן.

ראובן ריבלין: ברגע שעברתם לפולמוס, לעניינים שגרתיים פה בבית, היו לי דברים יותר חשובים.

גלעד ארדן: טוב, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם כן, שמענו היום שלוש הצעות אי-אמון.

גלעד ארדן: אחת – בנושא מחירי הדיור, ואני חושב ששר הבינוי והשיכון השיב עליה בפרוטרוט ופירט מה הוביל למחסור בדירות במדינת ישראל ואילו טעויות נעשו בעבר ויצרו את המצב של עליות מחירים בלתי נשלטות שהיום הממשלה נאלצת להתמודד אתן.

גלעד ארדן: שר הבינוי והשיכון בהחלט תיאר בפני הכנסת את מגוון הצעדים שנעשים כדי להתמודד עם מחירי הדיור שהלכו וגאו עד שיצרו בעיה חברתית שבעיקר פוגעת במעמד הבינוני ובזוגות הצעירים במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז מעבר לרפורמות שראש הממשלה מקדם כדי להאיץ את תהליכי התכנון, ומעבר לשינויים במערכות המיסוי כדי להביא לכך שמשקיעים, שלא באמת זקוקים לדירה כדירה ראשונה לגור בה, יהיה להם פחות תמריץ להתחרות בזוגות הצעירים, פירט שר השיכון כמובן גם את ההיקף האדיר של קידום תוכניות והיצע קרקעות באמת חסר תקדים.

גלעד ארדן: רק היום התבשרנו על הוצאה למכרזים של 7,000 יחידות דיור, והשנה הזאת אנחנו נהיה בשיא של העשור האחרון, 45,000 יחידות דיור.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי כאן בחלק הקודם של דברי – ואני בטוח שחברי הכנסת מבינים זאת היטב, וצר לי לאכזב חלק מחברי באופוזיציה, גם הציבור מבין זאת היטב, לא תטעו את הציבור – הציבור יודע היטב מי אשם ומי אחראי לעליות המחירים שהיו כאן שנים רבות, ואם באמת אפשר או אי-אפשר לפתור את זה בן-לילה, וכפי שאמר שר השיכון, בן-לילה לא יהיה אפשר להביא להוזלה של המחירים.

גלעד ארדן: זה תהליך, תהליך שלוקח זמן, הוא לוקח לפחות חודשים, אבל התהליך הזה, אנחנו לא מבטיחים שנעשה אותו ושהוא יקרה, הוא כבר קורה בימים אלה.

גלעד ארדן: ראש הממשלה מוביל את הטיפול, משרד האוצר, משרד הבינוי והשיכון, משרד הפנים – כולם שותפים ביישום הצעדים שכבר יצאו לדרך, ואנחנו מאמינים שיביאו בתוך זמן לא ארוך להוזלה משמעותית של מחירי הדיור.

גלעד ארדן: זה לא יקרה בכל מקום ומקום.

גלעד ארדן: בתל-אביב, למשל, מקום שמדובר בו בקרקעות פרטיות ברוב המקרים, ומדובר במבוקשים ביותר באזורי הביקוש במדינת ישראל, ככל הנראה לא צפויה ירידת מחירים.

גלעד ארדן: אבל בשאר חלקי הארץ כולה, אנחנו מאמינים שנוכיח לציבור שהצלחנו להביא למפנה ולשינוי במגמה שהיתה כאן בשנים האחרונות והתעצמה עוד יותר בגלל טעותה של הממשלה הקודמת שהקפיאה את התכנון באזור המרכז.

גלעד ארדן: חס וחלילה, אנחנו לא מייחסים להם כוונות רעות, הם פשוט טעו; חשבו שזה יביא את הציבור לעבור לפריפריה.

גלעד ארדן: בסופו של דבר זה גרם בעיקר לקפיצה אדירה במחירים במרכז, שהשפיעה גם על עליית המחירים בפריפריה.

ראובן ריבלין: יש לי הרגשה שהשר עומד עוד כמה דקות לסיים את דבריו, לכן אני מבקש מכולם לשבת על מקומותיהם, כי לאחר מכן אנחנו נצביע, מייד לאחר שהוא יסיים.

רוברט טיבייב: כבוד השר, הכול בסדר, אבל שנתיים וחצי – שנתיים וחצי.

גלעד ארדן: חבר הכנסת טיבייב, אתה יודע שאני מאוד אוהב ומעריך אותך – –

ראובן ריבלין: יש לנו עוד סדר-יום ארוך ביותר.

גלעד ארדן: – – אבל בשביל זה המחוקק קבע שקדנציה היא לא שנתיים ושלושה חודשים.

ראובן ריבלין: נכון מאוד.

גלעד ארדן: המחוקק קבע שקדנציה היא ארבע שנים.

ראובן ריבלין: לפחות.

גלעד ארדן: ואפילו כשמקדימים בחירות, במקרה הזה יהיה ארבע שנים ושמונה חודשים.

גלעד ארדן: אני לא אומר שכל דבר נצליח לתקן בשנתיים ושלושה חודשים.

גלעד ארדן: יש דברים שהם מורכבים יותר מ"קוטג'", וייקח לנו עוד קצת זמן.

גלעד ארדן: אם רק תתאזרו בסבלנות באופוזיציה, תראו את התוצאות, ואין לי ספק שתריעו לממשלה ברגע שתראו שזה קורה.

מגלי והבה: אל תדבר לאופוזיציה, תדבר לאלה שיושבים במאהל.

גלעד ארדן: אבל שאל אותי חבר הכנסת טיבייב שאלה.

גלעד ארדן: אני מכבד אותו.

מגלי והבה: לציבור שמפגין ושובת, אליו תדבר.

גלעד ארדן: אני בהחלט אדבר גם אליו.

מגלי והבה: תפסיק לעבוד עלינו, תפסיק לעבוד על אנשים, אנחנו מכירים אתכם.

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת מגלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גלעד ארדן: לגבי הטענות שעלו כאן

גלעד ארדן: מצד הסיעות הערביות לגבי החוק שנחקק בכנסת בשבוע האחרון, החוק למניעת חרם, היטיב לבטא ראש הממשלה בנאומו בשבוע שעבר בנושא הזה – אני הסברתי שלא מדובר בחוק חרם אלא בחוק למניעת חרם.

גלעד ארדן: גם הביקורת היא תלוית המבקר והמבוקר, כי כאשר, לדוגמה, חבר הכנסת אופיר פינס קידם חוק לאיסור פלילי על חרם, כשזה בא על רקע חרמות מהציבור החרדי, סערות גדולות לא פרצו אז, לא בתקשורת הישראלית ולא בקרב חברי הכנסת.

גלעד ארדן: ולאחר שהחוק הנוכחי, שעבר, קיבל מקצה שיפורים משמעותי בוועדת החוקה, חוק ומשפט, אנחנו סבורים שהוא מאזן היום בין הרצון שלנו לשמור על חופש הביטוי ועל זכותו של הפרט לומר את אשר על לבו, וגם להטיח ביקורת חריפה במי אשר הוא חפץ, אבל גם על זכותם של אותם יחידים, משפחות ומפעלים לשמור על פרנסתם ותעסוקתם מפני חרמות כלכליים, רק בשל זה שיש להם זיקה מסוימת למדינת ישראל, הם לא הפירו שום חוק – גם עליהם חובתה של הממשלה לשמור ולהגן.

גלעד ארדן: ולכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר המקשר, השר לשמירת הסביבה, גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי.

ראובן ריבלין: כל המבקשים להצביע – שרים, חברי כנסת, חברות כנסת, שרות – כולם ישבו על כיסאם.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, לפנינו שלוש הצעות אי-אמון – נא לשבת.

ראובן ריבלין: הראשונה שבהן היא הצעת האי-אמון שהוגשה על-ידי סיעת קדימה ונומקה על-ידי חבר הכנסת טיבייב, וכותרתה: כישלון ממשלת נתניהו במתן מענה למצוקת הדיור של אזרחי ישראל ובפרט של הזוגות הצעירים.

ראובן ריבלין: מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 51 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 37 בעד, 51 נגד.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון של סיעת קדימה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת טיבייב, נפלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת איתן כבל, להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 54 נגד, 34 בעד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית: ממשלה כושלת אשר מסכנת את הדמוקרטיה, הצעתם של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד – 29 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 29 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתן של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת חנא סוייד, נפלה וירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: [מס' מ/543; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 13956; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרת הצעות חוק, ואני מזמין – לראשונה שבהן, הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12), אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, לבוא ולעלות כדי להציג את החוק לקריאה שנייה – ואחריה, אם תרצה, גם קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לחוק זה, ולכן נצביע מייד לאחר שיסיים יושב-ראש הוועדה את הקראת החוק.

ועדת הכלכלה): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, המיועדת להתמודד עם כשל תחרותי המכונה "כוח שוק", הנגרם בענפי משק רבים שפועלים בהם אוליגופולים, או קבוצות ריכוז, כפי שהן מכונות בהצעת החוק.

ועדת הכלכלה): מדובר באחת מהצעות החוק החשובות ביותר שהזדמן לי לטפל בהן מאז תחילת כהונתי כיו"ר ועדת הכלכלה, ואין לי ספק שאם הממונה על הגבלים עסקיים יעשה בה שימוש מושכל, היא תצעיד את המשק קדימה.

ועדת הכלכלה): בפתח דברי, ולפני שאני מציג את עיקרי החוק, אני רוצה להודות לחבר הכנסת אמנון כהן שהגיש הצעת חוק פרטית בנושא זמן רב לפני שבאה לעולם ההצעה הממשלתית, ואין לי ספק שהצעתו היוותה זרז משמעותי להנחת הצעת החוק הממשלתית על שולחן הכנסת.

ועדת הכלכלה): בשלב ראשון אף שולבה הצעתו של חבר הכנסת כהן בהצעת החוק הממשלתית אך לאחר מכן החליטה הוועדה שלא לשלב ביניהן ועל כך אעמוד בהמשך.

ועדת הכלכלה): כוח שוק מתאפיין ביכולתם של עסקים מסוימים, קבוצות הריכוז, לקבוע מחירים גבוהים יותר, להוריד את כמות המוצרים והשירותים שהם מספקים ולפגוע באיכותם ובמגוונם, והכול ביחס לשוק שבו מתקיימת תחרות אפקטיבית.

ועדת הכלכלה): הכשל התחרותי האמור גורם נזקים רבים, הן לציבור הרחב והן למשק המדינה.

ועדת הכלכלה): הוא עלול להוביל להקצאה לא יעילה של גורמי הייצור במשק, לפגיעה במחקר, בפיתוח ובאימוץ של טכנולוגיות חדשות, ולעיוות של הקצאת המקורות בציבור תוך הגדלת עושרם של מעטים על חשבון הציבור הרחב.

ועדת הכלכלה): קבוצות הריכוז נוצרות בשווקים שבהם פועלים מספר מצומצם של מתחרים ושקיימים בהם חסמי כניסה למתחרים חדשים וחסמי מעבר לרוכשי המוצרים או השירותים הנמכרים באותם שווקים.

ועדת הכלכלה): למשק הישראלי מספר מאפיינים, כגון גודלו, ייחודיותו התרבותית, שפה, כשרות, וכיוצא בזה, אשר תומכים בהיווצרותן של קבוצות ריכוז.

ראובן ריבלין: השרים הנכבדים, פשוט אתם מפריעים ליושב-ראש ועדת הכלכלה.

ועדת הכלכלה): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק נועדה להעניק לממונה על ההגבלים העסקיים כלים להתמודדות אפקטיבית עם קבוצות הריכוז ועם כשל השוק הנובע מקיומן של קבוצות אלה.

ועדת הכלכלה): כשאני מסתכל פה על שר התמ"ת, אני מניח שהוא מצפה בכיליון עיניים לאישורה של הצעת החוק הזו.

ועדת הכלכלה): בהצעת חוק זו מוצע הסדר מיוחד לעניין קבוצות ריכוז.

ועדת הכלכלה): לפי ההסדר המוצע, הממונה על ההגבלים העסקיים יהיה רשאי להכריז על קבוצה מצומצמת של אנשים או של חברות המחזיקה ביותר ממחציתו של שוק מסוים כקבוצת ריכוז, אם יש בין החברים באותה הקבוצה תחרות מועטה או תנאים לתחרות מועטה.

ועדת הכלכלה): כפי שאפרט בהמשך, בהתאם לאותו הסדר, הממונה יהיה רשאי גם לנקוט צעדים כלפי חברי הקבוצה.

ועדת הכלכלה): כדי לבצע הערכה בנוגע לרמת התחרות הקיימת בין חברי קבוצה מסוימת, קובעת הצעת החוק תנאים מסוימים אשר שילוב של שניים מהם ביחד עם קיומו של חסם כניסה לענף ייחשבו לתנאים של תחרות מועטה באותה הקבוצה.

ועדת הכלכלה): בין התנאים הללו ניתן למנות את קיומו של חסם מעבר בענף, קיומן של החזקות חיצוניות בחברי הקבוצה, דמיון בגודל נתחי השוק של החברים בקבוצה, דמיון בנכסים ובשירותים שמספקים או מוכרים החברים בקבוצה, מספרם של הלקוחות או הספקים של חברי הקבוצה, והעובדה שלחברי הקבוצה יש אפשרות לדעת את עיקר תנאי ההתקשרות בין לקוחות או ספקים לבין מרבית חברי הקבוצה האחרים.

ועדת הכלכלה): אציין גם כי רשימת התנאים האמורים משמשת כבר היום כאשר בוחנים אם מיזוג מסוים עשוי ליצור שיווי משקל אוליגופולי בשוק, או עשוי לחזק שיווי משקל אוליגופולי קיים.

ועדת הכלכלה): זאת אומרת, אף שבחוק ההגבלים הרשימה הזו חדשה, בדיני ההגבלים העסקיים בארץ ובחו"ל הרשימה הזו קיימת, ומשמשת זה מכבר.

ועדת הכלכלה): בכל הנוגע לצעדים שהממונה יהיה רשאי לנקוט כלפי קבוצת הריכוז, הצעת החוק קובעת כי הוא יהיה רשאי להורות לחברי קבוצת ריכוז, כולם או חלקם, בדבר צעדים שעליהם לנקוט כדי למנוע פגיעה או חשש לפגיעה משמעותית בציבור או בתחרות בעסקים בין חברי הקבוצה או בענף שבו הם פועלים או כדי להגביר באופן משמעותי את התחרות בין חברי הקבוצה או בענף, או כדי ליצור תנאים להגברה משמעותית של התחרות בענף.

ועדת הכלכלה): בין היתר, אדוני היושב-ראש, יכול הממונה להורות על הסרתם או על צמצומם של חסמי כניסה לענף או של חסמים למעבר בענף שהם תוצאה של מעשה או מחדל של מי מחברי הקבוצה, להורות על הפסקת פעילות מסוימת של חבר הקבוצה אם סבר שהפעילות האמורה מקלה על מי מחברי הקבוצה להתאים את ההתנהגותם להתנהגות של חבר קבוצה אחר, ועוד.

ועדת הכלכלה): נוסף על כך מוצע כי בית-הדין להגבלים עסקיים, בעקבות פניית הממונה על ההגבלים העסקיים ובתנאים מסוימים המפורטים בהצעת החוק, יוכל להורות על מכירת החזקות שבהן מעורבים חברי קבוצת ריכוז, ולקבוע מועד למכירתן, אם מצא כי יש בכך כדי למנוע פגיעה או חשש לפגיעה משמעותית בציבור או בתחרות בין חברי הקבוצה או בענף שבו הם פועלים או כדי להגביר משמעותית את התחרות.

ועדת הכלכלה): חשוב לציין כי לראשונה הוקנתה בחקיקה הישראלית סמכות לממונה על ההגבלים העסקיים לנקוט פעולות שנועדו להגביר את התחרות במשק, ולא רק למנוע פגיעה או חשש לפגיעה בתחרות.

ועדת הכלכלה): מדובר בהוראה משמעותית ופורצת דרך בתחום ההגבלים העסקיים, שספק אם ניתן למצוא לה הוראות מקבילות בדיני ההגבלים העסקיים בעולם כולו.

ועדת הכלכלה): עוד קובע החוק המוצע כי בענפים המוסדרים על-ידי רגולטורים אחרים תחול על הממונה חובת היוועצות עם אותו רגולטור לפני מתן הוראות או פנייה לבית-הדין לצורך מניעת פגיעה או חשש לפגיעה משמעותית בתחרות, ובמקרים שבהם מתן ההוראות נועד ליצור תנאים להגברה משמעותית של התחרות יצטרך הממונה לקבל את הסכמתו של אותו רגולטור.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק קובעת הסדר מיוחד בנוגע לתאגידים בנקאיים אשר נמצאים תחת הפיקוח של נגיד בנק ישראל והמפקח על הבנקים ובנוגע לחברות הביטוח וגופי החיסכון הפנסיוניים – – –

ראובן ריבלין: החוק הזה יחול גם עליהם.

ועדת הכלכלה): גם עליהם.

ועדת הכלכלה): אני כבר אציין את ההסדר שהוועדה הכניסה לתוך הצעת החוק הממשלתית.

ועדת הכלכלה): – – – ובנוגע לחברות הביטוח וגופי החיסכון הפנסיוניים אשר נמצאים תחת פיקוח הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר.

ועדת הכלכלה): בנוסח הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, שהגישה הממשלה, נקבע שלגופים המפקחים הללו תהיה זכות וטו הן לגבי כוונת הממונה על ההגבלים העסקיים לקבוע כי קבוצה מצומצמת של בני אדם הם קבוצת ריכוז, והן לגבי כוונתו לתת הוראות, וזאת אם מי מאותם רגולטורים יראה שמתן ההוראה יכול לסכן את יציבות הבנקים, חברות הביטוח, המערכת הבנקאית או מערכת הביטוח והחיסכון הפנסיוני.

ועדת הכלכלה): הוועדה החליטה לקבוע הוראות אחרות בעניין זה.

ועדת הכלכלה): בתחילה קבענו כי הווטו האמור לא יהיה סופי, כך שבמקרה של אי-הסכמה בין הממונה לבין אחד מהרגולטורים האמורים יוכל הממונה לפנות להכרעת הממשלה.

ועדת הכלכלה): בהמשך, בעקבות בקשות לדיון מחדש של שר האוצר יובל שטייניץ ולאחר ששמענו את נגיד בנק ישראל, פרופסור סטנלי פישר, ואת הממונה על שוק ההון במשרד האוצר, פרופסור עודד שריג, קיימנו דיון נוסף בהחלטה והחלטנו לשנות אותה; החלטנו לאפשר לאותם רגולטורים למנוע מתן הוראות, קרי, השארנו להם את האפשרות להטיל וטו על כוונת הממונה על ההגבלים לתת הוראות, אך זאת כהוראת שעה, עד יום 1 בינואר 2014, כאשר שר האוצר, באישור ועדת הכלכלה, בפיקוח ועדת הכלכלה, רשאי להאריך את הוראת השעה בתקופה של שנתיים בכל פעם.

ועדת הכלכלה): מטרת הגבלת תוקף ההוראה, אדוני היושב-ראש, בחוק היא לבחון במהלך תקופה זו את שיתוף הפעולה של המפקחים הללו עם הממונה על ההגבלים העסקיים ולוודא שההסדר בדבר זכות הווטו לא יסכל את מטרותיה של הצעת החוק.

ועדת הכלכלה): במקביל החליטה הוועדה גם לכלול הוראות להגברת השקיפות שיאפשרו בחינה של התהליכים ובקרה עליהם.

ועדת הכלכלה): כך הוספה להצעת החוק הוראה המחייבת פרסום לא רק של פניית הממונה על ההגבלים לאחד מאותם רגולטורים, אלא גם של תשובתו ככל שהממונה על ההגבלים העסקיים נמנע ממתן הוראות בשל התנגדות אחד מהם.

ועדת הכלכלה): באשר לנימוקים למניעת הפרסום ובשל החשש שעצם הפרסום ישפיע על יציבותו של הגוף המפוקח, קבענו כי הנימוקים יפורסמו רק חצי שנה לאחר שהמפקח על שוק ההון, או המפקח על הבנקים לפי העניין, עשו שימוש בזכות הווטו שלהם והדבר פורסם כאמור.

ועדת הכלכלה): עם זאת, הממונה על ההגבלים והמפקחים רשאים להסכים על דחיית כל הפרסומים לתקופה מוסכמת אחרת.

ועדת הכלכלה): אני רוצה להזכיר, אדוני היושב-ראש, כי לאחר שוועדת הכלכלה החליטה על התיקונים שסקרתי, בעקבות הדיון מחדש, ביקש חבר הכנסת אמנון כהן לבטל את שילובה של הצעת החוק הפרטית שהוא יזם בהצעת החוק הממשלתית כדי לאפשר פרסום הצעתו כהצעת חוק נפרדת לקריאה ראשונה, וכך הוחלט.

ועדת הכלכלה): חברות וחברי הכנסת – – –

שלום שמחון: – – –

ועדת הכלכלה): לא.

ועדת הכלכלה): החוק הממשלתי מגיע כרגע לקריאה שנייה ושלישית, ויוצא לדרך.

ועדת הכלכלה): חבר הכנסת אמנון כהן, שהצעת החוק הפרטית שלו היא הרבה יותר גורפת כלפי התאגידים הפיננסיים, חברות הביטוח והבנקים, אמר: אני רוצה להשאיר את הצעת החוק שלי בעמדת המתנה; היה ואני לא אהיה מרוצה מהביצועים של הצעת החוק הממשלתית והיישום שלה, אני עדיין רוצה לנסות את כוחי ואת האמונה שלי בעניין לקדם את הצעת החוק הפרטית.

ועדת הכלכלה): שילובה של הצעת החוק שלו היה מונע זאת.

ועדת הכלכלה): לכן הפרדנו אותה בחזרה, והוא משאיר אותה על המדף לשעת כושר ומבחן.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לבקש מהוועדה לסיים את הדיון שלה.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק של אמנון כהן כמעט שלא מבדילה בין בנקים, חברות ביטוח וחברות סלולר.

ראובן ריבלין: נכון, נכון, וגם מרחיבה בנושאים אחרים.

שלום שמחון: – – – חברות מזון.

ועדת הכלכלה): חברות מזון – יש לך את כל הכלים, אנחנו נותנים לך.

ועדת הכלכלה): קודם פניתי ואמרתי לך: פה – –

ראובן ריבלין: ודאי.

ועדת הכלכלה): – – יש לך – מרגע פרסום החוק ברשומות, הממונה על ההגבלים העסקיים יוכל לבדוק את כל חברות המזון, חברות הסלולר, חברות הגז, חברות הדלק – תמשיך הלאה – איפה שיש לנו חשש לקבוצות ריכוז ולעיוות השוק – – –

ראובן ריבלין: זאת הצעה שהתקבלה על-פי בקשתך.

ראובן ריבלין: זה הצעת החוק הממשלתית – לא על-פי בקשתך, על-פי בקשת משרדך.

ועדת הכלכלה): הממונה על ההגבלים העסקיים יצא עם חיוך רחב מוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: כן כן, בהחלט.

ועדת הכלכלה): חברות וחברי הכנסת, אני מאמין שיצאה מתחת ידה של הוועדה שבראשותי הצעת חוק חשובה ביותר, העשויה להביא בשורה אמיתית ומשמעותית לציבור הישראלי, שכן ככל שייעשה בה שימוש ראוי היא תיצור תנאים לקיומה של תחרות אמיתית בשוק הישראלי.

ועדת הכלכלה): איני תמים, וברור לי שכדי להילחם בחוליו של משק ריכוזי כמשק הישראלי יש צורך בצעדים נוספים, ואני מקווה להיות שותף לגיבושם.

ועדת הכלכלה): עם זאת אני סבור כי בימים אלה, שבהם אנו עדים לעלייה כל כך משמעותית במחירים של מוצרים רבים, ובעיקר של מוצרי היסוד, מזון וצריכה, החוק המוצע רלוונטי מתמיד, והוא יעניק לממונה על ההגבלים העסקיים כלים אפקטיביים במיוחד להתמודד עם חלק מהתופעות השליליות המאפשרות את העלאת המחירים האמורה, וכל אחד מאזרחי ישראל משלם יום-יום עודף יוקר מחירים על המוצרים האלה.

ועדת הכלכלה): להצעת החוק לא הוגשו, אדוני היושב-ראש, הסתייגויות, ואני קורא לכם להצביע בעד ההצעה בקריאה שנייה ושלישית לטובת המשק הישראלי ולטובת הצרכן הישראלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה ויישר כוח גדול.

ראובן ריבלין: אני חושב באמת החוק חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, חבר הכנסת שאמה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, כל חברי הכנסת המבקשים להשתתף בהצבעה.

ועדת הכלכלה): – – –

ראובן ריבלין: כן כן, אחרי זה אתה עולה מייד.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים מייד להצבעה בקריאה שנייה של הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, בקריאה שנייה, שכן אנחנו מצביעים מקשה אחת – אני בכוונה מסביר עד שתתפסו את מקומותיכם – מקשה אחת, שכן אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו מצביעים מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: לאט-לאט, לא לרוץ, לא לרוץ, לא לרוץ, שלא נצטרך את הרופא.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–9 – 44 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 44 בעד, נגד – אין, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רק רגע, אדוני ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: להצביע בקריאה שלישית, כן?

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים את הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12) בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 53 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 53 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון מס' 12) עברה בקריאה שלישית והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/586; "דברי הכנסת", חוב' ל', עמ' 19875; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה שיבוא ויציג בפני הכנסת את הצעת חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תיקון מס' 4.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות גם לחוק זה, ולכן מייד עם סיום הקראתו אנחנו נצביע.

ועדת הכלכלה): ראשית, אדוני היושב-ראש, אני חשבתי שאני עוד אעלה לפני כן לסכם את הצעת החוק הקודמת ולהודות, כמובן להודות – –

ראובן ריבלין: אתה יכול, אין בעיה.

ועדת הכלכלה): – – כי הרי אני הצגתי את הצעת החוק, הרי לבד לא היתה מגיעה הצעת החוק לכאן.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני, כאשר יש הצעות חוק ממשלתיות, לברך לפני – –

ועדת הכלכלה): לפני.

ראובן ריבלין: – – אבל אתה יכול – – –

ועדת הכלכלה): אני לא אמשיך לפני שאברך את היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, עורכת-הדין אתי בנדלר – –

ראובן ריבלין: בצדק, בצדק.

ועדת הכלכלה): – – שבאמת ללא הסיוע שלה בנקודות הרתיחה וההכרעה אני לא בטוח שהיינו מגיעים לתוצאה כזאת מלוטשת ומבורכת, וכמובן מנהלת הוועדה המיתולוגית, הגברת לאה ורון, שניהולה ביד רמה את הוועדה הוא אבן יסוד לכל אחד מהפירות שאנחנו מניחים היום כאן על שולחן המליאה.

ועדת הכלכלה): בכך סיימנו את שלב התודות והברכות לסעיף הקודם בסדר-היום.

ועדת הכלכלה): הסעיף הנוכחי, אדוני היושב-ראש, הוא הצעת חוק פשוטה וקצרה, שכותרתה:

ועדת הכלכלה): הצעת חוק "גלי צה"ל" שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"א–2011.

ועדת הכלכלה): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"א–2011, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ועדת הכלכלה): חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) – השר ישראל כץ.

ראובן ריבלין: אדוני השר.

ראובן ריבלין: כרמל שאמה (יו"ר ועדת הכלכלה): חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) – – –

ראובן ריבלין: בדרך כלל, כשנמצא פה מישהו על הדוכן אתה מדבר עם ישראל כץ, וזה מפריע.

ועדת הכלכלה): אה, כן?

ראובן ריבלין: אבל לא, אתה רואה וזה טוב מאוד.

ראובן ריבלין: טוב מאוד שאתה רואה.

ראובן ריבלין: מאוד מפריע שמקיימים דיונים מתחת לדוכן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: כרמל, כרמל, זה משבוע שעבר, הוא מחזיר לך.

ועדת הכלכלה): אה, הוא מחזיר לי?

ועדת הכלכלה): חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה), התשס"ה–2005, מסדיר את שידורי החסות ותשדירי השירות תמורת תשלום בשידורי הרדיו ב"גלי צה"ל" ואת הפיקוח הציבורי האמור להיות על השידורים האלה.

ועדת הכלכלה): החוק נחקק בשנת 2005, אדוני היושב-ראש, בעקבות עתירה שהגישו כמה תחנות רדיו אזוריות נגד מפקד "גלי צה"ל" בטענה שהתחנה אינה רשאית לשדר פרסומות בהיעדר הסכמה מפורשת לכך בחוק.

ועדת הכלכלה): במסגרת הדיונים בעתירה המליץ בית-המשפט העליון להסדיר את סוגיית השידורים האמורים בחקיקה ראשית, ובכלל זה את שידורי החסות ותשדירי השירות.

ועדת הכלכלה): החוק נחקק בזמנו כהוראת שעה לתקופה בת שנתיים, משום שבשעתו התקיימו דיונים בוועדה ציבורית לקידום התחרות בתחום הרדיו, אשר נתבקשה לגבש המלצות לגבי שידורי הרדיו הארצי-מסחרי בשים לב לשידורי הרדיו האזורי והממלכתי, ולגבש מודל הסדרה לעניין שילוב פרסומות מסחריות בשידורי הרדיו הממלכתי.

ועדת הכלכלה): מאז ועד היום הוארך תוקפה של הוראת השעה פעמיים, בשנת 2007 ובשנת 2010, ובשנה שעברה הוארך תוקפו של החוק עד ליום 14 במאי 2011.

ועדת הכלכלה): בהצעת החוק הממשלתית התבקשה הארכת הוראת השעה בשנה נוספת.

ועדת הכלכלה): במקביל לאישור הצעת החוק בממשלה קודם לפרסומה כהצעת חוק ממשלתית, החליטה הממשלה להנחות את שר הביטחון להקים צוות שיפעל לגיבוש המלצות להחלת פיקוח ציבורי על השידורים של תחנת "גלי צה"ל" והתשדירים המשודרים בתחנה ולהביא בפני הממשלה בתוך שישה חודשים מיום 15 במאי 2011 הצעה כוללת להסדרת מעמדה ועתידה של התחנה, בהתייעצות עם השרים ועם הגורמים הרלוונטיים.

ראובן ריבלין: כדאי שהוועדה שאתה עומד בראשה תרענן את זיכרונה מפעם לפעם.

ועדת הכלכלה): אנחנו כבר נגיע גם לנקודה הזאת.

ועדת הכלכלה): מתוך הכרת תהליכי העבודה החלטנו בוועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, וקלענו לדעת גדולים, להאריך את תוקפה של הוראת השעה בשנה וחצי, ולא בשנה, כדי לתת הזדמנות אמיתית לצוות שהוקם, ובעקבות המלצותיו – לכשיגובשו – לממשלה, להציג בפני הכנסת הצעת חוק שתכלול הסדר כולל וקבוע.

ועדת הכלכלה): בדיון בוועדה ביקשו כמה חברי כנסת להתייחס לטענות בדבר נטייה פוליטית של השידורים ב"גלי צה"ל" והעלו בעיות נוספות בעניין הפיקוח על שידורי התחנה, ללא קשר לשידורי החסות ותשדירי השירות.

ועדת הכלכלה): הוועדה לא דנה בעניינים אלו לעומקם משום שחשבתי שנכון לנתק בין הצעת החוק המונחת לפניכם לבין נושאים אלו.

ראובן ריבלין: זה היה כאילו מתנים את החוק בתנאים פוליטיים.

ועדת הכלכלה): בכלל, אדוני היושב-ראש, כדאי באמת שהממשלה תשלים את הצעת החוק, כי הדיון בכלל סביב החוק, לקראת החוק, היה מאוד מביך ומאוד לא נעים, שחברי כנסת צריכים לדון עם אנשי תקשורת שמסקרים אותם.

ועדת הכלכלה): אני משוכנע שגם מבקריה של התחנה ושל שידוריה מכירים באיכות של "גלי צה"ל" ובחשיבותה לשיח הציבורי בישראל.

ועדת הכלכלה): ואני קורא לכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

ועדת הכלכלה): וכמובן, לא ארד מהדוכן לפני שאחזור ואחתום שוב על מילותי מהצעת החוק הקודמת, לכל צוות ועדת הכלכלה בראשות מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, והיועצת המשפטית, ממלאת-מקום היועץ המשפטי לכנסת, עורכת-הדין אתי בנדלר.

ראובן ריבלין: תרשה לי להודות לך, אדוני, על יוזמתך ללכת ולבקר ברפתות שונות בארץ על מנת לבוא ולראות את העוסקים בפועל בחליבת הפרות על מנת שאנשים ידעו.

ראובן ריבלין: גם שרת החקלאות ושר החקלאות לשעבר ודאי ירצו שהוועדה תתרשם במו עיניה כיצד עובדים האנשים אשר מייצרים את החלב ולא רק סוחרים בו.

ראובן ריבלין: ואני מקדם בברכה ואני מבקש להזמין גם אותי לביקור זה על מנת שנוכל להתרשם יחד.

נחמן שי: איך זה קשור ל"גלי צה"ל"?

ועדת הכלכלה): לכבוד יהיה לנו, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך על יוזמתך החשובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצביע על "גלי צה"ל".

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מחכה עד שיושב-ראש הוועדה יגיע למקומו.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה להצביע, ישב במקומו.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"א–2011, קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה, מקשה אחת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–2 – 44 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 44 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: האם להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי, בקריאה שלישית על הצעת חוק "גלי צה"ל" (תיקון מס' 4).

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 43 נגד – 1 נמנעים – 1 חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 43 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק "גלי צה"ל" – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"א–2011, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/592; "דברי הכנסת", חוב' ל"ג, עמ' 20351; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011.

מגלי והבה: מציג לנו את החוק חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, החוק משנת 1998, מסדיר, בין היתר, את עבודתה של מליאת הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים, מה שאנחנו קוראים המליאה.

דב חנין: במליאה חברים נציגי ממשלה, נציגים מקרב מוסדות מדעיים, נציגי ציבור ונציגי השלטון המקומי.

דב חנין: למליאה יש הרבה מאוד תפקידים, התפקידים כוללים, בין היתר: קביעה של מדיניות הרשות, קביעה של תוכניות העבודה של הרשות, אישור תקציב הרשות ודיון בדוחות הכספיים שלה, מעקב אחרי ביצוע המדיניות, התוכניות והתקציבים של הרשות, הנחיית מנהל הרשות וכדומה.

דב חנין: עבודת המליאה מתבצעת גם במסגרת הרכב המליאה וגם במסגרת ועדות המשנה כמפורט בחוק.

דב חנין: כיום, תקופת כהונתו של חבר מליאה היא ארבע שנים, והחוק מתיר לשוב ולמנותו לתקופת כהונה אחת נוספת.

דב חנין: בתיקון הזה מוצע לאפשר לשוב ולמנות חבר מליאה לתקופת כהונה נוספת נוספת, כך שבסך הכול יוכל חבר מליאה לכהן בתפקיד שלוש תקופות כהונה, לא בהכרח ברצף.

דב חנין: במהלך כהונתם, חברי המליאה מתמקצעים וצוברים ידע וניסיון חשובים המאפשרים למליאה ולוועדותיה לבצע את תפקידן, תוך ליווי מקצועי של הליכים המתבצעים ברשות, לרבות הליכים ארוכי טווח.

דב חנין: מעבר לכך, אנחנו נתקלים בקושי מעשי לאייש תפקידים של חברי מליאה.

דב חנין: אין מספיק מועמדים שרוצים ואין מספיק מועמדים שמתאימים.

דב חנין: יש חשיבות לתפקוד תקין של המליאה וועדותיה וליציבות של גופים אלה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו לא מדברים כאן על הארכה אוטומטית, אנחנו מדברים כאן על מינוי באמצעות הממשלה, בהמלצת השר, בשיקול דעת אם יש צורך בהארכת כהונה נוספת, אבל אנחנו חייבים לאפשר את הגמישות הזאת כדי שאנשי מקצוע טובים שנמצאים במליאת רשות הטבע והגנים הלאומיים יוכלו להמשיך ולבצע את תפקידם, יוכלו להמשיך ולתרום את התרומה, גם כאשר המסגרת המאוד מאוד צרה של הזמן שקבועה היום בחוק מסתיימת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכל חברי הכנסת להתאחד בתמיכה בחוק הראוי הזה.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: נאפשר לך להגיע למקום שלך.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011.

מגלי והבה: קריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1 – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 27, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: השר מרגי הצביע בשולחנו של השר שלום שמחון.

מגלי והבה: אם כך, תיחשב הצבעתו של השר מרגי במקום השר שמחון, ונא לשים לב שלהבא לא יהיו טעויות.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: ממלא-מקום יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דב חנין, מאשר לי?

דב חנין: כן, בהחלט.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – 1 חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: 26 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע, חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית וכמובן יפורסם בספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/605).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מגלי והבה: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 52), התשע"א–2011.

מגלי והבה: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

מגלי והבה: נא לא להפריע לסגן שר האוצר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת הונחה ביום רביעי שעבר ומשום מה, למרות שהיא הצעת חוק טובה שבאה לפתור את אחת הבעיות הקשות שאנחנו חווים בתקופה הזאת, של מצוקת הדיור, למרות כל זאת, קבוצה לא קטנה של חברי כנסת הצביעה נגדה, תרגיל פרלמנטרי בשביל להפיל אותה.

יצחק כהן: כך שאנחנו מציגים אותה היום שוב ומעניין מה יצביעו אותם חברים שביום רביעי הצביעו נגד; אנחנו נעקוב, יש לי את הרשימה – מי הצביע נגד, מי הצביע בעד.

מגלי והבה: אתה יכול להקריא את הרשימה.

מגלי והבה: תהיה ערני, אדוני, ואז לא יעשו לך תרגילים.

מגלי והבה: לא אתה אישית.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 52).

יצחק כהן: הממשלה החליטה ב-12 במאי 2009 להקים רשות מקרקעין ממשלתית שתנהל את מקרקעי ישראל.

יצחק כהן: בהמשך להחלטת הממשלה נחקק חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון מס' 7), התשס"ט–2009, המתקן את חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך–1960, על-פי החוק המתקן הוקמה רשות מקרקעי ישראל הבאה במקום מינהל מקרקעי ישראל בעניינים שונים.

יצחק כהן: אדוני, בסעיף 49(ג) לחוק המתקן נקבע כי הרשות לא תחל לפעול אלא לאחר שייחתם הסכם קיבוצי המסדיר את זכויותיהם של עובדי המינהל.

יצחק כהן: ביום 18 במאי 2011 נחתמו שני הסכמים קיבוציים בין המדינה לבין הסתדרות העובדים הכללית החדשה: הסכם אחד בדבר סיום עבודה במינהל, אשר על-פיו חלק מעובדי המינהל שעליהם חל ההסכם יסיימו את העסקתם בשירות המדינה, חלק אחר מהעובדים יועברו במסגרת שירות המדינה ויתר העובדים יעברו לעבוד ברשות; הסכם שני, בדבר תנאי העבודה ברשות, אשר מסדיר את שכרם ותנאי עבודתם של עובדי הרשות שעליהם הוא חל.

יצחק כהן: תיקון החוק המוצע המתקן את חוק שירות המדינה (גמלאות) [נוסח משולב], התש"ל–1970, קובע הוראות מיוחדות לעניין חישוב קצבת הפרישה שתשולם לפי חוק הגמלאות לעובד מדינה שהתמנה למשרה בתקן ברשות ואשר פרש מהשירות, ומבוסס על ההבנות שגובשו בין המדינה לבין ההסתדרות בהסכמים האמורים ועוגנו בנספח להסכם העבודה ברשות.

יצחק כהן: השינוי המרכזי, אדוני היושב-ראש, בתיקון המוצע, עוסק באופן קביעת המשכורת הקובעת לעובדי הרשות.

יצחק כהן: בהתאם למוצע, המשכורת הקובעת תתבסס על המשכורת של העובד ערב תחילת עבודתו ברשות מקרקעי ישראל, כשהיא מעודכנת בהתאם לשיטה המפורטת בהצעת החוק.

יצחק כהן: שינוי זה שומר על תכלית ההסדר החקיקתי הקיים, אשר נועד להבטיח מקורות מחיה נאותים לעובד שפרש משירותו ושמתקיימים בו תנאי הזכאות לקצבה לפי חוק הגמלאות, אך הוא יוצק בו שינויים משלימים לנוכח הסדרי השכר החדשים שיחולו ברשות.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, שינוי נוסף כולל הגדלת שיעור קצבתם של עובדי מינהל, לרבות אלה שיעברו לרשות מקרקעי ישראל, אשר יפרשו במהלך יישומה של הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, כהסדר חריג שגובש בשים לב לצורך לעבור מהמצב הקיים במינהל לרשות החדשה, בעלת היקף כוח-אדם קטן יותר, השונה במבנה הארגוני שלה, בחלק מהעיסוקים בה ובמתכונת העבודה שלה.

יצחק כהן: השלמת חקיקתה של הצעת חוק זו היא תנאי סף – ושימו לב, הערה מאוד חשובה – לכניסתם לתוקף של הסכמים אלה ולתחילת פעולתה של הרשות.

יצחק כהן: קבלת החוק תאפשר לממשלה לעמוד ביעדים האלה – אני חוזר ומקריא אותם, כדי שיהיה ברור לכולם, גם לחברי האופוזיציה: הרחבת היצע – הגדלת היצע הקרקע לבניית יחידות דיור; פישוט הליכים – הפחתת ביורוקרטיה מבעלי בתים ועסקים; עידוד היוזמה הפרטית והמוניציפלית; התמקדות ביעדי המינהל החשובים.

יצחק כהן: כל היעדים החשובים האלה חשובים לכל יושבי הבית הזה, מקיר לקיר.

יצחק כהן: על כן, רבותי, אני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לסגן שר האוצר.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, נרשמו להתדיין על הצעת החוק בקריאה הראשונה כמה מחברי הכנסת.

מגלי והבה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא כאן; חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא כאן; חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת שלמה מולה, ואחריו – כמובן, אחרון הדוברים היום, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מגלי והבה: אתה לא תוכל לקחת את התפקיד של חבר הכנסת נסים.

מיכאל בן-ארי: רק מילוי מקום.

מגלי והבה: מאה אחוז.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שהיינו צריכים להתנגד לחוק הזה, כי הוא מפלה בין עובדים שפורשים ממינהל מקרקעי ישראל לבין עובדים אחרים, שפורשים ממשרדים אחרים, אבל היתה לנו עוד סיבה להתייחס לחוק הזה, זאת הבעיה של מינהל מקרקעי ישראל, שהפך למינהל מספסרי ישראל.

ישראל אייכלר: זה כבר כמה וכמה שנים שמינהל מקרקעי ישראל רואה את עצמו – ממי שמופקד על קרקעות המדינה כדי לספק קורת גג לאזרחי הארץ – ראה את עצמו כמעין משאב או בנק של משרד האוצר להעצים רווחים ולמקסם רווחים, כאילו מינהל מקרקעי ישראל היה איזה בנק פרטי של משרד האוצר, וכאילו קרקעות המדינה ניתנו כדי להעשיר את משרד האוצר.

ישראל אייכלר: רק לפני שלוש שנים הרוויח האוצר קרוב ל-3 מיליארד שקל מעסקי נדל"ן.

ישראל אייכלר: לפני שנתיים כבר הרוויח 6 מיליארד.

ישראל אייכלר: ב-2010 – 14 מיליארד שקלים הכנסות המדינה ממינהל מספסרי ישראל על-ידי שוק הנדל"ן.

ישראל אייכלר: זה בא על חשבון מישהו; זה לא בא על חשבון עתירי הון בלבד, או טייקונים.

ישראל אייכלר: זה בא על חשבון הקונה של הדירה, שהוא אדם שאין לו בכלל, או שהוא אדם שיש לו קצת והוא לוקח משכנתה כבדה לכל החיים, כדי לממן את הספסור הזה של הקרקעות.

ישראל אייכלר: והבעיה המרכזית היא שגם אנשים שכן מרוויחים – אני לא מדבר על עשירים, שלא מרגישים בזה – אנשים מהשוק, אנשים מן הרחוב, משלמים כסף שלא שייך בכלל למדינה, הוא שייך להם, והמדינה הולכת וגובה את זה מהם שלא בצדק.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן לעשות מהפכה, ואני מברך את הממשלה על הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל, גם אם אנחנו צריכים לשלם עכשיו מחיר שהוא לא סביר, כך אומרים לי אנשים שבדקו את החוק, לתת כאלה תנאי פרישה לעובדים האלה.

ישראל אייכלר: אבל אם זה היה חלק מהרפורמה, שוועד העובדים יסכים, ואנחנו צריכים לשלם מחיר כל כך כבד – אבל הוא הרבה יותר זול מאשר לתת להם להמשיך לספסר בקרקעות ישראל.

ישראל אייכלר: אני מציע – עכשיו כל הארץ מלאה במאהלים.

ישראל אייכלר: כל זמן שאנחנו זעקנו פה בכנסת – זה גם מלמד אותנו מה מעמדה של הכנסת היום; חברי הכנסת מדברים כבר שנה, שנתיים, שלוש וחמש על בעיית הדיור ומצוקת הדיור, ואין קול ואין קשב.

ישראל אייכלר: ברגע שכמה סטודנטים יצאו לרחובות ונשכבו על כיכר-רבין, על הרצפה ב"הבימה" או בשדרות-רוטשילד, כל כלי התקשורת בארץ, ואפילו בעולם, כבר מדברים על כיכר תחריר של מדינת ישראל, מהפכה.

ישראל אייכלר: מה קרה?

ישראל אייכלר: פשוט מאוד, כלי התקשורת העבירו את המצלמה לכיוונם, ועכשיו מבינים כולם שיש בעיה.

ישראל אייכלר: כל זמן שהבעיה היתה קבורה במחסנים – שאנשים גרו בעליות גג, ששילמו 3,000 או 4,000 שקל לשכר דירה עבור חדר וחצי, לאף אחד זה לא היה אכפת.

ישראל אייכלר: לא שמעו בכלל, האטימות היתה מוחלטת.

ישראל אייכלר: רק לפני שבועיים אמר נציג משרד האוצר בכנס: המדינה איננה אחראית לספק קרקעות לתושביה.

מגלי והבה: מי אמר את זה?

ישראל אייכלר: כוגן, שהוא הרפרנט של משרד האוצר בעניין הזה של הקרקעות.

ישראל אייכלר: בשיא הפשטות הוא אמר את זה: מדיניות.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא, המדינה איננה אחראית?

ישראל אייכלר: המדינה הזאת בנתה עשרות אלפי דירות בשנות ה-50, ה-60 וה-70 לעולים חדשים.

ישראל אייכלר: בשנות ה-90, כשהיו גלי עלייה, המדינה הזאת בנתה.

ישראל אייכלר: היה "עמידר", היה "עמיגור", היתה בנייה ציבורית.

ישראל אייכלר: מה קרה שהיום אין, כאילו זה עסק כלכלי, מכולת?

ישראל אייכלר: מכולת צריכה למקסם את הרווחים שלה מהרעב של השכונה, אבל המדינה, האוצר ומינהל מקרקעי ישראל לא יכולים להגיד את זה.

מגלי והבה: תודה.

ישראל אייכלר: אני מציע לסיום, אדוני היושב-ראש – והצעתי את זה לשר האוצר ולראש הממשלה – –

מגלי והבה: שר האוצר שומע אותך.

ישראל אייכלר: – – להוציא את מרכיב המרבה במחיר מהמכרזים לשיווק קרקעות של מינהל מקרקעי ישראל, להוציא את הספסרות הזאת, ובכך תבוא ישועה על כל המגזרים בכל תחומי הנדל"ן.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה מולה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ויסכם את הדיון שר האוצר.

מגלי והבה: בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, רבותי השרים, האמת היא שהצעת החוק הזאת היא אותה הצעת חוק – המשך להצעת החוק רפורמת הקרקעות שלכם, רפורמת הקרקעות שתקועה, ועוד איך שהיא תקועה.

שלמה מולה: לכן אתם מנסים עכשיו עוד פעם לתלוש מאותה הצעת חוק, ובעצם לפגוע בעובדים.

שלמה מולה: במה מדובר?

שלמה מולה: תמיד דיברנו, במסגרת הרפורמה של מינהל מקרקעי ישראל – אתם הייתם צריכים להגיע להסכם עם העובדים.

שלמה מולה: במקום להגיע להסכם עם העובדים אתם באים ואומרים במסגרת חקיקה ראשית – אתם פשוט רוצים לפגוע בזכויות שלהם.

שלמה מולה: אדוני שר האוצר, האמת היא – אני חושב שבמקום להתעסק עם העובדים במינהל מקרקעי ישראל, כדאי שתתעסקו בביורוקרטיה.

שלמה מולה: תתעסקו בביורוקרטיה, להוציא את הפקק של הביורוקרטיה, לשחרר את אותן 160,000 יחידות דיור מאושרות בכל מקום.

שלמה מולה: אדוני שר האוצר, לך, באופן אישי, יש סמכות הרבה יותר משמעותית היום לשחרר את הפקקים האלה בכל מיני מקומות.

שלמה מולה: אני יודע שבחוק הווד"לים דנים עכשיו בעוד ועדה ועוד ועדה ועוד בעיה.

שלמה מולה: מה הבעיה?

שלמה מולה: אתה פשוט מזמין את ראש עיריית חיפה, ואם הבעיה תקועה נניח במשרד להגנת הסביבה, אתה מביא את שני המשרדים, אתה דופק על השולחן, בא ואומר: רבותי, אני רוצה לשחרר 30,000 יחידות דיור מאושרות בחיפה.

שלמה מולה: במקום לעשות את זה אתם מסתובבים סביב-סביב.

שלמה מולה: עוד פעם מסביב ועוד פעם, כאילו שאתם מקלים בביורוקרטיה.

שלמה מולה: הדבר הנוסף, אדוני שר האוצר, אנחנו אומרים לכם גם מכאן, גם מהדוכן הזה – תפסיקו להתעסק בעובדים, תתעסקו במהות.

שלמה מולה: הנה לכם, אתם יכולים היום להעביר גם בחוק הווד"לים, או ביום רביעי בהצעת החוק שאני אביא, אתם יכולים לתמוך בהפקעת קרקעות ודיור בר-השגה.

שלמה מולה: המשמעות של זה – אתם יכולים לתת יותר דירות, אתם יכולים לתת קרקעות לראשי רשויות או לוועדות התכנון, לתכנן דירות לאותם אנשים בעלי קושי להגיע לדיור.

שלמה מולה: מה שקורה היום, במקום שאתם – הנה, יושב-ראש הוועדה המשותפת נכנס, הוא יודע בדיוק כמה זה חשוב להכניס את הסעיף הזה של דיור בר-השגה גם בווד"לים, בכל מקום שאתם יכולים, כדי לקצר תהליכים.

שלמה מולה: אם לא כן, אדוני שר האוצר, אני מציע לך, תאמצו את מה שהיה בשנות ה-90, תביאו כאן למדינת ישראל 100,000 קרווילות, תציבו אותן בכל עיר ועיר, תפתרו את בעיית הזוגות הצעירים, תאפשרו להם לחיות בכבוד, לשכור דירות במחיר יחסית מסובסד.

שלמה מולה: הקרווילות האלה יכולות לשמש אותם לחמש שנים, בינתיים במסגרת התכנון הרב שיהיה לכם, אתם יכולים לשחרר קרקעות.

שלמה מולה: גם אם אתם אומרים היום שאתם מציפים את השוק בקרקעות, עד שאנחנו נראה תוצאות ייקח הרבה זמן.

שלמה מולה: תאמצו את מה שהיה בשנות ה-90, תביאו קרווילות, תאפשרו לראשי רשויות להציב אותן, לתת תשובה זמנית מהירה.

שלמה מולה: אדוני השר, נראה לי שזה הפתרון הטוב ביותר, במקום להתעסק בביורוקרטיה.

שלמה מולה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאלי, תודה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – –

מיכאל בן-ארי: רבע שעה.

מיכאל בן-ארי: שתה חופשי, עלי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מדברים על מקרקעי ישראל, ואני רוצה לדבר, כפי שדיברו שאר עמיתי כאן, על העניין שבאמת מציק ומעיק על ממשלת ישראל, שמנסה לגלגל אותו כאילו אין בעיה, כאילו הבעיה שייכת לממשלות קודמות, ואני רוצה לומר לממשלת ישראל – עליכם העניין ולא על אף אחד אחר.

מיכאל בן-ארי: עליכם העניין ולא לעניין אחר, ואני רוצה לומר אולי שתי נקודות, ואולי כדי להספיק אני אומר נקודה אחת, ובהמשך, בהזדמנויות נוספות, נפרט בנקודה נוספת.

מיכאל בן-ארי: אני גר, אדוני היושב-ראש, ביישוב שנקרא קרני-שומרון.

מיכאל בן-ארי: אני גדלתי בתל-אביב; אני ועוד שניים מאחי גדלנו – כולנו גדלנו בתל-אביב, אבל אנחנו גרים היום באוויר הפתוח, באדמותיו של העם הזה, של המולדת הזאת, לא על אדמות מדינה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו, לדוגמה, לא גרים על הכפר הערבי אל-חרם, כמו שגרה פה חברת כנסת פעם מהשמאל, שולמית אלוני.

מיכאל בן-ארי: היא גרה על אדמות כבושות של הכפר הערבי אל-חרם, מה שנקרא היום כפר-שמריהו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא.

מיכאל בן-ארי: אנחנו גרים על אדמות מדינה.

מיכאל בן-ארי: לא התעקשתי לגור בתל-אביב.

מיכאל בן-ארי: ארץ-ישראל גדולה ורחבה, ההרים מדברים אלי, האוויר הנקי מדבר אלי ולהמוני בני בנינו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו חיתנו בתוך המשפחה – לא ילדי, ילדי עדיין צעירים מדי – בשנה האחרונה שניים מהאחיינים שלי התחתנו.

מיכאל בן-ארי: הם רוצים לגור בקרני-שומרון, הם רוצים לגור בקדומים, אין חדר להשכרה.

מיכאל בן-ארי: אז איפה הם גרים?

מיכאל בן-ארי: זוג אחד גר ברמת-גן וזוג אחר גר בגבעת-שמואל.

מיכאל בן-ארי: על חשבון מי זה בא?

מיכאל בן-ארי: על חשבון צפיפות הדיור.

מיכאל בן-ארי: מי הביא את הצרה הזאת?

מיכאל בן-ארי: מי שפגע בארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: תשמע לי, השר בוגי יעלון, תבדוק.

מיכאל בן-ארי: מי שפגע בארץ-ישראל זו ממשלה שלא שרדה.

מיכאל בן-ארי: אתם שהבאתם את החרם הקשה, האכזרי ביותר, על יהודה ושומרון; אתם שהבאתם לדה-לגיטימציה הקשה ביותר ביהודה ושומרון – בחוק הנורא הזה, בתקנה הנוראית, האכזרית, המרושעת של ההקפאה, של החנק על ההתיישבות – והבאתם למצוקה הזאת עכשיו של אלפי דירות חסרות.

מיכאל בן-ארי: אם הייתם משחררים ביישובים – דיבר קודם חבר הכנסת אריאל על 7,000 יחידות דיור – בשנים האחרונות היה אפשר להגדיל את ההתיישבות ביהודה ושומרון ב-40%–50%.

מיכאל בן-ארי: מדובר במשפחות גדולות, מדובר באפשרות לבנות – בבנייה רוויה, בבנייה לא רוויה.

מיכאל בן-ארי: מה עשיתם?

מיכאל בן-ארי: חנקתם.

מיכאל בן-ארי: מה אתם חושבים?

מיכאל בן-ארי: כשחונקים מכאן, יוצא משם.

מיכאל בן-ארי: וזה מה שהבאתם.

מיכאל בן-ארי: ואתם הבאתם על עצמכם את הצרה הזאת.

מיכאל בן-ארי: אתם המחרימים הגדולים.

מיכאל בן-ארי: עשיתם חוק החרם, הצבעתי בעדו כי אני נגד חרם נגד יהודים, אבל מי הביא את החרם הגדול?

מיכאל בן-ארי: זה אתם.

מגלי והבה: נא לסכם.

מיכאל בן-ארי: אני אסכם את דברי.

מיכאל בן-ארי: הוא הלך לשתות.

מגלי והבה: פחות מעניין.

מיכאל בן-ארי: אה, אבל הוא צריך לענות, אז אני צריך להתחשב בו.

מגלי והבה: שר האוצר יענה לך.

מיכאל בן-ארי: אני צריך להתחשב בו.

חיים כץ: למה צריך לסכם?

חיים כץ: בקריאה ראשונה לא צריך לסכם.

מיכאל בן-ארי: אה, לא צריך לסכם.

מיכאל בן-ארי: אני אומר, אדוני – – –

חיים כץ: לא.

מגלי והבה: אלא אם השר מבקש.

חיים כץ: – – – בכל רגע נתון.

מיכאל בן-ארי: אדוני, רבותי השרים, מי שנלחם במאחזים ביהודה ושומרון, יקבל מאחזים בשדרות-רוטשילד.

מיכאל בן-ארי: שחררו את המאחזים ביהודה ושומרון, תנו לנו להיאחז במרחבי ארצנו, ואז, תשמעו לי – תצטרכו לשלם לאנשים לגור בשדרות-רוטשילד.

מיכאל בן-ארי: מי רוצה לגור שם בכלל?

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

נחמן שי: יש מספיק.

מגלי והבה: שר האוצר ביקש להתייחס להצעת החוק, אז נאפשר לו, ולאחר מכן נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מביא שוב לבית להצבעה את הצעת החוק להסדר פנסיה לעובדי מינהל מקרקעי ישראל, הצעת חוק שלצערי הרב – למרות שהיא תנאי להתחלת הרפורמה החשובה מאין כמותה במינהל מקרקעי ישראל – הופלה על-ידי האופוזיציה בשבוע שעבר, לא הבנתי למה ומדוע – –

שלמה מולה: שמעת אותי.

יובל שטייניץ: – – מדוע בחרו כמעט 20 חברי כנסת מהאופוזיציה להפיל את הצעת החוק הזאת, ולכן אנחנו מביאים אותה עוד פעם כי היא חיונית, היא חלק ממערך צעדים לפתרון בעיית מצוקת הדיור במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אני רוצה לציין שההצעה הזו, שראש הממשלה בנימין נתניהו הוא הכוח המניע מאחוריה, לא התחילה היום.

יובל שטייניץ: אני זוכר שעוד טרם הקמת הממשלה – ראש הממשלה – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אתה לא יושב-ראש הקואליציה.

מגלי והבה: מקובל, לא ניגשים לראש הממשלה ולא לשרים.

מגלי והבה: אתה רוצה לעשות את זה, אז פעם אחרת ובחוץ.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אתה מקלקל ליושב-ראש הקואליציה.

אופיר אקוניס: – – –

מגלי והבה: הזכות היחידה שמורה לו לגשת לכל חבר מחברי הממשלה.

יובל שטייניץ: אני זוכר איך מייד לאחר שהנשיא הטיל עליך, ראש הממשלה, להקים את הממשלה הבאה, הטלת על צוות 100 הימים להכין קווי מיתאר לרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

יובל שטייניץ: והנה, הגענו לשלב הסיום של הרפורמה החשובה הזו.

יובל שטייניץ: זו רפורמה שתעזור לנו להתמודד עם המצב, אבל עם ישראל ואזרחי ישראל מחכים לרפורמה הזו לא מהיום ולא מאתמול אלא מאז שנות ה-60 של מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: מאז שנות ה-60 של מדינת ישראל, המבנה הארכאי והביורוקרטיה הבלתי-אפשרית של מינהל מקרקעי ישראל – ויש שם אנשים טובים אבל מבנה בלתי אפשרי – הניהול המכביד והבלתי-אפשרי של קרקעות המדינה מכביד על הכלכלה, מכביד על ההתפתחות.

יובל שטייניץ: ולא פחות חשוב מזה – מכביד ופוגע ומטרטר ומשגע מאות אלפי ומיליונים של אזרחים במדינת ישראל, מעבר לנזק הכלכלי, עם הביורוקרטיה המטורפת שהדבר הזה יוצר.

יובל שטייניץ: לכן עמד ראש הממשלה על הצורך לתקן את העיוות ההיסטורי הזה ברפורמה מקיפה ובהקמת רשות מקרקעי ישראל, והנה אנחנו פה היום, והרפורמה הזאת תחלץ פקק אדיר, שמעכב בנייה למגורים, ובנייה להשכרה, ובניית מלונות, ובנייה למשרדים, ופיתוח דרכי תחבורה – פקק אדיר, וכל מה שנותר הוא לאשר את הסדר הפנסיה שסוכם, חבר הכנסת מולה, עם העובדים ועל דעתם.

יובל שטייניץ: לכן אני מברך את ראש הממשלה ואת הממשלה ואת הכנסת כולה על הרפורמה החשובה הזאת.

יובל שטייניץ: מיליוני אזרחים בישראל לא רק יראו בצעד הזה, כפי שהוא, צעד חשוב שיאפשר שיווק יותר קרקעות, בנייה יותר מהירה, זירוז אישורי בנייה ותוכניות בנייה, אלא גם צעד שמקל את הביורוקרטיה ומוציא אותם משעבוד ביורוקרטי לחירות.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר האוצר.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, נא לשבת, מי שרוצה להצביע.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 52), התשע"א–2011.

מגלי והבה: קריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 52), התשע"א–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 41, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 52), התשע"א–2011, עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/603).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 71), התשע"א–2011, גם זה לקריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את שר האוצר, חבר הכנסת יובל שטייניץ, להציג לנו את הצעת החוק.

מגלי והבה: נרשמו חברי כנסת נוספים להתדיינות בחוק.

יובל שטייניץ: אדוני ראש הממשלה, השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק נוספת בנושא הדיור.

יובל שטייניץ: לפני כן אני רוצה לומר לגבי ההצעה הקודמת.

מגלי והבה: מי שרוצה להתדיין – סליחה, שר האוצר – יכול להירשם.

מגלי והבה: אני סוגר את הרשימה.

מגלי והבה: בבקשה.

יובל שטייניץ: לפני כן אני רוצה לציין שהרפורמה בפנסיה של עובדי מינהל מקרקעי ישראל – יו"ר ההסתדרות עופר עיני, יו"ר האיגוד המקצועי אבי ניסנקורן, אנשי האוצר, אנשי נציבות שירות המדינה, אנשי ראש הממשלה, כולם זכאים לתודה ויבואו על הברכה.

יובל שטייניץ: רבותי, כדי להקל את מצוקת הדיור נקטנו כבר צעדים רבים, בתחומים שונים, כולל בתחומי מיסוי, והצעדים הללו, חלקם הוכחו כאפקטיביים.

יובל שטייניץ: דא עקא, שכאשר במשך שמונה שנים נוצר מחסור מצטבר של 60,000 דירות מגורים, גם צעדים נכונים שנקטה הממשלה בשנתיים האחרונות לא מייד פותרים פער מצוקה ומחסור של 60,000 דירות.

יובל שטייניץ: הדבר הזה לוקח זמן.

יובל שטייניץ: במשך שמונה שנים בנו פה כל שנה 10,000 דירות פחות מדי, נוצר גירעון מצטבר – שהצטבר ל-80,000 דירות.

יובל שטייניץ: בשנתיים וחצי האחרונות זה הצטמצם במקצת, אנחנו מעריכים את הגירעון כרגע ב-60,000 דירות, והממשלה פועלת כדי לסגור את הגירעון.

יובל שטייניץ: שר השיכון במאמציו הצליח להגדיל מאוד את מספר התחלות הבנייה.

יובל שטייניץ: ראש הממשלה יזם שתי רפורמות חשובות מאוד, אחת בווד"לים – ועדות מיוחדות לתכנון פרויקטי דיור גדולים מאוד, שיעקפו גם את הביורוקרטיה, והשנייה במינהל מקרקעי ישראל.

יובל שטייניץ: אבל כדי לזרז את הפתרון – כי אלה פתרונות לטווח ארוך – נדרש צעד נוסף, והצעד שעליו החליטה הממשלה, בהמשך לצעדים קודמים, הוא צעד שיעודד מכירת דירות להשקעה לטובת דירות מגורים, דירות יד ראשונה, מה שנקרא, או: דירות למגורים – דירה ראשונה למגורים.

יובל שטייניץ: אני חייב לציין, אדוני היושב-ראש, שנוסף על מצוקה ומחסור של 60,000 דירות – מחסור ענק – 60,000 דירות שלא נבנו בשמונה השנים 2000–2008 והיו צריכות להיבנות, בגלל תנאי השוק, בגלל הריבית הנמוכה בתקופת המשבר, משום שמסלול ההשקעה – דירות להשקעה – איננו ממוסה כמו מסלולים של השקעה בבורסה, כמות הדירות להשקעה שנקנו בשנתיים האחרונות גדלה מאוד והגיעה ל-33% מהשוק.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, חלק הדירות החדשות שנשאר לזוגות צעירים הלך וקטן, כי קנו יותר ויותר משקיעים על חשבון ההיצע לזוגות צעירים.

יובל שטייניץ: דבר שני – יש בישראל בערך 140,000 דירות שאיש לא גר בהן.

יובל שטייניץ: מחציתן עומדות ריקות, דירות להשקעה שגם לא משכירים אותן למגורים, והמחצית השנייה, בערך, זה דירות למשרדים.

יובל שטייניץ: לפי נתוני הלמ"ס, 60,000 ומעלה – דירות שנבנו כדירות למגורים והיום הן משרדים – עורכי-דין, רואי-חשבון, רופאי שיניים וכו'.

יובל שטייניץ: נוסף על הגידול בהתחלות הבנייה, נוסף על הרפורמות החשובות, שהן רפורמות לעשרות שנים במינהל מקרקעי ישראל, נוסף על הצעד שהוא כן לטווח של השנים הקרובות, של הווד"לים, אנחנו נותנים היום עידוד משמעותי, שיכול להגיע בין אלפי שקלים לעשרות אלפי ומאות אלפי שקלים, לאותם אנשים שקנו דירות להשקעה והן עומדות ריקות היום, או מושכרות למשרדים, למכור אותן בתקופה הקרובה לטובת דירות למגורים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, היתרון הגדול הוא שמדובר פה ב-140,000 דירות שכבר נבנו וצריך רק לדאוג שהן יימכרו למגורים ושאנשים יתגוררו בהן.

יובל שטייניץ: אנחנו לא מצפים כמובן שכל 140,000 הדירות האלה יושפעו מהחוק, אבל חלק מסוים, מספיק שאחוזים בודדים – 10%, 20%, יושפעו, זה כמות עצומה של דירות שיתווספו בשנה וחצי הקרובות לטובת שוק הדיור, הורדת המחירים והקלת המצוקה הנוראה בשוק הדיור.

יובל שטייניץ: מה אנחנו מציעים לכנסת לאשר?

יובל שטייניץ: ראשית, אנחנו, בתקופה הקרובה, עד תחילת 2013, מתכוונים לפטור דירות שיימכרו להשקעה מחלק מהמסים.

יובל שטייניץ: אם זה דירות להשקעה רגילות, גם אם זה דירה שנייה או שלישית, שימכרו אותן, אנחנו נפטור אותן מחלק מהמיסוי, ואני אקרא את זה כדי להיות מדויק.

יובל שטייניץ: אנחנו מציעים הוראת שעה בחוק מיסוי מקרקעין לתקופה שעד 31 בדצמבר 2012, שבה נוסף על פטורים שכבר נקבעו בחוק מיסוי מקרקעין יהיה פטור ממס שבח במכירת שתי דירות מגורים מזכות, כהגדרתן בחוק מיסוי מקרקעין, ששווי כל אחת מהן עד 2 מיליון ו-200,000.

יובל שטייניץ: לפי ההצעה שלפניכם יינתן פטור ממס לגבי מכירת דירת מגורים שאיננה דירת מגורים מזכה, בין משום שלא שימשה למגורים בהתאם להיתר לשימוש חורג ובין ששימשה למגורים אך איננה עומדת בתנאים הקבועים לדירת מגורים מזכה כהגדרתה בסעיף 49 לחוק.

יובל שטייניץ: דירה כאמור אשר במכירתה תוסב למגורים וייעשה בה שימוש כאמור לתקופה שנקבעה בהצעת החוק ובכפוף להתקיימותם של תנאים נוספים, תזכה לפטור במכירתה.

יובל שטייניץ: מוכר יהיה זכאי לפטור כאמור במכירתן של עד שלוש דירות ובלבד שלא ניצל פטורים אחרים.

יובל שטייניץ: זאת ועוד, כדי להשוות את מסלול המיסוי של השקעה בנדל"ן למסלולי המיסוי של אפיקי השקעה אחרים, מוצע לשנות את הסדר המיסוי החל במכירת דירות בידי מי שיש לו למעלה מדירה אחת, משנת 2013 ואילך, כך שיוענק פטור ממס שבח במכירתה של דירת מגורים מזכה אחת.

יובל שטייניץ: אני אסביר את זה בקיצור.

יובל שטייניץ: מי שימכור היום דירה להשקעה או דירה שמשמשת היום למשרדים, וחל עליה אפילו מס שבח היסטורי – ימכור אותה למגורים עד סוף 2012, יזכה לפטור מלא ממס השבח, גם אם הדירה לכאורה, בגלל שהיא לא דירה ראשונה או משמשת למשרדים, תהיה חייבת במס שבח או מהיום הלאה, ואם היא משמשת למשרדים, מקדמת דנא.

מגלי והבה: חבר הכנסת אקוניס, תאמין לי, אני מכבד את ראש הממשלה.

מגלי והבה: אבל אתם מפריעים לשר האוצר.

יובל שטייניץ: לעומת זה, מ-2013 ואילך יהיה מס שבח – – –

מגלי והבה: הוא מדבר, כולם מדברים.

יובל שטייניץ: אדוני, אני כבר מסיים.

בנימין נתניהו: יש לנו חלוקת קשב.

מגלי והבה: אני יודע שכשאתה רוצה להקשיב, אתה מצוין.

מגלי והבה: כשאתה לא רוצה להקשיב, אז אתה שום דבר לא יזיז לך.

מגלי והבה: אבל, אדוני – – –

בנימין נתניהו: – – – ואני גם מסכים – – –

מגלי והבה: אני בטוח שאתה מסכים אתו.

מגלי והבה: אבל אני רוצה לבקש משר האוצר שכל ההפרעות האלה – ימציא לנו איזה חוק מיסוי חדש לכל המפריעים, ואז נראה איך יעמדו בזה מכל הבית.

בנימין נתניהו: – – –

מגלי והבה: מה אתה אומר?

בנימין נתניהו: – – –

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: כי זה, לא יודעים כולם.

מגלי והבה: מי שיושב פה, אתם לא יודעים איזה סבל.

מגלי והבה: אני מניח, שר האוצר ואני – – –

יובל שטייניץ: כן, אני כבר מסיים.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

יובל שטייניץ: מ-2013 יהיה מס שבח על דירה שאיננה דירת מגורים מזכה או ראשונה.

יובל שטייניץ: אבל מי שימכור את הדירה שהוא קנה להשקעה, בין אם גרים בה, בין אם היא עומדת ריקה, ויש 80,000 כאלה, ובין אם יש בה משרדים, יזכה לפטור ממס שבח, כולל מס השבח ההיסטורי במקרה של משרדים.

יובל שטייניץ: במקרה של הפיכת דירת משרדים לדירת מגורים, התמריץ יכול להגיע למאות אלפי שקלים, ובמקרים אחרים זה אלפי שקלים או יותר מכך.

יובל שטייניץ: ולכן, התוצאה המקווה היא שאלפי דירות, ואולי גם יותר מכך, יעברו בשנה וחצי הקרובות – דירות גם שעומדות ריקות או שיש בהן משרדים, למגורים.

יובל שטייניץ: וזאת תוספת נכבדת שתקל על מצוקת הדיור ותוריד את המחירים.

יובל שטייניץ: אנחנו לא בונים בחוק הזה דירות חדשות.

יובל שטייניץ: אנחנו מעבירים דירות למשרדים, או דירות ריקות, לטובת דירות למגורים על-ידי תמריצי מס; מוותרים על הכנסות ממסים כדי לעודד את המהלכים הללו.

יובל שטייניץ: ואני משוכנע, אדוני היושב-ראש, ברגע שהכנסת תאשר את החקיקה הזו, אני מקווה עוד במושב הזה, תוך שלושה עד שישה חודשים השפעת החוק הזה תורגש, ותתרום להקלה על מצוקת הדיור.

יובל שטייניץ: ולכן, אני מקווה לאישור חלק ומהיר גם כאן וגם בוועדה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

מגלי והבה: רק רגע, רק רגע.

מגלי והבה: השר, אתה מוכן לענות לה לשאלה לחברת הכנסת – – –

יובל שטייניץ: שאלה קצרה, כן.

מגלי והבה: כן, בבקשה.

רחל אדטו: – – – שכירות של משרדים היא שכירות לטווח ארוך – – – איך אתה – – –

יובל שטייניץ: תשובה – לא אמרתי שזה יחול על כל המשרדים.

יובל שטייניץ: יש משרדים שמי שמחזיק בהם זה בעלי הבית עצמם, ואז הם יכולים בקלות לעבור לבניין למשרדים.

יובל שטייניץ: בדקנו שיש היצע גדול לבניין למשרדים, ולמכור למגורים.

יובל שטייניץ: אם זה דירה שנקנתה, למשל, בשנות ה-80 או ה-90 במרכז ירושלים או תל-אביב, זה יכול להיות רווח של מאות אלפי שקלים חיסכון מס שבח.

רחל אדטו: – – –

יובל שטייניץ: מי שמחזיק חוזי, אז אני מניח שחלק לא יעברו, וחלק יעברו.

יובל שטייניץ: מספיק ש-10% יחליטו לאמץ את התמריצים האלה ויבצעו את זה, וזה כבר כמות מאוד גדולה של דירות.

יובל שטייניץ: ואנחנו מעריכים שזה יכול לעלות גם על ה-10%.

יובל שטייניץ: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר האוצר חבר הכנסת יובל שטייניץ.

מגלי והבה: אני מזמין את חברי הכנסת שנרשמו להידיין על הצעת החוק.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה – נמצא.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה והשרים, רבותי חברי הכנסת, כמובן שאני אין לי סיבה בכלל להתנגד לתקנה או לחוק המוצע כאן.

חנא סוייד: אני חושב שכל חבר כנסת יתמוך בכל צעד שהמטרה שלו היא להתמודד ולספק פתרונות קונסטרוקטיביים למצוקת הדיור.

חנא סוייד: אני רק מנצל את ההזדמנות הזו שניתנה לי כאן על מנת להדגיש את החשיבות של התאמת החוקים שמגישה הממשלה לכל מגזרי האוכלוסייה, ושהחוקים האלה ישמשו לפתרון מצוקת הדיור בכל מגזרי האוכלוסייה, לרבות ביישובים הערביים.

חנא סוייד: אני כאן רוצה לציין בחיוב את מה שראש הממשלה עשה בשבוע שעבר כשהעליתי את עניין התאמת חוק ה"סופר-טנקר" ליישובים הערביים.

חנא סוייד: אני יודע שראש הממשלה מייד הוציא הנחיות למטפלים בעניין הזה, ואני יודע שהעניין מטופל, ושעושים תיקון לחוק ה"סופר-טנקר" על-פי הנחיית ראש הממשלה כך שיתאים ליישובים הערביים, ואני מודה לו על זה, אני מנצל את ההזדמנות.

חנא סוייד: אבל אני רוצה להגיד בקשר לחוק הזה, שבחוק הזה חסרים המאפיינים שיעשו אותו טוב ושהוא ישרת את היישובים הערביים.

חנא סוייד: אני רק רוצה כאן לציין את המאפיינים הייחודיים של הבנייה ביישובים הערביים, כשמדובר בבנייה שאיננה בנייה מרוכזת על-ידי קבלנים, אלא – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת מילר, חבר הכנסת מילר, אפשר את הישיבה לעשות מאחורי הפרגוד שם?

מגלי והבה: תודה.

חנא סוייד: הבנייה ביישובים הערביים, איפה שאני מדגיש כמובן שיש מצוקת דיור גדולה שמתבטאת בעשרות אלפים של בתים שנבנו ללא הסדרה בגלל היעדר תוכניות מיתאר בזמן, ותוכניות מיתאר מתאימות, הבנייה באותם יישובים איננה מרוכזת על-ידי קבלנים, אלא היא פרוסה על פני הזמן, והבנייה בסופו של תהליך היא בנייה רוויה.

חנא סוייד: לפעמים אתה מקבל את הרושם שהבנייה היא לא רוויה.

חנא סוייד: אם אתה מסתכל בנקודת זמן מסוימת, אחרי תקופה של מספר שנים של התחלת הבנייה בשכונה מסוימת, הבנייה באותה שכונה הופכת להיות בנייה רוויה.

חנא סוייד: ואני מציין גם את החשיבות בכך שהבנייה מתבצעת על קרקע פרטית.

חנא סוייד: החוקים השונים שמובאים על-ידי משרד ראש הממשלה, על-ידי משרד האוצר, על-ידי משרד הפנים, על-ידי משרד השיכון – יש מאמץ רב-זרועי, למעשה, לטפל במצוקת הדיור – לא לוקחים את המאפיינים המיוחדים של היישובים הערביים, ולפעמים הם לא מגישים או לא תורמים לפתרון המצוקה של הדיור ביישובים הערביים.

חנא סוייד: אני מזכיר את זה לשר האוצר ולאנשי המקצוע שמטפלים בעניין הזה – כך שצריך להביא חוקים, כפי שהתחלתי בדברי, שמגישים ומאפשרים פתרונות למצוקת הדיור לכל מגזרי האוכלוסייה.

חנא סוייד: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אחריו – כפי שאמרתי קודם, חבר הכנסת אייכלר.

מגלי והבה: בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר המשפטים, האם החוק הזה חל ביהודה ושומרון?

יעקב נאמן: אתה יודע יפה מאוד איזה חוקים חלים – – –

שלמה מולה: התשובה היא לא.

אורי אריאל: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין, החוק הזה חל ביהודה ושומרון?

זאב אלקין: לא, אני סומך על יכולתו של אדוני לשכנע את שר הביטחון – – – צו אלוף להחיל את זה – – –

אורי אריאל: אתם מבינים?

אורי אריאל: היחיד שיכול לצחוק זה מולה.

אורי אריאל: אתם יכולים להתבייש, כי פעם אחרי פעם אחרי פעם אתם מפלים אזרחים שעומדים בכל החובות האזרחיות שלהם.

אורי אריאל: ויש אנשים שיכולים לצחוק מזה, כי זה להפלות את המתנחלים – זה בסדר.

אורי אריאל: אבל למה אתם?

אורי אריאל: למה המשנה לראש הממשלה, שר המשפטים, יושב-ראש הקואליציה, ציון פיניאן – למה אתם שותפים לעוולות?

אורי אריאל: ואני מבקש לדעת, אם אפשר, לקבל תשובה לפני ההצבעה פה, האם החוק הזה יחול גם על יהודים ביהודה ושומרון.

אורי אריאל: מי שרוצה להסתתר, כמו ידידי חבר הכנסת אלקין, אחרי אהוד ברק – בבקשה, אלקין,יש לך סוף-סוף אליבי.

אורי אריאל: מצאת אותו.

אורי אריאל: למה, אין ראש הממשלה פה בישראל?

שלמה מולה: – – – אחרון, את ראש הממשלה.

אורי אריאל: חבר הכנסת אלקין, האם שר הביטחון הוא תחליף לראש הממשלה?

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלקין, אם הוא מפנה אליך שאלה, אתה לא חייב לענות לו איפה שאתה נמצא; או שתחכה שהוא ישב במקומו ותפנה אליו שאלות.

מגלי והבה: אתה רוצה שהוא יענה לך, שישב ויענה לך.

מגלי והבה: ואם לא – – –

אורי אריאל: אני לא רוצה שהוא יענה לי, זו שאלה רטורית.

אורי אריאל: למה, מה, אני צריך את התשובות של אלקין?

אורי אריאל: הרי אני לא חייב לבייש אותו לגמרי.

ציון פיניאן: בוועדת הכספים נשיב לכול.

אורי אריאל: אז זהו.

אורי אריאל: אני רוצה לפנות ליושב-ראש הוועדה.

אורי אריאל: אם הממשלה תואיל לעלות ולהודיע פה, זה יהיה, אני חושב, לכבודה ולכבוד מדינת ישראל.

אורי אריאל: ואם לא, אני רוצה לבקש – –

ציון פיניאן: ועדת הכספים.

אורי אריאל: – – ממרכז הקואליציה בוועדת הכספים, מיושב-ראש הוועדה, בלי קשר לשום דבר אלא כזכויות אזרחיות, לכלול את זה.

אורי אריאל: לסיכום דברי – אני אעמוד בזמנים – כמו תמיד, זה מאוחר מדי, זה מעט מדי, זה לאט מדי.

אורי אריאל: אבל שמעתי שלשר האוצר יש עוד פטיש גדול, ועוד מעט נחטוף איזה בומבה בטח.

אורי אריאל: הוא ימצא לנו איזה פתרון פלאים.

אורי אריאל: החוק הזה הוא חוק בסדר, אבל מה אתם חושבים, שאתם מקפיאים את כל הבנייה ביו"ש, כ-10,000 יחידות דיור, ואין לזה שום השפעה?

אורי אריאל: מה, אתם לא מסוגלים להתגבר?

אורי אריאל: אז עכשיו שחררו 300 לביתר.

אורי אריאל: ניגש אלי איזה שר, לא אזכיר את שמו, כולו זורח, כולו צוהל.

אורי אריאל: פעם ראשונה, הוא אומר לי, מאז שלטון ביבי, בונים בביתר.

אורי אריאל: זה מעודד אותך, חבר הכנסת דוד?

אורי אריאל: זה גורם לך לאושר מיוחד שהוא אישר 42 יחידות בקרני-שומרון, רחוב קטן על שם סרן בניה, ששר הביטחון אישית הבטיח להורים בפגישה אצלו בחדר לאשר את זה?

מיכאל בן-ארי: זה ממוחזר.

אורי אריאל: מתח אותם, מרח אותם, התעלל בהם.

אורי אריאל: אבל, אלקין, אתה יכול להמשיך להסתתר אחרי שר הביטחון.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר להצביע כבר?

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אריאל, אני מצטרף לקריאתך כאזרח הארץ לא להפלות אזרחים בגלל שהם גרים ביהודה ושומרון או בכל מקום אחר בחוק כל כך פשוט ומובן מאליו כמו החוק הזה, שמאפשר ורוצה לעודד אנשים למכור את דירותיהם שאינן משמשות למגורים, ובכך להגדיל את המקומות שאנשים יוכלו לגור בהם.

ישראל אייכלר: אין לזה שום קשר עם מדיניות כזאת או אחרת, עם הסכמי שלום שיהיו או שלא יהיו.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שישנם אזרחים שלא מקבלים את ההטבה הזאת אך ורק בגלל שהם גרים ביהודה ושומרון – תזכירו לי, חברי הכנסת, חבר הכנסת אריאל, כצל'ה, לא לפני שבוע עבר פה חוק נגד החרם?

ישראל אייכלר: לא הממשלה הזאת חוקקה חוק, וזאב אלקין עמד על זה, וזה החוק שלו ברוח גדולה, למנוע חרם?

ישראל אייכלר: מה זה ההחרמה הזאת של התושבים האלו ביהודה ושומרון?

נחמן שי: תקרא מה ה"ניו-יורק טיימס" כותב היום על חוק החרם.

נחמן שי: תקרא.

ישראל אייכלר: אני לא אומר אם זה טוב, חוק החרם, או לא.

ישראל אייכלר: אבל אותה ממשלה שעושה חוק נגד חרם, יכולה להחרים מאות אלפי תושבים, בגלל שהם גרים ביהודה ושומרון, בזכות אזרחית של מכירת דירות?

ישראל אייכלר: ריבונו של עולם, על מה אנחנו מדברים?

ישראל אייכלר: מדברים על ענייני נדל"ן.

ישראל אייכלר: זה דבר אחד.

ישראל אייכלר: דבר שני, אני לא יודע מה קורה עם אנשים שיש להם משרד בתוך דירה.

ישראל אייכלר: האם הם כלולים בחוק?

ישראל אייכלר: אם הם לא כלולים בחוק, איך מודדים את היציאה מן המשרדים ולמכור אותם למגורים?

ישראל אייכלר: רבותי, אני רוצה לחזור ולומר שהבעיה של הדיור היא בעיה מורכבת, אבל יש לה פתרונות הרבה יותר פשוטים מאשר פה דירת מגורים מזכה.

ישראל אייכלר: אני עוד לא יודע מה זה דירת מגורים מזכה.

ישראל אייכלר: למה לא כל דירת מגורים שאדם מוכר, שלא היתה מיושבת, כדי לעשות אותה למגורים?

ישראל אייכלר: או אפילו בעניין מכירות ביד שנייה.

ישראל אייכלר: למה ההטבות האלה בפריפריה לא יינתנו במכירות יד שנייה?

ישראל אייכלר: זה כבר יגדיל את המכסה או את עשרות אלפי הדירות החסרות.

ישראל אייכלר: אבל בעיקר מה שאמרתי ואומר, ואני רוצה שחברי הכנסת יצטרפו אלי, להוציא בכל המכרזים של המינהל את מרכיב המרבה במחיר.

ישראל אייכלר: זה מרכיב לא צודק, לא הוגן, הורס את המערכה, מייקר את הדירות, גורם סבל לכל כך הרבה אנשים, וגם המדינה לא מרוויחה בסופו של דבר.

ישראל אייכלר: נכון שהאוצר מתמלא בקופתו להרגע, אבל הנזק הציבורי שנגרם, המאהלים שעכשיו ממלאים את כל הארץ היו נחסכים אם האוצר היה מחליט שמהיום והלאה בכל המכרזים לא מופיע "לפי המרבה במחיר".

ישראל אייכלר: תהיה טבלה, ולפיה המדינה תקבע באיזה מקום, באיזה אזור, לפי איזה תנאים, מה מחיר הקרקע, כמו שהיה כל השנים.

ישראל אייכלר: המכרז צריך להיות לפי כמה זכאים, לפי כמה שנים אדם הוא חסר דיור, לפי איכות הבנייה, מיקום הבנייה, מהירות הבנייה.

ישראל אייכלר: יש עשרות סעיפים שאפשר להכניס למכרז, אבל העוול הזה של המכרזים לפי המרבה במחיר חייב להיפסק.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, שלמה מולה, ונחמן שי אחרון המתדיינים היום.

מגלי והבה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, רגע של ארמית; יש רגע של עברית, נעשה רגע של ארמית.

מיכאל בן-ארי: ישנו ביטוי בארמית – אתה שומע, חבר הכנסת כץ, כצל'ה?

מיכאל בן-ארי: – ישנו ביטוי בארמית שנקרא בוקי סריקי.

מיכאל בן-ארי: אתה יודע מה התרגום המילולי?

מיכאל בן-ארי: לא התרגום המשמעותי.

מיכאל בן-ארי: בוקי סריקי – המשמעות של המלה, חבר הכנסת פיניאן, זה בקבוקים ריקים.

מיכאל בן-ארי: כשרוצים להגיד שמישהו מדבר שטויות – – –

ציון פיניאן: איסתרא בלגינא.

מיכאל בן-ארי: איסתרא בלגינא זה דומה.

מיכאל בן-ארי: זה דומה.

מיכאל בן-ארי: איסתרא בלגינא קיש קיש קריא – זה מי שעושה דאווינים.

מיכאל בן-ארי: אבל מי שרוצה למרוח אותך, להוביל אותך באף, ומדבר דברי שטות, זה בוקי סריקי.

מיכאל בן-ארי: החוק הזה, לפי מיטב הבנתי הלא מי-יודע-מה כלכלית, זה בוקי סריקי למי שרוצה למרוח את הציבור בישראל כאילו הוא עושה משהו בענייני בנייה.

מיכאל בן-ארי: אם הוא ימכור ואם ההוא יקנה יותר בזול, אז יהיו יותר דירות?

מיכאל בן-ארי: זה מוליד דירות?

מיכאל בן-ארי: זה גורם ליותר אנשים למצוא קורת-גג לראשם?

חיים כץ: מה עם דירות שלא גרים בהן היום?

מיכאל בן-ארי: אין דבר כזה.

מיכאל בן-ארי: כמה דירות כאלה שלא גרים בהן היום יש?

מיכאל בן-ארי: מה שאתה אומר עכשיו, זה בדיוק הביטוי בארמית, בוקי סריקי.

מיכאל בן-ארי: דירות שלא גרים היום, הוא ישכיר אותן.

מיכאל בן-ארי: הוא משכיר אותן, אז הוא לא מוכר אותן.

מיכאל בן-ארי: אז יהיו יותר דירות למכירה, אולי.

מיכאל בן-ארי: אבל זה בוקי סריקי, זה דברי הבל, זה שטות, זה עבודה בעיניים, כמו שאומרים החבר'ה בעברית מודרנית.

מיכאל בן-ארי: החוק הזה הוא עבודה בעיניים של ממשלה כושלת, ממשלה שהקפיאה.

מיכאל בן-ארי: אני חוזר על דברים שאמרתי קודם:

מיכאל בן-ארי: מי שפגע בארץ-ישראל – לא אני, ארץ-ישראל פוגעת בו.

מיכאל בן-ארי: תשאלו כמה ראשי ממשלה שפגעו בארץ-ישראל.

מיכאל בן-ארי: מי שפוגע בהתיישבות ביהודה ושומרון, מי שפוגע במהלך האלוקי של חזרת עם ישראל לארצו.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לתקן אותך, חבר הכנסת אורי אריאל, אני גר בקרני-שומרון.

מיכאל בן-ארי: נופי-בניה, על שמו של הקדוש בעל צל"ש הרמטכ"ל, סרן בניה – –

אורי אריאל: בניה ריין.

מיכאל בן-ארי: – – בניה ריין.

מיכאל בן-ארי: תוכנית הבנייה הזאת כבר היתה במשרד השיכון, היה עליה מכרז.

מיכאל בן-ארי: באמתלאות הם הפילו את המכרז.

מיכאל בן-ארי: עכשיו הם ממחזרים את אותה מטבע שכבר שילמו בה, אותה מטבע שחוקה.

מיכאל בן-ארי: אתם יודעים מה זה היישוב קרני-שומרון?

מיכאל בן-ארי: 2,000 משפחות, 7,000 תושבים, 42 יחידות דיור?

מיכאל בן-ארי: על מי אתם עובדים?

מיכאל בן-ארי: איזה מחנק.

מיכאל בן-ארי: את מי אתם מרמים?

מיכאל בן-ארי: את מי אתם חונקים?

מיכאל בן-ארי: את בני הארץ הזאת, את הטובים ביותר?

מיכאל בן-ארי: ואחר כך, כמו שאמרתי, אתם תקבלו במקום אחר.

מיכאל בן-ארי: ואם נשארה לי עוד חצי דקה, נושא חשוב, שבהמשך אני אחזור אליו.

מיכאל בן-ארי: שמעתי פה כל מיני חכמולוגים שהולכים שם לעיר האוהלים.

מיכאל בן-ארי: הם אשמים במצוקה בתל-אביב.

מיכאל בן-ארי: מי מקבל בחיבוק עשרות אלפי סודנים, אריתריאים, שגורמים לגירושם של יהודים מבתיהם?

מיכאל בן-ארי: אני אומר לכם למה.

מיכאל בן-ארי: אני אסביר לך למה.

מיכאל בן-ארי: כי זוג צעיר שלנו גר בדירת שני חדרים עם שני ילדים – משלם x.

מיכאל בן-ארי: כשבאים לשם אריתריאים, הם מוכנים לגור לא זוג צעיר עם שני ילדים, אלא 30–40 איש – –

מגלי והבה: למה שם צריכים להפריע בצד?

מגלי והבה: לא מספיק שיושבים כאן?

מיכאל בן-ארי: – – ובמקום לשלם x הם משלמים – למשכיר החמדן – הם משלמים לו פי-שניים, והם משלמים לו פי-שלושה, ואנשים מגורשים מבתיהם, סטודנטים, במקומות שבהם יש דיור זול, בשכונות הדרום, לא מסוגלים למצוא ולו חדר אחד עם ריח צחנה; הם לא מסוגלים לשכור, כי בכל פינה ופינה מגיעים אלה של זכויות האדם, החברה האזרחית וכל הקשקושים האלה, ולאחר מכן מגיעים למצוקת הדיור.

מיכאל בן-ארי: זה נושא בפני עצמו, אבל זה אחד הנושאים העיקריים שמביאים למצוקה באזור המרכז.

מיכאל בן-ארי: מה אתם חושבים?

מיכאל בן-ארי: 40,000 איש, יותר מ-20,000 רק מסתננים, ועוד עובדים זרים שלא מחזירים אותם למקומות שלהם בגלל כל מיני איומים שיש כאן – זה מביא למצוקה.

מיכאל בן-ארי: מה אתם חושבים, שנולדת פה בנייה יש מאין?

מיכאל בן-ארי: אז המצוקה, יש לה אבא ויש לה אמא – ואבא ואמא זה ממשלת ישראל הכושלת, הנחשלת – –

נינו אבסדזה: – – –

מיכאל בן-ארי: – – הממשלה הזאת שהיא כל כולה – –

מגלי והבה: חברת הכנסת, אנחנו לא במאהל עכשיו.

מגלי והבה: נא לשבת.

נינו אבסדזה: עם אמא ואבא כאלה – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת נינו.

מיכאל בן-ארי: – – ממשלה של בוקי סריקי.

מיכאל בן-ארי: אגב, אני כשאני הולך עם אוהלים עם הילדים אני מעדיף ללכת לשמורה או למקום כזה, מה יש לי בשדרות-רוטשילד?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: הפרנו את התקנון היום.

מגלי והבה: הוא נרשם לפני אחרים, אז הוא ידבר לפני אחרים.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא יודע על מה מדבר חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בוקי סריקי – אני לא יודע מאיפה הוא לקח את המשפט הזה, אבל אני חושב שהממשלה היחידה שעושה באמת, הלכה למעשה, דברים בשטח, מקדמת תוכניות וגם דואגת לכך שמס השבח יבוטל, שהשבח לבורא עולם, שבאמת – – –

מגלי והבה: אבל למה אתה צוחק?

שלמה מולה: אתה חי בארץ?

נסים זאב: קצת, לפעמים.

שלמה מולה: לא נראה לי.

נסים זאב: אוקיי – – –

שלמה מולה: אנחנו מדברים על – – –

נסים זאב: בסדר, אני רק רוצה לומר לך שאני מכיר את הבעיה לפני ולפנים.

נסים זאב: אני הייתי 15 שנה חבר בוועדת תכנון ובנייה, ואף אחד לא ילמד אותי מה המשמעויות של הליך תכנוני, מה גם כשדובר בשינוי ייעוד ממשרד למגורים.

נסים זאב: מולה, אני רוצה לומר לך, אין לך אפילו מושג כמה רשויות הולכות אחרי אותם אנשים ששינו.

נסים זאב: אגב, מי משנה ממשרד למגורים?

נסים זאב: יש לך מושג מי המטומטם הזה שמסוגל לקחת נכס שהשווי שלו הוא לפחות פי-שניים ויהפוך אותו למגורים?

נסים זאב: למה הוא יהפוך אותו למגורים?

נסים זאב: מה, הוא טיפש?

נסים זאב: מכיוון שהביזנס נסגר, שהמשרד כבר לא מתפקד, העסקים לא הולכים, אז אדם אומר, לפחות אני אציל את הנכס שלי, ואני אעשה את שינוי הייעוד הזה, ואני או אשכיר את הדירה הזאת או אמכור אותה.

נסים זאב: ובוודאי, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שזה דבר מאוד חשוב.

נסים זאב: השאלה התכנונית, שזה הדבר המסרבל ביותר, שזה הליך שלוקח לפעמים שנים, ושר האוצר ייקח את זה בחשבון.

נסים זאב: כשרוצים לשנות ממשרדים – שזה עסקים – למגורים, התהליך הזה הוא מאוד מורכב ולוקח לא חודשים, לוקח שנים.

נסים זאב: לכן גם אם יש רצון טוב מצד הממשלה באמת לעשות את השינוי הזה, וזה שינוי חשוב, אגב, כי יש הרבה כאלה שבנו משרדים, ופתאום מתברר להם שהבניין הזה לא ראוי לעסקים בגלל שהוא לא מושך אליו עסקים, והוא מתאים יותר למגורים.

נסים זאב: רוצים לשנות, והשינוי הזה גם עולה להם כסף וגם ההליך התכנוני מאוד מורכב ומסורבל.

נסים זאב: לכן גם בהליך התכנוני, שכבר הווד"לים מדברים עליו, אני חושב שצריך להביא את הנושא הזה בחשבון, כדי לקצר תהליכים, ואז אני מאמין שזה יכול לעזור.

נסים זאב: תודה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: לאחר מכן שר האוצר ביקש לסכם את הדיון, או להתייחס.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, קודם כול, אנחנו תומכים בהצעת החוק.

שלמה מולה: אנחנו תומכים בהצעת החוק.

שלמה מולה: כן – תבורכו.

שלמה מולה: אבל אני רוצה למחות דווקא על דרך העבודה שלכם.

שלמה מולה: קודם אתם עושים מסיבת עיתונאים, מחכים איך הציבור יגיב, ואחר כך אתם מביאים לנו את הצעת החוק.

שלמה מולה: זה בדיוק מה שקרה עם הצעת החוק הזאת.

שלמה מולה: אני מחזיק את ההחלטות שלכם, מתי אתם קיבלתם את ההחלטה, מתי אתה וראש הממשלה הודעתם על פטור ממס שבח, על-פי החוק הזה.

שלמה מולה: זה דבר אחד.

שלמה מולה: דבר שני, איך יכול להיות, בהצעת החוק הזאת אתם פוגעים דווקא בגושי ההתנחלויות.

שלמה מולה: הרי בכל ויכוח שלנו – אם לא, אני אשמח מאוד לשמוע שאתה אומר לנו את זה.

שלמה מולה: האם אתם רואים את יצהר, את מעלה-אדומים ואת גוש-עציון כמקשה אחת?

שלמה מולה: אם אתם רואים את העניין כמקשה אחת אתם פשוט עושים בוז לציונות.

שלמה מולה: הרי הוויכוח שלנו בעצם – לפחות תאפשרו גם לתושבים באותם גושי התנחלויות שהם בקונסנזוס על-פי דבריו של ראש הממשלה – לא אני אומר את זה.

שלמה מולה: נכון, השיטה הזאת, הוויכוח הקיים – כן, יש ריבוי טבעי – אני אענה לכם: בחוק הזה, גם ביהודה ושומרון, גם אם אני לא מסכים, אפילו ביצהר – אם במקום לבנות דירות חדשות, בטענה של ריבוי טבעי, יש לכם עכשיו אפשרות להסב את אותם משרדים לדירות מגורים, אז פתרתם את הבעיה.

שלמה מולה: פעם אחת לא הפקרתם את האזרחים, פעם שנייה פתרתם להם את בעיית הצפיפות.

שלמה מולה: אבל לא יכול להיות שממשלה תדבר מצד אחד – תראה, אני לא מהממליצים של הממשלה הזאת; אין לי בעיית מפח נפש כמו שיש לבן-ארי או לכצל'ה – הרי הם באו ואמרו, אנחנו תומכים בממשלה לאומית.

שלמה מולה: קיבלתם ממשלה לאומית שמייבשת את יהודה ושומרון.

שלמה מולה: בסדר.

שלמה מולה: אני יכול להגיד לך, גם מהשולחן הזה דווקא – הממשלה שלנו גם בנתה, גם עשתה תהליך שלום.

שלמה מולה: בנו 9,000 יחידות דיור ביהודה ושומרון, אי-אפשר להכחיש.

שלמה מולה: אבל הממשלה הזאת גם מקפיאה, גם אין תהליך שלום – זאת אומרת, גם אכלתם את הדג גם גורשתם מן העיר.

שלמה מולה: זה בדיוק מה שקורה לכם.

שלמה מולה: ולכן, אדוני שר האוצר, אני מציע לך – דווקא זאת הזדמנות נוספת, כאן, על דוכן הכנסת, שתודיע לנו שאתה תומך בגושי התנחלויות – על גושי התנחלויות שהם בקונסנזוס אתה תחיל את החוק, אל תחכה לשר הביטחון.

שלמה מולה: שר הביטחון מטייל בחוץ-לארץ.

שלמה מולה: האמת היא ששר הביטחון לוחש לראש הממשלה באוזן, אבל הוא יבוא לכאן ועל הדוכן בכנסת יסביר את מדיניותו?

שלמה מולה: לא ולא.

שלמה מולה: לכן, אנחנו נתמוך בהצעת החוק, אדוני השר.

שלמה מולה: אני מציע לכם, לפני שאתם מביאים הצעת חוק, לפני שאתם עושים מסיבת עיתונאים, תודיעו קודם לחברי הכנסת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא למדתי רפואה, אבל אני גם יודע שכשרוצים לטפל בפצע עמוק לא שמים פלסטר, אלא צריך להיכנס פנימה, ולבדוק, ולטהר ולנקות, ואז מוצאים את התרופה הנכונה, שבלעדיה אי-אפשר.

נחמן שי: מה שעושה הממשלה, מאז נחשף המשבר העמוק בשוק הדיור – היא מחפשת פלסטרים.

נחמן שי: פלסטר אחד פה, פלסטר אחד שם.

נחמן שי: מהבוקר אנחנו מבלים היום בכנסת ורק שומעים על כל מיני פתרונות – פעם זה עם הווד"לים ופעם זה להפשיר דירות ומשרדים ולהפוך.

נחמן שי: אני לא מבין למה אנחנו לא מוכנים להתמודד באופן יסודי ועמוק עם המצוקה שהיא היום אולי המצוקה הקשה ביותר של מדינת ישראל.

נחמן שי: הקשה ביותר.

נחמן שי: מי שלא רואה, שומע – מי שאוטם את אוזניו למצוקה הזאת בוגד בשליחות הציבורית שלו.

נחמן שי: עומד שם ידידי חבר הכנסת וקנין – שמעתי אותו לפני שעתיים, בישיבה אחרת, צועק מנהמת לבו; מנהמת לבו, משום שהוא עם הידיים והרגליים והלב שלו במקום הנכון.

נחמן שי: בעיני, אין מה לעשות.

נחמן שי: אני לא בטוח ששר האוצר מוכן לזה, ואני משוכנע שראש הממשלה ודאי לא מוכן – זה להיכנס לשוק הדיור בישראל כממשלה גדולה, ממשלה פעילה, ממשלה שבונה, מציגה ומציעה פתרונות דיור.

נחמן שי: ואני יודע שזה הפוך לתפיסה של משק חופשי, משוכלל, של התנהלות כזאת, שיש אחד שרוצה ויש אחד שמציע לו, וכך הדברים מסתדרים.

נחמן שי: אדוני שר האוצר, אני מכבד את ההשקפות הכלכליות, הליברליות שלך, ואני חושב שאתה עושה נכון בהרבה תחומים כשאתה נלחם במונופולים ובריכוזיות, והיינו קודם בישיבה שעסקה בעניין הזה.

נחמן שי: אבל כנראה שכאן לא נמצא השכלול הזה שאנחנו רוצים בו.

נחמן שי: כנראה שכשקבלן יכול להרוויח יותר ולבנות פחות זה מה שהוא עושה, וגם כל אחד מאתנו היה עושה דבר כזה.

נחמן שי: ולכן אין ברירה, צריך לאפסן לרגע זה את ההשקפות הנכונות כשלעצמן – הנכונות, אני אומר – ולהיכנס במלוא היכולת של הממשלה, כי הצעקה הזאת שעולה היום מכל פינות הארץ היא צעקה אותנטית, היא צעקה נכונה, היא משקפת.

נחמן שי: היא משקפת.

נחמן שי: וזה לא רק הילדים הנחמדים של תל-אביב, שגם אותם אני מציע לשמור ולא ליפול עליהם עכשיו ולהגיד להם: למה אתם לא גרים בחולון?

נחמן שי: למה אתם לא גרים בגדרה?

נחמן שי: או, למה אתם לא גרים ביהודה ושומרון?

נחמן שי: הם בחרו לגור בתל-אביב, וצריך לכבד את הרצון שלהם, והם גרים קצת בתל-אביב, אחר כך יוצאים מתל-אביב, גם זה ידוע.

נחמן שי: מוכרחים לתת לזה פתרון, אדוני שר האוצר, ויש לכם כלים.

נחמן שי: יש לכם כלים.

נחמן שי: אני יודע שאתה לא רוצה לחזור ולבנות – היו שנים כאלה – אבל היום נראה לי שזה הדבר הנכון היחיד.

נחמן שי: תעשו את זה תקופה מסוימת, תסגרו את הפער, ואז תצאו עוד פעם ותיתנו לשוק להתנהל.

נחמן שי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

מגלי והבה: שר האוצר, אתה רוצה להתייחס או לעבור להצבעה?

יובל שטייניץ: – – –

מגלי והבה: תודה לשר האוצר.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח רכישה) (תיקון מס' 71), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח רכישה) (תיקון מס' 71), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 40, מתנגד אחד ונמנע אחד.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח רכישה) (תיקון מס' 71), התשע"א–2011, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר להכנתה לוועדת הכספים לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: סגן השר יצחק כהן, הוא בעד החוק, הוא לא הספיק ללחוץ על מקום ההצבעה שלו.

מגלי והבה: נרשום לפנינו שאתה בעד, אבל לא נשנה את התוצאה.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/606).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: יציג לנו את הצעת החוק שר המשפטים, השר יעקב נאמן.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על המערכת המשפטית במדינת ישראל מוטל עול שיפוטי כבד ובלתי רגיל בהשוואה לבתי-המשפט ברחבי העולם.

יעקב נאמן: נטל זה גורם לעינוי הדין, להתמשכות של הליכים ולעומס קשה הפוגע בזכויות המתדיינים לדין צדק.

יעקב נאמן: תדמית מערכת המשפט במדינת ישראל נפגעת קשות.

יעקב נאמן: הצעת חוק זו באה על רקע מצב דברים זה, ונועדה להקל על העומס המוטל על בית-משפט השלום, והיא בבחינת תרופה למצב שנוצר במערכת בתי-המשפט, נוכח מאות ואלפים של תיקים הרובצים על גבה של המערכת, ובין היתר, בשל תרבות התנהלות הדיון בבתי-המשפט במדינת ישראל.

יעקב נאמן: על-פי דין-וחשבון הרשות השופטת במדינת ישראל לשנת 2010, מלאי התיקים התקועים בבתי-משפט השלום הוא בלתי סביר ופוגע קשות במתדיינים: בבית-משפט השלום בתל-אביב–יפו מספר התיקים התקועים הוא 60% מהתיקים של בית-המשפט; בבית-משפט השלום במחוז ירושלים – 46%; בבית-משפט השלום במחוז חיפה – 46%; גם בבית-משפט השלום במחוז צפון 43% מן התיקים תקועים; בבית-משפט השלום במחוז מרכז – 40%; בבית-משפט השלום במחוז דרום, המצב הוא הטוב ביותר, רק 28%.

יעקב נאמן: עומס בלתי סביר זה פוגע בראש ובראשונה באזרחי המדינה אשר נמנעים מלהגיש תביעות מוצדקות לחלוטין עקב חוסר הרצון לעבור מסלול ארוך זה שנמשך שנים עד ליום שבו יינתן פסק-הדין.

יעקב נאמן: גם כאשר אדם מחליט למרות זאת להגיש תביעה, התמשכות ההליכים מביאה אותו בדלית ברירה להסכים לפשרה כואבת שהוא איננו שלם עמה, וזאת רק כדי להגיע לסיום ההליך ולפסק-דין.

יעקב נאמן: בשל מצב חמור זה בהליכי עשיית הצדק, גובשה הצעת החוק על מנת להקל על אזרחי המדינה ולהביא לצמצום העומס האדיר הקיים במערכת בתי-המשפט.

יעקב נאמן: ההסדר המוצע יעמוד בתוקפו למשך חמש שנים מיום תחילתו, וזאת בשל הראשוניות והחדשנות שבו וכן מתוך ציפייה שבתוך תקופה זו ניתן יהיה להשיג את המטרה שלשמה נועד – מניעת עינוי הדין.

יעקב נאמן: על-פי המתווה המוצע בהצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011, יוסמכו נשיא בית-משפט השלום או סגנו להעביר לבוררות תובענה אזרחית שהוגשה לבית-משפט השלום שבאזור שיפוטו.

יעקב נאמן: מוצע כי הבוררות תתנהל בהתאם לדין המהותי ולדיני הראיות, אף שלא בהכרח בהתאם לסדרי הדין החלים בבית-המשפט.

יעקב נאמן: על הליכי הבוררות יחולו הוראות שונות של חוק הבוררות.

יעקב נאמן: הבוררות תנוהל על-ידי עורך-דין, בעל ניסיון מקצועי בעריכת-דין, הכשיר להתמנות לשופט בית-משפט מחוזי, שימונה בידי שר המשפטים, על-פי המלצת הוועדה המייעצת שהוקמה לעניין זה.

יעקב נאמן: הוועדה המייעצת תקבע עורכי-דין הראויים ומתאימים לכהונה כבורר בבוררות חובה.

יעקב נאמן: כמוצע בחוק יוכל לנהל את הבוררות גם עורך-דין בעל ותק מקצועי כאמור שעליו הסכימו הצדדים, אף שלא מונה בידי שר המשפטים.

יעקב נאמן: פסק הבוררות יהיה טעון אישור בית-המשפט שממנו הועברה התובענה לבוררות, ובמקביל יהיה ניתן לערער על פסק הבוררות בזכות בפני בית-המשפט.

יעקב נאמן: להלן עיקרי המתווה המוצע בחוק: 1.

יעקב נאמן: העברת תובענה אזרחית לבוררות חובה – הסמכות להעביר תובענה אזרחית כמתואר איננה חלה על כל סוגי התובענות המוגשות לבית-משפט השלום.

יעקב נאמן: כך, למשל, היא לא חלה על תובענה לפיצוי בגין נזק לגוף, ואינה חלה על תובענה הנוגעת להפעלתה של סמכות על-פי דין בידי רשות, כמוגדר בחוק בתי-משפט לעניינים מינהליים, התש"ס–2000.

יעקב נאמן: זאת ועוד, שר המשפטים יהיה רשאי להגביל בצו סוגי התובענות שעליהן תחול בוררות חובה, מעבר להגבלות הקבועות בחוק המוצע.

יעקב נאמן: על מנת שההליך יהיה יעיל, מוצע כי בהחלטה של נשיא בית-משפט השלום להעברת תובענה אזרחית לבוררות חובה ישקול הנשיא האם התובענה עשויה להתברר ביעילות בבוררות, תוך שימת לב למורכבות העובדות, הראיות והשאלות שבדין, מספר בעלי הדין בתובענה והצורך בבירור תביעה שכנגד או הודעה לצד שלישי שייתכן שיוגשו במסגרת ההליך.

יעקב נאמן: במסגרת זו אף נקבעו נסיבות שבהן הנשיא או סגנו לא יורו על בירור תובענה אזרחית בבוררות חובה, ובהן, למשל, שעה שהתובענה מעלה שאלה משפטית עקרונית, תקדימית, בעלת רגישות או שקיימת חשיבות להכרעה של בית-המשפט לגביה.

יעקב נאמן: החלטת נשיא בית-משפט השלום או סגנו להורות על בירור תובענה בבוררות חובה תהיה ניתנת לערעור בזכות בפני בית-המשפט המחוזי.

יעקב נאמן: 2.

יעקב נאמן: הבורר – לפי המוצע, תתנהל בוררות החובה בפני בורר הנכלל ברשימת בוררים שיקבע שר המשפטים, לפי המלצתה של ועדה מייעצת בראשות שופט בדימוס.

יעקב נאמן: בשים לב למהות התפקיד של בורר בבוררות חובה, כמו גם לסמכות ההכרעה הנתונה לו במסגרת של בוררות חובה, מוצע כי תנאי הכשירות שבהם יצטרך המבקש לכהן כבורר בבוררות חובה לעמוד יכללו, בין היתר, חברות בלשכת עורכי-הדין, ניסיון מקצועי בעריכת-דין של שבע שנים, המכשירו להתמנות כשופט מחוזי, וכן עמידה בסטנדרטים של התנהגות נורמטיבית, שעיקרם היעדר עבר פלילי ועבר משמעתי, כמו גם היעדר ניגוד עניינים.

יעקב נאמן: כן מוצע, כי לאורך התקופה שבה הוא נכלל ברשימת הבוררים יהיה הבורר נתון לבקרה ופיקוח מצד הוועדה המייעצת, כך שבמקרים המתאימים ניתן יהיה להוציא מן הרשימה עורך-דין שאינו ראוי עוד להיכלל בה.

יעקב נאמן: בנוסף לכל האמור, מוצע להחיל על עורך-הדין שימונה כבורר הוראה של ייחוד עיסוק, דהיינו שהוא לא יעסוק בפעולות משפטיות מלבד בוררות החובה וכן שלא יעסוק בכל תפקיד או עיסוק נוסף שיש בו חשש או שהוא עלול לגרום לניגוד עניינים עם ביצוע תפקידו כבורר בבוררות החובה.

יעקב נאמן: בדרך זאת יובטח כי יתקיים לגביו העיקרון של אי-התלות השיפוטית ויימנע חשש לניגוד עניינים בין היותו בתפקיד מעין-שיפוטי לעיסוקים אחרים שלו.

יעקב נאמן: יחד עם זאת, עקב החשש כי לא יימצאו די בוררים ראויים ומתאימים להיכלל ברשימת הבוררים בבוררות חובה אשר יחול לגביהם ההסדר של ייחוד עיסוק, מוצע כי תינתן סמכות לשר המשפטים לקבוע בצו כי ההוראות בדבר ייחוד העיסוק לא יחולו על בוררים שיצורפו לרשימת הבוררים ממועד תחילתו של הצו ואילך.

יעקב נאמן: כמו כן, מוצע לקבוע הוראות מפורשות שתכליתן למנוע חשש לניגוד עניינים.

יעקב נאמן: אשר למינוי בורר בתובענה מסוימת שנקבע לעניינה כי תתברר בבוררות חובה, מוצע כי הוא ימונה בידי בעלי הדין מתוך רשימת הבוררים, ואם לא עשו כן בתוך פרק הזמן שנקבע לכך, ימונה הבורר על-ידי בית-המשפט.

יעקב נאמן: עם זאת ובמגמה להתחשב גם, במסגרת ההליך של בוררות חובה, ברצונם המשותף של בעלי הדין, מוצע לאפשר סטייה מההסדר המתואר ולקבוע כי באישור נשיא בית-משפט השלום או סגנו הם יהיו רשאים למנות בורר שאינו נכלל ברשימה, ובלבד שמתקיימים בו תנאי הניסיון המקצועי הדרושים לשם מינוי לרשימת הבוררים.

יעקב נאמן: 3.

יעקב נאמן: פסק הבוררות, הערעור עליו ואישורו – פסק הבוררות, על-פי המוצע, יהיה טעון אישור של בית-המשפט, ומשאושר פסק הבוררות, יהיה דינו כדין פסק-דין של בית-המשפט.

יעקב נאמן: בשים לב לכך כי על הפסק בבוררות חובה ניתן יהיה גם לערער בזכות בפני בית-משפט השלום שהורה על העברת התובענה לבוררות חובה.

יעקב נאמן: מן הראוי לציין כי בערעור על פסק הבוררות יהיו נתונות לבית-המשפט הדן בו הסמכויות הנתונות לבית-המשפט הדן לראשונה בתובענה, לרבות שמיעת עדויות והבאת ראיות נוספות, אם הוא סבור שהדבר דרוש לשם בירור הערעור.

יעקב נאמן: על החלטת בית-המשפט בערעור ניתן יהיה לערער ברשות לבית-המשפט המחוזי.

יעקב נאמן: 4.

יעקב נאמן: העמדת פסק הבורר לעיון הציבור – הנהלת בתי-המשפט תעמיד לעיון הציבור כל פסק בורר לאחר שאושר או לאחר שניתנה החלטה בעניין הערעור שהוגש עליו, בציון שמות בעלי הדין.

יעקב נאמן: יחד עם זאת, לבית-המשפט נתונה הסמכות להורות על איסור פרסום של פסק הבורר, כולו או חלקו, על יסוד העילות הקבועות בסעיפים 68(ב) או 70(ד) לחוק בתי-המשפט.

יעקב נאמן: 5.

יעקב נאמן: שכרו של הבורר והוצאות הצדדים – לפי המוצע, שכרו של הבורר בבוררות חובה בשיעור שיקבע השר בהסכמת שר האוצר.

יעקב נאמן: שכרו של הבורר ישולם בידי הנהלת בתי-המשפט, אשר תעביר אליו סכום האגרה ששולמה בגין הגשת התובענה, ויתרתו תשולם מאוצר המדינה.

יעקב נאמן: דהיינו, האזרח לא ישלם סכום כסף נוסף על הליכי הבוררות.

יעקב נאמן: אסיים בנוטריקון המובא בדברי ר' יעקב בעל הטורים בראש פרשת משפטים, על הפסוק "ואלה המשפטים אשר תשים לפניהם" – המשפטי"ם הם: הדיין מצווה שיעשה פשרה טרם יעשה משפט.

יעקב נאמן: הליכי הבוררות כמוצע בהצעת החוק הינם הליכים שיביאו לפשרה טרם ייעשה המשפט בבית-המשפט.

יעקב נאמן: משכך, הממשלה מבקשת תמיכת חברי הכנסת בקריאה הראשונה, וזאת לצורך הכנתה של הצעת החוק בוועדת חוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ושלישית בהקדם האפשרי, על מנת שהחוק יחול החל בראשית שנת המשפט הקרובה.

יעקב נאמן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר המשפטים יעקב נאמן.

מגלי והבה: נרשמו כמה מחברי הכנסת לדון בהצעת החוק.

מגלי והבה: הראשון, חבר הכנסת דב חנין – אם נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת יריב לוין; ואחרון הדוברים – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: מי שרוצה להירשם – תוך דקה.

מגלי והבה: אם לא, אנחנו סוגרים את הרשימה.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אדוני שר המשפטים, בשבוע שעבר סערה הארץ על ההתנפלות על בית-המשפט העליון, ואני רוצה להפנות את חברי הכנסת למאמר שנכתב בעיתון ימני קיצוני, בשם עיתון "הארץ", ב-29 באפריל, כשהכותרת היא: "שופט אמריקאי בכיר: אהרן ברק, מעין שודד ים משפטי".

מיכאל בן-ארי: לא אני, לא בן-ארי הקיצוני.

מיכאל בן-ארי: זה מזכיר לי: התראיינתי באותו יום אצל שני עיתונאים שהתקיפו אותי באחת מתחנות הרדיו, אמרו לי: בן-ארי, הסגנון, איך קראת להם "חונטה"?

מיכאל בן-ארי: אמרתי: אני שמח שאתם מתווכחים אתי על הסגנון; על המהות אתם מסכימים?

מיכאל בן-ארי: בפעם הבאה אני אלך לחנה בבלי המנוחה ואני אשאל אותה באיזה סגנון להתבטא, אבל על התוכן אתם מסכימים?

מיכאל בן-ארי: ואי-אפשר שלא להסכים על התוכן, אדוני שר המשפטים.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להקריא לך דבר שכתב שופט אמריקני בכיר על השופט ברק; הוא מחוץ למשחק: "ברק איננו מנסה להגן על גישתו השיפוטית באמצעים משפטיים מסורתיים.

מיכאל בן-ארי: הוא לוקח כמובן מאליו שלשופטים יש סמכות טבועה לגבור על חוקים".

מיכאל בן-ארי: אנחנו יכולים להמשיך לשחק פה במשחקים.

מיכאל בן-ארי: שם, בבית-המשפט העליון, תקשיבו מה אפשר לעשות: "גישה כזאת יכולה להיות מתוארת כתופסת שלטון בכוח.

מיכאל בן-ארי: מערכת משפט החופשייה לגבור על החלטות של גורמים הנבחרים באופן דמוקרטי" – זאת אומרת, אנחנו נלך לציבור, הציבור יבחר בנו, הציבור יקבע בסדר-יום שהוא חושב שהמדינה צריכה להיראות כך או להיראות כך, ככה היא קובעת, אבל בית-המשפט העליון יעשה ככל העולה על רוחו.

מיכאל בן-ארי: אני קורא שוב: "מערכת משפט החופשייה לגבור על החלטות של גורמים הנבחרים באופן דמוקרטי מטשטשת את הדמוקרטיה.

מיכאל בן-ארי: בעבור ברק, המונח 'פרשנות' מרוחק מחיפוש המשמעות" – הוא אומר שמבחינתו העניין של דבר החקיקה בישראל – "תוך שהוא משתמש בחוקים עצמם כטיוטה ראשונה" – אתם תכתבו חוק, זה בשבילי טיוטה.

מיכאל בן-ארי: אני אחר כך אחליט איך אני רשאי לשכתב – "שבית-המשפט חופשי לשכתבה".

מיכאל בן-ארי: אז אני נורא מתנצל שהשתמשתי בביטויים עדינים, שאמרתי "חונטה".

מיכאל בן-ארי: מי שקרא את התחקירים, איך כל הילדים של שופט בית-המשפט העליון, אחד אחרי השני, ארבעה, כולם מתמחים אצל שופטים בבית-המשפט העליון; אחד, מסכן, עשה את ההתמחות שלו בפרקליטות ומשם קרש הקפיצה, כמו שאנחנו יודעים, כי צריך לשמור על המאפיה.

מיכאל בן-ארי: איך אומרים?

מיכאל בן-ארי: חבר מביא חבר?

מיכאל בן-ארי: האם זה ייתכן במערכת משפט נקייה?

מיכאל בן-ארי: האם יש מישהו פה מחברי הכנסת שקרא את ספרה, לא של אשת ימין, של נעמי לויצקי, את הספר "העליונים" שהיא כתבה?

מיכאל בן-ארי: איך הדברים נסגרים שם?

מיכאל בן-ארי: באיומים, בקליקות.

מיכאל בן-ארי: האם לא נשים לזה סוף?

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לומר הערה אחת, אדוני השר: הבאתי לפה הצעת חוק – – –

מגלי והבה: תסיים, אדוני.

מיכאל בן-ארי: אני אסיים.

מיכאל בן-ארי: הבאתי לפה הצעת חוק כל כך נדרשת ומתבקשת.

מיכאל בן-ארי: טוענים בבית-המשפט העליון שיש פקק.

מיכאל בן-ארי: אמרתי: בואו נרחיב את בית-המשפט העליון, מ-14 שופטים ל-18 שופטים.

מיכאל בן-ארי: השר עמד על הרגליים האחוריות.

מיכאל בן-ארי: השרים שהבינו שמדובר בחוק טוב – לא אני אמנה אותם, מולה – באופן דמוקרטי.

שלמה מולה: אתה תבחר אותם לפי השקפתך?

שלמה מולה: בוועדת החוקה – – –

מיכאל בן-ארי: באופן דמוקרטי.

מיכאל בן-ארי: לא בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: באופן דמוקרטי ייבחרו, כמו שבוחרים.

מיכאל בן-ארי: אתה יודע מה?

מיכאל בן-ארי: בייניש בוחרת, בייניש, בייניש, שממנה את החברים של החברים.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

מיכאל בן-ארי: שנייה אחת.

מיכאל בן-ארי: ומה ההתנגדות?

מגלי והבה: שנייה אחת.

מגלי והבה: סיים את המשפט וסיימנו, מה?

מיכאל בן-ארי: משפט אחרון, משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

מיכאל בן-ארי: משפט אחרון.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: כבר יש לך דקה ואתה אומר "משפט אחרון".

מיכאל בן-ארי: אני אומר, הם התנגדו כי צריך לשמור על האוטוריטה.

מיכאל בן-ארי: הרבה יותר קל לשמור על 14, שיהיו ממושמעים, מאשר על 18.

מיכאל בן-ארי: ולכן היא התנגדה, הגברת בייניש, ולצערי שר המשפטים, שעובד אצלם, עשה ככל שביכולתו כדי שהשרים שתמכו בחוק הזה יתנגדו.

מיכאל בן-ארי: חבל מאוד.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת בן-ארי.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אפשר אחרי זה?

מגלי והבה: אפשר אחרי זה, אבל נקווה שאלה שאחרי זה נמצאים פה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יריב לוין נמצא כאן.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, אני מבקש לברך אותך.

יריב לוין: הצעת חוק שנראית קצת טכנית, קצת יבשה, אבל היא הצעת חוק פורצת דרך, אמיצה מאוד, אני חושב שמקיפה מאוד גם, שיש בה כדי להביא בשורה של ממש למערכת המשפט שלנו, שזקוקה ללא מעט שיפורים ותיקונים.

יריב לוין: אני חושב שכמעט כל אזרח שבא בשערי בתי-המשפט יוצא משם – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת זאב.

יריב לוין: – – – יוצא משם בתחושה קשה.

נסים זאב: – – –

מגלי והבה: לא, אי-אפשר לדבר כאן בטלפון.

מגלי והבה: אני רואה הרבה חברי כנסת.

נסים זאב: – – –

מגלי והבה: תסלח לי, הזלזול הזה שאני רואה, לא רק אתה.

מגלי והבה: כמה מחברי הכנסת שוכחים שזו מליאה ובאים עם הפלאפון.

מיכאל בן-ארי: גם השרים.

מגלי והבה: ככה צריך.

מגלי והבה: אני מעכשיו, מי שאמצא אותו עם פלאפון, אני מוציא אותו החוצה.

מגלי והבה: בלי שלוש קריאות.

נחמן שי: בלי שלוש קריאות, זהו זה.

מגלי והבה: שוכחים שכל מדינת ישראל צופה בנו, ואנחנו במקום קודש הקודשים של הכנסת, הדמוקרטיה, וכולם עושים מה שרוצים.

חיים כץ: קיבלנו עכשיו הודעה – 97% רייטינג.

מגלי והבה: אני מבקש, אל תזלזל, בייחוד שאתה עושה פריימריז, אדוני.

מגלי והבה: כן, בבקשה.

מגלי והבה: סליחה אם הפרענו לך.

יריב לוין: תודה, אדוני.

יריב לוין: אני אומר שוב: כמעט כל אזרח, כאשר הוא בא בשערי בתי-המשפט – יוצא משם בתחושה קשה מאוד, שהעומס, התנאים הם כאלה שאינם מאפשרים דיון אמיתי ומיצוי זכויותיו בזמן סביר.

יריב לוין: ונדמה לי שהצעת החוק הזו עושה צעד מאוד חשוב כדי ללכת במסלול שיש בו כדי להציע אלטרנטיבה ראויה, שמצד אחד תאפשר את פתיחת לפחות חלק מהפקק הזה, ומן הצד השני, עדיין שומרת שמירה קפדנית על זכויות המתדיינים ועל היכולת של אדם לקבל את הסעד והשירות שהוא זכאי לו ממערכת המשפט.

יריב לוין: אני מבקש, אדוני השר, גם להודות לך על הנכונות לצרף בהמשך להצעה הזו גם את ההצעה שיזמתי בנושא הזה, בסיועו ובעזרתו הרבה של עורך-דין ישראל שמעוני, שהוא מחלוצי העוסקים בתחום הזה.

יריב לוין: ואני בהחלט חושב שאם אנחנו נתגייס כאן כולנו, אדוני היושב-ראש, נוכל לקדם את הצעת החוק הזו במהירות ולייצר כאן מנגנון שהוא אומנם מנגנון ניסיוני, אבל אני חושב שהוא מנגנון הכרחי, ושסיכויי ההצלחה שלו גבוהים מאוד.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני אבקש עוד שני משפטים בעניין אחר, אבל אי-אפשר שלא לומר אותו כאן.

יריב לוין: אדוני שר המשפטים, התבשרנו לפני זמן קצר על פסיקה חדשה של בית-המשפט העליון, שקבעה, לא פחות ולא יותר, שמוסטפא דיראני יכול להגיש תביעה כנגד המדינה בגין נזקים שהוא טוען שנגרמו לו בתקופת שהייתו בכלא הישראלי.

יריב לוין: לא יאומן, פשוט לא יאומן.

יריב לוין: ואני אומר, אדוני היושב-ראש, אם יש בבית-המשפט העליון שלנו – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ארי, אני מבקש, אם אתה רוצה תשב, תדבר מה שאתה רוצה.

יריב לוין: אם יש בבית-המשפט העליון שלנו שופטים שבעוד אנחנו לא יודעים מה עלה בגורלו של רון ארד, חושבים שייתכן שיתנהלו כאן משפט נזיקין ותביעת נזיקין של אותו אדם, אם אפשר לקרוא לו כך, השפל שבשפלים, אותו דיראני, אז זה אומר דבר אחד, אדוני השר: זה אומר ששיטת בחירת השופטים שלנו לא מספיק טובה, כי התוצאה שמתקבלת היא תוצאה בלתי נסבלת.

יריב לוין: ואני פונה אליך ומבקש ממך: צריך לעשות שינוי בעניין הזה.

יריב לוין: אני הצעתי מתווה אחד, יכול להיות שישנן דרכים אחרות, אבל אנחנו מוכרחים לעשות שינוי בנושא הזה.

יריב לוין: תודה.

מגלי והבה: תודה, תודה לחבר הכנסת לוין.

נסים זאב: אני?

נסים זאב: אני?

מגלי והבה: רצית להיות אחרון?

מגלי והבה: כי יש עוד טלב אלסאנע.

נסים זאב: בבקשה.

מגלי והבה: אז חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: כשאתה מבקש יפה נענים לבקשות שלך.

זבולון אורלב: הוא דיבר אתך בטלפון על זה?

מגלי והבה: בפעם הבאה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל הזמן הייתי סבור שיש איזונים בתוך המערכת, כאשר העיקרון של הפרדת הרשויות בעצם בא כדי לאפשר למערכת אחת לתקן את המערכת השנייה כאשר נופלת איזושהי תקלה.

טלב אלסאנע: אלא שיש כאן קבוצה שהשתלטה על הכנסת ומנסה להכתיב ולכפות את רצונה גם על מערכת המשפט.

טלב אלסאנע: אנחנו שומעים כאן, הולכים אל הדוכן ואומרים: איך שופטי בית-המשפט העליון החליטו?

טלב אלסאנע: איך הם מעזים להחליט?

טלב אלסאנע: לפני שהשופטים מחליטים הם צריכים להתייעץ עם חבר הכנסת יריב לוין, הוא צריך להיות ערכאת-העל, הוא צריך להיות המכתיב, וההחלטה שלהם לא נראית לו.

טלב אלסאנע: הוא מעל לבית-המשפט העליון.

טלב אלסאנע: ואם כן, אם השופטים העזו והחליטו בניגוד לרצונו של יריב לוין, סימן שיש בעיה עם הוועדה לבחירת שופטים.

טלב אלסאנע: יש בעיה, צריך לבחור אותם על-פי אמות מידה פוליטיות, שיתיישרו עם הקו שלו, עם תפיסת העולם שלו.

טלב אלסאנע: כי דיראני הוא לא בן-אדם, מותר לנו להביא אותו כאן, להתעלל בו, לעשות בו לינץ', לעשות מה שאנחנו רוצים, הוא לא יכול לדרוש כלום.

טלב אלסאנע: ולדבר על עצמנו כעל מדינה מתוקנת, ולדבר כאילו אנשים נאורים.

טלב אלסאנע: זה פשוט אחד הדברים שמצביעים על חוסר השפיות וטירוף המערכות שהולך ומשתלט על המערכת הזו.

טלב אלסאנע: אחרי שהשתלטו על ועדת חוקה, שהפכה להיות ועדה אנטי-חוק ואנטי-חוקה ואנטי-משפט, ועדה שמכשירה כל שרץ והיושב-ראש שלה מזדהה עם הפאשיסט הזה, הגזען, דב ליאור, ומטיף נגד כל מי שמצביע דעה אחרת – ואחרי שהשתלטו על הוועדה למינוי שופטים, חבר כנסת מהימין, שני נציגי הכנסת – אז גם מנסים באקדמיה, מנסים לעשות דה-לגיטימציה לכל דעה אחרת.

טלב אלסאנע: כל דעה אחרת זה לא דעה ודעה אחרת.

טלב אלסאנע: הדעה האחרת זה עבירה פלילית, אסורה.

טלב אלסאנע: יש רק דעה אחת, והיא הדעה של הימין.

טלב אלסאנע: הם רוצים להגיע למצב שבית-המשפט העליון יהיה, חבר הכנסת שלמה מולה, בית-המשפט העליון יהיה כמו ועדת האתיקה של הכנסת.

טלב אלסאנע: באופן אוטומטי, כל מי שיש לו דעה אחרת, מענישים אותו.

יריב לוין: באופן אוטומטי?

יריב לוין: באופן אוטומטי?

טלב אלסאנע: זה מה שעשו לי לפני כמה ימים.

טלב אלסאנע: אומרים ש"חרג מסמכותו כחבר כנסת".

טלב אלסאנע: מי מינה אתכם?

טלב אלסאנע: מי אתם לקבוע: הדעה הזאת כשרה, מקובלת, הדעה האחרת לא מקובלת?

טלב אלסאנע: הרי אם אני – – –

יריב לוין: זה לא דעות, זה מעשים.

יריב לוין: אלה לא דעות, אלה מעשים.

טלב אלסאנע: אין סמכות לשום ועדת אתיקה לשפוט חבר כנסת על דעותיו.

יריב לוין: הם לא שפטו על דעותיו, אל תסלף.

יריב לוין: ההחלטה שלהם היא על מעשים, לא על דעות.

רחל אדטו: היא צדיקה – – –

טלב אלסאנע: הרי אתם נציגי הפוליטיקה, נציגים של מפלגות, ואתם הולכים – חברת הכנסת עשתה מה שהיא מאמינה.

טלב אלסאנע: היא נגד הכיבוש, נגד הסגר, והיא קיימה את חובתה, על-פי צו מצפונה.

טלב אלסאנע: אתם אומרים: העמדה שלה, הדעה שלה, כשהיועץ המשפטי לא מצא שדבק בה רבב כלשהו.

טלב אלסאנע: לא מעמידים אותה לדין.

טלב אלסאנע: אתם, ועדת האתיקה, חבורת השופטים, חבורת הפושעים מבחינה פוליטית, באים וקובעים שכולם עבריינים.

טלב אלסאנע: כל אחד שלא מיישר קו עם הדעה שלכם הוא עבריין.

טלב אלסאנע: יש דעה אחרת ואתם רוצים לכפות אותה, וזה בשם הדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: אוי ואבוי לדמוקרטיה שזה הפרצוף שלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רחל אדטו: בפעם הבאה שתגיע לוועדת האתיקה, אני אזכור את המשפטים האלה.

טלב אלסאנע: את מיעוט בוועדה – –

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב – אחרון המתדיינים, ולאחר מכן נעבור להצבעה על הצעת החוק.

טלב אלסאנע: – – אני מדבר על הרוב האוטומטי – – – הדורסני.

יריב לוין: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מסכים עם חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נסים זאב: אוי לה לדמוקרטיה שטלב אלסאנע הוא חלק ממנה בכלל.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על נושא בתי-הדין.

נסים זאב: אדוני שר המשפטים אמר: "הדיין מצווה שיעשה פשרה טרם יעשה משפט".

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני שר המשפטים, העוול הגדול שנעשה לבתי-הדין הרבניים, זו זעקה שכולנו צריכים לזעוק אותה.

נסים זאב: רמיסת התורה; רמיסת הסמכויות של בתי-הדין, שהולכת ומתמשכת, דברים שהיו בקונסנזוס במשך 50 שנה, באים פה ומשנים ואומרים, אנחנו לא מכירים בסמכותם של בתי-הדין.

נסים זאב: אדוני שר המשפטים, אתה מציע הצעה מאוד טובה, שאין צורך בדיונים בבתי-משפט, יש בוררות חובה.

נסים זאב: אני מסכים אתך.

נסים זאב: מערכת המשפט קורסת, להחליף שופט לוקח שנה וחצי.

נסים זאב: אני רוצה לספר לך: לא מזמן היה לי דיון.

נסים זאב: מכיוון שהשופט התחלף – נושא אזרחי פשוט ביותר – לקח שנה וחצי עד שהחליטו על דיון נוסף.

נסים זאב: שנה וחצי רק כדי לקבוע את התאריך, אני לא מדבר על הדיון עצמו, שיכול לקחת ארבע וחמש שנים, דברים שיכולים להיות בבוררות.

נסים זאב: אני שואל אותך, אדוני שר המשפטים, למה בית-הדין לא יכול לקבוע ולתת את הסמכות, מה שאתה נותן, את הסמכות בחוק הזה, בנושא הבוררות, לעורך-דין זוטר?

נסים זאב: למה בתי-הדין עם שלושה דיינים לא יכולים לקבוע?

נסים זאב: יתירה מזאת, חבר הכנסת יעקב כץ, רוצים לקחת להם גם את הסמכות של המשמורת, נושא של מזונות.

נסים זאב: רוצים להחריב את כל הקשור לסמכויות בתי-הדין.

נסים זאב: אז אנחנו מחפשים מדינה יהודית ודמוקרטית?

נסים זאב: הכול בלוף, אני אומר לכם.

נסים זאב: אין בזה שום שמץ של אמת.

נסים זאב: לא רוצים לא יהדות ולא תורה ושום דבר שקשור לזיקה היהודית.

נסים זאב: אנחנו רוצים כותרת, ססמה.

נסים זאב: אנחנו לא נחיה עם ססמאות.

נסים זאב: לכן אני פונה אליך, אדוני שר המשפטים, במסגרת החוק הזה, ואני מודיע לך: בהסתייגויות שלנו – מה שניתן לבורר יינתן לבתי-הדין.

נסים זאב: לא יכול להיות ששלושה דיינים תהיה להם סמכות פחות מלעורך-דין זוטר שיחליט עליו סגן הנשיא או נשיא, או בעצם בחקיקה שלנו אנחנו נותנים להם סמכות בדיוק כמו לשופט, ולדייני ישראל, שהיתה להם סמכות במשך 50 שנה, אנחנו ניקח את זה מהם.

נסים זאב: אדוני השר, אני מתחנן בפניך, תעמוד על המשמר, אתה האיש, אתה הכתובת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: כמובן, הצבעה בהצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011, בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: 26 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 25), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת הכלכלה של הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

מגלי והבה: תודה לסגן המזכיר.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/402).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים לסעיף 9 בסדר-היום: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 30) (תגמולים ליתום משני הוריו), התשע"א–2011, של חבר הכנסת וחברת הכנסת דליה איציק, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: תציג לנו את החוק חברת הכנסת דליה איציק.

מגלי והבה: עד שהיא תגיע לכאן, תרשו לברך את היתומים שנמצאים כאן אתנו ביציע ומכבדים אותנו בנוכחותם, ובאו לוודא שאנחנו מחוקקים את החוק הצודק הזה.

מגלי והבה: ברוכים תהיו.

מגלי והבה: בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כל מה שאני הולכת להגיד כאן – על דעתו, ביוזמתו, בברכתו, בפועלו, בהרבה מרץ, בהרבה רחמים והרבה שכל של חברי חבר הכנסת .

דליה איציק: אדוני היושב-ראש – – –

מגלי והבה: רק רגע, גברתי.

מגלי והבה: חברים בצדדים, הרעש מגיע עד לפה.

דליה איציק: חבר הכנסת יריב לוין, איך אני בטוחה שאתה רוצה להקשיב לי.

יריב לוין: אני אפילו תומך במה שאת הולכת להגיד.

מגלי והבה: אלה בצדדים, העוזרים, לפעמים נראה לי שאנחנו צריכים להחליף אותם עם חברי הכנסת.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלכס מילר, אי-אפשר לעשות את ההתייעצות הזאת – אני מדבר אליך, חבר הכנסת מילר – אי-אפשר לקיים את ההתייעצות במקום אחר?

מגלי והבה: מי זו הגברת שעומדת שם?

מגלי והבה: תגידי לה שהאישור שלה לא יהיה תקף שבועיים במליאה.

אלכס מילר: מה, מה קרה?

מגלי והבה: גם לך, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: זו כנסת, אדוני, או שתשב או שתצא החוצה.

אלכס מילר: בסדר, תהיו רגועים.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, בהיותי יושבת-ראש הכנסת הגיעו, למזלנו אז, מנהיגים רבים מן העולם, וכמו תמיד רצינו, בצדק, להתפאר בהישגים שיש לה למדינת ישראל.

דליה איציק: אבל אני גם מאוד רציתי להראות את פניה הכואבות של מדינת ישראל, והפנים של מדינת ישראל כואבות.

דליה איציק: יום אחד התקשרתי לבחור שיושב כאן, עם כל אותן משפחות, שתיכף אדבר בהן, ובעצם אני עומדת היום לבקש סליחה: סליחה על מה שעשינו לכם, סליחה על שלא טיפלנו בכם בזמן, סליחה שהיינו אטומים, סליחה שלא הקשבנו לכם, סליחה שעשינו לכם עוול נוראי, סליחה, סליחה, סליחה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, אני עוד מעט 20 שנה בכנסת, אני לא זוכרת ישיבות מן הסוג הזה.

דליה איציק: ישיבות – יושבים פה בני 22 משפחות ששני ההורים שלהם נרצחו בפיגוע.

דליה איציק: ואז התקשרתי למאיר, ששני ההורים שלו נרצחו, שלושת האחים שלו נרצחו במסעדת "סבארו" בירושלים.

דליה איציק: אני זוכרת את זה, אני ירושלמית, אני זוכרת את זה כמו היום.

דליה איציק: אני זוכרת שביקרתי את האחות שלהם ב"ביקור חולים", והיה לה שם טקסט לילדה הזאת, שזעזע אז את כל המדינה.

דליה איציק: צלצלתי אליו ואמרתי לו: תשמע, הנשיא סרקוזי מגיע ומגיעה רעייתו, אני מאוד רוצה שהם יראו אתכם.

דליה איציק: הוא דיבר אלי מאוד קשה: אני לא רוצה לשמוע, אני לא רוצה לבוא, הפקרתם אותי.

דליה איציק: לא הבנתי למה הוא מדבר אלי, אישית כמעט, ככה.

דליה איציק: הבטחתי לו שאחרי שהזוג סרקוזי לא יהיה כאן, אני אקרא להם ואקשיב להם.

דליה איציק: הקדשתי לזה רבע שעה וישבתי אתם שלוש שעות.

דליה איציק: הישיבה היתה עם מלא ממחטות ועם בכי קשה מאוד והמשפחה כמעט התפרקה לה.

דליה איציק: לאחר מכן התברר ש-22 משפחות הצטרפו אליהם.

דליה איציק: הם קוראים לעצמם "הילדים החסרים".

דליה איציק: ואז התברר שהמדינה שלנו באמת אטומה.

דליה איציק: יש פה לפעמים פקידים – יש פה פקידים מצוינים, אבל יש פה פקידים בלתי נסבלים.

דליה איציק: זה לא הפוליטיקאים, כי אנחנו לא ידענו.

דליה איציק: ואז התברר, אדוני, שאם איש נרצח, גבר נרצח, לא עלינו, בפעולת איבה, אשתו מקבלת גמלה.

דליה איציק: אם האשה נרצחת, הבעל מקבל גמלה.

דליה איציק: אבל אם שניהם נרצחים, הילדים לא מקבלים.

דליה איציק: זה פשוט מדהים.

דליה איציק: אני כבר לא מדברת על קבורה, אני לא מדברת שאין איש שמלווה אותם, אני לא מדברת על זה שאין פסיכולוגים.

דליה איציק: יותר מזה אני רוצה לספר לך: כל הילדים שיושבים פה, חלקם היו עדים לפיגוע, חלקם ראו את המחבל מרוצץ את – וישבו ככה, ועד שזה ועד שזה – דברים מזעזעים.

דליה איציק: מזעזעים.

דליה איציק: מזעזעים.

דליה איציק: עכשיו, אנחנו לא ידענו.

דליה איציק: הפקידים ידעו.

דליה איציק: איך זה קרה?

דליה איציק: אני לא האמנתי שאני שומעת את הסיפורים האלה.

דליה איציק: הילדים שלי לפעמים אומרים לי: אמא, כן, את לא יודעת כי את מנותקת, כי אתם מנותקים, כשרואים אתכם בקופת-חולים מתנהגים אחרת.

דליה איציק: התקשרתי לחבר הכנסת , הוא היה אז יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

דליה איציק: אמרתי לו: זבולון, אני מבקשת שתעלה.

דליה איציק: וזבולון, כמו זבולון, מייד עולה.

דליה איציק: לא היה צריך להסביר הרבה ולא היה צריך להכביר מלים, הוא גם היה מודע לחלק מהנושאים, אבל אני חושבת שגם הוא הזדעזע מהעוצמה של הכאב, והוא התחיל לטפל בעניין כמו שהוא יודע.

דליה איציק: אמרתי לו שאני אישית ארד לוועדה, אני אטפל בזה.

דליה איציק: העברנו את זה בקריאה טרומית, ואז הגיעו הבחירות.

דליה איציק: אבל, אדוני, שלא תחשוב שמישהו מהפקידים הזדעזע נורא, שישב וראה את הכול.

דליה איציק: נכון, היו בחירות, זה עיקר את העניין, אבל אתה יודע, פקידים לפעמים רואים עוולה.

דליה איציק: אם הם באים ואומרים לשר: תקשיב, אדוני, אתה יודע, זה נורא ואיום וצריך לתקן את זה – ודאי שהיינו עושים את זה.

דליה איציק: זה לא מצדיק את מה שעשינו לכם, גם אני לא סולחת לעצמי שלא ידעתי.

דליה איציק: ואז הצלחנו לעשות משהו, וגם לי היו קשיים, והסבירו לי באוצר כמה כסף זה עולה וכמה זה קשה.

דליה איציק: הצעת החוק התקבלה, כמו שאמרתי, בסמוך לפיזור הכנסת השבע-עשרה, והכירה ביתומים עד גיל 37.

דליה איציק: אבל אתה יודע, אדוני, יש לך ילדים, שיהיו בריאים, ולכולנו יש ילדים, יש מישהו כאן בבית הזה – אני יש לי ילד בן 36, יש לי ילד בן 29 ויש לי ילדה בת 26.

דליה איציק: וכולם, אבל כולם, סמוכים על שולחני.

דליה איציק: הם לומדים באוניברסיטאות, הם עושים – מה, אנחנו לא עוזרים לילדים שלנו בגיל הזה?

דליה איציק: שמישהו העז להגיד לי: עד מתי הם יתומים?

דליה איציק: עד מתי את רוצה לזכור שהם יתומים?

דליה איציק: אני רוצה לזכור שהם יתומים עד מותם, כי אבא ואמא זה לא רק אבא ואמא, זה הכול.

דליה איציק: זה קידוש ביום שישי, זה הכול.

דליה איציק: זה גב, זה להישען.

דליה איציק: ואומרת לך את זה אשה שעומדת כאן, שיודעת מה זה חסרון אב, ולא בנסיבות הללו.

דליה איציק: ואני מזהירה את שר האוצר: לא יעזור לאף אחד, הצעת החוק הזאת תעבור.

דליה איציק: לא יעזור.

דליה איציק: זה מסוג הדברים שאסור לנו בכלל – אין צידוק לקיומה של מדינת ישראל, עד כדי כך אני אומרת, אם אנחנו לא בשביל הילדים האלה.

דליה איציק: אתם יודעים מה, אני כל כך נסערת.

דליה איציק: אתם צריכים ללמוד את העניין כדי להבין איזו ויה דולורוזה עברנו, זבולון ואני, וכמה הם עברו, שנים.

דליה איציק: לזה אני בכלל לא רוצה להתייחס.

דליה איציק: אני כבר לא מדברת על כימות של השכול.

דליה איציק: הלוואי שהיה להם כוח להעלות על הכתב את מה שהם עברו, כדי שזה יהיה כתב-אישום נגד החברים, נגד הפלסטינים הנחמדים, השכנים, הטרוריסטים שיש לנו.

דליה איציק: מי שמרים ככה יד על ילדים ועל הורים בצורה הזאת – זה לא קשור לאיתמר או למקום כזה: מי שבא לרצוח ילדים באיתמר כמו שהוא רוצח אותם, זה לא בגלל איתמר, זה בגלל שהוא רוצח.

דליה איציק: עכשיו, מזלי הטוב שהצעת החוק הזאת הגיעה לחבר הכנסת חיים כץ.

דליה איציק: עם חיים כץ לא מתעסקים, כי מי שמתעסק אתו לא נשאר בחיים.

דליה איציק: זה המזל.

דליה איציק: מסתבר שהכול כוח.

דליה איציק: זבולון ואני יודעים משהו בחיים הפוליטיים כאן, אז למדנו שאתו לא מתעסקים.

דליה איציק: גם אנחנו לא מתעסקים אתו.

דליה איציק: אבל הממשלה למדה שהיא לא מתעסקת אתו.

דליה איציק: זה לא הנושא שעלה לה בחיים.

דליה איציק: אתה יודע, זבולון, אני לא יכולה להתאפק, אני חייבת להגיד את זה.

דליה איציק: אני יודעת, ביקשת ממני לא לדבר על הממשלה, אני לא יכולה: זה רק בגלל שהם לא מתעסקים אתו.

דליה איציק: סוף-סוף – אני רוצה להגיד גם לפרח מלשכת ראש הממשלה מלה טובה.

דליה איציק: אני בטוחה שהיא גם דיברה על דעתו של ראש הממשלה.

דליה איציק: לצערי הרב, נוספה לנו עוד משפחה מאיתמר, שגם האבא וגם האמא נרצחו.

דליה איציק: רצח מזעזע.

דליה איציק: ואת זה אני אומרת גם לחברים שלי מהשמאל הקיצוני: אין לזה שום קשר לאיתמר ושום קשר למיקום.

דליה איציק: אני חוזרת ואומרת שמי שרוצח בצורה הברוטלית הזאת הוא רוצח כי הוא נבלה, ואם הוא יכול היה לרצוח בתל-אביב, הוא היה רוצח גם בתל-אביב.

דליה איציק: לא המיקום זה שהביא אותו לשם.

דליה איציק: שם זה כנראה יותר קל, וגם על זה פעם צריך לדבר.

דליה איציק: הצעת החוק הזאת עוברת, אחרי שאתם תחליטו, חברי, לידיים שלך, חבר הכנסת כץ, אדוני יושב-ראש הוועדה.

דליה איציק: אני בטוחה, ואני מבקשת ממך – אני יודעת, ראיתי איך דיברת, אני מכירה אותך לא מהיום.

דליה איציק: אני יודעת שאתה תעביר את זה הכי מהר שרק אפשר.

דליה איציק: אני רוצה שזה יעבור לפני סיום המושב.

דליה איציק: אני הבאתי אותם – לא אני, זבולון הביא אותם, אני הבאתי אותם, אנחנו בקשר אישי אתם.

דליה איציק: ראיתי אותך בישיבה הזאת, אומרים עליך שאתה בחור קשוח, ראיתי בזווית העין שלך גם את הדמעה.

דליה איציק: אני מבקשת שתעביר את זה, שזה יעבור לפני סיום המושב.

דליה איציק: אומרים שליד הקדוש-ברוך-הוא יש כיסא ריק, אומרים שעוד אף אחד לא נמצא ראוי לשבת שם.

דליה איציק: אולי בזכות הצעת החוק הזאת של , ושלי ושלך ושל כל אלה שיצביעו היום, אנחנו נסתכל פעם ליתומים האלה בעיניים ונגיד: לפחות קצת, קצת, קצת, קצת, תיקנו.

דליה איציק: אני מאוד מודה לכם, חברים.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת דליה איציק, שריגשה את כולנו.

מגלי והבה: זו אומנם הצעת חוק, אבל חשוב לכולנו שהיא תעבור.

מגלי והבה: נרשמו כמה מחברי הכנסת לדון בהצעת החוק.

מגלי והבה: אני אקריא את מי שרשום אצלי: חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל, נרשמת ואתה מעוניין לדבר, אז בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יסכם בסוף את הדיון, כי הוא שותף להצעה.

מגלי והבה: וכמובן יש רשימה של חברי כנסת ואנחנו נקריא לפי הסדר.

מגלי והבה: בבקשה, יש לך את הזמן שלך, אדוני.

אורי אריאל: מה זה הזמן שלי?

מגלי והבה: שלוש דקות.

מגלי והבה: זה לדיון הזה, הזמן שלך הוא ארוך מאוד.

אורי אריאל: אני אשאיר לך עודף.

מגלי והבה: תודה.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, השרים, זו הצעת חוק שאין ראויה ממנה.

אורי אריאל: צריך להודות ליוזמים, חברת הכנסת דליה איציק, חבר הכנסת ואחרים.

אורי אריאל: לעתים, כשאתה מסתכל איך זה מתגלגל ומי מתנגד ולמה, ואתה רואה את היתומים שיושבים פה אתנו בערב הזה, אתה שואל את עצמך: האם זה מגיע לנו?

אורי אריאל: כעם, עכשיו אני לא מדבר עליהם.

אורי אריאל: האם ההתנהלות הזאת מגיעה לנו?

אורי אריאל: האם כיהודים – כשאומרים: יהודים הם רחמנים, האם לזה הם מתכוונים?

אורי אריאל: כשמתווכחים על קוצה של לירה, על קוצו של שקל, ומביאים את כולנו למין מציאות: החוק כן יעבור היום או לא יעבור היום, יצטרכו ערעור כזה, ימשכו אותו, יעשו תרגיל, חבר הכנסת כץ – ידידי, שאני יושב אתו עכשיו על חוק אחר, שיודע לדחוף את הדברים – יעשה ככה או ככה.

אורי אריאל: רבותי חברי הממשלה, הרף לכם.

אורי אריאל: באמת, אל תניחו תמיד, בכל דבר, בעיקר לא בדברים הללו, לאחרים לנהל את זה.

אורי אריאל: תכניסו את הידיים פנימה, תגידו: זה מה שצריך להיות, ככה אנחנו רוצים שיהיה, כך זה מגיע.

אורי אריאל: זה יהיה יותר יפה, יותר מתאים, וזה יעשה צדק גם עם היתומים, אבל גם עם עם ישראל.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, ואחריה – חברי הכנסת יעקב כץ, חיים כץ, מיכאל בן-ארי, נסים זאב, אורית זוארץ, עתניאל שנלר, ואני סוגר את הרשימה להתדיינות על החוק הזה.

מגלי והבה: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת הזאת ראתה הרבה סוגים של לוביסטים, הכנסת הזאת ראתה הרבה סוגים של מחלוקות פנימיות, של ריצות כאן, ברחבי המסדרונות, לכל מיני דברי חקיקה.

ציפי חוטובלי: הכנסת הזאת, נראה לי, מעולם לא ראתה דבר אנושי כל כך, טבעי כל כך, ברור כל כך, שסביבו מתנהלים בשבועיים האחרונים ויכוחים מיותרים כל כך.

ציפי חוטובלי: לפני שבוע קיבלתי שיחת טלפון ראשונה מאדם שהוא קרוב למשפחת הורוביץ, וביקשתי ממנו להסביר לי על מה המהומה; אמרתי לו: ברור שחוק היתומים יעבור בכנסת.

ציפי חוטובלי: הוא אמר לי: זה ממש לא ברור, יש מהומה גדולה שגורמת לחוק הזה להיתקע, ואנחנו זקוקים לכל קול של חברי הכנסת כדי להעביר אותו.

ציפי חוטובלי: זאת היתה סנונית ראשונה.

ציפי חוטובלי: אני מסתובבת כאן במסדרונות, אני רואה כאן את קבוצת הנערים, ילדים, בוגרים, שאיבדו את הוריהם בפעולות טרור.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל משלמת מחיר כל כך כבד על עצם קיומה, בכל מקום, ואני אומרת לעצמי – יש רגעים שבהם אסור שתהיה כאן מחלוקת, ויש רגעים שבהם הדבר המובן מאליו צריך להיעשות.

ציפי חוטובלי: וחבר הכנסת וחברת הכנסת דליה איציק, אני רוצה לברך אתכם – וחברי חבר הכנסת חיים כץ – אני רוצה לברך אתכם על זה שהגשתם הצעת חוק כל כך נכונה, שגורמת לנו להרגיש שאנחנו עושים צדק, מעט צדק.

ציפי חוטובלי: אבל המהומה הגדולה הזאת היא כל כך מיותרת, כל כך מיותרת, כל כך מייצרת עלבון כמעט למושג שנקרא תקציב, כי יש דברים שאין להם שיעור.

ציפי חוטובלי: וכשהתורה מדברת על רגישות לאלמנה, לגר וליתום, זה קודם כול צריך לבוא לידי ביטוי כאן, בחקיקה בכנסת.

ציפי חוטובלי: וכשרבים אתנו על שנים, ואז כששומעים את הסכומים – על 4 מיליון שקלים, סכומים שהם באמת כסף קטן שבכסף קטן בתקציב של מדינה – כל מה שנותר לי לומר זה רק דבר אחד: ראש הממשלה ושר האוצר, מדינת ישראל חייבת לתת הכול למען הילדים האלה, שמשלמים את מחיר הקיום שלנו, ששילמו את מחיר הקיום שלנו.

ציפי חוטובלי: ומי שבאמת אכפת לו, מי שבאמת אכפת לו איך שאנחנו נראים, חייב לחסוך מהדיון הציבורי את הוויכוח הזה, חייב לומר בקול מלא: אנחנו מאשרים את הצעת החוק הזאת, בלי אבל ובלי ערעור ובלי ערר ובלי מאבקים, כי זאת הצעת חוק צודקת, שסך הכול נותנת את הגיבוי של המדינה לאותה קבוצה קטנה כל כך של 80 ילדים, של 22 משפחות.

ציפי חוטובלי: מה זה המספרים האלה, מה זה המספרים האלה.

ציפי חוטובלי: בעולם מוכה טרור ופיגועים כמו שלנו, זה דבר כל כך מתבקש ומובן מאליו.

ציפי חוטובלי: וכמו שאף אחד לא יעלה על דעתו להתחיל לנהל כאן

ציפי חוטובלי: ויכוחים על קצבאות לאלמנות צה"ל, אני חושבת שגם כאן

ציפי חוטובלי: ראוי שכולנו נזכור שיש רגעים שצריך לשים את הוויכוחים הקמעונאיים הקטנים האלה בצד, ויבואו על הברכה כל חברי הכנסת שעסקו בחקיקת החוק החשוב הזה.

ציפי חוטובלי: אנחנו, חברי הכנסת, כולנו, בעד הצעת החוק הזאת, נצביע בעד הצעת החוק הזאת, ושר האוצר – באמת, שהוא בדרך כלל מושא להרבה מאוד ביקורת – אני חושבת שיחסוך מכולנו את ההתמודדות הזאת אם פשוט יודיע שאין שום הסתייגויות להצעת החוק הזאת והיא תעבור כפשוטה, כמו שהיא עוברת היום בקריאה ראשונה.

ציפי חוטובלי: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת ואחי גיבורי התהילה, כשקרו המקרים ומשפחותיכם נפגעו – ולא מדובר רק בהורים, מדובר גם באחים ואחיות – כולנו היינו יתומים.

יעקב כץ: אבל אתם לא רק יתומים, אתם קודם כול גיבורים.

יעקב כץ: אתם נישאתם, אתם הקמתם משפחות, אתם הולכים לשליחויות, אתם משרתים בצבא, אתם הולכים ליחידות עילית של צה"ל.

יעקב כץ: חברי דוד גביש, השם ייקום דמו – חברי לצוות בסיירת שקד, שנפל שם במאורע הזה באלון-מורה יחד עם אשתו, אביו ובנו, רב-סרן במטכ"ל; משפחת סחיווסחורדר, עם כל ילדיה אשר נרצחו; ביבס, נעים, הורוביץ, בושקניץ ומשפחת דיקשטיין – שני הבנים, צבי יהודה ודידי, שלומדים אצלנו: אתם גיבורים, אתם לא רק יתומים.

יעקב כץ: אתם ממשיכים הלאה, ואנחנו בזכותכם חיים.

יעקב כץ: והמהלך של מדינת ישראל, שיבת עם ישראל לארצו כרוכה, לצערנו הרב – אבל זו הדרך, ככה גדלנו, ככה גדל גם יושב-ראש הכנסת, בהליכתו לצבא ובשרתו את היחידה – וכולנו פה חיילים.

יעקב כץ: זבולון, מקבל אות העוז; חברת הכנסת דליה איציק, עם כל המעשים הגדולים שלה – אנחנו כולנו בעצם קודש למדינת ישראל, קודש להמשך הגאולה והשיבה.

יעקב כץ: ואני רוצה פה לפנות לידידנו שאנחנו כל כך אוהבים אותו, השר בוגי יעלון – נערץ, רמטכ"ל, מוסר-נפש – שצריך לדאוג קודם כול שדברים כאלה לא יקרו בעתיד: צריך מוסר השכל, הפקת לקחים, כמו שלמדנו בצבא.

יעקב כץ: ומה הפקת הלקחים הראשונה?

יעקב כץ: שצריך להיות זהירים, שמקרים כאלה לא יחזרו על עצמם.

יעקב כץ: ולכן, דווקא פה מעל בימת הכנסת אני קורא, כשאנחנו רואים את הגיבורים האלה שממשיכים בחיים ובונים ומקימים משפחות והם לנו לדוגמה איך לבנות את מדינת ישראל – סליחה, זה מפריע – דווקא פה אני פונה אליך, השר שנמצא פה: שצריך להיות מאוד מאוד זהירים בעתיד כשמדברים, גם במקרה של גלעד שליט שכולנו רוצים לראות בשובו הביתה, אבל הכול צריך להיעשות בצורה אחראית ובחשיבה ארוכת-טווח – –

נחמן שי: מה זה קשור?

יעקב כץ: – – ובחשיבה יסודית, ששום דבר לא יבוא על חשבון ההרתעה והאחריות על מדינת ישראל ועל תושביה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יעקב כץ.

מגלי והבה: חבר הכנסת חיים כץ.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הפתיח, מה שאני הולך להגיד, כבר אמרתי אותו בכנסת.

חיים כץ: זה היה כשהעברנו דרך הוועדה את חוק אלמנות צה"ל.

חיים כץ: ישב פה ראש הממשלה, ואמרתי לו: אדוני ראש הממשלה, אתה זוכר את הקטע ב"מגדלי דוד", שבאתי ואמרתי לך: אני לא רוצה שר, אני רוצה להיות יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ותעביר לי את הקטע של הפנסיה.

חיים כץ: כי אני, כאילו אני מרגיש שלא הייתי חבר כנסת אם אני לא עובר דרך הוועדה הזאת.

חיים כץ: ואז זה היה בשבילי יום חג.

חיים כץ: אני מאוד מכבד גם את דליה וגם את זבולון, שהגישו את הצעת החוק, אבל אני לא צריך לבקש סליחה.

חיים כץ: למה אני לא צריך לבקש סליחה?

חיים כץ: כשאני ראיתי את החוק מונח על שולחני היה ברור לי שהחוק הזה יעבור הרבה הרבה לפני שהכנסת תצא לפגרה.

חיים כץ: וגם לא הייתי מוכן להתפשר, ואני הלכתי גם לשר האוצר וגם לגורמים הממשלתיים, ואמרתי לזבולון: אל תתערב, עזוב.

חיים כץ: דיברו: נעשה סייגים, ואמרתי: לא, אנחנו את החוק הזה נעביר כמות שהוא.

חיים כץ: וזבולון אמר לי: שמע, יש בעיה תקציבית, אמרתי לו: עזוב, אנחנו נעבור את זה, גם אם ניקח את המענק ונפצל אותו, ואנחנו נעביר את החוק שהוא לא יהיה תקציבי.

חיים כץ: וכך הדבר.

חיים כץ: החוק הזה עבר כהכנה לקריאה ראשונה, היום הוא יעבור קריאה ראשונה, ביום רביעי בשעה 10:00, יום רביעי הזה, יהיה דיון הכנה, שנייה שלישית, ובשבוע הבא ביום שני, ביום שלישי, הסאגה הזאת תיגמר.

חיים כץ: הסיפור הזה הוא סיפור כל כך מיותר.

חיים כץ: אני אומר לך, דליה, זה לקח, מהרגע ששמעתי עד הרגע שזה יעבור, שבועיים ימים.

חיים כץ: את היית יושבת-ראש הכנסת, ואת יודעת שחקיקה של שבועיים ימים זה חקיקה מאוד מהירה.

חיים כץ: אין יותר מדי חוקים שעוברים בשבועיים ימים.

חיים כץ: וכל ההסתייגויות של הממשלה וכל מה שזה, הכול הלך ונעלם.

חיים כץ: גם אתמול בוועדת שרים העלו כל מיני הסתייגויות על גילאים, אחוזי פנסיה.

חיים כץ: אמרתי להם, תשמעו: אתם תצטרכו לנצח את המליאה.

חיים כץ: אתם תצטרכו לנצח את המליאה.

חיים כץ: אני הולך על הצעת החוק הזאת, גורפת, מלאה, כפי שאני חושב שזה צריך להיות.

חיים כץ: אני לא חושב שאנחנו נעשה חנות מכולת ונוריד פה פסיק ושם – אני לא שם.

חיים כץ: אני פשוט לא שם.

חיים כץ: ישבתי עם סגן השר יצחק כהן אתמול, והוא אמר לי: חיים, אני אלך אתך עד הסוף.

חיים כץ: אני אלך, ואנחנו נוריד את כל הסייגים, וזה חוק אחד מתוך שניים.

חיים כץ: יש את זה ויש ניצולי השואה, שגם משחקים שם על גמלה: אלה שמקבלים 8,000 ש"ח לא יקבלו לחיתולים – גם החוק הזה יעלה לטרומית ביום רביעי, גם ניצולי השואה יעבור טרומית ביום רביעי הזה, ועד סוף המושב, תוך שבועיים הוא יעבור שנייה ושלישית.

חיים כץ: זה פשוט לא סביר ולא נורמלי ולא ענייני.

חיים כץ: אנחנו עם רחום וחנון.

חיים כץ: יש דברים לפעמים שאנחנו לא רואים.

חיים כץ: אני שמח שאתם העליתם את הצעת החוק.

חיים כץ: אני עוד יותר שמח שזה נפל בדיוק כשאני בתפקיד יושב-ראש הוועדה.

חיים כץ: היה ברור לי שאני הולך לקרב הזה.

חיים כץ: הם כבר שילמו את המחיר, ואנחנו צריכים להקל ולו במעט.

חיים כץ: להקל כבר אי-אפשר, שום דבר אנחנו לא יודעים להחזיר, אבל את המעט שאנחנו צריכים לתת לניצולי השואה וליתומים, ששילמו רק כי הם חיים בארץ הזאת, ורק כי הם יהודים, לא בגלל שום דבר אחר – אם אנחנו לא נדע לתת להם יד ברגע של משבר, ברגע של צורך, אז אני חושב שאין לנו זכות קיום, כך אני חושב.

חיים כץ: אני מאוד שמח – אני מאוד עצוב שזה קרה, אבל אני שמח שאני, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה והבריאות של הכנסת, יכול לתת להם עזרה מעטה ממדינת ישראל, שהיא גדולה, ללא שום התחשבנויות קטנות.

חיים כץ: אנחנו לא חנות מכולת.

חיים כץ: אתם צריכים לקבל את התמיכה, ואמרתי בוועדה, אמרתי לכם: אתם הגעתם למקום שרוצים לעזור לכם, ואני מקווה שבשבוע הבא – קודם כול, ביום רביעי הזה בשעה 10:00 נקבע דיון.

חיים כץ: הודעתי למנהלת הוועדה שאנחנו קובעים דיון להכנה לשנייה שלישית, ואני בטוח שבשבוע הבא, לא יודע אם זה יהיה ביום שני, אני לא יודע אם זה יהיה ביום שלישי, אבל או ביום שני או ביום שלישי אנחנו, המדינה וכנסת ישראל יעזרו לכם במעט.

חיים כץ: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים כץ, שהוכחת לכולנו שאתה מחוקק חוקים, ובמיוחד החשובים שבהם.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יתומים, אני עומד פה מבויש שאנחנו בכלל צריכים לדון בכזה חוק.

מיכאל בן-ארי: אני חייב להגיד, כשאני יושב כאן, אני חוזר עשר וחצי שנים לאחור, ה' בטבת תשס"א, בוקר יום ראשון.

מיכאל בן-ארי: אני בדרכי לתפילה עם תלמידי, אני שומע בחדשות של השעה 07:00: פיגוע קשה ליד עופרה – חשש ממעשי נקמה.

מיכאל בן-ארי: זה מה שעניין כנראה את מישהו, חשש ממעשי נקמה.

מיכאל בן-ארי: בנו של אישיות בכירה.

מיכאל בן-ארי: שישה יתומים, שכרגע לא נמצאים כאן, איבדו ברגע אחד אבא ואמא: את הרב בנימין זאב כהנא, מי שהיה לי חברותא במשך שנים – על שמו קראתי לבני בנימין; אשתו טליה – על שמה קראתי את בתי טליה.

מיכאל בן-ארי: ברגע אחד ילדים איבדו כל עולמם.

מיכאל בן-ארי: הילדה הגדולה בת 12, יהודית, אספה את האחיות, הבן במקרה לא היה ברכב, הם הורידו אותו כבר בתלמוד-תורה שלו בבית-אל.

מיכאל בן-ארי: האחות צביה נפצעה קשה, היתה מאושפזת כשהוריה הובאו למנוחות, באחת הלוויות הקשות שידעה ירושלים, היתה עדיין בטיפול נמרץ.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נמצאים כאן עכשיו, שנים ארוכות אחרי שהיתומים האלה מתמודדים התמודדויות בלתי נסבלת.

מיכאל בן-ארי: אחרי שאני טיפ-טיפה התאוששתי מהבשורות הקשות, הגעתי לבית-החולים, ראיתי את הבן מאיר דוד, נכדו של הרב מאיר כהנא, השם ייקום דמו.

מיכאל בן-ארי: ראיתי את העיניים האבודות, שעד היום מחפשות את עצמן.

מיכאל בן-ארי: קצה קצה של הבנה של ילדים שאין להם כבר שום אחיזה בעולם.

מיכאל בן-ארי: הילדים האלה, גם אלה וגם אלה, קיבלו חיבוקים חמים מכל הסביבה, מאחים, מדודים, מהאחים של ההורים אני מתכוון, הדודים, מהסבים ומהסבתות, למי שהיה, אבל זה לעולם לא מחזיר.

מיכאל בן-ארי: אני תוהה, האם ההתנגדות או ההצטעצעות בתוך הכיסא של האוצר נובעת מכך שהיא לא עושה את מה שביקש חבר הכנסת – שלא יהיו כאלה ילדים יותר?

מיכאל בן-ארי: הרי זה היה ברור.

מיכאל בן-ארי: יחד עם בנימין כהנא, שהיה לי חברותא, הפגנו ואמרנו: אל תיתנו להם רובים.

מיכאל בן-ארי: נתנו להם רובים, אמרו: יהיה הסכם שלום, הסכם אוסלו; עכשיו מקימים פה רשעות פלסטינית, מחמשים אותה.

מיכאל בן-ארי: אז כדאי שהתקציב הזה, שאנחנו מקציבים עכשיו לילדים האלה, יהיה אחרון, וכדי שזה יהיה אחרון, כדאי שנפיק את הלקח, כדאי שנלמד שעם המחבלים הרצחניים האלה אין שלום: אני שלום אדבר והמה למלחמה, לרצח אכזרי.

מיכאל בן-ארי: והחוק הזה, שאני אומר שוב: הוא מביש – אני מודה לך, חברת הכנסת דליה איציק, אני מודה לך, חבר הכנסת , אבל הוא מביש.

מיכאל בן-ארי: מביש שאנחנו בכלל צריכים לחוק ושהדברים הם לא מובנים מאליהם.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת אורית זוארץ.

מגלי והבה: אחרון הדוברים מחברי הכנסת, לפני שיסכם חבר הכנסת אורלב, יהיה חבר הכנסת עתניאל שנלר.

מגלי והבה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "כי אבי ואמי עזבוני וה' יאספני".

נסים זאב: כשמדובר ברצח כפול של הורים, אב ואם, הטרגדיה הנוראה, במשך כל ימי חייהם של אותם יתומים, גם כאשר חולפות שנים, הפגיעה הנפשית והסבל והכאב – אי-אפשר לתאר.

נסים זאב: ולכן, אני חושב שאין חוק יותר מוסרי, אנושי, מהחוק הזה.

נסים זאב: ואני חושב שזה חוק שבכלל לא שנוי במחלוקת.

נסים זאב: אני גם לא חושב שזה נכון ליצור איזה מין אווירה כזאת שהיה מישהו בעד, והיה נגד, והיה אולי איזה רצון של מישהו לא להצביע בעד.

נסים זאב: אני מבין שהאוצר תמיד מתנגד לכל דבר חדש שמעלים, אבל בסופו של דבר, עד שזה מגיע למצב של דיונים ושל הצבעה, ובדיוק על חוק כזה שהוא כל כך אנושי, ודאי שהאוצר לא יכול להתנגד לו.

נסים זאב: צריך תמיד לזכור שאסור לנו לשכוח את הטרור שסובב אותנו, אויבים מבית ומבחוץ, כאשר אוטובוסים התפוצצו לנו ועשרות הרוגים של משפחות שלמות שנטבחו ונרצחו.

נסים זאב: הייתי רק מבקש, אדוני היושב-ראש, צריכים פה לתקן: יתום משני הוריו, שנפטרו.

נסים זאב: משום מה זה נראה איזה מין פטירה אחרי 120 שנה.

נסים זאב: צריכים לתקן: שנרצחו.

נסים זאב: הרי מדובר פה ברצח, מדובר פה ברוצחים שבאו ורצחו את אותם הורים.

נסים זאב: אני מאוד שמח לשמוע שדליה איציק אמרה שמבחינה גיאוגרפית זה לא משנה אם זה באיתמר או בכל מקום אחר.

נסים זאב: ומשפחת פוגל זו דוגמה שהורים נרצחו בירושלים, והורים נרצחו באיתמר.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לכם שאותו עיקרון חל גם בכל הנושא של החרם.

נסים זאב: כשבאים להחרים דברים שקשורים לציפור נפשה של מדינת ישראל, ולכלכלה של מדינת ישראל, צריך לזכור שמבחינה גיאוגרפית אי-אפשר להחרים חלק אחד ולומר: פה זה אפשר, ופה אי-אפשר; פה מותר להחרים, ופה אי-אפשר להחרים.

נסים זאב: לכן, אני רוצה לומר שכל החוק הזה של החרם – וזו הזדמנות לדבר על זה – זה בעצם לא חרם.

נסים זאב: זה לעצור את החרם של אנשים שרוצים לבטל את מדינת ישראל ולא לאפשר לנו להתקיים במדינה הזאת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חברת הכנסת אורית זוארץ.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ילדים יקרים, אני בעיקר מרגישה בושה שמדינת ישראל לא מצאה פתרון במסגרת מינהלית כזאת או אחרת כדי לחסוך – – –

אנסטסיה מיכאלי: איזה בושות?

אנסטסיה מיכאלי: לא מצאו פתרון.

אנסטסיה מיכאלי: יושבים כאן בשביל לשמוע.

מגלי והבה: חברת הכנסת אנסטסיה, מה קרה?

אורית זוארץ: יש נושאים מינהליים, חברת הכנסת אנסטסיה, שאפשר למצוא פתרון במסגרת מינהלית, לא צריך – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – –

מגלי והבה: רגע, רגע.

מגלי והבה: תן לי.

אורית זוארץ: – – – לבית הזה ולבזות ככה את כולם, כמו עניים בפתח.

אורית זוארץ: יש לנו אחריות, והמדינה צריכה לקחת אחריות על יתומיה.

אורית זוארץ: לא הכול כסף.

אורית זוארץ: יתמות היא לא רנטבילית – וזה לאוצר – כמו שהביטחון של מדינת ישראל הוא לא רנטבילי, ואף אחד לא בוחן את סוגיית הביטחון של מדינת ישראל דרך החור בגרוש.

אורית זוארץ: גם את יתומי מדינת ישראל אסור לבחון דרך החור שבגרוש.

אורית זוארץ: זה המבחן שלנו כשליחי ציבור, כנבחרי ציבור.

אורית זוארץ: אני רוצה להודות לחברת הכנסת דליה איציק ולחבר הכנסת זבולון אורלב, שהם באמת העלו את הסוגיה הזאת על סדר-היום והם מקדמים אותה בחקיקה, יחד עם חבר הכנסת חיים כץ.

אורית זוארץ: אני חושבת שזה לא לעזור לכם, הצעת החוק הזאת, זה לעזור לעצמנו; לעזור לעצמנו למחות את הביזיון הזה ואת הרגעים האלה שבהם אנחנו נמצאים.

אורית זוארץ: ולאוצר – בלי הסתייגויות, ובלי להתבזות, ולתת מענה.

אורית זוארץ: אני מקווה מאוד, חברת הכנסת דליה איציק, שהחוק הזה ייתן מענה גם ליתומים שהוריהם נרצחו בחו"ל בגלל יהדותם, והם אזרחי מדינת ישראל, והיו לנו גם מקרים כאלה.

אורית זוארץ: המכנה המשותף של כל היתומים שיושבים כאן זה שהם יהודים, והם בחרו לחיות במדינת ישראל, והם משלמים את המחיר.

אורית זוארץ: ולכן, כבוד השר, אני מצפה שבמסגרת התקציב יינתן מענה מלא ושלם, לא מוגבל בגיל, ולא מוגבל בשום נושא אחר.

אורית זוארץ: תודה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת אורית זוארץ.

מגלי והבה: חבר הכנסת עתניאל שנלר.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית – תודה; תודה לחברת הכנסת דליה איציק ולחבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת כץ.

עתניאל שנלר: זו דוגמה למהות אמרת חז"ל: כל ישראל ערבים זה לזה.

עתניאל שנלר: אם זו לא ערבות, אינני יודע מהי ערבות.

עתניאל שנלר: זה הנשמה של הערבות ההדדית.

עתניאל שנלר: כאן מתגלה דבר מדהים היום, הערב הזה, בבניין החשוב הזה, בכנסת ישראל.

עתניאל שנלר: הנשמה היהודית מדברת מכל אחד ואחד, ומי ששמע את כל הדוברים – דיבר לא רק מהראש, אלא מתוך הנשמה היהודית שלו; ואלה שאינם יהודים, מתוך אותה נשמה של האדם שבו.

עתניאל שנלר: בעיני, זה הביטוי "כל ישראל ערבים זה לזה".

עתניאל שנלר: הסכמה מקיר אל קיר.

עתניאל שנלר: לא ויכוח פוליטי, לא ויכוח רעיוני, לא ויכוח מדעי.

עתניאל שנלר: אתם יודעים מה?

עתניאל שנלר: פשוט לא ויכוח, ותודה לכם על כך.

עתניאל שנלר: שאלת הדמים – האם היא יקרה, או לא יקרה, מעל 5 מיליון, מתחת ל-5 מיליון – זה לא חשוב.

עתניאל שנלר: קול דמי אחיך צועקים אליך מן האדמה – זה המהות של "דמי אחיך".

עתניאל שנלר: הדם של לשלם בו בדם, בדמים אחרים.

עתניאל שנלר: אלו ששילמו בדם הוריהם, נשלם אנחנו בדמי המדינה שלנו.

עתניאל שנלר: כמה יפה השעה הזאת, שעת הכנסת, שהיא הבית של כל העם, הבית שלא רואה הבדל בין בניו, ורואה את האחריות כלפי כלל בניו ללא שום הבדל.

עתניאל שנלר: נדמה לי שהחלטת הכנסת היום – בעזרת השם במהלך השבוע הבא – היא הביטחון והאחריות של הכנסת כהורים כלפי ילדיהם, כלפי בניהם, כלפי עתיד נכדיהם.

עתניאל שנלר: הוריכם מביטים מלמעלה, אנחנו נצביע מלמטה, ונאמר לכולם: זו שעתה היפה של כנסת ישראל, המבטאת את מאמר חז"ל, והאחריות שחז"ל לימדו אותנו: כל ישראל ערבים זה לזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

מגלי והבה: יסכם את הדיון אחד מחברי הכנסת היוזמים, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, חברי וידידי כאחים לי, כבנים לי – היתומים, אדוני היושב-ראש, רק כדי להדגים במה אנחנו עוסקים, אני ביקשתי מהיתומים להשתתף אתנו היום בדיון, כמו שביקשה גם חברת הכנסת דליה איציק.

זבולון אורלב: הגיע לשער פולומבו גם אחד היתומים, שהוא בן 15.

זבולון אורלב: תשמעי, דליה, הגיע אחד היתומים, בן 15, בניה, עם החולצה השחורה, בניה דיקשטיין, הבן של הרב יוסי וחנה דיקשטיין.

זבולון אורלב: הרב יוסי היה מוכר לי, חבר בתנועתנו, חבר טוב.

זבולון אורלב: באותה פעולת רצח בתשס"ב נרצח גם הבן שובאל.

זבולון אורלב: ולבניה אין תעודת זהות, ואין לו אבא, ואין לו אמא.

זבולון אורלב: הוא לא רשום בשום תעודת זהות.

זבולון אורלב: אז איך הוא ייכנס לכנסת?

זבולון אורלב: היו צריכים ללכת לזהות אותו, וכך הוא נכנס לכנסת.

זבולון אורלב: דוגמית קטנה.

זבולון אורלב: דוגמה מהחיים, שאומרים: יתומים מאבא ואמא, מפעולת טרור חבלנית, שהמדינה אחראית לה.

זבולון אורלב: המדינה צריכה להיות האבא והאמא של היתומים האלה.

זבולון אורלב: ואני אומר ליתומים: ברוך השם, יש כנסת ויש ממשלה בירושלים, שיודעים לחבק אתכם, גם אם באיחור, ויודעים לקחת אחריות לעתידכם במקום אבא ואמא שנרצחו בידי מחבלים, טרוריסטים בני עוולה.

זבולון אורלב: וגם אם חבלי הלידה היו קצת ארוכים, קשים וכואבים, בסוף תלד הכנסת חוק שימלא את הצרכים וייתן מענה הולם וראוי ליתומים.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, איש מאתנו לא רשאי לדון את היתומים בבקשתם.

זבולון אורלב: איש מאתנו.

זבולון אורלב: אנחנו אומרים: אל תדון את חברך עד שתגיע למקומו.

זבולון אורלב: ואני מתפלל שאיש מאתנו, חס וחלילה, לא יגיע למקומם.

זבולון אורלב: ואני אומר לכל הפקידות המקצועית – ותיכף אומר משהו לגבי הדרג המדיני – אני אומר משהו לאנשי הדרג המקצועי בביטוח הלאומי, לדוגמה: זאת לא החלטה כלכלית, זאת החלטה מוסרית.

זבולון אורלב: זאת לא החלטה מקצועית, זאת החלטה אנושית.

זבולון אורלב: מותר לנו.

זבולון אורלב: מותר לנו כמדינה – ואין עוד מדינה כזאת בעולם שצריכה להתמודד עם חיות-אדם, חיות טרף, שרוצחות בדם קר משפחות שלמות.

זבולון אורלב: זאת החלטה של חוסן לאומי, זאת החלטה של אחריות לאומית, ומותר לנו להעניק ביד רחבה ל-80 יתומים מ-25 משפחות.

זבולון אורלב: בהצעה המונחת לפניכם כתוב שהצעת החוק היא תקציבית.

זבולון אורלב: פנינו אל ראש הממשלה ואל שר האוצר – ואני מודה לך, שר האוצר, שהגעת אלינו, אני מבין שגם ראש הממשלה צפוי להיכנס – ואני רוצה להודות לכם על הרגישות הגבוהה, ועל כך שקיבלנו מכתב מרכז ביטוח לאומי – רווחה וקליטה באגף התקציבים במשרד האוצר, דב בארי, שבשלב זה של הקריאה הראשונה הממשלה לא תתנגד להעברת התיקון לקריאה הראשונה בנוסח הנוכחי, ולכן הצעת החוק איננה תקציבית.

חיים כץ: אחרת לא היינו מצביעים עליה.

זבולון אורלב: אנחנו אמרנו מראש שנצביע, ואם יהיה צורך, יהיו 50.

זבולון אורלב: אבל ברוך השם, כמו שאמרתי בתחילת דברי, יש גם כנסת וגם ממשלה בירושלים, ואני חושב שהתעלינו על עצמנו, ואני מודה לכם, גם לראש הממשלה וגם לשר האוצר, על גילוי הרגישות, וגם לשר הרווחה משה כחלון.

זבולון אורלב: עמיתתי חברת הכנסת דליה איציק, מה אני אכביר מלים?

זבולון אורלב: היא הנשמה, הנשמה שעומדת מאחורי העניין.

זבולון אורלב: וכמובן, יחד עם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חיים כץ, שאני חושב שיש רגעים שהוא מלמד את כולנו, למרות שחלקנו ותיקים ממנו, פרק באחריות אנושית, בערבות הדדית, כמו שציינו כאן.

זבולון אורלב: אני רוצה גם לומר מלה טובה לצביקה ברוט מ"ידיעות אחרונות", שיש לו חלק נכבד בעניין הזה.

זבולון אורלב: ואני מקווה מאוד שגם בקריאה השנייה והשלישית – וההכנה תהיה, כמו שהכריז יושב-ראש הוועדה, ביום רביעי – נוכל להעביר את החוק בתמיכת הממשלה, ולא נצטרך אפילו להמתין לוועדת השרים ביום ראשון.

זבולון אורלב: אדוני ראש הממשלה, כולנו מודעים לכך שטרחת ונשארת עד עכשיו, וגם שר האוצר נשאר עד עכשיו, כדי לבוא במיוחד להצביע על החוק הזה.

זבולון אורלב: אני רוצה לנצל את הבמה ולהודות לך על הרגישות האנושית – אתה אח שכול; אנחנו לא יודעים לעמוד במקום הזה – וגם להודות לשר האוצר על האחריות הגדולה ועל הנכונות לראות בחוק הזה לא חוק כלכלי, אלא חוק מוסרי.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה שההצבעה שלכם אתנו כאן היום תסמן את הדרך ונוכל להעביר את החוק בקריאה שנייה ושלישית כבר בשבוע הבא.

זבולון אורלב: תודה לכולכם, ונצביע כולנו כאחד.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: אני חושב שאתה ביטאת את עמדת כל מי שנמצא ויושב, אני מקווה, בבית הזה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 30) (תגמולים ליתום משני הוריו), התשע"א–2011, בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: נאפשר לחבר הכנסת אורלב להגיע למקומו, ואנחנו נעבור להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 30) (תגמולים ליתום משני הוריו), התשע"א–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 41, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 30) (תגמולים ליתום משני הוריו) עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: אני מאוד מודה לכם.

מגלי והבה: [מס' כ/378; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 18867; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק מועדים לתשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה.

ועדת הכלכלה): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק מועדים לתשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ועדת הכלכלה): את הצעת החוק הנכונה והחשובה הזאת יזמו חברי הכנסת חברי הרב אורי מקלב, יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת, ויושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, ובהזדמנות זו אני שמח להודות להם על יוזמתם המבורכת.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק מבקשת להעניק לצרכנים שמשלמים באמצעות הוראת קבע, המכונה בחקיקה "הרשאה לחיוב חשבון", יותר חופש בחירה בקביעת מועד התשלום החודשי.

ועדת הכלכלה): כיום צרכן שבוחר לשלם את חשבונותיו באמצעות הוראה לחיוב חשבונו – הוראת קבע, כאמור – נאלץ על-פי רוב להיות תלוי לחלוטין בעוסק, אשר בוחר את המועד החודשי שבו יחויב חשבונו של הצרכן, ללא קשר למועד שבו מקבל הצרכן את משכורתו או את קצבתו.

ועדת הכלכלה): אציין כי בעיה זו אינה קיימת ככל שמדובר בהרשאה לחיוב באמצעות כרטיס אשראי, שכן כבר היום החברות המנפיקות כרטיסים מאפשרות לצרכנים לבחור אחד ממועדי חיוב שהן מציעות להם.

ועדת הכלכלה): לפי הצעת החוק, עוסק שמחייב צרכן בהוראת קבע יחויב לתת לצרכן אפשרות לבחור את מועד התשלום הנוח לו ביותר מבין לא פחות מארבעה מועדים, אשר בין כל אחד ואחד מהם מרווח של שישה ימים לפחות.

ועדת הכלכלה): במהלך הדיונים בוועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, בעת הכנתה של הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית, הוחלט שלא לקבוע בחוק ארבעה מועדים קבועים בחודש, כפי שהוצע בנוסח הצעת החוק בקריאה הראשונה, ולאפשר גמישות מסוימת לעוסקים במשק, בלי לוותר על האינטרס הצרכני המובהק שעליו ביקשו יוזמי הצעת חוק להגן.

ועדת הכלכלה): בנוסף, מוצע שצרכן שלא יבחר במועד חיוב, יחויב, כברירת מחדל, ב-10 בחודש, שכן עד למועד זה אמורים כל העובדים לקבל את שכר העבודה החודשי שלהם, לפי חוק הגנת השכר, התשי"ח–1958.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק מבקשת להחיל את ההסדר המוצע גם על הרשויות המקומיות, המועצות המקומיות והתאגידים העירוניים, כל עוד הם לא פועלים בכובעם השלטוני המובהק, או כחלק ממערכת היחסים שבין האזרח לבין השלטון העירוני.

ועדת הכלכלה): כלומר, הוחלט שההסדר לא יחול על תשלומי מסים, אגרות, היטלים ודמי השתתפות, אך כן יחול במקום שהרשות המקומית מספקת שירות אחר בתשלום, כגון תשלום בשל השתתפות בחוגים – אוה, אדוני היושב-ראש, אתה אחד היוזמים.

אורי מקלב: זה לא סתם.

ועדת הכלכלה): לא שמתי לב שהתחלפתם.

ועדת הכלכלה): – – – כגון תשלום בשל השתתפות בחוגים, כניסה לבריכת שחייה עירונית, שכר לימוד ואף תשלומי חשבונות מים.

ועדת הכלכלה): כדי למנוע ספק כלשהו, הוחלט להבהיר בחוק עצמו, שההסדר המוצע גובר על כל הסדר קיים, ושעוסקים לא יהיו רשאים בשום מקרה לגבות תוספות כלשהן, כגון ריבית פיגורים, הפרשי הצמדה או קנס, בשל העיכוב בתשלום שנגרם כביכול מביצוע הוראות החוק המוצע.

ועדת הכלכלה): על מנת לאפשר לשוק להיערך לשינוי המוצע נקבע כי יום תחילתו של החוק יהיה 1 בינואר 2012.

ועדת הכלכלה): כמו כן נקבע כי הוראות החוק לא יחולו על התקשרויות שנעשו לפני יום התחילה, אלא אם כן הצרכן ביקש לשנות את מועד החיוב בהתאם להוראות הצעת החוק, ובלבד שהעוסק יידע את הצרכן בדבר זכותו לשנות את מועד החיוב.

ועדת הכלכלה): אני מקווה שהצעת החוק המונחת בפניכם תאפשר למשקי הבית בישראל לנהל את חשבונותיהם בצורה מושכלת, באופן שניתן יהיה לתכנן את מאזן ההכנסות וההוצאות על פני החודש, ותמנע חובות מיותרים והצטברות יתרה שלילית בחשבונותיהם של צרכנים רבים.

ועדת הכלכלה): אני רוצה לשוב ולהודות לחברי הכנסת שיזמו הצעת חוק זו, ומבקש מכם לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

ועדת הכלכלה): לא אסיים ולא ארד מדוכן הנואמים לפני שאודה לצוות הנפלא של ועדת הכלכלה, בראשות מנהלת הוועדה הגברת לאה ורון והיועצת המשפטית, ממלאת-מקום היועץ המשפטי לכנסת, עורכת-הדין אתי בנדלר.

ועדת הכלכלה): ברוכים כולכם תהיו ביוזמה, בחקיקה ובעשייה.

ועדת הכלכלה): אני מבקש מכולכם להצביע בעד, ללא התנגדויות וללא הסתייגויות.

ועדת הכלכלה): תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים על הצעת חוק מועדים לתשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–5 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: יושב-ראש הוועדה נותן לנו את ההרשאה להצבעה בקריאה שלישית; אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק מועדים לתשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק מועדים לתשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, עבר, ויופץ בספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: דברי תודה, בבקשה, סגן יושב-ראש הכנסת.

אורי מקלב: כמה מילות תודה קצרות.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: קודם כול, תודה רבה לחברי יוזמי החוק, חבר הכנסת משה גפני וחבר הכנסת יריב לוין.

אורי מקלב: זה עוד אחד בשרשרת חוקים להגנת הצרכן, שאנחנו רואים כחובה וכזכות לחוקק אותם.

אורי מקלב: חלקם נובעים מפניות לוועדה לפניות הציבור – הן המחוללות של החוקים האלה.

אורי מקלב: אין ספק שתודה מיוחדת מגיעה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, שמניף את הדגל של ההגנה על הצרכן והשירות לצרכן, מזרז ומביא את החוקים האלה ושותף פעיל לחקיקה הזאת.

אורי מקלב: בוודאי, תודות למנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, לכל צוות הוועדה וליועצת המשפטית, עורכת-הדין אתי בנדלר, ולכל צוות הלשכה המשפטית.

אורי מקלב: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

מגלי והבה: [מס' כ/385; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 18867; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 17), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

מגלי והבה: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם הוועדה לקידום מעמד האשה, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 17), התשע"א–2011.

ציפי חוטובלי: הצעת חוק זו נועדה להקנות זכויות בקשר להורות לעובדים אשר בנות-זוגן הן עובדות עצמאיות, בדומה לזכויות הניתנות לעובדים שבנות-זוגן הן עובדות שכירות.

ציפי חוטובלי: סעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה מקנה זכויות בקשר להורות לעובד כאשר מתקיימים שני תנאים מצטברים בעניינו: האחד – שהעובדות במקום עבודתו זכאיות לאותה זכות; השני – שבת-זוגו עובדת ולא נעדרה מעבודתה או לא השתמשה באותה זכות, לפי העניין.

ציפי חוטובלי: הסעיף קובע כי זכויות בקשר להורות הן היעדרות בשל מחלת ילד, יום עבודה מקוצר, זכות להשתמש בשירותי מעון שהמעביד מעמיד לרשות ילדי העובדים והשתתפות המעביד בעלות החזקתו של הילד במעון.

ציפי חוטובלי: מטרת הזכויות בקשר להורות היא לאפשר לנשים להשתלב בשוק העבודה.

ציפי חוטובלי: בקביעה ששני בני-הזוג זכאים לזכויות אלה יש כדי להעמיק את תפיסת ההורות בתפקידם של שני בני-הזוג וליצור שוויון במעמדם כהורים עובדים.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת הגיעה לוועדה לקידום מעמד האשה בזכותו של חבר הכנסת זבולון אורלב.

ציפי חוטובלי: חברי חבר הכנסת אורלב, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק החשובה הזאת.

ציפי חוטובלי: במסגרת הדיונים בוועדה דיברנו על כך שבעצם הצעת החוק הזאת מקדמת תפיסה של זכויות משפחה, ולא רק זכויות נשים בנפרד מהזכויות המשפחתיות.

ציפי חוטובלי: בנוסף, הצעת החוק הזאת בעצם מקדמת את הרעיון של שוויוניות בין ההורים בחלוקת הנטל בקיום המשפחה, ולכן היא כל כך חשובה, כי היא בעצם חלק מתפיסת עולם שאנחנו בוועדה כל כך שמחים לקדם.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת למעשה מעגנת את פסיקתו של בית-הדין הארצי לעבודה, אשר קבע שיש לפרש את סעיף 4 כחל גם על עובד שבת-זוגו היא עובדת עצמאית, שכן פרשנות אחרת לסעיף, יהא בה משום אפליה.

ציפי חוטובלי: מוצע לעגן את המצב המשפטי הקיים, כפי שפירש אותו בית-הדין הארצי לעבודה, ולציין במפורש כי הזכויות יינתנו גם לעובד שבת-זוגו היא עובדת עצמאית אשר לא השתמשה בזכות בקשר להורות, כאמור.

ציפי חוטובלי: יובהר כי אין בהצעת החוק כדי לשנות מהפרשנות שניתנה לסעיף 4 על-ידי בית-הדין הארצי לעבודה, אשר קבע כי לא נדרש כי בת-הזוג של העובד תהא זכאית לזכויות בקשר להורות במקום עבודתה, אלא די בכך שהיא אינה עושה שימוש בזכות, כאמור.

ציפי חוטובלי: במלים אחרות, אנחנו נוכל היום לראות יותר ויותר עובדים שנהנים מהזכויות שמקום העבודה מעניק לנשים שלהם, אם זה בנושא של יום עבודה מקוצר, אם זה בנושא של מעונות יום – הכול בזכות התיקון הזה שמוגש כאן, שכפי שאמרתי, יזם אותו חבר הכנסת אורלב, ועל כך תבוא עליו הברכה.

ציפי חוטובלי: להצעת החוק אין הסתייגויות, אבל יש תודות.

ציפי חוטובלי: התודות והברכות הן רבות: קודם כול תודה למנהלת הוועדה שלי, שהיא יד ימיני, דלית אזולאי הנפלאה; תודה רבה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב, שתמיד אתה תורם מתרומתך כמחוקק ותיק בבית הזה, ואני, כצעירת חברי הכנסת כאן, לומדת ממך ושמחה מאוד על הזכות שלנו בוועדה לארח את החקיקה החשובה שלך; אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, שליוותה את הליך החקיקה במהירות וביעילות, עורכת-הדין נועה ברודסקי לוי; אני רוצה להודות, כמובן, לצוות המסור והנאמן שלי, לאפרת, לדוד וליוני, שמלווים את עבודת הוועדה ואת עבודתי בכנסת.

ציפי חוטובלי: ולבקש מכם, חברי חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק ולאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 17), התשע"א–2011, בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: גברתי מרשה לנו לעבור להצבעה בקריאה שלישית?

מגלי והבה: אז אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 17), התשע"א–2011, נתקבל.

קריאה: – – –

מגלי והבה: להודות?

מגלי והבה: היא הודתה מספיק בשעה מאוחרת זו.

מגלי והבה: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: כמובן, הצעת החוק עברה, והיא תופץ בספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורלב מתעקש להודות, אז אנחנו נשמח לשמוע את התודות שלך.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

זבולון אורלב: אתה צודק שיושבת-ראש הוועדה הודתה לכולם, אבל אף אחד לא הודה לה.

זבולון אורלב: מישהו גם צריך להודות לחברת הכנסת ציפי חוטובלי, ואני עושה את זה בעונג ובכבוד.

מגלי והבה: בבקשה.

זבולון אורלב: אני חושב שהיא מביאה כבוד רב לוועדה למעמד האשה כשהיא עומדת בראשותה ומשקפת באמת תהליך מאוד יעיל של החקיקה – ויחסית בתוך פרק זמן קצר הושלמה חקיקה, ובעצם, החוק הזה אפשר לקפוץ מדרגה נוספת, כפי שרמזה חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

זבולון אורלב: אני מאוד מודה לך, כמו שאני גם מודה כמובן למנהלת הוועדה דלית אזולאי, שהיא בוגרת ועדת החינוך והתרבות, וגם לעורכת-הדין נועה ברודסקי לוי על הייעוץ המשפטי.

זבולון אורלב: תודה לכולכן.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורלב.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/401).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: סעיף 16 לסדר-היום: הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 7) (הפעלת צו הגבלה), קריאה ראשונה.

מגלי והבה: חבר הכנסת עתניאל שנלר יציג לנו את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תופעת מסורבות ומסורבי הגט במדינת ישראל היא תופעה שכולם רוצים לצמצם אותה ככל שרק ניתן.

עתניאל שנלר: נכון לרגעים אלה יש במדינת ישראל כ-190 מסורבות גט ומספר דומה של מסורבי גט, והמאבק לשחרר כל אחד ואחד – את האשה או את הבעל – להקים משפחה חדשה גם אחרי הפרידה, הוא משימה מאוד מאוד חשובה למדינה יהודית מתוקנת.

עתניאל שנלר: מה ניתן לעשות?

עתניאל שנלר: ניתן לפתוח את הלב ואת השכל, לא רק בין בני-הזוג, אלא בעיקר בקרב הפוסקים.

עתניאל שנלר: חשוב להאיר פנים, חשוב מאוד להזדרז בדיונים – ולא בהכרח כל הרכבי בתי-הדין יודעים להזדרז – וחשוב לעשות מאמץ בפסיקה שיאפשר מתן גט.

עתניאל שנלר: לא בכל מקרה צריכים לחפש את שלום הבית ולהשאיר עגונות; לא בכל מקרה צריכים לחשוש מגט מעושה ולהשאיר עגונות.

עתניאל שנלר: צריכים לאמץ פסיקה שמאפשרת לכל אחד לחזור חזרה ולהקים את חייו מחדש.

עתניאל שנלר: צריך לסייע באיזון המשאבים, צריך לסייע בפסיקות המשמורת וצריך לקבוע מתן גט.

עתניאל שנלר: אם הכול בסדר, אז מה הבעיה?

עתניאל שנלר: אם הכול בסדר, אז הכול בסדר.

עתניאל שנלר: אבל זה לא כך, כי היום גם כשבית-הדין פוסק חיוב או כפייה לגט או כל לשון אחרת, לא בהכרח הגבר מעניק את הגט לאשתו.

עתניאל שנלר: האשה מסכימה לקבל את הגט.

עתניאל שנלר: כך נוצרים עיכובים ואנשים שלא מקבלים את הגטין שלהם.

עתניאל שנלר: מה הכלים העומדים לרשותנו?

עתניאל שנלר: הכלים העומדים לרשותנו הם צווי הגבלה, סנקציות, החל בהפקעת חשבונות בנק, איסור יציאה מהארץ, וכלה בהכנסת האדם המסרב לבית-הסוהר.

עתניאל שנלר: האם בית-הדין מזדרז להטיל את אותן סנקציות?

עתניאל שנלר: התשובה היא לא, לצערנו.

עתניאל שנלר: בית-הדין לפעמים נמנע מלתת סנקציות, שמא הגט יהיה – אולי – מעושה, ואולי תקלה אחרת.

עתניאל שנלר: לכן, יחד עם דיינים, גיבשנו חוק אשר לא נוגע למהות צווי ההגבלה, אבל נוגע להכרח להוציא צווי הגבלה.

עתניאל שנלר: אני אפרט את זה במלה אחת, בשביל שלא להאריך, בגלל השעה.

עתניאל שנלר: החוק מדבר על כך שאם בית-הדין קובע חיוב או כפייה במתן גט, על בית-הדין לקבל עוד שתי החלטות במקביל:

עתניאל שנלר: האחת – דיון בתוך 30 יום ממתן פסק-הדין לסידור הגט, או במלה אחרת, לכתיבת הגט, אבל במקביל גם לקבוע דיון בתוך 45 יום מהפסיקה, קרי, בין 30 יום של סידור הגט ועד עוד שבועיים – דיון בצווי הגבלה, ובית-הדין יהיה חייב בתוך 90 יום מיום הפסיקה לקבוע מהם צווי ההגבלה.

עתניאל שנלר: החוק לא נכנס למהות צווי ההגבלה, וזאת נקודה חשובה לפרוטוקול.

עתניאל שנלר: הוא לא נכנס למהות של הצווים; לזה יש בית-דין.

עתניאל שנלר: אבל החוק קובע את הצורך לקבוע צווי הגבלה בתוך 90 יום.

עתניאל שנלר: עוד מלה אחת.

עתניאל שנלר: בוויכוח שהיה בוועדה – ואני התחייבתי בשם יושב-ראש הוועדה לומר את זה כאן במליאה – משרד המשפטים ביקש להרחיב את החוק: לא רק בקביעה לחיוב או בכפייה לתת גט, אלא בכל לשון אחרת, הפרוצדורה הזאת חייבת תהיה להיות.

עתניאל שנלר: סוכם על דעת משרד המשפטים ועל דעת כולם שבעת הזאת אנחנו מצביעים כלשון החוק המוצע, בלשון כפייה או חיוב.

עתניאל שנלר: הפרוצדורה הזאת תצטרך להיעשות.

עתניאל שנלר: לקראת הקריאה השנייה והשלישית נדון בשאלה של לשון אחרת, מעבר לכפייה או חיוב.

עתניאל שנלר: אסכם ואומר: חברה יהודית בריאה צריכה לעשות הכול, הכול, למנוע מסורבות גט.

עתניאל שנלר: הדת היהודית רחבה מאוד, רחבה הרבה יותר, לפעמים, מאלה שמבקשים לייצג אותה בבתי-הדין הרבניים.

עתניאל שנלר: עם זאת, בתי-הדין הרבניים עושים עבודה מצוינת, וצריך לברך אותם על כך, וכולנו, דרך החוק, נזרז ונצמצם את בעיות מסורבות הגט, כי אנחנו מדינה יהודית שלא רוצה לראות מסורבות גט.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

מגלי והבה: נרשמו להתדיינות על החוק: חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא פה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר; אני מודה לך.

מגלי והבה: חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא כאן.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה, וחבר הכנסת שנלר כבר בעמדת ההצבעה, כך שנוכל לעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 7) (הפעלת צו הגבלה), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 7, נמנע אחד.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 7) (הפעלת צו הגבלה), עברה בקריאה הראשונה, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/401).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח על יישום החלטות בית-הדין), התשע"א–2011, קריאה ראשונה כמובן.

מגלי והבה: יציג לנו את הצעת החוק חבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני המליאה את הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח על יישום החלטות בית-הדין) לקריאה הראשונה.

זבולון אורלב: החוק הזה הוא מעין השלמה להצעת החוק של חברי חבר הכנסת עתניאל שנלר.

זבולון אורלב: הוא לא בא לשנות משהו בתכנים שלפיהם בית-הדין פוסק, אלא בונה לו מנגנון על מנת שיקוים החוק, שבתום 30 הימים שבהם קובע החוק, לאחר שבית-הדין קבע חיוב גט, יצטרך בית-הדין בפועל לקיים את הדיון כדי לשקול הטלת צווי הגבלה.

זבולון אורלב: צווי הגבלה הם אותם צווים שבית-הדין רשאי להטיל על הבעל או על האשה – על מי שאיננו מקיים את החלטת בית-הדין שחייב לתת גט, וצריך לזכור שהמקרים הם משני הצדדים של המתרס.

זבולון אורלב: הוא רשאי להפעיל סנקציות שונות רבות מאוד על הצד המסרב, אלא שגם דוחות מבקר המדינה וגם המציאות לימדו שבתי-הדין, מפני העומס או מפני כך שאין סידורים מינהליים מתאימים, לא תמיד קיימו את הדבר הזה.

זבולון אורלב: ואם האשה, לדוגמה, היתה פונה לבית-הדין ואומרת: עברו 30 ימים, הרי זו היתה סיבה לבעל עכשיו לנהל את החשבון: למה רצת עוד הפעם לבית-הדין ותבעת?

זבולון אורלב: בקיצור, זה היה רק מחמיר את הבעיה.

זבולון אורלב: לכן אנחנו בחוק הזה קובעים שתקום מערכת מינהלית – היא יכולה להיות ממוחשבת, היא יכולה להיות אחרת – על מנת שבית-הדין באופן אוטומטי ידון כעבור 30 יום בצווי הגבלה.

זבולון אורלב: זה עוד צעד על מנת להבטיח מיצוי כל ההליכים שהחוק אפשר כדי שבית-הדין יוכל לממש את החלטותיו.

זבולון אורלב: אודה לחברי הכנסת על התמיכה, וכמובן, החוק הזה נתמך על-ידי הרבנות הראשית ונתמך על-ידי הנהלת בתי-הדין הרבניים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: נרשמו חברי כנסת שלא נמצאים כאן, ואני לא אקריא את שמותיהם.

מגלי והבה: אם כך, ניתן לחבר הכנסת אורלב להגיע למקומו.

מגלי והבה: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח על יישום החלטות בית-הדין), התשע"א–2011, בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח על יישום החלטות בית-הדין), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח על יישום החלטות בית-הדין) עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/398).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 10) (רשימת מועמדים משותפת), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, אבל הפעם לא בנושא הוועדה שלו.

מגלי והבה: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 10) (רשימת מועמדים משותפת), התשע"א–2011, היא הצעת חוק שהוגשה על-ידי ועל-ידי חברי הכנסת אורי מקלב, דוד אזולאי, יריב לוין, פאינה קירשנבאום, זבולון אורלב, אברהם מיכאלי, דוד רותם, יוחנן פלסנר, איתן כבל, אופיר אקוניס, אמנון כהן ואורי אריאל.

משה גפני: הצעת חוק זו באה להסדיר בבחירות לרשויות המקומיות תופעה שנתקלנו בה בעיקר בבחירות האחרונות, אבל היא כבר היתה קיימת קודם.

משה גפני: בדיון שקיימתי במשרד מבקר המדינה עם מבקר המדינה ואנשי משרדו התברר שכאשר רשימת מועמדים משותפת מוגשת בבחירות לרשויות המקומיות – ובבחירות לרשויות המקומיות החיבורים הם חיבורים שונים ומשונים שכמעט לא יכולים להיות קיימים בבחירות לכנסת; ברשויות המקומיות, במקום עצמו, יש חיבור בין מפלגות שיכולות להיות מפלגות שונות בכנסת, מפלגות מקומיות או רשימות מקומיות.

משה גפני: בעצם, בסופו של דבר, לפי הדוח של מבקר המדינה, גם תקרת ההוצאות היתה חלה על כולם בלי שתהיה ביקורת נקודתית, לרע ולטוב, על רשימה מסוימת.

משה גפני: אנחנו מציעים בהצעת החוק הזאת – גם בקריאה הטרומית, ולאחר מכן בדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה הצענו שתהיה רשימה מובילה ורשימה מובלת.

משה גפני: זאת אומרת, לפני שמגישים את הרשימות, מסכימות ביניהן המפלגות מי תהיה הרשימה שמובילה.

משה גפני: היא העומדת בביקורת מול מבקר המדינה, חלה עליה תקרת ההוצאות הכללית שיש בבחירות באותו מקום, וזה לא מתפזר בין מפלגות רבות.

משה גפני: זה יכול להיות חיבור בין שלוש מפלגות שהן מפלגות-אם, יכול להיות חיבור בין מפלגת-אם שנמצאת בכנסת עם רשימה מקומית שנמצאת במקום.

משה גפני: צריך להחליט מראש ולהודיע מי נושא באחריות על אותה רשימה.

משה גפני: זה בא בעיקר לעשות סידור טכני, שבסופו של דבר הוא גם שינוי מהותי.

משה גפני: עלו כמה שאלות נוספות, וגם כתבנו את זה בדברי ההסבר.

משה גפני: נדון עליהן לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: יש כמה פרטים שצריך למלא.

משה גפני: אני מבקש את תמיכת הכנסת בהצעת החוק בקריאה הראשונה, ולאחר מכן היא תחזור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, ונשלים את החקיקה, בעזרת השם, בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גפני.

מגלי והבה: אנחנו נעבור להצבעה.

מגלי והבה: נרשמו חברי כנסת, אבל הם לא נמצאים כאן, כך שאנחנו פטורים מלקרוא את שמותיהם.

מגלי והבה: הצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 10) (רשימת מועמדים משותפת), התשע"א–2011, בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 10) (רשימת מועמדים משותפת), התשע"א–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: ["דברי הכנסת", הכנסת ה-17, מושב שני, חוברת כ"ב, עמ' 7789.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, הסעיף האחרון בסדר-היום: הודעת ועדת הכספים על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17) (כפל קצבה), התשס"ז–2007.

מגלי והבה: יציג לנו את ההצעה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הפעם אני מציג את החלת דין הרציפות גם כיושב-ראש ועדת הכספים וגם כמציע החוק בקדנציה הקודמת.

משה גפני: הודעת ועדת הכספים על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17) (כפל קצבה), התשס"ז–2007.

משה גפני: הריני מתכבד להודיע, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כי בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, החליטה ועדת הכספים של הכנסת ביום כ"א באייר התשע"א, 25 במאי 2011, להודיע לכנסת שברצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17) (כפל קצבה), התשס"ז–2007.

משה גפני: על החלטתה הוגשה רוויזיה, שבסופו של דבר הוסרה, ולפיכך דין הרציפות מובא בפניכם.

משה גפני: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 17) (כפל קצבה) התקבלה בקריאה ראשונה ביום כ"ב באדר התשס"ז, 12 במרס 2007, בעת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה.

משה גפני: בהתאם להצעה, מוצע כי קצבאות המשתלמות בהתאם לחוק הביטוח הלאומי, דהיינו קצבת זיקנה ותגמולי פנסיה, לא ייחשבו להכנסה נוספת בחישוב התגמול המשתלם לנכים נזקקים ולנכים נצרכים, ולכן לא ימנעו את קבלת התגמולים המשולמים לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז–1957, וכן לא ינוכו מתשלומי התגמולים האמורים.

משה גפני: החלת הרציפות על ההצעה תאפשר לוועדה להמשיך לדון בה ולהשלים את הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: אודה לך, אדוני היושב-ראש, אם תואיל להעמיד את הודעת הוועדה על סדר-היום.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים.

מגלי והבה: אם כך, הודעת ועדת הכספים נרשמה לפנינו.

מגלי והבה: יש שבועיים לאלה שרוצים להביע את דעתם, ולאחר מכן היא תובא להצבעה.

מגלי והבה: [מס' כ/377; "דברי הכנסת", חוב' כ"ד, עמ' 18601; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: כיוון שחבר הכנסת כרמל שאמה הופיע, אנחנו מחויבים להצעות חוק שהוא ביקש להעביר היום: הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת כרמל שאמה, יש לך מזל היום שהגעת בזמן.

ועדת הכלכלה): ראשית, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת וחברי הכנסת הנמצאים במליאה, אני התעכבתי וביקשתי בקשה חריגה לשנות את סדר-היום שנקבע מראש לאור פגישה דחופה שנקבעה מהרגע להרגע עם ראש הממשלה בעניין משבר הדיור וחוק הווד"לים.

ועדת הכלכלה): לעניין הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון), התשע"א–2011, זו חקיקה פרטית.

ועדת הכלכלה): אני מתכבד להציג לכם את הצעת החוק הזאת.

ועדת הכלכלה): זה תיקון ראשון לחוק זכות יוצרים, התשס"ח–2007, שהתקבל בכנסת השבע-עשרה לאחר דיונים אינטנסיביים בוועדת הכלכלה.

ועדת הכלכלה): את התיקון לחוק יזמו חברי חברי הכנסת שהם גם חברי האישיים – יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, חבר הכנסת אלכס מילר מישראל ביתנו, וחבר הכנסת יוחנן פלסנר מקדימה.

ועדת הכלכלה): אני מודה להם, ולך באופן אישי – אתה עוד נמצא במליאה, חבר הכנסת לוין, ויישר כוח על כך, על היוזמה, על ההתמדה.

ועדת הכלכלה): היו כמה דיונים, זה לא נגמר בדיון הראשון; המשיכו לעוד דיון ועוד דיון וסיימו את הצעת החוק.

ועדת הכלכלה): חוק זכות יוצרים עוסק בהסדרת זכויותיהם של יוצרים בתחומי הספרות, האמנות, הדרמה והמוזיקה.

ועדת הכלכלה): בין היתר, מתייחס החוק לתקליט שהוא טביעה של צלילים שלא ביצירה קולנועית, וקובע כי מפיק התקליט הוא הבעלים הראשון של זכות היוצרים בתקליט, ובלבד שקיימת זיקה בין מפיק התקליט לישראל, כמפורט בחוק.

ועדת הכלכלה): אציין כי מפיק מוגדר כמי שאחראי על ביצוע הפעולות הדרושות לשם יצירת התקליט, וסעיף 64 לחוק, שאותו מוצע לתקן, קובע כמה חזקות החלות בהליכים משפטיים, אזרחיים או פליליים, שעניינן הפרה של זכות יוצרים או זכות מוסרית, אלא אם כן הוכח אחרת.

ועדת הכלכלה): כך, הופעת שמו של אדם, בדרך המקובלת, על יצירה קולנועית, כמי שהפיק אותה, מהווה חזקה לכך שהוא המפיק של היצירה הקולנועית.

ועדת הכלכלה): הצעת חוק זו באה להשוות את מצבם של מפיקי תקליט ליוצרים הנהנים מהחזקות המפורטות בסעיף האמור, וקובעת כי ציון שמו של אדם בדרך המקובלת על תקליט כמי שהפיק אותו, יהווה חזקה לכך שאותו אדם הוא בעל זכות היוצרים בתקליט.

ועדת הכלכלה): הוספת חזקה זו תעודד את בעלי הזכויות השונים לציין באופן מדויק על גבי היצירה את זהותו של מפיק התקליט.

ועדת הכלכלה): דיוק זה יגביר את הוודאות והסדר בשוק התקליטים, שסובל לעתים קרובות מחוסר בהירות ביחס לזהותם של בעלי הזכויות בתקליט, ויקל על מי שמבקש לעשות שימוש ביצירה לדעת מיהו הגורם שעליו לפנות אליו בבקשה להתיר שימוש זה.

ועדת הכלכלה): בדיונים על הצעת החוק שהתקיימו בוועדת הכלכלה העלו חלק מהמשתתפים חשש שמא החזקה המוצעת תעניק יתרון לא ראוי לאחד הצדדים, כאשר הרישום על התקליט אינו משקף את מצב הזכויות בפועל.

ועדת הכלכלה): לפיכך הוחלט בוועדה כי החזקה האמורה תסויג, כך שהיא לא תחול כאשר ישנה מחלוקת בין צדדים שונים הטוענים לזכות יוצרים בתקליט.

ועדת הכלכלה): באופן זה תקל החזקה על מפיקי תקליטים שזכויותיהם הופרו, לתבוע אותן ממי שעשה שימוש שלא כדין ביצירה, אך לא תעניק יתרון בלתי הוגן במקרים שבהם צדדים שונים טוענים לבעלות בזכות היוצרים על התקליט.

ועדת הכלכלה): אני מקווה כי הצעת החוק תסייע למאבק בתופעת ההשמעות הפיראטיות ובהפרת זכויות היוצרים, הפוגעות בפרנסתם של המפיקים בישראל, ומבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

ועדת הכלכלה): ושוב, בפעם הרביעית היום, אני חושב, אני רוצה להודות – לא, חייב.

ועדת הכלכלה): כמובן, הודיתי כבר – – –

מגלי והבה: אני נותן לך זמן להודות כמה שאתה רוצה.

ועדת הכלכלה): כן.

ועדת הכלכלה): הודיתי כמובן ליוזמי החקיקה, ובפעם הרביעית היום אודה למנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, ולממלאת המקום של היועץ המשפטי של הכנסת והיועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, עורכת-הדין אתי בנדלר, שכבר באמת נגמרו לי המלים, כבר בפעם הרביעית, כיצד להמחיש לחברי הכנסת את החלק שאין בלתו בחקיקה בוועדת הכלכלה שיש לגורמים האלה.

ועדת הכלכלה): ולכן, תודה רבה לכם.

ועדת הכלכלה): אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה שנייה ושלישית, נכון?

ועדת הכלכלה): אז אני לא חוזר לפה.

מגלי והבה: לא.

ועדת הכלכלה): תגיד לי, אני כבר מאוד עייף עכשיו.

מגלי והבה: אתה לא חוזר לפה.

מגלי והבה: אנחנו ניתן לך את האפשרות להגיע למקום שלך ונצביע.

מגלי והבה: אתה עוד בחור צעיר, היושב-ראש יושב פה שלוש שעות ורבע.

ועדת הכלכלה): מי?

מגלי והבה: כן.

ועדת הכלכלה): היושב-ראש של ועדת הכלכלה ישב היום – – –

מגלי והבה: בבקשה, אנחנו עוברים להחלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקוני טעויות.

מגלי והבה: סליחה, סליחה, סליחה, סליחה.

ועדת הכלכלה): אני לפחות ער, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: אני פשוט עברתי דף.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון), התשע"א–2011, בקריאה שנייה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 1 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: היושב-ראש בעצם מאפשר לנו להצביע בקריאה שלישית.

ועדת הכלכלה): כמה זמן יש לי לחשוב על זה?

מגלי והבה: אני יכול להמתין כמה שאתה רוצה.

ועדת הכלכלה): אתה יודע מה?

ועדת הכלכלה): בגין השעה המאוחרת, בבקשה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכות יוצרים (תיקון), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, הצעת החוק, חוק זכות יוצרים (תיקון) עברה ותופיע ותופץ בספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב לוין, בבקשה.

יריב לוין: יריב, יריב.

יריב לוין: דב לוין היה שופט עליון.

יריב לוין: אני – – –

מגלי והבה: יריב לוין.

מגלי והבה: מה אמרתי?

מגלי והבה: לא רק זה, שאני מקווה – אריכות ימים.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני מבקש באמת להודות ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן, ולחברי הכנסת שהשתתפו בדיונים בוועדה.

יריב לוין: כמובן, לחברי הכנסת שתמכו כאן בחוק במליאה.

יריב לוין: תודה מיוחדת לצוות של ועדת הכלכלה, למנהלת הוועדה לאה ורון וליועצת המשפטית אתי בנדלר, על המסירות, המקצועיות וגם האכפתיות המיוחדת, שאפשרו באמת להשלים את החקיקה, גם של החוק הזה וגם של החוק הנוסף שעבר כאן היום, שאני שותף, בין יוזמיו.

יריב לוין: ולסיום, תודה מיוחדת לעוזרים שלי – ללילך שלי, למיכל גרסטלר ולרועי שרעבי – על כל העבודה המשותפת שהביאה אותנו, אדוני היושב-ראש, לכך שזהו החוק ה-21 שהספקתי כבר להכניס לספר החוקים מאז תחילת הקדנציה הזו, ויש להם חלק גדול בכך.

יריב לוין: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

מגלי והבה: [נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקוני טעויות בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, ובחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33), התשע"א–2011.

מגלי והבה: יציג לנו את הצעת החוק חבר הכנסת כרמל שאמה, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

מגלי והבה: בבקשה.

ועדת הכלכלה): אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת וחברי הכנסת הנמצאים במליאה, כנסת נכבדה, מונחת לפניכם הצעה לתיקון טעויות בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, ובחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33), התשע"א–2011.

ועדת הכלכלה): הצעה זו מובאת לאישורכם בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, לאחר שוועדת הכלכלה של הכנסת קבעה ביום 13 ביוני 2011, בהתאם להצעת יושב-ראש הכנסת, כי אכן מדובר בטעויות טכניות.

ועדת הכלכלה): עניינו של סעיף 2 להצעה הוא חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33), התשע"א–2011 – להלן: תיקון מס' 33.

ועדת הכלכלה): חוק זה התקבל בכנסת ביום ג' באדר א' התשע"א, 7 בפברואר 2011, ופורסם ברשומות, ועניינו מעבר משיטת זיכיונות בשידורי טלוויזיה לשיטת רשיונות, וכולל פרק שייכנס לתוקפו רק בשנת 2015, עם ביטולה הסופי של שיטת הזיכיונות.

ועדת הכלכלה): פרק זה כולל התאמות נוסח לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן–1990 – ס"ח התש"ן, עמ' 59, כנוסחו בתיקון מס' 33.

ועדת הכלכלה): בעת עריכת הנוסח שהונח על שולחן הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, נפלו טעויות טכניות שמוצע לתקנן.

ועדת הכלכלה): אבקש, אדוני היושב-ראש, כי הכנסת תחליט על תיקון הטעויות.

ועדת הכלכלה): בבקשה.

ועדת הכלכלה): תודה רבה.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה.

מגלי והבה: אנחנו מבקשים לעבור להצבעה על ההחלטה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 23 בעד החלטת ועדת הכלכלה – 6 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקוני טעויות בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, ובחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33), התשע"א–2011, נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 6, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהחלטת ועדת הכלכלה בדבר תיקוני טעויות בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, ובחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33), התשע"א–2011, עברה ואושרה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ז בתמוז התשע"א, 19 ביולי 2011, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.

מגלי והבה: תודה לכם.