ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 251, 2011-06-21 00:00

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, אין שר; השר התורן, השר אדלשטיין – נא לומר לו שהוא צריך להיות במליאה.

ראובן ריבלין: כן, הנה, אתם רואים?

ראובן ריבלין: אמרנו והוא הגיע.

יולי יואל אדלשטיין: חבל שלא ביקשתם – – –

ראובן ריבלין: היום יום שלישי, י"ט בסיוון התשע"א, 21 ביוני 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 27) (הזדהות שוטר בעת פיזור הפגנה), התשע"א–2011, של חברי הכנסת אורי אריאל, דב חנין וניצן הורוביץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, מי שרוצה להשתתף, יצביע.

ראובן ריבלין: אני רואה שיש לנו פה מעט מצביעים.

ראובן ריבלין: הראשון – חבר הכנסת מג'אדלה.

נחמן שי: רגע, עוד לא הצבענו.

ראובן ריבלין: אני אומר מי הראשון ואתם תצביעו.

ראובן ריבלין: אתם תצביעו ואני אומר שהראשון – גאלב מג'אדלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יעקב כץ: זה לא עובד.

ראובן ריבלין: כי לא הפעלתי את ההצבעה, איך זה יעבוד?

ראובן ריבלין: הראשון – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אלא אם כן אתה לא רוצה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לומר מלים?

גאלב מג'אדלה: לא, תודה.

ראובן ריבלין: לא תודה, זה בסדר גמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סעיד נפאע – הראשון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

סעיד נפאע: תודה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, היום, במעמד כבודו, הושק בכנסת הלובי למען חינוך לכול.

סעיד נפאע: נשמעו שם הרבה נתונים, וחלק מהם, כאמור, מאוד מדאיג, במיוחד בכל הקשור למגזר.

סעיד נפאע: מתברר, מפי בני-סמכא שהשתתפו בדיון הזה, שהמדינה משקיעה בתלמיד ערבי מחצית ממה שמשקיעות מדינות ה-OECD.

סעיד נפאע: כאמור, נאמרו שם דברים, גם על-ידי חברי חבר הכנסת גנאים, שנכח כחבר בלובי הזה, ואמר את אשר על לבנו בנושא הזה.

סעיד נפאע: אבל במשפט אחד אני אגיד: הגיע הזמן שדווקא הרוב יפנים, שאם רע למיעוט, אז בראש ובראשונה רע גם לרוב.

סעיד נפאע: אני אסיים בברכה לחבר הכנסת כבל – שאיננו כאן – שעומד בראש השדולה, ואני תקווה שהשדולה תשכיל לעשות לפחות לצמצום – אני לא רוצה להיות אופטימי יותר מדי ולומר לבטל את כל הפערים, אבל לצמצם את הפערים, וכמה שיותר מהר.

סעיד נפאע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים אלה מתקיים במדינת ישראל תרגיל עורף לאומי "נקודת מפנה 5".

אריה אלדד: פורסם בעבר – וגם השר לענייני העורף חזר על כך בתקשורת – שלכ-40% מתושבי המדינה אין ערכות מגן, אין מסכות אב"כ.

אריה אלדד: אינני יודע איזה תרחיש בדיוק מתורגל, אבל במקרה שמתורגל תרחיש של פגיעה לא קונבנציונלית בעורף, אני מקווה שהממשלה מתארת לעצמה מה יהיה בישראל כאשר להורים יש מסכות ולילדים אין או להיפך, ומה קורה כששכן בקומה העליונה מתדפק על הדלת ואומר: אולי יש למישהו מסכה?

אריה אלדד: כי כרגע קיבלתי הודעה שיש פגיעה של טיל כימי באזור.

אריה אלדד: נדמה לי שמדינת ישראל לא תוכל לאורך זמן להימנע מלצייד את כל אזרחיה בערכות מגן, כי אחרת המיתאר בארץ באמת יהיה תרחיש בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת גנאים.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לקבל בברכה את דבריו של חבר הכנסת אלדד.

נחמן שי: היום היינו שנינו ביחד באותו ביקור בתרגיל הזה, שהציג בפנינו תמונה מאוד מטרידה – מה צפוי בעורף הישראלי אם חלילה תפרוץ מלחמה.

נחמן שי: אנחנו כבר לא עוסקים בתיאוריות, אלא במעשה.

נחמן שי: יש לנו כבר ניסיון של יותר מ-20 שנה בסוגיה הזאת.

נחמן שי: והנה, לתדהמתנו הרבה, התברר כי בניגוד מוחלט לדברים שנאמרו לנו פה, מעל במת הכנסת, וגם כאשר הצעת חוק שלי בעניין הזה הועלתה והורדה מסדר-היום, הממשלה לא הקציבה ולו שקל אחד נוסף כדי לצייד 40% מהאוכלוסייה, שלא יהיו להם ערכות מגן ביום מבחן.

נחמן שי: לא יהיו להם ערכות מגן ביום מבחן.

נחמן שי: פה לא מדובר על היסטריה ועל להדאיג סתם.

נחמן שי: כולם מבינים שהצורך הזה יהיה קיים.

נחמן שי: זו תהיה חלק ממעטפת ההגנה של כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

נחמן שי: לא הייתי רוצה להיות, אדוני היושב-ראש, באותו יום כאשר יעמדו בתחנות אלפי אנשים ויחכו לקבל את ערכת המגן שלהם, ולא תהיה בידיהם ערכת מגן.

נחמן שי: אמר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שהממשלה התחייבה, כשהיא העבירה את התקציב, שהיא תשריין את הכספים.

נחמן שי: אני לא נאיבי, אני יודע שזה ייקח שנה או שנתיים, יש מצוקות כספיות גדולות.

נחמן שי: אבל היום אין אפילו תוכנית לרכוש את ערכות המגן.

נחמן שי: לכן, טוב שאריה אלדד אמר את זה, ואני אגיד את זה, וכל חבר כנסת שיכול לחבור אלי – לחזור ולהדגיש את חומרת המצב פה, ומוכרחים לעשות מעשה בעניין הזה.

ראובן ריבלין: תבקש דיון מיוחד בעניין זה בוועדת החוץ והביטחון פעם נוספת.

נחמן שי: אני אבקש.

נחמן שי: אני אבקש ואני אעלה את זה, ונביא לשם גם את ראש הממשלה וגם את שר הביטחון.

ראובן ריבלין: הנשיאות תאשר, אני יכול להבטיח לך.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה פה ואני – אנחנו נאשר את זה, אין בעיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ובעדין – חבר הכנסת כץ, ואחריו – חבר הכנסת טיבי.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול צפינו ושמענו את נאומו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד, שבחר לנאום לאומה ולעם הסורי מאוניברסיטת דמשק.

מסעוד גנאים: שם הוא הבטיח דיאלוג, חופש, בחירות – משהו.

מסעוד גנאים: את הפטנט הזה של מנהיגים לבחור באוניברסיטה או במוסד אקדמי כדי לפרוס את משנתם התחיל דווקא אובמה באוניברסיטת קהיר.

מסעוד גנאים: שם הוא דיבר על הרבה דברים: על מדינה לפלסטינים, על התנחלויות שאינן לגיטימיות, וחזר על כל זה.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה נתניהו הבין את החשיבות של הפטנט.

מסעוד גנאים: גם הוא הלך לאוניברסיטת בר-אילן ושם אמר "שתי מדינות", אבל לא קיים שום דבר.

מסעוד גנאים: כנראה שמנהיגים חושבים שכאשר הם משקרים במוסד אקדמי או באוניברסיטה, שקר אקדמי משכנע יותר.

מסעוד גנאים: תודה.

ראובן ריבלין: אולי הם חושבים שצריך לסגור את האוניברסיטאות.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת כץ, מכובדי, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יעקב כץ: מכובדנו השר, חברי חברי הכנסת, רק רציתי לשים לב לעובדה שהמדינה חזרה להיות מדינה נורמלית.

ראובן ריבלין: ה"קוטג'".

יעקב כץ: נכון.

יעקב כץ: היא מתעסקת בדברים כמו כל מדינה בעולם, ועל זה צריך להגיד גם כן הלל.

יעקב כץ: מתעסקים ב"קוטג'ים", מתעסקים בשביתות, וכל הבעיות האחרות שהיו נראות כבעיות עם מי שהיו אויבים או מי שרוצים להיות אויבים, אז ברוך השם, מדינת ישראל הולכת ומתפתחת, ואין לה בעיות לא עם ערבים ולא עם מלחמות ולא עם מה שמתקרא "פלסטינים".

יעקב כץ: מתעסקים ב"קוטג'ים", לא בספטמבר שהיה ולא בספטמבר שיבוא, ושהמדינה תמשיך להתעסק רק בדברים האלה, ותבוא עלינו ברכת השם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, עובדי המועצה המקומית במג'ד-אל-כרום לא קיבלו את משכורותיהם זה עשרה חודשים.

אחמד טיבי: לאחר שמשרד הפנים פירק את מועצת עיריית א-שגור, רק לפני חודש ניתן דוח הפירוק, והתברר שמג'ד-אל-כרום לבד – יש לה חוב מצטבר מעיריית א-שגור, 90 מיליון שקל, וחובות גם לביטוח לאומי, גם למס הכנסה, גם ל"מקורות".

אחמד טיבי: מה אשמתם של תושבי מג'ד-אל-כרום, של המועצה המקומית מג'ד-אל-כרום, של ראש העיר מג'ד-אל-כרום, של העובדים האלה, שעובדים בצורה מכובדת, עושים את מטלותיהם בלי לקבל משכורת עשרה חודשים?

אחמד טיבי: איפה היה משרד הפנים, האחראי הישיר למשבר הזה?

אחמד טיבי: למה הוא לא מקשיב ונפגש באופן ישיר עם ראש המועצה מוחמד מנאע?

אחמד טיבי: אחריותו של השר ישי כלפי 100 משפחות, אדוני.

אחמד טיבי: עשרה חודשים ללא משכורת זה הרבה יותר חשוב מעליית מחירי ה"קוטג'".

אחמד טיבי: הרבה יותר חשוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי – בבקשה, אדוני.

דוד רותם: לשם שינוי אני מסכים עם חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, האם ביקשת לדבר?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל?

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פרשת השבוע היא פרשת קורח, פרשת המחלוקת.

מיכאל בן-ארי: חוכמת המשנה במסכת אבות אומרת: כל מחלוקת שהיא לשם שמים, סופה להתקיים, ושאינה לשם שמים, אין סופה להתקיים.

מיכאל בן-ארי: איזוהי מחלוקת שהיא לשם שמים?

מיכאל בן-ארי: זו מחלוקת – –

ראובן ריבלין: הלל ושמאי.

מיכאל בן-ארי: – – הלל ושמאי.

מיכאל בן-ארי: כל מי שלומד משנה – מחלוקות עזות ביניהם.

מיכאל בן-ארי: וכבר אני אסביר.

מיכאל בן-ארי: לשם שמים זה החתירה לאמת.

מיכאל בן-ארי: האמת עומדת כאן על השולחן, ולכן סופה להתקיים.

מיכאל בן-ארי: ואילו שאינה לשם שמים זו מחלוקת קורח וכל עדתו.

מיכאל בן-ארי: אגב, צריך לשים לב, זו לא מחלוקת קורח ומשה, אלא זה מחלוקת ביניהם.

מיכאל בן-ארי: כי המחלוקת שהיא לא לשם שמים רואה את האדם במרכז, את הפרסונה במרכז.

מיכאל בן-ארי: ומי שהוא עומד במרכז, סופו שתבלע אותו האדמה.

מיכאל בן-ארי: ואם אפשר משפט אחד נוסף: אתמול יצאו ילדי ישראל מהתיכונים לחופשה.

מיכאל בן-ארי: אני קורא להורים לשבת עם הילדים ולתכנן אתם את החופשה, את הסיכונים, את הסיכויים; לשבת אתם, שלא נתעורר לבוקר נורא כמו שהתעוררנו הבוקר, שילד טוב, אחראי, פתאום הרגיש שבחופשה מותר לו לנסוע על אופנוע ללא רשיון, והתוצאות המרות נודעו לנו היום בבוקר.

מיכאל בן-ארי: שבו עם הילדים, תסכמו אתם מה מותר, מה אסור, באיזו שעה קמים, איפה הם מבזבזים כסף, לאן נוסעים ועם מי נוסעים.

מיכאל בן-ארי: את כל הדברים האלה – תשבו אתם.

מיכאל בן-ארי: הדברים האלה ייצרו את הגבולות שהילדים זקוקים להם.

מיכאל בן-ארי: אנא מכם.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כבל, אתה רוצה לומר משהו?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת טיבייב.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רציתי דווקא להתייחס לאירוע שקרה היום בעת שישבתי באחד מדיוני הוועדות.

איתן כבל: אסור לענות לטלפונים, כמובן, אבל לא התאפקתי ועניתי, ועל הקו היה ריבחי רנתיסי, הדובר של ה"חמאס", שכמובן גם שלח לי הודעה.

איתן כבל: זה אולי לכאורה נשמע איזה סוג של גימיק, אבל הקונוטציה של מי שעשה את זה, שמשמעותה היתה להטיל דופי ב"גלי צה"ל", באנשי "גלי צה"ל", בעובדי "גלי צה"ל", כאילו הם משתפים פעולה עם הרעים שבאויבינו, איננה מקובלת, וראוי שתגונה על-ידי הבית הזה.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, חבר הכנסת רותם?

ראובן ריבלין: אתה רוצה לומר דבר לאומה במסגרת נאומי – – –

דוד רותם: לא.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, בבקשה.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, תודה, בשבוע האחרון נהרגו שבעה בני-אדם בכבישים, ואני מתחיל: יום רביעי – הולך רגל נפצע קשה; יום חמישי – שני פצועים קשה; יום שבת – שלושה אנשים נהרגו; יום ראשון – נהג נתפס נוהג ללא רשיון וחגורת בטיחות.

רוברט טיבייב: הולכת רגל בת 80 נהרגה.

רוברט טיבייב: בן 32 נהרג; יום שני – הולכת רגל בת 35 נהרגה; יום שלישי, היום, היום הראשון של חופש הגדול – נער בן 16 רכב על אופנוע ללא רשיון ונהרג.

רוברט טיבייב: מקום המדינה נהרגו 31,098 אזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אתה תשמח לשמוע שביציע האורחים נמצאים אורחים מקניה.

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) Welcome.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יונתן פולארד נמצא בכלא האמריקני זה שנים רבות.

שלמה מולה: הוא היה חייל בשליחותה של מדינת ישראל, למרות שממשלות ישראל התכחשו להיותו שליח שלה.

שלמה מולה: אבל מה שקורה עם יונתן פולארד, דווקא עם ידידה טובה שלנו, ארצות-הברית, זה דבר מחריד.

שלמה מולה: הכיצד?

שלמה מולה: איך יעלה על הדעת, יונתן פולארד – אביו נפטר, והוא מבקש להגיד קדיש על קבר אביו.

שלמה מולה: המשטר הידידותי ביותר לנו, אמריקה הגדולה, נשיא ארצות-הברית, לא נענה לבקשה ההומנית הזאת.

שלמה מולה: אני לא מבין מה הסיבה.

שלמה מולה: אני לא מבין למה ממשלת ישראל לא עושה את כל אשר בידה.

שלמה מולה: לעשות יותר.

שלמה מולה: ראש הממשלה, נשיא מדינת ישראל, חברי הכנסת, אני יודע שידידי הטוב חבר הכנסת נחמן שי החתים יותר מ-80 חברי כנסת.

נחמן שי: והיושב-ראש.

שלמה מולה: אבל עד מתי?

שלמה מולה: איך יכול להיות שיהודי לא יגיד קדיש על קבר אביו, אדוני היושב-ראש?

שלמה מולה: הוא חייל שלנו, ואנחנו שותקים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, לאחר יוזמתו של חבר הכנסת שי, כפי שהיתה בעבר יוזמה של חבר הכנסת אריאל – כאשר אני מקבל איזושהי בקשה או תחינה או פטיציה של חברי הכנסת, אני מצרף מכתב שלי, כי לי אסור לחתום על פטיציה, ושלחתי אותו למקביל יושב-ראש הכנסת בארצות-הברית, שהוא סגן הנשיא, ביידן, והוא גם אישר את קבלת המכתב.

ראובן ריבלין: מדוע לא – הם לא רוצים?

ראובן ריבלין: האם היה איזשהו בן-אדם שישב 25 שנה בבית-סוהר על עבירה כפי שנמצא פולארד?

נחמן שי: לא היה.

ראובן ריבלין: לא היה בתולדות האומות.

ראובן ריבלין: וכנראה שהאמריקנים רואים בדרך אחרת ממה שאנחנו רואים את עניינו של פולארד.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים ללחוץ ואנחנו צריכים להסביר בצורה חד-משמעית.

שלמה מולה: אבל יהודי לא יגיד קדיש על קבר אביו?

ראובן ריבלין: שלטונות בתי-הסוהר בארצות-הברית פועלים על-פי החוק האמריקני.

ראובן ריבלין: אני, דרך אגב, חושב שלנשיא האמריקני יש הרבה השפעה גם על שלטונות בתי-הסוהר, שהם האחראים באופן פורמלי לתת את האישור.

ראובן ריבלין: אבל אלה הדברים.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם גם למחות בפני השגרירות האמריקנית כאן, על מנת להסביר להם שאנחנו לא רואים את זה באותה צורה, שגם אם הצדק האמריקני נעשה, יש גם גבול למה שיכולים לדרוש מבן-אדם.

ראובן ריבלין: רבותי, חברת הכנסת חוטובלי, האם גברתי רוצה לומר איזשהו דבר?

ראובן ריבלין: כי יש לנו עוד עשר דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: אתן לך דקה מלאה, זאת אומרת דקה ועשר שניות.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את שר הפנים על החזרת הכותרת "יהודי" לתעודת הזהות שלנו.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבשביל הרבה מאוד ישראלים, העובדה שתעודת הזהות הזאת התרוקנה מתוכן, זה היה דבר שקצת צרם בשנים האחרונות, ויפה עושה שר הפנים שהוא מקדם את היוזמה הזאת להחזרת סעיף הלאום לתעודת הזהות שלנו.

ציפי חוטובלי: אנחנו יהודים גאים.

ראובן ריבלין: אני, קודם כול, מבין ללבך, וגם אני גאה להיות יהודי, ואני בטוח שכל ערבי גאה להיות ערבי.

ראובן ריבלין: הבעיה היא בתוך הציבור היהודי, שתבוא ותישאל השאלה מיהו יהודי.

ראובן ריבלין: אני חושב שזה גאוותי.

ראובן ריבלין: גאוותו של טיבי להיות ערבי, גאוותי להיות יהודי.

ראובן ריבלין: אבל הבעיה כאן היא לא יהודים וערבים.

ראובן ריבלין: כאן הבעיה היא מיהו יהודי.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אשאל שאלה נוספת.

דוד רותם: אבל ליהודי יש רק – – – זכות – – –

ראובן ריבלין: זה ברור, אני גם מסכים אתך.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך.

ראובן ריבלין: אבל נשאלת שאלה, למשל, האם יוצאי אתיופיה מהפלאשמורה הם מזרע ישראל, או הם יהודים.

ראובן ריבלין: אז לפי שיטה אחת הם מזרע ישראל ויכתבו "יהודי".

ראובן ריבלין: לפי שיטה אחרת, או לפי תפיסת עולם אחרת, יאמרו להם: לא, חברים, אתם צריכים גיור.

ראובן ריבלין: ואז אנחנו מגיעים עוד פעם למלחמות איומות.

ראובן ריבלין: למה ביטלנו?

ראובן ריבלין: ביטלנו – והייתי אז חבר בעל השפעה רבה, יחד עם יולי אדלשטיין – ביטלנו כדי למנוע מחלוקות.

ראובן ריבלין: לא בין יהודים לערבים, אלא למנוע מחלוקות.

ראובן ריבלין: אז באמת, אני שמח נורא על חברי הכנסת שבאים לכנסת במלוא עוצמתם.

ראובן ריבלין: תבינו, יש גם בעיות.

ראובן ריבלין: יש בעיות, אתם מבינים?

איתן כבל: זה לא הכול ערבים.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: יש בעיות קשות ביותר, שיכולות להביא למחלוקות איומות.

ראובן ריבלין: אז מה אמרנו?

ראובן ריבלין: כל אחד באמונתו יחיה.

ראובן ריבלין: כל מי שרוצה לומר – הרי יש חוק האזרחות שמגדיר יהודי אחר מאשר – אני ורותם חושבים שיהודי הוא מי שנולד לאם יהודייה וגויר כהלכה.

ראובן ריבלין: הוא רק חושב שהגיור צריך להיות ככה, ואני אומר:

ראובן ריבלין: אני אף פעם לא עסקתי בגיור, אז אני יודע מה זה הלכה.

ראובן ריבלין: הלכה זה הלכה.

ראובן ריבלין: הוא, יש לו רעיונות, ברוכה יוזמתו.

ראובן ריבלין: אני לא – – –

שלמה מולה: אני יכול להגיד שמבחינתי יהודי זה גם מי שמתגייר על-פי הרפורמים והקונסרבטיבים.

ראובן ריבלין: אתה יכול לומר.

ראובן ריבלין: הואיל וכתוב "כהלכה", "גויר כהלכה", אז אתה תקבל את זה.

ראובן ריבלין: אבל יכול להיות שתפרוץ מחלוקת בתוך העם.

ראובן ריבלין: אנחנו, בסופו של דבר, חזרנו לארצנו, למולדתנו, אבל אני רק אומר – אומר לחברת הכנסת חוטובלי, שיש לנו גם אחריות.

ראובן ריבלין: את מבינה?

ראובן ריבלין: בדרך כלל הנושאים האלה צצים כל פעם לפני בחירות כאלה או אחרות, ויש לנו אחריות כבדה מאוד.

ראובן ריבלין: יש פה מדינה, יש בה 8 מיליון אנשים.

ראובן ריבלין: יש בה יהודים וערבים.

ראובן ריבלין: יש פה בעלי דתות שונות, ויש פה בעיה מהי מדינה יהודית אצל היהודים, ומהי מדינה דמוקרטית, עם הערבים.

ראובן ריבלין: ואנחנו צריכים, כולנו – האחריות היא על הרוב.

ראובן ריבלין: האחריות היא על הרוב.

ראובן ריבלין: הרוב צריך בשום שכל ודעת לנסות לגשר על כל הפערים כדי שהחוויה הישראלית תהיה מושלמת, לתפארת מדינת ישראל, ולתפארת מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ראובן ריבלין: לא הולך שום דבר – אין הנחות לא פה ולא פה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זו רק דעתי, כמובן, לא מחייב את הליכוד, לא מחייב את חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה, זה זמנך לנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: יש לנו עוד חמש דקות, אז אם אתה רוצה – בבקשה, תאמר מה שעל לבך.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מצטרף לדברים ששמעתי קודם מחברי.

אברהם מיכאלי: בדיוק בשבוע שעבר דיברתי, אדוני היושב-ראש, בדקת נאום, לפני פטירתו של אביו של ג'ונתן פולארד, ואמרתי – אולי אנחנו נתגייס למען שחרורו לכמה שעות לראות את אביו.

אברהם מיכאלי: ובאמת חברי עשו, ועשינו כמיטב יכולתנו.

אברהם מיכאלי: לצערנו לא הצלחנו, ואנחנו משתתפים בצערה של משפחת פולארד, ומאחלים ליונתן, לפחות אם הוא לא זכה לראות את אביו לפני מותו, שהוא יצא מהר משם ונראה אותו בחוץ.

אברהם מיכאלי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם הוא.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, בסוף השבוע האחרון ביקרתי ביישובים דאליה ועוספיא, והסתובבתי בשתי שכונות ענקיות שלא מחוברות לרשת החשמל באופן חוקי.

חמד עמאר: הכול מחובר שם באופן פיראטי, חוטים עוברים מבית לבית, זה סכנת חיים, סכנת חיים ממשית.

חמד עמאר: אחרי זה נפגשתי גם עם יושב-ראש חברת חשמל ומנכ"ל חברת חשמל ודנתי אתם בנושא, ואמרו לי – מבחינתנו אנחנו מוכנים מחר בבוקר לעלות למעלה, לחבר ולהתחיל – – –

ראובן ריבלין: הבעיה שם עם טופס 4.

ראובן ריבלין: זאת הבעיה.

חמד עמאר: זה בדיוק מה שרציתי להגיד, להמשיך בדברי.

חמד עמאר: אמרו: הבעיה שלנו שם זה טופס 4.

חמד עמאר: אסור לנו לחבר בלי טופס 4, אף-על-פי שגם חברת חשמל מתנגדת לנושא הזה של טופס 4.

חמד עמאר: דיברתי גם עם שר התשתיות בנושא, ושר התשתיות אמר שהוא מוכן גם להתקין תקנה מיוחדת לחיבור הבתים האלה.

חמד עמאר: ההתנגדות הרצינית היא של משרד הפנים ומשרד המשפטים.

חמד עמאר: אבל בוא ניקח את הנושא הזה ברצינות; אלפי בתים בנויים היום, שנים רבות לא מחוברים לחשמל, וכולם טומנים את ראשם בחול, וחושבים שזה ייפתר לבד.

חמד עמאר: עד שיהיה אסון גדול, ואז כולם יתעוררו.

חמד עמאר: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הם באמת נמצאים בשולי השרפה, שהגיעה עד הבתים האלה.

ראובן ריבלין: ביקרתי בעוספיא כמה פעמים.

ראובן ריבלין: הבעיה היא שצריך לאשרר את תוכניות הבנייה כדי שאפשר יהיה לתת להם טופס 4.

חמד עמאר: – – –

ראובן ריבלין: אני יודע, טוב, תשמע – בנו לא חוקי.

ראובן ריבלין: בנו לא חוקי, עכשיו – – –

חמד עמאר: בנייה לא מורשית, אני קורא לה.

חמד עמאר: לא בנייה לא חוקית.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: כל אחד אומר את זה – יש מורשה, ואז אנחנו מתחילים להבחין בין אחד שהוא לא חוקי ואחד שהוא לא מורשה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת: הם בנו את זה בלי רשיון כדין.

ראובן ריבלין: עכשיו תאמר מה שאתה רוצה – זאת אומרת – מורשה, לא.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל צריכה להחליט.

ראובן ריבלין: אני דיברתי גם עם ראש העיר, שהוא בידידות רבה, ואני משתדל מאוד לעזור לעיר.

ראובן ריבלין: אמרתי: אחת משתיים; מדינת ישראל צריכה להחליט אחת משתיים – אם זה לא חוקי, היא רוצה להרוס – שתהרוס.

ראובן ריבלין: ואם היא משאירה את זה ולא הורסת, שתאשרר את זה; שתאשרר את זה, מה אנחנו משחקים בכל הדברים האלה?

דוד רותם: – – – לעשות את זה ביהודה ושומרון.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: בעניין זה אני חושב שאני אפילו פחות מדבר, אני יותר עושה, בעניין זה.

ראובן ריבלין: רבותי, אוקיי, אנחנו סיימנו את הנאומים בני דקה, אלא אם כן השר אדלשטיין רוצה להתייחס לאחת מהאמירות שנאמרו פה.

נחמן שי: אולי על פולארד.

ראובן ריבלין: על פולארד אתה רוצה?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני יעלה, ידבר על פולארד באמת.

ראובן ריבלין: אני חושב שזו הזדמנות חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: הזדמנות חשובה ביותר, ולאחר מכן אנחנו נעבור לנושא הבא בסדר-היום.

ראובן ריבלין: יש הצעות לסדר-היום על פולארד, אבל הוא יכול לומר לגבי הדברים שנאמרו פה.

נחמן שי: זה חשוב מאוד.

ראובן ריבלין: כי יש כאלה שבין 16:00 ל-17:00 רואים את הכנסת, וב-17:00 הם עוברים לתוכניות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ודאי שכולם העלו סוגיות חשובות, אבל צדקת, חבר הכנסת נחמן שי, אני רוצה ספציפית להתייחס לסוגיה של אי-שחרורו של יונתן פולארד, לא לצורך פרידה מאביו, כשכבר ממוצאי שבת הקודמת היה ידוע לנו שאביו אושפז וגוסס, והיו פניות גם של גורמים ישראליים וגם של גורמים אמריקניים לשלטונות הרלוונטיים.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב לא היה שום מענה.

יולי יואל אדלשטיין: התבשרנו בצורה קשה במוצאי שבת האחרונה על פטירתו של אביו, של מוריס, ועל ההלוויה הצפויה ביום שני, ועם כל הכבוד להבנה שלי שזה יום ראשון, ואנשים לא נמצאים במשרדים, אני כן יודע שהגיעו פניות.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאין לי אלא לומר יישר כוח לחברי הכנסת וליושב-ראש הבית על כך שהתארגנו מהר וגם העבירו פנייה המונית.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, תקן אותי אם אני טועה, בזמנו, 112 חברי כנסת חתמו על מכתב בקשת השחרור, שזה בעצם אומר שאין בנושא הזה שום מחלוקות בין סיעות – קואליציות–אופוזיציות וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, כפי שכולנו ראינו היום גם בתמונות שמתעדות את ההלוויה, גשם היה, הלוויה היתה, יונתן לא היה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק יכול לומר – – –

נחמן שי: למה לא היה נציג של מדינת ישראל, ממשלת ישראל, הקונסוליה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אני, דרך אגב, לא שמעתי גם על – אתמול מישהו העלה את הנושא הזה, אני לא שמעתי, אין באינדיאנה, כידוע לך, קונסוליה.

יולי יואל אדלשטיין: יש ודאי קונסוליה אחראית – – –

נחמן שי: אזורית.

יולי יואל אדלשטיין: כן, יש קונסוליה אחראית, אבל אני לא יודע למה לא היה נציג של משרד החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: גם לא שמעתי, למען האמת, לא שמעתי פנייה כזו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי, כבוד השר, אם היית מבקש מהכנסת לשלוח אותך כנציג הכנסת להלוויית אביו, הייתי שולח אותך; או אותך או כל מי – – –

נחמן שי: לא העליתי על הדעת.

נחמן שי: רצף האירועים היה מהיר מדי.

יולי יואל אדלשטיין: זו סוגיה חשובה, רק – באמת, אדוני היושב-ראש, אתמול שמעתי אנשי ציבור שונים מעלים, שואלים או תוהים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר שלא מן המשפחה ולא מן הוועד לשחרור פולארד לא קיבלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שהיה פה – לא מאמין לרגע שראש הממשלה או השר ליברמן היו חוששים לשלוח נציג.

יולי יואל אדלשטיין: הזמנים האלה מזמן עברו.

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: היו שולחים עם זר של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי אלא להוסיף שאנחנו נמשיך לפעול.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, היה לי, אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם לומר העונג – זה לא עונג; היה לי הכבוד להיות השר הראשון שביקר אצל יונתן פולארד בזמנו, באישורו ובברכתו של ראש הממשלה דאז ודהיום בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: היו עוד מספר שרים בממשלה הנוכחית שביקרו אז: השרה לבנת, השר נאמן, השר ישי – אם שכחתי מישהו, אתם הסליחה.

ראובן ריבלין: דני נוה, השר.

יולי יואל אדלשטיין: דני נוה, שהיה אז מזכיר הממשלה, לאחר מכן שר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני רוצה לומר שהבשורה היחידה, לאחר הימים הקשים שעברנו עם חוסר הרגישות – אולי זה הביטוי הרך ביותר שאני יכול להשתמש בו – בשבוע האחרון, אנחנו נמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: הבשורה היחידה זה שכולנו, אלה שעוסקים בנושא הזה הרבה שנים, חשים בשינוי אווירה בארצות-הברית; אותם אנשים שגם אתי וגם עם אחרים פשוט סירבו לדבר על הנושא הזה לפני עשור, היום כותבים מכתבים ומתראיינים בפומבי ופונים לנשיא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה מאוד ששינוי האווירה הזה יביא בסופו של דבר – ויפה שעה אחת קודם – לשחרורו של פולארד, לא לצורך, חס ושלום, הלוויות ואירועים מסוג זה, אלא לשחרורו לצמיתות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לחברי הכנסת שמעלים את הנושא.

ראובן ריבלין: בשמחות.

ראובן ריבלין: [מס' כ/364; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 17290; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת רותם לבוא ולעלות כדי להציג את הצעת חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין (תיקון מס' 2).

ראובן ריבלין: אנחנו מתכבדים לארח כאן בכנסת ביציע האורחים את ד"ר קדמן, האחראי לשלום הילד.

קריאה: המועצה לשלום הילד.

ראובן ריבלין: יושב-ראש המועצה לשלום הילד, שומר ילדי ישראל, לתפארת המדינה ולתפארת עבודתו.

דוד רותם: אני מברך את אדוני על תפיסת מקום היושב-ראש.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: אני לא תופס מקומות בכוח, כדרכם של אחרים.

אחמד טיבי: אני החלפתי את היושב-ראש בתפקידי כסגן יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: השלטון הועבר ללא אלימות.

דוד רותם: איך זה יכול להיות?

אחמד טיבי: לא לא, אולי תשכיל.

אחמד טיבי: אולי תשכיל.

יולי יואל אדלשטיין: הפינוי בעוד שעתיים.

דוד רותם: אה, מפנים אותך בעוד שעתיים?

אחמד טיבי: אולי תשכיל.

אחמד טיבי: רק – העברת שלטון באופן דמוקרטי לא נקראת לפנות.

דוד רותם: אז אתה תפנה בעוד שעתיים?

אחמד טיבי: אני מבין שזה שיעור בדמוקרטיה לא קל, אבל אני אמשיך ללמד.

אחמד טיבי: תודה.

דוד רותם: בוא נאמר ככה, כל זמן שאני יודע שאתה מפנה בעוד שעתיים, הדמוקרטיה היא בחגיגה.

אחמד טיבי: אוקיי.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה וקריאה שלישית את הצעת חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין (תיקון מס' 2), של חברי הכנסת יריב לוין ואורלי לוי אבקסיס.

דוד רותם: כפי שאדוני יודע, חברת הכנסת לוי אבקסיס היא מישראל ביתנו.

דוד רותם: הצעת החוק – – –

אחמד טיבי: אני אף פעם לא טענתי שהיא חברת כנסת מושלמת.

אחמד טיבי: היא טובה, אבל לא מושלמת.

דוד רותם: לא, עכשיו אראה לך שהיא מושלמת.

דוד רותם: עוד מוצע להוסיף להגדרת עבירת מין בחוק עבירה של התעללות מינית בקטין או בחסר ישע, לפי סעיף 368ג לחוק העונשין, משום שגם הרשעה בעבירה זו מצביעה על הסיכון הנשקף מאותו עבריין לביצוע עבירות מין נוספות.

אחמד טיבי: חן-חן.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת דוד רותם.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים, רבותי, להצבעה על חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, בקריאה שנייה.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: האם הספקת, חבר הכנסת רותם?

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה ללא הסתייגויות.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחבר הכנסת יריב לוין, שהוא יושב-ראש .

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין (תיקון מס' 2), של חברי הכנסת יריב לוין ואורלי לוי אבקסיס, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: האם מי מכם רוצה לעלות ולומר כמה מלים?

אורלי לוי אבקסיס: אני אעלה בחוק השני.

אחמד טיבי: בחוק השני.

אחמד טיבי: [מס' כ/376; "דברי הכנסת", חוב' כ"ד, עמ' 18591; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת חוק, חוקה ומשפט, בבקשה.

אחמד טיבי: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110).

דוד רותם: ושוב, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מתכבד להביא בפניכם, רבותי חברי הכנסת, לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110), התשע"א–2011, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחברי כנסת אחרים.

דוד רותם: הצעת החוק מבקשת להעלות את גיל המושגח בעבירה של הזנחה ונטישת ילדים לפי סעיפים 362 ו-363 לחוק העונשין.

דוד רותם: היום החוק קובע כי אדם, הורה או משגיח לפי דין או הסכם של קטין מתחת לגיל 14, או של מי שאינו מסוגל לדאוג לצורכי חייו, מחויב לספקו מזון, לבוש, צורכי לינה וצורכי חיים חיוניים אחרים, זולת אם הוכיח שנקט אמצעים סבירים לפי הנסיבות כדי לספק את הצרכים ואין בידו לספקם.

דוד רותם: דינו של המפר חובה זו הוא מאסר שלוש שנים.

דוד רותם: סעיף 363 מוסיף וקובע כי הורה או משגיח שנוטש את המושגח, דינו אף הוא מאסר שלוש שנים, וכן משגיח שסירב לקבל את המושגח מידי מי שאינו מחויב לדאוג לצורכי חייו, או שהשאיר אותו בידי אדם שלא הסכים לדאוג לצורכי חייו, דינו מאסר שישה חודשים.

דוד רותם: הצעת החוק מבקשת להעלות את גיל המושגח.

דוד רותם: מן הראוי – כך אומרת הצעת החוק וכך אומרת המציעה – כי האחריות והדאגה דרך קבע לכל צורכי חייו, מחייתו, שלומו ובריאותו של ילד, גם מעל גיל 14, תוטל על הורהו או על מי שמשגיח עליו, ולא על הילד עצמו.

דוד רותם: בתיקון המוצע, הוועדה עשתה פשרה בין דעות שונות: לגבי מי שנמצא במוסד חוץ-ביתי, שלגביו החובה לפי חוק העונשין תחול עד שהקטין הופך לבגיר, קרי, עד גיל 18, ובין קטין שנמצא בבית הוריו, שלגביו יועמד הורה לדין בגין הזנחה או נטישת ילדו עד גיל 16, דהיינו עוד שנתיים של העלאת גיל המושגח.

דוד רותם: עוד ביקשה הוועדה להבהיר בנוסח החדש של הסעיפים כי תמשיך לחול החובה על הורה או מוסד לדאוג לצורכי חייו של כל מי שאינו מסוגל לדאוג לצורכי חייו, בין אם מדובר בבגיר ובין אם מדובר בקטין מעל גיל 16.

דוד רותם: אני רוצה להודות לצוות הוועדה – –

אחמד טיבי: תודֶה, תודה.

דוד רותם: – – הגברת דורית ואג וצוות העוזרים שלה, תמי וחופית, אני רוצה להודות לעורכת-הדין אפרת חקאק ולכל הצוות המשפטי שמלווה את ועדת החוקה בצורה נאמנה ונותן לו את העצות הנכונות איך לחוקק את החוקים הטובים ביותר.

דוד רותם: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת חוק, חוקה ומשפט.

דוד רותם: חוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נעבור להצבעה תוך כדי ציפייה להגעתו של חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש הוועדה, למקום מושבו הזמני.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אני לא אמרתי הזמניות – למה הכוונה, חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 אושר.

אחמד טיבי: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110) התקבלה בקריאה שנייה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים עכשיו לקריאה שלישית של אותה הצעת חוק.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ברוורמן הספיק.

אחמד טיבי: הספיק, הספיק, הספיק.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 110), התשע"א–2011, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט, אם כן, שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 110) התקבלה בקריאה שנייה ושלישית ללא הסתייגויות, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: האם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מסיעת ישראל ביתנו רוצה לעלות לדוכן?

שלמה מולה: אתה יכול להגיד אורלי – – –

אחמד טיבי: אני, כשאני יושב כאן על הדוכן, אני נוהג על-פי הכללים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תודה רבה לחברי הכנסת התומכים, לכל מי שנמצא פה בעצם – כולם תמכו פה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד שחוק – הוא מתבשל.

אורלי לוי אבקסיס: לוקח לו קצת זמן להגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אגיד כמו לידה, כי רק מי שעברה לידה מבינה שלא משווים את זה ללידות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש פה כמה אנשים שהיו שותפים, יש כאן באמת לא מעט אנשים שהיו שותפים בתהליך הזה, ואני רוצה להגיד להם תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, תודה לחבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט, על כך שגם היה מאוד מעורה בחקיקת החוקים הללו – ואני אתחיל עם הצעת החוק הגנת על הציבור מפני עברייני מין (תיקון מס' 2).

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך חברי ושותפי ויוזם החוק יחד אתי, חבר הכנסת יריב לוין, ויושב-ראש ועדת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בין היתר, אני רוצה להגיד תודה לדורית ואג, מנהלת הוועדה, ולצוות הוועדה, תודה רבה לתמי ולחופית.

אורלי לוי אבקסיס: וכמובן, למי שנמצא בשטח המון שנים, מכיר את הבעייתיות, ועוקב, וגם מציף אותנו, גם כחברי כנסת וגם כציבור, בבעיות של החברה שלנו, וגם מציע פתרונות, ומצליח לגייס אותנו לשינוי המצב הקיים – ואני מקווה שלאט-לאט אנחנו נשתלט על כמה שיותר תחומים, זה קצת קשה – תודה רבה לך, ד"ר יצחק קדמן, יושב-ראש המועצה לשלום הילד.

אורלי לוי אבקסיס: שוב אני אגיד תודה על שני החוקים.

אורלי לוי אבקסיס: ותודה רבה גם לעוזרות שלי, לנטע ולחלי, ותודה רבה לך, אדוני כבוד היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, חן-חן.

אחמד טיבי: ובכן, אנחנו עוברים לסעיף הבא, שהוא שעת שאלות לשר המדע והטכנולוגיה והשר הממונה על השירות הקרוי השירות הלאומי והאזרחי.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אחמד טיבי: מיקרופון.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בפברואר 2010, לפני למעלה משנה, הגשתי הצעת חוק הבאה לעגן במניין שנות הוותק בשירות המשטרה גם את שנות השירות הלאומי באותו גוף.

אריה אלדד: ממשלת ישראל מעכבת למעלה מ-15 חודש את תשובתה בעניין זה.

אריה אלדד: הממשלה הביעה תמיכה בכפוף לתיאום עם משרדי הביטחון והאוצר, אך משרד האוצר התנגד, ולפיכך הצעת החוק תקועה.

אריה אלדד: גם אם הממשלה מתנגדת להצעות חוק פרטיות ברוח זו, מדוע לא יקדם משרדך חקיקה ממשלתית כזאת?

אריה אלדד: תודה.

דניאל הרשקוביץ: אם כן, באמת, מבדיקת העניין עולה כי מדובר בהצעת חוק שבאה להכיר בתקופת השירות הלאומי כוותק בשירות המשטרתי לשוטרים שהתגייסו למשטרה לפני שנת 2000, שירתו בה לפחות עשר שנים ויצאו לגמלאות.

דניאל הרשקוביץ: לפני כשנה וחצי ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעה בכפוף לתיאום הליכי החקיקה עם משרד האוצר והמשרד לביטחון הפנים.

דניאל הרשקוביץ: כמה ימים לאחר הדיון בוועדה הוגש על-ידי שר האוצר ערר לממשלה על החלטת הוועדה הנ"ל.

דניאל הרשקוביץ: אגב, פירושו של דבר שברגע שהוגש ערר, ועדת השרים, הממשלה, מתנגדת עד לדיון בערר.

דניאל הרשקוביץ: משום מה – ואני מדגיש: משום מה – מאז לא הובא הערר לדיון בממשלה, ולכן הנושא באמת נשאר תקוע עד היום.

דניאל הרשקוביץ: בעקבות השאילתא אני מתכוון לפנות אל משרד האוצר בהקדם בדרישה לאשר את ההצעה הנ"ל.

דניאל הרשקוביץ: לחלופין – לדרוש שהנושא יעלה לדיון בממשלה כדי להשוות – הדבר מקובל גם עלי – כדי להשוות את מעמדם של שוטרים בוגרי צבא לשוטרים בוגרי השירות הלאומי.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אחמד טיבי: אתה רוצה לשאול עוד פעם?

אחמד טיבי: שאלה.

אריה אלדד: הערה קצרה.

אריה אלדד: אמרת: משום מה הדבר לא עלה לדיון בממשלה.

אריה אלדד: זה לא משום מה, זה המנגנון הקבוע.

אריה אלדד: ערר לממשלה נועד לתקוע את החוק, וצריך כל הזמן ללחוץ ולדחוק כדי שזה לא יהיה גורלם של כל החוקים שעולה עליהם ערר.

אריה אלדד: לדעתי, מדובר במאות חוקים.

דניאל הרשקוביץ: חבר הכנסת אלדד, אז אני מודה לך, ואמרתי: בעקבות השאילתא אני באמת מקווה להיות מזורז, ומקווה שגם אצליח לזרז.

דניאל הרשקוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

אחמד טיבי: אם באותה הזדמנות תסביר, חבר הכנסת עמאר, מתי הבנייה היא בלתי מורשית ומתי היא בלתי חוקית, כי לא הבנו.

חמד עמאר: בלתי מורשית – ברגע שאתה בונה את הבית שלך על האדמה שלך.

חמד עמאר: זו דעתי.

חמד עמאר: בלתי חוקית – ברגע שאתה פולש לאדמה של מינהל מקרקעי ישראל.

איתן כבל: – – – סעיף חדש.

חמד עמאר: זה הפרשנות שלי לכל הבנייה שנמצאת היום במגזר הדרוזי, כי כל הבנייה במגזר הדרוזי היא באדמות – – –

אחמד טיבי: אה, לכן שאלתי.

אחמד טיבי: בלתי מורשית זה אצל הדרוזים, ובלתי חוקית זה אצל הערבים?

אחמד טיבי: לזה התכוונת, חבר הכנסת חמד עמאר?

חמד עמאר: אתה אמרת, אתה אמרת.

אחמד טיבי: כל כך יצירתי, כל כך יצירתי.

חמד עמאר: אתה אמרת, לא אני.

חמד עמאר: אתה אמרת.

חמד עמאר: אם אתה הגעת למסקנה כזאת זה מאוד חשוב.

אחמד טיבי: חַסְבִּי אלְלַה וַנִעַם אל-וַכִּיל.

אחמד טיבי: בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, משרד המדע והטכנולוגיה יצא לפני כשלוש שנים במכרז למו"פ הדרוזי.

חמד עמאר: מדוע למרות קיומו של תקציב במשרד המדע הזכיין שנבחר בפועל אינו מתפקד באופן אפקטיבי?

חמד עמאר: מה עושה משרד המדע בנדון לשם פיקוח על הזכיין והפעלתו בתחום הנ"ל?

חמד עמאר: לאור הנסיבות המתוארות לעיל, האם מתכוון המשרד לצאת למכרז חדש?

דניאל הרשקוביץ: תודה.

דניאל הרשקוביץ: משרד המדע והטכנולוגיה פרסם קול קורא להקמת מרכז מו"פ – דהיינו למחקר ופיתוח – למגזר הדרוזי.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת קול קורא זה, זכתה חברת "סנטוגל" בהקמת המרכז.

דניאל הרשקוביץ: לצורך הקמת המרכז, אושר תקציב למשך שנתיים בהיקף של 400,000 שקל.

דניאל הרשקוביץ: המרכז החל לפעול בשנה הראשונה, אולם לצערנו לא עמד בדרישות החוזה.

דניאל הרשקוביץ: לאחר שימוע שהתקיים במשרד בשיתוף הלשכה המשפטית והנהלת המשרד, נאלצנו להפסיק את הפעילות במרכז.

דניאל הרשקוביץ: על-פי ההחלטה, בעקבות העובדה שהמרכז לא עמד בתנאי הסכם ההתקשרות עמו ובתוכנית העבודה שהגיש, ההתקשרות עמו תופסק.

דניאל הרשקוביץ: לגבי התשלומים ששולמו, בנוגע להשבת 200,000 השקלים אשר הועברו למרכז מתוך 400,000 שקל, הוחלט כי אף שעל-פי הדין יש לדורשם חזרה, עקב הנסיבות המיוחדות – והכוונה היא העובדה שלמרכז אין מהיכן להחזיר את הכסף והמורכבות של שיתוף הפעולה עם החברה הדרוזית כפי שעלה במהלך השימוע – המרכז לא יידרש להחזירם.

דניאל הרשקוביץ: במקביל, המשרד קידם תוכנית אשר קיבלה תוקף של החלטת ממשלה מיום 18 במרס 2010, ובמסגרתה שלושה משרדים אמורים להקצות תקציב של מיליון שקל לשנה, למשך שנתיים.

דניאל הרשקוביץ: המשרדים הם משרד המדע והטכנולוגיה, המשרד לפיתוח הנגב והגליל והמשרד לענייני מיעוטים.

דניאל הרשקוביץ: הסכום שהוקצה במסגרת החלטה זו עומד על 720,000 שקל לכל משרד לשנים 2010–2011.

דניאל הרשקוביץ: טרם קידמנו תוכנית זו מאחר שעדיין לא אותר גורם בשטח שיוכל לעמוד בדרישות המשרד ולקדם את תוכנית הקמת מו"פ דרוזי.

דניאל הרשקוביץ: בכל מקרה, בשנת 2011, כפי שאתה יודע, משרד המדע והטכנולוגיה, בתיאום עמך, העביר מיליון שקל למיג"ל על מנת לקדם מחקרים של חוקרים דרוזים באזור.

דניאל הרשקוביץ: אבהיר: המטרה שלנו, כפי שגם ביטאתי לא אחת בשיחות שונות, היא להקים מו"פ במגזר הדרוזי.

דניאל הרשקוביץ: "סנטוגל" לא הלך.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו מחפשים אלטרנטיבה, ואנחנו גם מנהלים מגעים שונים.

דניאל הרשקוביץ: בינתיים, כדי שהכסף לא ילך לאיבוד וכדי שיתבצעו מחקרים במגזר הדרוזי גם אם עדיין אין מו"פ דרוזי, באמת קידמנו יחד אתך את הרעיון של העברת כספים דרך מיג"ל, שזה מרכז המו"פ, בעצם המגה-מו"פ, בקריית-שמונה, שלפחות העסק יתחיל לרוץ.

דניאל הרשקוביץ: אני מאוד מקווה שאנחנו בקרוב גם נמצא את הפלטפורמה המתאימה למרכז מו"פ דרוזי.

אחמד טיבי: עוד שאלה, בבקשה.

אחמד טיבי: שאלה מורשית.

אחמד טיבי: בבקשה.

חמד עמאר: אתה מתכוון שיצא מכרז חדש בקשר לנושא הזה?

דניאל הרשקוביץ: התשובה היא: אנחנו מקווים שכן.

דניאל הרשקוביץ: הפעם אנחנו רק מנסים, כדי לא ליפול כפי שנפלנו בפעם שעברה, קודם כול לבדוק היתכנות.

דניאל הרשקוביץ: לכן, אנחנו בודקים אפשרויות.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו מקווים שתהיינה אפשרויות, ואז נחפש את הדרך האידיאלית להקים מו"פ במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כעת אנחנו עוברים לחבר הכנסת סעיד נפאע.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, על-פי ספר תוכניות העבודה לשנת 2011 מינואר 2011 ובהתייחס למטרה מס' 5 בספר: 1.

סעיד נפאע: בדברי הפתיחה של כבוד השר נאמר: "המשרד החל בפעילות רחבה של חשיפת אוכלוסיות רחבות למדע בדרכים שונות, מתוך מטרה למשוך צעירים ואוכלוסיות נוספות שכיום אינן חשופות למדע וטכנולוגיה".

סעיד נפאע: א.

סעיד נפאע: אני מניח שהכוונה בין היתר, לאוכלוסייה הערבית.

סעיד נפאע: האם נכון?

סעיד נפאע: ב.

סעיד נפאע: מה המשרד עושה ו/או עשה למימוש מטרה זו? 2.

סעיד נפאע: השאלה השנייה – כמו כן נאמר בהתייחס למטרה מס' 5 בספר: "הוקמו מרכזי מחקר ופיתוח אזוריים בצפון הארץ, ביהודה, בנגב ובים-המלח, בהם עובדים חוקרים שעברו לגור בפריפריה הגיאוגרפית ומבצעים מחקרים בתחומים הרלוונטיים לאזור".

סעיד נפאע: האם ישנם ו/או הוקמו מרכזים כאלה במגזר הערבי?

סעיד נפאע: 3.

סעיד נפאע: ביעד של "הגדלת ההשתתפות בפעילות מדעית וטכנולוגית של מגזרים בעלי נוכחות נמוכה", וב"משימות מרכזיות" בעניין "תקצוב מלגות לתואר שני – MSc, ושלישי – PhD, בסך 20,000 ש"ח חדש לבני מיעוטים העוסקים במחקר" – א.

סעיד נפאע: מדוע דולג על תואר ראשון?

סעיד נפאע: ב.

סעיד נפאע: צוין שמספר המלגות לתואר שני ושלישי הוא שבע.

סעיד נפאע: מסך כמה בכלל?

סעיד נפאע: תודה רבה.

דניאל הרשקוביץ: תודה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת נפאע.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

דניאל הרשקוביץ: התייחסת בדבריך לדברי ש"המשרד החל בפעילות רחבה של חשיפת אוכלוסיות רחבות למדע בדרכים שונות, מתוך מטרה למשוך צעירים ואוכלוסיות נוספות שכיום אינן חשופות למדע וטכנולוגיה".

דניאל הרשקוביץ: אגב, זו תוכנית שאני גאה מאוד עליה כדבר שאנחנו הכנסנו בתקופתנו.

דניאל הרשקוביץ: אני אבהיר: החשיפה והנגישות למדע ולטכנולוגיה לעיל הן בדגש על הפריפריה בכלל והמגזר הערבי בפרט.

דניאל הרשקוביץ: דהיינו, אנחנו שמים דגש על כל הפריפריה, כולל המגזר הערבי.

דניאל הרשקוביץ: להלן פירוט הפרויקטים: מלגות למדענים ערבים, דרוזים וצ'רקסים – מדי שנה, לרבות בשנים 2011–2012, מפעיל המשרד תוכנית מלגות ייחודית, המיועדת למדענים בתואר שלישי ובתואר שני.

דניאל הרשקוביץ: גובה המלגה עומד על סך 20,000 ש"ח לדוקטורנט ו-15,000 ש"ח למסטרנט.

דניאל הרשקוביץ: לשנת 2011 פורסם קול קורא, אולם טרם נערך דיון בבקשות.

דניאל הרשקוביץ: בשנת 2010 חולקו תשע מלגות במסגרת תוכנית זו לדוקטורנטים בלבד.

דניאל הרשקוביץ: אגב, התוכנית הזאת מיועדת למיעוטים בלבד.

דניאל הרשקוביץ: זאת אומרת, זה לא תשע מתוך כמה, אלא זה תשע.

דניאל הרשקוביץ: יתר התוכניות פתוחות לכול.

דניאל הרשקוביץ: תוכנית המו"פ האזורי – המשרד מפעיל עשרה מרכזי מו"פ – מרכזי מחקר ופיתוח – אזוריים ברחבי הארץ, בעיקר באזורי הפריפריה הגיאוגרפית.

דניאל הרשקוביץ: שלושה ממרכזי המו"פ ממוקמים באזורים שבהם אחוז האוכלוסייה הערבית המתגוררת באזור הוא גבוה במיוחד.

דניאל הרשקוביץ: אני רוצה להבהיר: מעשית, אלה שלושה מרכזי מו"פ במגזר הערבי, אבל המחקר הוא לא מגזרי, לכן אני מנסח את זה בלשון כזאת.

דניאל הרשקוביץ: מדובר ב"אגודת הגליל" בשפרעם – אגב, מרכז שהצליח למעלה מהמשוער.

דניאל הרשקוביץ: כולם מצליחים, אני לא – יש את מרכז המשולש בכפר-קרע והמרכז לחברה בדואית בחורה.

דניאל הרשקוביץ: בנוסף, המשרד מממן מחקרים שונים במרכזי המו"פ באופן תחרותי בין מרכזי המו"פ בכלל, ועל בסיס זה נקבעים מדי שנה המחקרים הזוכים.

אחמד טיבי: אדוני, יש לו מספרים לגבי התמיכה?

דניאל הרשקוביץ: אביא גם את המספרים.

דניאל הרשקוביץ: מרכז מעבדות נוער על-שם בלמונטה בבאקה-אל-ע'רביה – מרכז מעבדות להוראת מדעים.

דניאל הרשקוביץ: המשרד הקים מרכז אשר במסגרתו תלמידי תיכון בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה הלומדים מדעים יוכלו לקיים את הניסויים המדעיים המתבקשים על-ידי מערכת החינוך.

דניאל הרשקוביץ: במרכז יש ציוד מדעי מתקדם וסגל הדרכה ברמה גבוהה.

דניאל הרשקוביץ: המשרד תקצב פרויקט זה בשנים 2009–2010 בהיקף של 2 מיליון ש"ח, מתוך זה חצי מיליון ש"ח התקבלו מהמשרד לענייני מיעוטים.

דניאל הרשקוביץ: חונכות ללימודי מדעים – שוב, תוכנית שאנחנו גאים בה מאוד.

דניאל הרשקוביץ: זו תוכנית שבה כל סטודנט שלומד מדעים במוסד להשכלה גבוהה ונכנס לתוכנית מקבל מלגה על סך 5,000 ש"ח, ובתמורה עליו לחנוך תלמידים בהיקף של 120 שעות.

דניאל הרשקוביץ: אגב, זה קצת מזכיר את פר"ח, אבל לא בדיוק אותו דבר, כי פה מדובר בחניכה רק במדעים ובבתי-ספר תיכוניים.

דניאל הרשקוביץ: החונכות ניתנת לתלמידים בבתי-ספר תיכוניים בעיקר ללימודי הבגרות.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת תוכנית זו, יותר מ-20% מהתקציב מוקצה למגזר הערבי.

דניאל הרשקוביץ: מרכז חלל במשולש – פרויקט עתידי שהמשרד הקצה לו תקציב מיוחד בסך 300,000 ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: בימים אלו מתפרסם קול קורא ליישובים הערביים הנמצאים באזור המשולש לצורך הגשת בקשות להקמת המרכז.

דניאל הרשקוביץ: זו הדוגמה – להודות ליושב-ראש התורן על פועלו בנושא הזה.

אחמד טיבי: אני גם מודה לך על ההיענות המיידית לפנייתי.

דניאל הרשקוביץ: נכון.

דניאל הרשקוביץ: תודה.

דניאל הרשקוביץ: בנוסף, במגוון תוכניות המשרד ממומנים מחקרים, מלגות וחוגים מדעיים לכלל האוכלוסייה, כולל האוכלוסייה הערבית, על בסיס תחרותי בקולות קוראים.

דניאל הרשקוביץ: דבר נוסף – מאחר שאני גם אחראי לשירות האזרחי-לאומי, במסגרת משרד המדע פועלים 77 מתנדבים מהמגזר הערבי, במימון המשרד, בתפקידי חינוך והדרכה במקצועות המדע והטכנולוגיה.

דניאל הרשקוביץ: המתנדבים, המשרתים בתפקיד חינוך והדרכה בקהילות, בכפרים וביישובים שלהם, משמשים כוח עזר משמעותי לצוות החינוכי בבית-הספר, וכן מודל חינוכי לילדים ולבני-הנוער בכפר ובק.

דניאל הרשקוביץ: אגב, אני אעיר בנקודה הזאת: אנחנו מקצים 77 תקנים לשירות האזרחי רק למגזר הערבי.

דניאל הרשקוביץ: משרד המדע אינו מקצה תקנים לשירות הלאומי במגזר היהודי.

דניאל הרשקוביץ: זה פשוט כדי לחזק את הדברים.

דניאל הרשקוביץ: נשאלתי לגבי המספרים.

דניאל הרשקוביץ: מרכז בדגם "בלמונטה" שהזכרתי קודם – התקציב ל-2009 הוא 1.5 מיליון שקלים, והתקציב ל-2010 הוא חצי מיליון.

דניאל הרשקוביץ: כאן היה מדובר בחוזה לשלוש שנים בסך 1.5 מיליון שחולק לשלוש שנים.

דניאל הרשקוביץ: התקציב ל-2010 הועבר על-ידי המשרד לענייני מיעוטים.

דניאל הרשקוביץ: המו"פ האזורי – פה מדובר בתמיכה שוטפת – "אגודת הגליל", כפר-קרע במשולש וחורה.

דניאל הרשקוביץ: התקציב ב-2009 היה מיליון ו-310,000 שקלים, וב-2010 – מיליון ו-114,879 ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: אעיר שהתקציב למגזר הערבי מתוך כלל התקציב שעמד לרשותנו הינו 3.7 מיליון ש"ח ו-4 מיליון ש"ח בהתאמה.

דניאל הרשקוביץ: נעיר כאן שלצערי פעילות המרכז בחורה עלתה על שרטון.

דניאל הרשקוביץ: פה מדובר בבעיה מקומית.

דניאל הרשקוביץ: המו"פ האזורי – מחקר תחרותי.

דניאל הרשקוביץ: ב-2009 זה 1.325 מיליון ש"ח, וב-2010 זה 1.045 מיליון ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: פה מדובר במימון של שמונה מחקרים בשנים אלו.

דניאל הרשקוביץ: חוגים מדעיים – התקציב למגזר הערבי ב-2009 זה 270,000 ש"ח, וב-2010 זה 460,000 ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: זה במסגרת התוכנית "מדע וק".

דניאל הרשקוביץ: חונכות – הזכרתי את תוכנית החונכות שלנו, שאגב, ממנה נהנים סטודנטים מתואר ראשון, וזה מתייחס לשאלה שלך לגבי תואר ראשון.

דניאל הרשקוביץ: ב-2009 במגזר הערבי זה 73,500 ש"ח, וב-2010 זה 346,500 ש"ח.

דניאל הרשקוביץ: זה התקציב למגזר הערבי.

דניאל הרשקוביץ: מלגות נשים – ב-2009 – 30,000 ש"ח, וב-2010 לא היו זכיות.

דניאל הרשקוביץ: אגב, זה על בסיס תחרותי.

דניאל הרשקוביץ: זו גם שאלה של כמה מגישים וכמה מתאימים.

דניאל הרשקוביץ: מלגות למדענים ערבים, דרוזים – אמרתי:

דניאל הרשקוביץ: 210,000 ב-2009, ו-180,000 ב-2010.

דניאל הרשקוביץ: שמונה מלגאים ב-2009 ותשעה ב-2010.

דניאל הרשקוביץ: תשתיות – פה מדובר במימון שני מחקרים באוניברסיטת בן-גוריון, של מוחמד חליחל וסראב אבורביעה-קווידר – מיליון ו-212,500 ש"ח ב-2009 ו-393,773 ש"ח ב-2010.

דניאל הרשקוביץ: מלגות "אשכול" הן מלגות יוקרתיות לדוקטורנטים ופוסט-דוקטורנטים – 448,000 שקל שהוקצבו בשנת 2009.

דניאל הרשקוביץ: שלושה מתוך 31 המלגאים היו מהמגזר הערבי, והיקף כל מלגה זה 192,000 שקל.

דניאל הרשקוביץ: אגב, אלה המלגות היוקרתיות ביותר שיש בארץ לדוקטורט.

דניאל הרשקוביץ: דיברתי על 77 התקנים בשירות האזרחי הלאומי.

דניאל הרשקוביץ: הם לא נוצלו במלואם ב-2009, ונוצלו במלואם ב-2010, אז הסכומים היו 450,467 שקל ב-2009 ומיליון ו-346,424 שקל ב-2010.

דניאל הרשקוביץ: סך הכול: 2009 – 6 מיליון ו-829,467 שקל; 2010 – 5 מיליון ו-386,576 שקל.

דניאל הרשקוביץ: ההבדל הקטן בין השנים: מאחר שבחלק מהפעילויות אלה מדובר בפעולות על בסיס תחרותי, אנחנו לא יודעים מי יזכה.

דניאל הרשקוביץ: אז התייחסנו למרכזי המו"פ.

דניאל הרשקוביץ: שאלת למה אין מלגות יוקרתיות לתואר ראשון.

דניאל הרשקוביץ: קודם כול, בתואר ראשון יש לנו את פרויקט החונכות, אבל כאן זה בעיקר מהבחינה המקצועית.

דניאל הרשקוביץ: צריך להבין שמשרד המדע והטכנולוגיה עניינו המחקר המתקדם, ולכן אנחנו מקדמים תלמידי מחקר בלימודים מתקדמים, כי הם מבצעים מחקרים במסגרת התואר.

דניאל הרשקוביץ: בדרך כלל במסגרת תואר ראשון לא מבצעים מחקרים.

דניאל הרשקוביץ: לכן, המלגות היוקרתיות ניתנות לתארים מתקדמים יותר, כלומר תואר שני ותואר שלישי.

דניאל הרשקוביץ: אבל הזכרנו את תוכנית החונכות, שבמסגרתה ניתנות מלגות גם לתלמידי תואר ראשון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת .

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, מדינת ישראל לא נתברכה במקורות מים ואנרגיה משלה, במובן של המחצבים הטבעיים.

אברהם מיכאלי: על כן אנו מתמודדים תמיד כיצד לתת מענים ברמות הפיתוח המדעי, כדי לתרגמם הלכה למעשה בהקמת תשתית ומפעלים.

אברהם מיכאלי: מהן הפעולות שנוקט משרדך כדי לפתח רעיונות מחקריים שבסופו של יום יביאו למענה בתחומי המים והאנרגיה החלופית?

אברהם מיכאלי: שאלה שנייה, אדוני השר: בשנים האחרונות אנו עדים לתופעה שלילית של בריחת מוחות מישראל לחוץ-לארץ.

אברהם מיכאלי: מרכזי מחקר ופיתוח מצויים תחת אחריותך.

אברהם מיכאלי: מהם המשאבים שמשרדך משקיע בפיתוח ומחקר בפריפריה בפרט ובארץ בכלל כדי למלא את החלל שנוצר בשל בריחת המוחות?

תודה רבה.

בבקשה, אדוני.

דניאל הרשקוביץ: תודה רבה לחבר הכנסת .

דניאל הרשקוביץ: א.

דניאל הרשקוביץ: לגבי החלטת הממשלה בנושא אנרגיה – תחליפי נפט לתחבורה: ביוזמת משרד ראש הממשלה נתקבלה החלטת ממשלה על פיתוח תחליפי נפט לתחבורה.

דניאל הרשקוביץ: משרד המדע והטכנולוגיה שותף מלא לתוכנית זו בשלושה מישורים: הראשון – מימון מחקרים בנושא תחליפי נפט לתחבורה – קול קורא פורסם לשנת 2011.

דניאל הרשקוביץ: כאן מדובר בקול קורא שפורסם בשנת 2011.

דניאל הרשקוביץ: השני – הקצאת מלגות לתואר שני ושלישי ולפוסט-דוקטורט לחוקרים העוסקים בנושא, ופורסם, שוב, קול קורא לשנת 2011.

דניאל הרשקוביץ: הנושא השלישי – פרס ראש הממשלה, פרס יוקרתי שיינתן על חידוש בתחום תחליפי נפט לתחבורה.

דניאל הרשקוביץ: הפרס יינתן למדען ולאיש תעשייה מובילים בתחום זה.

דניאל הרשקוביץ: היקף הפרס טרם נקבע.

דניאל הרשקוביץ: ב.

דניאל הרשקוביץ: סין וצרפת – משרד המדע והטכנולוגיה, בשיתוף פעולה עם מדינות אחרות, סין וצרפת, מממן מחקרים הקשורים לנושא אנרגיה מתחדשת ומים.

דניאל הרשקוביץ: ג.

דניאל הרשקוביץ: גרמניה – במסגרת התוכנית המסורתית עם גרמניה פועלת תוכנית מיוחדת לטכנולוגיות מים זה כ-30 שנה, אשר במסגרתה משרד המדע והטכנולוגיה, בשיתוף עם המיניסטריון הגרמני לחינוך ולמחקר, BMBF, מממנים מחקרים בתחום טכנולוגיות מים.

דניאל הרשקוביץ: תקציב המחקרים הוא מיליון יורו לשנה המושקעים במוסדות המחקר בישראל.

דניאל הרשקוביץ: ד.

דניאל הרשקוביץ: החלטת הממשלה בנושא מים ואנרגיה – על בסיס החלטת הממשלה, משרד המדע והטכנולוגיה שותף לתוכנית מיוחדת יחד עם משרד התמ"ת, בראשות מנכ"ל משרד התמ"ת, בתחום המים.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת תוכנית זו מוקצה כסף למחקרים ולמלגות.

דניאל הרשקוביץ: כמו כן, בתחום האנרגיה המתחדשת.

דניאל הרשקוביץ: בימים אלו ממש מתגבשת הצעת החלטה שתוגש לממשלה להכנת תוכנית נוספת בתחום המים לחמש השנים הקרובות, 2012–2016.

דניאל הרשקוביץ: אחרי שקראתי את הפרטים, רציתי פשוט לסכם.

דניאל הרשקוביץ: הן בנושא של אנרגיות מתחדשות ותחליפי נפט, עם דגש על תחליפי נפט באנרגיה, והן בתחומי מים – זה אחד מהתחומים שהמשרד נותן להם עדיפות, כפי שבא לידי ביטוי בקולות קוראים שלנו, וגם הממשלה, כפי שבא לידי ביטוי בתוכניות שמאגמות משאבים.

דניאל הרשקוביץ: לגבי השאלה של בריחת מוחות – בריחת מוחות היא באמת תופעה מצערת במדינת ישראל.

דניאל הרשקוביץ: אני מעל בימה זו ציינתי את העובדה שמדינת ישראל כנראה מסבסדת את ארצות-הברית הגדולה ב-3 מיליארדי דולרים, מכיוון שאם כ-3,000 או יותר מדענים ישראלים פועלים בעיקר בארצות-הברית, והכשרת מדען עולה כמיליון דולר, אז המתמטיקה כאן פשוטה, ומבינים שכ-3 מיליארדי דולרים אנחנו מסבסדים.

דניאל הרשקוביץ: אני עכשיו לא מתייחס לתוכניות שהממשלה עשתה, כמו מרכזי המצוינות, ואנחנו שותפים גם בתוכניות האלה.

דניאל הרשקוביץ: אלה תוכניות כלל-ממשלתיות בהובלת הוות"ת, אבל לגבי המשרד – משרד המדע והטכנולוגיה פועל בכמה מישורים כדי להקטין תופעה זו: האחד, המשרד מממן תוכניות המיועדות לפוסט-דוקטורנטים צעירים.

דניאל הרשקוביץ: כאן מדובר בישראלים או בעולים מחו"ל, כי אנחנו רוצים למשוך אנשים מחו"ל אבל גם למנוע מאנשים שיעברו לחו"ל.

דניאל הרשקוביץ: במסגרת תוכנית זו המשרד מממן משכורת בת שנתיים לחוקרים המעוניינים לעבוד בישראל לאחר פוסט-דוקטורט בחו"ל.

דניאל הרשקוביץ: הכוונה היא למשוך חוקרים אלו כדי שיוכלו לקדם את מחקרם באוניברסיטאות ובבתי-חולים בישראל.

דניאל הרשקוביץ: מלגה זו היא המלגה הגבוהה ביותר שמחולקת בארץ, במטרה לקדם את החוקרים להישגים גבוהים ללא תלות במקור מימון נוסף.

דניאל הרשקוביץ: הכיוון השני, המישור השני – במסגרת תוכנית מו"פ אזורי המשרד מממן מחקרים על בסיס תחרותי, ונוסף על כך המשרד מסייע כלכלית כדי לעבות את מרכזי המו"פ בחוקרים נוספים.

דניאל הרשקוביץ: המישור השלישי – שיתופי פעולה מחקריים עם מדינות שונות בתחומים החשובים למדינת ישראל.

דניאל הרשקוביץ: החוקרים במסגרת זו נמצאים באינטראקציה עם חוקרים מובילים מחו"ל, מה שמקדם את מחקרם מעבר לתחומי מדינת ישראל ועוזר ליצור שם עולמי לישראל ולחוקרים בתחום המחקר והפיתוח המדעי.

דניאל הרשקוביץ: צריך להבין שיש לזה יתרון כפול מבחינת בריחת מוחות: הדבר האחד – אנשים יכולים להמשיך מחקרים עם עמיתים מחו"ל גם כשהם נמצאים פה, בארץ, והדבר השני – זה מאדיר את שמה של ישראל, ואחרי הכול, אחד הקריטריונים החשובים שמנחים אדם בדרכו לבחור את המוסד האקדמי שבו ישתקע זה בין היתר שמו של המוסד ורמת המחקר המדעי הנהוגה בו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לכבוד שר המדע והטכנולוגיה והשר הממונה על השירות הלאומי האזרחי, דניאל הרשקוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: כבוד השר, רק רגע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אמרת שלפנים משורת הדין תהיה מוכן לענות גם על שאלות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת ציפי חוטובלי מעוניינת לשאול שאלה בנושא שירות אזרחי לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברת הכנסת חוטובלי.

ציפי חוטובלי: אדוני השר, הובא לידיעתי מבנות שירות לאומי רבות שהליך הרישום היום למקומות רבים במסגרת השירות הלאומי הוא הליך רישום מאוד טכני, בשיטת "כל הקודם זוכה".

ציפי חוטובלי: בעצם פותחים את הרישום באופן ממוחשב, ו-15 או 20 הראשונות מקבלות זימון לריאיון, כך שבנות טובות רבות לא יכולות בכלל להגיע לריאיון למקומות שירות לאומי רבים.

ציפי חוטובלי: רציתי לשאול אותך: מה אתם יכולים לעשות כדי לשנות את השיטה הזאת, שהיא שיטה שרירותית, שלמעשה גורמת להרבה בנות טובות לא להגיע למקומות שירות ברחבי הארץ?

ציפי חוטובלי: קודם כול, האם אתה מודע לכך שזאת השיטה היום בהרבה ממקומות שירות?

דניאל הרשקוביץ: כדי לענות על השאלה, או כדי להבין מה שקורה, צריך להבין איך באמת פועל השירות הלאומי.

דניאל הרשקוביץ: השירות הלאומי פועל כולו דרך אגודות התנדבות.

דניאל הרשקוביץ: אגב, בשירות הלאומי אין תקנים של המשרד או של מינהלת השירות הלאומי והאזרחי.

דניאל הרשקוביץ: כשמדובר בבנות של שירות לאומי, אנחנו מדברים על סדר גודל של 13,500 תקנים.

דניאל הרשקוביץ: כל התקנים האלה הם תקנים נרכשים, חלקם נרכשים – חלקם הגדול – על-ידי משרדי ממשלה, למשל משרד החינוך, שהוא הגדול ביותר בין משרדי הממשלה שמעסיקים אנשים בשירות לאומי, אבל גם משרד הרווחה, משרדים אחרים, המשרד לביטחון פנים וכו'.

דניאל הרשקוביץ: קודם כול נעיר שכל משרד שרוכש תקנים – או אגודות, כל מיני מלכ"רים וכו' שרוכשים תקנים, כל אלה שעמדו בדרישות החוק, הם כמובן – מספר התקנים העומד לרשותם הוא בהתאם למה שנרכש ובהתאם למה שמייעדים אותם.

דניאל הרשקוביץ: כעת, שיבוץ הבנות נעשה דרך אגודות ההתנדבות.

דניאל הרשקוביץ: המשרד שלנו אינו עוסק בשיבוץ.

דניאל הרשקוביץ: יש מכרזים על התקנים, האגודות מתחרות במכרזים, אגודה זוכה, ואז כל אגודה יש לה הנהלים שלה לגבי שיבוץ הבנות.

דניאל הרשקוביץ: המשרד אינו מתערב בדבר.

דניאל הרשקוביץ: המשרד מהווה – או המינהלת, לצורך הנושא הזה, מינהלת שא"ל – מינהלת השירות האזרחי לאומי – היא בעצם רגולטור שתפקידו לדאוג לפעילות תקינה של האגודות, לפעילות הכשרה.

דניאל הרשקוביץ: תפקידנו גם לדאוג לזכויות הבנות.

דניאל הרשקוביץ: יש זכויות שהן זכויות ממשלתיות, הקרן לחיילים משוחררים או דברים אחרים שאנחנו משיגים; למשל בימים אלה אנחנו מנסים להשוות את התנאים, במידת האפשר, לתנאי משרתי הצבא.

דניאל הרשקוביץ: יש תנאים שאנחנו דואגים להם, יש תנאים שאגודות דואגות להם, ותפקידנו לדאוג לכך שהאגודות באמת תבצענה את תפקידן כראוי.

דניאל הרשקוביץ: צורת השיבוץ או צורת הרישום בעצם משתנה מאגודה לאגודה, ואנחנו, בדברים האלה, לרזולוציה כזאת של ניהול, לא נכנסים.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו מודעים לעובדה, אגב, שזו בעיה קרדינלית; ישנם תפקידים נחשקים יותר, ישנם תפקידים נחשקים פחות.

דניאל הרשקוביץ: מטבע הדברים לנחשקים יותר יש ביקוש גדול.

דניאל הרשקוביץ: אנחנו אפילו נתקלים, לצערי, בתופעה שחלק מהתקנים אנחנו לא יכולים למלא.

דניאל הרשקוביץ: הנה, מידע אישי – הסנדלר הולך יחף – רעייתי, שהיא מנהלת בית-ספר לחינוך מיוחד, בית-ספר תיכון לחינוך מיוחד בחיפה; יש להם תקנים שקשה מאוד למלא, כי העבודה בחינוך מיוחד היא עבודה קשה מאוד.

דניאל הרשקוביץ: השנה, לפי מיטב ידיעתי, הם לא הצליחו למצוא בנות שירות לאומי.

דניאל הרשקוביץ: שוב, אף-על-פי – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש להם תקנים.

דניאל הרשקוביץ: אף-על-פי שיש להם תקנים.

דניאל הרשקוביץ: אז זה מטבע הדברים.

דניאל הרשקוביץ: אגב, בכל מקרה, אנחנו עכשיו בהליכי חקיקה סופיים של החוק הממשלתי, ואנחנו מקווים שהוא יכניס עוד קצת סדר בתחומים.

דניאל הרשקוביץ: הערה לסיום, אמרתי שאין תקנים למשרד.

דניאל הרשקוביץ: המינהלת, עומדים לרשותה קצת יותר מ-1,000 תקנים, אבל אלה תקנים שמיועדים על-פי החוק רק לשירות האזרחי לחרדים, לבני מיעוטים, לנוער בסיכון, אז זו נקודה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אפרופו, באותו נושא, אם יורשה לי, באמת הגיעו אלי פניות, וגם במסגרת השדולה לשירות הלאומי, של נערות שמגיעות מתוך מסגרות של ילדים בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: הן אומרות שברגע שנודע לאותו מראיין שהן מגיעות מהמסגרות האלה, תם הריאיון והן לא מגויסות.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם אתה מודע לכך ומה אפשר לעשות בהקשר הזה.

דניאל הרשקוביץ: כאן הדברים באמת נקשרים להערה שאמרתי בסיכום.

דניאל הרשקוביץ: יש לנו שני סוגי תקנים; רוב התקנים הם תקנים נרכשים, בין אם זה משרד ממשלתי שרוכש אותם, בין אם זו עמותה שמפעילה שירות לאומי.

דניאל הרשקוביץ: באותם תקנים נרכשים, כמובן, הם הגופים שיכולים למיין את מי שהם רוצים, אנחנו לא יכולים לכפות עליהם אדם.

דניאל הרשקוביץ: הזכרתי את אותם תקנים של המשרד.

דניאל הרשקוביץ: התקנים של המשרד, תקנים שניתנים על-ידינו, הם באמת בשלושה סקטורים, כך בזמנו סודר, זה עוד בטרם היו הדברים בידינו, הנושא של שירות אזרחי, ערבים וחרדים – שם יש להם בעיות אחרות, ונוער בסיכון.

דניאל הרשקוביץ: בנוער בסיכון יש באמת תקנים בשליטתנו, וזה נובע מהבעיה הזאת, כי כשהולכים לאותם תקנים בעמותות, בבתי-ספר, ברווחה וכו', באמת כשהמראיינים רואים שמדובר בנער או נערה בעייתיים, הם ישר לא רוצים לקחת.

דניאל הרשקוביץ: במקרה כזה אני מציע לאלה לפנות למינהלת שא"ל.

דניאל הרשקוביץ: הם צריכים להבין שמשמעות הדבר היא שיכול להיות שהם לא ישובצו באותו מקום ספציפי שהם רצו, כי אולי אותו מקום ספציפי שהם רצו זה תקן נרכש, שאין לנו עליו שליטה.

דניאל הרשקוביץ: אבל אז אנחנו נשתדל, במסגרת התקנים שאנחנו מקצים לנוער בסיכון, לשבץ אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי באמת הגיע הזמן או להגדיל את מספר התקנים של המינהלת או להשיג קריטריונים מסוימים שימנעו מאחרים להדיר את רגליהם של החלשים בחברה.

דניאל הרשקוביץ: שנינו הגענו להסכמה פה-אחד בנושא הזה, אנחנו צריכים רק קצת את משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אמן.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, כבוד שר המדע והטכנולוגיה והממונה על השירות הלאומי האזרחי, השר דניאל הרשקוביץ, ואנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: חמש שנים לנפילתו בשבי של גלעד שליט

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הבא הוא הצעות דחופות לסדר-היום מס' 5862, 5864 ו-5883 בנושא:

אורלי לוי אבקסיס: חמש שנים לנפילתו בשבי של גלעד שליט.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת איתן כבל, לרשותך שלוש דקות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנושא שאני הולך לדבר עליו, שביקשנו כראשי השדולה, המשותפת, מירי רגב, אנוכי, ושאול מופז שהיה צריך להיות פה ולא יכול, והצטרפה אלינו חברת הכנסת אורית זוארץ, עולה לדיון לכאורה באווירה מאוד נינוחה כאן, אבל אני מבקש, ברשותכם, להעלות קצת את הטונים ולזעוק.

איתן כבל: לזעוק מהמקום הכי הכי הכי עמוק שאני יכול.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, חמש שנים – זה הזמן שגלעד שליט נמצא בשבי.

איתן כבל: הבת שלי, שחר הקטנה, בת שנתיים וחצי.

איתן כבל: בת שנתיים וחצי.

איתן כבל: גלעד שליט כבר חמש שנים בשבי.

איתן כבל: וכשאני השבוע שוחחתי עם רעייתי על זה, והבנתי את העוצמה כשראיתי ילדים בני חמש אל מול גלעד – חמש שנים בשבי.

איתן כבל: אני אומר לכולנו, משפחת שליט, אני אומר לנו גם, חברי השדולה, הגיע הזמן להרים את האוקטבה.

איתן כבל: הם חייבים ואנחנו חייבים לבוא לכאן, לכנסת, לעמת אותנו אחד אחד, חברי הכנסת, לדעת מהי עמדתנו.

איתן כבל: אנחנו לא יכולים יותר לעמוד מנגד.

איתן כבל: זו כבר אינה שאלה של הפגנה, זו איננה שאלה, חברתי מירי רגב, של עוד מצעד, זה הבית שבו צריך לקבל את ההחלטות אם הממשלה לא מקבלת את ההחלטות.

איתן כבל: ברור יהיה לכולנו – וסליחה שאני מרים את הקול בצורה שכזאת – יש משמעות אחת למצב הנוכחי: גלעד שליט ימות בשבי.

איתן כבל: אנחנו נלחמים היום על פולארד, ובצדק ובדין, מנהלים את הקרב, וחייל נמצא כאן לידנו, איננו יודעים מה קורה אתו.

איתן כבל: ואני מכיר את הבעיות, ואני מכיר את הסכנות.

איתן כבל: אנחנו כולנו מכירים את הסכנות.

איתן כבל: האמינו לי, כל החלטה כזאת, בדחילו ורחימו יש לקבלה.

איתן כבל: אבל שיהיה ברור – נעמוד כאן.

איתן כבל: יעמוד כאן ראש הממשלה, נעמוד אנחנו חברי הכנסת ונודיע שאנחנו מבינים שהמשמעות היא אחת, שאם לא נעשה את כל אשר נדרש לשחרור גלעד שליט – אנחנו גוזרים עליו את המוות.

איתן כבל: אין דרך אחרת לתאר זאת.

איתן כבל: סליחה שאני מדבר בשפה שכזאת.

איתן כבל: אני לא בא ממקום של פופוליזם, האמינו לי.

איתן כבל: לפני שנה הייתי בין המתנגדים.

איתן כבל: הייתי מאלה שהתנגדו לביצוע כל עסקה.

גאלב מג'אדלה: – – –

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: ופתאום אתה קולט את העוצמה של הדברים, שיש לכך משמעות אחת:

איתן כבל: אנחנו מפקירים את גלעד שליט למות.

איתן כבל: אין דרך אחרת לתאר את זה.

איתן כבל: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

איתן כבל: אני אומר: אני פניתי למשפחת שליט יחד עם חברי ואנחנו נעבור בימים הקרובים יחד עם המשפחה, וכל אחד מחברי הכנסת יתבקש להיות שותף לפנייה ישירה אל ראש הממשלה.

איתן כבל: להערכתי, האתגר הבא יהיה להביא הצעת חוק לשחרורו של גלעד שליט.

איתן כבל: אין דרך אחרת.

איתן כבל: צריך ללכת בעניין הזה עד הסוף, אחרת גלעד ימות בעזה.

איתן כבל: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת איתן כבל.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת, לדוברת הבאה באותו נושא, חברת הכנסת מירי רגב.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: כבוד היושבת-ראש, תודה לך, כבוד השר גלעד ארדן, חברי איתן כבל, היושב בראש השדולה המשותפת, גם חברי, השר יולי אדלשטיין, סליחה שלא ראיתי אותך, חברי הכנסת, אורית שהצטרפה להצעה הזאת לסדר-היום, אתמול פורסם בעיתון "הארץ" כי רמטכ"ל "חמאס", אחמד ג'עברי, אמר כי בהיעדר התקדמות במשא-ומתן תרד סוגיית גלעד שליט מסדר-היום.

מירי רגב: גורמים בכירים במצרים הוסיפו כי הדבר עלול להוביל להיעלמותו של גלעד שליט.

מירי רגב: אתם יודעים מה זה אומר – היעלמותו של גלעד שליט.

מירי רגב: היעלמותו של גלעד שליט – אם כך, אנחנו נעלים לפלסטינים את האסירים הפלסטינים, לא רק מעיני משפחתם, אלא מעיני עורכי-דינם, מעיני הצלב-האדום.

מירי רגב: הגיע הזמן שאנחנו נתעורר.

מירי רגב: אנחנו עומדים מול טרוריסטים אכזרים וחסרי לב.

מירי רגב: הגיע הזמן שמנופי הלחץ הישראליים יתחילו לעבוד וללחוץ על האוכלוסייה הפלסטינית, כי רק אוכלוסייה פלסטינית יכולה ללחוץ על ה"חמאס".

מירי רגב: הצעד הראשון הוא מניעת כל הטבות ה-VIP שיש לאסירים הפלסטינים.

מירי רגב: אין מדינה בעולם שאסיר טרור מקבל בה תנאי VIP כמו במדינת ישראל: ביקור משפחה כל חודשיים, 350 שקלים לקנטינה, עיתונים ואמצעי תקשורת.

מירי רגב: מתי נפסיק את הכול ונלמד שעם מחבלים וטרוריסטים צריך להתנהג רק בכוח?

מירי רגב: אני קוראת ומבקשת מראש הממשלה לקדם את חוק האסירים הביטחוניים שהגשתי יחד עם חברי הכנסת.

מירי רגב: לא ייתכן כי אסירים ביטחוניים בכלא ישמינו מנחת וגלעד שליט נמק מתחת לאדמה כבר חמש שנים ללא שום ידיעה על מצבו.

מירי רגב: ואין לי שום כוונה שגלעד שליט ייעלם כמו רון ארד.

מירי רגב: אני לא מוכנה לקבל את זה, ואף אחד כאן לא מוכן לקבל את זה.

מירי רגב: אני יודעת שראש הממשלה ושר הביטחון וגורמי ביטחון בכירים עושים את הכול, כמיטב יכולתם, להחזיר את גלעד הביתה, אבל במבחן המציאות התוצאה היא שגלעד לא כאן.

מירי רגב: אני יודעת, ראש הממשלה, שזה לא פשוט לקבל החלטה על שחרור אסירים ביטחוניים שעלולים לבצע פיגועים ולהרוג עשרות ישראלים.

מירי רגב: זוהי אחריות כבדה שאתה נוטל על כתפיך.

מירי רגב: אבל יש לך, ראש הממשלה, אחריות כלפי אלפי מתגייסים שאנחנו שולחים כל שנה לצבא.

מירי רגב: ואנחנו מחויבים להחזיר אותם הביתה, כי על-פי חוק החלטנו לשלוח אותם לצבא, אז על-פי חוק נחזיר אותם הביתה.

מירי רגב: ואם החשש הוא באמת מפעילות טרור, אז יש לנו את השב"כ ויש לנו גורמי ביטחון שישימו את ידם על אותם אסירים ביטחוניים, כפי שעשו את זה בעבר, ויש את השיטות לעשות את זה.

מירי רגב: אנחנו מגדלים את הילדים שלנו, אנחנו דואגים להם כשהם חולים, כשהם בריאים.

מירי רגב: אני לא יודעת איך אביבה ונועם שורדים.

מירי רגב: אני אמא, ואנחנו כאן רובנו הורים.

מירי רגב: איך הם עדיין לא משתגעים?

מירי רגב: איך הם עדיין מדברים בשפה מנומסת?

מירי רגב: איך הם עדיין מנסים לחיות בתקווה, חמש שנים, כשהם לא יודעים מה קורה עם הבן שלהם?

מירי רגב: הצמרת הביטחונית התחלפה.

מירי רגב: זאת הזדמנות נדירה לחשוב איך מממשים את העסקה, וצריך אומץ.

מירי רגב: נכון אמר חברי איתן כבל: אנחנו, כיושבי-ראש השדולה, יחד עם מופז, נעבור ונחתים כל חבר כנסת על אותה פנייה ישירה אל ראש הממשלה.

מירי רגב: אני יודעת שזה לא פשוט, אבל אנחנו נהיה מאחורי ראש הממשלה עם כל אירוע שיהיה כאן, כי אין לנו דרך אחרת אלא לבצע את העסקה.

מירי רגב: וכרגע, הדבר הכי חשוב לעשות הוא להפסיק את כל התנאים של האסירים הביטחוניים.

מירי רגב: תראו מה קורה עם פולארד – לא שלחו אותו האמריקנים להלוויה של אביו.

מירי רגב: הוא לא טרוריסט.

מירי רגב: הוא לא טרוריסט.

מירי רגב: ולכן, אנחנו צריכים לפעול מול האסירים הביטחוניים ביד חזקה.

מירי רגב: וכן, למנוע גם מהצלב-האדום לבוא.

מירי רגב: אתם יודעים מדוע?

מירי רגב: כי הצלב-האדום אמור לבקר חיילים שנשבו, לא טרוריסטים.

מירי רגב: יגיד לי כבוד השר יולי אדלשטיין, שאחראי להסברה, אם אני טועה: מדינת ישראל וארצות-הברית לא חתומות על האמנה של הצלב-האדום, כי אנחנו לא מוכנים שהם יבקרו טרוריסטים.

מירי רגב: אז למה אנחנו מרשים שהצלב-האדום יבקר טרוריסטים?

מירי רגב: לעזאזל.

מירי רגב: למה אנחנו עושים את מה שאף מדינה נאורה לא עושה, כמו בארצות-הברית?

מירי רגב: ולכן, אני קוראת לראש הממשלה ביום זה: אני יודעת שחשוב לך להחזיר את גלעד שליט.

מירי רגב: אני יודעת שאתה חושב על זה.

מירי רגב: קבל את האומץ, אנחנו נהיה מאחוריך.

מירי רגב: תחזיר את גלעד שליט.

מירי רגב: תפסיק את תנאי ה-VIP של האסירים הביטחוניים.

מירי רגב: תלך על עסקה.

מירי רגב: מערכת הביטחון תדע לשים את ידה על אותם אסירים ביטחוניים, וכפי שאנחנו יודעים, יאסין למעלה בשמים, אז אנחנו יודעים מה קורה לאותם אסירים ביטחוניים שגם יצטרפו אליו.

מירי רגב: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת מירי רגב.

אורלי לוי אבקסיס: הבאה בתור ברשימת הדוברים באותו נושא – חברת הכנסת אורית זוארץ.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורית זוארץ: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, ילד לא נולד עם תג מחיר.

אורית זוארץ: אני רוצה להפנות את הזרקור אלינו כהורים.

אורית זוארץ: הורים לא מקבלים הוראות הפעלה להורות.

אורית זוארץ: המנהיגים, הפוליטיקאים, אנחנו, התקשורת, האזרחים, מנהלים דיון ומתעסקים אם המחיר הראוי הוא הנכון.

אורית זוארץ: אני מזכירה לכולם: גלעד נמק בכלא חמש שנים בזמן שכולנו בתוך הדיונים האלה.

אורית זוארץ: אנחנו, כנבחרים, חייבים לתת מענה, דין-וחשבון להוריו ולאלפי הורים ששולחים את ילדיהם בכל שנה לצבא.

אורית זוארץ: צעירים לפני גיוס לצבא ובני המשפחות שלהם נושאים את עיניהם לבית הזה, אל הכנסת ואל הממשלה.

אורית זוארץ: לנו אין מענה.

אורית זוארץ: כשלנו.

אורית זוארץ: יש כאן שני צירים: ציר המשא-ומתן, שמתנהל במסגרת הגורמים שהוסמכו לכך והמשא-ומתן באמצעות המתווכים; והציר השני – ואני שמחה שנמצא כאן כבוד השר יולי אדלשטיין – הלחץ הבין-לאומי.

אורית זוארץ: ברצוני לכוון את הזרקור ללחץ הבין-לאומי הלא-מספק בעיני שנעשה בנושא הזה.

אורית זוארץ: לפני שנה ארגנו משט של אמהות לשחרור גלעד שליט, וניסינו לגייס כמה שיותר גורמים מהתקשורת הבין-לאומית.

אורית זוארץ: באמת היתה לזה איזו מידה של הצלחה והתעניינות קצת יותר גדולה בעקבות המשט ואחרי משט הטרור של ה"מרמרה".

אורית זוארץ: לאחרונה נחתם הסכם פיוס בין ה"חמאס" לרשות הפלסטינית.

אורית זוארץ: מעבר לביקורת על הצעד ועל ההסכם, לא שמענו בבית הזה שום התייחסות למשילות ולאחריות של הרשות הפלסטינית למה שקורה היום ברצועת-עזה.

אורית זוארץ: שיתוף הפעולה בין ה"חמאס" לרשות הפלסטינית הוא רחב ומחייב, והוא לא רק על הציר המדיני – הסכם או תהליך מדיני בינינו לבין הפלסטינים; זה לא רק הסולחה ביניהם או קידום התהליך המדיני מול ישראל.

אורית זוארץ: אני קוראת מכאן: לראש הממשלה ולשרים ולכל אחד מכם יש היכולת להפעיל לחץ על מדינה מסוימת בעולם, להפעיל לחץ והשפעה, בעיקר בזירה הבין-לאומית; להטיל על הרשות הפלסטינית אחריות – אחריות לחייו ולגורלו של גלעד שליט.

אורית זוארץ: התהליך המדיני הוא לא חד-צדדי.

אורית זוארץ: חייבים לדאוג לכך שהצלב-האדום יגיע לגלעד באופן מיידי.

אורית זוארץ: לא רק הפלסטינים סובלים ביהודה ושומרון וברצועת-עזה.

אורית זוארץ: חייבים על אותו משקל להציב גם את גלעד שליט ולהפעיל לחץ בין-לאומי בלי להרפות.

אורית זוארץ: כל עוד גלעד שליט לא פה, "שבו בנים לגבולם" חסר משמעות, נותר ריק מתוכן במציאות הזאת.

אורית זוארץ: אני רוצה לחזק את משפחת שליט ולחדד את האחריות שלנו בבית הזה לעובדה שילד לא נולד עם תג מחיר.

אורית זוארץ: מדינת ישראל מספיק חזקה כדי להגיע לאותם גורמי טרור ולפגוע בהם בקצה.

אורית זוארץ: אנחנו לא צריכים להסתתר מאחורי איזשהו איום טרוריסטי או איזשהו איום טרור שיחול על מדינת ישראל.

אורית זוארץ: אתם אנחנו נסתדר.

אורית זוארץ: השלב הראשון, להביא את גלעד הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת אורית זוארץ.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת ישיב השר גלעד ארדן בשם ראש הממשלה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אין הרבה נושאים שמאחדים כל כך את כנסת ישראל כמו הנושא של החייל החטוף גלעד שליט, ואני בהחלט מודה לחברי הכנסת שהעלו את הנושא הכל-כך חשוב הזה כשאנחנו מציינים חמש שנים ליום חטיפתו.

גלעד ארדן: כפי שהעירה חברת הכנסת מירי רגב, ובצדק, אני מקווה, ורוצה להביע, שכולם מבינים וחושבים שראש הממשלה ונציגו לניהול המשא-ומתן, דוד מידן, חפצים בכל רגע נתון – ועושים כל שביכולתם כדי לקדם את שחרורו של גלעד שליט, הם עומדים בקשר רציף עם משפחת שליט, מעדכנים אותם.

גלעד ארדן: אני בהחלט מבין את הכאב, את התסכול על העובדה שבסופו של דבר, במבחן התוצאה אין ספק שכולנו כשלנו, אבל חשוב לי שהכנסת תדע והציבור ידע – ראש הממשלה מעלה את הנושא של גלעד שליט בכל שיחה עם מנהיגים בעולם.

גלעד ארדן: אין שיחה, אין פגישה, אישית או לא אישית, בארבע עיניים או ביותר מכך, שאחד הנושאים המרכזיים שראש הממשלה מעלה, זה הבקשה שלו לקבל סיוע מהמנהיגות הבין-לאומית בלחץ על ה"חמאס" לקדם את שחרורו של גלעד שליט.

גלעד ארדן: ביום שישי האחרון, גם כתוצאה מהפעילות הזאת, יצאו נשיא צרפת סרקוזי והקנצלרית הגרמנית מרקל בקריאה ל"חמאס" לשחרר את גלעד שליט.

גלעד ארדן: נוסף על כך, שוב – אני לא מתכוון לטייח – שוב, במבחן התוצאה כולנו כאן נכשלנו, ובראש וראשונה הממשלה, אבל אנחנו לא מפסיקים את המאמצים.

גלעד ארדן: כרגע מי שמעכב את חתימת ההסכם לשחרורו של גלעד שליט זה לא ממשלת ישראל אלא זה ה"חמאס".

גלעד ארדן: ראש הממשלה למעשה הגיע לנקודה – ואני לא רוצה לתת פה סופרלטיבים אם זה ההסכם או ההצעה הכי נדיבה שהוצעה בכל ההיסטוריה של האנושות בכל עסקאות חילופי המחבלים או שחרור המחבלים, או רק בהיסטוריה של מדינת ישראל, אבל בהחלט יש כאן הצעה חסרת תקדים, שנועדה, שוב, להביא לשחרורו של גלעד שליט, וגם המתווך הגרמני, דרך אגב, ראה אותה כהצעה ראויה, שאמורה להביא לשחרורו של גלעד.

גלעד ארדן: לצערנו, ה"חמאס", ברשעותו, בחוסר אנושיותו, על בסיס נקודת המחלוקת שעליה כל גורמי הביטחון ובראשם ראש הממשלה שאחראי גם לביטחון כלל אזרחי מדינת ישראל, והוא נושא באחריות הכוללת – הסעיף שבו ה"חמאס" מתעקש שהמחבלים או בעיקר הארכי-מחבלים, חלק מתוכם, אם מדברים על אחוז גבוה מאוד שחוזרים לעסוק בטרור וברצח חפים מפשע, פה מדובר כבר על ודאות שקרובה כמעט לבטוח.

גלעד ארדן: ההתעקשות של גורמי הביטחון, ובראשם ראש הממשלה, היא שאותם ארכי-רוצחים ומחבלים לא יחזרו לשטחי יהודה ושומרון ובעצם ימשיכו לבצע רצח של חפים מפשע בתוך שטחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני יכול לומר כשר בממשלה, ולמרות העובדה שאני מייצג כאן את ראש הממשלה, שיש לי גם קצת ביקורת על ממשלתי שלי, ופה אני לא אוכל שלא להסכים עם הדברים שאמרה חברת הכנסת מירי רגב, אז אני לא מתייחס דווקא ל"צלב האדום" כן או לא, אבל גם אני בעבר קידמתי הצעת חוק שהיתה צריכה לעבור כבר בקדנציה הקודמת.

גלעד ארדן: היא נתקעה אז בוועדת החוץ והביטחון אחרי הקריאה הטרומית, אצל צחי הנגבי, בהיותו יושב-ראש הוועדה.

גלעד ארדן: גם היום זה לא שהממשלה תומכת בה יותר מדי.

גלעד ארדן: אני מקווה שגם לנוכח המבוי הסתום, הממשלה תקדם במהרה את אותה הצעת חוק, כי גם אני מסכים שבעוד שגלעד שליט נמק בצינוק – אני לא מדבר על כל האסירים הביטחוניים, בואו ניקח את האסירים של ה"חמאס", אותו ארגון שמחזיק בגלעד שליט, לא יכול להיות שאסיריו שנמצאים כאן בבתי-כלא במדינת ישראל והורשעו בניסיון, או מעבר לניסיון, בפגיעה בחפים מפשע, יקבלו ביקורי משפחות ואת כל התנאים שציינה כאן חברת הכנסת רגב.

גלעד ארדן: בעניין הזה, עד שמדינת ישראל לא תעשה גם צעדים כאלה, אני לא חושב שנדע שאנחנו עושים את כל מה שלאל ידנו, וזה כמובן עוד בלי לדבר על יכולותיהם של אמצעי הביטחון, כן או לא, להגיע במבצעים כאלה ואחרים לשחרורו של גלעד.

גלעד ארדן: אבל זה באמת לא ברמה של עיסוק פוליטי או בדרגים הללו.

גלעד ארדן: לכן, בצער ובכאב, אני לא יכול לומר כאן שום דבר חדש, אבל בהחלט המאמצים נמשכים, ויימשכו, ונמשיך לנסות למצוא כל דרך אפשרית לקדם את שחרורו של גלעד שליט.

אורית זוארץ: לא התייחסת לרשות הפלסטינית.

אורית זוארץ: אתה מדבר על ה"חמאס", מה עם הרשות הפלסטינית?

אורית זוארץ: איפה האחריות שלהם לנושא הזה?

גלעד ארדן: למה את מתכוונת?

אורית זוארץ: הם חתמו על הסכם עם ה"חמאס", איפה האחריות על הראש של אבו מאזן?

אורלי לוי אבקסיס: היא מתכוונת בהתאם להסכם החדש בין ה"חמאס" לבין ה"פתח".

מירי רגב: זאת הסיבה שאנחנו אומרים שאין לנו פרטנר, אבל את לא מסכימה אתנו.

מירי רגב: זאת הסיבה שאנחנו אומרים שאין לנו פרטנר.

גלעד ארדן: יש פה בעיה – את שואלת שאלה נכונה, אבל אני לא בטוח שאת תאהבי את התשובה שיש לי.

אורית זוארץ: עשו סולחה.

גלעד ארדן: נעשה סולחה?

גלעד ארדן: עם מי נעשה סולחה?

אורית זוארץ: הם עשו סולחה, ויש כאן אחריות.

גלעד ארדן: טוב, בסדר, את צודקת, אבל מה המסקנה המתבקשת?

גלעד ארדן: הרי ביום שני אני אענה לכם על זה שראש הממשלה אשם מבחינת

גלעד ארדן: כם שאין משא-ומתן, וביום שלישי אני צריך עכשיו לענות למה ראש הממשלה לא מעניש את אבו מאזן שהוא חותם עם ה"חמאס" על הסכם שותפות אבל לא מתנה את זה – את יודעת מה, לא נרחיק לכת ונדרוש את שחרורו – אני אומר בציניות – אבל את התנאים האנושיים.

גלעד ארדן: אבו מאזן הוא הרי הצד המתון והאנושי – שידרוש מה"המאס" להראות לנו, לצלב-האדום, לאשר ביקורים.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך, אני לא אומר שהתכוננתי לטענה הזאת ולא אומר שיש לי תשובה טובה, אבל זו בהחלט נקודה מעניינת שאת מעוררת.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון תמיד היה אומר: פרוטוקול לא רואה חיוכים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן כשאתה אומר "אבו מאזן כגורם מתון והומני" – – –

גלעד ארדן: עלק; זה בסדר?

גלעד ארדן: זה מובן?

גלעד ארדן: כגורם מתון עלק.

אורלי לוי אבקסיס: זו השפה הרשמית.

גלעד ארדן: כן, מותר להשתמש בה, שמתי לב שהיושב-ראש מאפשר את זה.

אורי אורבך: ערבית היא שפה רשמית פה.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה מציע?

גלעד ארדן: ובכן, ככל שתרצו, להעביר לדיון במליאה או בוועדה.

גלעד ארדן: הממשלה מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול גם לבקש להסתפק.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה מציע?

גלעד ארדן: מה המציעים רוצים?

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת מירי רגב, מה את מציעה?

מירי רגב: אני מציעה שנסיר את זה מסדר-היום.

מירי רגב: אנחנו נקדם את המסמך שדיברנו עליו.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת איתן כבל, מסכים?

גלעד ארדן: אפשר ועדה, ועדת החוץ והביטחון.

מירי רגב: אנחנו כל הזמן מעלים את זה בוועדת החוץ והביטחון.

איתן כבל: אני מציע שלא – – – מסירים את הנושא מסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: השר יכול להציע להסתפק בדבריו.

אורלי לוי אבקסיס: האם זו הצעתך?

איתן כבל: אני חושב להעביר את זה – – –

גלעד ארדן: אני חושב שכדאי להסתפק בדברי.

גלעד ארדן: אם החברים רוצים, נראה לי שעדיף להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון, אבל ככל שיחליטו החברים.

מירי רגב: בסדר, אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת אורית זוארץ?

אורית זוארץ: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז אנחנו נעבור להצבעה.

דב חנין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: הצעה אחרת?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, הצעה אחרת.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, הנושא הזה הוא רציני מכדי להוריד אותו למסלולים צדדיים.

דב חנין: חמש שנים שחלפו על גלעד שליט בתנאים בלתי אפשריים הן חמש שנים בדיוק יותר מדי.

דב חנין: את זה צריך לקצר.

דב חנין: אני בהחלט מעריך את מה שאמר השר ארדן, אני בטוח שזה באמת קורה, שראש הממשלה מעלה את הנושא בשיחות עם כל מיני מנהיגים בעולם, אבל הכדור הזה נמצא קודם כול לפתחו של ראש הממשלה.

דב חנין: כדי לשחרר את גלעד שליט התנאים ידועים והם נמצאים על השולחן.

דב חנין: החזקתו של גלעד שליט בשבי היא מעשה לא אנושי, איננו מתיישב עם המשפט הבין-לאומי, צריך להוקיע אותו ולגנות אותו, אבל כרגע עומדת השאלה איך פועלים כדי להחזיר את הבחור הצעיר הזה למשפחתו.

דב חנין: וכדי להחזיר אותו למשפחתו, הדרך היחידה היא להגיע לאותה עסקה של חילופי שבויים ואסירים שנמצאת כבר על השולחן.

דב חנין: צריך להסכים לה, כי אחרת גלעד לא יחזור הביתה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: מי שבעד – הוא בעד להעביר את הנושא לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: מי שנגד – הוא רוצה להסיר את הנושא מסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 11 חברי כנסת, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהנושא עובר לוועדת החוץ והביטחון להמשך דיון.

אורלי לוי אבקסיס: הסירוב האמריקני לאפשר ליונתן פולארד להשתתף בהלוויית אביו

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום – הצעות דחופות לסדר-היום מס' 5880, 5882, 5884 ו-5896, בנושא: הסירוב האמריקני לאפשר ליונתן פולארד להשתתף בהלוויית אביו.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, 26 שנה יושב יונתן פולארד, סוכן ישראל, היום גם אזרח ישראלי, בכלא האמריקני, לאחר שהורשע בריגול לטובת ישראל.

אריה אלדד: מרגלים אחרים שנתפסו בארצות-הברית בעבירות דומות – יש אומרים גם חמורות ממנה – ישבו בכלא שש-שבע שנים ושוחררו.

אריה אלדד: פולארד נמק בכלאו.

אריה אלדד: בשבוע האחרון שוב התעוררה ישראל, התעורר עם ישראל, לזכור את יונתן.

אריה אלדד: אביו היה על ערש דווי.

אריה אלדד: חברי כנסת ואישי ציבור, גם בארץ וגם בארצות-הברית, פנו אל הנשיא אובמה לאפשר לו להיפרד פרידה אחרונה מאביו.

אריה אלדד: למיטב ידיעתי הם לא זכו לתשובה.

אריה אלדד: לפני ימים אחדים, כששמענו שאביו של פולארד נפטר, פנינו שוב – חברי כנסת, אישי ציבור, הפעם גם לשכת ראש הממשלה פנתה ללשכתו של נשיא ארצות הברית אובמה.

אריה אלדד: לא זכינו לתשובה.

אריה אלדד: הרבה נאמר ונכתב בשאלה מדוע שונה היחס ליונתן פולארד מהיחס למרגלים אחרים בארצות-הברית.

אריה אלדד: דיברו על כך שדווקא משום שישראל היא מדינה ידידותית והיא ריגלה בארצות-הברית; דיברו על כך שפולארד הסגיר לכאורה לרוסים סוכנים אמריקנים – האשמה חסרת כל ביסוס, שהופרכה מכול וכול; אמרו גם – ופולארד אמר לי זאת אישית כשביקרתי אותו בכלאו – שממשלת ארצות-הברית תובעת מישראל מידע נוסף שישראל מסרבת למסור לה, ולכן פולארד יישאר בכלא עד מותו או עד שממשלת ישראל תתרצה.

אריה אלדד: אמרו שישראל בגדה בפולארד וזרקה אותו לכלבים, ולא נתנה לו מקלט בשגרירות, ולא הכירה בו ולא תמכה בו.

אריה אלדד: הכול נכון, אבל כל אלה נחלת העבר.

אריה אלדד: היום פולארד אזרח ישראלי, השגריר ביקר אותו, השר אדלשטיין, היושב עמנו כאן, כמדומני ביקר אותו בכלאו.

אריה אלדד: ישראל הכירה בו רשמית, פנתה רשמית וביקשה את שחרורו.

אריה אלדד: אישי ציבור שונים בארצות-הברית באו והכו על חטא על כך שהוא יושב כל כך הרבה שנים בכלא, באמת באפליה לרעה.

אריה אלדד: הכול כמדומה מתנפץ על אוזניים ערלות ולבבות אטומים.

אריה אלדד: גם כשהנשיא קלינטון הבטיח לראש הממשלה נתניהו לשחרר אותו במסגרת עסקה, נסוג וחזר בו הנשיא קלינטון מהבטחתו זו תחת איומו של שר ההגנה באותה עת להתפטר.

אריה אלדד: מה עוד נותר לנו?

אריה אלדד: נותר לנו להמשיך בלחץ רצוף, לתבוע מאובמה שוב ושוב ושוב, להתנות כל צעד שארצות-הברית רוצה בו גם בשחרורו של פולארד.

אריה אלדד: והשנה, חברי חברי הכנסת – כולנו קיבלנו הזמנות לשגרירות האמריקנית, ליום העצמאות שלהם – מדי שנה – במעונו של השגריר.

אריה אלדד: אני מפציר בכם: קחו מרקר, עט שחור או אדום, תכתבו באלכסון על ההזמנה: לא נשתתף בחגכם עד שלא ישוחרר יונתן פולארד.

אריה אלדד: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אריה אלדד.

אורלי לוי אבקסיס: הבאה בתור ברשימת הדוברים, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חברת הכנסת חוטובלי.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אין מנוס מלהזכיר את שני האזרחים החשובים האלה, גם את גלעד שליט וגם את יונתן פולארד, בשבוע הזה.

ציפי חוטובלי: חשוב לזכור, לפעמים מתבלבלים: יונתן פולארד לא שבוי בידי ה"חמאס", אלא בידי ממשל אמריקני, בידי ממשל שאמור להיות ידידותי.

ציפי חוטובלי: גלעד שליט לא שבוי בידי ממשלת ישראל, אלא שבוי בידי ארגון טרור.

ציפי חוטובלי: לפעמים מתבלבלים.

ציפי חוטובלי: לפעמים, כשבאים בטענות כלפי ממשלת ישראל, שוכחים שממשלת ישראל היא לא זו שמחזיקה בגלעד שליט ולא משחררת אותו.

ציפי חוטובלי: לכן, חשוב, כשאנחנו באים בטענות, לדעת מי הכתובת שלנו כשאנחנו באים באותן טענות.

ציפי חוטובלי: חשוב לי כאן לדבר על שתי הדמויות האלה ולומר מה נעשה ומה לא נעשה.

ציפי חוטובלי: היום התבטאה גאולה כהן בפומבי.

ציפי חוטובלי: גאולה כהן, שבמשך שנים יוחס לה המשפט: אם יחטפו את בני, בני צחי, צריך לעשות הכול – אני אלחם על כך שיעשו הכול כדי לשחרר אותו – –

גלעד ארדן: – – – קדימה חטפו אותו.

ציפי חוטובלי: מחטף אידיאולוגי.

ציפי חוטובלי: – – אבל באותה מידה אלחם ואיאבק ציבורית על כך שהמדינה לא צריכה לשחרר אותו בעסקת שבויים.

ציפי חוטובלי: אותה גאולה אומרת היום שצריך לשחרר את גלעד שליט בעסקת חילופי שבויים, חילופי אסירים, ואומרת שהגיע הזמן לשים לדבר סוף.

ציפי חוטובלי: אנשים משנים את עמדותיהם, אבל – – –

גלעד ארדן: היא אמרה באיזה מחיר?

ציפי חוטובלי: במחיר שיחזיר אותו הביתה.

גלעד ארדן: בסוף צחי חטף אותה, במקום – – –

ציפי חוטובלי: נראה לי שכאן, עם הרבה כבוד והערכה לגאולה כהן, צריך לזכור שהרבה מאוד פעולות בעניין גלעד שליט עדיין לא נעשו ולא התבצעו.

ציפי חוטובלי: ממשלת ישראל מעבירה מדי חודש כספים ל"חמאס", והממשלה צריכה להפסיק להעביר כספים ל"חמאס".

ציפי חוטובלי: ממשלת ישראל יכולה להחמיר את תנאי הכליאה של האסירים.

ציפי חוטובלי: דיברו על זה חברי: אנחנו נמצאים במציאות אבסורדית שבה אסירים ביטחוניים, עם דם על הידיים, נהנים מתנאי קייטנה, שלא לומר בית-מלון, בעוד גלעד שליט לא זוכה לביקור של הצלב-האדום.

ציפי חוטובלי: יש עדיין הרבה מה לעשות עוד לפני שהגענו לעסקת החילופים.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבהקשר הזה לא עשינו מספיק כדי לדרוש וכדי להפציר וכדי לבקש.

ציפי חוטובלי: אנחנו צריכים להרע את תנאי האסירים.

ציפי חוטובלי: לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לנהוג בהם כאילו גלעד שליט לא מצוי בשבי של ארגון טרור, ולא יכול להיות שאנחנו נמשיך להזרים כספים לישות טרור.

ציפי חוטובלי: בעניין הזה יש הצעת חוק שעומדת על שולחן הכנסת, שלי ושל חבר הכנסת אריה אלדד, לאיסור העברת כספים לישויות טרור, ובהקשר הזה אני מקווה שהממשלה תקבל גם את נוסח הצעת החוק הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

ציפי חוטובלי: לגבי יונתן פולארד, מלה אחרונה.

ציפי חוטובלי: אתמול דיברתי על כך באריכות, ואני אומר בתמצית.

ציפי חוטובלי: ממשל ידידותי – ארצות-הברית מתיימרת להיות ידידתנו הגדולה – לא נוהג באכזריות כל כך נבזית כלפי אדם שמרצה בכלא עונש חמור, כאילו מדובר לפחות באדם שנאשם בעבירה החמורה מכול.

ציפי חוטובלי: יונתן פולארד, בסופו של יום, העביר מידע שהגיע לישראל כדין.

ציפי חוטובלי: יונתן פולארד עשה את שירותו במסגרת היותו אדם שעובד למען מדינת ישראל, ולכן אנחנו חייבים לא להרפות, לדרוש פעם אחר פעם מממשלת ארצות-הברית לשחרר את יונתן פולארד – לא רק לצרכים הומניטריים, לא לצורכי הלוויה; לשחרר אותו לאלתר, לשחרר אותו לצמיתות.

ציפי חוטובלי: זאת החובה המוסרית שלנו כמדינה, וזאת חובתה של מי שמתיימרת להיות ידידתה של מדינת ישראל כלפי מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

אורלי לוי אבקסיס: הבא בתור ברשימת הדוברים – חבר הכנסת אורי אורבך.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת אורבך.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות.

אורי אורבך: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מוריס פולארד השיב נשמתו לבוראו, ובנו ג'ונתן פולארד לא היה שם בהלוויה לומר קדיש, להניח אבן על תלולית העפר.

אורי אורבך: יש לנו דרישה מתמשכת, שמתגברת בשנים האחרונות, ככל שעוברות השנים, וגם כשבנימין נתניהו בראשות הממשלה: לשחרר את ג'ונתן פולארד.

אורי אורבך: האמריקנים לא נעתרים ולא נענים לבקשה הזאת, לדרישה.

אורי אורבך: ונדמה שבאירוע האחרון, של אי-שחרורו לצורך ההלוויה, או בכלל אי-מתן תשובה – ההתנהגות בדבר הקטן הזה, יחסית לבקשה הגדולה לשחרורו באופן מוחלט, ההתנהגות האמריקנית מעידה בעצם על כלל היחס לפולארד במשך 25–26 השנים שחלפו.

אורי אורבך: כי זה כבר מריח מנקמנות, מדווקא, מפרינציפ; כאילו כל רשויות הביון והביטחון האמריקניות רואות בעניין של פולארד הדבר החמור ביותר שנעשה נגד ארצות-הברית של אמריקה.

אורי אורבך: אתם רוצים?

אורי אורבך: דווקא לא נשחרר.

אורי אורבך: אתם מבקשים?

אורי אורבך: פרינציפ לא; לא להלוויה ולא לאזכרה, ולשום דבר.

אורי אורבך: ימות בכלאו.

אורי אורבך: למרות שבשנה-שנתיים האחרונות אנחנו רואים שגם באמריקה מתחילים להישמע קולות אחרים.

אורי אורבך: אבל זה לגבי אמריקה.

אורי אורבך: אין לנו יכולת לאיים על אמריקה.

אורי אורבך: הוא אזרח אמריקני.

אורי אורבך: כשהוא עשה מה שעשה בשליחותנו והורשע כחוק, כדין האמריקני, אנחנו לא יכולים לאיים עליהם: אם לא תשחררו את פולארד, נפסיק לקחת מכם מטוסים.

אורי אורבך: זאת אומרת, כמובן שאין סיטואציה כזאת בין ידידים, ובעיקר כשמדובר בידידה כל כך גדולה וחזקה.

אורי אורבך: אבל אני חושב שראוי להקדיש גם מקום לנו, הישראלים, ובעיקר היהודים הישראלים, ביחס שלנו במשך השנים לפולארד.

אורי אורבך: הוא פחות מעניין אותנו מגלעד שליט.

אורי אורבך: הוא איזה אמריקני, הוא במדינה ידידותית.

אורי אורבך: זה קצת עסק של – לא נעים להגיד, אומר הישראלי הממוצע, אם יש כזה דבר – של דתיים, מתנחלים, על גבול האמריקנים, שמתעסקים בזה כל הזמן.

אורי אורבך: וגם אני חושב שלא נעים להתעסק עם זה, כי זה מזכיר לנו מול הידידה הגדולה את חטאנו.

אורי אורבך: כך הרי לא מתנהגים בין חברים, ובכל פעם שאנחנו מעלים את זה, אז רואים לנו.

אורי אורבך: למרות שעברו כבר 25 שנים, וישראל הודתה בחצי פה ובפה מלא שזה לא בסדר בכל מיני דרכים, לא נעים לנו, כי – אני אומר לכם את זה לגבי עניינים רבים, כולל הנושא המדיני – יותר משאנחנו רוצים שלום עם הערבים, ויותר משאנחנו רוצים שלום עם עצמנו, אנחנו רוצים שלום עם האמריקנים.

אורי אורבך: לא, לא, לא נעים לנו.

אורי אורבך: דרכנו לכם על השטיח, לכלכנו.

אורי אורבך: את האמירה הזאת אנחנו אומרים על חשבון שליח שלנו, חייל שלנו, וזה חטא מאוד גדול.

אורי אורבך: אנחנו כל כך אוהבים את השלום עם אמריקה, שאנחנו לא אוהבים את השלום והמחויבות לשליח שלנו, שריגל, שהעביר מידע – תקראו לזה איך שאתם רוצים – למעננו.

אורי אורבך: ואנחנו צריכים להתקרב ולהמשיך להכרעה נפשית מבחינתנו, שגם אם היינו לא בסדר, גם אם חטאנו מול האמריקנים ביחסי החוץ שלנו, המחויבות העליונה שלנו היא קודם כול לשליח שלנו.

אורי אורבך: אומר רק לסיום: פדיון שבויים והלוויית המת אלו שני ערכים.

אורי אורבך: הם ערכים בכל אומה, אבל יש מוטיבים יהודיים מובהקים שמקדשים והופכים את שתי המצוות החשובות האלה למשהו שהוא נעלה מעבר לשיקולים.

אורי אורבך: הם ביטויים לסולידריות, גם לחי וגם למת.

אורי אורבך: וכשאמריקה הגדולה, ידידתנו, בועטת או מתעלמת, או נלחמת אפילו, בשני הערכים היהודיים החשובים כל כך, ודאי שזה מחייב אותנו לא להרכין ראש, אלא להמשיך לומר ולהציק – אף אם מדובר בידידה, אף אם מדובר במעצמה, אף אם מדובר בחברים הטובים ביותר שלנו – להתווכח עם החברים הטובים כדי להביא לשחרורו של ג'ונתן-יונתן פולארד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורי אורבך.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת, לאחרון הדוברים, או המציעים, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, האמת היא שאני ער לצורך של כל אסיר להיות שותף בהלוויית אמו, אביו.

אחמד טיבי: אני חושב שזה צורך אנושי – כל אסיר, יהיה אשר יהיה.

אחמד טיבי: אם הוא אסיר בכלא בארצות-הברית, אם הוא אסיר בכלא בקונגו-ברזוויל, אם הוא אסיר בכלא בישראל.

אחמד טיבי: ערך הלוויית המת הוא ערך חשוב, חבר הכנסת אורבך, גם ליהודים, אבל גם למוסלמים; גם למוסלמים, אבל גם ליהודים.

אחמד טיבי: כי אבא הוא אבא, מה לעשות.

אחמד טיבי: הוא אבא של אסיר יהודי, והוא אבא גם כאשר מדובר באסיר פלסטיני.

אחמד טיבי: ולכן, אני לא יכול שלא להסתייג או להביע תמיהה מההתנפלות על ארצות-הברית – אני יכול להבין את הזעם, מאיפה זה בא, בכל זאת מדובר בערך אנושי, למה לא מאפשרים – דווקא מצד אנשים שמעולם לא השמיעו קול כאשר פלסטינים, אסירים, סורבה בקשתם להשתתף בהלוויה של האב; אסירים שנמצאים בבתי-כלא בישראל.

אחמד טיבי: אני חושב שזו צביעות.

אחמד טיבי: אני בא בידיים נקיות, כי אני תומך ורוצה שכל שלטונות כלא, או כל מדינה, יאפשרו לכל אסיר, בעיקר אם הוא מבלה שנים רבות בכלא, או אמור לבלות עוד כמה שנים טובות בכלא, לחלוק כבוד אחרון לאביו או לאמו.

אחמד טיבי: אבל זה ערך שהוא לא ערך סלקטיבי.

אורי אורבך: זה לא אותו דבר.

אורי אורבך: אם פולארד היה רוצח 20 אמריקנים, לא היינו תומכים בשחרורו.

אחמד טיבי: ידעתי שתגיד את זה, כי זה התגובה האוטומטית.

אחמד טיבי: אסירים פלסטינים במעצר מינהלי, שלא פגעו בזבוב, סורבה בקשתם.

גאלב מג'אדלה: זה ערך אוניברסלי.

אחמד טיבי: בהחלט, ערך אוניברסלי.

אחמד טיבי: ולכן יכולים האמריקנים – אני לא יודע אם שמו לב – יכולים האמריקנים לקפוץ ולהגיד – אני חושש שיגידו לך את זה – –

גאלב מג'אדלה: דין אחד לכולם.

אחמד טיבי: – – תשמע, גם אתם עושים אותו דבר.

אחמד טיבי: אז גם אתם לא בסדר וגם הם לא בסדר.

אחמד טיבי: הבנת את זה, ברוך?

אחמד טיבי: סליחה, הבנת את זה, אורבך?

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מכירה אסיר מינהלי שמבלה 25 שנים בכלא.

אחמד טיבי: לא 25 שנים.

אחמד טיבי: יש אסירים מינהליים שמבלים כמה שנים – – –

אורי אורבך: גם אין אסירים – – – 25 שנה.

אחמד טיבי: כל חצי שנה – יש אסירים שלא פגעו בזבוב, הם מבלים כמה שנים בבתי-כלא בישראל, ובכל זאת לא מרשים להם.

אחמד טיבי: חוץ מזה, גם אסיר שפגע במישהו, אסיר – –

גלעד ארדן: – – – מצוקה לזבובים.

אחמד טיבי: – – בגלל זה הוא נמצא בכלא.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אחמד טיבי: אבל זה אבא שלו.

אחמד טיבי: וכשהוא מת, אבא שלו מת.

אחמד טיבי: וכשאמא שלו מתה – אז הערך הזה הוא מוחלט.

אחמד טיבי: אם הוא נכון כאן, הוא נכון שם.

אחמד טיבי: אם הוא נכון שם, הוא נכון כאן.

אורי אורבך: הוא לא מוחלט.

אחמד טיבי: אם הוא נכון שם, הוא נכון כאן.

אחמד טיבי: אז אנא, בואו כולנו נפעל כדי שאסירים יוכלו לחלוק כבוד להורים שלהם, אם הם מתים, תוך כדי כך שהם בבתי-כלא.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי אורבך: זה לא ערך מוחלט.

אחמד טיבי: מה רע בקריאה האנושית שלי?

אורי אורבך: זה לא ערך מוחלט, אבל.

אחמד טיבי: מה רע בקריאה האוניברסלית הזאת?

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת טיבי, הבנו את הדברים, אני חושבת, וירדנו לסוף דעתך.

אורלי לוי אבקסיס: וכעת ישיב השר גלעד ארדן בשם ראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני קודם כול רוצה לחלוק על ההשוואה הנלוזה שעשה כאן חבר הכנסת טיבי.

גלעד ארדן: קודם כול, אני לא יודע מה זה ערך אוניברסלי.

גלעד ארדן: אני חשבתי שאנחנו לא רוצים להשתלט ולשלוט באף אחד ולהכתיב לו מה זה ערכים אוניברסליים.

גלעד ארדן: אני חושב שאפשר לדבר על ערכים אנושיים.

גלעד ארדן: אבל בדרך כלל, אם אדם מתנהג באנושיות, והוא שייך לארגון אנושי, הוא יכול גם לצפות שיתייחסו אליו בצורה אנושית.

גלעד ארדן: וגם ככה, אפילו ביהדות יש לנו הרבה התייחסויות להדדיות בעניין הזה.

גלעד ארדן: כשמישהו משתייך לארגון טרור שלא בוחל בפגיעה בנשים וילדים, יכול להיות שהוא מוכן לשחרר אותם להלוויות שלהם, אבל קודם הוא רוצה לוודא שיהיו הלוויות, ואחרי זה אין לו בעיה גם שישחררו אסירים בעולם להלוויות.

גלעד ארדן: קצת מוזר לי שהוא מצפה שמכיוון שהוא תומך בזה אצל מדינה שמקדמת ועומדת על שוויון זכויות ועל ערכים הומניים – אני לא בטוח שהוא זכאי באותה מידה כאסיר, ואני גם לא מקבל את האמירה הזאת שאנשים שלא פגעו בזבוב יושבים במעצר מינהלי.

גלעד ארדן: יש בתי-משפט במדינת ישראל, ובשונה ממקומות אחרים הם גם מאוזנים, והם בוחנים את הסיבות שבגללן מערכת הביטחון רוצה לשים אדם במעצר מינהלי.

גלעד ארדן: נכון שיש טעויות, ונכון שיש לפעמים גם דברים לא מוצדקים, כמו שקורה בכל מערכת, אבל ככלל – לא שמים אדם במעצר מינהלי סתם ככה.

גלעד ארדן: אז תרשה לי לחלוק עליך רק הפעם, חבר הכנסת טיבי, כי אני בטוח שהרבה פעמים אחרות אנחנו יכולים להגיע להסכמות.

גלעד ארדן: במקרה הספציפי – שוב, גם במקרה הזה, אני, כנציג הממשלה, אומר שחשוב מאוד שהכנסת יוזמת דיון בנושא הזה, ולטעמי חשוב שגם האמריקנים וגם השגרירות האמריקנית תראה ותעביר את המסר שהנושא הזה כל הזמן לא יורד מסדר-היום של כנסת ישראל, וגם, כפי שאמר חבר הכנסת אורבך, עם כל האי-נעימות, אני מבטיח לכולכם שאם המצב היה הפוך לא היתה שום אי-נעימות.

גלעד ארדן: אם ישראל היתה מחזיקה בכלא 26 שנה מרגל אמריקני – אני לא יודע אם היה לה אומץ לעצור אותו בכלל, אבל בהנחה שהיה לה – אני מדבר על מקרים דמיוניים כמובן, כי אני שר בממשלה ואני לא יכול לדבר, אבל אם היה מרגל אמריקני יושב 26 שנים בכלא הישראלי בלי שממשלת ישראל מסוגלת להוכיח מה הפגיעה שלו בביטחון המדינה, והיו קמים כאן כל הגנרלים וראשי הביון – דרך אגב, לא כאלה שמוצאים אחר כך אכסניה פוליטית בשמאל הפוליטי, לא משנה אם כאן או בארצות-הברית; גדולי הפטריוטים בארצות-הברית היום, מג'ון מקיין, וולסי, והממסד הביטחוני והמערכת הפוליטית, על כל קצותיה, מאוחדת היום בעמדה שצריך על הבסיס ההומני – ואני לא מתכוון להתווכח אחורה עכשיו אם זאת היתה טעות, לא היתה טעות – לדעתי זו היתה טעות, אבל אני לא בטוח שאני כשיר לשפוט 26 שנה או 30 שנה אחורה את הצרכים הביטחוניים של מדינת ישראל ובמצב שהיא היתה נתונה בו, אבל בוודאי ש-26 שנים אחרי, מדינה כמו ארצות-הברית, שמחויבת לדעתי קצת הרבה יותר מההשוואות שעשה חבר הכנסת טיבי לערכים הומניים של זכויות אדם, והנשיא אובמה, שדיבר, כשהוא נכנס, על גואנטנמו, ועל מניעת התעללויות, אני חושב שבקשה – ואני בדקתי את זה לעומק עוד פעם לפני הדיון – הוגשה בקשה רשמית על-ידי משרד ראש הממשלה לבית הלבן, ואני לא יודע לענות כאן אם הבקשה הזאת פשוט סורבה, או שלא התייחסו אליה, אבל בכל אחת משתי האלטרנטיבות זה מצב באמת עצוב, עגום, שלא לומר מעבר לכך.

גלעד ארדן: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות כל שביכולתנו כדי לעלות מדרגה בקמפיין שצריך להתנהל.

גלעד ארדן: הוא צריך להתנהל גם על-ידי ממשלת ישראל, גם על-ידי כנסת ישראל, גם על-ידי יהדות ארצות-הברית, שבעבר הרגישה אולי לא נוח עם הנושא הזה, ואם היית מעלה את זה בפניהם כחבר כנסת ישראלי היו מנסים ככה, מגמגמים ומנסים לברוח, והיום זה לא כך; אני פוגש מנהיגות יהודית, גם הם אולי שאבו עידוד קודם כול מהסבל האנושי ומהעובדה שחלפו כבר 26 שנה, שתיים – מהעובדה שגם אנשים שהיו מעורבים בתביעה ובכותרות שיוצרו סביב מעצרו ומשפטו של פולארד, ואף אחת מהן לא מחזיקה מים ולא הוכחה כמשהו שבאמת פגע או סיכן איזשהו סוכן אמריקני.

גלעד ארדן: ההיפך, כבר הוכחו דברים אחרים לחלוטין.

גלעד ארדן: ולא רק זאת, אלא שמרגלים שכן פגעו בביטחונה של ארצות-הברית, ומשתייכים למדינות שאינן בעלות ברית של ארצות-הברית בשום מובן, שוחררו אחרי פרקי זמן קצרים יותר.

גלעד ארדן: אז בהחלט אני מקווה שהעלאת הנושא בכל דרך אפשרית תימשך, ואני באמת מציע לכולנו, גם לממשלתי שלי, שכל אחד מאתנו יקבל על עצמו, כהחלטה, שבכל מפגש עם חבר קונגרס, עם חבר סנאט, עם איש ממשל אמריקני, לא לעשות לעצמנו את הוויתור הזה, כפי שחבר הכנסת אורבך אמר – זה לא נעים, לכלכנו את השטיח אז צריך עכשיו לא להתייחס לזה.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: גם אם השטיח התלכלך, אנחנו לא נלך בלי שטיח לעולמי עד, ויש לנו הזכות שאדם שייצג אותנו, שליח שלנו, לא יתייחסו אליו כמו מישהו שהוא לא בצלם אנוש; וזאת התחושה – היא תחושה עצובה, בטח כשהיא באה כלפי בעלת ברית שמחזיקה במרגל ישראלי.

גלעד ארדן: ועוד פעם, לא צריך לפחד מלהגיד את זה, וכל אחד מאתנו צריך להחליט עם עצמו שבכל מגע עם איש ממשל אמריקני, בכל דרג שהוא, בכל השתייכות שהיא, הנושא הזה צריך לעלות, ולא לחכות עם זה לסוף הפגישה, אלא להתחיל בזה את הפגישה, כדי שבארצות-הברית יבינו יותר ויותר את החשיבות של הנושא וכיצד מדינת ישראל רואה אותו.

גלעד ארדן: אני מציע, שוב, כדי שהנושא יהיה על סדר-היום, להעביר אותו לוועדת החוץ והביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר גם להציע להעביר לדיון במליאה, כמו שמן הסתם – – –

גלעד ארדן: אם היושב-ראש יאמר לי שהוא ישים את זה בחודש הקרוב לדיון במליאה, אז בהחלט כן.

גלעד ארדן: מה ההסתברות היותר-גדולה, שהיושב-ראש ישים את זה או שמופז ישים את זה?

אורי אורבך: שניהם לא ישימו.

אורי אורבך: לא בחצי השנה הקרובה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתה מציע, חבר הכנסת אורי אורבך?

אורי אורבך: אני רק אומר – ועדת החוץ והביטחון – – –

אורלי לוי אבקסיס: רגע, המציעים – ייקח לזה הרבה זמן להגיע לדיון במליאה.

גלעד ארדן: אני מקבל את הצעתם.

גלעד ארדן: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: מי שבעד הוא בעד דיון במליאה, ומי שנגד רוצה להסיר את הנושא מסדר-היום.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: שבעה חברי כנסת בעד, מתנגד אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהנושא יידון פה במליאה.

ציפי חוטובלי: – – – קריקטורה ב"ישראל היום"?

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת חוטובלי, אני בטוחה שזה דבר מעניין.

אורלי לוי אבקסיס: אם היית יכולה להגיד את זה במיקרופון גם אנחנו יכולנו לצחוק.

ציפי חוטובלי: – – – בציניות אמרו שהאמריקנים ישחררו את כל – – – להלוויה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: נקווה שזה יקרה הרבה קודם.

אורלי לוי אבקסיס: חברי הכנסת, כמדי שנה אנחנו מציינים היום גם כאן בכנסת את יום הסביבה הבין-לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: השיח הציבורי שלנו הולך והופך במרוצת השנים במידה רבה לשיח ירוק, וטוב שכך.

אורלי לוי אבקסיס: הדאגה לסביבתנו הטבעית, למקורות האנרגיה ולשימור הסובב אותנו חוצה גילאים, מפלגות ולאומים.

אורלי לוי אבקסיס: היא מבטאת נאמנה את הכרת החברה המערבית בכך שבעידן שאחרי המהפכות התעשייתיות, בדור שטכנולוגיה היא שמו הנרדף, נזנחה במידה רבה שימת הלב הראויה למתרחש מתחת לאפנו בכל הקשור, למשל, למקורות המים, לפליטות מזהמים ולנפח השטחים הירוקים.

אורלי לוי אבקסיס: תחום זה זוכה להכרה – אם כי עדיין רחוקה מלהיות מספקת – גם בדרג המעשי, של הרשות המבצעת.

אורלי לוי אבקסיס: ערכי הסביבה ומשמעותם הולכים ומחלחלים בקרב מקבלי ההחלטות גם בכל הקשור למשמעויות התקציביות.

אורלי לוי אבקסיס: מהפכה תודעתית זו לא היתה מתאפשרת לולא פעולתה הנמרצת של שורת עמותות וארגונים, שלקחו על עצמם את המשימה להעמיד במקום גבוה יותר על סדר-היום הציבורי את הנושא הסביבתי.

אורלי לוי אבקסיס: הדבר מוצא ביטוי, כמובן, בשורה של דיונים ודברי חקיקה העולים תדיר על שולחן הכנסת, במליאה ובוועדת הפנים, שגם לשמה נוסף עם הזמן היבט זה של הגנת הסביבה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת, לצד שדולה דומיננטית, המשמיעה אצלנו את קולה הצלול בהתמדה זה שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להביע הערכה לאנשי אגודת "ידידי כדור-הארץ – המזרח התיכון" מישראל, מירדן ומהרשות הפלסטינית המבקרים היום בכנסת, שבחרו להניח לחילוקי הדעות ושילבו זרועות באופן שאיננו שגרתי במקומותינו כדי להעצים את מאבקם המשותף, שהוא למעשה המאבק של כולנו, בעיקר מתוך דאגה לעתידם של אוצרות הטבע המשותפים: ים-המלח, נהר הירדן ואקוויפר ההר.

אורלי לוי אבקסיס: פעילותכם הברוכה, לצד הארגונים הנוספים העושים מלאכה חשובה, ראויה לכל הערכה.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו תקווה כי דאגתכם הכנה תזכה לשימת הלב הראויה גם במשרד להגנת הסביבה ובכל פורום ראוי שיש בידו כדי לסייע לשימור הסביבה ומקורותיה, וגם למען הדורות הבאים.

אורלי לוי אבקסיס: [הצעת חוק פ/3221/18; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אורלי לוי אבקסיס: כעת אנחנו עוברים להצעת חוק בנושא – הצעת חוק הגנת הסביבה (מרשם לאומי לשחרור כימיקלים לסביבה ולהעברתם), התשע"א–2011.

אורלי לוי אבקסיס: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מתקרבים לסיכומו של יום הסביבה – יום מוצלח, עשיר בפעילות, שהתנהל היום בכנסת.

דב חנין: דיונים חשובים ורציניים בוועדות הכנסת – בוועדת הכספים, ועדת הכלכלה, ועדת הפנים, ועדת המדע; דיון ארוך, רציני, חשוב, בשדולה הסביבתית-חברתית.

דב חנין: מאות פעילי סביבה מילאו היום את הבית הזה, השתתפו בדיונים, נפגשו עם חברי כנסת.

דב חנין: זה היה מפגן כוח של התנועה הסביבתית, של יכולותיה, של המקצועיות שלה, המוכנות שלה להתמודד, להתגייס לשינוי חברתי וסביבתי, להפוך את הארץ הזאת למקום נכון יותר, מקום הגון יותר, מקום בריא יותר, מקום סביבתי יותר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בשנים האחרונות יצרנו מסורת בכנסת, שביום הסביבה אנחנו לא מסתפקים בדיונים, אלא אנחנו מנצלים את היום הזה לקידומן של החלטות מעשיות, והחלטות כאלה אכן התקבלו.

דב חנין: בוועדת הפנים והגנת הסביבה נדונו תקנות חשובות שהביא המשרד להגנת הסביבה, גם בנושא של היטל על הזרמת שפכים לים.

דב חנין: למרות כל הוויכוחים שהיו בדיון, אני חושב שזו מסורת חשובה – לקבל החלטות מעשיות ולנצל את היום לא רק לדיבורים, אלא לקדם את העניין הסביבתי בפועל.

דב חנין: כמובן, גברתי היושבת-ראש, גולת הכותרת של העשייה בכנסת היא החקיקה.

דב חנין: אני חייב לומר לך שאני נרגש לעמוד על הדוכן הזה ולהציג את הצעת חוק המרשם הלאומי לשחרור כימיקלים לסביבה והעברתם.

דב חנין: השם של החוק הזה נשמע קצת טכני, אבל, גברתי היושבת-ראש, זוהי חוברת.

דב חנין: אני יכול לתת לך אותה לעיון.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי אותה פה.

דב חנין: יש לך.

דב חנין: חוברת רצינית, מקיפה, ואנסה בקצרה להציג אותה בפני הכנסת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מהפכנית.

דב חנין: מדובר בחוק מהפכני, חשוב, שעומד בשורה אחת עם חוק אוויר נקי, חוק המזהם משלם, חוק האכיפה הסביבתית – אותם חוקי ענק של המהפכה הסביבתית שאימצה הכנסת הקודמת.

דב חנין: אפשר לומר שהחוק הזה הוא תרומה חשובה לתחרות בריאה של הכנסת השמונה-עשרה עם הכנסת השבע-עשרה, שהיא הכנסת של המהפכה הסביבתית בחקיקה.

דב חנין: החוק שבפניכם, עמיתי חברי הכנסת, הוא חוק מאוד רציני, כפי שאתם תקראו ותראו, חוק מפורט ביותר, מקצועי, של 32 עמודים.

דב חנין: אני חייב לפתוח את דברי בהערכה לצוות המקצועי הרציני של "אדם טבע ודין", שהקדיש ימים ולילות, עבודה עצומה, כדי לגבש את עקרונות הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני רוצה גם להביע הערכה לדרגי המקצוע, אדוני השר, במשרד להגנת הסביבה, שקיימו מרתון של דיונים אתנו והגיעו להסכמות מורכבות ולא פשוטות, אבל ששיקפו רצון טוב מכל הצדדים ונכונות להגיע לפתרונות מעשיים.

דב חנין: וכמובן, אדוני השר, אני רוצה להודות לך על החלטתך, נכונותך והתייצבותך לצד החוק החשוב הזה.

דב חנין: אני חושב שזו דוגמה ומופת לשיתוף פעולה מצוין בין הדרג הממשלתי לבין הדרג הפרלמנטרי, בין המערכת המשרדית לבין הארגונים החברתיים והאזרחיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המשבר הסביבתי, מקובל לומר, יש לו כמה מופעים.

דב חנין: המופע המוכר מכולם הוא כמובן המופע של משבר האקלים, מה שנקרא התחממות האטמוספירה.

דב חנין: זה מופע שמדברים עליו הרבה.

דב חנין: מופעים חשובים אחרים של המשבר הסביבתי הם משבר הפסולת – העובדה שאנחנו הולכים ומציפים את עצמנו בפסולת שהסביבה שלנו איננה מסוגלת לעכל – ומשבר הרעילות, הדיון בהפיכתה של החברה המודרנית לחברה רעילה, Toxic Society.

דב חנין: אנחנו מסנתזים לכלכלה שלנו חומרים שאין לנו שום מושג על השפעתם על חיינו, על השפעתם על הגוף שלנו, על השפעתם על בריאותנו.

דב חנין: בתחום הזה של הכימיקלים החדשים והישנים יותר שאנחנו מוציאים אל הסביבה שלנו, נעשית בעולם עבודה עצומה, נעשית עבודה גדולה מאוד גם באירופה.

דב חנין: החוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, הוא קפיצת מדרגה אמיתית גם בישראל בקביעה של מערכת שאנחנו קוראים לה PRTR – Pollution Release and Transfer Registers – מערכת מידע שבה מדווחים גופים העוסקים בכימיקלים דיווח שנתי לרשות המוסמכת על כמויות הפליטה של כימיקלים שונים לאוויר, למים, לאדמה, וכן על השינוע וההעברה של כימיקלים אלה מאתר לאתר.

דב חנין: הדיווח הזה יירשם במרשם ממוחשב ויהיה פתוח ונגיש לציבור.

דב חנין: המידע הזה יוכל לשמש לגיבוש עמדה סביבתית לקביעת סדרי עדיפויות לטיפול, לפיקוח על עמידה במדיניות סביבתית, להתרעה על ריכוזי כימיקלים גבוהים באזורים מסוימים וכדומה.

דב חנין: מדינת ישראל התחייבה להקים מערכת כזאת כחלק מהמחויבות שלנו בתהליך ההצטרפות ל-OECD.

דב חנין: לפי לוח הזמנים שנקבע אנחנו צריכים להשלים את החקיקה הייעודית עד סוף 2011, להתחיל את חובת הדיווח במהלך שנת 2012 ולהגיע להפעלה מלאה של המערכת בתחילת 2013.

דב חנין: הצעד שאנחנו עושים היום בכנסת בהעברת הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית, הוא כמובן צעד מאוד חשוב וחיוני בכיוון הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני כמובן לא יכול לסקור במסגרת הזמן הקצרה שיש לי את כל המבנה של החוק המשוכלל והמורכב הזה.

דב חנין: אני רק אומר שהמרשם יכלול ארבעה מרכיבים עיקריים: 1.

דב חנין: בסיס נתונים של הנתונים המדווחים והמחושבים; 2.

דב חנין: אתר אינטרנט, שהופך את בסיס הנתונים לפומבי ומאפשר מגוון אפשרויות לחיפוש, לתצוגה ולשמירה של הנתונים; 3.

דב חנין: בסיס נתונים נוסף של כל הדיווחים הסביבתיים האחרים על הגורמים המדווחים; ו-4.

דב חנין: בסיס נתונים סודיים חסוי של נתונים מדווחים המוכרים בהתאם להוראות החוק כחסויים מסיבות שונות.

דב חנין: המידע שיופיע במרשם כולל מידע על אודות שחרור כימיקלים לסביבה, העברות של כימיקלים מחוץ לאתר, וכן מידע ומדדים נוספים.

דב חנין: אחד המנגנונים המרכזיים הוא אתר האינטרנט של המרשם הפומבי, מרשם שיהיה פתוח ונגיש לכול באינטרנט.

דב חנין: יהיה מאגר מידע גם לנתונים החסויים.

דב חנין: אני לא אכנס כרגע לכל הפרמטרים שמוגדרים בחוק לגבי איך נבנית המערכת של הנתונים החסויים ואיך היא מוגדרת, אבל הנתונים החסויים גם הם יישמרו כולם במאגר מידע שלם.

דב חנין: ישנה מערכת מסועפת של תפקידים ואחריויות על הגורמים המדווחים, אותם גורמים שמתעסקים בכימיקלים, הוראות לגבי ספק דיווח, בקרת איכות לנתונים המדווחים.

דב חנין: ישנו מנגנון חשוב ביותר של שיתוף הציבור.

דב חנין: המטרה העיקרית של המרשם הזה היא הרי העמדת נתונים סביבתיים לרשות הציבור, ולכן היישום של העקרונות של שיתוף הציבור הוא כמובן מתבקש בחוק הזה.

דב חנין: כלי נוסף שהחוק יוצר כדי לוודא שהנתונים במרשם משמשים להסקת מסקנות ולגיבוש מדיניות הוא הכלי של הדוח השנתי שעל הממונה להכין מדי שנה על בסיס המידע המדווח.

דב חנין: הדוח הזה יכלול סיכום ועיבוד של הנתונים שדווחו בשנה החולפת, וכן השוואה בין המידע הזה לבין מידע שהצטבר במרשם מיום הקמתו, לרבות הצבעה על מגמות, דירוג גורמים מדווחים וזיהוי מוקדי זיהום.

דב חנין: בחוק יש מנגנונים שלמים של סנקציות.

דב חנין: אני רוצה לשים את הדגש על המנגנונים החדשים שקידמנו, החל בחוק המזהם משלם, שהם מנגנוני העיצומים הכספיים המינהליים.

דב חנין: העיצומים הכספיים המינהליים לא באים במקום ענישה פלילית.

דב חנין: ענישה פלילית יכולה להיעשות גם במישרין וגם בעקיפין, לאור העובדה שכל גורם מדווח חותם על תצהיר שמאמת את הדיווח, כך שדיווח שקרי יחשוף אותו גם לסנקציות פליליות.

דב חנין: אבל הדגש שאנחנו שמים על המנגנון של העיצומים המינהליים הוא דגש שמטרתו להבטיח יעילות.

דב חנין: עיצומים מינהליים הם כלי מהיר, כלי נוח, כלי אפשרי, שיכול להבטיח תוצאות מהירות ומעשיות שיפעלו מול כיסם של הגורמים המפירים בצורה כלכלית אפקטיבית ומהירה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה להזכיר את שותפי לייזום הצעת החוק החשובה הזאת: חבר הכנסת משה גפני, שהוא יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת דוד אזולאי, שהוא היושב-ראש היוצא של ועדת הפנים, חבר הכנסת אמנון כהן, היושב-ראש הנכנס של ועדת הפנים, חברת הכנסת ד"ר רחל אדטו, חבר הכנסת איתן כבל שנמצא עמנו, חבר הכנסת אברהים צרצור וחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

דב חנין: אני רוצה, גברתי היושבת-ראש, לומר גם מעל הבמה הזאת, כפי שאמרתי גם קודם, אנחנו לקראת העברת החוק הזה בקריאה טרומית הגענו להסכמות מאוד מפורטות עם המשרד להגנת הסביבה, ובכוונתי – בכוונת כל היוזמים של החוק הזה – לעמוד בהסכמות האלה.

דב חנין: אני מקווה שנוכל לקדם את החוק במהירות, ושנביא את החוק המתקדם, אך היפה, החשוב הזה, להשלמה בקריאה שנייה ושלישית במהרה בימינו בכנסת ישראל.

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אמן.

אורלי לוי אבקסיס: ישיב על הצעת החוק השר להגנת הסביבה גלעד ארדן.

גלעד ארדן: גברתי, תודה, כנסת נכבדה, בהחלט, יום הסביבה שמתקרב לסיומו מגלה לכולנו – בטח לי כשר – כמה חשוב הוא כדי לקדם נושאים סביבתיים ולהעלות את הנושא למקום שהוא ראוי לו, ואני בטוח שעוד יהיו בו באופן קבוע בעתיד, לא רק בימי הסביבה – ובהחלט היו בו – הישגים מרשימים.

גלעד ארדן: אנחנו אולי נדבר עליהם בהמשך בהצעה לסדר-היום.

גלעד ארדן: אשר להצעת החוק ששותפים לה מספר רב של חברי כנסת, אבל כפי שנעשה במקרים רבים בעבר, היא הובלה על-ידי חבר הכנסת דב חנין, שחוץ מבנושא הסביבתי, שאני תלמיד שלו, אני כמעט לא מוצא אתו בדרך כלל הסכמות.

גלעד ארדן: לא, דווקא בנושאים חברתיים כן, אבל אין ספק שצריך להביע את ההערכה והתודה – בשמי, בשם כל מי שהסביבה חשובה להם, אני חושב בשם כל אזרחי המדינה, על הפעילות החשובה שלו בנושא הזה בכל מקום שבו הוא פעיל.

גלעד ארדן: אני רוצה שהכנסת תדע שבמקביל מתקדמות ויתקדמו שתי הצעות חוק: הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית, וראיתי חשיבות גדולה שגם יהיו כאן הצעות חוק פרטיות, או הצעת חוק פרטית ששותפים לה חברי כנסת, כי ככל שחברי הכנסת יכירו את הנושא הם יבינו את חשיבותו וייתנו לו מקום גבוה יותר בסדר העדיפויות.

גלעד ארדן: והצעת החוק הזאת היא דוגמה, בדיוק, לפער בהבנה בינינו לבין מדינות אחרות.

גלעד ארדן: כי מאיפה נולד הצורך בהצעת החוק הזאת, חוץ מהצורך המהותי, כמובן, שהיא מגלמת, את עקרון השקיפות?

גלעד ארדן: מפעל שמרוויח כסף, אבל אגב התהליכים שבהם הוא מרוויח כסף הוא פולט – לא משנה כרגע, פסולת, שפכים – הוא פולט חומרים כימיקלים שמסכנים את הבריאות של כולנו; מפעל כזה, לכל הפחות, עוד לפני שאנחנו מדברים על רמות הטיפול שצריך לחייב אותו בו כדי למנוע את הזיהום, קודם כול הוא חייב להיות שקוף לחלוטין לציבור, כדי שאותו בעל הון, שהוא הבעלים שלו, או המנהלים, שנורא נהנים להתחכך ולהופיע בכל טורי הרכילות העסקית, וכולנו סוגדים להם ומעריצים אותם, שהציבור גם ידע באופן שקוף – זה מה שמעודד את התקשורת שחיה מהפרסומות שהם מממנים אצלה, אין מה לעשות, זה ה-DNA – שהציבור גם ידע מה האחריות של אותו בעל הון גם לכמות הזיהומים שמסתובבת בשטחינו ומרעילה את ילדינו.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזאת היא לא גחמה של איזה ארגון קיצוני שמה שמעניין אותו זה לדאוג לבעל-חיים נדיר.

גלעד ארדן: גם זה חשוב, דרך אגב; אני לא מזלזל בזה.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזאת היא התחייבות של ממשלת ישראל במסגרת תהליך הקבלה לארגון הכלכלי הכי מתקדם בעולם, ה-OECD.

גלעד ארדן: כשישבנו עם ה-OECD ובחנו מה יש בישראל ומה אין בישראל, אחד הדברים שישראל התחייבה להעביר אם יקבלו אותה ל-OECD, זה חוק שמגביר את השקיפות, ובעצם מחייב את כל המפעלים מעל סדר גודל מסוים לדווח לציבור כל הזמן באתרי האינטרנט, ושלא יהיה צריך להתאמץ – לא חוק חופש המידע, ולא לשלם אגרה, ולא לחכות.

גלעד ארדן: פשוט להיות שקופים לציבור – אתם מרוויחים כסף ממה שאתם מוכרים לציבור, תספרו לו גם במה זה עולה לו מבחינת הכימיקלים, השפכים והזיהומים שזה פולט לסביבה של כולנו, ששם ילדינו מסתובבים.

גלעד ארדן: ואנחנו מאמינים, בדיוק כפי שהמדינות המובילות בניהול הכלכלי שלהן מאמינות, שאותה שקיפות תתרום גם לשיפור הביצועים.

גלעד ארדן: אף אחד לא אוהב – אומנם ביהדות אנחנו אומרים שמתוך שלא לשמה יבוא לשמה, וכך גם כאן.

גלעד ארדן: לא אכפת לי אם אותו בעל מפעל יטפל בשפכים שלו כי הוא באמת מבין את האחריות שלו, או כי לא נעים לו מהציבור שרואים למה הוא אחראי ועלולים עוד לכעוס עליו ולהחרים גם את ה"קוטג'" שהוא מייצר – כמובן בהשאלה.

גלעד ארדן: ולכן, השקיפות הסביבתית והנגישות של המידע לציבור שיקודמו על-ידי מרשם לאומי, כפי שמוצע כאן בהצעה, הן ערך סביבתי לקידום הנושא – עליון, ולכן טוב שתהיה גם הצעת החוק ממשלתית וגם הצעת חוק פרטית, ובעזרת השם, כששתי הצעות החוק האלה תעבורנה, נתקדם צעד אחד נוסף בדרך להשלמת המהפכה הסביבתית.

אורלי לוי אבקסיס: בעזרת השם.

גלעד ארדן: ולכן אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה לוועדת הפנים להכנתה לקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, בהיקש לדברים שאמרת, אז בקבלתנו ל-OECD התחייבנו גם לצמצם פערים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שהולכת להיות הצעת חוק ממשלתית ככה רחבה שתתמודד עם הנושא, או שזה – – – -

גלעד ארדן: כיוון שעדיין יש לי רק תיק אחד, לא קיבלתי עוד תיקים בינתיים מראש הממשלה, אני פועל במה שהופקדתי עליו.

אורלי לוי אבקסיס: – – – צריך לקיים.

אורלי לוי אבקסיס: התחייבנו ל-OECD, אני מקווה – – –

גלעד ארדן: אני מציע לך לאתגר את כל השרים, ולבחון.

גלעד ארדן: אני לא יודע – יש בתחום החינוך, יש בהרבה תחומים.

גלעד ארדן: מציע שהכנסת בתפקידה כמפקחת ומבקרת את פעולות הממשלה תעסוק בכך.

גלעד ארדן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו תיכף עוברים להצבעה – הצעת חוק הגנת הסביבה (מרשם לאומי לשחרור כימיקלים לסביבה ולהעברתם), התשע"א–2011, של חבר הכנסת דב חנין וחברים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הסביבה (מרשם לאומי לשחרור כימיקלים לסביבה ולהעברתם), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אורלי לוי אבקסיס: תוצאות ההצבעה: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קובעת שהצעת החוק עברה את הקריאה המוקדמת, והוועדה המוסמכת לדון בה הינה והגנת הסביבה.

אורלי לוי אבקסיס: היא תוגש לשם להמשך הכנתה לחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: ציון יום הסביבה הבין-לאומי

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 5573, 5793, 5815, 5875, 5881 ו-5891 בנושא: יום הסביבה הבין-לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת וסגן יושב-ראש הכנסת גאלב מג'אדלה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, לרשותך חמש דקות.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, עמיתי חברי הכנסת, אנו חוגגים היום את יום איכות הסביבה העולמי, אשר נופל ב-21 בחודש – יום מבורך, יום חשוב בחיינו ובחיי הסביבה.

גאלב מג'אדלה: הכנסת התברכה גם היום באירועים רבים בתחום ובנושא.

גאלב מג'אדלה: נטלו פה חלק רבים מפעילי הסביבה בארץ, וזה הזמן לברך אותם ולומר להם יישר כוח על כל העשייה שלהם.

גאלב מג'אדלה: חשוב מזה, שגם ישראלים, גם ירדנים וגם פלסטינים היו כאן מאוחדים בערכים האוניברסליים של חשיבות הסביבה.

גאלב מג'אדלה: נכון שזו פעולה ברוכה, נכון שכולנו נהנינו מזה, ונכון ששמנו דגש על התודעה היום, אבל אנחנו מתבקשים, מתחייבים ונדרשים לתת יותר מזמננו לנושא חשוב זה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שבהזדמנות זו ראוי גם לומר לשר מלה טובה – לא לממשלה, לשר – שעושה רבות – –

עינת וילף: שלא יהיה – – – חס וחלילה.

גאלב מג'אדלה: – – ועושה מתוך אמונה את עבודתו, את תפיסתו ואת שליחותו בתחום הזה ובאופן מעורר כבוד.

גלעד ארדן: תודה.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר: כשאנחנו מאוחדים – תראי, נושא זה, תמיד היינו מאוחדים בו, יהודים, ערבים, פלסטינים וירדנים.

גאלב מג'אדלה: אני זוכר את ימי בראשות ואיכות הסביבה בזמנו, לפני שהיא עברה להיות "והגנת הסביבה", כאשר באו ירדנים, ישראלים ופלסטינים והסבירו שכל מפגע סביבתי פוגע בכולם יחד, ולא חשוב איפה הוא מתחיל, כי אין גבולות למפגעים סביבתיים באוויר וכדומה – מהביוב שזורם בשכם עד שמגיע אלינו לאזור חדרה.

גאלב מג'אדלה: לכן, זה אחד הנושאים שאנחנו מתברכים בו גם בשילוב ידיים, בשיתוף פעולה, כאשר האדם הוא המטרה – לשמור על סביבתו, על איכות חייו, ולתת לו את כל הכלים ואת כל האפשרויות שעומדים לרשותנו, למענו.

גאלב מג'אדלה: אני אומר: אני שמח היום.

גאלב מג'אדלה: אם אני עושה השוואה ביושר בין התודעה כיום בקרב האוכלוסייה הישראלית לבין התודעה שהיתה ב-2005, כשעמדתי בראש ואיכות הסביבה, אני אומר לך שהיום אני מרוצה, אבל לא מסתפק בזה.

גאלב מג'אדלה: זה עדיין טעון שיפור רב.

גאלב מג'אדלה: עדיין ממשלות ישראל לא רואות במשרד לאיכות הסביבה משרד חשוב בחיינו.

גאלב מג'אדלה: אני אגיד לךְ גם למה, ואני לא מבין את האבסורד הזה.

גאלב מג'אדלה: אני לא מצליח להבין.

גאלב מג'אדלה: ככל שאנחנו משקיעים בסביבה במניעת מפגעים, בטיפול במפגעים, אנחנו חוסכים למדינה תקציבי עתק אחר כך לטפל בבריאות שלנו.

גאלב מג'אדלה: דִרְהַם וִקַאיַה חַ'יר מִן קִנְטַאר עֵלַאג'.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה?

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, הטיפול המונע הוא הרבה יותר חשוב מכל התרופות.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את זה ככה על רגל אחת.

גאלב מג'אדלה: זאת אומרת, אם היינו מקדישים את התקציבים הדרושים כדי שהמשרד לאיכות הסביבה יעשה מלאכתו נאמנה, מהחינוך הסביבתי ועד לטיפול בבעיות שורש של הסביבה והמפגעים בה, היינו חוסכים לעצמנו תקציבי ענק.

גאלב מג'אדלה: את זה אני לא מבין.

גאלב מג'אדלה: מדוע לא משקיעים 100 מיליון כדי לחסוך מיליארד?

גאלב מג'אדלה: אני לא התבקשתי על-ידי השר לסייע לו – אני מקווה שאני לא מזיק לו – בהגברת תקציבו.

גאלב מג'אדלה: דבר אחד תרמתי לך לתקציבך – –

גלעד ארדן: רוב התקציב – – –

גאלב מג'אדלה: – – כאשר כל הקנסות, מקיר לקיר, הלכו לאיכות הסביבה.

גאלב מג'אדלה: זו תרומה קבועה, שמסייעת לך בדרך במילוי משימתך ותפקידך כשר להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: – – –

גאלב מג'אדלה: אני שמח שעשיתי זאת.

גאלב מג'אדלה: עשיתי זאת ביושר, בידיעה, במחשבה תחילה וכתפיסת עולם.

גאלב מג'אדלה: אני מאמין שכולנו נתאחד סביב הנושא הזה, כדי שנעשה יחד למען סביבה נקייה, טובה, בריאה, לאזרחי ישראל.

גאלב מג'אדלה: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אורלי לוי אבקסיס: כעת לבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

איתן כבל: לא ידעתי שאתה יודע לפרגן – – – לא ראיתי – – –

גאלב מג'אדלה: פרגנתי לך הרבה שנים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך חמש דקות.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, נושא איכות הסביבה הוא נושא באמת מהותי בחיים של האנושות.

מיכאל בן-ארי: פגיעה באיכות הסביבה – והדברים נאמרו כאן למכביר, ואין צורך להוסיף עליהם לא כהנה ולא כהנה – יש לזה משמעויות, כמו שהסביר חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בפגיעה בבריאות.

מיכאל בן-ארי: במקום להשקיע בטיפולים, ניתן להשקיע במניעה.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, אני רוצה להתייחס להיבט אחד נוסף בנושא הזה של איכות הסביבה.

מיכאל בן-ארי: כשאנחנו מדברים על איכות סביבה, אנחנו מדברים על סביבה.

מיכאל בן-ארי: סביבה – אנחנו מדברים על תוואי שטח, אנחנו מדברים על אזור מחיה, אנחנו מדברים יחסי גומלין בין מקומות למקומות אחרים.

מיכאל בן-ארי: מי שמכיר את מפת ארץ-ישראל, שמעולם לא היתה פה – משהו שמנסים לכנות פלסטין – בלבה של ארץ-ישראל יש את אזור ההר הדרומי, שנקרא אזור יהודה, ואת האזור הצפוני יותר, שנקרא השומרון.

מיכאל בן-ארי: מבחינת תוואי השטח, הם חלק בלתי נפרד משפלת החוף, חלק בלתי נפרד, אם תרצו, אפילו במשמעויות מסוימות, מהנגב, וכמובן כמובן מהגליל.

מיכאל בן-ארי: אבל הכי-הכי משמעותי – אני מדבר על מישור החוף.

מיכאל בן-ארי: לא מזמן יצא ראש הממשלה ואמר, ואני לא יודע אם אדוני זוכר: למה אני צריך לטפל בביוב של ג'נין?

מיכאל בן-ארי: ואז אני אמרתי במענה שמי שלא יטפל בביוב בג'נין, יריח את זה בנתניה או צפונית יותר בחדרה.

מיכאל בן-ארי: הוא לא יוכל להימלט מהטיפול בביוב של ג'נין.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להתייחס לכמה מפגעים מאוד מאוד משמעותיים ביחסי הגומלין בין ממשלת ישראל לבין מה שמכונה הרשות הפלסטינית, בכמה נקודות, ואני אשמח אם תהיה קשוב וגם תשיב לאחר מכן.

מיכאל בן-ארי: הנושא הראשון הוא נחל אלכסנדר.

מיכאל בן-ארי: זה אחד הנחלים היפים שהיו בארץ, ובמשך שנים גם אנחנו היינו פושעים לא קטנים ביחס אליו – אנחנו מדברים על המושבים החקלאיים והקיבוצים ואחרים.

מיכאל בן-ארי: המודעות של סביבה לא היתה קיימת באותם ימים, וערוץ נחל שזרם ליד הבית היה בהחלט ערוץ וצינור פסולת אל הים הגדול, ומישהו חשב שאם הוא שולח את זה אל הים הגדול אז הוא נפטר מהפסולת וזה לא יגיע לאף אחד בחזרה.

מיכאל בן-ארי: אבל למדנו משהו, ומשנת 1995 ישנה התייחסות אחרת לחלוטין לנחל אלכסנדר.

מיכאל בן-ארי: ישנו שיקום מאוד מאוד משמעותי של הנחל.

מיכאל בן-ארי: אפילו הצבים הרכים שמאפיינים כל כך את נחל אלכסנדר חזרו אל המקום, והצמחייה, והדגים.

מיכאל בן-ארי: אלא, אדוני השר, שמאז לא הופסק – או אולי ביתר שאת – הביוב של העיר שכם.

מיכאל בן-ארי: פעמיים בשנה משוחרר איזה מאגר, בפברואר וביולי, לנחל אלכסנדר, וההשקעה האדירה שנעשית במשך חצי שנה יורדת לטמיון.

מיכאל בן-ארי: בעלי-החיים מתים, הצמחייה גוועת שוב, וחוזר חלילה.

מיכאל בן-ארי: אחד המפגעים החמורים ביותר הוא מייד אחר פעולות המסיק – התוצאות של פסולת המסיק שזורמות אל הנחל ויוצרות קצף בנחל ופוגעות בו באופן אנוש.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לדבר על מפגע נוסף, שכל מי שגר באזור של העוטף של אום-אל-פחם, ואני מדבר על באקה-אל-ע'רביה, באקה-אל-שרקיה ומעט מזרחה בואכה ג'נין מצד אחד ובואכה אום-אל-פחם מצד שני.

מיכאל בן-ארי: לא לחינם אום-אל-פחם זה שמה.

מיכאל בן-ארי: זה המקום שבו מייצרים פחם.

מיכאל בן-ארי: מי שמכיר את האזור היטב יודע שאי-אפשר לנסוע שם בכביש ללא מסכת אב"כ.

גאלב מג'אדלה: בעבר.

מיכאל בן-ארי: עדיין המפחמות – – –

גאלב מג'אדלה: היום היא מייצרת דברים טכנולוגיים.

מיכאל בן-ארי: כן, אבל המפחמות, ידידי, לא נעלמו מהמקום לחלוטין.

גאלב מג'אדלה: נעלמו לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: נעלמו לחלוטין?

מיכאל בן-ארי: אני שמח שאתה מתקן אותי.

מיכאל בן-ארי: אני חוזר בי.

גאלב מג'אדלה: זה עבר לאל-פחמה בשטחים.

מיכאל בן-ארי: לְפחמה בשטחים.

מיכאל בן-ארי: זה אומר שזה משפיע.

מיכאל בן-ארי: כמו שאמרתי, תוואי השטח הוא אחד.

מיכאל בן-ארי: הגדר המלאכותית שמישהו ניסה ליצור בלבה של הארץ לא מונעת מהחלקיקים שמזהמים את האוויר לפגוע בכולנו.

אורלי לוי אבקסיס: במנחמיה יש העניין של המגרסה – – –

מיכאל בן-ארי: האבן?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

מיכאל בן-ארי: גריסת האבן?

מיכאל בן-ארי: שמה?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: ומה גם שהיא נסגרה פעם מטעמים של איכות הסביבה; אני אשמח אם השר יגיב על כך.

אורלי לוי אבקסיס: היה שם העמק הנעלם והיה שם האגם הנעלם, אבל תקשיב: רוקנו אותו מהמים.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה שאני לוקחת, אני אוסיף לך כמובן את הזמן.

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: אני שומע.

מיכאל בן-ארי: אני שמח לשמוע.

אורלי לוי אבקסיס: זה נושא נורא נורא כואב.

אורלי לוי אבקסיס: והוקמה שם שכונה ליד, אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו החליט להחזיר חזרה את אותה בעייתיות שהיתה קודם: גם את אותה המגרסה של האבן, אבל כמובן להחזיר את המחצבה לחיים.

אורלי לוי אבקסיס: התושבים שנמצאים סמוך לזה מדברים על כך שזו פשוט תהיה סכנה גם לילדים – – –

מיכאל בן-ארי: החלקיקים של – – –

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה?

אורלי לוי אבקסיס: הכסף הולך לתושבים אחרים, בקיבוץ אחר, כי השטח הזה שייך להם.

אורלי לוי אבקסיס: בקיצור, זה קצת בלגן כזה שהתערבב, ומי שסובל זה התושבים.

מיכאל בן-ארי: בוודאי, כל הנושא הזה של איכות הסביבה הוא מתח – אני חושב שקודם חבר הכנסת חנין הציג את זה, ואני חושב שיותר נכון השר גלעד ארדן הציג את זה – זה המתח בין הרצון להתפתח לבין הרצון לשמור על המציאות.

מיכאל בן-ארי: מי שרוצה, אז בבריאת העולם – יש שני תיאורים של הבריאה, בפרק א' ובפרק ב'.

מיכאל בן-ארי: בפרק א' כתוב "ורדו בדגת הים ובעוף השמים", "וכבשוה" – כסחו, תעשו.

מיכאל בן-ארי: בפרק ב' כתוב "לעבדה ולשמרה".

מיכאל בן-ארי: צריך לשמור על המתח הזה שבין הרצון והצורך שלנו להתפתח – איפה היינו היום אם היו שומעים לארגוני הסביבה וכביש 6 לא היה קיים?

מיכאל בן-ארי: איפה היינו היום?

מיכאל בן-ארי: לכן, צריך לדעת שהמתח – – –

גלעד ארדן: היינו עם רכבת מפותחת ותחבורה ציבורית יעילה.

גלעד ארדן: זה תלוי איפה שמים את המשאבים, בזה או בזה.

גלעד ארדן: שמה היינו.

מיכאל בן-ארי: אתה יודע מה?

מיכאל בן-ארי: אם יש לך פתרון, אני כמובן שמח שישנו פתרון אחר.

מיכאל בן-ארי: היום, כמי שמשתמש בכביש 6 מדי יום ומדי פעם כשאני צריך לנסוע צפונה – – –

גלעד ארדן: לא כולם חברי כנסת שמשלמים להם את האגרה – – –

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: אני לא רוצה לעשות פרסומת – – –

גלעד ארדן: למי שבא משם זה עולה 50 שקל – – –

מיכאל בן-ארי: קודם כול, בדרום – – –

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה לא משלם בזמן, הקנסות הם אלפי שקלים.

מיכאל בן-ארי: קודם כול, בדרום זה לא עולה, וזה יתרון עצום.

מיכאל בן-ארי: דבר שני, כמי שהשתמש בכביש 6 – – –

גלעד ארדן: קשור אלי גם – – –

מיכאל בן-ארי: יישר כוח.

מיכאל בן-ארי: כמי שהשתמש בכביש 6 קודם ועד היום – אני מחזיק רכב משפחתי.

מיכאל בן-ארי: הרכב של הכנסת, בחסדי השם יתברך, רחוק מלהשביע את הצורך שלנו בכל נסיעה שלנו.

מיכאל בן-ארי: יש לנו מינוי לכביש 6 כמו שהיה לנו קודם, ולא בגלל שאנחנו אנשים אמידים אלא בגלל שזה יותר בטיחותי.

מיכאל בן-ארי: אני לא רוצה לעשות פרסום.

מיכאל בן-ארי: זה שומר יותר על הרכב, זה מקצר זמנים.

מיכאל בן-ארי: מי שנוסע עם ילדים, יודע מה זה לנסוע עם ילדים – כמה שיותר רגוע אתה נוסע בכביש.

אורלי לוי אבקסיס: זה מקרב את הפריפריה למרכז ואת המרכז לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם באמת אפשר היה לעשות את זה בתוכנית אחרת, שתחסוך כסף וגם תשמור על איכות הסביבה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מעניין.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, אתה יודע מה?

מיכאל בן-ארי: אתה השר הממונה.

מיכאל בן-ארי: מן הסתם יש לך פתרונות יותר טובים.

מיכאל בן-ארי: קדימה, תריץ.

גלעד ארדן: אני לא נגד כביש 6.

גלעד ארדן: אתה לא הבנת.

מיכאל בן-ארי: אני רק רוצה לומר – – –

גלעד ארדן: מדינת ישראל לא יודעת לעשות שני דברים גדולים יחד, אז אחד בא על חשבון השני.

מיכאל בן-ארי: אל תעליב את המדינה שלנו.

מיכאל בן-ארי: היא עשתה כמה דברים גדולים ב-60 שנה.

מיכאל בן-ארי: לא ראינו מדינות אחרות שעשו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת בן-ארי, לסיכום.

מיכאל בן-ארי: נמשיך.

מיכאל בן-ארי: לא, ברשותךְ, שני דברים נוספים.

מיכאל בן-ארי: אולי על אחד אני אדלג ואלך לנושא האחרון.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, רוואבי.

מיכאל בן-ארי: ישנה הבטחה שלך שעד שלא יהיה תזכיר של היזם, של שמירה על איכות הסביבה – אתה הבטחת, בשאילתא, לחבר הכנסת אורי אריאל, על הקפאת הבנייה ברוואבי.

מיכאל בן-ארי: מיותר לציין שעד עכשיו לא הוגש התזכיר הזה, והעיר רוואבי ממשיכה להתפתח בלי פתרונות לפגיעה באיכות הסביבה, וכמו שאמרתי קודם: אי-אפשר לשים גדר.

מיכאל בן-ארי: הגדר לא עוצרת לא את זרימת המים מלמטה ולא את חלקיקי האוויר מלמעלה, אם מישהו משלה את עצמו.

מיכאל בן-ארי: זו יחידת שטח אחת.

מיכאל בן-ארי: זה תוואי אחד.

מיכאל בן-ארי: הארץ הזאת היא ארץ אחת.

מיכאל בן-ארי: החלוקה המלאכותית שמנסים לעשות כאן היא טובה בשביל דיונים פילוסופיים כאלה ואחרים, ואולי בשביל דמיונות כאלה ואחרים, ובפועל, כשמדברים על איכות הסביבה, אי-אפשר להתעלם.

מיכאל בן-ארי: הנושא האחרון – ממש משפט אחד – הוא נושא של כל מכוני טיהור השפכים, המט"שים ביהודה ושומרון אצל האוכלוסייה הערבית.

מיכאל בן-ארי: בקושי 3% מהמים שם מנוצלים, מטוהרים.

מיכאל בן-ארי: אנו יודעים שלטיהור יש שתי משמעויות: הן פחות זיהום והן שימוש ממוחזר במים.

מיכאל בן-ארי: מה עושה ממשלת ישראל כדי להגיע למציאות שהמים האלה ינוצלו, כי אנחנו חיים באותו תוואי שטח?

מיכאל בן-ארי: כשחסר מים בחברון, חסר מים גם לתושבי הר-חברון היהודים וגם לתושבים הערבים.

מיכאל בן-ארי: זה נושא שצריך להיות אינטרס.

מיכאל בן-ארי: קודם דיברו על אינטרסים משותפים.

מיכאל בן-ארי: אבל זה לא נעשה, כי זה שיתוף פעולה עם ישראל.

מיכאל בן-ארי: מה אתם עושים כדי לגרום לכך שאנחנו נגיע למצב שמה שנקרא באינטרסים המשותפים תאנסו בכוח שיש לנו, כדי לשמור על איכות הסביבה גם בעניינים שהם קצת בעייתיים וצריך לדלג בהם על משוכות?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אורלי לוי אבקסיס: הבאה ברשימת הדוברים היא חברת הכנסת עינת וילף.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת וילף, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך חמש דקות.

עינת וילף: כבוד היושבת-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, ברגעים אלה ממש, במרחק קטן מכאן, נפתחת ועידת הנשיא השלישית במספר, יוזמה נפלאה של נשיא המדינה שמעון פרס לקחת פסק זמן בהווה ולחשוב על המחר – על המחר של מדינת ישראל, של העם היהודי ושל העולם כולו.

עינת וילף: בוועידת הנשיא האחרונה, לפני שנה וחצי, יצא לי לשמוע עתידן בשם ריי קורצווייל, שחושב על העתיד בצורה מקורית ומעניינת ביותר.

עינת וילף: הוא אמר משהו מאוד מעניין על אנרגיה סולרית.

עינת וילף: הוא סיפר – וזו היתה גם האפשרות שלו, זה מה שאפשר לו בעבר לחזות את הפריצה של האינטרנט בשנות ה-90 – שלמוח האנושי יש מגבלה: אנחנו נוטים לחשוב באופן ליניארי, עושים אקסטרפולציה של המצב הקיים.

עינת וילף: הרבה פעמים התפתחויות נעשות באופן אקספוננציאלי, כלומר הן מכפילות את עצמן כל תקופה מסוימת.

עינת וילף: הוא סיפר מה קורה: הרבה פעמים נראה לנו שמשהו לא מתפתח.

עינת וילף: נגיד שאנחנו לוקחים את התחום הסולרי, שעליו הוא דיבר.

עינת וילף: הוא אומר שאנשים אמרו: עזבו.

עינת וילף: היה לנו כל כך הרבה אמון בתחום הזה, וכלום לא קרה אתו.

עינת וילף: אבל מה הבעיה?

עינת וילף: הוא אומר: אנשים לא מבינים שהתחום הזה מתחיל מקטן מאוד, מכפיל את עצמו כל כמה שנים, אבל בגלל שהוא התחיל מדבר כל כך קטן, זה מתחת לרדאר שלנו.

עינת וילף: באיזשהו שלב, כמו שקרה לאינטרנט, זה מגיע ל-1%.

עינת וילף: ברגע שזה הגיע ל-1%, הוא אמר, האנרגיה הסולרית, התחום הסולרי הכפיל את עצמו כל שנתיים.

עינת וילף: אם כך, מרגע שזה מגיע ל-1%, אז 1% תוך שנתיים הופך ל-2%, ל-4%, ל-8%, ל-16%, ל-32% ול-100%, בעצם.

עינת וילף: הוא טען שזה מה שקרה לאנרגיה הסולרית.

עינת וילף: במשך עשרות שנים היא הכפילה את עצמה, אבל זה היה כל כך קטן שלא שמנו לב, והגענו ל-1%, ולכן הוא צופה שתוך 16 שנים 100% האנרגיה העולמית תבוא מהשמש.

עינת וילף: זה דבר מטורף.

עינת וילף: כשאני שמעתי את זה, אמרתי: טוב.

עינת וילף: מודה שזה מקורי, מעניין, וכמו שאומרים, מעיף לך את המוח, ומאז נעשיתי די פריקית של התחום.

עינת וילף: אמרתי שאם זה באמת נכון – והוא צפה בעבור התפתחויות טכנולוגיות על-פי המודל הזה – אנחנו נמצאים במקום אחר לגמרי.

עינת וילף: אנחנו עדיין חושבים בכלים ישנים, ותוך שני עשורים העולם עומד להשתנות לנו לגמרי.

עינת וילף: ולכן, אחרי שלוקחים את פסק הזמן הזה לחשוב על המחר, צריך לחזור להווה ולראות מה עושים עם ההווה כדי להגיע למחר, וישראל, סוף סוף, בקושי, עם "קרעכצן", נכנסה לתחום הסולרי.

עינת וילף: למרבה הצער, הרבה "קרעכצן", בעקבות זה שנמצא גז, וזה יפה, וזה חשוב, ויש לזה היבטים סביבתיים מאוד חיוביים, פתאום החליטו במשרד האוצר לעצור את כל מה שנעשה עם האנרגיה הסולרית, להקפיא את התהליכים, כי יש לנו נס חדש.

עינת וילף: אז זה חשוב, וזה יפה וטוב שיש לנו גז, אבל צריך להבין שהתחום הסולרי עומד לפרוץ, ואנחנו לא יכולים לקחת את המטוטלת ופתאום להקפיא את הכול ולהשאיר את מדינת ישראל מאחור בתחום שיש לו לא רק היבטים סביבתיים; יש לו היבטים ביטחוניים, היבטים של ביטחון העורף, היבטים של פיתוח הפריפריה.

עינת וילף: מדברים על נושא הבדואים, זו הזדמנות אדירה לפיתוח כלכלי במגזר הבדואי, במושבים, בקיבוצים בדרום, ששם החקלאות בחלק מהמקרים כבר לא מתאימה.

עינת וילף: זה תחום חדש לחלוטין, יש בו הזדמנויות אדירות, ודווקא עכשיו עוצרים אותו; כשכל כך הרבה אנשים התחילו לדהור קדימה, עצרו אותם, הקפיאו אותם.

עינת וילף: וראינו מה קורה ביפן, וראינו מה קורה עם הגז המצרי, שיש לנו כל מיני תכנונים מאוד אופטימיים, והם נופלים לנו.

עינת וילף: אז השר, אני יודעת שאתה בצד הנכון של הדיון הזה, ואנחנו גם נגייס את השרים שלנו, של הסיעה ושל המפלגה, לטובת הנושא הזה.

גלעד ארדן: כדאי מאוד.

עינת וילף: כן כן, לא לא, הם מחויבים, ואני מחויבת לגייס את שרי סיעת העצמאות, אני מקווה שהם יצטרפו לזה, כדי לעמוד כחומה בצורה להגן על הדבר הזה.

עינת וילף: יש לנו כאן הזדמנות נהדרת, יש לה היבטים אדירים.

עינת וילף: מאוד יכול להיות שמה שריי קורצווייל אמר אכן יקרה, ומאוד חשוב שבתחום הסולרי, מי שקובעים את המדיניות, כמו שקורה בהרבה מקרים אחרים, לא יסתכלו רק דרך החור הקטן של הגרוש – גם אם כנראה גם דרך החור הקטן של הגרוש זה יהיה מאוד כדאי בתוך זמן קצר, אבל יסתכלו על ההיבטים הרחבים – יש כאן יתרונות אדירים למדינת ישראל.

עינת וילף: אני גם אומרת, נפסיק עם המשחק הזה של המכסות.

עינת וילף: הסירו את המכסות, תנו תעריפים שהם סבירים, גם אם הם נמוכים ממה שיש כרגע, תנו ליזמים לרוץ.

עינת וילף: לא רק – דובר על יעד של 5%, 10%; אין שום סיבה שבמדינת ישראל האנרגיה לא תבוא באופן ניכר מהתחום הסולרי, 50%, ומי יודע, בבוא היום 100%.

עינת וילף: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: מי יודע, הלוואי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת עינת וילף.

אורלי לוי אבקסיס: אחרונת הדוברים בנושא זה, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך חמש דקות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היושבת-ראש, לפני שאני עוברת לנושאים רציניים, אני חייבת לומר שכן, בלי עין הרע, אבל אני לא חושבת שיש פרלמנטים בעולם שיש להם יושבת-ראש כמוך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסתכלתי עלייך בטלוויזיה – את יכולה להוסיף לי אחרי זה את הזמן שאני עכשיו מבזבזת על המחמאות, אבל חשוב לי להגיד שהסתכלתי עלייך מהחדר ואמרתי, תראו, באיזה פרלמנט יש יושבת-ראש כמוך?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו את מביכה אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה לעשות, אני הייתי חייבת להגיד את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יכולתי שלא לפרגן לך.

מיכאל בן-ארי: אני אתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, דיברנו גם בצד אתו, זה נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הרשו לי לפתוח בציטוט מקהלת רבה: "כל מה שבראתי בשבילך בראתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי, שאם תקלקל אין מי שיתקן".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש אין-ספור דוגמאות שבהן אנו, בני-אדם, מקלקלים ומחריבים את עולמנו שניתן לנו מבורא העולם; בין היתר, שרפת יערות, כריתת עצים, זיהום חופים, פגיעה בשכבת האוזון על-ידי מכוניות, תעשייה ועוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולם ברצוני לדבר כעת על הדרך שבה אנו ביודעין פוגעים בצלמו ודמותו של בורא עולם, הלוא הוא האדם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל יום אנו מבשלים ומקרינים עצמנו לדעת, וגרוע מכך, מבשלים את ילדינו לדעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על הקרינה הסלולרית – לא סולרית, סלולרית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש אווירה ציבורית שלפיה מוטב לטמון ראשנו בחול כבת יענה, עד חלוף סופת החול, כשלמעשה חסרה ההבנה הממשית שמדובר בגל צונאמי ענק, המאיים לשטוף את החברה כולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת, גברתי היושבת-ראש, על השימוש הבלתי-פוסק בטלפונים סלולריים, אשר הפכו לחלק בלתי נפרד מחיינו, הכול בגלל שטיפת מוח בלתי פוסקת, המציגה את המכשיר הנייד כצורך קיומי וסמל סטטוס, בעוד שמטרתו – אני רוצה להזכיר – הראשונית היתה שונה לחלוטין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כפי שאמרתי לא פעם, הרבה יותר קל להתגרש בישראל מלהתנתק ממכשיר הסלולר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה המרכזית שאני רוצה להפנות אל הציבור ונבחריו, וגם אליך, אדוני השר, דווקא ביום זה, היא איפה אנו מוצאים את נקודת האיזון שעליו אתה דיברת, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי – את נקודת האיזון הראויה בין הרצון שלנו להדביק את הקדמה לבין הרצון שלנו לשמור על בריאותנו, וחשוב מכך, נושא שגם קרוב ללבך, גברתי היושבת-ראש, על בריאות ילדינו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש ויכוח בין בעלי אינטרסים שונים, אם ריבוי אנטנות מוריד את רמת החשיפה של המשתמש לקרינה, או שריבוי האנטנות דווקא מגביר את החשיפה של כלל הציבור, שלא בהכרח משתמש במכשירי הסלולר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למעשה, בדומה לעישון פסיבי – אנו חושפים את כלל הציבור לקרינה בלתי פוסקת ובלתי תלויה בכך שהוא משתמש בטלפון נייד או שאינו משתמש בטלפון נייד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קוראת מעל במה זו היום, ביום מיוחד זה, לקיים דיון ציבורי מקיף ונוקב על מעבר לדור רביעי, אדוני השר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם זהו האינטרס הציבורי, או שמא יש לבלום מעט את הקדמה הטכנולוגית, הכוללת שידורי טלוויזיה ועדכוני אינטרנט שוטפים, כדי לשמור על בריאותו של כלל הציבור בישראל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במציאות כיום אין גוף הלוקח על עצמו אחריות אמיתית לפיקוח על הצבת אנטנות סלולריות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כיום אפשר למקם כמעט בכל מקום אנטנה סלולרית – ליד בתי-ספר, ליד גני-ילדים, ליד בתי-חולים, בתוך דירות מגורים, תמורת אלפי שקלים בחודש, דבר שדרך אגב פוגע מאוד קשה בהיצע של הדירות, כי היום הרבה יותר טוב להשכיר את הדירה לחברת סלולר תמורת אלפי דולרים, והשכן אפילו לא יודע שהדבר הזה קורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש צורך אמיתי בגיוסם של רופאים סביבתיים, אדוני השר, למשרד לאיכות הסביבה, שיבחנו את השפעת הקרינה, ולא להסתמך על דעתו של פקיד אחד במשרד לאיכות הסביבה, שלא רכש כל השכלה רפואית בעניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהמבין מבין למי אני מתכוונת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל מדינת ישראל, בנושא הקרינה, מסתמכת רק על פקיד אחד, שעובד באיכות הסביבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני השר, אני רוצה לחזק את ידיך, כי אני יודעת עד כמה הנושא הזה מטריד אותך ועד כמה הנושא של הקרינה, ובכלל איכות הסביבה, קרוב ללבך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ארגון הבריאות העולמי קבע כי השימוש בטלפון נייד עלול לגרום לסרטן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הפרסומות היום מעודדות ילדים לרכוש מכשירים מתקדמים כחלק מסמל סטטוס, ויש מלחמה בין ההורים, גברתי היושבת-ראש, מי יקנה לילדיו מכשיר מתקדם יותר, ובכך הוא יראה את אהבתו הגדולה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת, יוליה, את יודעת, כמה הדברים האלו – לפעמים זה הקשר שיכול להרגיע אותנו, גם מצפונית, על כך שאנחנו הרבה שעות מחוץ לבית ובמנותק מהילדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד מסכימה אתך, גברתי היושבת-ראש, אבל אני חושבת שאפשר לקחת את המכשיר, הדור הכי פשוט, ולא – אמרתי שהם מתווכחים מי קנה את ה"אייפון" לילד שלו ולילד של מי יש "בלקברי".

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם במכשירים הישנים הקרינה פחותה או גוברת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עצם העובדה שהמכשיר הזה לא מגרה כמו המכשירים המתקדמים, זה כבר – יש פחות שימוש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושבת שיש לתת על זה את הדעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אפמפם מהבוקר עד הלילה להורים את הנושא הזה, כי אני פשוט לא יכולה לשאת זאת כשאני רואה ילד בן שמונה מסתובב עם מכשיר "בלקברי", ואני שואלת: ילד, אתה יתום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לך אמא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לך אבא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך קורה שבמדינה כשלנו אין פועלים לפי עקרון הזהירות המונעת, לנוכח הכרזתו החד-משמעית של ארגון הבריאות העולמי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני חוזרת שוב על המשפט: "ארגון הבריאות העולמי קובע כי השימוש בטלפון נייד עלול לגרום לסרטן".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לחייב את חברות הסלולר להקצות חלק מתקציב הפרסום שלהן לפרסום המחנך את הציבור לשימוש מדוד, שקול ואחראי במכשיר הנייד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכוונתי להגיש עוד היום הצעת חוק המסדירה את חובתן של מפעילות הסלולר ליידע בדרכים שונות, שתפורטנה בהצעת החוק – כיצד יש ליידע את הצרכן בדבר הסכנות הטמונות בשימוש בנייד, וכן להסדיר את חיובן בפרסום המחנך לשימוש נכון ואחראי, כפי שציינתי לעיל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיעה העת שניקח אחריות על עתיד ילדינו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

אורלי לוי אבקסיס: ישיב השר להגנת הסביבה גלעד ארדן.

מיכאל בן-ארי: כל הזמן השתמשתי בפלאפון כשדיברת על הפלאפון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מצמיד את זה לאוזן, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: השאלה מה המרחק שצריך להזיז את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי השר ישיב לנו מה המרחק הבטוח מהטלפון.

מיכאל בן-ארי: מלא ייסורי מצפון היא עשתה לי.

מיכאל בן-ארי: מה יהיה?

אורלי לוי אבקסיס: גם לי.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, כבוד השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כפי שאמרתי, אי-אפשר להפריז בחשיבותו של יום הסביבה.

גלעד ארדן: אני בהחלט רוצה להודות גם לחברי הכנסת שבהירשמם לדבר על הנושא מוכיחים שיש להם הבנה מתקדמת, מודרנית, נכונה, של סדר עדיפות לאומי נכון עבור מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ככל שירבו חברי כנסת כמותכם, אין לי ספק שמדינת ישראל תהיה מקום טוב יותר, שנעים לחיות בו, שהוא בריא יותר לנו ולילדינו.

גלעד ארדן: אני כמובן רוצה להודות לראשי השדולה בכנסת, לחבר הכנסת דב חנין ולחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

גלעד ארדן: ולא אוכל בלי להזכיר את תרומתם – לא שלכם; את שלכם אני כבר מזכיר יותר מדי, ומגיע לכם.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שמה שקרה לי קורה כמעט לכל מי שעוסק בנושא הסביבתי לעומק, ואני מתכוון דווקא ליושבי-ראש של והגנת הסביבה.

גלעד ארדן: כל מי שמתחיל להתעסק לעומק בנושא הסביבתי – כי הוא נושא מאוד מאוד מורכב, שהודבקו לו הרבה מאוד דימויים שקריים, שלא קשורים בכלל למהות הנושא.

גלעד ארדן: ציינה בצדק חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, שכשאתה מתמודד עם גופים עתירי ממון שמוכרים לציבור מוצר לצריכה, כמו חברות הסלולר – זה לא רק הן, אבל זו דוגמה מצוינת – והן מעודדות את הצריכה על-ידי זה שהן נותנות תקציבי פרסום לכלי התקשורת.

גלעד ארדן: הן מעודדות את הציבור לצרוך יותר ויותר, בין אם זה סלולר או מוצרי מזון או רכבים, או להחליף מוצרים שלא בהכרח אנחנו צריכים להחליף אותם, אלא כי מעודדים אותנו לתרבות שהיא לא תרבות, היא חוסר תרבות, אבל גם המיתוג שלה – תרבות הצריכה, שזה נועד לשכנע אותנו כאילו שאם נצרוך מה שבא לנו, איפה שבא לנו, כמה שבא לנו, זה יחליף את המחסור שלנו בערכים, במשפחתיות, בכל מיני דברים אחרים שהם באמת העולם האמיתי של התוכן וקשרים בין-אישיים בכלל.

גלעד ארדן: כל הדברים הללו, החומרנות הזאת, שהיא מין מעגל שוטה שמזין את עצמו, בעצם יצרו גם לנושא הסביבתי דימוי שהוא לא מוצדק, כי כל מי שרצה פעם לשמור על הסביבה, שמשפיעה בסוף על איכות חיינו ועל בריאותנו – מי שרצו לשמור על זה, אותם בעלי ממון שמניעים את גלגלי הפרסום וכלי התקשורת הצליחו להדביק לזה דימוי מעוות כאילו הם עוצרים את הפיתוח, עוצרים את הקדמה, עוצרים את הכלכלה, והם דואגים לאיזה בעלי-חיים נדירים, או, אני יודע?

גלעד ארדן: זוחלים שעוד מעט ייכחדו.

גלעד ארדן: התהליך שעבר עלי, דרך אגב, הוא תהליך שבו ככל שאתה מעמיק בנושא ומבין באיזה עולם שקרי אתה נמצא בתחום הזה, אתה מתאהב יותר ויותר בנושא ומחויב לו.

גלעד ארדן: אני חושב שזה גם התהליך שעבר כמעט על כל ראשי והגנת הסביבה, בלי קשר להשתייכות פוליטית, שכשהם התחילו לעסוק בנושא לעומק, הם פשוט ניסו לעשות הכול כדי לקדם אותו, בין אם זה היה חבר הכנסת אופיר פינס, או ידידי חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש גאלב מג'אדלה, שבזכות החלטה מאוד אמיצה שלו מול משרד האוצר, למשרד להגנת הסביבה היום ועוד הרבה שנים קדימה יש כסף בלי טובות מהאוצר לעודד את תחום המיחזור במדינת ישראל.

גלעד ארדן: ורק היום אישרנו בוועדת הכספים 350 מיליון שקל שיחולקו לרשויות המקומיות כדי לעודד את המיחזור; אלה סכומים חסרי תקדים במונחים של הגנת הסביבה.

גלעד ארדן: כמובן, גם חבר הכנסת דוד אזולאי מש"ס, שהוחלף לאחרונה על-ידי חבר הכנסת אמנון כהן, שכבר היום הוכיח באמת את מחויבותו והבנתו לחשיבות הנושא.

גלעד ארדן: אני באמת מנצל שוב את הבמה כדי להודות לכם.

גלעד ארדן: הייתי מבקש מחברי הכנסת, כיוון שזה יום חגיגי, דווקא לא להתייחס היום בהרחבה.

גלעד ארדן: אני במקרה כן מכיר את הפרטים, גם לגבי נחל אלכסנדר וגם לגבי נושא הקרינה מהסלולר, אבל אם תרשו לי לדבר היום בהיבט הכללי של הנושא – – –

מיכאל בן-ארי: רוואבי, רוואבי.

גלעד ארדן: גם בנושא של רוואבי, ידידי, גם את הנושא של רוואבי אני מכיר היטב, אבל כנראה שכחת שהסמכויות – לא היתה התחייבות שלי, כי אני לא יכול להתחייב על מה שהוא לא בסמכותי.

גלעד ארדן: אני אחשוף ואציג את כל המפגעים הסביבתיים שקיימים או עלולים להתקיים כתוצאה מהקידום של רוואבי.

גלעד ארדן: לצערי הרב, כל הסמכויות בתחום הזה הן או אצל שר הביטחון או אצל הפלסטינים.

גלעד ארדן: הוגש לאחרונה, דרך אגב, מסמך סביבתי; מבדיקה ראשונית – אין בו תשובות מספקות, לא בתחום הפסולת ולא בתחום השפכים, ובקרוב אנחנו נפרסם את עמדתנו המקצועית, ונמשיך את המאבק בעניין הזה גם מול משרד הביטחון והמינהל האזרחי, שמקבל פקודות ממשרד הביטחון.

גלעד ארדן: תרשו לי קצת לדבר בהיבט הכללי, ואם זה לא יהיה ארוך מדי, אני אתייחס עניינית.

גלעד ארדן: יום הסביבה בכנסת חל בסמיכות ליום הסביבה הבין-לאומי.

גלעד ארדן: המועד צוין לראשונה ברחבי העולם בשנת 1972.

גלעד ארדן: היום, כמעט 40 שנה לאחר שהחלה ההתעוררות הבין-לאומית בנושא הסביבה, ניתן לומר בוודאות שגם במדינת ישראל סוף-סוף מתבצעים צעדים משמעותיים שמקרבים אותנו אל התפיסות, דפוסי הפעולה והפתרונות הקיימים בעולם המפותח.

גלעד ארדן: יחד עם זאת, כולנו צריכים לזכור שהדרך שעומדת בפנינו עד להשלמת המהפכה הסביבתית והעלאת הנושא באמת למקום הראוי לו בסדר העדיפויות הלאומי – הדרך עדיין ארוכה ומפרכת, ויש לנו עוד הרבה מאוד אתגרים סביבתיים.

גלעד ארדן: מה צריך לקרות כדי שהמהפכה הזאת תושלם?

גלעד ארדן: קודם כול, צריך ששיתוף הפעולה שהתחיל להתקיים – לא ברמה מספקת – בין משרדי הממשלה השונים והרשויות המקומיות, ילך ויתגבר.

גלעד ארדן: בנוסף, המגזר העסקי, שהוא היום נושא אולי באחריות המרכזית לאיום הסביבתי – פעם נהגתי לומר, ואני חושב שזה בצדק, שהמזהמת העיקרית היתה מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ראינו את עצמנו כמדינה צעירה; 63 זה כבר גיל לא כל כך צעיר, אבל אנחנו אוהבים לחשוב על עצמנו כצעירים.

גלעד ארדן: וכשקמה המדינה היה מאוד דחוף להקים צבא, תעשיות ביטחוניות, מפעלים שיספקו תעסוקה, ובדרך עשו טעויות, עשו פשרות, כי החיפזון כידוע הוא מהשטן.

גלעד ארדן: במקרה הזה הוא אולי היה מחויב המציאות מול אויבינו, אבל זיהמנו; זיהמנו את הנחלים, זיהמנו את מקורות המים, זיהמנו את הקרקע, זיהמנו את האוויר, והמדינה היא שהיתה האחראית העיקרית, והיום צריך לתקן את כל העיוותים הללו.

גלעד ארדן: ואנחנו מנסים כמיטב יכולתנו בהחלט לתקן, בין אם זה בחקיקה של חובה לשקם קרקעות מזוהמות, שברובה תחול על המדינה או על גורמים של המדינה, ובין אם זה בחוקים ותקנות רבות אחרות, או החלטות, כמו ההחלטה להשקיע חצי מיליארד שקל בחיבור בסיסי צה"ל למערכת הביוב, כי איך נדרוש מהתושבים לא לזהם את המים כשצה"ל הגדול והחזק עדיין מזהם את המים ב-150 מבסיסיו.

גלעד ארדן: אבל כפי שאמרתי, המערכת הכלכלית או המשטר הכלכלי שבו אנחנו חיים – ואני לא בא לצדד כרגע בסוציאליזם או בשום מערכת כלכלית אלטרנטיבית, אני בהחלט חושב שהקפיטליזם הוא המשטר הכלכלי הנכון כדי להעלות את רמת החיים, אבל אנחנו קצת התבלבלנו; אם פעם כששמעתי את המינוח קפיטליזם חזירי מאוד התרגזתי, היום אני חושב שאני מבין אותו הרבה יותר טוב.

גלעד ארדן: כי כשגורמים כלכליים – שוב, בין אם זו המדינה עצמה ובין אם זה גורמים כלכליים פרטיים – מסתכלים אך ורק על סך ההכנסות ועל שורת הרווח, פה בדיוק טמונה הסכנה הסביבתית.

גלעד ארדן: אנחנו התאהבנו במספרים הפרימיטיביים, שלא מייצגים שום דבר אלא מספרים פרימיטיביים.

גלעד ארדן: קרי, כשזוכה פרס נובל, שאינני זוכר את שמו, פיתח את המונח שנקרא "צמיחה כלכלית", אנחנו מפחיתים את התוצר הלאומי הגולמי של השנה שעברה, ואומרים: זאת הצמיחה הכלכלית של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ואם הצמיחה שלנו גדולה משל מדינות אחרות, אנחנו חושבים שניהלנו נכון את הכלכלה הישראלית.

גלעד ארדן: ואין שטות גדולה מזו, חברי חברי הכנסת, אין שטות גדולה מזו, כי כלכלה היא לא ערך בפני עצמו; כלכלה נועדה לשפר את רווחת האדם ולהעלות את רמת החיים של האוכלוסייה.

גלעד ארדן: וכשאנחנו מסתכלים על צמיחה כלכלית שמושגת באמצעות הרס של משאבי הטבע, כמו שאומרת חברת הכנסת שמאלוב, שימוש גורף בפלאפונים בכל מקום, בכל אתר, בלי קשר לבחינות ארוכות טווח של ההשלכות הבריאותיות, העיקר שיהיו פה עוד ועוד פלאפונים, ועוד ועוד אנשים שידברו בהם, לא משנה אם זה באופן תרבותי או לא תרבותי, אם זה הורס את המפגשים הבין-אישיים והקשר הישיר בין בני-אדם, כן או לא, ובלי להתייחס כמובן גם לקרינה הפסיבית שמקבלים יותר ויותר אזרחים מאזרחי מדינת ישראל, הכול בשם הגידול בתל"ג.

גלעד ארדן: אז אני רוצה להזכיר, הגידול בתל"ג, הכול נספר בו.

גלעד ארדן: כשיש מלחמה בלבנון, זה טוב לתל"ג שסופרים באוצר, כי צה"ל מבזבז תחמושת, אחרי זה הוא צריך להשלים את הפערים, למלא את הימ"חים.

גלעד ארדן: כשהשרפה בכרמל מכלה 30,000 דונם ואנשים מאבדים את בתיהם, זה – ואני אומר כמובן במירכאות כפולות – זה טוב לתל"ג, כי זה מגדיל את ההוצאות של המשק, חברות הביטוח צריכות לפצות, אנחנו צריכים לשקם את היער.

גלעד ארדן: האם זה תרם לאיכות החיים של אזרחי מדינת ישראל?

גלעד ארדן: מובן שבדיוק להיפך.

גלעד ארדן: לכן, עד שממשלת ישראל, עד ששר האוצר – ואני לא מדבר על שר אוצר ספציפי – עד ששרי האוצר יבינו שהמדד הנכון לבחון אם הכלכלה הישראלית מנוהלת נכון זה לא המדד הפרימיטיבי של תל"ג וצמיחה; אנחנו צריכים לעשות מדד שסופרים בו כמה וכמה אינדיקטורים חברתיים, בריאותיים, סביבתיים – כמה משאבי טבע נותרו לנו, כמה משקיעים כאן בחינוך, כמה משקיעים כאן בבריאות, במערכות בריאות ציבוריות, ואלה המדדים שיחד עם התל"ג וממה אנחנו משיגים אותו, אם מהוצאות שליליות או מהוצאות חיוביות, שלפיהם יהיה אפשר להבין באמת איפה מדינת ישראל עומדת ואם אנחנו באמת מצליחים כלכלית לטווח ארוך או מבססים את כלכלתנו על תהליכים ארוכי טווח, מה שנהוג לקרוא תהליכים בני-קיימא.

גלעד ארדן: אני יכול לתת עוד דוגמה שהעליתי בתקופה האחרונה.

גלעד ארדן: כשאנחנו שואלים את עצמנו למה יש זעקה – הנה, יש צמיחה כלכלית, המשק צומח, והאזרחים מרגישים שיש להם פחות ופחות כסף פנוי.

גלעד ארדן: זו בדיוק הבעיה שדיברתי עליה.

גלעד ארדן: כשאנחנו מסתכלים בפרימיטיביות, האוצר מסתכל באופן פרימיטיבי על סך ההוצאות במשק, ואם הן גדלות הוא חושב שקרה כאן דבר טוב, זה פשוט לא נכון.

גלעד ארדן: הדוגמה שרציתי לדבר עליה – המים המינרליים.

גלעד ארדן: עד לפני שנים לא רבות כולכם כאן שתיתם בכיף מים כמעט בחינם מברזי השתייה שנמצאים בבתים וברחובות.

גלעד ארדן: התעריף, דרך אגב, של מי הברז לשתייה, הוא בין 1 חלקי 500 ל-1 חלקי 1,000 מהתעריף שאתם משלמים לחברות המים המינרליים.

גלעד ארדן: מה עשתה המדינה?

גלעד ארדן: לאורך השנים הזניחה את תחזוקת הצנרת של הולכת המים, גם ברמה העירונית, גם ברמה של בנייני המגורים.

גלעד ארדן: והיום רוב אזרחי מדינת ישראל גם לא מקבלים את המידע על איכות המים בעיר שלהם מהבחינה הבריאותית; אך אני אומר לכם באחריות, הרבה יותר בטוח לשתות מי ברז מאשר מים מינרליים שאתה לא יודע כמה זמן הם עמדו בשמש – והריאקציה עם הפלסטיק החדירה רעלים למי השתייה, והם גם לא מקבלים שום טיפול ממשלתי לשיפור הטעם של מי השתייה.

גלעד ארדן: ולכן, האזרחים הולכים ומשקיעים בממוצע בין 100 ל-200 שקלים כל חודש – משפחה מוציאה היום על שתיית מים 100–200 שקל יותר ממה שהיא השקיעה בעבר.

גלעד ארדן: הנה דוגמה להוצאה שהגדילה את התוצר הלאומי הגולמי ואת הצמיחה – הפלנו על כל משפחה עוד הוצאה של 100–200 שקל על משאב טבע שבעבר היינו נהנים ממנו כמעט חינם אין כסף.

גלעד ארדן: זאת אולי דוגמה קלאסית, יחד עם הנושא של הסלולר ודוגמאות נוספות, שאנחנו חיים כאן במערכת כלכלית – אנחנו שבויים של מערכת כלכלית שפשוט מרמה אותנו ומובילה אותנו לתרבות של צריכה ללא גבולות, שהיא בסופו של דבר על חשבון הרוב, על חשבון הבריאות שלנו, על חשבון הבריאות של ילדינו.

גלעד ארדן: הרי האיום הסביבתי הוא כבר לא איום – גם זה, דרך אגב, אין הרבה טעויות שעשו בתנועה הסביבתית, אבל לדעתי, אם יש טעות שעשינו, זה לקרוא לנושא הסביבתי נושא שהוא לדורות הבאים.

גלעד ארדן: כי כשיש לך כל כך הרבה קשיים ביום-יום, מי יש לו פנאי, בטח לא לרוב הציבור, להתעסק בנושאים שהם בעיה של הדורות הבאים?

גלעד ארדן: אבל זה פשוט לא נכון.

גלעד ארדן: כשאתה רואה היום, שלא רק מיליארד בני-אדם על כדור-הארץ, מתוך 7 מיליארד, חיים כמונו – כשהיו רק מיליארד, לא נורא, כדור-הארץ סבל אבל הוא עוד היה יכול לסבול בשקט, כי 6 מיליארד חיו בקושי, בלי חשמל, בלי מים, לא קנו פלאפונים כל יומיים, לא החליפו לילדים בגדים לפי האופנה, ולכן הם לא כילו את משאבי הטבע כמו שאנחנו בעולם המערבי התרגלנו לעשות.

גלעד ארדן: היום גם להם מגיע; גם הם צומחים – סין, הודו, ברזיל, רוסיה, כולן צומחות בקצב אדיר, ואנחנו נחיה – לא בדורות הבאים, בתוך פחות מעשור – נחיה כבר בעולם שבו 2–3 מיליארד בני-אדם יחיו כמעט כמונו.

גלעד ארדן: מה זה כמונו?

גלעד ארדן: עד היום סיני ממוצע, אדוני היושב-ראש, צורך חשמל 1 חלקי 32 מאמריקני ממוצע.

גלעד ארדן: 3%.

גלעד ארדן: כשאנחנו מבינים שגם הם יצטרפו לתרבות – או לחוסר תרבות – שאנחנו חיים בה, אנחנו צריכים להבין שאם לא נשכיל לשנות את ההתנהגות שלנו ולהבין גם את המחירים הסביבתיים הבריאותיים שכרוכים בכך, אנחנו כאן – לא בדורות הבאים, בעוד שנים בודדות – נחיה עם איומים בריאותיים, וגם על איכות החיים שלנו, שהם בסדרי גודל אחרים לגמרי.

גלעד ארדן: כי כשעוד מיליארד סינים ירצו רכבים וחשמל, ויצטרכו לבנות להם תחנות כוח ורכבים, אם גם הם יעשו את זה כמונו, וגם אנחנו נמשיך להתנהל כמו שהתנהלנו עד היום, האיומים הסביבתיים של זיהום אוויר, של זיהום מים, של דלקים מזהמים, של קרינה, כל האיומים הסביבתיים כבר יהיו בסדר גודל אחר לחלוטין.

גלעד ארדן: בוודאי כשאנחנו מדברים על מדינה שפיזית היא אחת המדינות המערביות הקטנות ביותר בעולם, שמשאבי הטבע שלה הם בין המצומצמים ביותר שקיימים והגידול הטבעי באוכלוסייה שלה הוא הכי גבוה בעולם המערבי; אנחנו צומחים היום באוכלוסייה יותר מסין והודו.

גלעד ארדן: מיום העצמאות הקודם עד יום העצמאות האחרון – 2% צמיחה באוכלוסייה.

גלעד ארדן: בחלק ממדינות אירופה הגידול הוא שלילי, כל שנה יש פחות בני-אדם.

גלעד ארדן: בישראל כל שנה בערך עוד 160,000–170,000 נפש, שגם להם צריך לספק תחבורה, מים, חשמל, מוצרי צריכה – ושוב, כמובן, הכול על חשבון חומרי הגלם שמבוססים על משאבי הטבע.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, ביום הסביבה הזה רצוי שנזכור כולנו שבכל התהליכים הנושא הסביבתי הוא לא עסק פרטי של השר להגנת הסביבה או המשרד להגנת הסביבה או ארגון כזה או ארגון אחר.

גלעד ארדן: ברוב מדינות המערב – וזה אולי מבטא את המרחק בינינו לבינן – כל שר כלכלי שתעיר אותו בלילה יודע להסביר איך הנושא הסביבתי – והוא לא צריך להתייעץ עם עתידנים לשם כך; הוא מבין את זה כבר בהווה – איך הנושא הסביבתי קשור אליו, למשרד שלו, בלי שהמשרד להגנת הסביבה ירדוף אחריו, בין אם זה התחבורה, בין אם זה התמ"ת ובין אם זה הבינוי והשיכון.

גלעד ארדן: כי אין מה לעשות, כל החלטה שאתה מקבל ביום-יום משפיעה על הסביבה.

גלעד ארדן: אם אתה בוחר ברכב פרטי כי המדינה לא מקדמת את התחבורה הציבורית כדי שתיתן שירות טוב ותהיה זמינה, אז אנחנו נמשיך להתבסס על רכב פרטי ועל דלקים מזהמים, וניצור זיהום אוויר ופקקים ותאונות דרכים, והמדינה תמשיך ותהיה צפופה עוד יותר ועוד יותר.

גלעד ארדן: אז הנושא הסביבתי שייך למשרד התחבורה לא פחות משהוא שייך למשרד שלי.

גלעד ארדן: כשאתה מסתכל על בנייה, אז אם האוכלוסייה גדלה הרבה, אנחנו גם בונים הכי הרבה יחידות.

גלעד ארדן: לא מספיק בונים, אבל בונים באופן יחסי יותר מכל מדינה מערבית אחרת, בגלל הגידול באוכלוסייה.

גלעד ארדן: אז אם נמשיך ונבנה מבנים לא טובים, לא מבודדים, שמי שגר בהם צריך להשקיע הרבה מאוד במיזוג או בקירור, ואין לו תשתיות להפריד פסולת ולמחזר בבית, אז המצב ימשיך ויידרדר.

גלעד ארדן: לעומת זאת, אם משרד הבינוי והשיכון ומשרד הפנים יבינו שזה גם מוטמע במדיניות שלהם, שהיא גם צריכה להיות מדיניות בת-קיימא, ולא שנרדוף אחריהם, אז אנחנו נהיה במדינה אחרת לגמרי.

גלעד ארדן: זה גם משליך על האזרחים, כי כפי שאמרתי, כל החלטה שאתה לוקח ביום-יום – במדינות מתקדמות כבר יש על כל מוצר על המדף ציונים: כמה משתכרים העובדים אצלו; אם יש להם זכויות סוציאליות – ויש ציון לזה; כמה טביעת רגל סביבתית – כמה נזק לסביבה – אם הוא עשה באמת כל מה שהוא יכול כדי להשתמש בחומרים ממוחזרים ולא להרוס עוד משאבי טבע, אם הוא צמצם שרפת דלקים מזהמים.

גלעד ארדן: היום רשתות השיווק הגדולות בעולם – "טסקו", "וולמארט" – מבינות את זה.

גלעד ארדן: הן מוכנות לעבוד רק עם ספקים שפועלים בסטנדרטים סביבתיים מובילים.

גלעד ארדן: מה עושות רשתות השיווק בישראל, "שופרסל", "מגה" ואחרות?

גלעד ארדן: שמות לך פרסומות עם עגלה מפוצצת ואומרות: בואו אלינו, כי אצלנו תפוצצו את העגלה.

גלעד ארדן: לא משנה צריך לא צריך, רק לעודד אותך כמובן לקנות כמה שיותר בשם תרבות הצריכה.

גלעד ארדן: לא משנה שכל סקר שבדקנו מראה שכל משפחה בישראל זורקת כל חודש 300 שקל של מזון, כי היא קנתה דברים שהיא לא באמת היתה זקוקה להם, אבל זה הכול בשם העידוד למלא את העגלות, לפוצץ את העגלות.

גלעד ארדן: בואו לא נתעסק בתכנים, נתעסק רק במטריאליזם וברכש של – – –

גאלב מג'אדלה: לנצל את המבצעים.

גלעד ארדן: כן, גם המבצעים.

גלעד ארדן: דרך אגב, נגעת בנקודה נכונה.

גלעד ארדן: היום בעולם המגמה היא לעודד מבצעים ותחרות אמיתיים.

גלעד ארדן: אתה רוצה להתחרות?

גלעד ארדן: תעשה מבצע על המחיר.

גלעד ארדן: אל תדחוף לי אחד ועוד אחד, אחד ועוד שניים, שניים ועוד שניים, כי כנראה אני אפילו לא אספיק להשתמש ב"קוטג'" הזה.

גלעד ארדן: דרך אגב, ל"קוטג'" יש תפוגה מאוד מהירה.

גלעד ארדן: מי שייקח אחד ועוד אחד, אם אין לו כמה ילדים, רוב הסיכויים שאת השני הוא כבר יזרוק באמצע, אולי אפילו בהתחלה.

גלעד ארדן: אתם רוצים שקיפות?

גלעד ארדן: אתם רוצים תחרות?

גלעד ארדן: תתמודדו על המחיר.

גלעד ארדן: תגידו לנו כמה יעלה גביע "קוטג'" אחד, ולא תדחפו לנו עוד ועוד, תייצרו פסולת מיותרת וגם תבזבזו כסף של האזרחים.

גלעד ארדן: אנחנו שבויים באיזושהי קונספציה שזה דבר טוב: הציבור צורך יותר, סופרים את זה בתל"ג, הצמיחה גדלה, וכל הכבוד לנו, יש לנו צמיחה יותר גדולה ממדינות אחרות.

גלעד ארדן: שוב אני אומר: זו אשליה, ולאשליה הזאת יהיה מחיר.

גלעד ארדן: האם המחיר יהיה בעוד שנים בודדות או בעוד 15–20 שנה?

גלעד ארדן: אני לא יודע להגיד בוודאות.

גלעד ארדן: זה לא קל לכמת את זה.

גלעד ארדן: אבל כמו שלא ידעו לפני כמה עשרות שנים שאזבסט בוודאות מסרטן והיום אנחנו יודעים, והמדינה משקיעה היום מאות מיליונים להוציא את האזבסט מאדמות הגליל המערבי – ולצערי גם מטפלים באזור הגליל המערבי באחוז הכי גבוה בעולם של סרטן בגלל נשימה של סיבי אזבסט פריך – אנחנו עלולים למצוא את עצמנו עם עוד הרבה מפגעים סביבתיים בדיוק באותה סיטואציה.

גלעד ארדן: לכן אני רוצה לציין שוב את חשיבותו של היום הזה.

גלעד ארדן: מי ייתן, אדוני היושב-ראש, שכל יתר חברי הכנסת היו מתייחסים ברצינות ומבינים את חשיבות הנושא כמו מי שנמצא כאן כרגע במליאה וגם מי שדיבר והעלה אותו מבין אותו.

גלעד ארדן: אני מודה לכנסת על כל הסיוע ושיתוף הפעולה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

גאלב מג'אדלה: הדברים נרשמו.

עינת וילף: אגב, גם הרוסים – – – אסור להשתמש בו כמדד לאיכות הסביבה.

עינת וילף: סיימון קוזניץ.

גאלב מג'אדלה: הדברים נרשמו.

גאלב מג'אדלה: בטרם נמשיך בסדר-היום, הודעה – – –

עינת וילף: אין הצבעה, נכון?

גאלב מג'אדלה: לא, אין הצבעה.

גאלב מג'אדלה: את משוחררת.

גאלב מג'אדלה: הדברים כפי שהובאו נרשמו.

גאלב מג'אדלה: בטרם נעבור לסעיף 9 בסדר-יומנו, הודעה לממלא-מקום מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום של שולחן הכנסת – הצעת ועדת הכנסת לתיקון תקנון הכנסת כלהלן: תיקון סעיפים 1, 31, 47, 57, 62, 69, 73, 74, 104 ו-170, וכן הוספת חלק ז': הליך החקיקה; וביטול פרק שביעי ופרק שמיני – בהתאם לסעיף 151 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא:

נאזם בדר: הודעת ארגון הבריאות העולמי כי השימוש במכשירים ניידים עלול להגביר את הסיכוי לחלות בסרטן, הצעתם של חברי הכנסת רחל אדטו וחנא סוייד.

נאזם בדר: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לממלא-מקום מזכירת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/388).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממשיכים בסדר-יומנו.

גאלב מג'אדלה: סעיף 9: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 15) (איסור גביית עמלת פירעון מוקדם בעת מימוש נכס), התשע"א–2011.

גאלב מג'אדלה: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת איתן כבל.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בקצרה אומר במה דברים אמורים.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת, אם אני אומר אותה קצת באופן בוטה – קראתי לה בכותרת: הרצחת וגם ירשת.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת, אני רוצה שיהיה ברור ויובהר, כי הרבה טועים, היא בראש ובראשונה, לדעתי – כנראה שגבהתי, אני צריך להעלות את הדוכן – עוסקת באותן משפחות שבאות בעיקר ממעמד הביניים; משפחות, אדוני היושב-ראש, שכשהן פנו לבנק, הבעל עבד, האשה עבדה, המצב היה סביר מאוד.

איתן כבל: רצה הגורל, לצערנו – וזה קורה יותר מדי בזמן האחרון – הבעל הסתבך בעסקים או חס וחלילה האשה חלתה, והמשפחה מצאה את עצמה במצב מאוד מאוד לא נעים.

איתן כבל: והגיע מצב שהבנק, כפי שקורה לא פעם, השתלט על הדירה והוא מוציא אותה למכירה.

איתן כבל: עד פה לא בסדר, אבל זה חלק מהמציאות של חיינו.

איתן כבל: מה קורה בפועל?

איתן כבל: הסתבר לי שיש מה שנקרא "עמלת פירעון מוקדם" – קנס.

איתן כבל: דרך אגב, הבנקים לא אוהבים שאני משתמש במושג "עמלת פירעון מוקדם", או "קנס", הם באים ואומרים: סליחה – ואולי הם אפילו צודקים – זה תשלום עבור העובדה ששברת את המשכנתה בטרם עת.

איתן כבל: אז מה אני אומר, חבר הכנסת מיכאלי?

איתן כבל: גם לוקחים לך את הבית, ואחרי שלוקחים לך את הבית מבקשים לקנוס אותך על זה שהמשכנתה נפרעה לפני הזמן.

איתן כבל: באתי ואמרתי: למען השם, הרי ממה נפשך?

איתן כבל: אם היה לו הכסף לשלם את – – –

גלעד ארדן: מה, אתה בשיעור גמרא?

אברהם מיכאלי: למה לא?

איתן כבל: אם היה לו הכסף לשלם – – –

אברהם מיכאלי: – – –

איתן כבל: אוהו, תשמע, גם הוא יכול ללמד אותי, השר גלעד ארדן.

איתן כבל: גם הוא בוגר ישיבה.

משה גפני: נכון.

איתן כבל: ולגופו של עניין אני אומר:

איתן כבל: הרי אם היה לו הכסף לשלם את הקנס, אז הוא היה משלם את המשכנתה.

איתן כבל: מה הסיפור הלא-נורמלי הזה?

איתן כבל: האמת שהממשלה, ועדת השרים – גם בסיועו של השר גלעד ארדן – קיבלה את הטיעון הזה, אלא ששר האוצר הגיש ערעור בשם המפקח על הבנקים ונגיד הבנק.

איתן כבל: סוף הסיפור, ייאמר לזכותה של הקואליציה – ואני כאן כדי לומר מלה חמה להנהלת הקואליציה.

איתן כבל: נמצא כאן חבר הכנסת מיכאלי, שהוא חבר בהנהלת הקואליציה.

איתן כבל: הנהלת הקואליציה קראה חמס, אמרה באופן שאיננו משתמע לשתי פנים, הבהירה לשר האוצר שזה נושא שהם לא מוכנים בשום פנים ואופן שנמתין לערעור, ואם יהיה ערעור, הוא יובא לכאן.

איתן כבל: הם הודיעו קבל עם ועולם שהם יצביעו בניגוד לעמדה הרגילה, שאומרת שכשיש ערעור, משמעות העניין להתנגד, והוסרה ההתנגדות.

איתן כבל: בוועדת הכלכלה, חברי חברי הכנסת – ובזה אני בעצם מתכנס לסיפור עצמו – יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת כרמל שאמה-הכהן נרתם לעניין.

איתן כבל: אני מוכרח גם לומר שהבנקים פנו אלי, וגם נציגי המפקח על הבנקים, שהוא איש באמת יוצא מן הכלל – אומר זאת לשבחו – נפגשו אתי והגענו להסכמה.

איתן כבל: ברוך השם, פתאום כל הדרמה הגדולה, שאולי חס וחלילה זה עלול למוטט – אתם יודעים איך הם אוהבים להשתמש בסופרלטיבים כל כך גדולים של "היום הרת עולם", "היום יעמיד במשפט".

איתן כבל: זאת אומרת, כמעט כל הצעת חוק שאתה עושה, אתה ניגש אליה בדחילו ורחימו, כי אתה עלול למצוא את עצמך ממוטט את כלכלת ישראל.

איתן כבל: ותמיד המספרים הם דמיוניים: מאות מיליונים, זה ימוטט את משק המשכנתאות בישראל, זה יחנך רע מאוד את האנשים.

איתן כבל: אמרתי שעוד לא ראיתי שהולכים לקחת משכנתה כדי ליפול ושלא יוכלו להחזיר אותה ושימכרו להם את הבית.

איתן כבל: סוף הסיפור הוא שיש הסכמה בוועדת הכלכלה, ומחר, בעזרת השם, אנחנו נפגשים – גם נציגי המפקח על הבנקים – וקבענו כמה פרמטרים, שאני מתכוון אליהם, כדי שחס וחלילה לא יחשוב מאן דהוא שהצעת החוק הזאת משמעותה שנוכל לקמבן בעניין או לסחור בעניין, קרי, שאם בנק מסוים הוציא מבצע למשכנתאות, אז כל אחד יתחיל לעבור מבנק לבנק ויתחיל לשבור.

איתן כבל: אין זו הכוונה בשום פנים ואופן.

איתן כבל: הגדרנו באופן שאינו משתמע לשני פנים במה דברים אמורים.

איתן כבל: מחר אנחנו מתכנסים כדי לסגור את זה ולהביא את זה לקריאה בוועדה, ולאחר מכן לקריאה שנייה ושלישית כאן.

איתן כבל: אנחנו מדברים באמת על מקרה שהדירה נלקחה, שזו דירה יחידה שלו, וזו לא איזו דירה שהיא למטרת מסחר; שהסכום הוא לא – אם מישהו שיש לו דירה ב-20 מיליון שקל, בדרך כלל גם אחרי שלוקחים לו את הבית יש לו מעבר ל-20.

איתן כבל: כל מיני פרמטרים כאלה שמדברים על כך שאנחנו באים לעסוק באמת באותה משפחה שנקלעה למצוקה שלא בטובתה ונלקחה הדירה שלה.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, בוועדה לא היו הסתייגויות, כולם תמכו, ואנחנו מבקשים את תמיכת חברי הכנסת שנשארו כאן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, בעזרת השם, אני מניח שתוך שבועיים, לכל היותר שלושה שבועות, עוד במושב הזה, נביא את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: תודה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: אני רואה שהחברים שביקשו זכות דיבור לא נמצאים כאן.

גאלב מג'אדלה: על כן, אנחנו – – –

משה גפני: אנחנו רוצים להצביע, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: על כן אנחנו הולכים להצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 15) (איסור גביית עמלת פירעון מוקדם בעת מימוש נכס), התשע"א–2011, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 5, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק של חבר הכנסת איתן כבל, הצעת חוק הבנקאות, עוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: יישר כוח.

אברהם מיכאלי: חזק וברוך.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: שאילתות לשר להגנת הסביבה, השר גלעד ארדן.

גאלב מג'אדלה: ראשון השואלים, חבר הכנסת גפני – שאילתא מס' 1268:

גאלב מג'אדלה: אנטנה סלולרית בתוך גן-ילדים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

גלעד ארדן: חבר הכנסת גפני שאל – – –

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, הוא צריך לשאול את השאלה.

גאלב מג'אדלה: הנוהל החדש הוא שהשואל שואל את השאילתא מהצד וכבוד השר משיב.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר להגנת הסביבה, בגן-השעשועים לילדים בפינת הרחובות בני-ברית ומנחם בגין באשדוד מוצבת אנטנה סלולרית רבת עוצמה.

משה גפני: העובדה הזאת גורמת לחששות כבדים בקרב כל ההורים בסביבה.

משה גפני: רצוני לשאול: 1.

משה גפני: האם המקרה מוכר למשרד? 2.

משה גפני: אם כן – מה ייעשה בנדון?

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: אשר לשאלה הראשונה: כן, המקרה מוכר למשרד.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: מה ייעשה בנדון?

גלעד ארדן: לא חושב שייעשה, אבל אני אענה.

גלעד ארדן: בחצר משחקים ברחוב בני-ברית פינת הנרקיס באשדוד ישנם מוקדי שידור של חברת "פלאפון" וחברת "פרטנר".

גלעד ארדן: מוקדים אלו פועלים בהתאם להיתרי הקמה והפעלה של המשרד, בהתאם לדרישות חוק הקרינה הבלתי-מייננת, התשנ"ו–2006.

גלעד ארדן: מוקד השידור של חברת "פרטנר", מס' SO5033K, פועל בהתאם להיתר הפעלה מחודש אפריל 2007.

גלעד ארדן: בהתאם לדוח המדידות שנערך בו ביום 23 בנובמבר 2010, מרחק הבטיחות ורמת הקרינה עומדים בטווחי הבטיחות הנדרשים: המרחק מגובה האנטנה הינו 8.60 מטר, ורמת הקרינה בכל האזורים של גן-המשחקים הינה פחות מ-0.3 מיקרוואט לסנטימטר מרובע, שזה הרבה הרבה פחות מהתקן שנקבע בישראל.

גלעד ארדן: מוקד השידור של חברות "פלאפון", מס' 820031, גם הוא פועל בהתאם להיתר הפעלה מחודש ינואר 2010.

גלעד ארדן: גם כאן מרחק הבטיחות ורמת הקרינה עומדים בטווחי הבטיחות הנדרשים: המרחק מגובה האנטנה הינו ורמת הקרינה בכל האזורים של גן המשחקים הינה פחות מ-2 מיקרוואט לסנטימטר מרובע.

גלעד ארדן: היתרי הקמה והפעלה ניתנים על-ידי המשרד להגנת הסביבה, כך שמוקד השידור אינו יכול לגרום באזורים המאוכלסים בסביבתו לחשיפה העולה על עשירית ממה שנקבע כתקן על-ידי ארגון הבריאות העולמי כבלתי מזיק לכלל האוכלוסייה, לרבות ילדים, קשישים וחולים.

גלעד ארדן: יש לציין – ופה הייתי מבקש מאדוני תשומת לב לתשובתי – כי בהיעדר תוכנית פריסה מוכתבת על-ידי עיריית אשדוד, כל חברה בוחרת בעצמה את המיקום להתקנת מוקדי השידור, בהתאם לדרישות בטיחות קרינה והוראות תוכנית מיתאר ארצית לפריסת מתקני שידור.

גלעד ארדן: כיוון שהוועדה המקומית נותנת את ההיתר לאנטנה, יכולה לדוגמה הוועדה המקומית, כפי שנעשה באשקלון, להחליט שהיא לא נותנת בשום מקום היתרי בנייה, חוץ מהמקומות שהיא מודיעה מראש, ולקבוע שהיא רוצה, במוסדות ציבור בגובה מסוים, לאפשר שם לרשתות הסלולריות להתקין את מתקניהן.

גלעד ארדן: כל עוד לעירייה אין מדיניות כזאת, המשרד להגנת הסביבה בעצם הוא תחת החוק, והחוק אומר שאם המרחק עומד במרחק המינימלי והקרינה לא מגיעה לתקן שהתווה ארגון הבריאות העולמי, אין לנו בעצם שיקול דעת אלא לתת היתר הפעלה לאותה אנטנה, כפוף לזה שהוא קיבל היתר בנייה מהרשות המקומית.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מודה לך על התשובה.

משה גפני: לא שאני מרוצה ממנה, אבל אני מודה לך עליה.

משה גפני: אני הראיתי לך גם בוועדה את התמונה.

משה גפני: התמונה מפחידה.

משה גפני: על גן-הילדים אנטנה ענקית, ממש גבוהה מאוד.

משה גפני: אני לא יודע מתי המשרד ערך את הבדיקה האחרונה.

משה גפני: ההורים, אלה שפנו אלי, מפוחדים.

משה גפני: הילדים משחקים שם.

משה גפני: בסופו של דבר זה לא מקום.

משה גפני: אני הייתי שותף לחקיקת חוק הקרינה הבלתי-מייננת.

גלעד ארדן: אל תגיד את זה.

אברהם מיכאלי: למה, יש חרם עליו?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אתה רוצה באמת שאני אומר לך מה אני חושב על חוק הקרינה הבלתי-מייננת?

משה גפני: כן.

גלעד ארדן: בחוק הקרינה הבלתי-מייננת הוכנס סעיף שבעצם אומר – אני בטוח שזה היה כפייה של הממשלה – –

משה גפני: נכון.

גלעד ארדן: – – אבל הוא בעצם אומר שהעלויות לחברת הסלולר הן יותר חשובות מהבריאות.

משה גפני: לא לא.

גלעד ארדן: אני אומר לך למה.

גלעד ארדן: יש סעיף בחוק – ואני עומד מאחורי כל מלה, כי נאבקתי על זה מול משרד אחר – יש סעיף בחוק שאומר:

גלעד ארדן: אני אחראי לקבוע תקנים – מרחקים מינימליים של אנטנות מבני-אדם ועוצמות קרינה.

גלעד ארדן: אבל אם אני קובע, לדוגמה, החלטה כמו שעל פנטהאוזים, על גגות פרטיים, על גני-ילדים, לא יוקמו אנטנות, ואני רוצה להכניס את זה מכוח סמכותי בחוק, יש סמכות לשר התקשורת להודיע שלהחלטה שלי יש השלכות משמעותיות על שוק הסלולר, ואז, במצב כזה, אני צריך את הסכמת שר – משרד התקשורת – לקביעה.

משה גפני: נכון.

גלעד ארדן: אבל משרד התקשורת לא מסכים לקביעה.

גלעד ארדן: לדוגמה, אני ניסיתי לפני כשנה וחצי לקבוע, ולהגיש תקנות מכוח החוק לוועדת הפנים, שלא יהיה על בתי מגורים פרטיים – במרפסות בדירות גג, כיוון שזה חושף את השכן שלא ברצותו – אומנם על-פי התקן, אבל הוא מקבל 24 שעות את החשיפה לקרינה שהוא לא רוצה בה; שעל מרפסות פרטיות לא יקימו.

גלעד ארדן: דרך אגב, ברוב העולם לא מוקמות.

גלעד ארדן: ומשרד התקשורת הגיש התנגדות, ומסתבר שעל-פי החוק אני לא יכול אפילו להגיש את התקנות מרגע שהוא התנגד.

גלעד ארדן: זאת הבעיה.

משה גפני: בחקיקת החוק – – –

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

משה גפני: רגע, אני הייתי באמצע השאלה.

משה גפני: בחקיקת החוק הזה – – –

גאלב מג'אדלה: כן, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הודיתי לשר, לא לך.

גאלב מג'אדלה: לך אני אודה בתום דבריך.

משה גפני: תודה.

משה גפני: כמו בכל החוקים שנגעו בהגנת הסביבה, משרדי הממשלה כולם באו לוועדה ואמרו שהם בעד החוק, אבל כל מה שהיה נוגע במשרד שלהם, הם הסבירו למה הם נגד, אתה יודע, והיה קשה מאוד להעביר את החוק הזה.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: גם לא כל שרי הגנת הסביבה ראו את הדברים בעניין הזה כמוני, אני אומר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אבל מה שאני מבקש ממך, היות שבאמת יש פה מצב שרואים בשטח שבאמת זה – – –

גלעד ארדן: יש לי פתרון מעשי.

גלעד ארדן: אני אשלח, כיוון שהבדיקות ממומנות, וגם על זה העיר מבקר המדינה, ועל האוצר – דרך אגב, כיושב-ראש ועדת הכספים אני יכול לתת לך רעיון נחמד מאוד, שאתה לדעתי מאוד תאהב; מבקר המדינה העיר כבר פעמיים, שהרי כל הבדיקות, היום, של הקרינה, מבוצעות על-ידי חברות שמועסקות – ממומנות – על-ידי חברות הסלולר, כמו הסדר השמאים בזמנו.

גלעד ארדן: חברת הסלולר משלמת.

גלעד ארדן: יש שתיים-שלוש חברות שבודקות קרינה, חברת הסלולר שולחת אותה, היא מעבירה את התוצאות אל הממונה במשרדי, והוא אומר אם זה עומד בתקן או לא עומד בתקן.

גלעד ארדן: העיר מבקר המדינה שזה פוטנציאל גדול מאוד לניגוד עניינים, ואמר שהמדינה עצמה צריכה לממן את הנושא, ודרך אגב, המדינה יכולה לגבות בחזרה את העלויות על-ידי אגרות שהיא תטיל על חברות הסלולר.

גלעד ארדן: פה לא מדובר במאות מיליונים, מדובר ב-10–15 מיליון שקל בשנה, סך עלויות כל הבדיקות האלה.

גלעד ארדן: אם אדוני יאמר, אנחנו ננסה ליזום את זה.

גלעד ארדן: אני צריך ליזום פגישה עם האוצר, כי הם לא מוכנים לתקצב את זה במשרד, גם אם אני יכול להטיל אגרות שייכנסו לקופת האוצר בחזרה.

גלעד ארדן: כלומר, אנחנו נקבל 10 מיליון שקל בשל התוספת, אנחנו נפעיל את חברות הבדיקה, אובייקטיביות מטעמנו, נטיל אגרות על כל בדיקה כזאת על חברות הסלולר, והן ישלמו את האגרה לקופת המדינה.

גלעד ארדן: עד שנעשה את זה, אני רוצה לומר, אדוני, שאני אבקש בשבוע הבא, שאנחנו נעשה בדיקה מטעמנו על נתוני הקרינה של שתי האנטנות האלה, ואני אודיע – אדוני יקבל את התוצאות.

משה גפני: יופי.

משה גפני: אני מאוד מודה לך, אדוני.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

משה גפני: ואני גם אשקול את ההצעה הזאת של דיון בוועדת הכספים על כך.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: אופן המימון של הפיקוח על הסלולר, ומי מממן את זה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: הדברים מסודרים בין השר לחבר הכנסת גפני.

נחמן שי: אתם מסדרים את כל העולם פה, זה בסדר.

גלעד ארדן: אם הוא רוצה.

גאלב מג'אדלה: אתה קיבלת מהשר תשובה מעשית, למרות העובדה שאפילו לא השלמת את השאלה.

גאלב מג'אדלה: אתה רואה?

משה גפני: "טרם יקראו ואני אענה" – – –

גאלב מג'אדלה: זה מצב מיוחד.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: פה זה היה: עודנו מדבר ואני שומע.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 1383, חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: נא להציג את השאילתא לכבוד השר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, השימוש בנורות חסכוניות שנוי במחלוקת זה זמן מה, הגם שאלו משמשות את משרדי הממשלה.

איתן כבל: יתירה מכך, לא רק משרדי הממשלה, אלא אנחנו היום כמעט בכל בית מבקשים – – –

גאלב מג'אדלה: כבוד חבר הכנסת כבל מתבקש לקרוא את הנוסח בירוק כפי שהוא.

איתן כבל: אה, בסדר.

איתן כבל: אני ניצלתי את העובדה שהיושב-ראש לא יודע את הכלל הזה.

איתן כבל: בסדר.

גאלב מג'אדלה: אני מצפה מחבר הכנסת לשמור על התקנון, כדי למנוע ממני להתערב ולהפעיל את התקנון.

איתן כבל: אולם באחרונה פורסם מחקר שלפיו השימוש בהן מהווה סכנה ממשית.

איתן כבל: רצוני לשאול: 1.

איתן כבל: האם משרדך בדק את הנושא?

איתן כבל: 2.

איתן כבל: האם המחקר ידוע לך? 3.

איתן כבל: אילו פעולות בכוונתך לנקוט כדי להזהיר את הציבור משימוש בנורות?

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

גלעד ארדן: 1–2.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: המשרד שלי בהחלט מודע למחקר ובדק את הנושא.

גלעד ארדן: בין מכלול היתרונות והחסרונות של הגברת השימוש בנורות חסכוניות נבדקו גם החששות לגבי סיכונים.

גלעד ארדן: אני לא אומר שיש חסרונות.

גלעד ארדן: נבדק אם יש חסרונות.

גלעד ארדן: המחקר, שבוצע על-ידי חוקרים של אוניברסיטת חיפה, הטכניון בחיפה ואוניברסיטת הרווארד, על הקשר האפשרי בין חשיפה לתאורה מלאכותית בלילה – תבין מאיפה התחיל המחקר, אוקיי, מה היתה מטרתו הראשונית: הקשר האפשרי בין חשיפה לתאורה מלאכותית בלילה ואי-יצירת מלטונין.

גלעד ארדן: עוד לפני פרסומו, בין הסיכונים שנבדקו בהקשר של נורות החסכוניות מסוג PL, פלואורסצנטים, היו: חשיפה מוגברת לקרינה אולטרה-סגולה, חשיפה לכספית במקרה של שבר, חשיפה מוגברת לשדה מגנטי ופגיעה ביצירת מלטונין.

גלעד ארדן: משרד הבריאות פרסם בנובמבר 2009 חוות דעת הקוראת לאמץ את המלצות הסוכנות הבריטית להגנת הסביבה, הכוללות: העדפת שימוש בנורות בעלות דופן אטומה והימנעות מחשיפה במשך יותר משעה לנורות CFL במרחק שפחות מ-30 סנטימטרים.

גלעד ארדן: כלומר, ופה אני אפשט את הדברים, יש להעדיף נורות בעלות דופן אטומה, וכל חברות הנורות מבינות את זה ומעודדות עכשיו את ההטמעה של הלקח הזה.

גלעד ארדן: אבל בכל מקרה, גם כשמדובר בנורה עם דופן לא אטומה, ממליצים להימנע מחשיפה מעל שעה לנורות CFL במרחק שפחות מ-30 סנטימטרים.

גלעד ארדן: זאת אומרת, ברוב המקרים, אם אדם לא מטפס לתקרה, או אם הוא לא בנה תקרה נמוכה באופן ממש יוצא דופן – ונראה לי שבמקרה שלך אין חשש, המרחק הוא יותר מ-30 סנטימטרים, אפשר להרגיע את הציבור.

גלעד ארדן: לעם ישראל יש המון יתרונות; הגובה – זה לא היתרון הבולט שלו.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: מה אנחנו מתכוונים לעשות כדי להזהיר את הציבור?

גלעד ארדן: אז קודם כול, השימוש בנורות חסכוניות במדינת ישראל הוא עדיין רחוק מאוד ממה שהיינו רוצים לראות, כי בואו לא נשכח שהפחתת השימוש בחשמל תפחית את זיהום האוויר ממשק האנרגיה, שהוא אחראי לאחוזים ניכרים מזיהום האוויר בישראל.

גלעד ארדן: אבל אנחנו בכל מקרה מקיימים ונמשיך לקיים התייעצויות עם משרד הבריאות לגבי אופן אזהרת הציבור מפני חשיפה לתאורה מלאכותית בלילה.

גלעד ארדן: לגבי הנורות החסכוניות, היתרונות שבשימוש, הנובעים מהחיסכון האנרגטי והקטנת פליטת מזהמי האוויר, עולים לדעתנו על החסרונות גם לאחר התייחסות פרטנית לתוצאות המחקר.

גלעד ארדן: כלי העידוד המרכזי בעולם, שאנחנו בוחנים גם בישראל, הוא איסור שימוש בנורות בזבזניות ומעבר לנורות חסכוניות במדינות רבות, כגון מדינות שדואגות לבריאות, אני מעריך, לא פחות מאתנו.

גלעד ארדן: באיחוד האירופי התחיל כבר ב-2009 מהלך של הוצאת הנורות הבזבזניות, מהלך שיושלם עד סוף 2012.

גלעד ארדן: בארצות-הברית המהלך מתחיל ב-2012 ואמור להסתיים ב-2014.

גלעד ארדן: אנחנו נעקוב, כמובן, יחד עם סוכנויות להגנת הסביבה ומשרדי הבריאות מהם הצעדים הננקטים, וכמובן נעשה כמיטב שיפוטנו.

מגלי והבה: תודה לאדוני.

מגלי והבה: בבקשה, שאלה נוספת.

איתן כבל: אני מודה לאדוני השר על התשובה, אבל אני מוכרח לומר לך שיהודית יהב פרסמה ב"זמנים מודרניים" של "ידיעות אחרונות" את המחקר, בעצם, וזה הרבה מעבר לעניין הזה.

איתן כבל: היא כותבת שם ומצטטת: כאשר נורת חשמל חסכונית נשברת יש לעזוב במהירות את החדר שבו היא נשברה למשך 15 דקות לפחות.

איתן כבל: אין לשאוב את השברים בשואב אבק, כדי שלא יתפזרו, אלא לעטות כפפות גומי, לאסוף ולזרוק לשקית אטומה".

איתן כבל: מה אני רוצה לומר?

איתן כבל: את החלק הזה כבר – איך אומרים – אני כבר התגברתי עליו, גם בגלל הגובה שלי, אבל גם מעבר לדברים נוספים.

איתן כבל: אבל אם אני מתייחס לדברים ככה, לגופם, הרי אנחנו מעודדים, ואנחנו באותו צד, כדי שיהיה חיסכון באנרגיה.

איתן כבל: כאן מדובר באמירה מאוד – שלדעתי אנשים אפילו לא מודעים לה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גלעד ארדן: קודם כול, אני לא יודע, אני זוכר מילדותי, בלי קשר לחסכוני – לא חסכוני, שכשפלואורסצנט היה מתפוצץ כשהוא היה באשפה, פעם היינו זורקים אבנים גדולות על ערימות אשפה, לפחות איפה שאני גדלתי – – –

איתן כבל: גם איפה שאני גדלתי.

גלעד ארדן: וגם על מסכי טלוויזיה, אז ידענו – – –

נחמן שי: אני רואה שהתוכנית לשיקום הצליחה.

גלעד ארדן: זה נכון.

גלעד ארדן: כמעט הגענו לאו"ם.

גלעד ארדן: בכל אופן, ידענו שצריך – א.

גלעד ארדן: לברוח ולא לנשום את מה שעולה מהפיצוץ של המסך או הפלואורסצנט.

גלעד ארדן: אני לא יודע, גם לא פינינו את זה בידיים, האמת, ונזהרנו מאוד לא להיחתך מזה.

גלעד ארדן: אז אני מקווה שעם ישראל מבין, זה הגיוני אפילו, שכך צריך לעשות בכל נורה, דרך אגב, כשהיא מתפוצצת.

גלעד ארדן: אבל אני לא קראתי את המאמר, ויהודית יהב בדרך כלל יודעת על מה היא מדברת.

גלעד ארדן: אני מקבל את מה שאדוני אומר, ואם צריך להגביר את מודעות הציבור לאזהרה משום שהממשלה עכשיו מתחילה לעודד את השימוש, אז האחריות עליה בהחלט גדולה יותר – אני מקבל את ההערה הזאת ואני אבדוק עם משרדי מה אנחנו צריכים לעשות – – –

איתן כבל: אז אני אעביר את הכתבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 487: קביעת תקן קרינה חדש.

גאלב מג'אדלה: תודה.

נחמן שי: הובא לידיעתי כי ועדת מומחים ציבורית ליצירת תקן קרינה חדש מתכוונת לקבוע תקן של 10 מיליגאוס, בניגוד לקביעתה של ועדה בין-לאומית להגנה מקרינה, אשר קבעה כי רמה של 2–4 מיליגאוס עשויה כבר לגרום לסרטן.

נחמן שי: ברצוני לשאול: האם הדבר נכון?

נחמן שי: אם כן – מה תעשה בנדון?

גלעד ארדן: טוב, התשובה בעניין הזה היא מורכבת, ואני יכול לדבר על זה רבע שעה, כי אני משתתף בהרבה מאוד דיונים בנושא הזה, אבל אני בהחלט מסכים שהנושא הוא נושא חשוב, נושא שלא טופל שנים רבות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אגב, אם חבר הכנסת שי מעוניין לדעת, ואני מניח מראש שהוא מעוניין, אני אספר לו עד כמה האבסורד זועק לשמים.

גלעד ארדן: עד לאחרונה, כשארגון הבריאות העולמי הכריז גם על קרינה מסלולר כמסרטן אפשרי, אנחנו עשינו חוק, והיה צריך היתר בנייה מהרשות המקומית והיתר של המשרד להגנת הסביבה; כל זה כדי להפעיל אנטנה שמעולם לא הוכרזה – עד לפני שבוע – כמסרטן אפשרי.

גלעד ארדן: לעומת זאת, קרינה מרשתות חשמל, ממתקני חשמל, כן הוכרזה, כפי שחבר הכנסת שי ציטט, בצדק, כמסרטן אפשרי ברמות מסוימות.

גלעד ארדן: כלומר, ביושר, מסרטן אפשרי זה יחד עם רשימה שכלולים בה מסרטנים אפשריים כמו קפה ותה.

גלעד ארדן: שיהיה ברור.

גלעד ארדן: יש: קפה, תה וקרינה מרשת חשמל בחשיפה ממוצעת קבועה ברמה שמעל 2 מיליגאוס.

גלעד ארדן: אז לגבי קרינה מרשתות חשמל, חברת החשמל מעולם לא היתה צריכה לקבל היתרי בנייה.

גלעד ארדן: היום, דרך אגב, יש המלצה גורפת שלנו, שכמובן תיתקל בהתנגדות של משרד התשתיות ואחרים, ואנחנו נבקש את עזרת חברי הכנסת, להתחיל לדרוש מהיום ואילך היתר בנייה על כל מתקן חשמל.

גלעד ארדן: למעשה הפיקוח היה הרבה פחות מאשר – כלומר, ישראל עבדה הפוך – מה שהארגון אמר שהוא מסרטן אפשרי כמעט שלא פוקח ולא היה צריך בשבילו היתרי בנייה ולא כלום, ומה שלא הוגדר כן פוקח.

גלעד ארדן: עכשיו, אני חייב לומר שאנחנו במשרד פעלנו ונמשיך לפעול בהתאם להמלצות הגופים הבין-לאומיים ובתיאום עם משרד הבריאות, כדי להפחית – וזאת מדיניות הזהירות המונעת, שהיום היא חלה בעצם גם על הסלולר וגם על רשתות חשמל.

גלעד ארדן: המדיניות אומרת שכשיש משהו שיש סיכוי שהוא מסרטן – אתה צריך להפחית ככל האפשר את חשיפת הציבור לקרינה בכלל ולקרינה שמקורה במתקני חשמל בפרט.

גלעד ארדן: אני הקמתי – מיניתי – ועדת מומחים ציבורית, היא בעבר מונתה על-ידי ועל-ידי שר התשתיות, אני הרחבתי את המנדט שלה לפני כמה חודשים וביקשתי ממנה להמליץ לי מה התקן, באמת, שייקבע גם לקרינה מרשתות חשמל בישראל; גם פה, כמו שאמרתי – אני לא יודע אם שמעת את מה שסיפרתי לגפני – החוק הוא נגדנו.

גלעד ארדן: כלומר, החוק אומר שבריאות הציבור חשובה עד גבול מסוים, והגבול הוא אם שר התשתיות אומר שהדרישות שלי קובעות – מטילות – עלות בלתי סבירה על משק החשמל, אני צריך את הסכמתו של שר התשתיות.

גלעד ארדן: אז עוד לא הגענו לשלב הזה.

גלעד ארדן: אני כן אומר שוועדת המומחים הציבורית הגישה לי המלצות ביניים לפני כשלושה שבועות.

גלעד ארדן: אנחנו עדיין דנים בהמלצות האלה, אבל לא נכתב בהמלצות האלה מה שאתה אמרת, ולאחר הדיון, בין כל המלצות הביניים של הוועדה, היא ממליצה להפחית את החשיפה לרמות של מיליגאוסים בודדים.

גלעד ארדן: מה זה בודדים?

גלעד ארדן: אנחנו בדיונים על הנושא הזה, אבל רק שתדע, חבר הכנסת שי, שאין שום מדינה מערבית אחרת בעולם שקבעה 2 מיליגאוסים כתקן מחייב לקרינה מרשתות חשמל.

גלעד ארדן: בכל מקרה, אנחנו עדיין בתהליך של התייעצות עם שאר הגורמים הממשלתיים הרלוונטיים, כמו משרד הבריאות, ואני מתכוון בתוך שבועות בודדים – שבועיים-שלושה, לפרסם את הסף המחייב, שאני סבור שצריך לקבוע אותו בחקיקה.

מגלי והבה: תודה לאדוני.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת נחמן שי – בבקשה.

נחמן שי: כאן דובר, אדוני, גם על ממוצע של חשיפה, לאו דווקא על חשיפה לאורך תקופת זמן אחת, אלא על חשיפה מצטברת, שהיא גם כן – יש בה משום נזק.

נחמן שי: זו הערה אחת.

נחמן שי: איך אתה רואה את הגישה הזאת?

נחמן שי: שתיים, עקבתי בערנות אחרי דבריך.

נחמן שי: אני חושב שתמצא בכנסת שותפים רבים אם תילחם הלאה בדברים הישנים האלה, ואגב, לא יזיק לישראל אם היא תהיה מובילה בכמה מהנושאים האלה.

נחמן שי: זה בוודאי לא יהיה דבר רע מבחינת הדימוי הבין-לאומי שלנו.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת ד"ר נחמן שי.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: קודם כול, אתה צודק – כשמדינה היא כל כך קטנה וצפופה, ויש לך פר-קמ"ר יותר נפשות מבכל העולם המערבי, בטח בגוש-דן, ודאי שהתקנים בתחום של מרחקים מרשתות חשמל צריכים להיות יותר מחמירים.

גלעד ארדן: מה לעשות שבעולם הנאור הבינו שעדיף בכלל לקבור את רשתות החשמל, זה גם הכי בטוח וגם מרחיק את הציבור, ופה, בגלל העלויות – אתה יודע; אם נתחיל לחייב אותם לקבור, אתה יודע מה יקרה: תעריף החשמל יעלה, כי זה מגולגל בזה, ואז האופוזיציה עלולה לתקוף את הממשלה, ואנחנו עלולים ליפול.

גלעד ארדן: אז אם נעשה זאת יחדיו אני אשמח מאוד, רק כדאי שהציבור יבין.

גלעד ארדן: הציבור לא מקבל את זה, תמיד, שתעריף החשמל בישראל הוא בין הנמוכים ביותר בעולם המערבי, אם לא הנמוך שבהם; גם במידוד כוח הקנייה ובכל המדדים.

גלעד ארדן: אבל זה לא הנושא כרגע.

גלעד ארדן: נושא הממוצעים הוא בהחלט נושא רלוונטי, ובעולם מקובל להתייחס לשני מספרים: מספר אחד זה מה שנקרא חשיפה אקוטית.

גלעד ארדן: כלומר, בן-אדם – לא איפה שהוא גר, לא איפה שהוא עובד, לא איפה שהוא לומד, לא במקום שהוא נחשף באופן קבוע, ששם אני מחשב על-ידי נוסחה מסוימת את ממוצע הקרינה שהוא נחשף בשנה.

גלעד ארדן: אם אתה במקום עבודה נמצא שמונה שעות ביום לאורך כל השנה, אז יש נוסחה.

גלעד ארדן: אתה מודד פעם או פעמיים את המרחק וכמה הוא חשוף, ואז אתה יודע להכפיל ולהבין כמה בעצם בשנה – כי הוא לא 24 שעות שם – כמה זה אומר בחשיפה ממוצעת שנתית, ולזה מתייחסים כשמדברים על ה-2 או על ה-4.

גלעד ארדן: ויש מה שנקרא חשיפה אקוטית.

גלעד ארדן: בן-אדם עבר ברחוב ליד קו מתח גבוה והוא נחשף, כתוצאה מכך, ל-1,000 מיליגאוס, ל-2,000.

גלעד ארדן: אבל זו חשיפה חד-פעמית.

גלעד ארדן: פה מדברים כבר על מספרים בסדרי הגודל האלו.

גלעד ארדן: אנחנו נתייחס גם לזה וגם לזה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים להודיע ששאילתא מס' 1454, של חבר הכנסת אמנון כהן: אנטנות סלולריות ברובע ג' באשדוד – לא נעלה אותה כי חבר הכנסת אמנון כהן איננו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום.

גאלב מג'אדלה: אני מזמין אותך, כבוד השר, בתור השר המקשר בין הממשלה לכנסת, להשיב על שאילתות אלו – שאילתא מס' 1312, של חבר הכנסת אורי אריאל: הכרעה בעניין גזר-דין בגין עבירת משמעת; איננו.

גאלב מג'אדלה: שאילתא מס' 1357, של חבר הכנסת נחמן שי: רכישת מטוסים לכיבוי אש.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גלעד ארדן: בחור נמרץ.

נחמן שי: פורסם כי ראש הממשלה החליט לרכוש מקנדה מטוסים לכיבוי אש בעלות של 200 מיליון דולר.

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: האם נעשתה עבודת מטה בנושא?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: אם כן – על-ידי מי, ומה היו מסקנותיה?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: האם נערך מכרז?

נחמן שי: 4.

נחמן שי: האם הרכישה תואמת את נוהלי הרכישה של מדינת ישראל?

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: ראש הממשלה הנחה את משרד הביטחון לקיים עבודת מטה בנושא הקמת מערך כיבוי אווירי חדש למדינת ישראל.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: משרד הביטחון הוא שביצע את עבודת המטה והציג את החלופות וההמלצות לראש הממשלה.

גלעד ארדן: 3.

גלעד ארדן: המענה האווירי יתבצע בשני שלבים: א.

גלעד ארדן: מענה לטווח הזמן הקרוב על-ידי חכירה של מטוסים; ב.

גלעד ארדן: לאחר מכן מענה קבוע על-ידי מערך כיבוי אווירי.

גלעד ארדן: 4.

גלעד ארדן: אשר לשאלתו של חבר הכנסת שי, אני מודיע חד-משמעית שהמכרז שמתבצע על-ידי משרד הביטחון מתקיים על-פי כל הכללים המתחייבים.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת?

גלעד ארדן: פה אני לא שולט בחומר כמו אצלי במשרד, אז תשאל שאלות רטוריות.

נחמן שי: אני לא מאשים אותך, אני מבין כך.

נחמן שי: לא התייחסת, אדוני, לסכום של 200 מיליון דולר.

נחמן שי: ב.

נחמן שי: אם הבנתי נכון, היתה רכישה זמנית או חכירה, ועכשיו, כדי לרכוש, מנהלים מכרז, נכון?

נחמן שי: ואז הוא מכרז פתוח ויכולים להתמודד.

גלעד ארדן: אם הוא יודיע מראש שהוא רוצה לשלם 200 מיליון אז זה עלול לייקר את ההצעות.

גלעד ארדן: מכרז הוא מכרז.

גלעד ארדן: יש בו פרמטרים שונים, המחיר הוא אחד מהם, וכשייבחר זוכה נודיע.

גלעד ארדן: בינתיים זה מבוסס על חכירה.

נחמן שי: אני לא אקשה על השר.

נחמן שי: אחרי מפגן הידענות של השאלות הקודמות אתה פטור – אתה לא יכול, אי-אפשר, יש גבול.

נחמן שי: אתה לא יכול לעמוד בכל הנושאים באותה רמת ידע.

נחמן שי: אני מקבל את זה.

גלעד ארדן: אני מאלתר גם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 1373 של חבר הכנסת נחמן שי: בדיקה ביטחונית לעיתונאים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: כאן תתמצא.

נחמן שי: הובא לידיעתי מקרה שבו נציגי תקשורת זרה שהוזמנו למפגש עם ראש הממשלה נאלצו לעבור בדיקה ביטחונית נרחבת, מעל ומעבר לבדיקות הרגילות, בלא כל הצדקה, שכן מקובל שבעלי תעודות מלשכת העיתונות ממילא עוברים בדיקת רקע מקיפה.

נחמן שי: היושב-ראש יודע על מה אני מדבר.

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: מדוע?

נחמן שי: ומי אחראי להחלטה? 2.

נחמן שי: האם ראוי שמדינה המודאגת מתדמיתה בתקשורת העולמית תנהג כך?

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד השר.

גלעד ארדן: אתה מעלה בדעתך שכתב שהתעכב בכניסה למשרד ראש הממשלה – זה משפיע על הסיקור המקצועי שלו את הסכסוך?

גלעד ארדן: זה פשוט מזעזע.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: חבר הכנסת שי, אענה על שאלותיך בשם ראש הממשלה.

גלעד ארדן: לאירועים רבים שבהם ראש הממשלה נוטל חלק מוזמנים אנשי תקשורת ישראלים וזרים כאחד.

גלעד ארדן: סדרי הבידוק לאנשי התקשורת על ציודם, ולבאי האירוע בכלל, נקבעים על-פי תורת עבודה והערכת מצב של שירות הביטחון הכללי.

גלעד ארדן: ככלל, לאירועי ראש הממשלה מותרת כניסת עיתונאים בעלי תעודת לע"מ בלבד.

גלעד ארדן: התעודה הינה תעודה לזיהוי ואימות שאכן מדובר באיש תקשורת.

גלעד ארדן: אין בתעודה זו כדי להקנות פטור או זיכוי ביטחוני או הקלות בבדיקה הביטחונית, וכל מקרה נשקל לגופו על-ידי גורמי האבטחה.

גלעד ארדן: עיקר העיכובים שנוצרים בעקבות בדיקת אנשי תקשורת נובעים בדרך כלל ממורכבות וכמות הציוד הטכנולוגי הנלווה.

גלעד ארדן: דרך אגב, זה קורה גם בבדיקת אנשי תקשורת ישראלים.

גלעד ארדן: לצד האמור לעיל יצוין שבחלק ניכר מהמקרים לא מצוי בידי משרד ראש הממשלה מראש המידע המוקדם על מספר אנשי התקשורת שמתעתדים להגיע, ונעשים גם שינויים בהרכב שלהם או במספר שלה, דבר שמקשה לעתים על ההיערכות המוקדמת להגעתם.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: משרד ראש הממשלה מודע היטב לחשיבות שבמתן מענה הולם, מהיר ומסביר פנים לעיתונאים, ואנו עושים ככל שביכולתנו על מנת ליישם זאת.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת, בבקשה.

נחמן שי: אבל פה אתה כן מתמצא.

נחמן שי: ישראל לכדה ספינה, הביאה אותה לנמל אשדוד, רצתה מאוד בחשיפה תקשורתית, והעיתונאים עזבו את המקום לאחר שהבדיקה התארכה מעל ומעבר.

נחמן שי: ידעו שיגיעו עיתונאים רבים, ידעו שהעניין הזה ימשוך שימת לב, ובכל זאת עשו את זה.

נחמן שי: לכן, אני מציע שאדוני ייקח אתו חזרה גם את התובנה שהם צריכים באירועים שהם צופים בהם נוכחות רבה וגדולה, או שהם צופים שתהיה נוכחות מגוונת – לאו דווקא של כתבים ישראלים מוכרים – לתגבר את צוותי הבדיקה ולאפשר כניסה מהירה, כי אנחנו יורים ברגליים של עצמנו.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גלעד ארדן: אני מקבל את הערתו הקונסטרוקטיבית של חבר הכנסת שי.

גלעד ארדן: אני בהחלט בטוח שהוא באמת מודאג מתדמיתה הבין-לאומית של ישראל, ואני אעביר את ההערה הזאת לגורמים המופקדים על כך.

גלעד ארדן: אם חבר הכנסת שי ירצה לחזור גם לנושא של הייצוג של ישראל בכלי התקשורת הבין-לאומיים, גם אשמח, כמובן, להעביר.

גלעד ארדן: איבדת את חוש ההומור, אני רואה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גלעד ארדן: תודה.

גאלב מג'אדלה: תם סדר-היום.

גאלב מג'אדלה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ' בסיוון התשע"א, 22 ביוני 2011, בשעה 11:00.

גאלב מג'אדלה: הישיבה נעולה.