ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 250, 2011-06-20 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברי הכנסת, חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, י"ח בסיוון תשע"א, 20 ביוני 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: הריני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת לשבוע זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

רוני בר-און: אין שר בישיבה.

ראובן ריבלין: השר נמצא פה – יצחק כהן.

ראובן ריבלין: הוא משיב על הצעות האי-אמון.

רוני בר-און: צריך להיות פה שר.

ראובן ריבלין: בסדר, אבל הוא המשיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: זה בסדר.

ראובן ריבלין: צריך להיות פה גם שר תורן – גדעון סער.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון), התשע”א–2011, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3319/18 וכלה בהצעת חוק פ/3328/18 – הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – ביטול הוראת השעה לגבי הטבות מס), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת שי חרמש, משה גפני ופניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הפליית תלמידים במוסדות הנהנים מתקציב המדינה (תיקוני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת חיים אמסלם וזבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יום ירושלים (תיקון – פעילויות חינוכיות ערכיות), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ; הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון – איסור גבייה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת משה מטלון, שלי יחימוביץ ואורית זוארץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסכמים קיבוציים (תיקון – תוקפו של הסכם קיבוצי כללי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה ושלמה מולה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – התאמה לחוק הבחירות לכנסת), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת רכבים ידידותיים לסביבה), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת כרמל שאמה; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – חובת מעצר של מפר צו הגנה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין ויואל חסון; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – צבירת יחידות של שירותי גלישה באינטרנט באמצעות רט"ן מחוץ לישראל), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, כרמל שאמה, פניה קירשנבאום ואיתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מועד החזר ופיצוי בשל חיוב בסכום עודף בעסקה מתמשכת), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ליה שמטוב, חמד עמאר ואלכס מילר.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן של הצעת חוק נציבות תלונות הציבור על עובדים סוציאליים, התשע"א–2010 – פ/2755/18, של חברת הכנסת מרינה סולודקין.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת מערכת "רשומות" בדבר תיקון דברי המבוא להצעת חוק דיני ממונות, התשע”א–2011, שפורסמה בהצעות חוק הממשלה – 595, מיום י"ג בסיוון התשע"א, 15 ביוני 2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו בתחום הכלכלי גורם לעליות מחירים בכל ענפי המשק;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: גל ההתייקרויות במשק – התייקרות מוצרי החלב והכוונה להעלות את מחירי התחבורה הציבורית

ראובן ריבלין: כבוד השר כהן, סגן שר האוצר, ישב במקומו על מנת לשמוע הצעות אי-אמון בממשלה, גם נבקש מהשר התורן להיכנס, אבל בהחלט השר כהן, סגן שר האוצר, הוא המשיב מטעם הממשלה כפי שנמסר לנו, וזה בהחלט מספק.

ראובן ריבלין: ולכן אנחנו נפנה לשלוש הצעות אי-אמון של סיעות קדימה, סיעות מרצ והעבודה וסיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד; שלושתן מציעות להביע אי-אמון בנושאים הקשורים למשרד האוצר, אדוני סגן שר האוצר, השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: וראשונת ההצעות לאי-אמון בממשלה היא של סיעת קדימה, שכותרתה: כישלון ממשלת נתניהו בתחום הכלכלי גורם לעליות מחירים בכל ענפי המשק.

ראובן ריבלין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת אורית זוארץ.

ראובן ריבלין: לא אתן לאף אחד להפריע לך בקריאות ביניים.

ראובן ריבלין: לא אתן לאף אחד להפריע לך בקריאות ביניים.

ישראל חסון: אבל מי יפריע לך?

מוחמד ברכה: אין קואליציה פה.

מוחמד ברכה: מי יפריע לה?

ישראל חסון: רובי, מי יפריע לך?

ראובן ריבלין: היא מקפידה לשמור – היא לא קוראת קריאות ביניים בכלל.

אורית זוארץ: אני לא קוראת קריאות.

אורית זוארץ: אלה הערות.

ראובן ריבלין: היא רק מעירה הערות.

אורית זוארץ: הערות לסדר.

ראובן ריבלין: לא אתן לאף אחד להפריע לך.

ראובן ריבלין: אני מבטיח לך.

אורית זוארץ: תודה רבה לכבוד היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: נא לנמק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורית זוארץ: – – כבוד השרה, סגן השר, חברי וחברותי חברי הכנסת – –

אריה ביבי: אדוני, אפשר לשאול אותה כמה שאלות?

אורית זוארץ: – – שנת הלימודים תשע"א הגיעה לסיומה היום.

אורית זוארץ: כ-640,000 תלמידי העל-יסודי חוזרים לביתם עם תעודות סיום וגיליון ציונים.

אורית זוארץ: גם אתה, מר נתניהו – אדבר אל כיסאך הריק – הולך היום הביתה עם גיליון הציונים שלך, גיליון הציונים שהכינו לך אזרחי מדינת ישראל, ואני אתכבד להשאיר לך אותו בתום דברי.

אורית זוארץ: בדרך כלל, שומרים על צנעת הפרט ולא חושפים את הציונים של התלמידים, אבל במקרה שלך, מר נתניהו, הכישלון שלך זועק לשמים ופוגע בכולנו, ולכן חובה עלינו, באופוזיציה, לחשוף את התמונה האמיתית בפני ציבור האזרחים בישראל.

אורית זוארץ: ומה יהיה בגיליון הציונים של נתניהו?

אורית זוארץ: מע"מ, כבוד סגן השר – נכשל; הורדת המע"מ נדחתה ל-2012.

אורית זוארץ: דיור – נכשל; מחירי הדיור עלו ב-14%.

אורית זוארץ: זוגות צעירים מכלל המגזרים בכל הארץ לא יכולים להרשות לעצמם דירה.

אורית זוארץ: כולם שמעו את הודעת הכישלון שלך אתמול, מר נתניהו.

אורית זוארץ: יש מצוקת דיור בישראל, הצעירים נפגעים.

אורית זוארץ: ומה אתה עושה?

אורית זוארץ: כלום.

אורית זוארץ: מוצרי מזון – נכשל: לחם – בלתי מספיק, עלה ביותר מ-5%; ביצים – בלתי מספיק, המחיר עלה מעל 6%; ירקות ופירות – נכשל, מחירם עלה ב-22%; חלב, מוצרי חלב, "קוטג'", גבינות – מספיק בקושי, עלייה שבין 1.5% ל-8%.

אורית זוארץ: נעבור לנושא הבא: תחבורה ותנועה – נכשל כישלון חרוץ: דלק, מיסוי אגרסיבי שהוביל למחיר של 7 שקלים ויותר לליטר; תחבורה ציבורית – קורסת.

אורית זוארץ: למרות קריסת התחבורה הציבורית העליתם את המחירים ביותר מ-3%; תאונות דרכים – 198 הרוגים בפחות מחצי שנה.

אורית זוארץ: נעבור לנושא הבא: רווחה וקהילה – נכשל; ניצולי שואה – תכננת לגרוע 182 מיליון שקלים מתקציבם.

אורית זוארץ: מזל שיש גפני לפעמים.

אורית זוארץ: אלימות בני-נוער – נכשל; בכל שבוע צעיר נדקר.

אורית זוארץ: בריאות – בלתי מספיק, ועל כך תרחיב חברתי, ד"ר אדטו; שביתת הרופאים מתמשכת, ואתה לא עושה כלום.

אורית זוארץ: נעבור לנושא הבא: שלטון מקומי, רשויות מקומיות – מספיק בקושי.

אורית זוארץ: מחד גיסא, אתה מתנער מאחריותך – כבוד השר, ברשותך – ומגלגל את הכול לפתחם של ראשי הרשויות, ומאידך גיסא, אין מענה תקציבי לביצוע פעולות.

אורית זוארץ: הנושא הבא, מיעוטים – נכשל.

אורית זוארץ: המשרד נסגר, אין מי שיטפל וייתן מענה.

אורית זוארץ: הדרוזים, בעלי-הברית, הבדואים, ערביי ישראל, נבעטים על-ידי ממשלתך ונדחקים לפינה.

אורית זוארץ: איפה הדרוזים בקואליציה?

אורית זוארץ: השותפים הטבעיים?

אורית זוארץ: נעבור למדיני; עד כה זה היה חברתי-כלכלי, נעבור למדיני-ביטחוני: קשרי חוץ – כישלון חרוץ.

אורית זוארץ: ישראל מוקעת, מבודדת, חברי ממשלתך אינם אורחים רצויים ברוב מדינות העולם.

אורית זוארץ: הרפיסות שלך באה לידי ביטוי ביתר שאת בדבריך.

אורית זוארץ: אני מצטטת: לא נוכל לעצור את ספטמבר, נקווה שאירופה תתנגד.

אורית זוארץ: יופי.

אורית זוארץ: ומה אתה עושה?

אורית זוארץ: כלום.

אורית זוארץ: נעבור לתהליך המדיני – כישלון חרוץ, בלתי מספיק.

אורית זוארץ: יש דבר אחד שאני מסכימה אתך, מר נתניהו.

אורית זוארץ: אמרת ביום רביעי שעבר במליאה כי הסכסוך אינו בר-פתרון.

אורית זוארץ: אני מסכימה, אתה צודק, נתניהו, כל עוד אתה ראש ממשלה, כל עוד אתה בשלטון, הסכסוך אכן אינו בר-פתרון.

אורית זוארץ: אך בתחום אחד אתה ממש מצטיין, פעילות חברתית וטיולים.

אורית זוארץ: לפני שבועיים – –

רוני בר-און: מוזיקה, מוזיקה, זמרה.

אורית זוארץ: – – בעיצומו של משבר כלכלי-חברתי, שביתות, כאוס, שביתות הרופאים, איומים של האחיות, ראש הממשלה מנותק – מארגן מסיבת כיתה וגיבושונים.

אורית זוארץ: חוצפה ועזות מצח שלא תיאמן.

אורית זוארץ: חוגגים בבתי-מלון בזמן שגלעד שליט נמק חמש שנים בשבי ה"חמאס".

אורית זוארץ: בהמשך, אחרי טיול הגיבוש בצפת אתה מוציא לטיול שנתי לאיטליה את חבריך הנאמנים המצטיינים בכסות של מסע גיוס ושכנוע לקראת ספטמבר.

אורית זוארץ: הרי לפני רגע אמרת שאין מה לעשות, נסמוך על אירופה אולי, אז בשביל מה נסעתם?

אורית זוארץ: מתרברב, מצטלם, מעביר ישירות ל"פייסבוק" ולתקשורת.

אורית זוארץ: אתם סובלים, אבל אנחנו עושים פה חיים – זה היה באחד העיתונים המרכזיים, תמונה של כל החבר'ה במטוס, באוטובוס.

אורית זוארץ: מר נתניהו, כל תהליך קבלת ההחלטות שלך לוקה בחסר.

אורית זוארץ: אתה מתחמק, אתה מגמגם, אתה מזגזג, אתה דוחה, אתה נלחץ, ובסופו של דבר אתה מתקפל.

אורית זוארץ: מקים ועדה על ועדה – 30 ועדות בראשותו של מנכ"ל משרדך.

אורית זוארץ: אולי תתחלפו ביניכם?

אורית זוארץ: הוא עוזב ב-1 באוגוסט, הבנתי.

אורית זוארץ: או, לחלופין, נאמץ רעיון גאוני שהוא נתן אתמול והצעה גאונית שהוא נתן לשרי ממשלתו, כבוד היושב-ראש.

אורית זוארץ: מה אמר נתניהו לשריו בממשלה?

אורית זוארץ: תהיו כחלונים.

אורית זוארץ: רעיון גאוני.

אורית זוארץ: אולי באמת תיתן לשר כחלון לנהל את המדינה במקומך.

אורית זוארץ: הוא, לפחות, מקבל תעודות הצטיינות מהציבור, שלא כמוך.

אורית זוארץ: נתניהו, אתה כישלון ניהולי-כלכלי.

אורית זוארץ: אזרחי המדינה אינם יכולים לשאת בנטל ההישרדות שלך ומחיר כיסאות העור של ממשלתך.

אורית זוארץ: מפלגתך, מפלגת הליכוד, שאיך אומרים?

אורית זוארץ: נמצאים פה כולם, מפלגת מוסר כפול, מפלגת שקר והולכת שולל את הציבור.

אורית זוארץ: חברי הכנסת מהליכוד מרימים את ידם בעד הגזירות, בעד הפגיעה כשותפים לגזירות, ומאידך גיסא יוצאים בצביעות ושקר לתקשורת רק בשביל הכותרות.

אורית זוארץ: ראש הממשלה מר נתניהו, אתה תלך היום לביתך ככישלון חרוץ, עם גיליון ציונים עלוב ובלתי מספק.

אורית זוארץ: במקום לקבל תעודת הצטיינות אתה מקבל היום מהציבור תעודת עניות.

רוני בר-און: עולה כיתה, לא בבית-ספרנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת זוארץ.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה, שכן הסיעות התחלפו ביניהן, להצגת האי-אמון בנושא: גל ההתייקרויות במשק – התייקרות מוצרי החלב והכוונה להעלות את מחירי התחבורה הציבורית, של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ישיב גם על עניין זה יחד עם כל ההצעות סגן השר יצחק כהן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש אנשים שמחים במדינת ישראל, שמחים אפילו מאוד, הייתי אומר, אבל אושרם מתעצם וגם עושרם מתעצם.

מוחמד ברכה: במדינה יש – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון, אני שומע אותך.

מוחמד ברכה: יש עדיין התרגשות מהדברים של אורית זוארץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון, אם אתם רוצים באמת להתרגש יחד עם חברת הכנסת זוארץ על דבריה, אז אנא צאו החוצה, אל תפריעו לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מוחמד ברכה: – – – אושרם מתעצם ככל שעושרם מתעצם, ואת זה אפשר להבין דווקא בזמן שאנחנו עוקבים אחרי נתונים של צמיחה, אחרי נתונים של לעבור את המשבר הפיננסי לפני שלוש שנים בשלום, ועוד אי-אלו דברים.

מוחמד ברכה: אני מניח ואני גם חושב שזה בסדר שאנשים ישמחו כשמצבם משתפר, אבל במדינת ישראל יש גם אנשים עצובים, והעצובים הם רבים יותר.

מוחמד ברכה: יש עושר, אבל העושר לא מתחלק כפי שצריך להתחלק.

מוחמד ברכה: הוא מתנקז לכיסיהם של מעטים ועשירים.

מוחמד ברכה: אני, האמת, אדוני היושב-ראש, התפלאתי כשקמה מהומת ה"קוטג'".

מוחמד ברכה: הרי יש משפחות שהמצרך הזה אינו נמצא כמעט על שולחנן, ועוד לחשב את זה במושגים של קילוגרם, של 29 שקלים?

מוחמד ברכה: אנשים אפילו לא הגיעו עדיין לשם.

מוחמד ברכה: המצב הוא שמדברים על מחאת ה"קוטג'" – ואני, אגב, בעד ומעודד ואני תומך ואני קורא לאנשים שמתוך גישה חברתית או מחאה יחרימו מוצרים מסוימים.

מוחמד ברכה: המחאה יכולה להיות חברתית, יכולה להיות גם פוליטית, ואני חושב שזה בהחלט לגיטימי וחשוב.

מוחמד ברכה: אבל לא כאן שורש הבעיה בכלכלה, ולא כאן שורש הבעיה בכל מה שקשור לחלוקת העושר הכללי ולא כאן שורש הבעיה בכל מה שקשור לצדק החברתי והאפשרות שאנשים יחיו בצורה סבירה.

מוחמד ברכה: לא מזמן דנו כאן, אדוני היושב-ראש, בחוק שכר מינימום ובהעלאה של 100–150 שקלים לשכר המינימום, ודיברנו על כך שיש משפחות של עובדים, אפילו של שני בני-זוג שעובדים, ועדיין הם צריכים השלמת הכנסה.

מוחמד ברכה: האנשים האלה לא נשמעים אלא פעם אחת בחודש כשמדברים על עליית המדד או דוח העוני או כל מיני דברים כאלה, או כשמטפלים בחוק שכר מינימום, כשזה בא לשולחן הכנסת.

מוחמד ברכה: יש מהומה אמיתית ויש מהומה מדומה בכל מה שקשור לעניין של ה"קוטג'".

מוחמד ברכה: אני חושב שעליית המחירים אינה מתקבלת על הדעת והיא תפגע באנשים שכבר נופלים משכבות הביניים לשכבות החלשות.

מוחמד ברכה: אנחנו היינו עדים בימים האחרונים לכל מיני הצעות איך לטפל בבעיה.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה היום הודיע, לפני זמן קצר, שיפתחו את ייבוא מוצרי החלב מחו"ל.

מוחמד ברכה: וכאן אני צריך לשאול שאלה וכולנו צריכים לשאול שאלה: האם העניין הזה של מוצרי חלב, האם יש מחסור בייצור מוצרי חלב במדינת ישראל כדי לספק את הצרכים של כל האוכלוסייה, או לא?

ראובן ריבלין: הוא אמר שהוא ישמור על המחיר, הוא לא אמר – – –

יעקב אדרי: אין מחסור.

ראובן ריבלין: הוא אמר: למען התחרות הוא יפתח.

מוחמד ברכה: השאלה, יש מחסור?

ראובן ריבלין: אין מחסור, אין מחסור.

מוחמד ברכה: למשל, אנחנו יודעים שלפעמים יש מחסור בבשר קפוא ואז מייבאים את זה מארגנטינה.

יעקב אדרי: אין מחסור, אין מחסור, זה לא המקרה.

מוחמד ברכה: יש מחסור?

מוחמד ברכה: אין מחסור.

מוחמד ברכה: מה בעצם קורה?

מוחמד ברכה: פה יש ניסיון לגלגל את הבעיה בסופו של דבר על העובד הפשוט במחלבה או על נהג המשאית שמוביל את התוצרת.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, בעצם מביאים את התוצרת מחוץ-לארץ על מנת להתחרות בתוצרת המקומית, דבר שיפגע בעובדים כאן וביצרנים כאן, במקום להסדיר את העניין הזה בצורה שהמוצר הזה שקיים לרווחתו או שיכול לספק את כלל הציבור, שהמוצר הזה יהיה כפוף לפיקוח מחירים.

מוחמד ברכה: לא לתת לכל מיני אנשים להשתולל ולהתנהג כקרטל, כמונופול.

מוחמד ברכה: המלחמה במונופול היא לא רק מלחמה בדרך הקפיטליסטית, של תחרות בשוק ולהביא יצרנים או תוצרת מחוץ-לארץ.

מוחמד ברכה: מלחמה במונופול היא התערבות של הממשלה על מנת לתמוך בשכבות החלשות, אבל זה לא עומד על סדר-יומה של הממשלה הזו.

מוחמד ברכה: היא לא ממשלה חברתית והיא גם לא מתיימרת להיות חברתית, היא ממשלת ההון הגדול.

מוחמד ברכה: ואז, מי שיכול להרוויח שוב מייבוא המוצרים זה אותן חברות ואותם בעלי הון שיכולים להרשות לעצמם להיכנס לשוק הזה לא דרך הייצור אלא דרך הייבוא.

מוחמד ברכה: מה עשינו?

מוחמד ברכה: יכול להיות שתיקנו את המחירים של מוצרי החלב, אבל העמקנו את האבטלה או פגענו בייצור מקומי של מוצר כזה או אחר ובעובדים מקומיים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, לא ייתכן, גם לא על-פי רמות השכר ולא על-פי רמת ההתפתחות של המשק, שמחיר ה"קוטג'" במדינת ישראל, למשל, יהיה שלוש פעמים מחירו בגרמניה.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שליטר חלב יעלה בישראל ארבע פעמים מה שהוא עולה בגרמניה.

מוחמד ברכה: גרמניה היא לא מדינת עולם שלישי שממוצע השכר שם הוא 200 דולר בשנה או 1,000 דולר בשנה.

מוחמד ברכה: אין שום היגיון.

מוחמד ברכה: זה לא מכה מהשמים, זה חלק מהמבנה של הכלכלה בישראל שנותנת יד חופשייה.

מוחמד ברכה: לא שגרמניה היא פחות קפיטליסטית מישראל, אבל יש וסתים.

מוחמד ברכה: יש התייחסות למושג הזה של רגישות חברתית.

מוחמד ברכה: אני רוצה לדבר בשבחו של המשטר הקפיטליסטי בגרמניה, אבל אני רוצה לדבר בגנותו של הקפיטליזם המשתולל כאן במדינת ישראל, שהכול כפוף לאותו עיקרון האחד והיחיד, עקרון הרווח.

מוחמד ברכה: לא מזמן, אדוני היושב-ראש, דיברנו על שני מדדים.

מוחמד ברכה: יש שני מדדים במדינת ישראל, יש מדד לעשירים ומדד לעניים.

מוחמד ברכה: למשל, ב-2010 המדד עלה ב-2.7%.

מוחמד ברכה: כשמפצחים אותו לציבור השכבות החלשות ולציבור השכבות החזקות, מסתבר שהמדד לשכבות החזקות הוא 2.2% והמדד לשכבות החלשות, העניות, הוא 3%.

מוחמד ברכה: זה לא מכה מהשמים, זה טבוע בתוך השיטה.

מוחמד ברכה: גם אם מדברים על המדד הכללי נגיד בשלוש-ארבע השנים האחרונות.

מוחמד ברכה: יש עוד שני מדדים, יש מדד כללי, לא רק על בסיס חברתי של אנשים אלא גם על בסיס של מוצרים.

מוחמד ברכה: המדד של 2007 עלה ב-3.5%, מדד המזון, פירות וירקות, עלה ב-5.4%.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, קרוב ל-2% מעל המדד הכללי.

מוחמד ברכה: ב-2008 המדד הכללי היה 3.8% ומדד המזון, פירות וירקות – 4.4%.

מוחמד ברכה: ב-2009 מדד המזון היה פחות מהמדד הכללי, 3.9% מול 2.8%, אבל ב-2010, השנה שחלפה, המדד הכללי היה 2.7%, אדוני היושב-ראש, והמדד למזון, פירות וירקות היה 5.1%.

מוחמד ברכה: זו תקלה?

מוחמד ברכה: אפשר להגיד שזו תקלה?

מוחמד ברכה: זו לא תקלה.

מוחמד ברכה: יש שיטה קלוקלת.

מוחמד ברכה: יש שיטה, שאותם אנשים שמחים, מאושרים כשהם מתעשרים, הם אלה שזוכים לאותו טיפוח והכוונה של כל המשאבים לכיסיהם.

מוחמד ברכה: ואני לא רוצה לחזור על זה אולי בפעם המאה, אני זוכר וכולנו זוכרים מי ישב ביציע הכבוד ביום השבעת הממשלה.

מוחמד ברכה: אותם בעלי הון גדולים שתמכו בראש הממשלה ביבי נתניהו, כדי להגיע לכס ראשות הממשלה, באו כדי לשבת ולהזכיר שהם יפרעו את השטר בצורה זו או אחרת.

מוחמד ברכה: והם אכן פורעים את השטר לכיסיהם ורודים בנו.

מוחמד ברכה: הממשלה רודה בציבור בכלל.

מוחמד ברכה: בתחילת דברי אמרתי, אדוני היושב-ראש, יש משפחות שה"קוטג'" לא נמצא בלקסיקון שלהן, זה לא עומד על השולחן שלהן בכלל.

מוחמד ברכה: וכאן המצוקה של האזרחים הערבים היא פי כמה.

מוחמד ברכה: לפני כמה ימים פורסם דוח בנק ישראל בכל הקשור למשכורות, הכנסה.

מוחמד ברכה: ההשוואה נעשתה בקרב אנשים בגיל 23–28, יהודים וערבים, גברים ונשים, אותם גילאים.

מוחמד ברכה: אם הוא גבר יהודי, ממוצע ההכנסה שלו הוא 10,500 שקלים.

מוחמד ברכה: אם היא יהודייה, אשה, זה מתדרדר ל-7,000 שקלים.

מוחמד ברכה: אם הוא גבר וערבי, זה 6,089 שקלים.

מוחמד ברכה: ואם היא אשה ערבייה זה 4,823 שקלים.

נסים זאב: רוב האוכלוסייה הערבית עובדת ב"שחור" – תראה את הדירות שלהם, את הווילות.

מוחמד ברכה: מוזר ששחורים מדברים עכשיו.

נסים זאב: אני אומר לך, אתה לא יודע, אני יודע.

מוחמד ברכה: אני לא יודע, בטח.

מוחמד ברכה: אתה חייב להכניס את הרעל הזה?

נסים זאב: אני אומר לך, אתה פשוט לא יודע.

מוחמד ברכה: כאן מדברים על מספרים של בנק ישראל, לא שלי ולא שלך.

נסים זאב: בנק ישראל מתייחס – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אמרת את דברך, אתה לא נואם במקומו.

ראובן ריבלין: אתה תלחש לשר, הוא יענה לו.

נסים זאב: אבל אני אומר, זה לא אומר – – –

ראובן ריבלין: אתה מדבר בשם סיעת ש"ס, אתה תוכל לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, אתן לך את הזמן.

ראובן ריבלין: נתתי לך עוד שתי דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, זה אומר הכול.

מוחמד ברכה: ככל שאתה פחות במרכז ויותר בפריפריה, ככל שאתה נמנה עם קבוצת נשים, ערבים או חרדים, מייד באותה קבוצת גיל, באותו ממוצע של שנות לימודים, יש אפליה שהיא מובנית בעצם הנתונים היבשים.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שהבעיה היא לא הבעיה של ה"קוטג'", הבעיה היא של הממשלה.

מוחמד ברכה: הבעיה היא לא של אותן חברות ואותם משווקים וכו' וכו', אלא בעצם סדר העדיפויות של המדיניות הכלכלית.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מסוג הדברים שיש בהחלט להציע בגללם ובגינם אי-אמון בממשלה.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון מבקשת להביע אי-אמון בממשלה בשם סיעות מרצ והעבודה בנושא: גל ההתייקרויות במשק.

ראובן ריבלין: גברתי, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, מה כבר לא נאמר על ה"קוטג'", מה כבר לא נאמר על מחיר ה"קוטג'" מינואר 2008 ועד יוני 2011.

ראובן ריבלין: רבותי מסיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, לא להפריע לחברת הכנסת גלאון, בוודאי לא השר.

זהבה גלאון: אדוני סגן השר, נתון ידוע הוא שמחיר ה"קוטג'" עלה מינואר 2008 ועד יוני 2011 ב-38%.

זהבה גלאון: מה שלא ידוע – ואני רוצה לנצל את העובדה שאני עומדת כאן מעל הבימה – ואני חושבת שזה מצריך בדיקה, מי פעל להוציא את ה"קוטג'", "קוטג'" 5%, מפיקוח ומדוע.

זהבה גלאון: הוצאת ה"קוטג'" הזה, 5%, מרשימת המוצרים המפוקחים, אדוני היושב-ראש, היא סופו של תהליך המעלה חשד כבד לשחיתות וקשרים מפוקפקים בין יצרניות החלב לבין הגורמים הממלכתיים האמורים לפקח עליהם.

זהבה גלאון: אדוני-היושב ראש, ממידע שהצטבר בידי בימים האחרונים מתברר, שהתהליך שהתנהל במשרדי הממשלה, במשרד האוצר ובמשרד החקלאות, בשנים 2003–2006, היה רצוף אי-סדרים וניגודי עניינים.

זהבה גלאון: על-פי המידע שבידי, חברי חברי הכנסת, אף שהממשלה קבעה כי יש להשאיר את ה"קוטג'" 5% ברשימת המוצרים המפוקחים, הוא הוצא מהרשימה בשנת 2006, בניגוד להחלטות שהתקבלו ובשירות אינטרסים לא ידועים, באופן שמחייב חקירה מקיפה, לרבות במישור הפלילי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לתאר בפני הכנסת את השתלשלות העניינים שהביאה לכך שה"קוטג'" 5% הוצא מפיקוח אף שהוא היה צריך להישאר בפיקוח.

זהבה גלאון: אני רוצה לתאר קצת רקע, חלקו ידוע וחלקו לא.

זהבה גלאון: אני רוצה גם לומר, אדוני היושב-ראש, שהנעשה מאחורי הקלעים בכל הסוגיה הזאת של הוצאת מחירי ה"קוטג'" מפיקוח הוא רק קצה הקרחון של הקרטליזציה בשוק המזון.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים ש"תנובה" למשל שולטת ב-70% משוק החלב ונהנית ממעמד מונופוליסטי.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים על קשרים של יצרניות המזון ויצרניות החלב, על קשרים במסדרונות השלטון, על הפעלת קשרים לא לגיטימיים, שייתכן ועומדים מאחורי הוצאת ה"קוטג'" מפיקוח.

זהבה גלאון: אני קוראת לממשלה לשמר את מדיניות הפיקוח על המוצרים הבסיסיים ובמקביל להפעיל אמצעי אכיפה נוקשים על מנת לרסן את כוחן של יצרניות החלב.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, קצת רקע: בשנת 2003 קיבלה הממשלה החלטה עקרונית לבחון את רשימת מוצרי החלב שנמצאים תחת פיקוח, במטרה לפתוח את השוק לתחרות.

זהבה גלאון: בתקופה הזאת מרבית מוצרי החלב היו תחת פיקוח, והוחלט להקים ועדת משותפת למשרד האוצר, שבראשו עמד אז מי שהיום ראש הממשלה בנימין נתניהו, ולמשרד החקלאות, שבראשו עמד אז השר ישראל כץ.

זהבה גלאון: הוועדה הזאת היתה אמורה לבחון אילו מוצרים יש להשאיר תחת פיקוח ואילו מוצרים יש להכניס לשוק החופשי.

זהבה גלאון: לראש הוועדה, שנקראה "הוועדה הציבורית לבחינת הפיקוח על מחיר החלב ומוצריו לצרכן" מונה רן קרול, מי שהיה בעבר הממונה על התקציבים במשרד האוצר.

זהבה גלאון: רן קרול היה אמור לעשות ניתוח כלכלי שיקבע אילו מוצרי חלב יש להוציא מפיקוח ואילו יש להשאיר.

זהבה גלאון: ורן קרול העסיק חברת ייעוץ חיצונית שבראשה עמד רן קרול, ועל זה מבקר המדינה כבר כתב ביקורת חריפה על ניגוד העניינים.

זהבה גלאון: בשנת 2007 המבקר מצא עוד שורה של ליקויים.

זהבה גלאון: בכל אופן, בניתוח שעשתה אותה חברה של רן קרול עבור הוועדה – אותה ועדה ציבורית לבחינת הפיקוח על מחירי החלב ומוצריו לצרכן – בניתוח שעשתה אותה ועדה נקבע, שימו לב, חברי חברי הכנסת, כי יש להוציא את כל מוצרי החלב מפיקוח, למעט ארבעה מוצרים שצריך להמשיך לפקח עליהם.

זהבה גלאון: אחד מארבעת המוצרים האלה הוא ה"קוטג'" 5%.

זהבה גלאון: פעילות הוועדה היתה רצופה אי-סדרים.

זהבה גלאון: במקביל לחברה שרן קרול העסיק, שהיתה, כאמור, החברה שלו, הוועדה העסיקה חברה נוספת.

זהבה גלאון: והחברה הנוספת גם היא הגישה ניתוח כלכלי לוועדה.

זהבה גלאון: רק הניתוח הכלכלי שהיא הגישה היה שונה מהניתוח שהגישה החברה של רן קרול.

זהבה גלאון: החברה הנוספת הזאת קבעה שיש להשאיר עשרה מוצרים בפיקוח.

זהבה גלאון: למרות זאת, קרול בחר להתעלם ממסקנות הניתוח האלטרנטיבי בטיוטת דוח הוועדה – שימו לב, חברי חברי הכנסת, שמדובר על טיוטת דוח הוועדה – וקרול בחר להמליץ לממשלה להותיר רק ארבעה מוצרים בפיקוח, כפי שקבעה החברה שלו.

זהבה גלאון: ואני חוזרת ומזכירה, אדוני היושב-ראש, שה"קוטג'" 5% היה אמור להישאר בפיקוח ולא לצאת מפיקוח, על-פי ההמלצות של רן קרול, כפי שקבעה החברה שלו.

זהבה גלאון: בעקבות ההמלצות האלה של רן קרול, התפטר מהוועדה נציג משרד החקלאות, ובכך בעצם פוצץ את הוועדה מבלי שזו פרסמה את המלצותיה.

זהבה גלאון: אני רוצה להדגיש שוב, שאחרי שרן קרול הגיש את ההמלצה להשאיר את ה"קוטג'" 5% בפיקוח, נציג משרד החקלאות התפטר מהוועדה, פוצץ את הוועדה, ואין המלצה רשמית.

זהבה גלאון: למרות זאת, באוגוסט 2005 הממשלה קיבלה החלטה המבוססת על אותן המלצות, שמעולם לא נכתבו, והחליטה להפחית את מספר מוצרי החלב המפוקחים מ-20 לאותם ארבעה שעליהם המליצה החברה של רן קרול.

זהבה גלאון: ההחלטה הזאת היוותה הנחיה לוועדת המחירים המשותפת של משרד האוצר ומשרד החקלאות, שהיתה אמורה ליישם בהדרגה את הוצאת המוצרים.

זהבה גלאון: אני רוצה להזכיר, ולחזור ולהדגיש, שבעצם הממשלה קיבלה החלטה להשאיר ארבעה מוצרים בפיקוח.

זהבה גלאון: אני חוזרת ומדגישה: ה"קוטג'" 5% היה צריך להישאר תחת פיקוח.

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות, חברי חברי הכנסת, מי גרם לכך, מי פעל לכך, מדוע בשנת 2006 – אחרי שגם גורמים בשוק החלב פנו לאותה ועדת מחירים ודרשו להוציא את ה"קוטג'" 5% מפיקוח – הוחלט בוועדת המחירים, אף שיש החלטת ממשלה מפורשת, שלא השתנתה, מישהו בוועדת המחירים החליט להוציא את ה"קוטג'" 5% מפיקוח?

זהבה גלאון: איך זה קרה?

זהבה גלאון: למה זה קרה, אדוני?

זהבה גלאון: מה היה הקשר?

זהבה גלאון: מי אותם גורמים שקשורים ליצרניות החלב או לגורמים אחרים?

זהבה גלאון: מי היה שם?

זהבה גלאון: מי דיבר שם שגרם וקבע שהוועדה בעצם החליטה להוציא מפיקוח את ה"קוטג'" 5%?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, הוועדה עשתה מעשה פסול כפול: היא קיבלה החלטה – אני מדברת על ועדת המחירים – ועדת המחירים קיבלה החלטה המנוגדת להחלטת הממשלה משנת 2005 שקבעה ש"קוטג'" 5% יישאר בפיקוח, והוציאה מפיקוח מוצר שאפילו חוות הדעת המחמירה ביותר של חברתו של רן קרול, שהיה חשוד בניגוד עניינים, קבעה שיש להשאירו מפוקח.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עולה חשד חמור שגורמים אינטרסנטיים, שהיתה להם דריסת רגל במשרדים הרלוונטיים, הביאו לסיכול החלטת הממשלה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שצריך לחקור חקירה מקיפה, אני חוזרת ומדגישה, לרבות חקירה פלילית, מדוע שינתה ועדת המחירים את עמדתה והסכימה להוציא את ה"קוטג'" מפיקוח?

זהבה גלאון: מה הניע את הוועדה?

זהבה גלאון: מה הניע את שר האוצר לאשר את הבקשה?

זהבה גלאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן, סגן שר האוצר, ישיב על כל שלוש הצעות האי-אמון – של סיעת קדימה, של סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל, וכן של סיעות העבודה ומרצ.

ראובן ריבלין: על כולן יחד ישיב השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על שלוש הצעות האי-אמון של חברי מוחמד ברכה – – –

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר הערה אחת, חברת הכנסת גלאון.

ראובן ריבלין: היום ראיתי שתי ועדות וועדה נוספת שמתכוונת לדון באותו נושא.

ראובן ריבלין: יש לי חשש כבד מאוד שנקבל גם החלטות שונות בין ועדה לוועדה.

ראובן ריבלין: כולם דואגים וכולם שועים לגל המחאות מתוך הציבור שבא כתוצאה מיוזמה של אזרחים.

ראובן ריבלין: בדרך כלל טוב שהכנסת ממריצה את האזרחים ולא האזרחים את הכנסת.

ראובן ריבלין: אבל נדמה לי שהיום התקבלה החלטה בוועדה לביקורת המדינה – נתקבלה בקשה על-פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה לבוא ולחקור את העניין.

ראובן ריבלין: אם המבקר מקבל את ההמלצה, הרי שתתקיים חקירה.

ראובן ריבלין: אם תתקיים חקירה – כל הדברים שאת מבקשת, זו הכתובת כדי לבוא ולהאיר את עינינו לגבי כל אותן שאלות שאת שואלת.

ראובן ריבלין: גם השר, אנחנו נמצאים פה באיזו מערבולת, כאשר אינני יודע אם זו רק יוזמה של האופוזיציה או של הקואליציה.

ראובן ריבלין: כולם פונים לכולם וכולם בוחשים ב"קוטג'".

ראובן ריבלין: שמעתי את חבר הכנסת ברכה, הוא דיבר באופן כללי על כל נושאי המדיניות הכלכלית של הממשלה.

ראובן ריבלין: אבל אולי תסביר לנו באמת מה רוצה הממשלה.

ראובן ריבלין: שמעתי בקשב רב – אני לא משתתף בסיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: אני משתתף במפגשים של התנועה שלי, אבל לא של סיעתי, כי כאן אני צריך לייצג את כל הסיעות.

ראובן ריבלין: אבל שמעתי גם את ראש הממשלה מדבר על כך שהוא שוקל את פתיחת השוק.

ראובן ריבלין: הדבר הזה מעורר בעיות לכאן ולכאן, בכל זאת הגנה על תוצרת הארץ היא אחד מהדברים החשובים ביותר שלנו.

ראובן ריבלין: מצד אחר אתם טוענים שצריך תחרות.

ראובן ריבלין: אז אני לא מבין מה אנחנו רוצים מעצמנו.

ראובן ריבלין: אולי באמת השר יבהיר לנו.

יצחק כהן: אני גם לא בטוח, אדוני היושב-ראש, אם מר חסון, יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, יודע מי הממשלה שעליה דיברה זהבה גלאון.

יצחק כהן: יכול להיות שהוא לא היה מעלה את הדיון הזה בכלל.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: המקום הוא בשתי ממשלות – אחת ממשלתו של אריק שרון והשנייה ממשלתו של אולמרט.

אילן גילאון: – – – 9% ואחת ב-0%.

אילן גילאון: יש כאן "קוטג'" – – –

יצחק כהן: בכל מקרה, רבותי, אני מתכבד לענות על שלוש ההצעות – – –

ראובן ריבלין: רק שהריבה לא תעלה.

שלמה מולה: אדוני סגן השר, מתי תיקחו אחריות?

שלמה מולה: מתי אתם תיקחו אחריות?

שלמה מולה: כל הזמן הממשלה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, חבר הכנסת מולה – – –

שלמה מולה: – – –

יצחק כהן: אני לא בטוח שאם חסון היה יודע הוא היה מעלה את הדיון הזה.

יצחק כהן: בסוף יסתבר שזה אתם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, יכול להיות שבעוד חצי שנה, שנה, בין שנלך לבחירות ובין שלא נלך לבחירות – –

אילן גילאון: מרצ בטוח לא היתה.

ראובן ריבלין: – – ישאלו אותך את השאלה הזאת.

ראובן ריבלין: תיזהר.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, תיזהר.

ראובן ריבלין: תשאל את חברת הכנסת והשרה לשעבר רוחמה אברהם.

ראובן ריבלין: היא תאמר לך כמה פעמים – – –

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד לענות לחברי – חבר הכנסת מוחמד ברכה, גברת זהבה גלאון וגברת זוארץ – על שלוש הצעות אי-אמון, שלמעשה נושאן הוא אחד – – –

ראובן ריבלין: לחברת הכנסת זוארץ אתה לא צריך להשיב, כי היא לא נוכחת.

יצחק כהן: לא חשוב, היא בכל זאת טרחה ונאמה.

יצחק כהן: רבותי, אדוני היושב-ראש, בשנת 2010 – וכדאי שתקשיב, חבר הכנסת מולה, כי אני יודע שאתה אוהב את הנתונים האלה.

ראובן ריבלין: לפחות הוא מקשיב.

יצחק כהן: בשנת 2010, כמו גם ברבעון הראשון של 2011, נמשכה הצמיחה המהירה שאפיינה את ישראל ביציאה מהמשבר, שהחלה במחצית השנייה של 2009.

יצחק כהן: בשנה זו, אדוני היושב-ראש, בסייעתא דשמיא, צמח המשק הישראלי בשיעור משמעותי של 4.8%, כאשר הצמיחה הובלה על-ידי הסקטור העסקי.

יצחק כהן: בין השאר, מבטאת הצמיחה גידול ניכר בצריכה הפרטית, המשקפת עלייה ברמת החיים בישראל.

יצחק כהן: ההתאוששות בכלכלה העולמית ובמשק הישראלי יוצרת לחצים לעליית מחירים.

יצחק כהן: ב-12 החודשים האחרונים – ממאי 2011 לעומת מאי 2010 – עלה מדד המחירים לצרכן ב-4.1% מעל הגבול העליון של יעד האינפלציה של בנק ישראל.

יצחק כהן: בנק ישראל הוא האמון על שמירה על יציבות המחירים במשק.

יצחק כהן: חברי, עליית המחירים בשנה האחרונה מושפעת משני גורמים עיקריים: האחד, עליית מחירי הסחורות העולמיות, ובפרט מחיר הנפט והסחורות החקלאיות.

יצחק כהן: ישראל, כמשק קטן ופתוח, מושפעת ישירות מעליית המחירים העולמית; הגורם השני הוא עליית מחירי הדיור – – – השכירות.

יצחק כהן: בתקופה האחרונה ננקטו צעדים מספר להוזלת מחירי הדיור ולהקלה על זוגות צעירים.

יצחק כהן: בין צעדים אלה ניתן סל הטבות לזוגות הרוכשים – –

שלמה מולה: מה הקשר בין "קוטג'" לדיור?

אילן גילאון: קוטג' זה דיור, זה – – –

יצחק כהן: – – דירה ראשונה בפריפריה.

יצחק כהן: אני אגיע לזה.

שלמה מולה: זה הציור שיש על ה"קוטג'".

יצחק כהן: כמו כן, במטרה להגדיל את היצע הדירות למכירה בטווח הקרוב, ניתנו הקלות במס שבח למשקיעים שימכרו את דירותיהם בשנים הקרובות.

יצחק כהן: מדיניות הממשלה מוכוונת לסייע למשפחות שהכנסתן נמוכה וכן לעודד תעסוקה בקרב אוכלוסיות שאינן משתתפות בכוח העבודה.

יצחק כהן: במהלך התקופה האחרונה נרשמה ירידה ניכרת – אני חושב שזה הישג עולמי – בשיעור האבטלה לרמה הנמוכה היסטורית של 6% ברבעון הראשון של 2010.

שלמה מולה: – – – לא נראה לי.

יצחק כהן: אתה יודע כמה מקומות עבודה זה?

שלמה מולה: אבל את זה אתה לא – – –

יצחק כהן: יותר מ-120,000 מקומות עבודה.

שלמה מולה: תאמין לי, אתה לא יודע כמה זה עולה למשפחה – – –

יצחק כהן: תגיד בראבו.

יצחק כהן: תגיד בראבו.

שלמה מולה: אתה לא יודע כמה עולה למשפחה סל מזון למשפחה.

יצחק כהן: נגיע לזה.

יצחק כהן: דרך אגב, שלמה, בוא אתי.

יצחק כהן: כל המרקטים מלאים עד אפס מקום.

יצחק כהן: אני בעצמי מחכה בתור לקופה יותר מחצי שעה עד שאני מגיע לקופה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, יש כמה שרים באולם שאתה יכול לומר להם שהם לא יודעים.

ראובן ריבלין: הוא יודע.

אורית זוארץ: הוא לא מייצג את הציבור.

יצחק כהן: בוא אתי לבית-הנתיבות.

ראובן ריבלין: אני לא יודע מה הוא מייצג, הוא יודע.

אורית זוארץ: הוא לא מייצג – – –

יצחק כהן: בוא אתי לבית-הנתיבות, מולה, תראה מפוצץ.

יצחק כהן: עד שאתה מגיע לבידוק שם אתה מחכה שעות.

יצחק כהן: צא החוצה, תראה את החנייה מלאה במכוניות.

יצחק כהן: כולם מסתובבים עם אייפונים.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, המצב של האוכלוסייה שהוא מייצג טוב כל כך?

יצחק כהן: יש קבוצות אוכלוסייה – – –

שלמה מולה: אז תיקח להם את זה.

יצחק כהן: יש קבוצות אוכלוסייה שצריכים לטפל בהן, ולזה אני מגיע.

יצחק כהן: נגיע אליהם.

יצחק כהן: יש קבוצות, אבל בסך הכול המצב הכלכלי של החבר'ה שלך טוב מאוד, אפילו מעולה.

שלמה מולה: מה אתה אומר.

רחל אדטו: הם יודעים את זה?

יצחק כהן: מדיניות הממשלה מוכוונת, שלמה – אתה לא מקשיב לי – לסייע למשפחות שהכנסתן נמוכה, אלה הקבוצות האלה, וכן לעודד תעסוקה בקרב אוכלוסיות שאינן משתתפות בכוח העבודה.

יצחק כהן: במהלך התקופה האחרונה, כפי שכבר ציינתי, נרשמה ירידה ניכרת בשיעור האבטלה, לרמה הנמוכה היסטורית של 6% ברבעון הראשון של 2010.

יצחק כהן: לצד זאת נרשם גידול משמעותי בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה.

יצחק כהן: התפתחויות אלה מבטאות את כניסתן של אוכלוסיות חדשות לשוק העבודה.

יצחק כהן: לשם השוואה, אדוני היושב-ראש, שיעור האבטלה בארה"ב ובגוש היורו נע בשנה האחרונה סביב ה-9%.

יצחק כהן: במסגרת מאמצי הממשלה לסייע לעובדים המשתכרים שכר נמוך מופעלת כיום תוכנית מענק מס הכנסה שלילי בפריסה כלל-ארצית.

יצחק כהן: מענק זה משמש כאמצעי לצמצום העוני בקרב משפחות עובדות ולעידוד כניסה לשוק העבודה באמצעות הגדלת התמורה לעבודה לבעלי משכורות נמוכות.

יצחק כהן: כמו כן, במטרה לעודד תעסוקה הורחב בתקציב – – –

מוחמד ברכה: – – –

יצחק כהן: דקה, מוחמד, דקה.

יצחק כהן: אני לא הפרעתי לך.

מוחמד ברכה: אולי תסביר פעם אחת מה ההיגיון של מס הכנסה שלילי לעומת העלאת שכר המינימום?

מוחמד ברכה: אולי תסביר פעם אחת לכנסת, שמישהו מהממשלה יסביר למה הממשלה, הקופה הציבורית, צריכה לקחת על עצמה את מס הכנסה שלילי במקום להטיל את זה על המעסיקים?

מוחמד ברכה: ואז, כשאתה משלם את זה מהקופה הציבורית, אתה לא יכול לשלם לכל – – –

יצחק כהן: תטיל את זה על המעסיקים, אדוני מוחמד ברכה?

מוחמד ברכה: זה שוב השיטה.

מוחמד ברכה: זו השיטה.

ראובן ריבלין: זה במשק אוטופי.

יצחק כהן: הממשלה עוזרת למעסיקים ולציבור לא במס הכנסה שלילי, אלא יש גם שיפוי מעסיקים שהונהג פה מ-1986.

יצחק כהן: זו השתתפות הממשלה – – –

מוחמד ברכה: – – –

ראובן ריבלין: טוב, רבותי, תנו לו.

יצחק כהן: – – – אם לא, תגדיל את עלות העבודה ותגרום לאבטלה.

מוחמד ברכה: זה סוג אחר של שיפוי מעסיקים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, תנו לו עכשיו – – –

יצחק כהן: אבל הוא לא מגיע למעסיק, הוא מגיע לעובד.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להשיב?

ראובן ריבלין: תגיד לי, כי אז הם ישאלו.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אגן עליך – – –

יצחק כהן: אני מכבד את מוחמד ברכה, אז השבתי.

ראובן ריבלין: לא, לא, השאלה היתה שאלה טובה.

ראובן ריבלין: באשר למעסיקים, זה באוטופיה.

יצחק כהן: עידוד הכניסה לשוק העבודה באמצעות הגדלת התמורה על עבודה לבעלי משכורות נמוכות.

יצחק כהן: כמו כן, במטרה לעודד תעסוקה הורחב בתקציב 2011–2012 הסבסוד לשהיית ילדים במסגרות חינוכיות – צהרונים ומעונות.

אורית זוארץ: עוד לא ראינו את הכסף.

אורית זוארץ: רק דיבורים ראינו.

יצחק כהן: ראיתם, וברוך השם זה עובד מצוין.

ראובן ריבלין: תודה, תודה.

אורית זוארץ: לא ראינו.

ראובן ריבלין: תודה.

שלמה מולה: – – –

יצחק כהן: אם היושב-ראש ירשה לי אני אענה בסוף.

ראובן ריבלין: אתה רוצה, אני ארשה לך.

ראובן ריבלין: אתה לא מוגבל.

יצחק כהן: בסוף.

יצחק כהן: לא עכשיו, בסוף.

יצחק כהן: בסוף.

אורית זוארץ: תשאלו את חוטובלי, יושבת-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: שמענו.

ראובן ריבלין: הוא משיב לכם עכשיו.

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, מה קרה?

ראובן ריבלין: עוד פעם, מה קרה?

ראובן ריבלין: אתה נוכח פה ואנחנו מאוד מרוצים מזה, אבל אתה לא יכול כל דבר להגיב.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: חבר הכנסת מולה, שתדע שהממשלה – – –

שלמה מולה: אני רק אומר לך, 80 מיליון שקל מקופת האוצר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אולי אדוני לא הבין אותי.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מעריכים שאתה נמצא באולם כל הזמן, אבל אתה לא יכול להפריע כל הזמן.

ראובן ריבלין: הוא אמר שהוא ייתן לכם מקום לשאלות בסוף דבריו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הממשלה הגדילה את הוצאותיה התקציביות לשנים 2011 ו-2012 – תמיד שאלו למה הצמיחה לא מחלחלת למטה.

יצחק כהן: היא תחלחל על-ידי כך שהממשלה תגדיל את תקרת ההוצאה, קבעה את הכלל הפיסקלי – זה גם פטנט עולמי של ממשלת ישראל, של שר האוצר, ד"ר שטייניץ – כך שזה מגדיל מ-1.7 – – –

ראובן ריבלין: אדוני ישמח בוודאי לדעת שהתלמידים הנמצאים ביציע הם מבית-הספר אמי"ת מפתח-תקווה, במסגרת היחידה לדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: שוב, הממשלה קבעה כלל פיסקלי, שטבע אותו שר האוצר, ד"ר שטייניץ, כדי לאפשר לאוכלוסיות החלשות גם כן ליהנות מפירות הצמיחה, על-ידי כך שהוא הגדיל את תקרת ההוצאה לא ב-1.7 לפי הגידול הטבעי, אלא כלל פיסקלי חדש שלוקח בנוסחה את פירות הצמיחה.

יצחק כהן: בשנים 2011 ו-2012 זה הגיע לשיעור של 2.6% במסגרת הכלל הפיסקלי שעל-פיו עובדת הממשלה.

יצחק כהן: זה גם כן – – –

אורית זוארץ: המצאה של הממשלה.

יצחק כהן: כן, משהו, חידוש עולמי.

יצחק כהן: שיעור זה גבוה מהגידול שהיה נהוג בשנים עברו וגבוה מקצב גידול האוכלוסייה.

יצחק כהן: במסגרת התקציב לשנים אלה ובראייה ארוכת טווח, מתוכננות בין היתר הגדלת ההשקעה בחינוך הכוללת הגדלת תקציב משרד החינוך וביצוע רפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה, כמו כן גם תוספת בתחום הבריאות וכן תוספת לביטוח לאומי, מתוקף החוק להעלאת הבטחת ההכנסה שניתנה לקשישים ולניצולי שואה.

יצחק כהן: לעניין מחירי החלב, אדוני היושב-ראש, שר האוצר הודיע אתמול כי הממשלה בודקת צעדים אפשריים לעידוד התחרות בשוק החלב, בין היתר פנייה לשר התמ"ת להתרת ייבוא מוצרי חלב וכן בחינת המכסים והמיסוי – – –

אורית זוארץ: אולי נייבא גם ראש ממשלה.

יצחק כהן: אה, זה לא יפה.

יצחק כהן: באמת לא יפה.

ראובן ריבלין: כשהיית פה ראית כמה שזה מפריע שקוראים לך קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: ראית כשהיית פה למעלה.

יצחק כהן: שמעתי אתמול את שרגא ברוש.

יצחק כהן: במקומו הייתי קם על במה יותר גבוהה מהבמה שפה והייתי מתנצל, כי זו לא רמה.

יצחק כהן: בנוסף, יש לפעול לביטול הפטור מההסדר הכובל הניתן לסיטונאים – וחשוב לעשות את זה שעה אחת קודם – להסדרים הנוגעים לגידול ושיווק של תוצרת חקלאית מגידול מקומי בסוגים המפורטים בחוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח.

יצחק כהן: מחאה ציבורית של הצרכנים, רבותי, היא דבר טוב – הייתי אומר אפילו דבר מצוין – אשר אמור להשפיע על המחירים בדרך של כלכלת שוק, אשר לפיה המחיר נקבע בהתאם לעקומת הביקוש וההיצע.

יצחק כהן: עלינו לראות את התמונה הכוללת, אדוני היושב-ראש, שבה גם המחיר שמשלם הצרכן הישראלי הוא חלק מהשיקולים בדאגה לחקלאות ולתעשייה.

יצחק כהן: לעניין מחירי התחבורה הציבורית בגוש-דן – לא ניתן לומר כי מחירי התחבורה הציבורית בגוש-דן עולים, מאחר ששיטת תמחור הנסיעה בגוש-דן משתנה כליל.

יצחק כהן: כתוצאה מהשינוי חלק מהתעריפים יעלו וחלקם ירדו.

יצחק כהן: רכישת כרטיס בודד תאפשר נסיעה בכמה קווי אוטובוס במסגרת זמן של כשעה וחצי, וזאת בניגוד למצב היום שבו כרטיס בודד מאפשר נסיעה בודדת.

יצחק כהן: סיכומו של דבר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת מוחמד ברכה, זהבה גלאון והגברת זוארץ, היקף ההנאה מהשינוי עולה על מידת הפגיעה, ולראיה, השינוי יחייב את המדינה בהגדלת תקציבי הסובסידיה לתחבורה הציבורית בהיקף של עשרות מיליוני שקלים.

יצחק כהן: על כן, אדוני היושב-ראש, צריכים רק להמשיך ולהתפלל שהמצב הכלכלי בישראל ימשיך להיות טוב, ימשיך לצמוח, ולא נותר לי אלא לבקש לדחות את הבקשות לאי-אמון, את ההצעות לאי-אמון, ולתמוך בממשלה, ולומר בראבו לממשלת ישראל.

שלמה מולה: הרחקת לכת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: הסיום שלך היה מדהים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו פותחים בדיון הכללי על הצעות האי-אמון, כפי שנקבע על-ידי ועדת הכנסת; הדיון הוא דיון מאוחד בשלוש ההצעות.

ראובן ריבלין: ראשונת הדוברים היא נציגת סיעת קדימה, חברת הכנסת רחל אדטו.

ראובן ריבלין: נא לעלות ולהביא את עמדת סיעתך בדיון הכללי.

ראובן ריבלין: אחריה תעלה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואם היא לא תהיה – חבר הכנסת נסים זאב, שתמיד נמצא פה.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, בימים אלה של עננה מעל מערכת הבריאות, אני מעלה כאן את השאלה: לאן מובילה הממשלה את מערכת הבריאות ברוח הימים האחרונים או ברוח שלושת החודשים האחרונים?

רחל אדטו: ולא רק שביתת הרופאים.

רחל אדטו: תחושתי היא שיש בוקה ומבולקה בכל מה שקשור כרגע למערכת הבריאות.

רחל אדטו: יד ימין לא מדברת עם יד שמאל, ימין לא רואה מה יד שמאל עושה, ואני רק אביא כאן ארבע דוגמאות, בדקות הספורות שיש לי.

רחל אדטו: נתחיל בסיפור האחיות: האחיות התחילו בעיצומים אתמול, והסיבה לכך היא שלפני שישה חודשים, בשיא החורף, הובטחה להן על-ידי הממשלה תוספת של 160 תקני אחיות – – –

ראובן ריבלין: השר גם אישר את זה מעל הבמה כאן.

רחל אדטו: כן.

רחל אדטו: 160 תקנים לאחיות על מנת שהן תטפלנה בחולים בטיפול נמרץ ובחולים בפנימית, שלא יהיו חולים במסדרונות, בוודאי לא חולים מונשמים.

רחל אדטו: הגענו עד היום, חצי שנה עברה, האחיות לא קיבלו את התקנים האלה, ומשום מה יש התעלמות מההבטחה הזאת.

רחל אדטו: לכן, הן לא החלו בשביתה ולא בעיצומים, הן פשוט עובדות לפי איזה תקן, והן הוציאו שתי מיטות מהמבוכים של המסדרונות שלהן.

רחל אדטו: כרגע, אני לא יודעת לאן זה מוביל, אבל אני רק מראה שיש הבטחה שניתנה בריש גלי, היתה גאווה על זה ששחררו להם 160 תקנים, ולא קרה עם זה שום דבר, ולכן האחיות כרגע הולכות במסלול אחד.

רחל אדטו: בית-חולים באשדוד: הממשלה נתנה מענק, מתנה, שי, לחברת "אסותא", עמותה פרטית, למטרות רווח, על מנת ש"אסותא" תבנה את בית-החולים באשדוד.

רחל אדטו: 500 מיליון שקלים, אפשר היה לעשות הרבה למערכת הבריאות ולמערכת החינוך ולמערכת הרווחה, ואלה כספים של משרד האוצר שניתנו מתנה רק למי שיבנה את בית-חולים אשדוד.

רחל אדטו: אני לא מדברת אם זה טוב או לא טוב.

רחל אדטו: זו היתה ההחלטה ואני לא מדברת על זה.

רחל אדטו: אני מדברת על זה שהממשלה, בקלות בלתי נסבלת, נתנה 500 מיליון שקלים מתנה ל"אסותא".

רחל אדטו: ולא די בזה, עוד הגדילו ונתנו להם זכות ל-25% מיטות פרטיות באותו בית-חולים.

רחל אדטו: רבותי, הממשלה מממנת בית-חולים פרטי.

רחל אדטו: על מה אנחנו מדברים?

רחל אדטו: שוב, 500 מיליון שקלים שהיו יכולים ללכת היום והיו פותרים לאלתר את כל מצוקת הרופאים.

פניה קירשנבאום: צריך להגדיל גם את כמות המיטות ולא רק את כמות הרופאים.

רחל אדטו: נכון.

סופה לנדבר: – – – את יודעת כמה נמשך המאבק על בית-החולים באשדוד?

סופה לנדבר: את יודעת כמה – – –

רחל אדטו: אני לא דיברתי – – – השרה – – –

ראובן ריבלין: רק יש לנו בעיה שהדוברת היא דוברת בשם סיעתה ומוגבלת לשלוש דקות.

ראובן ריבלין: כבוד השרה, את יכולה להשתתף בדיון בכל רגע שאת רוצה.

רחל אדטו: אני גם לא אמרתי אם זה טוב או לא טוב.

רחל אדטו: אני במפורש לא נכנסתי לשאלה אם צריך או לא צריך.

רחל אדטו: חד-משמעית לא נכנסתי לנושא הזה.

רחל אדטו: בהנחה שצריך ובהנחה שהוחלט, ואני לא מתווכחת על זה.

רחל אדטו: אני רק מתווכחת על זה שהמדינה נותנת את 500 מיליון השקלים מתנה ל"אסותא".

רחל אדטו: לא דיברתי בכלל על הצורך.

סופה לנדבר: לא ל"אסותא", לחברה שזכתה.

רחל אדטו: "אסותא", "אסותא", "אסותא".

רחל אדטו: לא יעזור – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אתם אולי לא מבינים.

ראובן ריבלין: היא נמצאת פה ברשות דיבור של שלוש דקות ואני לא יכול לאפשר שיקראו לה קריאות ביניים, ועוד מצד הממשלה.

ראובן ריבלין: זה לא נהוג.

ראובן ריבלין: גברתי, שר לא קורא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אם גברתי רוצה להתערב בדיון, בכל שלב משלבי הדיון אאפשר לה לעלות.

רחל אדטו: 3.

רחל אדטו: במסגרת ארבע הנקודות: בית-חולים אשקלון.

רחל אדטו: הבניין של בית-חולים אשקלון עלה כאן לדיון, ובא לפסים שלא רציתי לשמוע אותם: מפני שאנחנו חרדים, וכדומה, חרדים נגד חילונים, שקרנים, צבועים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

רחל אדטו: זה לא הכיוון.

רחל אדטו: הכיוון הוא שאתמול הייתי שם, המקום נבנה, אבל הממשלה, שהבטיחה לתת כסף, לא מעבירה את הכסף שצריך כדי להשלים את זה.

רחל אדטו: 4.

רחל אדטו: שביתת הרופאים כרגע, העיצומים של הרופאים והשביתה של היום, זה מתוך חוסר תקשורת כרגע – בין מה שמשרד הבריאות אומר, משרד האוצר אומר.

רחל אדטו: שני המשרדים לא מדברים ביניהם מול הרופאים, שגם הם לא מדברים.

רחל אדטו: זאת אומרת, אנחנו מנהלים משא-ומתן של חירשים עם שלושה גופים שלא מדברים האחד עם השני.

רחל אדטו: רק אנקדוטה אחרונה, משפט אחרון, להראות מה שאמרתי, איפה המנהיגות שתוציא את המערכת הזאת?

רחל אדטו: כאן, על הבמה הזאת, הובטחו לפני חצי שנה 160 תקנים לרופאים.

רחל אדטו: 160 תקנים, יחד עם 1,000 מיטות.

רחל אדטו: נאמר על-ידי ליצמן, נאמר על-ידי שטייניץ ונאמר על-ידי ראש הממשלה.

רחל אדטו: מה מסתבר?

רחל אדטו: שהיום, במסגרת המשא-ומתן עם הרופאים, ממחזרים את 160 התקנים האלה.

רחל אדטו: אלה התקנים שהיו כבר, היום הם מחזירים אותם מחדש.

רחל אדטו: לכן, אני אומרת: לאן מובילים את מערכת הבריאות של מדינת ישראל?

רחל אדטו: ואלה היו רק ארבע דוגמאות שחשבתי שהן מדגימות, כמו שאמרתי, בוקה ומבולקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אבקש מנציגי הסיעות להבין שהזמן הוא מוגבל על-פי החלטת ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מאוד ליברלי בזמן ולפעמים אני לא מבחין ששלוש הדקות עוברות, אבל לא יכול להיות שאנחנו נעלה לבמה ונדבר למעלה משמונה דקות.

רחל אדטו: היו קריאות.

רחל אדטו: שמונה דקות דיברתי?

ראובן ריבלין: במקום שלוש דקות, שמונה דקות.

ראובן ריבלין: כמה יכולים להפריע?

רחל אדטו: שמונה דקות דיברתי?

ראובן ריבלין: היית על הבמה שמונה דקות, בצורה מרשימה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – בבקשה, גברתי.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אתה רואה איך שהזמן עובר כשנהנים?

רחל אדטו: אתה רואה שגם בפוליטיקה יש חברים?

קריאה: מה שבטוח, אנחנו ניהנה גם מאורלי.

ראובן ריבלין: אני מאשר את העניין הזה לגבי הפוליטיקאי שאליו התייחסת.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, תודה גם לכם, חברי הכנסת, אבל אתה יודע, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני מראש נותן לך ארבע דקות.

ראובן ריבלין: אל תבקשו יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לך מראש.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש מידה של סוריאליזם בהצעות אי-אמון.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי כל אימת שמועלית הצעת אי-אמון אנחנו עדים למה שקורה לחברי האופוזיציה, כאשר הם עולים לנמק את הצעתם, וזה חוזר על עצמו בכל תחום, לפתע משתלטת עליהם הרגשה, כך נדמה לי, של אובדן זיכרון חלקי או של זיכרון סלקטיבי.

אורלי לוי אבקסיס: בלהט דיבורם הם יוצרים רושם שהם לא היו פה, שזה עתה התוודעו לפוליטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: ההחלטות שהם קיבלו בימים שבהם הם היו חברים בממשלה, כאילו נתלשו מלוח זיכרונם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל באותה מידה, חברים, בנו זה כן מעורר זיכרונות, נוגים אפילו.

אורלי לוי אבקסיס: כמו למשל: מי קיבל את ההחלטה על הסרת הפיקוח ממוצרי החלב?

אורלי לוי אבקסיס: ואני מבקשת תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אטעה אם אני אומר שרבים מכם כן זוכרים אבל מעדיפים להחריש.

אורלי לוי אבקסיס: המחירים המאמירים ללא פיקוח הם דבר שאי-אפשר להשלים עמו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מחייב בחינה מדויקת ורצינית על כל היבטיה.

אורלי לוי אבקסיס: עוד בטרם ההתמרמרות המוצדקת של הציבור על המחירים המשתוללים עמדתי כאן, ולפעמים גם בהצעות לסדר-היום, יחד עם חברי האופוזיציה, ודיברנו מעל במה זו על המשמעות של חוסר פיקוח על מצרכי מזון בסיסיים.

אורלי לוי אבקסיס: מן הדין שהממשלה הזאת תעשה רוויזיה בהחלטות שהתקבלו בתחום זה על-ידי ממשלות קדימה.

אורלי לוי אבקסיס: בל נאמר שזה מנוגד לכלכלה חופשית ותחרות.

אורלי לוי אבקסיס: ההיפך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עדים לניצול ציני של היצרנים המנצלים את חוסר הפיקוח להעלאת מחירים לא מוצדקת ברוב הפעמים.

אורלי לוי אבקסיס: וחמור מכך, ישנו חשש כבד למקרים לא מעטים לא רק של מונופול אלא גם של קרטלים, שמתאמים ביניהם את מחירי המזון.

אורלי לוי אבקסיס: האם הממשלה הנוכחית יצרה זאת?

אורלי לוי אבקסיס: האם היא תומכת בהמשך המצב הזה?

אורלי לוי אבקסיס: לא ולא.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הזה איננו תוצאה ישירה של מדיניות הממשלה, להיפך.

אורלי לוי אבקסיס: והראיה לכך: שר האוצר היה בין הראשונים שתקף את התופעה, והוא אף איים בייבוא של מוצרי חלב – – –

אורית זוארץ: אז מה עשיתם שנתיים?

אורלי לוי אבקסיס: אתם העברתם את ההחלטה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תפריעי לי בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: ועדת הכלכלה של הכנסת, בראשות חבר הכנסת כרמל שאמה, חבר בקואליציה, מתייחסת בחומרה לתופעה ומתכוונת לחקור את הנושא על כל היבטיו כוועדת חקירה, בדומה למה שנעשה בו כשחקרה את עמלות הבנקים.

אורלי לוי אבקסיס: חברי הכנסת, לא נתכחש.

אורלי לוי אבקסיס: לא נתכחש להישגים הכלכליים של הממשלה הנוכחית, אבל אני אומרת, הם לא יכולים להיוותר כדגל יחיד.

אורלי לוי אבקסיס: היא חייבת להניף את הדגל השני, של רגישות חברתית, כי כלכלה נועדה לשרת את צורכי החברה, וכל עוד יהיו בינינו אזרחים שלא יכולים לספק לעצמם או לבני משפחותיהם מזון חיוני לקיומם ולבריאותם, הרי שאנחנו כאילו מניפים דגל ללא מוט.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם יודעים מה קורה לדגל ללא מוט?

אורלי לוי אבקסיס: הוא עף ברוח.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, הממשלה הנוכחית נקראת להתמודד עם בעיות קשות שלא טופלו כראוי בעבר, וודאי שלא נפתרו, כגון משבר הדיור, המאיים על החברה ועל הכלכלה שלנו; בעיית שכר המורים, שאיימה לשתק את מערכת החינוך ושמצאה את פתרונה לשביעות רצון הצדדים – אפשר להגיד תודה גם לשר החינוך, שנמצא עמנו; בעיית שכר העובדים הסוציאליים, שהפכה אותם במשך השנים כמעט למקרים סוציאליים בעצמם; בעיית הרופאים, שחייבת להיפתר לאלתר, היא נוגעת לרופאים ולחולים באותה מידה.

אורלי לוי אבקסיס: מקומם אותי שרופא, לאחר שנות לימודים ארוכות והכשרה לא קלה, אינו יכול להתקיים מפרי עמלו, ומאידך מקומם אותי שחולים אינם מקבלים את השירות, הטיפול והעזרה שימנעו את ההידרדרות הבלתי הפיכה בבריאותם שתסכן את חייהם.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, ישנו המשבר המאיים על המסגרות החוץ-ביתיות לילדים חסרי עורף משפחתי, תחום כאוב שבו נמצאים אלפי ילדים שללא פתרון ייזרקו לרחוב, תרתי משמע, ולכו תנסו אחר כך להציל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: כמה אז זה יעלה למדינה?

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אלה לא נושאים חדשים.

אורלי לוי אבקסיס: כל אלה סוגיות הזועקות לטיפול ולפתרון, אבל כל ניסיון להציגן כאילו הן נוצרו תחת הממשלה הנוכחית, דומה הדבר לכך – הממשלה הנוכחית, אתם יודעים, עוד מנסה לפתור בעיות שסוחבות, ככה, הממשלות שבאו לפניה, אבל הממשלה שקיבלה את ההחלטות האלו ויצרה את הבעיה הזאת ולא הביאה לפתרונה לא יכולה להציג אותה כאילו זאת תוצאה של הממשלה הנוכחית.

שלמה מולה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: והדבר דומה לגמל שאינו רואה את הגבנון שעל גבו.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אל תהיו כאלו, בואו ביחד נשנה את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

שלמה מולה: אורלי, ישראל ביתנו היתה שותפה לממשלה הקודמת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, כבר כמה ימים שאנחנו עוסקים בעליית ה"קוטג'".

נסים זאב: הייתי בטוח שמדובר בדירות קוטג', אגיד לכם את האמת.

נסים זאב: חשבתי שהולכות ונבנות דירות קוטג', ועליית המחירים – שם באמת אולי יש סבירות שזה עולה.

שלמה מולה: אתם מסונוורים – – –

נסים זאב: עד שאני לא ראיתי את התמונה בעיתון, שמדובר באמת בגביע של "קוטג'", לא הבנתי באמת שזה מהות הדיון.

נסים זאב: אני יכול לומר שטוב שהיו דיונים בנושא ה"קוטג'", כי באמת זה היה מאוד משעשע כבר כמה ימים.

נסים זאב: שמעתי גם את תשובתו גם של סגן השר יצחק כהן, ואני רוצה לומר לכם, הוא דיבר על העניין של הצמיחה – עד שאנחנו מרגישים את החלחול של הצמיחה הזאת זה ייקח כמה שנים.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם שכאשר הפרות הרעות בלעו את הפרות השמנות, כתוב: ולא נודע כי באו אל קרבנה ומראיהן רע כאשר בתחילה.

נסים זאב: וייקץ פרעה, ויהי בבוקר ותיפעם רוחו.

נסים זאב: אז מה קרה?

נסים זאב: הוא לא הבין איך יכול להיות שפרות רעות ורזות בולעות פרות שמנות, ובכל זאת הפרות נשארו אותו הדבר.

נסים זאב: אז זה בדיוק העניין של תקופת הצמיחה, עד שהיא מחלחלת.

נסים זאב: אז אנחנו שבע שנים צריכים לראות שבע שני רעב.

רוחמה אברהם-בלילא: דמיון פורה, הייתי אומרת.

נסים זאב: לא, זה אמיתי.

נסים זאב: זה בדיוק תשובתו של סגן השר.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אני מכירה את חלום פרעה – – –

נסים זאב: כן, אבל אנחנו לא יכולים את החלום הזה – להמשיך אותו כבר 3,000 אלפים שנה ויותר.

רוחמה אברהם-בלילא: כל אחד מנקודת ראותו.

נסים זאב: לכן אני אומר שיכול להיות שבמצב של צמיחה, עד שזה מחלחל זה לוקח הרבה שנים.

נסים זאב: אנחנו חייבים להחזיר את הפיקוח על מוצרי היסוד, חד-משמעי.

נסים זאב: אם מישהו חושב שאפשר לתת לשוק החופשי לעשות מה שהוא רוצה, ככל העולה על רוחו, ולתת למבקר המדינה לחקור את הקרטל, אז יהיו דרכים אחרות ושונות איך אפשר לעקוף גם את העניין הזה של הקרטל, או לעלות על עקבות, הייתי אומר.

נסים זאב: לכן, אם הממשלה לא תיקח את הדברים לידיים – כמו מים, מוצרי יסוד, אני כבר לא מדבר על העניין של דירות, ששם אנחנו כבר מזמן לא רואים – – –

שלמה מולה: אתם שותפים בקואליציה.

נסים זאב: אנחנו שותפים בקואליציה, נכון, ואני שמח שאני שותף בקואליציה.

נסים זאב: אנחנו מנסים לתקן מה שאפשר לתקן.

נסים זאב: אבל אני רוצה לומר לך: יש דברים שבהם כולנו צריכים, הייתי אומר, להתאחד סביב שולחן אחד.

נסים זאב: ואני אומר לך שאנחנו גם אוזן קשבת לנושא הזה.

נסים זאב: אנחנו מעלים את זה בדיוק כמוכם, באותה מידה ובאותה עוצמה, והשפעתנו לא פחות פחותה מאשר אנשי האופוזיציה.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהעניין של החזרת הפיקוח על המוצרים, זה גם לא יפגע בתחרות.

נסים זאב: לא צריך להיות מצב שהממשלה לוקחת על עצמה את העלות, את הסובסידיה בחזרה, ומזה הממשלה חוששת.

נסים זאב: לכן, זה יצא לשוק החופשי, כדי שהממשלה לא תצטרך תמיד לשלם ולסבסד בדיוק בין העלות לבין – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: נא לסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נסים זאב: נכון.

נסים זאב: אז אני אומר, פה צריכה לצאת קריאה משותפת – ממשלת ישראל, קואליציה ואופוזיציה כאחת, ואני שותף אתכם בכל מה שקשור למוצרי יסוד.

נסים זאב: אנחנו מבקשים ודורשים מהממשלה לפקח, כולל בנושא של מים, ולאו דווקא "קוטג'" – זה שמן, זה לחם, זה חלב, זה כל המוצרים למיניהם.

נסים זאב: באיחוד של כולנו ובאחדות של כולנו, אנחנו בקריאה משותפת אולי נוכל להשפיע קצת יותר על הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת איתן כבל.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבר הכנסת אחמד טיבי ידידי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה מפריע לשר לשמוע את דבריו של חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, כנסת מנומנמת, זאת אומרת, אני שם לב איך כולם כך.

איתן כבל: קשה באווירה הזאת, אפילו נסים זאב היה לו קשה לעלות באוקטבות, כי ההד חוזר אליך אל האוזן ויכול לגרום לבעיות שמיעה.

איתן כבל: שמתי לב שאתה מאוד – – –

נסים זאב: אם היו לך קריאות ביניים, אז אולי הייתי – – –

איתן כבל: אמרתי, לכן אתה מאוד רגוע.

אריה ביבי: אחרי "קוטג'", שניים, אנחנו מתעייפים.

איתן כבל: בטח, נראה לי שכולם עסוקים לאסוף את ה"קוטג'" מהמדפים, כך אמרו לי, אז כולם כל כך מנומנמים ולא נמצאים בדיוק כאן.

איתן כבל: אבל אנחנו צריכים לעשות את הריטואל הקבוע שלנו כאן, מדי שבוע, את האי-אמון, ולפחות רוב חברי הכנסת שנמצאים כאן שמעו את ראש הממשלה בנאומו בשבוע שעבר.

איתן כבל: אורלי, את לא היית, הפסדת.

איתן כבל: זאת אומרת, אני בטוח שלא הפסדת, אבל הפסדת את הנאום; את יכולה לקרוא אותו ב"דברי הכנסת".

איתן כבל: היה נאום בעצם של: אין בעיות.

איתן כבל: זאת אומרת, הכול בסדר.

איתן כבל: זאת אומרת, התקנאתי בו.

איתן כבל: התקנאתי בו כשהוא נאם את נאום "הכול בסדר", פעמיים.

איתן כבל: פעם אחת – אם הוא מאמין בזה, תשמע, זה סבבה.

איתן כבל: אתה יודע, אתה אין לך בעיות, הכול בסדר גמור, הכול מתנהל כסדרו.

איתן כבל: ואם הוא מצליח, בעצם, למרות הבעיות המתקיימות לעמוד כאן

איתן כבל: לפני כולם ולהציג את ה-300,000 – וזה בסדר, ואנחנו, הכול בסדר – אנה אנו באים, חברי חבר הכנסת זאב בילסקי?

איתן כבל: וזה מוכיח יותר מכול, אפילו הדיון שאנחנו מקיימים אותו היום: הדיון סביב ה"קוטג'" ועליות המחירים.

איתן כבל: זאת אומרת, הפתרון היחיד שלו, שהוא, דרך אגב, פתרון מוצע לכל השרים: לכו תעשו מה שכחלון עושה.

איתן כבל: זאת אומרת, זה פתרון כלכלי חדש.

איתן כבל: כשמעלים בעיה בפני ראש הממשלה, הפתרון הוא, בישיבת הממשלה, חבר הכנסת אחמד טיבי: לכו תעשו מה שכחלון עושה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא עושה?

איתן כבל: עושה הרבה דברים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, בסדר, אבל מה המיוחד – – –

אורי אריאל: הוא עושה מה שאבא שלו עשה – – –

איתן כבל: אני אומר לכם את זה ברצינות, זאת אומרת, יש כאן בעיות כלכליות מן המדרגה העליונה, מעלים אותן מישיבת ממשלה, מידפקים על דלתותיו, עם כל הבעיות והנושאים.

איתן כבל: זה נשמע אולי ציני, כאילו אני בעצם לועג, צוחק.

איתן כבל: אבל אני בטוח שאם ידידי השר גדעון סער היה עומד כאן, הוא היה הרבה יותר חריף ממני, זאת אומרת, בשונה ממנו, אני, יש לי כבוד לראש הממשלה – לא, הקודם, זאת אומרת, לא עכשיו.

איתן כבל: חס וחלילה, עכשיו.

איתן כבל: לא מסבך אותך, עזוב.

איתן כבל: ודאי שיש לך כבוד.

איתן כבל: התכוונתי שכשהיית עומד כאן ונואם את הנאומים לראש הממשלה דאז, טיפת יראה, מינימום.

איתן כבל: אני עוד מתייחס, אתה יודע ככה – – –

גדעון סער: אתה מדבר עלי?

איתן כבל: לא, ההיפך, אני מפרגן לך, השר גדעון סער.

רוחמה אברהם-בלילא: היו ימים שקשה לי לשכוח – – –

איתן כבל: אדוני השר, אני מפרגן.

איתן כבל: לא, זה לא בא ממקום רע, אתה יודע שלא.

רוחמה אברהם-בלילא: כמדומני שגם השר סער לא שכח.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה חייב תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא עושה שכן מביא לפתרון?

אורלי לוי אבקסיס: מה עשה השר כחלון?

אורלי לוי אבקסיס: מה השיטה שאמרת: בואו תעשו?

רוחמה אברהם-בלילא: את רוצה לשאול מה צריך לעשות, מה ההצעה שלו לפתרון.

איתן כבל: תראי, מה שצריך לעשות זה פשוט להחליף את ראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, לא.

איתן כבל: מה "לא, לא, לא, לא"?

איתן כבל: זה הרבה יותר פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אמרת: בואו תעשו כמעשה – – –

איתן כבל: אני לא אמרתי.

איתן כבל: אני.

איתן כבל: אני בסך הכול – המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם.

אורלי לוי אבקסיס: אה, זה מה – – –

איתן כבל: זו היתה הכותרת ב-Ynet, הכותרת הראשית, שראש הממשלה בישיבת הממשלה, כשעלה הנושא, עלו הבעיות הכלכליות, ושאלו אותו: מה עושים?

איתן כבל: אז הוא אמר: תלכו לשאול את כחלון, תעשו כמו כחלון.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבתי שתלכו לשאול את Ynet.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל בסדר.

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: לא, לא – אני לא אומר את זה בציניות.

איתן כבל: זאת אומרת, זו האמת.

אורי אריאל: אתה יכול לאחד בין שני הדברים – – –

איתן כבל: ולכן, מה שנדרש בעצם, זה נכון לעשות מעשה כחלון, אבל להחליף את ראש הממשלה.

איתן כבל: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת כבל.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת משה גפני – איננו.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת עינת וילף – איננה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודיעה בזאת שמי שלא נמצא ויתר על זכותו, אלא אם כן הוא ייכנס ממש בשניות הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש?

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: אמרתי "אדוני היושב-ראש"?

רוחמה אברהם-בלילא: לא?

אחמד טיבי: גברתי, גברתי – – –

גדעון סער: אני מתפלא עליך, חבר הכנסת טיבי.

גדעון סער: זה מה שראית?

אחמד טיבי: אל תביך אותי, כי אני לא רוצה להביך אותה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש בצדק רב, אדוני השר, יכול להיות שבגלל זה התבלבלתי.

אחמד טיבי: כבר לפני שבוע הגשנו הצעת אי-אמון בנושא עליית מחירים של מצרכי יסוד – חלב, ביצים וכדומה.

אחמד טיבי: יש צעקה בקרב הציבור לגבי עליית מחירי ה"קוטג'", וה"קוטג'" הוא כמשל.

אחמד טיבי: אבל ה"קוטג'" התפרסם, מה שקרוי name recognition, כי יש מגזרים שלמים שלא מכירים את ה"קוטג'".

אחמד טיבי: אני אומר לכם, יש רבים בציבור הערבי שלא יודעים מהו ה"קוטג'".

אחמד טיבי: הם מעדיפים לבנה, אוכלים לבנה – גם אותנטי, גם מעשה בית, וגם כשזה לא מעשה בית, גם כשקונים – א.

אחמד טיבי: זה יותר טעים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, זה גם מה שזה, לא מזכיר "קוטג'", אתה יודע.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: ולכן, יש משהו נכון במאבק הזה, אבל אני לא רוצה – אבל, לא זה המאבק הנכון.

אחמד טיבי: אי-אפשר לנהל מאבק על עליית מחיר של כל מצרך כל שבוע.

אחמד טיבי: יש עליית מחירי מצרכי יסוד, והממשלה הזאת אשמה באופן כללי, בניגוד להבטחות שלה שהיא הבטיחה לציבור.

אחמד טיבי: היא הבטיחה לציבור שתתחשב בשכבות מצוקה, בפריפריה.

אחמד טיבי: היא עושה בדיוק ההיפך.

אחמד טיבי: עד כדי כך ה"קוטג'" הפך להיות מצרך יקר, גברתי היושבת-ראש, עד שילדי השמנת של תל-אביב הפכו להיות ילדי "קוטג'", וזה משנה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

אחמד טיבי: האמת היא, גברתי היושבת-ראש, אני פגשתי היום את החבר'ה שיזמו את המאבק הזה ב"פייסבוק".

אחמד טיבי: הם לא ידעו שזה יגיע לממדים כאלה.

אחמד טיבי: אבל הסכמנו שהמאבק נגד עליית המחירים של מצרכי יסוד הוא מאבק כלל-ציבורי, נוגע לכל המגזרים, לכל החברה, לכל חלקי האוכלוסייה: בצפון, בדרום, במרכז, יהודים, ערבים, חילונים, דתיים.

אחמד טיבי: אבל הכתובת במקרה של עליית המחירים היא תמיד כתובת אחת: ממשלת ישראל, המורכבת מקואליציה כושלת הן בתחום המדיני, ובעיקר, אבל גם בתחום החברתי-כלכלי – קואליציית הליכוד ישראל ביתנו העצמאיות.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לך, חבר הכנסת טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי אריאל, ולאחריו – חברת הכנסת עינת וילף.

אחמד טיבי: למרות ההודעה הנחרצת שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: למרות ההודעה הנחרצת.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, היא היתה – בסוף ההודעה אמרתי: אלא אם כן ייכנסו בשניות הקרובות.

רוחמה אברהם-בלילא: היא נכנסה בשניות הקרובות.

קריאה: הייתי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני רוצה להתחיל בדבר שנדמה לי שיש עליו הסכמה מקיר לקיר, ואם יש מישהו יוצא דופן, זה בסדר, זה בגדר יוצא מהכלל שמעיד על הכלל, וזה המאמץ לשחרורו של אחינו יונתן פולארד.

אורי אריאל: אני לא אכביר מלים, כי הזמן לא עומד לרשותי.

אורי אריאל: הנושא מוכר לכל היושבים פה, וגם לצופים.

אורי אריאל: התמיכה חוצה את כל המחנות.

אורי אריאל: אין פה מחנות בכלל.

אורי אריאל: יש מחנה אחד גדול, למחנה הזה קוראים מחנה יונתן פולארד.

אורי אריאל: אני פונה אליך, מכובדי שר החינוך, כמי שיושב פה כרגע, אבל גם כמי שאני יודע שדואג, דאג ודואג, ליונתן פולארד, לעשות בעניין הזה מעשים, ויפה שעה אחת קודם.

אורי אריאל: אני רוצה להציע לכם הצעה אחת, אבל כל אחד יבחר לו מה שהוא רוצה.

אורי אריאל: מעבר לשליחת מכתב, מכתבים לפולארד, כולנו מוזמנים ליום העצמאות של ארצות-הברית.

אורי אריאל: החגיגות נערכות אצל השגריר – – –

קריאה: – – – מחרימים.

אורי אריאל: לא אמרתי "מחרימים", ואל תעזור לי, בבקשה.

אורי אריאל: תגיב אחרי שתשמע.

גדעון סער: – – –

אורי אריאל: אני לא מציע להחרים.

אורי אריאל: אני לא מציע, מכובדי השר, אני לא מציע להחרים.

אורי אריאל: ארצות-הברית היא – – –

גדעון סער: אני פשוט נתתי, חבר הכנסת אריאל, קרדיט לחבר סיעת קדימה, שהתבונה המדינית קצת יצאה מקרב סיעתה – – –

אורי אריאל: תודה.

גדעון סער: זה במסגרת המאבק למניעת בידודה של ישראל בין האומות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוסיפה לך.

אורי אריאל: אני לא מציע, אני מדגיש: אני לא מציע להחרים את ארצות-הברית.

אורי אריאל: היא ידידה של ישראל, אף שיש לי ביקורת על דברים רבים בתחום המדיני וגם על העניין של פולארד, ואני לא מציע להחרים.

אורי אריאל: אבל אני יכול להמליץ לכולכם לעשות דברים יותר חשובים.

אורי אריאל: כל אחד יבחר לו.

אורי אריאל: אני אישית עסוק באותו ערב, באותו יום, מעל לראש.

אורי אריאל: לא מוצא אפילו דקה להתקשר לשגריר.

קריאה: תתנצל.

אורי אריאל: לא, אני לא אתנצל.

אורי אריאל: זהו, שאתה טועה.

אורי אריאל: אני לא מתנצל.

גדעון סער: אבל גם בשנה שעברה היית עסוק.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: בשנה שעברה סתם לא באתי.

אורי אריאל: אבל השנה אני עסוק.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אריאל, אם אתה תתחיל – – –

אורי אריאל: ואני מבקש לחזור לרצינות הדיון, ולבקש מכם שכל אחד יבחר לו את דרכו בעניין הזה.

אורי אריאל: אבל, לעשות מעשה.

דוד רותם: – – –

אורי אריאל: לא, אני מבקש מהיושבת-ראש לא לתת להם להפריע עכשיו.

אורי אריאל: אני רוצה לתת לכם כמה סיבות טובות לאמץ את הצעתו של ראש הממשלה ולהחליפו במר משה כחלון, שבאמת מגלה תעוזה, כושר ביצוע.

אורי אריאל: ואני מבקש משר החינוך לא להיפגע מהצעה זו, זו פשוט הצעה של ראש הממשלה.

אורי אריאל: הסיבות לכך, ממש על קצה המזלג: ראש הממשלה הנוכחי איננו מאפשר בנייה בירושלים, להוציא דברים קטנים, חריגים, עלובים – דבר שהוא מנוגד לכל הבית הזה.

אורי אריאל: ולכן, ראוי שמר כחלון יחליף אותו.

אורי אריאל: ראש הממשלה הזה לא מאפשר בנייה בגושים הגדולים ביהודה ושומרון, לא באלפי-מנשה, לא במעלה-אדומים, ואפשר להמשיך, עוד פעם – להוציא חריגים מאוד קטנים, שהוא מתהדר כאילו בונים.

אורי אריאל: הוא גם לא אומר את האמת לחברי ממשלתו ולקואליציה שלו.

אורי אריאל: ולכן, ראוי שמישהו יחליף אותו, ואם הוא בוחר את כחלון, אני בעד.

אורי אריאל: לכן, אני פונה לקואליציה ולאופוזיציה לאמץ את המלצת ראש הממשלה – זה חריג אצלי, בדרך כלל יש לי תפיסה מנוגדת למה שהוא עושה – ואני מציע לכם להחליפו במר משה כחלון.

אורי אריאל: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת אריאל.

רוחמה אברהם-בלילא: תעלה ותבוא חברת הכנסת עינת וילף.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

עינת וילף: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

עינת וילף: האמת היא שלאור הצעת האי-אמון חשבתי שאדבר על נושא הריכוזיות במשק.

עינת וילף: אבל לאור העובדה שהשר התורן הוא שר החינוך, אנצל את ההזדמנות כדי לעשות כאן סוג של מיני הצעה לסדר-היום ואדון בשאלת תגמול מורים תמורת ביצוע.

עינת וילף: ככל שניתן, השר, כשתיתן את תשובתך בשם הממשלה, אשמח אם גם תתייחס לדברים האלה.

עינת וילף: לפני כמה שבועות היתה כתבה באחת מרשתות הטלוויזיה שעסקה בלחץ שמופעל על מורים להעלות ציוני מגן.

עינת וילף: הלחץ הזה הגיע, כמובן, לאור העובדה שהפכנו את הזכאות לבגרות ואת העלייה בשברירי האחוזים ל"מולך", והרבה מורים דיווחו – – –

גדעון סער: תפסיקי להגיד את זה, כי האחוזים האלה זה ילדים.

גדעון סער: לא כל אחד, הבגרות זה דבר מובן מאליו בשבילו, ויש בישראל רמה של ציוני בגרות שצריך לשפר אותה.

גדעון סער: ולא צריך ללעוג על אחוזים.

גדעון סער: מאחורי האחוזים יש ילדים.

עינת וילף: אבל – – –

גדעון סער: זו חוכמה מאוד קטנה, שאם חוזרים עליה היא לא הופכת להיות חוכמה יותר גדולה.

עינת וילף: אבל אם מסתכלים על המציאות, מאחורי האחוזים האלה יש הרבה תופעות שהן לא חינוכיות במהות שלהן, ובגלל הלחץ שמופעל, ובהרבה מקרים הוא לחץ חריג, יש תופעה של – לא לדבר על העתקות ורמאויות – לחץ על מורים לתקן ציוני מגן באופן שלא משקף את היכולת האמיתית.

עינת וילף: יותר מזה, יש תופעה שציונים שמוגשים בשם המורים האלה מתוקנים בלא ידיעתם של המורים, כדי לדלג מעל משוכה מסוימת.

גדעון סער: מה שאת אומרת זה דבר חמור מאוד.

עינת וילף: בוודאי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, אם תרצה להתייחס לאחר דבריה, אתה יודע שאתה – אני לא אעשה את זה באמצע הדיון, אבל בתום הדיון, שזה לא עוד הרבה דוברים, תוכל להתייחס.

גדעון סער: אני מכבד את גברתי ומקבל את דעתה.

עינת וילף: ודאי שזה דבר חמור.

עינת וילף: לא לחינם זה היה בסיס גם לכתבה עיתונאית, והדיון שם היה צריך לבדוק אם מדובר בתופעה רחבה.

עינת וילף: אני יכולה להגיד לך שמדובר בתופעה שהיא רחבה, והיא אכן תופעה חמורה מאוד.

עינת וילף: עכשיו נשאלת השאלה, אם אנחנו הופכים את זה לדבר ממוסד, אם במסגרת "עוז לתמורה" אכן מתכוונים לתת למורים תגמול שמבוסס בעיקרו, בחלקו הגדול, על הציונים של התלמידים בבגרויות – – –

גדעון סער: איך את יודעת על מה זה מבוסס?

עינת וילף: אמרתי "אם".

עינת וילף: אמרתי: אם אכן זו הכוונה.

עינת וילף: אני יודעת שמה שפורסם ונאמר, שהכוונה היא לעשות שימוש בכמה מרכיבים.

עינת וילף: אמרתי: אם אכן הכוונה היא לתת חלק מרכזי לנושא של הציונים של התלמידים, וגם ראש הממשלה התגאה פה בכך שזה יהיה הדבר – ואני חושבת שחשוב לדעת איזה מרכיב זה יהיה – איך מבהירים שלא יהיה תהליך של השחתה, שקרה במערכות אחרות וגם קורה במערכת שלנו, שבו, כדי להשיג את האחוזים הגבוהים יותר, גם במקרים שהם לא משקפים הצלחה ולא משקפים הישגים של ילדים אלא משקפים רמאות ומשקפים ערכים לא חינוכיים; איך אנחנו מוודאים, כיוון שמתחיל להיות מדובר בכסף ובפרנסה, שמורים לא נמצאים במצב שהלחץ הוא לא רק לחץ של דימוי, אלא של השכר שלהם, וכתוצאה מזה הם מרגישים צורך להעלות ציונים באופן שלא מעביר מסרים חינוכיים.

עינת וילף: ועל כך הייתי שמחה לשמוע.

עינת וילף: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חברת הכנסת עינת וילף.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה, ולאחריו – חבר הכנסת אילן גילאון, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, ולאחר כל הדוברים הללו, אם כבוד השר ירצה עדיין להתייחס לכל הנאמר כאן, אתה מוזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אנחנו שוב בסאגה, בסיפור של כלכלה מצליחה וחיים קשים.

חנא סוייד: הדברים אמורים גם לגבי ההתייקרות של המוצרים, המוצרים הבסיסיים, האוכל, ה"קוטג'", החלב, כל המצרכים הבסיסיים, דבר שמקשה על כל השכבות, במיוחד על השכבות החלשות.

חנא סוייד: שוב הרופאים והשביתה של הרופאים, שבעצם נקודת המוצא שלה היא שהרופא יכול להשתכר, הוא יכול לחיות טוב, אם הוא עובד 26 שעות ביום.

חנא סוייד: השכר של רופא מתמחה הוא בערך 22–23 שקלים לשעה, ועל-פי התחשיב הזה, שכר רגיל של שבוע עבודה רגיל זה משהו כמו שכר מינימום, אולי קצת יותר.

חנא סוייד: אבל כאילו מצ'פרים את הרופאים.

חנא סוייד: בגלל שיש מחסור ברופאים, אז נותנים לרופאים לעבוד יותר, ואז עובדים, עושים תורנויות של 26 שעות ביום, ואז משתכרים משהו כמו 10,000–12,000 שקל.

חנא סוייד: זה לא פתרון.

חנא סוייד: אני רוצה לציין כאן את הדילמה שנמצאת בה הממשלה, במיוחד בעניין הדיור.

חנא סוייד: ענה כאן סגן שר האוצר על הצעות האי-אמון, ודיבר בעיקר על העניין של הדיור.

חנא סוייד: הרי קשה לקנות דירה.

חנא סוייד: עכשיו קשה גם לקנות "קוטג'" ומצרכי אוכל.

חנא סוייד: אני רוצה לציין ולהגיד באופן המפורש ביותר שלממשלה, למרות הבעיה העיקרית של הדיור, אין תוכנית להתמודד עם בעיית הדיור.

חנא סוייד: הממשלה עד עצם היום הזה לא אמרה מה המטרה שלה בהתמודדות עם מצוקת הדיור.

חנא סוייד: האם הממשלה רוצה להוזיל את הדירות בישראל?

חנא סוייד: התשובה היא בטח לא.

חנא סוייד: כי אם הממשלה תוזיל את הדירות תהיה מפולת שמזכירה לנו את ה-subprime בארצות-הברית.

חנא סוייד: הממשלה בשום פנים – לא שמעתי ולא תשמעו את שר האוצר או את ראש הממשלה אומר שהוא רוצה להוזיל את הדירות.

חנא סוייד: המקסימום שהם מנסים לעשות זה למנוע את העלייה.

חנא סוייד: אבל נניח שהם יצליחו, רוב הציבור בישראל כבר לא יכול לרכוש דירה במחירים הקיימים היום, גם אם הממשלה תמנע את העלייה של המחירים שלה.

חנא סוייד: לכן הממשלה נמצאת באמת בדילמה אמיתית ורצינית ביותר.

חנא סוייד: בכמה השניות שנשארו לי אני אגיד למה הממשלה לא יכולה ולא מעזה להוריד את מחירי הדיור, כפי שאמרתי, מכיוון שזה יגרום להתמוטטות, ואז אנחנו – ואני אחזור על מה שפתחתי בו את דברי – מכלכלה שהיא מצליחה וחגיגה בכלכלה, עם כל האינדיקטורים, אנחנו נעבור לכלכלה עם מפולת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת חנא סוייד.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, ולאחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רוחמה אברהם-בלילא: לקראת סיום יהיה חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

רוחמה אברהם-בלילא: שוכנעתי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, לרשות אדוני שלוש דקות.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זו השיטה, אגב, שנהוגה גם בקופת-חולים, גברתי.

אילן גילאון: זאת אומרת, מי שמאחר – שני תורים את מקפיצה אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: הקפצתי אותו שני תורים, אלא שהוא טען שהוא ביקש להיות אחרון הדוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון – – –

אילן גילאון: אבל אנחנו עובדים על כך שיש משהו בלי תור, מה שנקרא.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בלי תור.

אילן גילאון: פטור מתור.

רוחמה אברהם-בלילא: מי שמגיע באיחור, מינימום שני תורים.

אילן גילאון: יש אנשים טובים שיהיה להם פטור מתור.

אילן גילאון: אני רק רציתי, בכל אופן, לתת טיפ.

אילן גילאון: לפני המשבר הגדול של ה"קוטג'", את זוכרת, גברתי, שהיה פעם משבר רציני בעזה עם הסוכר?

אילן גילאון: מה שאני קורא לו סו-כר.

אילן גילאון: אז את הצעת שיאכלו ריבה.

אילן גילאון: אני מציע לייצר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ההצעה שלי לא היתה קשורה לשום דבר.

אילן גילאון: לייצר "קוטג'", פשוט מאוד.

אילן גילאון: אפשר מ"שמנת של פעם" ומגבינה בולגרית עתירה – "קוטג'" לא בריא – לייצר אותו.

אילן גילאון: נדמה לי שזה מגיע לאותו מחיר.

אילן גילאון: הבעיה היא, גברתי, שבאמת ה"קוטג'" הוא כמשל, ואני אנצל את ההצעה הזאת לסדר-היום בתור 180 שניות על מושג מסוים.

אילן גילאון: הייתי הפעם, ברשותך, גברתי, רוצה לדבר על סובסידיה על המצרך ולא לנצרך, אף שאני יודע שאנחנו מדברים על כלכלה חופשית, הכלכלה של laissez faire – בואו ניתן לכוחות השוק.

אילן גילאון: כשאני לפעמים רוצה להסביר מהם כוחות השוק אני מסביר שאנחנו נותנים, נניח, לחבר הכנסת אלי אפללו ולחבר הכנסת איתן כבל ללכת מכות.

אילן גילאון: מי שייקח, ייקח, אלה כוחות השוק.

אילן גילאון: יש לשער שאנחנו כבר יודעים את התוצאה מראש.

אילן גילאון: אלה הם כוחות השוק.

אילן גילאון: אגב, לא כוחות השוק ולא כלכלה חופשית – הם אינם עיקרון מקודש, לא ערך עליון.

אילן גילאון: אני חושב שביטחון חברתי הוא בוודאי ערך יותר עליון.

אילן גילאון: לכן אני מעל דוכן זה, גברתי, הצעתי, יותר מפעם אחת, קודם כול להסיר את המע"מ ממוצרי מזון בכלל, ועל אחת כמה וכמה בנושא של מה שאנחנו קוראים להם מצרכי יסוד.

רוחמה אברהם-בלילא: תרופות.

אילן גילאון: כן, תרופות הן מצרכי יסוד, לצערנו.

אילן גילאון: אבל אני מדבר על שמן, על מרגרינה, על חלב ומוצריו, מה שאנחנו קוראים לו – כל הדברים הללו.

אילן גילאון: כאשר מישהו מדבר על החזרת הפיקוח על המוצרים האלה, הדרך הטובה ביותר זה לסבסד אותם.

אילן גילאון: אני טוען שבכל כלכלה יש פרמטרים קבועים.

אילן גילאון: יש תשתיות, יש תשלומי העברה ויש מסים – זאת הרגולציה שהממשלה צריכה לעשות אם היא רוצה בכלל למשול.

אילן גילאון: היא צריכה לתת עדיפות, ובידה לתת את העדיפות למה שהיא רוצה לקדם, ולהסיג לאחור מה שאנחנו לא רוצים לקדם.

אילן גילאון: משום שאני רואה ש-180 השניות שלי מסתיימות, אני בא ואומר שתמיד עדיף שאנחנו נהיה מעורבים.

אילן גילאון: אני בעד ממשלה שמעורבת לטובת הציבור כולו ומפקחת על האינטרס שלו גם במציאות של קרטליזציה כל כך גדולה, עם כוחות כל כך גדולים.

אילן גילאון: היא יכולה לעשות את הדברים האלה כאשר היא מכוונת.

אילן גילאון: והיא יכולה לכוון את הדברים לא רק בכמה ה"קוטג'" שלנו עולה לעומת אצל האמריקנים, כי האמריקנים, בתוך הסל שלהם – זאת השאלה הקובעת – בתוך שכר המינימום של הסל האמריקני אפשר לקחת 2,000 גביעי "קוטג'", ובמדינת ישראל בתוך שכר המינימום בסל הזה אפשר לקחת 500 גביעי "קוטג'" בלבד, ואני מדבר על שכר המינימום המתוקן.

אילן גילאון: לכן הבעיה היא לא רק כפולה, אלא כפולה ומכופלת, היא פי-ארבעה.

אילן גילאון: כושר הקנייה הוא הקובע, והוא נשחק משנה לשנה.

אילן גילאון: תודה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת אילן גילאון.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת משה גפני, נא לעלות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת חוטובלי.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: שמע – – – כן.

רוחמה אברהם-בלילא: לצערי הרב, אני בטוחה שיש לך כל כך הרבה מה לומר בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי ספק שגם יהיו פה פתרונות מאוד יצירתיים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, ראשית אני מודה לך על זה שאפשרת לי.

משה גפני: אני דווקא ביקשתי לדבר בסוף, אבל כנראה זה לא הגיע למזכירות.

משה גפני: אני דיברתי בשבוע שעבר ביום רביעי על הצביעות של החילונים ושל הציונים הדתיים לגבי בית-החולים באשקלון.

משה גפני: אם אפשר, חבר הכנסת אלקין, שלא תפריע לי, אני מדבר לשר.

משה גפני: הוא השר היחיד שנמצא כאן וחשוב לי שהוא ישמע על הצביעות של החילונים ושל הציונים הדתיים.

זאב אלקין: – – –

משה גפני: אני דיברתי על זה שלפני שנה – והבאתי גם קטעי עיתונות – היתה התקפה נגד הציבור החרדי על זה שלא אכפת להם מפיקוח נפש בבית-החולים באשקלון משום שיש שם קברים.

משה גפני: לא עזרה ההצעה של סגן השר ליצמן, שאמר שהוא השר הראשון שהולך לבנות ושהוא מבקש לבנות בחנייה.

משה גפני: ההתקפות היו מקיר לקיר: כל העיתונות החילונית, התקשורת החילונית, תקפה את הציבור החרדי.

משה גפני: בסדר, פינו את הקברים.

משה גפני: אני בסוף אסביר למה זה קשור לאי-אמון, גברתי היושבת-ראש, למה לא אמרתי את זה בתקופת קדימה, למה אני אומר את זה בתקופת הליכוד, באי-אמון על הליכוד.

משה גפני: אני תיכף אסביר את זה, בסוף הדברים.

משה גפני: אני חיכיתי למעלה משנה לראות מה קורה, ולא קורה כלום.

משה גפני: שום דבר לא קורה – – –

יעקב אדרי: מה, לא גמרו את הבנייה?

משה גפני: לא גמרו את הבנייה, לא כלום; שום דבר.

שלמה מולה: לא נתנו את הכסף.

משה גפני: ואני יודע שגם אין כסף – –

שלמה מולה: נכון.

משה גפני: – – מפני שזה מה שטענתי, שלפני שמונה שנים, כשמשרד האוצר העביר כסף, הוא משך אותו חזרה.

משה גפני: יש מדיניות של משרד האוצר שהוא לא רוצה בכלל את בית-החולים באשקלון; הוא רוצה את בית-החולים "סורוקה" ואת בית-החולים "קפלן".

משה גפני: הוא גם לא רוצה את אשדוד, ובאשדוד, להערכתי, הוא גם לא ייתן לבנות.

משה גפני: אבל הנושא הוא לא אשדוד, והאמת היא שהנושא הוא גם לא אשקלון – הנושא הוא הצביעות: איך מנהלים מלחמה נגד הציבור החרדי בשעה ששנה שלמה – פיקוח נפש, כולם הטיפו לנו מוסר – ושקט דממה.

משה גפני: ואני הלכתי לבדוק, אחרי הנאום שלי, כמה כסף העבירו, ובינתיים לא העבירו בכלל.

משה גפני: בעצם צריך חצי מיליארד שקל כדי לבנות גם את חדרי הניתוח.

משה גפני: אין כסף.

משה גפני: ושקט דממה.

משה גפני: איפה כל העיתונים?

משה גפני: איפה "ידיעות" ו"מעריב" ו"הארץ" ו"כלכליסט" – וכולם; והערוץ הראשון והשני – איפה הם?

שלמה מולה: גם "המודיע".

משה גפני: "המודיע" – לא.

משה גפני: אני מדבר על העיתונים האלה שלא אומרים אמת.

משה גפני: אז אני לא מדבר על "המודיע" ולא על "יתד נאמן" ולא על "המבשר".

משה גפני: לא מדבר עליהם.

משה גפני: איפה?

משה גפני: איפה הפיקוח נפש?

משה גפני: מיום רביעי עד היום החלטתי שבכלל מדובר על מלחמת תרבות.

משה גפני: פשוט רוצים להכפיש את הציבור החרדי – לא רלוונטי בכלל לעניין של פיקוח נפש.

משה גפני: הביא לי העוזר שלי עוד קטע עיתון, וזה גם היה בכל העיתונים בימים האחרונים.

משה גפני: הכותרת זועקת: "מאה-שערים: בית-הדין הורה לסקול כלבה" – כותרת בעיתון.

משה גפני: "הסיבה: נשמתו של עורך-דין שנוא התגלגלה אליה".

דוד רותם: באיזה עיתון זה?

משה גפני: "מעריב", "ידיעות", "הארץ" – איפה שאתה רוצה.

משה גפני: בכל המקומות.

דוד רותם: תדבר על עיתונים רציניים.

משה גפני: ואז הלכתי לבדוק איך עושים כותרת כזאת, מה המשמעות של העניין.

משה גפני: הרי אסור, על-פי ההלכה, לצער בעלי-חיים.

משה גפני: איך נתנו הוראה כזאת, לסקול?

משה גפני: עיתונים רציניים, אתם הרי ניזונים מהם.

משה גפני: ואז התברר שהגיעה לשם איזו כלבה ולא רצתה לצאת, וקראו לאגף התברואה בעיריית ירושלים, והאגף בא ולקח אותה באופן מסודר ונורמלי, הכול בסדר.

משה גפני: וכבר כתוב בעיתון שאגודת "צער-בעלי-חיים" הלכה להתלונן במשטרה נגד בית-הדין, ודוברת האגודה אמרה שזה לא בסדר מה שהחרדים שם עשו.

משה גפני: אני צריך לסיים?

משה גפני: יש לי אלף דוגמאות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת.

רוחמה אברהם-בלילא: ומלה בכל זאת על ה"קוטג'".

משה גפני: שלא תהיה טעות – –

רוחמה אברהם-בלילא: ומלה על ה"קוטג'".

משה גפני: – – בעיתון "מעריב" היתה הבהרה כזאת, קטנה.

משה גפני: זאת אומרת, זה כבר לא רלוונטי בכלל ההבהרה.

משה גפני: שם הוא הביא את העובדה כמות שהיא, אבל הכותרות הזועקות זה זה.

משה גפני: באמת, מדברים על שילוב חרדים בעבודה.

משה גפני: אני יכול לתת דוגמאות איך מדברים אחד בפה ואחד בלב – מנהלים מלחמת תרבות.

משה גפני: עכשיו, למה זה נוגע לאי-אמון?

משה גפני: ובזה אני מסיים.

משה גפני: זה נוגע לאי-אמון מכיוון שבממשלת קדימה זה לא קרה.

משה גפני: זה לא קרה.

משה גפני: לא היתה בעיה עם בית-החולים באשקלון, לא היו בעיות מהסוג הזה – ממשלת קדימה ידעה לשלוט.

משה גפני: היא שלטה.

משה גפני: היה ראש ממשלה, היתה קואליציה, היתה ממשלה, הייתי מדבר אתם על – לא רוצה להזכיר דוגמאות, אחרי זה בקדימה מתרגזים עלי, אבל אני יכול להביא שמונה דוגמאות עכשיו, אחת אחרי השנייה – – –

גדעון סער: מה, מה אכפת לך – – –

משה גפני: לא, לא, מפני שעכשיו אני לא משרת את הליכוד, עכשיו אני מדבר בטובתה של קדימה.

משה גפני: בהזדמנות – – –

גדעון סער: מי אמר?

משה גפני: אני אמרתי – – –

גדעון סער: חבר הכנסת גפני, הציבור ישפוט – אתה רק תביא עובדות.

משה גפני: נכון.

משה גפני: למשל, חוק הישיבות הקטנות, הביאה קדימה.

משה גפני: ותאמין לי, יהיה להם שכר על זה.

משה גפני: ממשלת הליכוד פוחדת מהצל של עצמה.

משה גפני: הרי בממשלת קדימה לא היתה בעיה של הקברים באשקלון.

משה גפני: למה לא היתה בעיה?

משה גפני: מה, ממשלת קדימה לא רצתה לבנות את בית-החולים?

משה גפני: היא רצתה.

משה גפני: אבל היא ידעה שהאוצר לא נותן, אז סתם לפנות את הקברים?

משה גפני: סתם?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

משה גפני: אני אומר, גברתי היושבת-ראש, אני אצביע נגד האי-אמון, נגד – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא שיערנו אחרת.

משה גפני: – – אבל בתוך-תוכי צריך להצביע אי-אמון.

משה גפני: אבל אני – מה לעשות – בגלות.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד שר החינוך, האם כבודו יסכם את הדיון?

גדעון סער: אין מנוס.

רוחמה אברהם-בלילא: כך נראה לי.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת חוטובלי, בבקשה.

נסים זאב: יצא לגלות של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לצלצל.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

ציפי חוטובלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בשעה הזאת מובא למנוחות בבית-העלמין באינדיאנה מוריס פולארד, אביו של יונתן פולארד.

ציפי חוטובלי: במשך הרבה מאוד שנים המחנה הישראלי נחלק בין אלו שלחמו את מלחמתו, המלחמה לשחרורו של פולארד, לבין אלו שהיו אדישים.

ציפי חוטובלי: לשמחתנו, המאבק הזה הפך בשנים האחרונות למאבק שהוא נחלתו של כלל הציבור במדינת ישראל, וההוכחה הטובה ביותר היא שיוזמה שעליה חתומים 75 חברי כנסת לשחרורו של פולארד להלווייתו של אביו החלה דווקא מחבר הכנסת מהאופוזיציה, חבר הכנסת נחמן שי, שלא נמצא כאן היום.

ציפי חוטובלי: ונראה לי – – –

שלמה מולה: נמצא דווקא.

שלמה מולה: הוא נמצא כאן, אבל לא פה.

ראובן ריבלין: הוא נמצא, אבל הוא לא במליאה.

ציפי חוטובלי: הוא לא נמצא.

ציפי חוטובלי: לא נמצא במליאה.

ציפי חוטובלי: ונראה לי שדווקא בימים האלה יש שתי דמויות שעוסקים בהן בעיתונות הישראלית: גלעד שליט מצד אחד, שאנחנו מציינים חמש שנים לחטיפתו, ויונתן פולארד מהצד השני.

ציפי חוטובלי: חשוב שנזכור, גלעד שליט מצוי בשבי בידי ה"חמאס", בידי ארגון טרור.

ציפי חוטובלי: יונתן פולארד, לעומת זאת, מצוי ושבוי וכלוא בידי משטר שמתיימר להיות משטר ידידותי, אך אין דרך אחרת מלהסביר את העובדה שבמשך כל השנים הללו, כשאסירים אחרים שריצו עונש על אותה עבירה בדיוק – נחמן, הזכרתי אותך לטובה על היוזמה שלך לגבי פולארד, אז רק שתדע, קיבלת קרדיט – – –

נחמן שי: 80 חברים בבית הזה.

ציפי חוטובלי: אז 80.

ציפי חוטובלי: ציינתי 75.

ציפי חוטובלי: אני שמחה שהגענו לרוב מוחלט של חברי הכנסת.

נחמן שי: כי גם היושב-ראש הצטרף אלי.

ציפי חוטובלי: אבל כל הדברים הללו לא מסייעים למאמץ לשחרורו, מאחר שהמשטר האמריקני נוהג באכזריות, נוהג בשרירות לב.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהמאבק על שחרורו של פולארד לא צריך להיות מאבק הומניטרי לשחרור להלוויה של אביו, עם כל הכבוד.

ציפי חוטובלי: זה מאבק קטן בתוך מאבק גדול, והמאבק הגדול הוא על שחרורו לצמיתות.

ציפי חוטובלי: הרי האיש מרצה עונש במשך 26 שנים, כאשר אנשים שביצעו עבירות דומות, העונש שהם קיבלו היה פחות מעשר שנים.

ציפי חוטובלי: והדבר הזה הוא באמת אכזריות, אכזריות עמוקה של המשטר האמריקני.

ציפי חוטובלי: וכשאנחנו שומעים כל כך הרבה דרישות שיש למשטר האמריקני ממדינת ישראל, כל כך הרבה דרישות ותכתיבים שהם מנסים להכתיב כאן במזרח התיכון לגבי איך עושים שלום ועל מה מוותרים ומעורבות עמוקה בוויתור על נכסים אסטרטגיים של מדינת ישראל, חשוב שנזכור שידידות היא תמיד דבר דו-צדדי.

ציפי חוטובלי: וידידות אמת חייבת להכיר בכך שכשנמצא אדם ששירת את מדינת ישראל ועשה את מלאכתו במסגרת שליחותו כשליח של מדינת ישראל, חשוב לא רק שמדינת ישראל תגן עליו בכל כוחה ובמלוא עוצמתה, אלא חשוב גם שנדע לתבוע את מה שיש לתבוע ממי שמתיימרת להיות מדינה ידידותית.

ציפי חוטובלי: ונראה לי שבעניין הזה באמת אסור לנו להרפות.

ציפי חוטובלי: אסור לנו להרפות, אסור לנו להפסיק לדרוש את שחרורו לאלתר ולצמיתות של יונתן פולארד.

ציפי חוטובלי: ואני מנצלת את הרגעים האלה של האי-אמון כדי לומר: יש דברים שהם מחוץ למחלוקת בין אופוזיציה וקואליציה, וחשוב שכולנו נתאחד סביב הדרישה הלא-מתפשרת הזאת לשחרורו של אדם שבמשך שנים ארוכות הופקר על-ידי ממשלות ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להוסיף משפט אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט לסיום.

ציפי חוטובלי: בלי "קוטג'", הרי אי-אפשר.

ציפי חוטובלי: קואליציית ה"קוטג'", כך ייקרא שמכם, קדימה, כי זה הכשרון – – –

אורית זוארץ: אבל בלי נתניהו אפשר ורצוי.

ציפי חוטובלי: זה הכשרון שהצלחתם להביא למקום הזה.

ציפי חוטובלי: כשרון שכל עניינו, במקום מחאות אמיתיות, במקום מחאות צודקות, להביא לציבור מחאות שעניינן דברים שאתם בעצמכם עוללתם לו – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

ציפי חוטובלי: – – כי מי שחתום על הסרת הפיקוח – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

ציפי חוטובלי: זה לא נוח לך לשמוע, אבל מי שחתום על הסרת הפיקוח ממוצרי החלב הוא לא פחות ולא יותר מאשר השר הירשזון – –

אורית זוארץ: למה לא ביטלתם את זה שנתיים?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: – – שכיהן תחת ממשלות קדימה – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת זוארץ, תני לה לסיים.

ציפי חוטובלי: – – ומאחר שזה באמת החותם שאתם תטביעו, קואליציה של "קוטג'", קואליציה של גרגירים – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת חוטובלי, את כבר שלוש דקות מעבר לזמן.

ציפי חוטובלי: – – אני חושבת שלא יישאר לציבור בישראל יותר מדי מהמאבקים הבאמת חלולים שאתם מנהלים.

ציפי חוטובלי: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת, השר, שר החינוך גדעון סער, בבקשה, לסכם את הדיון.

אורית זוארץ: מזל שבחרתם שר מצטיין ולא אחד הכשלים.

רוחמה אברהם-בלילא: בדרך אתה חוטף מחמאות.

גדעון סער: – – –

אורית זוארץ: וגם לכחלון.

נחמן שי: כולנו כחלון.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש – – –

רוחמה אברהם-בלילא: "אדוני היושב-ראש", אתה חוזר על הטעות – – –

גדעון סער: ואי, ואי, ואי, ואי, ואי.

רוחמה אברהם-בלילא: זה כבר לא נסלח.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה צריך להחליף משקפיים, כבוד השרה?

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, תרשמי לי הערה בתיק האישי.

רוחמה אברהם-בלילא: בפנקס השחור.

רחל אדטו: מקצצים מהזמן.

גדעון סער: זה תעתוע הגורל, אחרי שהערתי לחבר הכנסת טיבי על אותו עניין.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מבין?

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש – –

רוחמה אברהם-בלילא: המשקפיים פה בקרב השרים וחברי הכנסת – צריך להחליף אותם דחוף.

גדעון סער: – – בתחילת הדברים להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת וילף, שהתייחסו לרפורמת "עוז לתמורה".

גדעון סער: הנושא של הערכת מורים בכלל, וברפורמה הזאת בפרט, הוא בין הדברים החשובים ביותר על סדר-היום של מערכת החינוך, ואין שר חינוך שאני פוגש במדינה מתוקנת שלא רואה את החשיבות שבנושא של הערכת מורים.

גדעון סער: ואם יש ליקוי בסיסי שהשתרש במערכות חינוך, כולל במערכת החינוך אצלנו, זה הנושא של היעדר accountability, דהיינו, היעדר קשר בין הישגים לבין מעמד, וקודם כול, המשך ביצוע התפקיד.

גדעון סער: זה לא מתחיל מרמת המורה, זה יכול להיות גם מנהלים.

ג'מאל זחאלקה: גם ראשי ממשלה.

גדעון סער: ולכן התפיסה שבאה ואומרת:

גדעון סער: בואו ננתק את הדברים מהערכה וגם מנושא של הישגים, היא תפיסה לא נכונה, היא תפיסה שגויה.

גדעון סער: ודאי שצריך להיזהר וצריך למצוא את הדרך איך – ובהזדמנות, אני מציע שתראי איך זה בוצע במסגרת הערכת מורים בבתי-ספר יסודיים, וזה די מצליח, הנושא הזה, וודאי שבעל-יסודי יהיו שינויים.

גדעון סער: אני חושב שגם מחויבות להישגים זה דבר חשוב, כשלמורה יש מחויבות להישגים של תלמידים, אבל הנושא הזה עוד לא קיים בהסכם.

גדעון סער: הוטל על הרשות הארצית למדידה והערכה, שהוקמה בתקופת כהונתה של השרה לימור לבנת, שרת החינוך בשנת 2005, לגבש את המדדים, את הפרמטרים, כפי שעשתה בנושא הערכת מורים בבתי-הספר היסודיים, לצורך ביצוע הערכה לאותם מענקים ולאותו תגמול דיפרנציאלי שיהיה על-פי רפורמת "עוז לתמורה".

גדעון סער: אבל אני חושב שאסור לנו לברוח.

גדעון סער: עכשיו אני מזהה איזה טרנד חדש, מסוכן, שבא ואומר: יותר מדי הישגים, יותר מדי מדידות, יותר מדי מבחנים.

גדעון סער: זה במלים אחרות: תורידו את הרף.

גדעון סער: אנחנו, חברת הכנסת וילף, ואת יודעת את זה, מאוד נוקשים, מאוד-מאוד נוקשים, לפחות בקדנציה הזאת, בנושא של טוהר הבחינות.

גדעון סער: מאוד נוקשים.

גדעון סער: ואני חושב שזה לקח חינוכי.

גדעון סער: אנחנו הלכנו ועשינו בחינת בגרות במתמטיקה בהתראה של 36 שעות, כי ידענו שהטופס מסתובב בחוץ, ולא רצינו, כשידענו על זה מראש, שאנשים ייהנו מרמאות, ואנחנו נאבקים בזה בכל תוקף.

גדעון סער: וצריך גם למצוא את כל הדרכים להתמודד עם מניפולציות על הערכה.

גדעון סער: בהחלט צריך לעשות את זה, אבל לא להתנתק מסוגיה של הערכת מורים, שהיא מאוד מאוד חשובה, והערכת מנהלים והערכת סגני מנהלים כמו שיש.

גדעון סער: זה לא הפרמטר היחיד, אבל זה בהחלט פרמטר חשוב מאוד, לפי דעתי, ואני מאוד שמח שהגענו לזה שבהסכם עם ארגון המורים הגענו להבנה בנושא הזה.

גדעון סער: אני רוצה להעיר לחברי האופוזיציה, לפחות עד לאותו שלב שבו יושב-ראש הקואליציה יעיר לי את הערתו – – –

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, יושב-ראש הקואליציה דמות חשובה ביותר.

גדעון סער: אין להקל בה ראש, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: זכורים לי יושבי-ראש קואליציה עתירי פעלים ויכולת, אבל אדוני יודע שיש לו עוד חמש-שש דקות.

גדעון סער: מכובדי היושב-ראש, אין שום ספק, בפני יש כמה נקודות שרשמתי, פתחתי בהערה היחידה – –

ראובן ריבלין: כל זמן שתדבר לעניין.

ראובן ריבלין: כל זמן שתדבר לעניין.

גדעון סער: – – שנגעה לתחום משרדי ושעלתה במהלך הדיון בהצעות האי-אמון על-ידי חברת הכנסת וילף.

גדעון סער: וכעת אני רוצה – –

ראובן ריבלין: הואיל ונכחת פה כל הזמן, בוודאי, אדוני – – –

גדעון סער: – – להזכיר כמה עובדות, או כמו שאומרים במקצוע שאליו השתייכנו, גם מכובדי וגם אני, לרענן את זיכרונם – –

ראובן ריבלין: חשוב ביותר.

גדעון סער: – – של חברי האופוזיציה בכמה עובדות יסודיות, בסיסיות – –

ראובן ריבלין: שאולי הם לא – – –

גדעון סער: – – ובאותה הזדמנות גם לצופים בבית – להביא לידיעתם כמה עובדות חדשות.

גדעון סער: עובדה מס' 1: הוצאת מוצרי החלב מהפיקוח נעשתה על-ידי ממשלת קדימה.

אורית זוארץ: למה לא שיניתם?

אורית זוארץ: שנתיים.

גדעון סער: ביוזמת קדימה, בתקופת כהונתו – גם אם אני אגיד דברים שמרגיזים אתכם, תשתדלו לשמוע במידה של סובלנות, של דרך ארץ.

גדעון סער: כאילו, כשאתם קופצים הצופים יכולים לחשוב שאתם לא בטוחים בעצמכם, שאתם מבקשים להסתיר איזה משהו.

אורית זוארץ: אבל למה לא שיניתם?

אורית זוארץ: למה לא שיניתם?

גדעון סער: שאני אגיד משהו לא נוח?

גדעון סער: למה לכם?

גדעון סער: תקשיבו.

אורית זוארץ: הכוח בידיים שלך.

שלמה מולה: – – –

גדעון סער: עכשיו אני גם שם לב לעוד עובדה: מה משותף, אדוני היושב-ראש, בין חבר הכנסת שי לבין חברת הכנסת זוארץ לבין חבר הכנסת מולה, כלומר אותם חברים שקוראים לי את קריאות הביניים?

גדעון סער: הם כולם, בשעה ששר האוצר דאז מטעם קדימה, השר אברהם הירשזון, הביא לכנסת את ההצעה להסרת הפיקוח ממוצרי החלב, הם לא היו בכנסת.

גדעון סער: ולכן החזקתי בסברה – – –

ראובן ריבלין: בהיותו ליכוד או בהיותו – – –?

גדעון סער: לא, זאת היתה ממשלת קדימה, בתקופת הממשלה הקודמת.

שלמה מולה: החלטה ראשונה בממשלת – – –

נינו אבסדזה: המחירים לא עלו עד 2009.

נינו אבסדזה: היום דובר על זה.

נינו אבסדזה: העלייה הראשונה התחילה בסוף 2009.

גדעון סער: גם את, גם את – – –

רוני בר-און: תהיה כחלון, תהיה כחלון, תהיה כחלון, אדוני שר החינוך.

רוני בר-און: אמרו לכם להיות כחלונים.

גדעון סער: אני, אדוני שר האוצר לשעבר, מתייחס לא לתקופת כהונתך אלא לקודמך בתפקיד, השר אברהם הירשזון.

אורית זוארץ: אבל למה לא שיניתם?

אורית זוארץ: שנתיים.

גדעון סער: וציינתי וציינתי וציינתי – – –

רוני בר-און: אולי תתייחס לנשיא המדינה, חבר הליכוד קצב?

שלמה מולה: מה עם – – –

גדעון סער: אני מתייחס באופן ענייני, מביא עובדות שנוגעות להסרת הפיקוח על מוצרי החלב, ואני מביא עובדות שגם חברת הכנסת אבסדזה היא לא היתה חברת הכנסת באותה שעה.

נינו אבסדזה: – – – אבל המחירים לא עלו.

גדעון סער: ולכן מוזר בעיני שאותם אלה שקוראים קריאות ביניים הם כל אותם חברים שלא היו חברי הבית באותה שעה.

גדעון סער: אחרת, הייתם יכולים להעמיד אותי על טעותי באיזה דבר.

גדעון סער: ואני רוצה להגיד דבר נוסף – איך אומרים באותו מקצוע?

גדעון סער: לא זוּ אף זוּ.

ראובן ריבלין: לא זוֹ אף זוֹ.

גדעון סער: לא זו אף זו.

גדעון סער: לא רק שהבאתם את נושא הסרת הפיקוח על מוצרי החלב, עיקר העלייה של מחיר אותו מוצר שהובא לשולחן הזה מולי בשבוע שעבר היתה בתקופת ממשלתכם.

שלמה מולה: זאת אומרת, הממשלה הקודמת החליטה על – – –

גדעון סער: אני רק מביא עובדות.

גדעון סער: חבר הכנסת מולה, אני לא נותן פרשנות לעובדות אפילו, מה שיכולתי לעשות.

גדעון סער: אני בסך הכול מביא עובדות.

שלמה מולה: רגע, הממשלה הקודמת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, שים לב, אני לא מעיר לך.

ראובן ריבלין: אתה יודע למה?

ראובן ריבלין: כנראה השר מאוד מעוניין בהמשך הדו-שיח אתך, כי ברגע שהוא יגמור לדבר לעניין אני אבקש ממנו לאפשר לי לקיים הצבעות, אבל אם אתה מתעניין בדבריו, כמובן.

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, הוא עד עכשיו מדבר לעניין בכל הנושאים שהעלו החברים בדיון הכללי.

גדעון סער: אני הייתי – – –

נינו אבסדזה: אבל גם אנחנו הבאנו עובדות – – – שהמחירים לא עלו – – –

ראובן ריבלין: בבקשה, אני יכול להגן על הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ברכה, אני מבין, תבקש מחבריך לאופוזיציה להתנהג בתבונה, אז הכול יהיה בסדר.

גדעון סער: אני הייתי מצפה למידה של צניעות מצד חברי סיעת האופוזיציה הראשית כאשר הם מדברים על הנושא הזה.

גדעון סער: כאשר יטען לעניין זה חבר הכנסת ברכה או חבר הכנסת אחמד טיבי, אני יודע שאלה סיעות שישבו באופוזיציה, לא היו שותפות לאחריות כפי שאתה שותף כאשר אתה חבר בממשלה ובקואליציה.

גדעון סער: אבל כאשר אתה שותף, לא שותף, אתה מוביל, האם אתה יכול לקבול כנגד אותו דבר שאתה מוביל?

גדעון סער: הרי מייד באים אליך ומציגים בפניך את העובדות – אבל אתה הרי הצבעת בעד הדבר הזה שעכשיו אתה קובל כנגדו.

גדעון סער: אני יוצא מנקודת הנחה שאתם בודקים לפני שאתם מוציאים הודעות לתקשורת ואתם לומדים את הנושא.

גדעון סער: תנו קצת קרדיט לאינטליגנציה של הציבור.

גדעון סער: אשראי, אשראי, אמר לוי אשכול.

רוני בר-און: חשבתי שאתה מדבר רק על החינוך ולא על האינטליגנציה של הציבור.

גדעון סער: חבר הכנסת בר-און, אתה – –

מוחמד ברכה: איפה אלקין שיציל אותנו?

גדעון סער: – – מאבד קצת משלוות הנפש.

גדעון סער: אני לא יודע למה דווקא בדיון הזה.

גדעון סער: אני מבקש לסיים, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אדוני, אבל היו נקודות שלא ענית עליהן, אני רוצה לומר לך.

גדעון סער: לא, לא, אני מסיים את הטיעון, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בכל זאת אתה מסיים?

גדעון סער: בניגוד לאותם דברים שאותם ציינתי, היתה זאת דווקא הממשלה הנוכחית שהביאה לכנסת חוק, שנמצא כאן בהליכי השלמה בימים האלה, ומאפשר לממונה על ההגבלים העסקיים, אדוני היושב-ראש, להתערב גם כשהוא איננו מצליח להוכיח קרטל אבל המציאות הכלכלית היא כזאת שמעידה על מעין תיאום.

גדעון סער: לדוגמה, זאת אומרת, היא מחפשת את אותם דברים שיעמדו לטובת הצרכן.

גדעון סער: ולמה זה קונסיסטנטי?

גדעון סער: כי מי הוביל את המאבקים למען הצרכן בקדנציה הקודמת?

ראובן ריבלין: דרך אגב, היחידי שלא דן בנושא של החלב היה גפני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, מדוע קופח חלקך בדיונים על נושא החלב?

ראובן ריבלין: נדמה לי, אתה הוועדה היחידה שלא דנה בעניין.

משה גפני: – – –

ראובן ריבלין: אה, תדון גם?

ראובן ריבלין: הרגעת אותי.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להביא או להזכיר לבית מי גם בקדנציה הקודמת היה זה אשר נאבק על אותו קו למען הצרכנים.

גדעון סער: גם אז, אומנם אז היינו סיעה מאוד קטנה, אכלסנו רק חלק קטן מהספסלים שמאכלסים היום חברי סיעת קדימה, אבל בראשות ועדת הכלכלה ישב, וכאן אני מתחבר לאחד השמות שהוזכרו כמה פעמים – אדוני השר כחלון, אני מבקש להזכיר שם שעלה כמה פעמים במהלך הדיון, ולומר שגם בקדנציה הקודמת, בעת ששירתנו את העם על-פי אמונה באופוזיציה, מי שהוביל את הנושא הצרכני היה יושב-ראש ועדת הכלכלה דאז, ידידי השר כחלון, ויושב-ראש ועדת הכלכלה דאז, ידידי השר גלעד ארדן.

גדעון סער: גם אז אנחנו הובלנו את הנושא הצרכני ולא אתם, כאשר הייתם בשלטון.

גדעון סער: ועל כן, אדוני היושב-ראש, מי שנע בתזזית מנושא לנושא, ואנחנו זוכרים איך בכך שלא אפשרה את שיווק הקרקעות במרכז הארץ, חלה אותה תנופה במחירי הדיור בתקופת הממשלה הקודמת, ואותו דבר בנושא שבו התחלתי.

גדעון סער: אנחנו הגענו למציאות מסוימת.

גדעון סער: אתם קלקלתם ואנחנו ניאלץ ונצטרך לעבוד קשה כדי לתקן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לכן אדוני מבקש לדחות את כל הצעות האי-אמון?

גדעון סער: אין צל של ספק.

ראובן ריבלין: טוב, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אם תסיים את שיחת הטלפון אנחנו נתחיל בהצבעות מייד.

ראובן ריבלין: אם לא, אנחנו נמתין עד שתסיים.

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, אפשר לדבר בטלפון אבל לא בצורה כל כך בוטה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, כבוד השרים, השר בגין, נא לשבת במקומותיכם.

ראובן ריבלין: ובכן, לפנינו שלוש הצעות אי-אמון, ואנחנו נצביע על כל אחת בנפרד.

ראובן ריבלין: הצעת אי-האמון הראשונה היא הצעת האי-אמון של סיעת קדימה, המדברת על "כישלון ממשלת נתניהו בתחום הכלכלי גורם לעליות המחירים בכל ענפי המשק", כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת אורית זוארץ.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד אי-האמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: ומי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 26 נגד – 46 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 26 בעד, בעוד ש-46 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת אי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעות מרצ והעבודה, המדברת על "גל ההתייקרויות במשק", כפי שנימקה זאת חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ והעבודה להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 45 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 25 בעד, בעוד 45 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעתן של סיעות מרצ והעבודה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 20 נגד – 45 נמנעים – 1 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 20 בעד, בעוד 45 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/577; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 18959; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, מכובדי חבר הכנסת אמנון כהן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אין להצעת חוק זו הסתייגויות ולכן מייד בתום הצגתה נצביע עליה מקשה אחת בקריאה שנייה; ואם יאפשר זאת יושב-ראש הוועדה, גם בקריאה שלישית.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, שיזמה הממשלה.

אמנון כהן: בשנת 2006 נערכה רפורמה מקיפה בדין המשמעתי במשטרת ישראל, ובשנת 2008 נערכה רפורמה דומה בשירות בתי-הסוהר.

אמנון כהן: במהלך השנים שחלפו מאז התברר כי יש צורך בהשלמות לגבי חלק מההסדרים, ולפיכך יזמה הממשלה את הצעת חוק זו, ובה התיקונים שלהלן.

אמנון כהן: התיקון הראשון נוגע לסמכות להגיש ערר במקרה שבו מזוכה שוטר או סוהר בדין משמעתי בפני דן יחיד.

אמנון כהן: כיום ניתן להגיש ערר רק אם ההליך המשמעתי במשטרה החל בעקבות חקירה של מח"ש, ועדת בדיקה או קצין בודק.

אמנון כהן: לפי ההצעה, ניתן יהיה לעשות זאת גם אם ההליך המשמעתי החל בעקבות חקירה של קצין תלונות הציבור במשטרת ישראל.

אמנון כהן: לגבי סוהרים, מוצע לאפשר זאת גם במקרה של דין משמעתי שהחל עקב חקירה של קצין בודק.

אמנון כהן: התיקון השני נוגע לסמכותו של קצין שיפוט הדן בערר על פסק של דן יחיד, והוא נועד להבהיר כי בסמכותו של קצין השיפוט גם להרשיע את הנאשם ולגזור את דינו.

אמנון כהן: התיקון השלישי עניינו זכות הייצוג.

אמנון כהן: הדין המשמעתי בפני דן יחיד הוא הליך משמעתי מזורז.

אמנון כהן: משכך, נקבע כי בניגוד לדיון משמעתי בפני בית-דין למשמעת, בדיון בפני דן יחיד אין לשוטר או לסוהר זכות להיות מיוצג בידי עורך-דין.

אמנון כהן: החוק מתייחס כיום לשוטר או סוהר שהם נאשמים או עוררים, ובהצעת החוק מוצע להבהיר כי הוראות אלה יחולו גם על שוטר או סוהר שהם משיבים.

אמנון כהן: התיקון הרביעי נועד להסמיך את השר לביטחון הפנים לקבוע, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה, תקנות ובהן הוראות לעניין דמי נסיעה ולינה ושכר בטלה לעדים, שכר טרחה לעדים מומחים ותשלום לנציגי ציבור.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת כהן, אפשר קצת שקט באולם בבקשה?

אמנון כהן: הוראות אלה קבועות כיום בפקודות המשטרה והנציבות, ומן הראוי להסדירן ברמה נורמטיבית גבוהה יותר.

אמנון כהן: במהלך הדיונים בהכנת הצעת החוק החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה גם לקצר את שמו של חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), התשס"ו–2006, ולקרוא לו "חוק המשטרה" בלבד.

אמנון כהן: זאת, נוכח השינויים שעבר החוק במרוצת השנים ומאחר שהוא כולל כיום נושאים רבים נוספים על אלה שבכותרתו.

אמנון כהן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, כאמור.

אמנון כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אמנון כהן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, להצעת החוק הזאת לא היו הסתייגויות.

רוחמה אברהם-בלילא: אשר על כן, אני עוברת להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–10 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–10 נתקבלו.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 33 חברי כנסת, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים, חברי חברי הכנסת, להצבעה בקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 36 נגד – אין נמנעים – אין חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, נתקבל.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 36 חברי כנסת, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שהצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, עברה בקריאה שנייה ושלישית ותוכנס לספר החוקים.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/591).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק כבוד סגן שר האוצר יצחק כהן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לי כתוב כאן 186, כבוד השר אומר שזה 185.

יצחק כהן: 185.

רוחמה אברהם-בלילא: 185?

יצחק כהן: ככה כתוב פה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם בדברי ההסבר שמוגשים לחברי הכנסת ולשרים זה אותו סעיף, או שיש רק תיקון דפוס?

יצחק כהן: מה כתוב בסדר-היום?

רוחמה אברהם-בלילא: מה שכתוב על סדר-היום, ואני מקריאה לכבוד השר – – –

יצחק כהן: כנראה זאת טעות סופר, זה 185.

רוחמה אברהם-בלילא: מה שכתוב בסדר-היום – – –

יצחק כהן: נשאיר את זה לבירור, 186 או 185.

יכול להיות שיש עוד הצעה.

המספרים משתנים במהלך החקיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל האם יש הבדל שהוא מהותי גם בניסוח וגם בתיקון?

רוחמה אברהם-בלילא: מה שכתוב לנו כאן, גם בהצעת החוק, בספח הכחול, זו הצעה לפי 186.

כן, גם פה כתוב 186.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר טוען שזה תיקון של 185, אני לא יודעת.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד חברי הכנסת, כבוד השר יואיל וימתין, אנחנו נחכה כמה דקות עד אשר יהיה שקט במליאה, כי אי-אפשר ככה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השרה לבנת, זה מפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת חסון, מפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: רק תאמר לנו לפרוטוקול – – –

יצחק כהן: 186.

רוחמה אברהם-בלילא: 186, אוקיי.

יצחק כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011, תיקון סעיף 97: 1.

יצחק כהן: בפקודת מס הכנסה (להלן – הפקודה), בסעיף 97(ב2), בסופו יבוא: "וכן על רווח הון במכירת איגרת חוב או מלווה של מדינת ישראל או בערבותה, הרשומים למסחר בבורסה בישראל ושהמועד לפדיונם חל בתוך שנה מיום הוצאתם"; 2.

יצחק כהן: התחילה של סעיף 97(ב2) לפקודה, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, 30 יום מיום פרסומו.

יצחק כהן: אני מבקש להעביר זאת בקריאה ראשונה.

יצחק כהן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לאדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: להצעת החוק נרשמו – חבר הכנסת אורי אריאל.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רוחמה אברהם-בלילא: כרגע ישנו אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אסגור את הרשימה מייד לאחר הדובר הראשון.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם יש עוד מישהו שרוצה לדבר בעניין הצעת החוק?

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, ראשון ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: ולאחריו אנחנו נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, עד שאני מדבר על מס הכנסה, אני רוצה לדבר עם הציבור על ספטמבר.

מיכאל בן-ארי: כשאומרים את המלה "ספטמבר", ראוי ללוות את המלה – ספ-טמ-בר, ספ-טמ-בר עם איזה פחד ואימה, ספטמבר.

מיכאל בן-ארי: מי שהיה היום בוועדת החוץ והביטחון היה בסוג של פארסה שלא ראינו מעולם.

מיכאל בן-ארי: יושב-ראש הוועדה החליט להביא מומחים.

מיכאל בן-ארי: כמובן, המומחים האלה נבחרו על-פי דעה מסוימת מאוד, והחרו-החזיקו אחרי היושב-ראש, חבריו לאג'נדה הפוליטית שנושאים ונותנים עם המומחים של ספטמבר.

מיכאל בן-ארי: אותם מומחים גדולים שלא שמענו אותם לפני הפעולה הנפשעת של ההתנתקות, שאז הם אמרו איזה טוב יהיה למדינת ישראל, איך הם מצילים את מדינת ישראל, אנחנו מתנתקים מעזה.

מיכאל בן-ארי: ופתאום היום הם מומחים, ונותנים לחבר הכנסת רוני בר-און לדבר אתם, ונותנים לחבר הכנסת יוחנן פלסנר לשאול שאלות, ולעוד חברי כנסת.

מיכאל בן-ארי: אבל כשבן-ארי בא לשאול שאלה תמימה, ואני רוצה לומר לכם איזו שאלה תמימה רציתי לשאול, לצערי הרב יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חשב שאני אקלקל את החגיגה, אני אשאל איזה שאלה שאולי תפריך את כל האג'נדה – סתם לי את הפה.

מיכאל בן-ארי: תירשם, תירשם.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: מה קרה פה?

מיכאל בן-ארי: או שכולם מדברים או שאף אחד לא מדבר.

מיכאל בן-ארי: ואם אף אחד לא מדבר, אם בן-ארי לא מדבר, אז אף אחד, ואם כולם מדברים, אז גם בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אז אני אגיד לכם מה השאלה שרציתי לשאול.

מיכאל בן-ארי: דיברו שם כל מיני פרופסורים, כאלה ואחרים, והטענה היתה שלאויב שלנו – שמכנים אותם פלסטינים – יש טענות משפטיות, ולכן כדאי ללכת לקראתם.

מיכאל בן-ארי: כדאי ללכת לקראתם, כי אם לא נלך לקראתם, העולם לצדם, בית-המשפט בהאג לצדם, ואנחנו ניראה בדיוק כמו דרום-אפריקה.

מיכאל בן-ארי: אני רציתי לשאול את שאלת הילד שרואה את התהלוכה של המלך העירום, לשאול שאלה מאוד פשוטה: אם המשפט הבין-לאומי לצדם, אם אנחנו בכל מקרה נוכרז כמדינת אפרטהייד, אז בשביל מה ללכת לקראתם?

מיכאל בן-ארי: למה אתם חושבים שאם נלך אנחנו לקראתם, הם ילכו לקראתנו?

מיכאל בן-ארי: בן-אדם שיש לו הכול בסל.

מיכאל בן-ארי: אם הטענות שלהם נכונות שיש להם הכול, לא חסר להם כלום, למה שהם יבואו למשא-ומתן, בשביל שהם יסכימו שאנחנו נחזיק בבקעה כוחות ביטחון?

מיכאל בן-ארי: או שמא הם יוותרו על גושי ההתיישבות או על זכות השיבה של 7 מיליון פליטים?

מיכאל בן-ארי: על מה הם יוותרו אם כל העולם המשפטי הבין-לאומי לצדם?

מיכאל בן-ארי: אבל, את השאלה הזאת, שאלת התם, יושב-ראש הוועדה לא נתן לי לשאול, כי למה לקלקל את החגיגה?

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אף שלא התייחסת להצעת החוק, אני עוברת להצבעה.

מיכאל בן-ארי: לא נתנו לי לדבר שם, דיברתי פה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל אתה יודע, מן הראוי לפחות משפט אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011.

רוחמה אברהם-בלילא: קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 22 חברי כנסת, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 186), התשע"א–2011, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לשם הכנתה לוועדת הכספים של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק מ/588).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 8), התשע"א–20011, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם כאן יש לי שלושה דוברים לרגע זה: חבר הכנסת אורי אריאל, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחרון הדוברים – מיכאל בן-ארי, אלא אם כן יירשם חבר כנסת נוסף בדקות הקרובות.

יצחק כהן: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 8).

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, תיקון החקיקה המוגש לכם נועד לדחות בחצי שנה את מועד תחילתו של סעיף 2(ג) לחוק הפיקוח על קופות גמל, מ-1 ביולי 2011 ל-1 בינואר 2012.

יצחק כהן: בשנים האחרונות, עבר שוק החיסכון הפנסיוני כמה רפורמות, אשר שינו אותו ללא הכר.

יצחק כהן: משרד האוצר מתכנן רפורמות נוספות כדי להגביר את השכלול והפישוט של שוק החיסכון הפנסיוני ולהגברת התחרות בו.

יצחק כהן: בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, שלא פסח על ישראל, גילו אנשי משרד האוצר כשלים בשוק החיסכון הפנסיוני, שדרשו טיפול ועיצוב מחדש של מבנה השוק, לרבות התאמת רמת הסיכון של המוצר הפנסיוני לגילו של החוסך ולמאפייניו – המודל החכ"מ, מה שנקרא בגלגול הקודם "המודל הצ'יליאני" – פישוט המוצר הפנסיוני והגברת השקיפות ביחס לחוסך.

יצחק כהן: לצורך השגת חלק מיעדים אלה שונה סעיף 2 לחוק הפיקוח על קופות הגמל, הקובע כי חברה מנהלת תנהל לכל היותר קופת גמל אחת מכל סוג.

יצחק כהן: חקיקתו של סעיף זה נבעה מהעובדה כי בשוק החיסכון הפנסיוני יש מספר רב של קופות גמל, כך שבידי הגופים המוסדיים יש כמה קופות גמל אשר אין הבדל ביניהן בפרט בכל הנוגע למדיניות ניהול ההשקעות של אותן קופות.

יצחק כהן: מקורה של תופעה זו הוא בעיקרה עסקאות למכירת קופות גמל בניהולם של הבנקים לחברות מנהלות של קופות גמל שאינן בבעלות תאגידים בנקאיים.

יצחק כהן: קיומן של קופות גמל זהות בשוק החיסכון הפנסיוני גורם לבלבול בקרב החוסכים, ומשבש את היכולת של החוסכים לבצע השוואה נאותה בין מוצרי החיסכון ולקבל החלטה מושכלת מהי קופת הגמל המתאימה להם.

יצחק כהן: גברתי, לצורך יישומו של סעיף 2(ג) נדרשות החברות המנהלות לבצע בין היתר מספר רב של מיזוגים בין קופות גמל מאותו סוג המנוהלות על-ידן תוך פרק זמן קצר.

יצחק כהן: מיזוגים אלה הם הליכים ממושכים ומורכבים, בין השאר בשל הצורך לוודא כי לא תחול כל פגיעה בזכויות העמיתים.

יצחק כהן: מבדיקה שנערכה על-ידי אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון התברר כי נוכח מורכבות ההליכים למיזוג קופות כאמור לעיל קיים צורך בפרק זמן נוסף.

יצחק כהן: בנוסף, כדי להקל עוד על הליך המיזוגים המורכב, הוחלט לא להחיל את סעיף 2(ג) על קופות מרכזיות לפיצויים, משום שקופות אלה סגורות להפקדות חדשות החל מתחילת שנת 2011, כך שבתוך כמה שנים הן תיעלמנה בכל מקרה, ולהטיל על החברות המנהלות מעמסה על-ידי מיזוגן – נראה מיותר.

יצחק כהן: סיבה נוספת לאי-החלת סעיף 2(ג) על קופות מרכזיות לפיצויים תלויה בציבור שאליו מיועד המכשיר "קופה מרכזית לפיצויים", קרי עמיתים–מעבידים.

יצחק כהן: קבוצה זו בעלת יכולת טובה יותר, משמעותית, לבצע השוואה בין קופות גמל שונות על-ידי עמיתים–מעבידים, ולפיכך החשש שלפיו ייגרם להם קושי להשוות בין הקופות השונות, העומד ביסוד ההסדרה שנקבעה בתיקון לסעיף 2, הוא נמוך יותר באופן ניכר.

יצחק כהן: אשר על כן, אבקש לאשר בקריאה ראשונה את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לכבוד סגן שר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: להצעת החוק הזאת נרשמו שלושה דוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: כמובן, מי שיסכם את זה הוא חבר הכנסת בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: סגרתי רשימה, בוודאי.

רוחמה אברהם-בלילא: נרשמו שלושה, יש אחד באולם, לאחר שהוא יסיים את דברו, זאת אומרת בעוד כשלוש דקות, נעבור להצבעה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, השר היוצא, אני רוצה לדבר על התייעלות כלכלית, משהו מעניין מאוד, שהתפרסם היום בעיתונות.

מיכאל בן-ארי: ה"ג'וינט", ארגון יהודי בין-לאומי, החליט לפתור את בעיית המסתננים הבלתי-חוקיים למדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: לפי מה שהתפרסם היום בעיתון, גברתי היושבת-ראש, הם פתחו ביוזמה מיוחדת מאוד, יצירתית.

מיכאל בן-ארי: משקיעים את הכסף של יהודי העולם בכאלה שבאים מסודן, מסומליה, מציעים להם לפתוח עסקים בארצות מוצאם.

שלמה מולה: יש לך חור בהשכלה, אתה לא יודע מה ייעודו של ה"ג'וינט".

מיכאל בן-ארי: תיכף תסביר לי, תסביר לי מה ייעודו של ה"ג'וינט".

מיכאל בן-ארי: מכל מקום – חור בהשכלה, אבל לא נדבר – – –

נחמן שי: לא, לא, לא, אבל אם היית יודע מה התפקיד של ה"ג'וינט" היית מבין שהוא רואה בזה – – –

שלמה מולה: חלק מהתפקיד שלו.

מיכאל בן-ארי: כן, כן, תיכף גם תשמע את ההיגיון.

נחמן שי: – – – ערך אמיתי – – –

מיכאל בן-ארי: בוודאי, בוודאי, בוודאי.

מיכאל בן-ארי: ליישב את הסודנים בחזרה בסודן ולתת להם לפתוח שם עסקים, כדי לעודד אותם לחזור לשם.

מיכאל בן-ארי: אני שואל את עצמי, מה קורה כשאותו סודני חוזר לסודן, גברתי היושבת-ראש?

מיכאל בן-ארי: הוא חוזר, פתאום אחד שלא היה לא כלום פתח חנות, פתח עסק.

מיכאל בן-ארי: באים כל העניים המרודים שיש שם, שואלים אותו: אֶהה, פֶּהה, מאיפה כסף?

מיכאל בן-ארי: מה, גנבת?

מיכאל בן-ארי: אומר להם: לא גנבתי.

מיכאל בן-ארי: הלכתי ברגל עד מצרים.

מיכאל בן-ארי: שם שילמתי לכמה בדואים, העבירו אותי את סיני.

מיכאל בן-ארי: עברתי את הגבול, הגעתי לחיילי צה"ל, לקחו אותי, הלבישו אותי, נתנו לי לאכול, לשתות, רופא בדק אותי, הסיעו אותי ישר לדרום תל-אביב.

מיכאל בן-ארי: ואז פגשתי שם מישהו מה"ג'וינט" והוא אמר לי: אתה רוצה לחזור בחזרה לסודן?

מיכאל בן-ארי: אז הנה, בוא תקבל כסף לחזור, כסף לפתוח עסק.

מיכאל בן-ארי: אומרים לעצמם כל האומללים האלה: זה רעיון.

מיכאל בן-ארי: אחד החזרתם, 5,000 תקבלו, וגם להם תיתנו עסקים בסודן.

מיכאל בן-ארי: היגיון יש כאן?

מיכאל בן-ארי: בוודאי שלא.

מיכאל בן-ארי: כנראה שיש כאן אך ורק טירוף מערכות, אפשר לומר אפילו שיגעון.

מיכאל בן-ארי: כמו שאמרתי לראש הממשלה בשבוע שעבר: זו סכנה קיומית למדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: לא מדובר בגירוש.

מיכאל בן-ארי: מדובר בהחזרה הביתה, ומוטב שעה אחת קודם – ושבו סודנים, סומלים, אריתריאים, לגבולם ולביתם.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

רחל אדטו: יש להם קופת גמל?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: כמו שאמר היושב-ראש, לכו להצביע.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 8), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 16, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 8), התשע"א–2011, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים של הכנסת.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: להוסיף את השם שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: לפרוטוקול, אני מוסיפה גם את שמו של חבר הכנסת, סגן היושב-ראש, בעד הצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: [הצעת חוק פ/2765/18; נספחות.

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות החוק הבאות, שהן די דומות – הצעת חוק לביטול תשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנת 2010 (הוראת שעה), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

רוחמה אברהם-בלילא: להצעת חוק זו מוצמדת הצעת חוק קרן לסיוע לעסקים במצוקה, התשע"א–2010, של חברי הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: היא הוצמדה להצעת החוק, כפי שטענתי קודם.

רוחמה אברהם-בלילא: על הצעת החוק הבאה ישיב שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואז נצביע על שניהם – – –

יצחק כהן: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה משיב על שתיהן?

רוחמה אברהם-בלילא: אז אולי, כבוד השר, במקום שתעלה פעמיים, אנחנו ניתן לחבר הכנסת גפני להציג.

רוחמה אברהם-בלילא: פשוט כבוד השר משיב על שתי הצעות החוק ולכן אני לא חושבת – – –

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: הוא יעלה פעם אחת במקומו ואנחנו נצביע אחת אחרי השנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בעיה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק שאני מציע – – –

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי, אמרתי.

רוחמה אברהם-בלילא: לפרוטוקול אמרתי שהצעת החוק של חבר הכנסת גפני וקבוצת חברי הכנסת הוצמדה להצעת החוק הקודמת, ולפיכך, כאשר נצביע, נצביע לפי הסדר שנקבע.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, כבוד חבר הכנסת.

משה גפני: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

משה גפני: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של ועדת הכספים.

משה גפני: חתומים עליה משה גפני, יעקב אדרי, אורי אורבך, חיים אורון, אורי אריאל, יצחק וקנין, שי חרמש, שלי יחימוביץ, אמנון כהן, גאלב מג'אדלה, אלכס מילר, ציון פיניאן, פניה קירשנבאום, מירי רגב ורונית תירוש.

רוחמה אברהם-בלילא: חבל שלא החתמת גם אותי.

משה גפני: אלה כל חברי ועדת הכספים מכל הסיעות.

משה גפני: החוק הזה בא בעצם להסדיר שני עניינים – דבר אחד אני מבקש את תמיכת הכנסת בו, ודבר שני אני מסיר ואני אניח את זה בהצעת חוק נפרדת, גם עם כל החתומים מטה.

משה גפני: מדובר על מה שהיה בשנים 2009 ו-2010 שהפחיתו דמי הבראה – מחצית ב-2009 ומחצית היו אמורים להפחית ב-2010.

משה גפני: הסיבה היתה שהיה אז משבר כלכלי והיה צריך מקורות תקציביים.

משה גפני: היה מדובר על 600 מיליון שקל, היה מדובר שבכסף הזה שלקחו או חסכו מתשלומי המשכורות של העובדים במשק יעשו קרן לעסקים קטנים.

משה גפני: ובינתיים, ב-2010, מסיבות שונות, שאני לא אפרט אותן, לא גבו את דמי ההבראה ולא קיזזו אותם, וההחלטה היא שמקזזים אותם בשנת 2011.

משה גפני: עכשיו, אם לא יעבור החוק הזה, אם הוא לא יעבור במהירות, המשמעות של העניין היא שב-1 בחודש הקרוב יקזזו מהעובדים מחצית מדמי ההבראה.

משה גפני: קרן לעסקים קטנים לא הוקמה, את הכסף מהעובדים יקזזו – – –

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף שנגבה?

משה גפני: נמצא באוצר, בסתם.

משה גפני: התפזר, התפזר.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לתת אותו – – –

משה גפני: קנו עם זה מטוסי 35-F.

שלמה מולה: לא יחזירו את זה לעובדים?

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: שנייה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: תנו לו להסביר.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

משה גפני: בואו נעשה סדר.

משה גפני: היות שאני מכיר, בתוך עמי אני יושב, אני יודע מה יכול לעבור ומה לא יכול לעבור, אז הסדר הוא כזה: בשנת 2009 קיזזו מהעובדים מחצית מדמי ההבראה, וזה הלך לקופת האוצר.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: איפה זה נמצא?

משה גפני: נמצא בתקציב המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל לא – – –

משה גפני: לא, שום דבר, כלום.

משה גפני: מה ששאלת, התשובה היא לא.

משה גפני: לא הלך לשום מקום אחר.

משה גפני: קיימנו על זה דיון בוועדת הכספים ואז הנחנו הצעת חוק שכוללת שני חלקים: החלק האחד – לקחת את הכסף הזה, שהיה מדובר שאתו יקימו קרן לעסקים קטנים, כדי לעזור לעובדים ולאלה שעוסקים בעסקים הקטנים ושיוכלו להתפרנס.

משה גפני: זה החלק הראשון, סעיפים 1–8.

משה גפני: הקמת הקרן לעסקים קטנים בחוק, מכיוון שהממשלה לא עשתה את זה, ודמי הבראה – היות שהמצב הכלכלי הוא כבר לא היה מה שהיה אז, והחששות הכלכליים שליוו את המדינה באותה תקופה לא קיימים היום, ברוך השם, לשמחתנו הרבה, ולכן לא להמשיך לקזז.

משה גפני: עכשיו, אני מבקש לחלק את הצעת החוק של כולנו, של חברי הוועדה, לשניים.

משה גפני: חלק אחד זה קיזוז דמי ההבראה של 2011 – להפסיק את הקיזוז הזה ולתת לעובדים את מלוא שכרם, כולל דמי הבראה.

משה גפני: המצב הכלכלי לא מחייב הפחתת הקיזוז.

משה גפני: בלי חוק, יהיו חייבים לקזז.

משה גפני: לכן את זה אני מבקש להעביר, ובזה אני מצמיד את החוק שלנו לחוק הממשלתי.

משה גפני: לגבי הקרן לעסקים קטנים, מה שאת שאלת קודם ושאל קודם גם חבר הכנסת מולה, על זה אני מניח הצעת חוק מחדש.

משה גפני: אני מוציא את החלק הזה, ואם תרצי לחתום, בבקשה.

משה גפני: נניח את הצעת החוק הזאת על שולחן הכנסת, נמתין לשעת הכושר.

משה גפני: שעת הכושר יכולה לקרות בשני אופנים: אופן אחד – שהממשלה תגיע למסקנה שאנחנו צודקים והיא תגיש הצעת חוק ממשלתית כמו עכשיו, ונצמיד אותה; האופן השני – שיתחילו להריח בחירות באוויר, ואז תתרופף המשמעת הקואליציונית ונעביר הרבה חוקים שמחכים.

משה גפני: אבל כרגע אני הולך לפי הסדר הקואליציוני: האחד – אני מבקש רק לא לקזז את דמי ההבראה בחוק, ורק על זה אנחנו נדון בוועדת הכספים, מוצמד להצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: נשתדל, בעזרת השם, לגמור את זה לפני ה-30 בחודש, כדי שכבר ב-1 בחודש לא יקזזו את דמי ההבראה, ונניח הצעת חוק אחרת ונחכה לשעת הכושר.

משה גפני: ומה זה שעת כושר בחוקים הללו?

משה גפני: כבר הסברתי.

משה גפני: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אוקיי.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא כבוד השר, סגן שר האוצר, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הסדר – שאתה משיב על ההצעה הראשונה שהיתה, ולאחריה הממשלתית – – –

משה גפני: זה רק על הממשלתית.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם תדברו לפני ההצבעה.

יצחק כהן: מענה על הצעת חוק קרן לסיוע לעסקים במצוקה, התשע"א–2010, של חבר הכנסת הרב משה גפני ואחרים.

יצחק כהן: רבותי, ב-2009 החליטה הממשלה על הקמת קרן שתפעל למתן סיוע כלכלי לעסקים שנקלעו למצוקה בשל המשבר הכלכלי ששרר באותה עת בעולם.

יצחק כהן: מקורות קרן הסיוע יהיו אמורים לכלול, בין השאר, כספים שייגבו מדמי ההבראה של עובדי המגזר הציבורי וכספים שייגבו מעובדי המגזר הפרטי.

יצחק כהן: בהתאם להוראות אלה, בשנת 2009 שולמו לעובדי המגזר הציבורי מחצית מדמי ההבראה שהם היו זכאים להם באותה עת.

יצחק כהן: מחצית מדמי ההבראה שלא שולמו יועדו להיות חלק ממקורות קרן הסיוע.

יצחק כהן: באשר לגביית הכספים מהמגזר הפרטי, נכון ליום זה עובדי המגזר הפרטי לא חויבו בשווי יום חופשה, מאחר שלטענת יוזמי החוק, בעת תשלום מחצית דמי ההבראה לעובדים בשנת 2009 חויבו העובדים בתשלום דמי ביטוח לאומי על מלוא דמי ההבראה ולא רק על מחצית הסכום שאותו הם קיבלו בפועל.

יצחק כהן: חבר הכנסת גפני מציע לקבוע באופן מפורש כי ישולם ביטוח לאומי רק על גובה דמי ההבראה ששולמו לעובדים בפועל, היינו רק על מחצית מהסכום, ולקבוע זאת החל מ-23 ביוני 2009.

יצחק כהן: כמו כן, היוזם מציע כי מאחר שהכספים שנגבו מהעובדים בשנת 2009 לא שימשו, לטענתם, למטרות שלשמן הם נגבו, מוצע לבטל את הקביעה שלפיה גם בשנת 2010 תשולם לעובדים מחצית מדמי ההבראה שלהם הם זכאים.

יצחק כהן: בנוסף, כיוון שגביית הכספים מהמגזר הפרטי טרם נעשתה, מוצע, גברתי, לקבוע באופן מפורש כי הוראות החוק בעניין זה ייכנסו לתוקפן רק בעת הקמת הקרן.

יצחק כהן: כל עוד לא תוקם הקרן ותחל לפעול, לא ייגבו הכספים מהעובדים במגזר הפרטי.

יצחק כהן: משרדי התמ"ת והאוצר מתנגדים להקמת הקרן בחקיקה.

יצחק כהן: משרד התמ"ת ומשרד האוצר נמצאים בשלבים מתקדמים להקמת הקרן שלא במסגרת החקיקה.

יצחק כהן: ועדת השרים תמכה בהצעת החוק לאי-גביית דמי ההבראה בשנת 2010 בכפוף לתיאום נוסח הסעיף עם משרד התמ"ת והאוצר.

יצחק כהן: לפיכך, גברתי, עמדת הממשלה היא לתמוך בסעיף 9 להצעת החוק בקידום החקיקה ביחס לדמי ההבראה כאמור, ובתנאי שבהמשך הליכי החקיקה יתאם חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, המציע, את נוסח הסעיף עם משרדי האוצר והתמ"ת, וכי חבר הכנסת גפני, המציע, מתחייב מעל דוכן הכנסת כי לא יקדם את שאר סעיפי החוק.

יצחק כהן: אוקיי?

משה גפני: אני אמרתי את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא הודיע את זה כבר קודם, והוא אמר שאת קידום הצעת החוק הוא ישאיר לזמנים טובים או אחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/589).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר שלפי סדר-היום הצעת החוק הממשלתית היא זו שהיתה אמורה לעלות קודם, אבל משום שלא רצינו לטרטר את כבוד השר, אתה תציג כעת את הצעת החוק הממשלתית.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר מכן יש לנו דוברים, ואחר כך נעבור להצבעה.

יצחק כהן: הצעת החוק, גברתי, שהוצמדה להצעת החוק של חבר הכנסת גפני, היא הצעת חוק לביטול חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנת 2010 (הוראת שעה).

יצחק כהן: אני מתכבד להביא לקריאה ראשונה את הצעת החוק לביטול חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנת 2010 (הוראת שעה), התשע"א–2011.

יצחק כהן: עסקינן בהצעת חוק הבאה להביא לסיומו של מהלך שהחל בשנת תשס"ט, 2009.

יצחק כהן: באותה עת חווה המשק הגלובלי משבר כלכלי שאיים ליתן אותותיו גם בכלכלת ישראל.

יצחק כהן: לאור זאת, התכנס פורום שולחן עגול בהשתתפות נציגי הממשלה, המעסיקים והסתדרות העובדים הכללית החדשה, לשם גיבוש חבילת צעדים לקידום פני הרעה.

יצחק כהן: במסגרת זו הוסכם כי לצורך פינוי מקורות מתקציב המדינה יופחתו במחצית דמי ההבראה שאמורים היו להשתלם לעובדי השירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010.

יצחק כהן: מהלך זה קודם בחתימת הסכם קיבוצי עם ההסתדרות ובחקיקת החוק לתשלום חלקי של דמי הבראה בשירות הציבורי בשנים 2009 ו-2010 (הוראת שעה), התשס"ט–2009.

יצחק כהן: בחלוף העתים ובזיקה לשיפור יחסי במצב הכלכלי של המשק הישראלי בהשוואה למצב שבו היה שרוי בשנת 2009, ולאור הסתמנות ניצנים ראשונים של צמיחה, הוחלט לפטור את עובדי המגזר הציבורי מהפחתת המנה השנייה של דמי ההבראה, שעל-פי החוק לתשלום חלקי של דמי הבראה ועל-פי ההסכמים הקיבוציים נועדה לשנים 2010 ו-2011, ולהסתפק בהפחתה שבוצעה זה מכבר.

יצחק כהן: יש להבין הפטור, המורטוריום הזה – על רקע המדיניות שלא להתערב בתנאי עבודה בחקיקה.

יצחק כהן: משבוצעה התערבות כאמור בשנת 2009 נוכח צוק העתים, היה אך ברי כי אם ירווח מעט, ההתערבות האמורה תבוא לקצה.

יצחק כהן: בהסכם המסגרת מיום ז' בשבט התשע"א, 12 בינואר 2011, בין ממשלת ישראל ומעסיקים נוספים לבין ההסתדרות, הוסכם על הצדדים כי הפחתת דמי ההבראה שבוצעה בשנת 2009 ממצה את מלוא ההפחתה שעליה סוכם וכי לא תבוצע הפחתה נוספת.

יצחק כהן: הצעת חוק זו נועדה להחיל על כלל עובדי השירות הציבורי את שסוכם עם ההסתדרות בדבר מיצוי הפחתת דמי ההבראה באופן שנטל ההשתתפות של כלל העובדים בשירות הציבורי בהתמודדות עם המשבר הכלכלי יהא דומה.

יצחק כהן: בסיום דברי, גברתי, אבקש להביע את הערכתנו להסתדרות העובדים הכללית החדשה ולארגוני עובדים נוספים שנרתמו למהלך הפחתת דמי ההבראה ולציין לשבח את עובדי המגזר הציבורי אשר נטלו חלק של ממש בהתמודדות עם המשבר הכלכלי ואפשרו, על-ידי הפחתת דמי ההבראה, לפנות מקורות בסך של 600 מיליון שקלים חדשים מתקציב המדינה.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת להצטרף להערכה הגדולה ולאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, כבוד השר.

רוחמה אברהם-בלילא: נרשמו לדיבור: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת אדטו, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריה – חבר הכנסת מולה יסכם את הדיון, ואני סוגרת את הרשימה בעת הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

רחל אדטו: איפה גפני?

רחל אדטו: איננו.

רחל אדטו: חבל.

רחל אדטו: גברתי, חברי חברי הכנסת, הורתו ולידתו של חוק זה היו בחטא.

רחל אדטו: במסגרת חוק ההסדרים, במסגרת מאוד מוזרה של שיתוף פעולה בין ההסתדרות לבין המעסיקים נולד החוק שלא הבשיל ולמעשה גבו את הכסף מבלי שהחוק הבשיל.

רחל אדטו: החוק נועד לקחת כסף מהמגזר הציבורי בלבד ולא מהמגזר הפרטי, על מנת לתמוך בעסקים שנקלעו לקשיים כלכליים.

רחל אדטו: לכן, שאלה מספר אחת שהתעוררה היתה: למה רק המגזר הציבורי צריך לשאת על גבו את הנטל, ולא לקחו מהמגזר הפרטי?

רחל אדטו: שאלה אחת.

רחל אדטו: הדבר השני שקרה פה, שלקחו כסף מבלי שהגדירו בכלל מהי הקרן, מה מטרות הקרן, מי מנהל את הקרן ומה הכללים להעברת כסף מהקרן לעסקים הפרטיים.

רחל אדטו: טוב שעדיין לא הצליחו להעביר כספים, מפני שאז הנזק היה גדול יותר.

רחל אדטו: אני כמובן בעד לבטל את זה לאלתר, את כל הנושא של לקחת כסף מהעובדים, את חצי דמי ההבראה שלהם.

רחל אדטו: עם זאת, אני לא מבינה בדיוק בנושא החזר הכספים, כיצד מתכוונים להחזיר כספים כאשר אף אחד לא נוגע בשאלה מה קרה עם הכספים האלה.

רחל אדטו: הכספים מוצמדים, איך מחזירים את זה לעובדים?

רחל אדטו: הם מקבלים ריבית, מקבלים הצמדה?

רחל אדטו: מה גורלם של העובדים שכבר פרשו מהעבודה, למי יחזירו את הכסף?

רחל אדטו: אני חושבת שזה היה פשטני מדי לכתוב את המשפט שהכסף יוחזר לעובדים, בלי שום מחויבות של המעבידים או הגדרות יותר מדויקות לגבי החזרת הכסף.

רחל אדטו: לכן, כמובן, אני תומכת בהחזרת הכסף לאלתר, ומזהירה מפני הצעת החוק הנוספת, שבאה להקים קרן כאשר היא עדיין לא בשלה ולא עונה.

רחל אדטו: כמובן, כל ניסיון לקחת מהמגזר הציבורי ולא לשתף את המגזר הפרטי, כאשר מדברים על קרן לעסקים, גם לעסקים פרטיים – היא לא נכונה.

רחל אדטו: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חברת הכנסת אדטו.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריה יעלה ויבוא חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה שאנחנו נלמד דווקא מהדוגמה הזאת את הזיגזגיות של הממשלה הזאת גם בעניין הזה.

שלמה מולה: מי שזוכר, דיברנו על כך שאסור לקחת כסף של דמי הבראה מהעובדים, אבל סיפרו לנו שמדינת ישראל נמצאת במשבר כלכלי חמור וצריך לסייע לעסקים הקטנים.

שלמה מולה: אמרו לנו וסיפרו לנו שיש עכשיו שולחן עגול.

שלמה מולה: אוקיי, קיימתם שולחן עגול, אבל – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אוי, אני לא יכולה יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: שנייה אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי כולנו נצטרף לדיון של חברי הכנסת וכבוד השר, כי שומעים אתכם ופשוט זה בלתי אפשרי.

גלעד ארדן: אני מתנצל.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, בבקשה.

שלמה מולה: ואז, כשסיפרו לנו על השולחן העגול, אני זוכר, אנחנו קיימנו דיונים על דיונים אצל הרב גפני בוועדת הכספים.

שלמה מולה: אנחנו אמרנו: יגזלו כספים מהעובדים אבל לא יוכלו להשתמש בכסף.

שלמה מולה: הצעת החוק הזאת והחוק שחוקק – זה היה בחקיקת בזק, העיקר לקחת כסף מהעובדים.

שלמה מולה: אנחנו באנו ואמרנו.

שלמה מולה: ואז, באותם ימים, אנחנו ידענו שיש מאות ועשרות עסקים קטנים.

שלמה מולה: באו ממשרד האוצר ואמרו: תנו לנו כסף.

שלמה מולה: הרי אתם לקחתם כסף מהעובדים.

שלמה מולה: אותם עסקים.

שלמה מולה: אמרו: אין קריטריונים, אנחנו לא קבענו את הקריטריונים.

שלמה מולה: יש כסף בקופה אבל אנחנו לא יכולים להשתמש.

שלמה מולה: אז הלוך ושוב שאלנו:

שלמה מולה: אבל למה אתם גזלתם מהעובדים את הכסף של דמי ההבראה?

שלמה מולה: זה חלק מהזכויות הסוציאליות של העובדים.

שלמה מולה: אמרו שהם רוצים שהעובדים יעזרו לעמיתיהם.

שלמה מולה: אבל תראו מה בסופו של דבר קרה – הכסף הגיע לקופת המדינה, יושב שם כבר הרבה זמן, לא סייעו לעסקים קטנים, לא קבעו קריטריונים, גם לקחו את הכסף מהעובדים, ועכשיו גם מאלצים את חבר הכנסת גפני לפצל את החוק.

שלמה מולה: מה, לקחת את הכסף במסגרת חוק ההסדרים היה קל יותר?

שלמה מולה: להחזיר הכסף לעובדים עכשיו קשה יותר?

שלמה מולה: אני לא מבין, אבל שום דבר לא מפליא אותי.

שלמה מולה: בממשלה הזאת, שותפים בה גם ש"ס, גם ישראל ביתנו, כל היום מזגזגים.

שלמה מולה: אתם עושים אקרובטיקה, אתם עושים את הזיגזג הזה גם על חשבון משלם המסים, עובדי המדינה.

שלמה מולה: בסך הכול, קמים בבוקר, באים לעבוד, לוקחים מהם את דמי ההבראה, לא מחזירים להם בזמן.

שלמה מולה: אני שואל אתכם שאלה פשוטה: לקחתם מהעובדים את הכסף שמגיע להם בדין.

שלמה מולה: השולחן העגול הזה כבר התפרק, לא קיים, לא קיים שולחן עגול יותר.

שלמה מולה: נו, כדי לגזול כסף צריך שולחן עגול?

שלמה מולה: צריך להחזיר את הכסף.

שלמה מולה: עכשיו לא צריך שולחן עגול, אבל תחזירו את הכסף.

שלמה מולה: אני לא מבין למה מתמהמהים.

שלמה מולה: ואני אומר לכם עכשיו: גם בשנה הזאת יש עודף גבייה.

שלמה מולה: גזלתם כסף, גוזלים עוד כסף, מעלים את הבלו.

שלמה מולה: יש עודף גבייה.

שלמה מולה: אם יש עודף גבייה, מה הבעיה להחזיר לאותם עובדים רטרואקטיבית מ-2009?

שלמה מולה: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, אחרון הדוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: ואחריו אנחנו נעבור להצבעה, ראשית, על הצעת החוק הפרטית, ולאחריה על הצעת החוק הממשלתית.

רוחמה אברהם-בלילא: הכרזה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: הוצאת מוסדות ציבור מהעיר קריית-שמונה – הצעתם של חברי הכנסת רוחמה אברהם-בלילא ויריב לוין.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: (קריאה ראשונה)

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: חבר הכנסת מולה, למה אתה צריך רק לתקוף כל פעם כשאתה עולה פה?

נסים זאב: הממשלה כבר עושה צעד טוב, מסכימה עם החוק הזה.

נסים זאב: אני דיברתי עם הרב גפני שיסיים את זה עוד החודש, כמה שאפשר יותר מהר.

נסים זאב: הוא הולך לעשות את זה והממשלה תומכת בו, למה אתה צריך רק להשמיץ?

שלמה מולה: להשוויץ?

נסים זאב: לא להשוויץ – השמצה.

שלמה מולה: לא, אתה לא מבין שלקחו את הכסף – שנתיים לא עושים כלום.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, ראיתי אתמול פירוש יפה, מה המשמעות שמחשבה טובה הקדוש-ברוך-הוא מצרף לה מעשה.

נסים זאב: היה צריך לומר, מחשבה טובה נחשבת כמעשה.

נסים זאב: כי מחשבה לבד, היא לא נהפכת להיות מעשה, היא מצטרפת למעשה.

נסים זאב: צריך שיהיה עשייה אחרת טובה, שהמחשבה הטובה הזאת תצטרף אתה.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לכם, כאשר הממשלה החליטה וקיבלה החלטה שחצי מדמי ההבראה בשנת 2009 – באמת היתה לה מחשבה טובה, אבל היא לא הצטרפה למעשה, ומחשבה לבד אין בה משום עשייה.

נסים זאב: לכן אני רואה בעניין הזה אקט מאוד חיובי, מקיימים את מצוות: והשיב את הגזלה אשר גזל, או את העושק אשר עשק או את האבדה.

נסים זאב: אז בוא – אבל מה, דבר אחד, הרב גפני: אולי תוסיף את הפסוק ו"חמשתו יוסף עליו".

נסים זאב: אולי לפצות את אלה שנלקח מהם הכסף – לתת להם את החמישית מהסכום שנלקח.

נסים זאב: אבל אנחנו מדברים בכסף קטן, גברתי היושבת בראש.

נסים זאב: מי שמכיר מה שהולך, למשל, בנושא הדיור הציבורי – מכרו את הדירות.

נסים זאב: הממשלה תמכה בחוק, והיתה פה, הייתי אומר, תמיכה מקיר לקיר של חברי הכנסת, כי כולם ראו שזה נושא ציבורי ממדרגה ראשונה, לתת לאותם בעלי משפחות אפשרות לקנות את הדירה, במקום נאמר ב-100,000, ב-20,000 דולר.

נסים זאב: מה, רווח נקי – הנכדים נהנים, הבנים נהנים, המשפחה נהנית, וכאילו זה באמת משרת את המשפחה שהיתה שם במשך שנים, מין פיצוי כזה.

נסים זאב: אבל איפה ה-20% או ה-25% של הסכומים של הכספים – שהיתה הבטחה?

נסים זאב: ואני אומר לך, מדובר פה כמעט במיליארד שקלים.

נסים זאב: איפה הכסף הזה?

נסים זאב: למה לא נקנו דירות עבור אותן משפחות ברוכות ילדים?

נסים זאב: אנחנו מדברים על דמי הבראה, אנחנו מדברים פה על סכומים אדירים של כל מכירת הדירות.

נסים זאב: אותו הדבר לגבי הקצאת – הפרשת שטחים לצורכי ציבור.

נסים זאב: אותו הדבר, חבר הכנסת מולה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, מדובר בהפרשות של מיליארדים של דולרים, העלויות, ואנשים נותנים ומסכימים לאותן הפרשות בתנאי שהקרקעות האלה ישמשו לצורכי ציבור.

נסים זאב: בסופו של דבר זה נהפך להיות נדל"ן, והכספים האלה הולכים לקופת המדינה.

נסים זאב: גם על הדבר הזה צריך דיון מעמיק, ולא רק בפרוטות של ההבראה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: אם כך, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמרתי קודם, ראשית אנחנו נצביע על הצעת החוק של חבר הכנסת גפני וקבוצת חברי כנסת, הצעת חוק קרן לסיוע לעסקים קטנים, התשע"א–2010.

רוחמה אברהם-בלילא: בהתאם להסכמות – – –

יצחק כהן: מהצעת החוק הממשלתית.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשית, אנחנו מצביעים על הצעת החוק של חבר הכנסת, ואחריה אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק הממשלתית.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמרתי, אנחנו עוברים להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קרן לסיוע לעסקים במצוקה, התשע"א–2010, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 21 חברי כנסת, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שהצעת החוק של חבר הכנסת גפני וקבוצת חברי כנסת, הצעת חוק הקרן לסיוע לעסקים במצוקה, התשע"א–2010, עברה בקריאה טרומית והיא תועבר לשם הכנתה לקריאה ראשונה בוועדת הכספים של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצעת החוק הממשלתית, הצעת חוק לביטול תשלום חלקי של דמי ההבראה בשירות הציבורי בשנת 2010 (הוראת שעה), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לביטול תשלום חלקי של דמי ההבראה בשירות הציבורי בשנת 2010 (הוראת שעה), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 22 חברי כנסת, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שגם הצעת חוק זו, הצעת חוק לביטול תשלום חלקי של דמי ההבראה בשירות הציבורי בשנת 2010 (הוראת שעה), התשע"א–2011, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכספים של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/595).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: הנושא הבא על סדר-היום, חברי חברי הכנסת: הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק שר המשפטים יעקב נאמן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: נרשמו לדיבור על הצעת החוק חברי הכנסת נסים זאב וחברת הכנסת עינת וילף וחבר הכנסת דוד רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: הרשימה נסגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, כבוד השר.

יעקב נאמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת גפני, אני עומד לצטט גמרא, דברי תורה, בפתח דברי.

יעקב נאמן: הייתי שמח אם חברי הכנסת ישימו לב לדברים.

יעקב נאמן: הגמרא במסכת תענית, דף כ"ג, עמוד א', מספרת, וזה תרגום שלקחתי מהתרגום של הגמרא לעברית – כי זה מופיע בארמית – של הרב עדין אבן-ישראל שטיינזלץ, שכולנו מאחלים לו רפואה שלמה.

משה גפני: חברי הכנסת לא יודעים.

משה גפני: מה, הם לא לומדים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גפני, תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה גם עומד, אתה גם מפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: הגזמת.

יעקב נאמן: גברתי היושבת-ראש, הוא רגיל לזה, זה לא דבר יוצא מן הכלל.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אלקין.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מקלב.

יעקב נאמן: הגמרא מספרת לנו: "יום אחד הלך בדרך, ראה אדם אחד שנוטע חרוב, אמר לו: זה עוד כמה שנים טוען פירות?

יעקב נאמן: אמר לו: עד שבעים שנה.

יעקב נאמן: אמר לו: פשוט לך שאתה חי שבעים שנה שאתה נוטע את העץ ליהנות ממנו?

יעקב נאמן: אמר לו: אני, עולם מלא חרובים מצאתי, כפי ששתלו לי אבותי כך שותל אני גם כן לבני".

יעקב נאמן: הצעת החוק שבפניכם, חברי הכנסת הנכבדים, היא הצעה שנדונה כמעט מאז קום המדינה כדי לאחד תחת קורת גג אחת את כל דיני הממונות, ואני אפרט.

יעקב נאמן: עם קום המדינה החל תהליך ארוך ומורכב של ביטול החקיקה העות'מאנית והחקיקה האנגלית, שחוקקו בעקבות המנדט הבריטי על ארץ-ישראל.

יעקב נאמן: התהליך החל בהחלפת החוקים הללו בחקיקה ישראלית מקורית.

יעקב נאמן: עבודת ההכנה הראשונה של הקודקס האזרחי הזה נעשתה על-ידי פרופסור אורי ידין, זיכרונו לברכה, שכיהן כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה (חקיקה), והיה גם מורי ורבי באוניברסיטה העברית בפקולטה למשפטים.

יעקב נאמן: פרופסור ידין היה אחראי להכנתם של החוקים האזרחיים אשר חוקקו פרקים פרקים בשנים 1968–1986, ועליו הוטל להשלים המלאכה, להכין טיוטת קודקס חדש.

יעקב נאמן: פרופסור ידין הכין טיוטה של הצעת החוק אשר הושלמה לאחר פטירתו בידי עובדי משרד המשפטים, ואשר שימשה את הוועדה הציבורית שעסקה בנושא זה, ובראשה עמד נשיא בית-המשפט העליון בדימוס פרופסור אהרן ברק.

יעקב נאמן: כמו כן, הוקמו כמה ועדות מומחים לדיון בנושאים ספציפיים, כגון בנושא הירושה, הנזיקין, ותרופות בשל הפרת חוזה.

יעקב נאמן: הנוסח המוצע הוא פרי עמלן של ועדות המומחים ושל משרד המשפטים אשר גובש לאורך שנים רבות.

יעקב נאמן: ועדות אלו כללו מטובי המשפטנים שבישראל מכל התחומים המשפטיים, האקדמיה, השיפוט ועריכת-הדין, ובסיום דברי גם אזכיר חלק מהם.

יעקב נאמן: נוסח ההצעה הופץ לעיון הציבור עוד בשנת 2004 כטרום-תזכיר, ושנית כתזכיר הצעת חוק בשנת 2007, וזכה להערות רבות, אשר נבחנו לעומקן.

יעקב נאמן: כן נעשתה בחינה משווה של הצעת החוק, הן לקודקסים אזרחיים קיימים במדינות שונות, והן בהשוואה למקורות המשפט העברי.

יעקב נאמן: דיונים נרחבים בהצעת החוק אף התקיימו לאחרונה במסגרת שמונה ישיבות רצופות ומיוחדות של ועדת השרים לענייני חקיקה.

יעקב נאמן: בתום הליך ארוך זה מונחת הצעת החוק בנוסחה זה בפניכם, חברי הכנסת הנכבדים, לאישור בקריאה ראשונה.

יעקב נאמן: הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2011, אשר אנו מתכבדים להניחה לקריאה ראשונה, נועדה להשלים תהליך זה, ולשלב כלל החקיקה הזאת יחדיו, עם פרקים חדשים נוספים, לכדי קודקס דיני ממונות אחד, אשר יסדיר כל תחומי הליבה של המשפט האזרחי.

יעקב נאמן: חקיקה זו תביא לעקביות ואחידות בתחום המשפט האזרחי בין ההסדרים השונים בתחום דיני הממונות, להתאמת הדין למגמות התפתחות מודרניות ולפסיקה הקיימת, ולביסוס תורת משפט אחידה וכוללת.

יעקב נאמן: ההצעה כוללת כ-1,000 סעיפים, והיא נועדה לבוא, בין השאר, במקום חוק השליחות, חוקי החוזים – הכלליים והמיוחדים, פקודת הנזיקין והחקיקה הנלווית לה, חוק המקרקעין, חוק המיטלטלין, חוק הנאמנות, חוק הירושה וחוק ההתיישנות, ולאחדם תחת חוק אחד.

יעקב נאמן: היקף הנושאים ששולבו בהצעה נבחן בקפידה רבה.

יעקב נאמן: מבנה ההצעה הוא מן הרחב והמופשט אל הקונקרטי והפרטני.

יעקב נאמן: הסדריה הפרטניים גובשו לאחר חשיבה מסודרת ומעמיקה, תוך שקילת כלל ההסדרים האפשריים.

יעקב נאמן: לשונה נבחן באופן מדוקדק ונבחרו מונחים הולמים ועקביים אשר עוברים כחוט השני בין הוראות הצעת החוק.

יעקב נאמן: אסקור בקצירת האומר כמה מהשינויים והשיפורים העיקריים אשר בהצעה.

יעקב נאמן: ניתן ביטוי בהצעה לרוח החדשה הנושבת בתחום דיני החוזים בדבר שיתוף פעולה בין הצדדים לחוזים.

יעקב נאמן: מגמה זו באה לידי ביטוי בהצעת החוק באימוצו של מוסד האשם התורם בדיני החוזים אל תוך דיני התרופות החוזיות.

יעקב נאמן: בדומה, בהצעה ישנו תיקון רחב ומקיף בסוגיית סיכול החוזה.

יעקב נאמן: יסודות האחריות החוזית מרוככים באופן שיבטיחו איזון וצדק בין הצדדים לחוזה.

יעקב נאמן: מוסד הסיכול, שהפך כיום לאות מתה, יזכה למקומו הראוי במסגרת תפיסה שיתופית יותר לעניין אחריותו של צד לאירועים חדשים, המשנים תשתיתו של הקשר החוזי.

יעקב נאמן: דוגמה נוספת לשינוי מהותי ומשמעותי נמצא בדיני התרופות.

יעקב נאמן: הצעת חוק דיני ממונות מאחדת עקרונות של הסדרי התרופות בדיני החוזים ובדיני הנזיקין.

יעקב נאמן: תרופת האכיפה מקבלת הכרה רחבה יותר, מאחר שהיא חלה גם בדיני הנזיקין וגם בדיני החוזים.

יעקב נאמן: ראוי כי העיקרון בדבר ההגנה בעין על זכויות הנפגע, והחריגים לעיקרון זה, יהיו משותפים לשני התחומים.

יעקב נאמן: הצעת החוק יוצרת תשתית אחידה לכלל דיני החיובים, כאשר בהקשרים נתונים מסוימים, שבהם קיימת הצדקה להבחנה בין התחומים, נערכת הבחנה זו.

יעקב נאמן: הצעת החוק מעבה הסדרים קיימים בהתאם לפיתוח שניתן להם בפסיקת בתי-המשפט בעשרות השנים האחרונות.

יעקב נאמן: המדובר, למשל, בדיני המתנה, בדיני חוזה הקבלנות, בדיני העיכבון, שלגביהם קיימים הסדרים קצרים ופשוטים, ונושאים כגון דיני האמון ודיני חוזה התיווך, שלגביהם אין כיום הסדר בחקיקה.

יעקב נאמן: הצעת החוק מעצבת הדין גם בתחומים האלה.

יעקב נאמן: בהצעת החוק יש תרומה חשובה לביסוסה של תורת משפט סדורה.

יעקב נאמן: מעבר לתרומה כללית ועקרונית זו, מסייעת הצעת החוק בפיתוח מוסדות תורתיים מרכזיים, כגון מוסד הפעולה המשפטית.

יעקב נאמן: לנושא זה נקבע פרק מיוחד, שיחלוש על כל סוגי הפעולות.

יעקב נאמן: כמו כן, נקבעו תכליות החוק אשר משמשות מקור יסודי לפרשנותו.

יעקב נאמן: הוראות דיני החיובים, וכן ההוראות הכלליות לדיני הנכסים, יוצרות תמונה כללית וברורה של הדינים החלים בשני התחומים העיקריים של המשפט האזרחי.

יעקב נאמן: כך, למשל, נקבעה תורת חיובים סדורה, הכוללת התייחסות לדיני השיתוף בנכס שהוא חיוב, דיני ריבוי חייבים ונושים.

יעקב נאמן: כך גם נקבעה הסדרה אחידה לגבי זכויות נוגדות שבחקיקה הקיימת.

יעקב נאמן: הוראות אלה מפוזרות כיום בין דברי החקיקה השונים.

יעקב נאמן: הנוסח המוצע הוא פרי עמלן של ועדות מומחים שונות ושל משרד המשפטים, אשר הכינו אותו לאורך שנים רבות.

יעקב נאמן: ואם אני אהיה סומך על דברי הגמרא שהבאתי בתחילת דברי, אומנם לא הגענו ל-70 שנה אבל הגענו קרוב ל-60 שנה.

יעקב נאמן: ועדות אלה כללו מטובי המשפטנים בישראל מכל התחומים המשפטיים, האקדמיה, השיפוט, ועריכת-הדין.

יעקב נאמן: נוסח ההצעה הופץ לעיון הציבור כמה פעמים, וזכה להערות רבות, אשר נבחנו לעומקן.

יעקב נאמן: כן נעשתה בחינה משווה של הצעת החוק, הן לקודקסים אזרחיים קיימים במדינות שונות והן בהשוואה למשפט העברי.

יעקב נאמן: אבקש להודות לכל מי שנטל חלק בתהליך זה והקדיש לכך מזמנו.

יעקב נאמן: במיוחד אבקש להודות לפרופסור אהרן ברק, לשעבר נשיא בית-המשפט העליון, אשר הוביל והנחה תהליך זה.

יעקב נאמן: כמו כן אודה לחברי ועדת הקודיפיקציה וועדות המשנה שלה, ובין השאר לשופטים בדימוס פרופסור יצחק אנגלרד, יעקב טירקל, השופט אליעזר ריבלין, פרופסור דניאל פרידמן, פרופסור נילי כהן, פרופסור מנחם מאוטנר, פרופסור דניאל מור, פרופסור גבריאלה שלו, פרופסור יהושע ויסמן, פרופסור מרדכי ראבילו, פרופסור איל זמיר, פרופסור דפנה לוינסון-זמיר, פרופסור ישראל גלעד, פרופסור מיגל דויטש, פרופסור רינה סנילביץ, פרופסור ריקרדו בן-אוליאל, השופטת ד"ר שירלי רנר, פרופסור ברכיהו ליפשיץ, פרופסור אהרן יורן, זיכרונו לברכה, השופט בדימוס דוד קציר, זיכרונו לברכה, השופט בדימוס גבריאל קלינג, פליאה אלבק, זיכרונה לברכה, גברת חוה הלברייך, השופט דוד חשין, השופט יהושע גייפמן, פרופסור פנחס שיפמן, פרופסור שמואל שילה, פרופסור אשר מעוז, מר שמואל צור, עורך-דין עקיבא לקסר, עורך-דין יוסי זילביגר, האפוטרופוס הכללי וכונס הנכסים היוצא שלמה שחר.

יעקב נאמן: במיוחד אבקש להודות לאנשי משרד המשפטים בעבר ובהווה, אשר ריכזו עבודת הכנת הצעת החוק, ובראשם לגברת טנה שפניץ, משנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי) בדימוס, אשר ליוותה את הכנת הנוסח לאורך רוב התקופה, וכן הגברת שרית דנה, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי), למירב ישראלי, שגית אפיק, ורדה לוסטהויז, אלן זיסבלט, טלי שטיין, עליזה קן, פרץ סגל, ארז קמיניץ, תמר קלהורה, רני נויבואר, טל גיז, דניאל כהן ויצחק גורדון.

יעקב נאמן: עם הנחת הצעת החוק על שולחן הכנסת וביסוס קודיפיקציה אזרחית מקורית, אנו בעצם הולכים בדרך שטוו לנו חכמינו הגדולים, זיכרונם לברכה, אשר גם הם יצרו קודיפיקציות רחבות יריעה של כלל תחומי המשפט העברי, בדמותם של ספרי "משנה תורה" – "הי"ד החזקה" – לרמב"ם, ה"טור" לרבי יעקב "בעל הטורים", ה"שולחן ערוך" לרבי יוסף קארו.

יעקב נאמן: עם מלאות 63 שנה לעצמאותה של המדינה, אנו רואים בהצעת החוק שלב נוסף בהתבססות עצמאותנו המשפטית והמדינית וגולת הכותרת בהתפתחות המשפט האזרחי בישראל.

יעקב נאמן: שילוב דברים זה מהווה תכלית עיקרית בחוק זה, דהיינו קידום ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ברוח עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל.

יעקב נאמן: פנינו ליושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט בכנסת, חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה שהצעת חוק זו תידון בישיבות רצופות על-ידי ועדת חוקה, חוק ומשפט בכנסת, ואני שמח להודיע – והוא נוכח כרגע באולם הכנסת – שהוא נענה לכך, למרות סדר-היום העמוס של הוועדה.

יעקב נאמן: סיום תהליך החקיקה יותיר רושם וחותם לעתיד ויישא פרי עבורנו וגם עבור הדורות הבאים, והיה זה שכרנו.

יעקב נאמן: אשר על כן, מבקשת הממשלה לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה, לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת חוקה, חוק ומשפט.

יעקב נאמן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לכבוד השר על הנאום ועל הצגת התוכן של החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: נרשמו לדיבור: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי, התשע"א–2011, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי המזכירה.

רוחמה אברהם-בלילא: (קריאה ראשונה)

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, חבר הכנסת אריה אלדד.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן לא מדובר בחוק רגיל, מדובר בקודקס, בקובץ חקיקה עצום בהיקפו, שאין לי שום מושג אם הוא טוב או רע.

אריה אלדד: ואני רוצה גם להציע שחברי הכנסת שיצביעו עליו בסופו של דבר – ברובם המכריע, לא יהיה להם מושג מה כתוב בו.

אריה אלדד: כי אי-אפשר להתמודד עם היקף כזה.

אריה אלדד: אדוני שר המשפטים, אני מציע לך עכשיו חוק-יסוד: חוק ש-120 העותקים שלו, שמונחים על שולחן חברי הכנסת, עולים במשקלם על משקל גופו של השר המציע – ידרשו רוב מיוחס.

יעקב נאמן: ירדתי במשקל.

אריה אלדד: לא, אבל החוק עלה.

אריה אלדד: אתה ירדת, ולכן לדעתי 120 עותקים שוקלים פי-שניים או פי-שלושה ממך.

אריה אלדד: אין אפשרות באמת להתמודד עם היקף כזה.

אריה אלדד: לפני שנה או שנתיים קראתי מאמר – ואתה הזכרת בדברי תודתך את כבוד נשיא בית-המשפט העליון אהרן ברק – והמאמר אמר שאהרן ברק לא העריך במיוחד את הכנסת, לא העריך במיוחד את עבודת החקיקה של הכנסת, ולכן החליט להציף את הכנסת.

אריה אלדד: כלומר, לעשות חוקים כאלה שהכנסת לא תהיה מסוגלת להתמודד אתם בהיקפם.

אריה אלדד: חוק שמכיל 1,000 סעיפים, ושמכיל, על-פי דברי הקיצור שבקיצור שהונחו בפנינו היום, גם מספר שינויי עומק – הלוא באמת אי-אפשר להתמודד עם דבר כזה.

אריה אלדד: וסופו של דבר, שהכנסת תשים חותמת על דבר שהיא אפילו לא יודעת אם היא שלמה אתו או לא.

אריה אלדד: לכן אני מציע שאותם שינויים משמעותיים, שאינם שינויים של התאמות ושינויים טכניים ואריזה והתאמות לרוח מודרנית, אלא שינויים מהותיים, והם ישנם פה, יובאו בנפרד לוועדה, והיא תדון בהם אחד לאחד.

אריה אלדד: ואחרי שתסיים הוועדה את העיסוק שלה בשינויים המהותיים, החדשים, בחידושים שבחוק, תצביע הכנסת על החוק כולו.

אריה אלדד: כי אם לא, אנחנו עושים מעצמנו לא חוק אלא צחוק.

אריה אלדד: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אלדד.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברת הכנסת וילף.

אופיר אקוניס: את פה?

אופיר אקוניס: שלום לך.

אופיר אקוניס: לא ראיתי אותך היום.

אופיר אקוניס: אולי אני לא הייתי, אני לא יודע.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מי שמסתכל על הספר עב הכרס של דיני ממונות, מבין שבאמת להצביע על הצעת חוק במספר דקות, כאשר הספר הזה הונח בפנינו לפני מספר ימים, בערב שבת – לא היה הזמן והאפשרות בכלל להתבונן.

נסים זאב: ושם כל סעיף הוא סעיף בפני עצמו, עולם בפני עצמו, סוגיה בפני עצמה.

נסים זאב: אני חושב שיש פה הרבה מה ללמוד, וכדאי ללמוד, שלא נעמוד במצב שאנחנו מצביעים על דברים שאולי בעתיד נצטער עליהם.

נסים זאב: כבודו פתח בדברי תורה, אז אני רק אומר את הפסוק "ואלה המשפטים אשר תשים בפניהם" – וי"ו מוסיף על עניין ראשון, מה אלו מסיני, אף אלו מסיני.

נסים זאב: השאלה שנשאלת, למה דווקא בדיני ממונות?

נסים זאב: כי בדרך כלל אדם מורה יותר לעצמו בדיני ממונות.

נסים זאב: כאשר אדם מרגיש שהוא נעשק, הוא נגזל, אז הוא אומר: מה אני צריך לדון בדינים?

נסים זאב: אני מבין בעצמי שאני נגזל ואני יכול לקחת את הדברים לידיים שלי.

נסים זאב: לכן צריך לדעת ולזכור, גם כאשר אדם בטוח בעצמו, שהצדק אתו, והוא יכול אולי לבוא ולקחת את מה שמגיע לו על-פי דין – הוא לא יכול לקחת את זה בכוח, רק על-פי דין.

נסים זאב: הדבר הנוסף שאני ראיתי פה – הנושא של ההתאמה עם המשפט העברי.

נסים זאב: זה דבר חשוב שעד כמה שניתן, הייתי אומר, בדינים של חוקי מדינת ישראל, להתאים אותם למשפט העברי ולצטט את המקורות; כפי שראיתי בהרבה סוגיות, למשל בדין גזלה – שאם נזקקים על פחות משווה פרוטה, ואם התחילו לדון בפרוטה אפשר גם כן להיזקק בסוף הדיון על פחות משווה פרוטה.

נסים זאב: גזלה במהותה, אין הרבה פחות משווה פרוטה, ולכן מזה אנחנו יוצאים להקיש שאם אדם גזל או בא לקיים איזשהו דיון על דבר שהוא פעוט ערך, אז בדין לא נזקקים לו, ולא יאבְּדו את זמנם היקר בדברים שהם פעוטי ערך, כי זמנו של בית-המשפט הוא יקר וחשוב.

נסים זאב: אני רק רוצה להוסיף דבר שאני חושב שכולם ייתנו פה עליו את הדעת – זה הנושא של חוק ההתיישנות, ועל זה ידברו גם חברי הכנסת האחרים.

נסים זאב: אני זוכר שכשהייתי חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת הנחה בסוגיה הזו שאי-אפשר לבוא ולצמצם את זה, כי בסופו של דבר מי שמרוויח מהצמצום ופער השנים – שאי-אפשר לתבוע לאחר ארבע שנים – זה בדיוק אותן חברות גדולות ואותם הבנקים.

נסים זאב: אני לא חושב שאנחנו צריכים לתת להם עכשיו להתעשר יותר, כי לפעמים לוקח לאדם זמן עד שהוא מתעשת ומבין שהוא יכול לתבוע, או שקרה לו איזשהו נזק.

נסים זאב: לכן זאת סוגיה, ואני מאמין שחברי הוועדה ייתנו את הדעת על כך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: ועל הדיוק המרהיב, אדוני.

אופיר אקוניס: ממש על השנייה.

נסים זאב: לא התכוונתי.

אופיר אקוניס: לא התכוונת?

אופיר אקוניס: יותר טוב.

אופיר אקוניס: אז בכלל, זאת אמנות.

אופיר אקוניס: זה היה מדהים.

אופיר אקוניס: גברתי, חברת הכנסת וילף.

אופיר אקוניס: אחריה – חבר הכנסת דודו רותם.

אופיר אקוניס: אחריך – חבר הכנסת מיכאלי, ואחר כך מצביעים.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: קחי דוגמה מחבר הכנסת זאב.

עינת וילף: יצא לו ממש במקרה, כך שאני לא חושבת שכדאי לבנות על זה.

עינת וילף: קודם כול, תודה, היושב-ראש, השר וחברי חברי הכנסת.

עינת וילף: חן-חן על חומר הקריאה.

עינת וילף: אולי באמת זאת ההזדמנות להיעזר בכוחו של הציבור ולהזמין את הציבור להיות שותף, להעיר ולהאיר, להיכנס לאתר של משרד המשפטים, למצוא את הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2011, ולסייע גם לנו בתהליך המאוד ארוך של לעבור על החוק הזה ולמצוא בתוכו את אותם דברים שיש לגביהם הערות.

עינת וילף: אנחנו רק מתחילים את התהליך – תהליך של קריאה ראשונה, ואני חושבת שזו יכולה להיות הזדמנות חשובה גם לציבור לסייע לנו בעבודתנו.

עינת וילף: אני רוצה להתייחס לנושא אחר, אדוני השר.

עינת וילף: במשך חודשים ארוכים, בכל פעם שניסינו לקדם חוקים שעסקו בבתי-דין רבניים, בבתי-דין לענייני משפחה, ממונות – בהקשרים האלה – אמרו לנו מילת קסם אחת: דיכובסקי.

עינת וילף: הרב דיכובסקי – חכו, חכו לוועדה, יהיו ההמלצות שלה, ואז אפשר יהיה לקדם חוקים.

עינת וילף: שמועות אומרות שהמלצות צפויות בקרוב מאוד – בשבועות הקרובים.

עינת וילף: לנו, לחברת הכנסת ציפי חוטובלי, יושבת-ראש הוועדה למעמד האשה, ולי, יש הצעת חוק שעוסקת במיתון מירוץ הסמכויות, בכך שיינתנו 30 יום כדי לאפשר – אם צד אחד הגיש לבית-הדין הרבני בקשה, והצד השני הגיש לבית-הדין לענייני משפחה, ואז זה יעבור לשם.

עינת וילף: בזמנו אמרת שיש לך נטייה לתמוך, אולם אתה מחכה להמלצותיה של הוועדה.

עינת וילף: אני מבקשת מעל הדוכן להזכיר לך את זה, לבקש את תמיכתך לכשיתפרסמו ההמלצות של הוועדה, כדי שנוכל לקדם במעט כך שזוגות שמבקשים להתגרש יוכלו לעשות זאת בצורה שמכבדת וגם נותנת להם הזדמנות אפילו לחזור חזרה או לפחות להגיע להסכמים ראויים ולמתן במשהו את מירוץ הסמכויות שלא מסייע לצדדים.

עינת וילף: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: בעודף של 36 שניות, אתם מאוד נדיבים היום.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, גברתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הקודקס האזרחי כפי שהונח על שולחן הכנסת, הוא מן החוקים החשובים ביותר שכנסת ישראל תטפל בהם בקדנציה הזאת או בכנסת הזאת, ואני לא בטוח שגם לא בכנסות אחרות.

דוד רותם: יחד עם זה, אדוני השר, אני תמה קצת – אדוני מזלזל במשרדו?

דוד רותם: למשרד המשפטים הקודקס הזה לקח 30 שנה בערך – – –

רחל אדטו: 60 הוא אמר, לא?

דוד רותם: 30 שנה, בערך.

דוד רותם: ואדוני מצפה מוועדת כנסת לסיים את זה במהירות כל כך גדולה?

דוד רותם: הרי לא יעלה על הדעת.

דוד רותם: אין לנו המומחים שנמצאים במשרד המשפטים, אין לנו יועצים משפטיים ומשנים ליועצים המשפטיים ומחלקת ייעוץ וחקיקה; אנחנו לא מסוגלים להתמודד בקצב של משרד המשפטים.

דוד רותם: לכן, מכיוון שאנחנו לא נוציא – – –

אופיר אקוניס: סליחה, השיחה מרתקת, אנחנו שומעים כל דבר.

גדעון סער: מה עמדתך?

אופיר אקוניס: אני מקשיב באוזן.

דוד רותם: – – – שאתה מפריע לי, ואני מציע – – –

אופיר אקוניס: אתם יכולים להמשיך, רק הקול היה מאוד גבוה.

אופיר אקוניס: עוצמתו, הכוונה.

דוד רותם: אדוני השר, החוק הזה הוא לא חוק שאפשר לחוקק אותו כלאחר יד.

דוד רותם: אנחנו לא נפצל בחוק הזה סעיפים, אנחנו לא נפצל בחוק הזה פרקים.

דוד רותם: החוק הזה יתקבל ויבוא לקריאה שנייה ושלישית כמקשה אחת.

דוד רותם: לכן עיקר הנטל יהיה על משרד המשפטים.

דוד רותם: משום שכאשר אנחנו נצביע על סעיף בחוק הזה תהיה למשרד המשפטים רק אפשרות אחת: או לקבל את ההצבעה של הוועדה או למשוך את החוק כולו.

דוד רותם: אני מודיע: לא יהיו פיצולים בחוק הזה.

דוד רותם: לכן אני מקווה שגם משרד המשפטים יעמיד לרשות הוועדה כוחות מצוינים כדי שאפשר יהיה לקדם אותו בדיונים של פעמיים בשבוע.

דוד רותם: כי זה מה שאנחנו נשתדל לעשות בימי ראשון וחמישי – לעסוק בחוק הזה.

דוד רותם: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה.

דוד רותם: – – –

אופיר אקוניס: אתה ב-19 שניות עודף – – –

דוד רותם: תשמור לי לפעם הבאה.

אופיר אקוניס: – – חברת הכנסת וילף – 36 שניות עודף; נסים זאב היה – שמע, חבר הכנסת מיכאלי, פה מעמידים סטנדרטים מאוד גבוהים, הייתי אומר.

קריאה: זה בגלל היושב-ראש.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אני מאוד מודה.

אופיר אקוניס: חיפשתי מישהו שיגיד את זה, אפילו לא ביקשתי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, שלוש דקות, ואחר כך אנחנו עוברים להצבעה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית כול, אדוני השר, אני מברך אותך שבקדנציה שלך ובתקופה שלך אתה זוכה להביא לפה את הקודקס האזרחי שאנחנו עוד כתלמידים באוניברסיטה שמענו שמכינים אותו.

אברהם מיכאלי: כל אחד מאתנו סיים בתקופה כזאת או אחרת, אבל בכמה עשורים לפני.

אברהם מיכאלי: אני חושב שמבחינת משרד המשפטים בראשותך אתה יכול בוודאי להתגאות קודם כול שהנוסח הזה כבר הונח פה על שולחן הכנסת.

אברהם מיכאלי: מעכשיו ואילך אני אברך את חברי וידידי יושב-ראש ועדת החוקה, שהוא כנראה מכין לנו סריה של דיונים בוועדת חוקה.

אברהם מיכאלי: אבל אני לא בטוח שאדוני יושב-ראש ועדת החוקה, אתה יכול לשריין יומיים כל שבוע לחוק הזה, אלא אם כן אתה באמת תרצה שאנחנו לא נלך לאף ועדת כנסת בימים ראשון וחמישי.

רחל אדטו: אין לכם פריימריס.

דוד רותם: אתם יכולים.

דוד רותם: אני ממילא יושב לבד, זה לא משנה אם אתם באים או לא.

אברהם מיכאלי: לא, לא, אתה לא יושב לבד.

אברהם מיכאלי: בחוק הזה אתה לא תשב לבד.

אברהם מיכאלי: החוק הזה חשוב לכולם – – –

עתניאל שנלר: מילא יושב לבד – הוא מחליט לבד.

אברהם מיכאלי: אני חושב שוועדת החוקה כבר התייחסה בקדנציה הקודמת לחלק מהקודקס, ואנחנו – אני לא רוצה כרגע להיכנס דווקא לפרק של ההתיישנות – דנו הרבה מאוד בקדנציה הקודמת, אדוני השר, וקבענו מה שקבענו, ולכן אני חושב שאנחנו צריכים באמת להתייחס, אדוני היושב-ראש, לחוק הזה בכובד ראש, כי חקיקה ישראלית לא כל יום זוכה ומצליחה לקדם קודקס כה רחב, כה בסיסי, לתפקוד המשק בפרקים השונים שמובאים פה.

אברהם מיכאלי: אני רק רוצה דבר אחד לציין, אדוני השר.

אברהם מיכאלי: מכיוון שבעקבות השינויים שחלו בחקיקה בעשרות השנים האחרונות, אחד הפרקים החשובים שנצטרך לקחת בחשבון זה מילוי הלקונות על-ידי היקש, ובהיעדרו על-ידי עקרונות החירות, הצדק, היושר והשלום של מורשת ישראל – חוק יסודות המשפט.

אברהם מיכאלי: ואני אבקש מחברי בוועדה, יושב-ראש ועדת החוקה, שיהיה לנו ליווי צמוד של נציג חשוב של המשפט העברי.

אברהם מיכאלי: אנחנו נרצה בוועדה שהסוגיות החשובות האלה שנדון בהן, יהיה להן ביטוי חשוב של המשפט העברי.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, אני יודע שאתה מסכים עם זה ואתה רוצה, במיוחד בקודקס האזרחי, שהמשפט העברי ימצא את ביטויו, ואני מבין שאתה תהיה שותף אתנו בעניין הזה, ואני מקווה שבעזרת השם בסוף נגיע לתוצאה מוצלחת וטובה.

אברהם מיכאלי: תודה.

אופיר אקוניס: תודה לך, חבר הכנסת מיכאלי.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה, חברים.

אופיר אקוניס: הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2010.

אברהם מיכאלי: השר רוצה להשיב.

אופיר אקוניס: אתה רוצה?

אופיר אקוניס: סליחה, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: אז אנחנו נעבור להצבעה מייד לאחר עמדת השר.

אופיר אקוניס: אפשר לצלצל, להזמין את כל מי שנמצא בבניין להיכנס ולהצביע.

אופיר אקוניס: אני מניח שזה ייקח – הוא ביקש בקצרה, השר.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל אני בקצירת האומר, אבל מכיוון שהחוק הזה הוא באמת חוק חשוב מאוד למערכת המשפט בישראל ולוודאות של אזרחי המדינה בתחום דיני הממונות, דיני החוזים, אני חושב שההערות שנשמעו פה חשובות ביותר.

יעקב נאמן: ראשית, להערה של חברת הכנסת וילף בעניין מירוץ הסמכויות, אני מאיץ בוועדה, היא בסיום עבודתה, ואני מקווה שאפשר יהיה בקרוב לסיים ולפתור בעיה קשה מאוד של זוגות שניצבים בפני עימותים משפטיים, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב נאמן: לחבר הכנסת רותם, אנחנו נסייע במשרד המשפטים בכל מה שדרוש כדי שהוועדה תוכל להתקדם בדיונים מעמיקים בהצעת החוק, ולראות את החשיבות שלה.

יעקב נאמן: גם לחבר הכנסת אברהם מיכאלי אני רוצה לבוא ולומר: גם היבטי המשפט העברי.

יעקב נאמן: אין מדינה בעולם שיש לה חומר משפטי כה מעמיק, רחב ויסודי בתחום דיני הממונות כמו עם ישראל.

יעקב נאמן: אין מדינה בעולם.

יעקב נאמן: עסקתי הרבה שנים בהוראה באוניברסיטה בתחום זה של דיני ממונות, ואני יכול לבוא ולהגיד שרבותינו הנחילו לנו מורשת עצומה, שכדאי ללמוד ממנה ולהסיק ממנה את הדברים.

יעקב נאמן: לא בכדי הזכרתי גם את "הי"ד החזקה", גם את "הטור", גם את ה"שולחן ערוך" ועוד יש עשרות אלפי שאלות ותשובות שעוסקות בנושא הזה במשך למעלה מ-2,000 שנה.

יעקב נאמן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: עכשיו אפשר לעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2011, בקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אופיר אקוניס: ובכן, 11 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: ההצעה עברה בקריאה הראשונה, והיא תועבר להכנה לקריאה השנייה והשלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר אקוניס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/594).

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעה הבאה על סדר-היום: הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 11) (שחרור אסיר מטעמים רפואיים), התשע"א–2011.

אופיר אקוניס: יציג את הצעת החוק שר המשפטים יעקב נאמן.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (שחרור אסיר מטעמים רפואיים), התשע"א–2011, היא הצעת חוק ממשלתית, אשר נועדה להרחיב סמכויות ועדת השחרורים לפי סעיף 7 לחוק שחרור על-תנאי ממאסר.

יעקב נאמן: סעיף 7, בנוסחו הנוכחי, מסמיך את ועדת השחרורים לשחרר על-תנאי אסיר אם בשל חולניותו ימיו ספורים, או שהמשך שהותו במאסר יסכן את חייו באופן ממשי.

יעקב נאמן: תיקון החוק המוצע נועד להרחיב את סעיף 7 כך שיאפשר גם שחרור על-תנאי של אסירים אשר נוכח מצבם הרפואי החמור אין עוד אינטרס ציבורי בהמשך החזקתם בין כותלי בית-הסוהר.

יעקב נאמן: בהתאם לעקרונות יסוד של כבוד האדם, ראוי לשחרר אסירים אלה מהכלא על מנת לאפשר להם קבלת טיפול הולם בקהילה.

יעקב נאמן: יש להבהיר כי לא מדובר באסירים הסובלים ממחלות ומגבלות רפואיות שונות, המוחזקים היום בשירות בתי-הסוהר וזוכים לטיפול רפואי הולם ברמה גבוהה ולהשגחה צמודה.

יעקב נאמן: מטרת החוק המוצע היא לאפשר שחרורם של מספר מצומצם של אסירים, אשר בשל הידרדרות שחלה במצבם, לאחר שנגזר דינם, נמצאים במצב רפואי שבגינו אינם מודעים עוד לנעשה סביבם, ואין כל משמעות, חברתית או אחרת, לשמירה על מעמדם המשפטי כאסירים הנתונים במשמורת.

יעקב נאמן: זאת בפרט כאשר מדובר באסירים מחוסרי הכרה באופן קבוע, או כאלה הזקוקים להנשמה קבועה.

יעקב נאמן: אסירים במצב זה מוחזקים כבר עתה, מפאת מצבם, במתקנים רפואיים מחוץ לבתי-הסוהר לצורך קבלת הטיפול הנדרש, ועל כן גם כיום אין משמעות מעשית למעמדם כאסירים.

יעקב נאמן: בנוסף עוסקת הצעת החוק גם באסירים הסובלים ממחלת הסרטן או הזקוקים להשתלה של איבר חיוני, אשר בשל מצבם הרפואי הקשה עליהם לקבל טיפולים רפואיים מסכני חיים בתנאים קשים.

יעקב נאמן: מוצע להסמיך את הוועדה לשחרור אסירים אלה באופן זמני, לתקופת קבלת הטיפול, כך שיוכלו לקבל את הטיפול הקשה שלו הם זקוקים כשהם במסגרת הקהילה, ולשהות בתקופה קשה זו מחוץ לבית-הסוהר, ולשוב אליו בתום הטיפול, כאשר מצבם יוטב.

יעקב נאמן: חשוב לציין כי שחרורם על-תנאי של אסירים אלה מותנה בכך שהוועדה תשקול גם שיקולים של טובת הציבור, לרבות שלום משפחתו של האסיר ושלום נפגע העבירה ומשפחתו, כך שייתכן כי גם אסיר העונה לתנאים שפורטו לעיל בדבר מצבו הרפואי, לא ישוחרר על-תנאי, וזאת משיקולים הנוגעים לאינטרס הציבורי הרחב יותר, כאמור לעיל.

יעקב נאמן: אבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה, לצורך הכנתה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לקריאה השנייה והשלישית.

יעקב נאמן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא.

אופיר אקוניס: אריה אלדד, בבקשה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלדד, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת זאב, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני נאלץ לעלות לדוכן הזה ושוב להתנגד למה שמציע לנו שר המשפטים ודווקא בעניינים רפואיים.

אריה אלדד: למדנו, אדוני השר, מהם הדברים שאין להם שיעור: הפאה והביכורים והריאיון וגמילות חסדים ותלמוד תורה, והיום הוספת להם עוד דבר אחד שאין לו שיעור.

יעקב נאמן: לימוד תורה כנגד כולם.

אריה אלדד: כנגד כולם.

אריה אלדד: והיום הוספת עוד דבר שאין לו שיעור: שחרור מטעמים רפואיים כאשר אין עניין ציבורי בהמשך החזקתם של הכלואים.

אריה אלדד: עד היום ידענו שרק אסיר שימיו ספורים או שהמשך כליאתו מהווה סכנה לחייו, אותו אפשר לשחרר מטעמים רפואיים, ולכל השאר חייב שירות בתי-הסוהר לספק טיפול רפואי הולם.

אריה אלדד: והוא איננו עושה זאת, אדוני שר המשפטים.

אריה אלדד: אסירים מתים בתאם אחרי שהם מתלוננים על כאבים בחזה במשך שעות ואין רופא ולא מקשיבים להם.

אריה אלדד: זה נכון, בית-הסוהר מסכן את חייהם של רבים מהכלואים בו משום ששירות בתי-הסוהר איננו מספק שירות רפואי הולם.

אריה אלדד: יש בית-חולים בין כותלי בית-הכלא ברמלה, אבל הוא איננו מספק שירות רפואי הולם.

אריה אלדד: אם אנחנו באים ואומרים: אסירים חולים לא יוכלו להיות בכלא – זאת פשיטת רגל מוסרית וגם ארגונית של השירות הזה.

אריה אלדד: העניין הזה של "אין עניין ציבורי בהמשך כליאה", הלוא אין לדבר גבול: מי קובע מהו העניין הציבורי בעניין הזה?

אריה אלדד: שופטים קבעו שיש להחזיק אדם מסוים בכלא ואז אנחנו עוקפים את מערכת בתי-המשפט עם פתק מהרופא.

אריה אלדד: מי יחליט אם יש או אין עניין ציבורי לדבר הזה?

אריה אלדד: ולכן, במקום לשפר את השירות הרפואי של בתי-הסוהר ולאפשר גם החזקתם של אסירים חולים, ורבים מהם מאוד חולים – ואמרתי, יש גם אסירים ששילמו בחייהם בגלל הזנחה של הטיפול הרפואי שלהם בכלא, והדברים אינם ראויים, אבל מכאן לבוא ולפתוח פתח כפתחו של אולם, שיאפשר – אתה אומר "מספרים קטנים", אבל הדברים בחוק אינם מקובעים למספרים קטנים.

אריה אלדד: אין מכסה שנתית בחוק שרק אותה מותר יהיה לשחרר מטעמים רפואיים.

אריה אלדד: באמת אין לדבר גבול, ואינני רואה מדוע לא ישחררו בפתח הזה אסירים ביטחוניים, אסירים פליליים.

אריה אלדד: החוק אינו ראוי, אדוני שר המשפטים.

אריה אלדד: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, אחרון הדוברים, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, הצעת החוק היא אנושית, חברתית.

נסים זאב: אסור להתעמר באנשים יותר מדי.

נסים זאב: הרי, ד"ר אלדד, כאשר אדם נמצא על ערש דווי כבר חירותו נשללת ממנו.

נסים זאב: הלוא מה המטרה של המעצר?

נסים זאב: לשלול את חירותו, נכון?

אריה אלדד: ערש דווי זה כבר היום, לא צריך – – –

נסים זאב: אבל הוא כבר נמצא בכלא של עצמו, הוא כבר נמצא בייסורים של עצמו.

נסים זאב: הרי לא מדובר באיזושהי מחלה של כאבי ראש או אוזניים.

נסים זאב: מדובר פה במחלות קשות שאין להן מרפא, אנשים כבר לקראת הסוף שלהם.

נסים זאב: מה, אנחנו צריכים אותם עוד בכלא?

נסים זאב: מה אנחנו צריכים פה?

נסים זאב: גם מחלקה סיעודית, יחסית למה שאני רואה בהצעת החוק, היא עוד נקראת, הייתי אומר, בית-הבראה לאותם אנשים.

נסים זאב: באמת, יש גבול.

נסים זאב: אני קראתי בדיוק על איזה סוג של חולים מדובר.

נסים זאב: אז לכן, אני מברך את השר שהביא את הצעת החוק הזו.

נסים זאב: אני, רק יש לי תרעומת קשה, אדוני.

נסים זאב: מדוע בוועדת השחרורים לא נמצא גם הנציג של מפקד הכלא של אותו כלא?

נסים זאב: למה הוא רק כמשקיף?

נסים זאב: אני אומר לך, הוא נמצא רק כמשקיף.

נסים זאב: בשנים עברו הוא היה אחד מהמצביעים.

נסים זאב: ואני אומר לך למה אני שואל את השאלה הזו: כי הוא האדם, הייתי אומר, שהכי קרוב לאסיר מבחינת האינפורמציה שהוא יכול למסור על אותו אסיר לגבי התנהגותו, אם הוא מהווה באמת סכנה לציבור או לא מהווה.

נסים זאב: הרי הוא מלווה אותו במשך שנים.

נסים זאב: למה לא להחזיר את הסמכות שהיתה לאותו מפקד כלא?

נסים זאב: ודבר נוסף אני רוצה לומר, אדוני השר: אני לא יכול לסבול את העוול שנעשה לאותם אסירים, אלה אסירי בת-עין, שאין להם דם על הידיים.

נסים זאב: מדוע נשללת חירותם אפילו לשבתות?

נסים זאב: מדוע עופר גמליאל לא יכול לבקר את ילדיו?

נסים זאב: יש לו שמונה ילדים.

נסים זאב: למה נשללת ממנו חירותו, מה שנתנו לרוצחים, מה שנותנים היום לאנסים, מה שנותנים לכל עבריין הכי מסוכן בעולם?

נסים זאב: נותנים לו אחרי שליש אפשרות לבקר את המשפחה.

נסים זאב: למה האיש הזה מהווה סכנה לציבור?

נסים זאב: לא ברור לי.

נסים זאב: מה העניין הזה שהשב"כ לא נותן חוות דעת, אומר שזה סודי, אי-אפשר לחשוף את המידע שיש כלפיו?

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, העניין של מידת הדין והשוויון בכל מה שקשור להענשה – צריך להיות שווה לכולם, ולא יכול להיות שאחד יקבל עונש כפול ומכופל בזה שהוא לא זכאי לשחרור לשבת לפחות אחת לחודשיים.

נסים זאב: לעומת זאת, כשאתה רואה רוצחים אחרים, כן, הם זכאים לחופשות שניתנות להם, כמו כל אסיר אחר.

אופיר אקוניס: תודה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה אלא אם כן, השר, אתה רוצה להעיר משהו?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 11) (שחרור אסיר מטעמים רפואיים), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אופיר אקוניס: ובכן, שבעה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 11) (שחרור אסיר מטעמים רפואיים), התשע"א–2011, תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר אקוניס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/592).

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: הצעת החוק האחרונה, הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011.

אופיר אקוניס: אדוני השר להגנת הסביבה, נא להציג.

אופיר אקוניס: לאחר מכן אנחנו מייד עוברים להצבעה, שכן שני הנרשמים לא נמצאים פה.

אופיר אקוניס: מייד לאחר דבריך הצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג לכנסת את הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011.

גלעד ארדן: חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה מסדיר, בין השאר, את עבודתה של מליאת הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים.

גלעד ארדן: במליאה חברים נציגי ממשלה, נציגים מקרב מוסדות מדעיים, נציגי ציבור ונציג השלטון המקומי, כאשר תפקידי המליאה רבים מאוד וכוללים, בין השאר, קביעת המדיניות הכללית של הרשות, קביעת תוכניות עבודה, אישור תקציב הרשות ועוד ועוד משימות רבות.

גלעד ארדן: עבודת המליאה מתבצעת גם במסגרת הרכב המליאה וגם במסגרת ועדות משנה.

גלעד ארדן: כיום, תקופת כהונתו של חבר מליאה היא ארבע שנים, וסעיף 13(ג) לחוק מתיר לשוב ולמנותו רק לתקופת כהונה אחת נוספת בלבד.

גלעד ארדן: כיוון שבמהלך כהונתם חברי המליאה מתמקצעים וצוברים עוד ידע וניסיון חשובים, שמאפשרים למליאה ולוועדותיה לבצע את תפקידן – דרך אגב, הם מבצעים את התפקיד בהתנדבות מלאה, ללא שכר – הממשלה בעצם מציעה בחוק הזה לתקן את סעיף 13(ג), כך שאם השר ימצא לנכון לשוב ולמנות חבר מליאה ליותר מתקופת כהונה נוספת – לדוגמה, לשתי כהונות – הוא יוכל לעשות זאת, כך שחבר מליאה יוכל בעצם לכהן שלוש תקופות כהונה, אם הממשלה תאשר זאת והשר ימנה אותו והוא יאושר על-ידי ועדת-שפניץ.

אופיר אקוניס: יפה.

גלעד ארדן: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה ולהעבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: השר מגיע למקום, בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אופיר אקוניס: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11) עברה בקריאה הראשונה, ותועבר להכנה לקריאה השנייה והשלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אופיר אקוניס: תם סדר-היום.

אופיר אקוניס: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ט בסיוון התשע"א, 21 ביוני 2011, בשעה 16:00.

אופיר אקוניס: ישיבה זו נעולה.