ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 244, 2011-05-31 00:00

ראובן ריבלין: גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, גבירותי ורבותי חברות וחברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ז באייר תשע"א, 31 בחודש מאי 2011 למניינם, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: ההתנגדות הציבורית להפלרת מי השתייה, הצעתו של חבר הכנסת מגלי והבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנתו של חבר הכנסת אחמד טיבי נגד חבר הכנסת דני דנון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להפעיל את ההצבעה, כדי שאדע מי מבקש להשתתף בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: אנחנו היום ב-16:30 נצטרך לסיים, אז מי שיצביע עכשיו ידבר, ומי שיבוא אחרי כן כבר לא יוכל, אלא אם כן נסיים את הדיון לפני 16:30.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – אילן גילאון, אדוני.

ראובן ריבלין: אחריו – – –

קריאה: לא נקלט.

ראובן ריבלין: נקלט גם נקלט.

ראובן ריבלין: 15 הצביעו, והכול בסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לא נקלט אצלך, עינת?

ראובן ריבלין: עינת, היית פה וארשום אותך.

קריאה: לא נקלט.

ראובן ריבלין: אוקיי, מיכאלי ועינת וילף.

קריאה: וגם עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: אוקיי.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אילן גילאון בן קלמנס ואברהם, זיכרונם לברכה, מדליק משואה זו לכבוד בנק אוצר החייל, שברבעון הראשון הרוויח 21.6 מיליון שקלים, ולתפארת מדינת ישראל, בנק מרכנתיל-דיסקונט, שברבעון הראשון הרוויח 43 מיליון שקלים, ולתפארת מדינת ישראל, הבנק הבינלאומי הראשון, אשר ברבעון הראשון הרוויח 183 מיליון שקלים, בנק המזרחי-טפחות, אשר ברבעון הראשון הרוויח 241 מיליוני שקלים, לכבוד בנק דיסקונט, אשר ברבעון הראשון הרוויח 278 מיליוני שקלים, לכבוד בנק לאומי, אשר ברבעון הראשון הרוויח 647 מיליוני שקלים, ולכבוד הבנק אשר הגדיל מכולם, בנק הפועלים, אשר ברבעון הראשון הרוויח 903 מיליוני שקלים.

אילן גילאון: רבעון, אדוני, זה שלושה חודשים, מינואר עד מרס.

אילן גילאון: ולתפארת מדינת ישראל.

אילן גילאון: ומי אמר שאין צמיחה במשק?

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני דנון, ואחריו – טיבייב.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, ממשלת ישראל מתכוונת, אדוני היושב-ראש, להעביר עשרות אלפי דונמים למגזר הבדואי בנגב, עשרות אלפי דונמים שפשוט פלשו אליהם.

דני דנון: הממשלה, באוזלת יד, באה ואומרת: אני לא נאבקת בתופעה הזאת, אני מוותרת.

דני דנון: אנחנו רואים את ההקצנה במגזר הבדואי גם בנושאים אידיאולוגיים וגם בנושאים של אכיפת החוק.

דני דנון: הנושא של גנבת מתכות – נושא מהותי, שהיום בנגב קשה מאוד להשאיר משהו בלי שייכנסו ויגנבו אותו.

דני דנון: כולנו מודעים לכך.

דני דנון: אתן שתי דוגמאות, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: רק לאחרונה נגנבו מבסיס חיל אוויר שמונה מנועים של מטוסי קרב, וכנראה שזה גנבי מתכות.

דני דנון: לפני כמה חודשים – מסילות רכבת, את פסי המסילה מפרקים בלילה.

קריאה: – – –

דני דנון: מדובר בסכנת נפשות.

דני דנון: מדינת ישראל, במקום לאכוף את החוק, לתגבר את האכיפה במגזר הבדואי, היא באה ואומרת: אני מוסרת את אדמות המולדת לפורעי חוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, רק אני רוצה להעיר הערה, שקודם כול יש בוודאי פורעי חוק מהבדואים ופורעי חוק יהודים ופורעי חוק מכל המגזרים, ויש גם אנשים טובים בכל המגזרים.

ראובן ריבלין: במדינת ישראל אנחנו נצטרך למצוא פתרון, והלוואי שהייתי יכול לשכנע את הבדואים; אחר כך כנראה יהיה לי גם לשכנע אותך.

ראובן ריבלין: אבל צריך למצוא פתרון לבעיה שבה בכלל מישהו חושב שהוא יכול לפלוש לאדמה.

ראובן ריבלין: צריך להסדיר את עניין הבדואים.

ראובן ריבלין: הלוואי שחברי הכנסת הערבים היו עוזרים לי עם הצד הבדואי; אחרי זה היינו מתמודדים גם עם הצד הישראלי.

ראובן ריבלין: הם אזרחי מדינת ישראל, וצריך למצוא פתרון, לכפות אפילו, אבל צריך למצוא פתרון.

ראובן ריבלין: אבל יש אנשים טובים ויש אנשים רעים בכל האנושות.

ראובן ריבלין: כי פעמים היו אומרים: אני חי בארץ הזאת כבר 300 שנה, אבל תמיד היו אומרים: היהודים הם כאלה וכאלה, ואנחנו היינו מאוד מאוד מזדעזעים.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת טיבייב מקדימה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

רוברט טיבייב: שימו לב למספרים הצועקים – בשבוע האחרון נהרגו 23 בני אדם על הכבישים.

רוברט טיבייב: 13 מהם נהרגו במהלך סוף השבוע.

רוברט טיבייב: אני לא רוצה באמת להקריא את כל הרשימה.

רוברט טיבייב: חבל, כי כל שבוע אנחנו עושים את זה.

רוברט טיבייב: אבל עוד פעם ועוד פעם אני חוזר ואומר אותו דבר.

רוברט טיבייב: במהלך השבוע – 23 הרוגים בכבישים.

רוברט טיבייב: מקום המדינה נהרגו 31,070 אזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור, ואחריו – אריה אלדד.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, אני רציתי בהתחלה, כבוד היושב-ראש, להודות לך מקרב לב על התשובה שלך לגבי ההערות של חבר הכנסת דנון.

אברהים צרצור: אתה חסכת מאתנו דברים שרציתי מאוד להגיד, ביקורת נוקבת לגבי דברים שלא היו אמורים להיאמר בכנסת ישראל.

אברהים צרצור: הדבר האחר, כבוד היושב-ראש – אתה יודע מי ממנה לנו, המוסלמים במדינת ישראל, את השיח'ים, את המואזינים במסגדים?

אברהים צרצור: – השיח'ים אמורים להוביל את ההמונים לשעריו של אללה, של אלוהים – ועדה המורכבת מחמישה חברים, שבראשה עומד יושב-ראש או מנהל האגף לעדות הלא-יהודיות, דרוזי במוצאו, ושתי נציגות משרד הפנים, יהודיות במוצאן.

אברהים צרצור: אני אקדים ואומר: אני לא אמרתי דרוזי ולא אמרתי יהודיות בגלל שיש לי משהו נגדם, אבל אני מדבר על ועדה שאמורה למנות שיח'ים שיש להם תפקיד הלכתי, והוועדה אמורה להיות ועדה מקצועית שיש לה קשר וזיקה לאנשים האלה.

אברהים צרצור: ושניים מוסלמים: אחד מפקח על המסגדים והשני מנהל את תחום המוסלמים.

אברהים צרצור: אני חושב שהגיע הזמן, כבוד היושב-ראש, שהבושה הזאת תבוא אל סיומה, ואכן, מי שימנה לנו את השיח'ים, כמו בסקטור היהודי וכמו בסקטור הדרוזי – יהודים ודרוזים – אצלנו יהיו מוסלמים, שיודעים את העשייה הזאת בצורה הטובה.

אברהים צרצור: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת – מי יש לנו פה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, אתה לא הצבעת – אייכלר, הנה כדי לעשות סדר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אלדד, אדוני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, הרמטכ"ל נדרש היום שוב לפרשת פריצת הגדר במג'דל-שמס ופריצת מאות ערבים לשם, והגדיר שוב את האירוע כאירוע לא טוב.

אריה אלדד: לא טוב – זה – – –

נא להנמיך את הרמקול.

בבקשה.

אריה אלדד: לא טוב – זה ציון שנותן שופט ב"כוכב נולד".

אריה אלדד: בעיניו של הערבי שפרץ את הגדר והגיע ממג'דל-שמס ליפו ואמר: אמרו לי שיש מוקשים ואמרו לי שיש חיילים, ולא שוטרים ולא חיילים ולא מוקשים – זה אירוע מכונן.

אריה אלדד: ואם הצבא לא יבין את המשמעות הזאת, יהיו לנו אירועים לא טובים רבים, ואולי לא טובים מאוד-מאוד-מאוד, ואולי הרבה מאוד הרוגים, כי מי שלא מבין שאם לא יקנו עכשיו ויציידו עכשיו – צבא, משטרה, יישובים, מתיישבים – בהרבה מאוד נשק לפיזור הפגנות, נשק אל-הרג, יהיו הרבה מאוד הרוגים בדרך.

אריה אלדד: תודה רבה.

תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

אחריו – חבר הכנסת אפללו; איננו.

חבר הכנסת מולה, האם אתה – כן, מולה.

בסדר.

אחריו – חבר הכנסת פיניאן.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לפני כמה שבועות ציינו הערבים את יום הנכבה להקמתה של מדינת ישראל, והנה אני שומע בכלי התקשורת הישראליים – ברובם הגדול, ביומיים האחרונים – שהם הולכים לציין את יום הנכבה של ירושלים.

ישראל אייכלר: במקום לשמוח על יום ירושלים, כל היום מקוננים עליה, מספידים אותה.

ישראל אייכלר: אני שומע כל הזמן קינות על ירושלים שנכבשת בידי החרדים.

ישראל אייכלר: במקום לקיים את מה שכתוב בישעיהו: "שמחו את ירושלם וגילו בה כל אֹהביה שישו אִתה משוש כל המתאבלים עליה" – וחז"ל אומרים: "כל המתאבל על ירושלים זוכה ורואה בשמחתה" – אז הם פשוט מקוננים, ההיפך.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שגם בתקשורת הממלכתית, גם ברדיו וגם בטלוויזיה, רוב התוכניות הן מה עושים כדי להתגבר על הסכנה הגדולה של ריבוי הילדים החרדים בירושלים.

ישראל אייכלר: הנביא אומר: "עוד ישבו זקנים וזקנות ברחֹבות ירושלם – – – ורחֹבות העיר ימלאו ילדים וילדות משחקים ברחֹבֹתיה".

ישראל אייכלר: אין דבר יותר טוב ויותר גדול מאשר ילדים יהודים, ולא משנה אם הם חרדים, חילונים, אשכנזים או ספרדים.

ישראל אייכלר: כל אוהבי ירושלים אוהבים את כל הירושלמים, ומי ששונא חלק מירושלים שונא את ירושלים בעצמה.

ישראל אייכלר: תודה.

כל ילדי ירושלים תחת ריבונות מדינת ישראל – כל ילדי ירושלים, וכל מי שחי בירושלים.

העיקר שתהיה ריבונות ישראלית.

חבר הכנסת מולה, בבקשה.

אני קראתי לאפללו – הוא לא היה.

אלי אפללו: אני פה.

אלי אפללו: למה לא?

הוא פה, אז בסדר.

אז, אפללו.

רונית תירוש: – – – לא רואים אותו.

חבר הכנסת מולה, אני מבקש את סליחתך.

אתה מסכים שאפללו יהיה?

אלי אפללו: – – –

שלמה מולה: בשמחה.

חבר הכנסת אפללו, בבקשה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, תודה.

אלי אפללו: השבוע פורסם דוח מעודכן של ההסתדרות הרפואית בישראל, ושוב אנחנו רואים את הנתונים הקשים של חוסר השוויון בין הפריפריה למרכז הארץ.

אלי אפללו: אבל אתה יודע, זה כמו נאום של דז'ה-וו, חוזר על עצמו, ואנחנו מדברים על הפערים.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אני רק אומר שעל כל ילד שנולד יש פי-שניים תמותה בפריפריה.

אלי אפללו: זה נתון מזעזע.

אלי אפללו: אני לא רוצה להאריך, כי זה לא הזמן.

אלי אפללו: אני רוצה רק לומר משהו קטן, ברשותך, אדוני היושב-ראש: תראה את העידוד.

אלי אפללו: יש שביתת רופאים, ויש עידוד שמדינת ישראל צריכה להגיד.

אלי אפללו: בוא ואני אגיד בשני משפטים: תוספת שכר – בזה רוצה מדינת ישראל לעודד – למנהל מחלקה בפריפריה לחודש זה 1,400 שקל; מנהל מומחה בפריפריה – 1,040 שקל לחודש; ותוספת למתמחה – 110 שקל.

אלי אפללו: עם זה שר הבריאות ושר האוצר רוצים לעודד ולפתור את הבעיה של ההשבתה של הרופאים – הם צודקים בהחלט.

אלי אפללו: תודה רבה, אדוני.

תודה רבה.

רבותי, כולם צריכים להספיק, ולכן אני מבקש.

נא להנמיך את הרמקולים.

משהו השתפר יותר מדי במערכת הכריזה.

חבר הכנסת ציון פיניאן – בבקשה, אדוני.

אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ציון פיניאן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השבוע נחתם הסכם עם ארגון המורים העל-יסודיים, והרפורמה בחינוך יצאה לדרכה.

ציון פיניאן: אין ספק, זו רפורמה חיובית וחיונית, שלמעלה מעשר שנים נמשכים הדיונים לאישורה.

ציון פיניאן: זו היסטוריה במערכת החינוך בארץ.

ציון פיניאן: במסגרת הרפורמה המורים ישהו יותר שעות בבית-הספר, ושכרם יעלה בכ-51%.

ציון פיניאן: כמו כן, מורים מצטיינים יזכו לבונוסים.

ציון פיניאן: אחת הנקודות החשובות היא שילובם של עובדי הוראה מעולים.

ציון פיניאן: את הצלחת הרפורמה אפשר יהיה למדוד בעוד כעשור.

ציון פיניאן: אך נזכיר, וכדאי לזכור, שבשנת 2000 ניסו להחיל את הרפורמה "עוז לתמורה" למשך שלוש שנים בחמישה בתי-ספר: באשדוד, באריאל, בגדרה ובשני בתי-ספר בקריית-מלאכי.

ציון פיניאן: בתיכונים שבהם בוצעה הרפורמה, אחוז הזכאים לבגרות עלה פלאים ב-24%.

ציון פיניאן: לפי בדיקות שנערכו בבתי-הספר הנ"ל, נמצא שבנוסף להישגים ברמת הלימודים, הרפורמה הביאה גם לירידה משמעותית בנשירת התלמידים ובהיקף האלימות בבתי-הספר.

ציון פיניאן: אני רוצה לברך את ראש הממשלה, שר החינוך ושר האוצר על העוז בהחלת הרפורמה והתמורות שהיא תביא למערכת החינוך בארץ.

ציון פיניאן: תודה.

תודה רבה.

חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אחריו – חבר הכנסת כצל'ה, .

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה, אמירתו של חבר הכנסת דנון ראויה לכל גינוי, כי זו אמירה גזענית.

מסעוד גנאים: להכליל ולהגיד על הבדואים שהם גנבים ולכרוך את זה בדרישות הלגיטימיות שלהם – אני חושב שזו גזענות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תתאר לך שכורכים את דרישותיה של ישראל ב"גנבים היהודים" למשל.

מסעוד גנאים: אין גנבים יהודים?

קריאה: אין.

מסעוד גנאים: אין?

מסעוד גנאים: צדיקים כולם.

מסעוד גנאים: אין גנבים.

אחמד טיבי: אין.

עפו אגבאריה: אין.

מסעוד גנאים: אז זו אמירה גזענית שראויה לכל גינוי.

מסעוד גנאים: זה אחד.

מסעוד גנאים: בקשר למה שאני רוצה לדבר, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: בליכוד יש גנבים?

מסעוד גנאים: אם הולכים לבתי-משפט, מלא – – – חקירות.

לא.

לא לקרוא קריאות ביניים, כי זה על חשבונו של מסעוד.

קריאה: – – –

– – – לא מדברים עם אנשים ביציע – – –

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש – –

בבקשה.

מסעוד גנאים: – – ירושלים כיכבה בנאומו של ראש הממשלה בקונגרס, והוא הדגיש שהיא בירתה המאוחדת של ישראל.

מסעוד גנאים: אבל בפועל ובמציאות, ירושלים היא עיר מחולקת, היא קרועה ואינה מאוחדת, וכל מפעל הבינוי, שמטרתו ייהוד ירושלים, מוכיח זאת ומעמיק את החלוקה.

מסעוד גנאים: מחזיק תיק מזרח-ירושלים בעיריית ירושלים, ששמו יקיר שגב, התראיין לפני זמן מה, והוא אמר: "לא נאפשר לתושבי מזרח העיר לבנות כמה שהם צריכים – – – אני לא חושב שהמשימה הכי חשובה היא לפתור את מצוקת הדיור של מזרח-ירושלים.

מסעוד גנאים: בסופו של יום – – – אנחנו נסת

מסעוד גנאים: כל גם על המצב הדמוגרפי בירושלים, כדי לראות שבעוד 20 שנה אנחנו לא מתעוררים לעיר ערבית".

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, זו אמירה שמדגישה שירושלים המזרחית היא כבושה, היא עולם נפרד, ואף מסע "ריקוד דגלים" שיעבור דרך שיח'-ג'ראח או סילואן לא יאחד אותה.

מסעוד גנאים: תודה.

תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

חבר הכנסת , הלוא הוא כצל'ה.

אחריו – חבר הכנסת מולה.

חזרנו לקדימה.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חג שמח.

יעקב כץ: יום ירושלים שמח.

יעקב כץ: אתמול נסעתי במכונית, ובחדשות ערוץ-2 שמעתי שיחה או הקלטה של בחור שהשב"כ, המחלקה היהודית, ניסתה לגייס אותו לעבודה בשב"כ בתחומי היישוב סוסיא.

יעקב כץ: אני ממש פונה ליושב-ראש: יש איזושהי קונצפציה בשב"כ – אני כבר הופעתי פעם בפני המחלקה היהודית בשב"כ.

יעקב כץ: אני פניתי, ביקשתי ואמרתי: תבטלו את המחלקה היהודית; תעשו מחלקה ייעודית, אבל לא יהודית.

יעקב כץ: הם החליטו פעם, ואולי היו לזה סיבות בזמנו.

יעקב כץ: מדובר היום על מאות אלפי אנשים שחיים בשטח, וכיוון שהמחלקה הזאת ממומנת בעשרות מיליוני שקלים, היא צריכה לנסות להביא תוצאות.

יעקב כץ: אבל תוצאות אין, משום שהציבור ביש"ע, ביו"ש, הוא ציבור נפלא, ואין מחבלים, אין מסתננים, אין פושעים ואין אנשים שהם פורעי חוק.

יעקב כץ: לנסות "לאנוס" את המפה לשטח ופעם אחר פעם לנסות לקחת בחורים טובים, לגייס אותם לשב"כ במגמה להפעיל את האחרים ואת החברים שלהם – יש בזה טעם לפגם.

יעקב כץ: אני פונה פה לראש הממשלה, שהוא בעל הבית של השב"כ, אליך יושב-ראש הכנסת ואל חברינו השרים וחברי הכנסת: אנא מכם, את המחלקה היהודית בשב"כ – לסגור.

תודה רבה.

חבר הכנסת מולה, בבקשה.

אחריו – חבר הכנסת בן-ארי.

אחרי זה אנחנו מגיעים לאלה שהצביעו, ועפו אגבאריה הוא הראשון.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו קיימנו היום בוועדת העלייה והקליטה דיון בנושא הגיור במדינת ישראל.

שלמה מולה: ראשית כול, אני רוצה לשבח את צבא-הגנה לישראל על מה שהוא עושה בתחום הזה, על זה שהוא מצליח לתת מענה – מה שבאזרחות לא הצלחנו לתת.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אלפי צעירים עוברים דרך צבא-הגנה לישראל ומוצאים שהם שווי זכויות במדינת ישראל, ואני רק מקווה, גם אחרי שעברו את הליך הגיור, שכשהם ילכו להתחתן לא יהיה עוד רב כמו הרב שרמן שיפסול אותם ושיאמר להם: אתם לא יכולים להתחתן.

שלמה מולה: יחד עם זאת, אני רוצה גם להעריך את פועלו של הרב חיים דרוקמן, על מה שהוא עושה בתחום הזה.

שלמה מולה: אלא מה?

שלמה מולה: באזרחות אנשים לא באים פשוט להתגייר.

שלמה מולה: הקשיים בדרך הם רבים מאוד.

שלמה מולה: אני חושב שעל החברה הישראלית, במיוחד על הממסד הדתי האורתודוקסי המקשה, ובמיוחד החרדי קצת, לפתוח את הלבבות ולאפשר לאלפים שרוצים לבוא לחלקו של העם היהודי לתת להם להיכנס.

שלמה מולה: עוד משפט אחד – יחד עם זאת, יש שם ועדת חריגים.

שלמה מולה: זו לא ועדת חריגים; זו ועדת אפליה שאין לה סטטוס, אין לה בעל הבית, היא פוסלת ולא מאפשרת לאנשים להתגייר.

שלמה מולה: זה נורא עצוב.

תודה רבה לחבר הכנסת מולה.

חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

אחריו – חבר הכנסת בילסקי, ואחריו – חברת הכנסת תירוש.

כך אנחנו מסיימים את אלה שהצביעו.

אחרי זה נעבור לכל אלה שביקשו, כי יש לנו זמן.

חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

גם את, חברת הכנסת.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לקדם בברכה את מיישבי העמק, עמק יזרעאל, ובראשם ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל אייל בצר, ביום המיוחד הזה של 100 שנים ליישוב וההתיישבות היהודית בעמק יזרעאל.

מיכאל בן-ארי: פרשת השבוע שלנו, פרשת נשא.

מיכאל בן-ארי: ישנו מנהג יהודי: כל ערב שבת האב מברך את בניו בברכה שמופיעה בפרשת השבוע שלנו: "וידבר ה' אל משה לאמר, דבר אל אהרן ואל בניו לאמור, כה תברכו את בני ישראל אמור להם, יברכך ה' וישמרך, יאר ה' פניו אליך ויחנך, ישא ה' פניו אליך וישם לך שלום".

אמן.

מיכאל בן-ארי: ואכן כך נוהגים במשך 3,500 שנה עם ישראל – הכוהנים בבית-הכנסת, הכוהנים בבית-המקדש.

מיכאל בן-ארי: לפני כ-30 שנה פרופסור גבי ברקאי מצא במערת עוזא בכתף-הינום שני לוחות כסף ועליהם הברכה המיוחדת הזאת, ברכת הכוהנים.

מיכאל בן-ארי: היום הזה היתה שדולת ירושלים בחפירות, ובעצם במנהרות שמתחת לעיר-דוד, שמובילות עד הכותל המערבי, למרגלות הר בית-קודשנו, ושוב פעם למדנו איך אנחנו נאחזים בשורשים היהודיים, השורשים שעם ישראל בעצם העמיק פה בירושלים ובמקום המקדש 3,500 שנה.

מיכאל בן-ארי: ביום חגה של ירושלים נברך ונתברך באותה ברכת כוהנים, שהקדוש-ברוך-הוא ייתן לנו ברכה וישמור עלינו מכל משמר.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

חבר הכנסת בילסקי.

חברת הכנסת וילף, בעצם, גם את הצבעת, אף-על-פי שלא נקלטת.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, ברכות לידידי הטוב אייל ולכל החבר'ה הנפלאים מהעמק.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, הפעם אני רוצה לדבר על תאונות הדרכים.

זאב בילסקי: עמדתי פה בשבוע שעבר ודיברתי על כביש הערבה, ושם שילמנו מחיר יקר של 30 הרוגים בחמש שנים האחרונות.

זאב בילסקי: עוד לא הספקתי לדבר על כביש הערבה, והנה בשבוע האחרון, אדוני היושב-ראש, למעלה מ-20 איש נהרגו בכבישי ישראל.

זאב בילסקי: אתמול נהרגה רוכבת על אופנוע, שלשום רוכבי אופניים.

זאב בילסקי: כמה עוד אפשר לשלם את המחיר של ההרוגים בתאונות דרכים?

זאב בילסקי: אני באמת פונה לשר התחבורה, שהממשלה מינתה אותו במיוחד להיות השר שאחראי על המאבק בתאונות הדרכים: אנא ממך, אכיפה, חינוך ותשתיות.

זאב בילסקי: אלה שלוש המלים שתפסקנה את הקטל הזה בדרכים.

זאב בילסקי: חבל על דאבדין.

זאב בילסקי: אנחנו מאבדים את מיטב בנינו בכבישים, אנשים שקמו בבוקר, יצאו לעמל יומם ולא חזרו הביתה.

זאב בילסקי: אני פונה לשר ומבקש ממנו: אנא ממך.

תודה רבה.

חברת הכנסת תירוש, בבקשה.

אחריה – חברת הכנסת וילף וחבר הכנסת עפו אגבאריה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את בית-הספר "רתמים" באשדוד, שתלמידי כיתות ו' שלו זכו בפרסים המשמעותיים ביותר בפסטיבל באיטליה, פסטיבל הקולנוע לנוער.

רונית תירוש: כדרכי מדי יום שלישי, אני רוצה לציין היום 1,801 ימים לשביו של גלעד שליט, ורוצה לקוות שלא נאמר זאת שוב ושוב מדי שבוע באופן כל כך יבש, אלא באמת שתהיינה תוצאות.

רונית תירוש: אולי באותה נשימה אני רוצה לציין שבימים אלו מתקיימת הצגת יחיד בתיאטרון "הקאמרי", הצגה על פולארד.

רונית תירוש: אני השתתפתי בה בשבוע שעבר.

רונית תירוש: אגב, היושב-ראש, אני רוצה להמליץ בפניך אולי להביאה אפילו לכנסת ישראל על מנת שחברי הכנסת יוכלו לצפות בהצגה ולהבין מקרוב גם נתונים, גם עובדות וגם את מצבו הקשה מאוד של פולארד, שאין לי מלים עדינות יותר מאשר לומר נכוחה: נזנח והוזנח על-ידי גורמים בממשלות ישראל, לא ממשלה אחת.

רונית תירוש: אני חושבת שהגיע הזמן להקים קול צעקה בעניין וללחוץ ולעשות מעשה ולהביאו ארצה.

רונית תירוש: תודה רבה.

תודה רבה.

חברת הכנסת עינת וילף – בבקשה, גברתי.

עינת וילף: אדוני היושב-ראש, תודה.

עינת וילף: השרה, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך גם את מיישבי העמק ואת ראש המועצה אייל בצר ואת חברתי לסיעה השרה אורית נוקד, שתנאם מאוחר יותר לכבוד היום הזה של ציון 100 שנים להתיישבות בעמק יזרעאל ובהחלט על המחויבות שלה ושלנו להתיישבות העובדת, וגם את חברי "יוריקה", תוכנית המחקר והפיתוח של האיחוד האירופי, שמכבדים אותנו פה, ובכלל את מעמדה של ישראל בתחום הזה.

עינת וילף: מחר, 1 ביוני, יצוין עשור לפיגוע הנוראי שהתרחש במועדון ב"דולפינריום" בתל-אביב.

עינת וילף: בפיגוע נרצחו 21 בני-נוער תמימים שטרם הספיקו ליהנות מהחיים ועוד כ-120 נפצעו, חלקם באופן קשה.

עינת וילף: זהו פשע נגד האנושות, ואנחנו כואבים עד היום הזה את הפשע הזה.

עינת וילף: לזכר הנרצחים אני מבקשת לקרוא את השמות: קטרינה קסטניאדה, ראיסה נמירובסקי, יבגניה דרופמן, יוליה סקליאניק, אירנה אוסדצ'י, ליאנה סעקיאן, אורי שחר, סרגיי פאנחיסקוב, אניה קזצ'קוב, אלכסיי לופאלו, סימונה רודין, רומן דז'אנשוילי, מריאנה מדבדנקו, יוליה נלימוב, דיאז נורמנוב, אירנה נפוניאשצי, איליה גוטמן, מריה טגילצ'ב, מרינה ברקובסקי, ילנה נלימוב ויאן בלום.

עינת וילף: יהי זכרם ברוך.

תודה רבה.

חבר הכנסת עפו אגבאריה – בבקשה, אדוני.

אחריו – חבר הכנסת מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת טיבי.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום ראיתי בעיתון ש-100,000 ישראלים זכו לדרכון גרמני ולאזרחות גרמנית.

עפו אגבאריה: יש הרבה קריטריונים, שאחד מהם – ולא אקריא את כולם – הוא שמי שנולד לאבא שהיתה לו פעם אזרחות גרמנית, אפילו אם הוא לא חי בגרמניה ונולד באיזשהו מקום בעולם, הוא זכאי לאזרחות גרמנית.

עפו אגבאריה: 100,000.

עפו אגבאריה: רק לפני שבוע, כשהיתה הנכבה, לזכר הנכבה, היה גם כן משהו בעיתון: שישראל שללה את אזרחותם של 140,000 פלסטינים.

עפו אגבאריה: היום מציינים את יום ירושלים, כאשר אנחנו רואים כ-500,000 יהודים וכ-300,000 ערבים.

עפו אגבאריה: האם באמת ירושלים היא מאוחדת?

עפו אגבאריה: כולם יראו שלא.

עפו אגבאריה: האם באמת האזרחים הערבים במזרח-ירושלים זוכים לדמוקרטיה, מה שהתפאר ראש הממשלה?

עפו אגבאריה: לא.

עפו אגבאריה: עובדה שבמדינת ישראל שוללים אזרחות, ואפילו גרמניה נותנת אזרחות.

עפו אגבאריה: מוסר השכל.

תודה רבה.

אני מקווה שלא יקום איש בישראל ויאמר שישראל תהיה נקייה מאנשים שהם לא יהודים.

עפו אגבאריה: יש כבר שאמרו.

אני מקווה שלא יאמרו – – –

אחמד טיבי: אדוני, תיקון: המשפט הזה לא נאמר.

אחמד טיבי: סילפו את דבריו.

אחמד טיבי: שני שרים חסרי בושה עשו מעשה נבלה.

אחמד טיבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מגיעה לי ההערה הזאת?

ראובן ריבלין: אני רק זוכר את – – –

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: אני זוכר את שירו של מחמוד דרוויש, אני הייתי בעד – – –

אחמד טיבי: אתה התכוונת למשהו אחר.

ראובן ריבלין: אני התכוונתי – אומר מחמוד דרוויש בשירו המונומנטלי הפלסטיני שהוא רוצה – – –

עפו אגבאריה: אני מציע לך – – –

ראובן ריבלין: קחו, קחו, קחו את – הוא מדבר על יהודים, חבר הכנסת טיבי.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא נקיים עכשיו דיון.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: אבא שלי לא תרגם את הקוראן בגלל דבר כזה או אחר.

ראובן ריבלין: הוא תרגם את הקוראן כי הוא ידע ערבית והעריך מאוד יצירה של אדם באשר הוא.

ראובן ריבלין: הוא היה יהודי חם, גם תלמיד חכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חברים.

ראובן ריבלין: גמרנו את הוויכוח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

ראובן ריבלין: אנחנו נוכל לחיות כאן עם ויכוח, גם עם חבר הכנסת עפו אגבאריה וגם עם חבר הכנסת טיבי.

ראובן ריבלין: אני לא אוותר להם, הם לא יוותרו לי ואנחנו נחיה יחד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכות לתושבי עמק יזרעאל ולחברים שהגיעו מהפרלמנטים השונים בעולם לכנס מכובד מאוד שהתקיים היום בראשותו של חברי מאיר שטרית, יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, כנס "יוריקה" שהיה פה בכנסת.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, ערב יום ירושלים.

אברהם מיכאלי: דוד המלך בתהילים קכ"ב אומר: "שיר המעלות לדוד, שמחתי באֹמרים לי בית ה' נלך, עֹמדות היו רגלנו בשעריִך ירושלם, ירושלם הבנויה כעיר שחֻבּרה לה יחדו".

אברהם מיכאלי: שני פירושים נאמרו על הגדרה זו של ירושלים.

אברהם מיכאלי: הגמרא בתענית אומרת: כעיר שחוברה לה יחדיו – העיר המחברת את ירושלים של מטה עם ירושלים של מעלה.

אברהם מיכאלי: הירושלמי מפרש: העיר שעושה את כל ישראל חברים.

אברהם מיכאלי: הסבירו המפרשים שאין אלה פירושים סותרים אלא פירושים המשלימים זה את זה.

אברהם מיכאלי: ירושלים כשער השמים היא המרכז הרוחני, ואותו מרכז קדושה רוחני הוא גם המרכז החברתי, המקשר והמגשר בין כל ישראל ועושה אותם חברים.

אברהם מיכאלי: כפי שנאמר שם: "שם עלו שבטים שבטי יה עדוּת לישראל להודות לשם ה'.

אברהם מיכאלי: כי שמה ישבו כסאות למשפט כסאות לבית דוד".

אברהם מיכאלי: זאת שלמותה של ירושלים, המחברת בין ישראל לאבינו שבשמים והופכת את כל ישראל חברים זה לזה.

אברהם מיכאלי: דוד המלך מסיים שם: "שאלו שלום ירושלם ישליו אוהביך, יהי שלום בחילך שלוה בארמנותיך".

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להקפיד על הדקה כי נותרו עוד שלושה אנשים שנרשמו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לתת להם לדבר ונסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עזרא, חבר הכנסת נחמן שי וחבר הכנסת בן-סימון.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר הגבתי על ההצעה המגוחכת של חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי למנוע מהמואזין להשמיע את קריאתו במסגדים, בעיקר בערים מעורבות.

אחמד טיבי: הצטרפה אליה בהצעה מגוחכת מסוג אחר חברת הכנסת חוטובלי – לעברת את השמות של השכונות, הכבישים, המקומות הפלסטיניים באל-קודס, בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: ביקשתי, על אותה רמה של גיחוך, כמה בקשות בתגובה.

אחמד טיבי: אני רוצה להרחיב את הבקשות האלה: א.

אחמד טיבי: למנוע – גם ערבים יש להם בקשות בתמורה.

אחמד טיבי: להפסיק מדורות ל"ג בעומר בגלל העשן.

אחמד טיבי: העשן מפריע לבריאות של הערבים, אדוני היושב-ראש, שלא חוגגים באותו היום.

אחמד טיבי: גם "על האש" – קומזיצים – במה שקרוי יום העצמאות, זה מאוד פוגע במערכת הנשימה של הערבים.

אחמד טיבי: יתירה מזו – לאסור תקיעת שופר בכותל; זה פוגע בעור התוף של הפלסטינים באזור הכותל – –

אלי אפללו: שיפגע, שיפגע.

אחמד טיבי: – – ולהפסיק לקרוא בימי שישי מתי נכנסת שבת, מתי יש הדלקת נרות.

אחמד טיבי: מפריע לנו, אדוני היושב-ראש, גם מבחינה בריאותית וגם מבחינת סביבה.

אלי אפללו: שימשיך להפריע.

אחמד טיבי: אני שוב חוזר – אני אומר את זה גם כערבי וגם כרופא.

אחמד טיבי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא, בבקשה.

ראובן ריבלין: רבותי, אלה נאומים בני דקה, אין כאן ויכוחים.

ראובן ריבלין: כל אחד מביע את דעתו.

אחמד טיבי: גם הבריאות שלנו חשובה.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים לעצמך.

אלי אפללו: רק לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עזרא, בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת עזרא עכשיו.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להעלות בעיה של יישוב בשולי עמק יזרעאל, בבקעת בית-נטופה, יישוב שנקרא עוזייר, והוא מורכב מפלחים ומבדואים.

גדעון עזרא: בכפר הזה ישנם בוגרי צה"ל – 18 כמדומני בוגרי צה"ל.

גדעון עזרא: לבוגרי צה"ל האלה הובטחה אדמה.

גדעון עזרא: מינהל מקרקעי ישראל אמור לספק את האדמה הזאת, והוא מתמהמה בנושא הזה, למרות שאין שום יישוב ערבי קרוב ושום יישוב יהודי קרוב.

גדעון עזרא: אני מאוד מקווה שמדינת ישראל תדאג לחיילים הבדואים לא פחות מאשר היא דואגת לאחרים.

גדעון עזרא: הלוואי שיהיו רבים כמותם.

גדעון עזרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עזרא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת בן-סימון.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לקדם את האורחים שלנו מעמק יזרעאל, אייל בצר והחברים האחרים, שמביאים אתם את רוח ישראל האחרת, הטובה, שאני עדיין מאמין בה.

נחמן שי: אולי ממנה אני יכול לקשר למה שקרה לפני שעה קלה בוועדת הכלכלה בכנסת, שעמדה לדון בעניין אחר – בישראל האחרת, ישראל שמתנהלת לפי קווים אחרים.

נחמן שי: היינו אמורים לדון שם בפרשה של עגינת ספינות בבעלות שקשורה בישראלים ושל מכלית שנמכרה לאירן – בקיצור, פרשה שהולכת מתגלגלת ומסתעפת והגלוי הולך ונעלם בפני כל מיני חלקים אחרים.

נחמן שי: הנה, לתדהמתי ולתדה

נחמן שי: מת חברי האחרים בוועדה, החליט היושב-ראש, דקות ספורות אחרי שהישיבה החלה, לסגור אותה ללא כל מתן סיבה והיגיון.

נחמן שי: אני רוצה לבקש פה את עזרתך, אדוני היושב-ראש, ואת עזרת חברי הכנסת האחרים, שהעניין הזה לא יטואטא מתחת לשטיח הזה היפה שאנחנו עומדים עליו.

נחמן שי: זה עניין שאנחנו צריכים לבחון אותו, האם רשאי יושב-ראש לסגור ישיבה, ובעיקר – מה היו הסיבות.

נחמן שי: אני חושב שכבודה של הכנסת, מעמדה של הכנסת, חופש הפעולה של הכנסת, הריבונות של הכנסת, האחריות של הכנסת הזאת, מחייבים לדון בכל עניין שעומד על סדר-יומנו.

נחמן שי: אפשר לבחור את הפורום, אפשר לבחור את ההרכב, אבל הבית הזה הוא הבית שהדמוקרטיה הישראלית קבעה שדיונים בנושאים כאלה צריכים לעלות בו.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים – חבר הכנסת דניאל בן-סימון.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור לברכה מיוחדת לבאי כנס "יוריקה".

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת בן-סימון.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על ספינה אחרת, זאת שניסתה להיכנס לאזור לפני שנה, ספינת ה"מרמרה", שסיבכה אותנו גם עם טורקיה וגם עם העולם.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לנצל את הבמה הצנועה הזאת וללחוש על אוזנו של שר הביטחון, שבימים אחרים יכולתי ללחוש על אוזנו כשהוא ישב מולי; היום הוא הרחיק עוף עד לממשלה הזאת והגיע לביתו הטבעי.

דניאל בן-סימון: אני רוצה ללחוש על אוזנו, כי הוא הלוחש הרשמי לראש הממשלה, ולומר לו שבספינה הבאה שמגיעה לכאן, שינסה טיפול אחר; שיזמין אותם לעגון באשדוד, שיקבל את האנשים בפרחים, ואולי נמחק את הרושם שהשארנו בפעם הראשונה ונטפל בספינה הבאה – שאגב, עשתה את שלה, פתחה את עזה מהצד המצרי, ובסוף היא תפתח מצדנו – נטפל בזה בצורה אחרת ונראה גישה אחרת של ישראל.

דניאל בן-סימון: את הבעיות פותרים לאו דווקא בכוח, אלא בנועם, וייתכן שזה גם יפתח מסלול לתיקון היחסים עם טורקיה, שהם חשובים, כידוע לך, כמעט יותר מכול אחרי ארצות-הברית.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תמיד תישאל השאלה: מה יקרה אם הם לא ירצו לבוא לאשדוד, אם הם ירצו ללכת לעזה.

דניאל בן-סימון: אדוני, אמרתי לך: הם ירצו לבוא לאשדוד.

דניאל בן-סימון: טפל.

דניאל בן-סימון: אני רק לחשתי על אוזנו של שר הביטחון, כי הוא הלוחש הרשמי, הוא הלחשן הרשמי של ראש הממשלה, שיעשה את העבודה הזאת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהיתה תקופת שהייתם יחד לוחשים על אוזנו של ראש הממשלה, אבל אלה תעתועי הפוליטיקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכל המשתתפים בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, גברתי השרה, יוזם הכנס, יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, שר המשפטים לשעבר, שר הפנים לשעבר, שר המשפטים, שר החינוך, שר האוצר לשעבר, חברנו וידידנו חבר הכנסת מאיר שטרית, חברי פרלמנט יקרים, יושב-ראש נשיאות "יוריקה" מר אלי אופר, חברי הכנסת, אנחנו מקדמים כעת בברכה את משתתפי הכנס הבין-פרלמנטרי, ה"יוריקה", העוסק במחקר ובחדשנות, שהתקיים היום בכנסת.

ראובן ריבלין: נא למחוא כפיים לאורחים.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) We are allowed to applaud to you, you cannot applaud to us.

ראובן ריבלין: ארגון "יוריקה", שנוסד לפני 26 שנים, מאגד את רוב מדינות האיחוד האירופי, וכנס זה, המתקיים מדי שנתיים, מתארח השנה אצלנו, בהיותה של ישראל נשיאת הארגון התורנית.

ראובן ריבלין: בכנס נטלו חלק אנשי מדע בכירים מהארץ ומהעולם שעסקו באתגרים משותפים במחקר ובחדשנות התעשייתית.

ראובן ריבלין: השנה עמדה במוקד שאלת קידום תרבות המעודדת חדשנות, בהתבסס על הניסיון הישראלי ועל הניסיון האירופי.

ראובן ריבלין: אני מודה לכם, משתתפי הכנס, מודה למארגנים ומצרף את תקוותי שהמדע והחדשנות יוסיפו להיות כלי מרכזי לגישור בין האומות ולהידוק הקשרים ביניהן.

ראובן ריבלין: ברוכים אתם בבואכם וברוכים תהיו בצאתכם.

ראובן ריבלין: Thank you so very much.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: את צודקת, תודה רבה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: בוודאי ובוודאי.

ראובן ריבלין: הפעם בעברית, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: כן, כן, אמרתי.

מאיר שטרית: הם כבר חשבו שאני לא יודע עברית.

ראובן ריבלין: לא, אני מכיר אותך.

ראובן ריבלין: אתה יודע עברית היטב.

מאיר שטרית: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, מנכ"ל "יוריקה" בישראל המדען ד"ר אלי אופר, חברי פרלמנטים ממדינות אירופה, חברים וחברות בתוכנית "יוריקה", מדענים ואורחים נכבדים, ישראל חברה בארגון משנת 2000.

מאיר שטרית: בשנת 2007 נבחרה ישראל לכהן כנשיאת "יוריקה" במשך שנה, שהחלה ביולי 2010 ומסתיימת ביוני 2011, ובה היא מנהיגה את הארגון.

מאיר שטרית: עם קבלת הנשיאות, ישראל היא המדינה הלא-אירופית הראשונה שמכהנת כנשיאת התוכנית.

מאיר שטרית: צירופה של ישראל כחברה מן המניין ל"יוריקה" מדגיש את הקשרים האמיצים בין ישראל לאירופה – ההיסטוריים, התרבותיים, המדעיים והמסחריים.

מאיר שטרית: תוכנית "יוריקה" היא תוכנית המחקר והפיתוח התעשייתי המובילה באירופה, הגדולה מסוגה בעולם, אשר מממנת מחקרים משותפים בין שתי מדינות לפחות ומחלקת מדי שנה כ-1.2 מיליארד יורו למחקרים מדעיים.

מאיר שטרית: הנשיאות הישראלית מיקדה השנה מאמץ מיוחד בפיתוח פתרונות לאתגרים הגלובליים, המחייבים פתרונות טכנולוגיים אבל גם פותחים הזדמנויות שוק חדשות.

מאיר שטרית: הנשיאות הישראלית השיקה השנה יוזמה ראשונה מסוגה ב"יוריקה" – יוזמת ה"קלינטק", העוסקת במגוון יישומים תעשייתיים ידידותיים לסביבה, כולל פיתוח מקורות אנרגיה חלופיים, טכנולוגיית מים ועוד.

מאיר שטרית: יעד מרכזי נוסף של הנשיאות הישראלית, והמורשת שאנו מבקשים להותיר, הוא פיתוח מכשירים פיננסיים שימנפו את השקעות הממשלות במחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: "יוריקה" חייבת לפתח וליישם כלים המשלבים כסף פרטי וציבורי לטובת מסחור הידע והטכנולוגיה והפיכתם למוצרים בשוק, אחרת ההשקעה הציבורית בפיתוחם יורדת לטמיון.

מאיר שטרית: יש להמשיך ולפתח את מערך הקשרים הבין-לאומיים של "יוריקה" על-ידי כניסה להסכמי שיתוף פעולה עם מדינות וארגונים גם מחוץ לאירופה, על בסיס של win-win.

מאיר שטרית: צירוף של כלכלות מחקר ופיתוח מובהקות, כגון קוריאה, שכבר חברה ב"יוריקה", ובעתיד הקרוב גם קנדה, שהודיעה על נכונותה להצטרף לתוכנית, הוא בהחלט אינטרס של התעשייה ש"יוריקה" משרתת.

מאיר שטרית: יש לציין כי חברות ישראליות לוקחות חלק ביותר מ-10% מהפרויקטים של "יוריקה", הרבה מעבר לגודלו היחסי של המשק הישראלי.

מאיר שטרית: יש לזכור כי קיים ביקוש גדול למימון מחקרים, ובחירת המקרים למימון נעשית על-ידי "יוריקה" תוך קיום תחרות בריאה בין המדענים ומוסדות מדע המעוניינים בכך.

מאיר שטרית: אנו, במסגרת שנת הנשיאות של ישראל, שמחים מאוד לארח בכנסת ישראל אתמול והיום את הנציגים של המדינות החברות בתוכנית "יוריקה", וקיימנו דיונים בנושאים המדעיים ובכיוונים של פיתוח מדעי בעתיד.

מאיר שטרית: במסגרת הדיונים היום היתה לאורחים הזדמנות להאזין לסקירות מפי מדענים ישראלים בכירים, וביניהם גם פרופסור רות ארנון, נשיאת האקדמיה הישראלית למדעים, ופרופסור ישראל אומן, שהוא חתן פרס נובל.

מאיר שטרית: יום הדיונים היה מרתק לכולנו.

מאיר שטרית: אנו חידשנו את המחויבות של המדינות השותפות בתוכנית "יוריקה" להמשיך את התמיכה במחקרים המדעיים ואף לשאוף להגדילה, בעיקר כאשר בשנת כהונתנו מציינת "יוריקה" 25 שנים להיווסדה.

מאיר שטרית: אני קורא מעל במה זו לפרלמנטים השונים לפעול לחיזוק התמיכה במחקר ופיתוח ולעודד את כל העוסקים בכך, מתוך הנחת יסוד כי חדשנות הינה מנוע צמיחה כלכלי אדיר.

מאיר שטרית: ישראל מוכיחה זאת יום-יום.

מאיר שטרית: כמדינה שאין בה משאבי טבע ולא מינרלים הצליחה ישראל לפתח את משאב הטבע החשוב ביותר, שהוא המוח האנושי.

מאיר שטרית: ואכן, ישראל נחשבת פורצת דרך בתחומי מדע שונים.

מאיר שטרית: הדבר מקבל את ביטויו בצמיחה הכלכלית של ישראל, חרף הנסיבות שבהן היא נתונה.

מאיר שטרית: אני מודה לכל מי שכיבד אותנו בנוכחות בכינוס זה בכנסת ישראל בירושלים.

מאיר שטרית: אני תקווה כי גם כנסת ישראל תמשיך בתמיכתה האיתנה בתקציב המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לסיים בלי להגיד תודה.

מאיר שטרית: ראשית, לכל מחלקות הכנסת שסייעו לנו מאוד באירוח: לסדרנים, לאנשי המשק, לחברת "שפיר".

מאיר שטרית: הארגון של היום היה ממש למופת, עבר בצורה חלקה לגמרי.

מאיר שטרית: ולך, אדוני היושב-ראש, שהסכמת להצטרף ולתת חסות לאירוע הזה.

מאיר שטרית: למנהלת ועדת המדע ענת לוי, ולאיילת חאקמיאן שלצדה, שעשו עבודה נפלאה בארגון היום הזה.

מאיר שטרית: אני רוצה להגיד תודה לכולם.

מאיר שטרית: אני רוצה שתדעו, חברי הכנסת, שנמצאים אתנו פה למעלה מ-20 חברי פרלמנטים ממדינות שונות, פלוס 100 עובדים נוספים בפרלמנטים וב"יוריקה", ביניהם מספרד, איטליה, יוון, רומניה, אוסטריה, בלגיה, גרמניה, שבדיה, נורבגיה, סן-מרינו, סינגפור, דנמרק, ליטא, אוקראינה וסלובניה.

מאיר שטרית: כלומר, נמצאת פה נציגות נכבדה מאוד של אירופה.

מאיר שטרית: אני מודה לכולם.

מאיר שטרית: שלום.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: אין מוחאים כפיים בכנסת.

ראובן ריבלין: ברשותך, נודה לראש אגף הטקסים והפרוטוקול של הכנסת מירי יכין, אשר לא רק בכנס זה הצטיינה, אלא היא זו שמקיימת מאות טקסים וכנסים כאלה בשנה.

ראובן ריבלין: תבוא על הברכה מירי יכין.

ראובן ריבלין: מגיעות לה מחיאות כפיים, אבל לא תמחאו כפיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ציון מאה שנים להתיישבות בעמק יזרעאל

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: הנושא: ציון 100 שנים להתיישבות בעמק יזרעאל, הצעות לסדר-היום מס' 5676, 5608, 5645, 5664 ו-5728.

ראובן ריבלין: שרים וחברי הכנסת, גברתי השרה, יוזמת הישיבה לציון 100 שנה להתיישבות בעמק יזרעאל חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, ראש מועצת עמק יזרעאל אייל בצר, אנשי העמק, עמק יזרעאל, הוותיקים והחדשים שמקרוב באו, גבירותי מורותי, מורי ורבותי, קהל נכבד, אנחנו פותחים כעת דיון חגיגי במסגרת הצעות לסדר לציון 100 שנים להתיישבות בעמק יזרעאל.

ראובן ריבלין: אני מקדם אתכם בברכה, אורחינו אנשי ההתיישבות בעמק, ברוכים הבאים לירושלים ביום חגה, יום ירושלים, ולכנסת.

ראובן ריבלין: אין צורך להכביר מלים על חשיבותה של ההתיישבות הוותיקה בעמק יזרעאל ועל תפקידה המכונן באותם ימים קריטיים שבין העלייה השנייה לשלישית.

ראובן ריבלין: גאולת האדמות, שהיום הפכה למושג מעורר מחלוקת גם בתוכנו, היתה אז, כמובן מאליו, מהלך שבלעדיו איִן להנעת התהליך הציוני ולמתן משמעות מעשית לחזון שיבת ציון.

ראובן ריבלין: מי לנו, למשל, כמאיר יערי, מהמנהיגים הבולטים של מפ"ם ו"השומר הצעיר" והאידיאולוג הבולט שבהם, שבנו ונכדו שירתו כאלופים בצה"ל, שהיה בין מקימי קיבוץ מרחביה שבעמק, ובו התגורר עד יומו האחרון.

ראובן ריבלין: חברי ה"גדוד" שיערי חבר אליו, אף הקימו לימים את בית-אלפא.

ראובן ריבלין: העבודה העברית היתה נדבך מרכזי בהקמת יישובי העמק ובפיתוחו, וכך הקים "גדוד העבודה" על שם טרומפלדור את עין-חרוד ותל-יוסף.

ראובן ריבלין: סיפורו של העמק, אחד האזורים המרהיבים בארץ, שהיווה עוגן מרכזי ודרך חשובה עוד מתקופת השופטים המקראית, הוא, רבותי, הסיפור של כולנו כאן, של 100 שנות הציונות האחרונות.

ראובן ריבלין: עמק יזרעאל, ונהלל בראשו, הוציא מתוכו לאורך השנים כמה מטובי בנינו ומנהיגינו, ובהם נבחרי ציבור שכיהנו בבית הזה.

ראובן ריבלין: מכפר-יחזקאל עד כפר-יהושע, מבית-אלפא ושדה-יעקב עד נהלל ותל-עדשים, היה ונותר העמק עוגן של השראה, של התיישבות חקלאית וכפרית, תעודת כבוד למעשה הציוני לדורותיו.

ראובן ריבלין: אני מאחל לכם, נציגי העמק ותושביו, לפחות עוד 100 שנים של יצירה ושגשוג, לתפארת מדינת ישראל והמפעל הציוני.

ראובן ריבלין: ברוכים אתם בבואכם.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת רוחמה אברהם לשאת דברים, כיוזמת האירוע וכראשונה בין חברי הכנסת המבקשים לציין 100 שנים להתיישבות בעמק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ידידי ראש המועצה אייל בצר, תושבי עמק יזרעאל המכובדים, ברוכים הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: "באה מנוחה ליגע ומרגוע לעמל", כך כתב נתן אלתרמן על עמק שתמיד השתוממו מיופיו ומפירותיו, שבו יש מראה של פסיפס עם מרבדים ירוקים, פרחים בשלל צבעים.

רוחמה אברהם-בלילא: פסיפס מדהים של השדות המעובדים, שמתחדש ומתהדר כל עונות השנה.

רוחמה אברהם-בלילא: פסיפס מרהיב שעטוף בהרי הגלבוע והרי הגליל התחתון.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, בימים הללו אנחנו חוגגים ומציינים 100 שנים להתיישבות מדהימה בעמק; 100 שנים של הגשמת החלום הציוני; 100 שנים של עשייה ושירה אמנותית, שהולכת ומתגברת משנה לשנה; 100 שנים של חלוציות פורצת דרך בחקלאות, בהתיישבות, בתרבות, בחינוך.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, עמק יזרעאל, כפי שאמרת, מגלם בתוכו את רעיון החלום הציוני בארץ-ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: בניית העמק התבססה על ערכי אהבת הארץ הזאת: ערכים של חזון, ערכים של חלום, ערכים של הגשמת החלום, שהוא המהות הישראלית, והיא היא שמאפיינת את תושבי הארץ הנהדרת הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: בשנות ה-20 של המאה הקודמת הוקמו בעמק באופן אינטנסיבי ומרוכז נקודות התיישבות שיתופיות מסוגים שונים.

רוחמה אברהם-בלילא: במרחב קטן צמח לו פולקלור מקומי, שביסס מורשת תרבותית ואידיאולוגית מגוונת, מורשת שבמרכזה עמד המאבק להיאחזות באדמת הארץ והפיכת המתיישב היהודי, הגלותי, לחקלאי המתפרנס מיגע כפיו, עם שאיפה גדולה ליצירת חיי שיתוף וחיי חברה ייחודיים.

רוחמה אברהם-בלילא: היום אנחנו מציינים בגאווה ובסיפוק את החלום שהפך למציאות.

רוחמה אברהם-בלילא: עמק יזרעאל הוא הפורה והגדול ביותר במדינת ישראל, עם 350,000 דונם, 39 יישובים משגשגים, 15 קיבוצים, 14 מושבים ו-33,000 תושבים נפלאים ונהדרים.

רוחמה אברהם-בלילא: עמק יזרעאל הוא מועצה חקלאית שרואה חשיבות רבה בשמירה על השטחים הפתוחים ועל איכות הסביבה.

רוחמה אברהם-בלילא: העמק הוא חלום, והוא מצוי בקצב פיתוח אדיר, עם תנופת בנייה במרבית יישובי המועצה.

רוחמה אברהם-בלילא: במיוחד בעשר השנים האחרונות אנחנו עדים ליותר פיתוח תשתיות ביישובים; להתרחבות ולקליטת משפחות חדשות; למערכת חינוך שהיא הנושא המרכזי שעומד בראש סדר העדיפויות.

רוחמה אברהם-בלילא: מכאן, מכנסת ישראל, מירושלים ביום חגה, אני משבחת ומברכת את עמק יזרעאל כולו, את התושבים, את התלמידים, ובמיוחד אותך, ידידי אייל בצר ראש המועצה, על זכייתכם בפרס יחידת נוער מצטיינת.

רוחמה אברהם-בלילא: יישר כוח ותבורכו על כך.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם מקור לגאווה גדולה לארץ הנפלאה שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מעריכה ומוקירה את עצם העובדה שבתי-הספר שלכם מובילים מדי שנה בגיוס לצה"ל, שהשירות בו הוא נר לרגלי הנוער המדהים שגדל בעמק, נוער שמתחנך על ערכים של רעות, ערכים של נתינה וערכים של אהבת המולדת, אותם ערכים שהובילו את האבות המייסדים בתחילת ההתיישבות בעמק ובימים הראשונים של הקמת ארץ-ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: היום כולנו זוכים לטעום מפירותיו של עמק יזרעאל, שהוא היהלום שבכתר של המפעל הציוני.

רוחמה אברהם-בלילא: היום עיני כולנו נשואות אליכם, תושבי העמק הנפלאים, שמכבדים אותנו כאן ביציע.

רוחמה אברהם-בלילא: היום כנסת ישראל אומרת לכם תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה על מפעל התיישבותי מדהים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה על השכנות הטובה בין האוכלוסיות השונות.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה על הגשמת חלום עם אמונה גדולה בלב, שהיא הדרך לקיום משותף באזור ובארץ כולה.

רוחמה אברהם-בלילא: ביום חגה של כנסת ישראל, ביום חגה של ירושלים, אני מאחלת לכם עוד שנים רבות של פסטיבלי חלב ודבש בשבועות ושל הגשמת החלום שמלווה אותנו ועוד ילווה אותנו שנים רבות.

רוחמה אברהם-בלילא: חלום שבו באה מנוחה ליגע, ומרגוע לעמל.

רוחמה אברהם-בלילא: לילה חיוור משתרע, ים הדגן מתנועע, שיר העדר מצלצל, זוהי ארצי ושדותיה, זהו עמק יזרעאל.

רוחמה אברהם-בלילא: תבורך ארצי ותהולל, מבית-אלפא עד נהלל.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לכם על הכול.

רוחמה אברהם-בלילא: (מחיאות כפיים)

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: לא נהוג למחוא מחיאות כפיים, אפילו לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דני בן-סימון.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אתחיל בבקשה אחת, ברשותך, העוזרת הפרלמנטרית שלי נולדה בנהלל וביקשה שאני אזכיר את פרס ההצטיינות של מחלקת הנוער, אחרת אני לא חוזר ללשכה, לכן אני עושה את זה באהבה ושמחה.

דניאל בן-סימון: ווידוי נוסף הוא שמכל האזורים בארץ שבהם שוטטתי בשנים האחרונות, דווקא עמק יזרעאל לא נתן לי הרבה פרנסה עיתונאית, כי מכל האזורים הבעייתיים בארץ, עמק יזרעאל נראה מושבה ירוקה, מוריקה, של קיבוצים, מושבים, מקום יפה.

דניאל בן-סימון: אני לא עשיתי קריירה על מקומות יפים, ולכן הגעתי לאזור רק כדי לבדוק מה שלום הקיבוצים, מה שלום ההפרטה, באיזה קיבוץ, זה או אחר, מה שלום – זיכרונות מהפילוג של שנות ה-50.

דניאל בן-סימון: כלומר, יותר נוסטלגיה מאשר בעיות.

דניאל בן-סימון: מכל האזורים שעסקתי בהם בארץ, יחסית, עמק יזרעאל הוא אזור יפה שהולך לו.

דניאל בן-סימון: ולכן אני רק משתתף בהצלחה שלכם, ורוצה לומר שיש בי איזושהי – אני לא רוצה להגיד שקיקה – אבל איזו התאהבות ברעיון שמתגשם.

דניאל בן-סימון: ואתם מציינים 100 שנים.

דניאל בן-סימון: דיברתי כאן כש"אליאנס" ציינה 150 שנה, ולפני שבוע באו אלי מנהלי בית-הספר, הפנימייה שבה למדתי, שנקראת "כפר הנוער הדתי", בכפר-חסידים, בפאתי עמק יזרעאל, ליד קיבוץ יגור, ואמרו לי: בן-סימון, אתה בא לדבר אצלנו, כי אנחנו מציינים 75 שנה.

דניאל בן-סימון: אתה בסוף מוקסם מ-100 שנה, 200 שנה, 300 שנה, ואתה חלק מהדברים שמתהווים.

דניאל בן-סימון: אז עמק יזרעאל הוא אחד המקומות הראשונים, ולכן אני מוקיר ואני עושה את זה בצניעות יוצאת דופן, כמי שגם חווה חוויה ראשונית.

דניאל בן-סימון: ואני רוצה לומר מלה, כי יש בי גם כמעט יחס של קדושה לכל מה שחלוצי.

דניאל בן-סימון: כל מי שמתחיל מפעל בפעם הראשונה הוא חלוץ, ויש משהו שאתה, אפילו כערבי ישראלי, חייב לאהוב, אלה שעושים מעשים ראשונים.

דניאל בן-סימון: אל תיקח את זה באופן אישי.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, יש איזה משהו יוצא דופן בחלוצים, ואחד הדברים שיש בהם, זה שהם מתחילים – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת דני בן-סימון, סתם עלה לי בראש – חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי היא הראשונה שביקשה להפסיק את המואזין.

אחמד טיבי: היא החלוצה בתחום הזה.

אחמד טיבי: אני צריך להעריך את זה?

דניאל בן-סימון: לא נערבב קודש בחול.

אחמד טיבי: לא כל חלוץ הוא חלוץ מרכזי שמבקיע, אדוני.

דניאל בן-סימון: נכון.

דניאל בן-סימון: דיברתי אתמול עם אריק נחמקין – כדי לדייק, מוותיקי העמק, איש תנועת העבודה – ואמרתי לו: תגיד, אני עומד לדבר היום, מה לומר?

דניאל בן-סימון: הוא נולד בנהלל, והוא אמר לי: שחיינו היו גן-עדן באותה תקופה.

דניאל בן-סימון: אמרתי: איך יכול להיות?

דניאל בן-סימון: לא היה כלום.

דניאל בן-סימון: הוא אמר: בגלל שלא היה כלום, בגלל החוויה הזאת של לקנות זוג סנדלים אחת לשלוש שנים, ושזוג סנדלים עובר מאח לאח, ושמקבלים אוכל טוב אחת לכמה שבועות – היתה בזה חוויה ששום חוויה אחרת לא משתווה אליה.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, זה משהו שאנחנו לא יכולים להבין אותו – מקום שיש בו שפע אבל אין בו אושר כפי שהיה למי שלא היה לו כלום.

דניאל בן-סימון: זה משהו שכנראה צריך לחיות במקומות האלה כדי להבין את תחושת השליחות, תחושת החלוציות.

דניאל בן-סימון: ולכן הוא אמר לי: כשתעמוד פה תציין שהיו לנו חיים מצוינים עוד לפני שקמה המדינה, ושהיחסים עם הכפרים הערביים היו מצוינים.

דניאל בן-סימון: נכנסתי ובאתי אליהם, לא יודע מי חי באותה תקופה, וכאילו הרגשנו כמו אחים, עד שהתחילו הבעיות ופירקו בינינו.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, זה הומאז', זו מילת תודה למשהו שהתחיל מחדש ועיצב את החברה הישראלית.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לומר מלה על שני אירועים שמעניינים אותי באופן אישי, וזה מה שקרה בקיבוץ בשנות ה-50.

דניאל בן-סימון: התקופה האידיאולוגית הזאת, שאותי באופן אישי ריתקה – כי באתי כמה פעמים לקיבוץ עין-חרוד, וכשאני רואה את עין-חרוד איחוד ועין-חרוד מאוחד אני נזכר שפעם היתה אידיאולוגיה, ואפילו אידיאולוגיה פנאטית, שבה בני משפחה התפלגו זה מזה – אני מבין שאני נוגע בנושא כואב – כי זה אהב את סטלין וזה שנא את סטלין.

דניאל בן-סימון: יש משהו כמעט ראשוני בפילוג על רקע אידיאולוגי, חוץ מהפילוג שהיה בעבודה עכשיו, שהוא גם כן אידיאולוגי מאוד – – –

שלמה מולה: זה ממש לא אידיאולוגי.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, מאז הפילוג ההוא לא היה פילוג כזה.

דניאל בן-סימון: אני אומר, זו תחושה שהיא מדהימה בעוצמה שלה.

דניאל בן-סימון: דבר נוסף – מה שבא אחרי הקיבוצים והמושבים, ערי הפיתוח.

דניאל בן-סימון: אני ביקרתי במגדל-העמק, ביקרתי ביוקנ

דניאל בן-סימון: עם – אותם אנשים שהגיעו בשנות ה-50 והלכו בעקבות החלוצים, רק שהם לא קיבלו את ההילה של החלוציות, וחבל.

דניאל בן-סימון: כי גם מי שבא בשנות ה-50 והתחיל משהו חדש, אפילו שהוא עלה מאיפה שהוא עלה, בלי הרקע הנכון, הוא צריך להיחשב חלוץ.

דניאל בן-סימון: לצערי, דליה, במגדל-העמק לא תשמעי אנשים שיש להם תחושת חלוציות.

דניאל בן-סימון: הם עולים ותמיד נשארים עולים.

דניאל בן-סימון: מי שמיישב קיבוץ או מושב נחשב אחרת.

דניאל בן-סימון: אני זוכר את יוקנעם כמעברה, בשנות ה-70 וה-80, והיום, לראות את ההתפתחות של היישובים שם, לראות את יוקנעם היום – קריית ההיי-טק של מדינת ישראל, אחד המקומות המדהימים ביותר.

דניאל בן-סימון: ואני זוכרים את הכלבים שנשלחו כדי לזרוק את הפועלים.

דניאל בן-סימון: אנחנו זוכרים את "סולתם", אנחנו זוכרים את המאבקים, ואני חייב לומר, זה סיפור הצלחה יוצא דופן.

דניאל בן-סימון: להיכנס היום ליוקנעם ולראות את ההתיישבות המודרנית הזאת ולראות את היישובים הקהילתיים שבניתם, למרות שגנבו תושבים טובים – במירכאות – זה סיפור הצלחה יוצא דופן.

דניאל בן-סימון: הסיפור, ההתיישבות בעמק יזרעאל, לא רק שהיא יפה ואסתטית, והצבעים האלה, הירוק והרעפים האדומים, שנותנים לך תחושה שאתה במקום אחר, כמעט בטייבה, זה משהו יוצא מן הכלל, משהו יפה.

דניאל בן-סימון: ולכן, אני אומר שזה יום של עמק יזרעאל, 100 שנים – תמשיכו בשליחות החלוצית, אפילו שאין חלוצים היום; אנחנו דור שלישי, רביעי, חמישי כבר אחרי החלוצים – – –

יעקב כץ: יש, יש, יש.

דניאל בן-סימון: אל תשווה את ההתיישבות ההיא לחלוצים האלה.

דניאל בן-סימון: אני עדיין חושב שהם בנו את הארץ – לא אכנס לוויכוח פוליטי – ואני מרכין ראש בפני המעשה היוצא דופן הזה.

דניאל בן-סימון: אם יש מקום – למצוא מקום לגור בו לעת זיקנה, זו ההזדמנות לבקש, בשבילי כמובן.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת דני בן-סימון.

אחמד טיבי: תמיד תענוג לשמוע אותך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אנשי העמק, סיפור ההתיישבות בעמק הוא הסיפור של הציונות.

אריה אלדד: ב-1891 מבקרים מזא"ה ואוסישקין בעמק ונשבעים לגאול את אדמותיו.

אריה אלדד: ומסתבר שאין די בשבועות.

אריה אלדד: חנקין, כנציג "חובבי ציון", מתחיל משא-ומתן עם משפחת סורסוק מביירות, האפנדים של העמק, אפילו חותמים.

אריה אלדד: "חובבי ציון" מרוסיה שולחים מקדמה אבל לא שולחים את שאר התשלום, והעסקה נתקעת.

אריה אלדד: המקדמה עם החוזה נשארים אצל משפחת סורסוק בביירות.

אריה אלדד: כשהרצל מתייאש מהתקווה שלו לקבל צ'רטר מדיני על ארץ-ישראל, הוא משלים, חלקית לפחות, עם הטקטיקה של "חובבי ציון".

אריה אלדד: הוא יוצר איזושהי סינתזה בין הציונות המדינית ל"חובבי ציון".

אריה אלדד: שליחיו של הרצל מקיימים משא-ומתן לרכישת אדמות העמק, אבל במקביל יק"א מנהלת משא-ומתן לרכוש, והמחירים עולים, כי יש שניים שמתחרים זה בזה.

אריה אלדד: מ-25 פרנק לדונם הגענו ל-43 פרנק לדונם, הרצל מת ולא קנינו.

אריה אלדד: ב-1911, סוף-סוף, רופין וחנקין חותמים על העסקה הראשונה עם אותה משפחת סורסוק, קונים שטח אדמה ראשון מאדמת פולה.

אריה אלדד: אבל האריסים הערבים שיושבים על האדמה לא מפנים אותה, וצריך לשלם להם עוד פעם, וזה גם לא עוזר.

אריה אלדד: בסוף שולחים קבוצת כיבוש של "השומר" – בתקופה ההיא כיבוש היה שבח ולא גנאי – ורק אז מקימים את היישוב היהודי הראשון, מרחביה.

אריה אלדד: ואת 100 השנים האלה אנחנו מציינים היום.

אריה אלדד: צריך לקנות, צריך לשלם שוב פיצויים לאריסים, צריך גם לפנות אותם, בסוף צריך לקבוע עובדות בשטח.

אריה אלדד: דוגמה מובהקת לסיפור ההתיישבות בעמק זה משמר-העמק.

אריה אלדד: האדמות נרכשות אחרי מלחמת העולם הראשונה על-ידי קרן הקיימת.

אריה אלדד: הגרעין, "השומר הצעיר" מפולין וגליציה, נוסד ב-1922.

אריה אלדד: שלוש שנים הכשרה – עולה לקרקע ב-1926.

אריה אלדד: 1929 – פרעות תרפ"ט, שחיטות בכל הארץ, התקפות על משמר-העמק, חברי הקיבוץ נוטשים את המשק בחסות המשטרה הבריטית.

אריה אלדד: יש פולמוס ציבורי אדיר.

אריה אלדד: אורי צבי גרינברג קורא לזה "הפקר העמק", לא משמר העמק.

אריה אלדד: בסוף הם חוזרים, כמובן, ומותקפים שוב ושוב ושוב, עד שב-1948 קאוקג'י עולה על משמר-העמק.

אריה אלדד: הקרב המכריע על עמק יזרעאל מתרחש שם, במשמר-העמק – קאוקג'י מול יצחק שדה ודן לנר ואחרים.

אריה אלדד: בהכרעת הקרב במשמר-העמק, בסופו נמלטים קאוקג'י ואנשיו, וכפריים רבים מאוד עוזבים את הכפרים הערביים מסביב.

אריה אלדד: אז מוכרע גורל העמק.

אריה אלדד: אחרי מאורעות תרצ"ו, כתב אורי צבי: "רבותיכם לימדו: ארץ בכסף נקנית.

אריה אלדד: / קונים את הניר ותוקעים בו מעדר.

אריה אלדד: / ואנוכי אומר: אין ארץ בכסף נקנית/ ובמעדר גם חופרים וקוברים את המת.

אריה אלדד: – – – ורק ההולך אחרי התותח בשדה,/ זוכה כן ללכת אחרי מחרשתו הטובה/ על זה השדה שנכבש".

אריה אלדד: בוויכוח ההיסטורי, איך מיישבים את ארץ-ישראל, באבולוציה או ברבולוציה, במחרשה או בחרב, קבעה ההיסטוריה: אין זה בלי זה.

אריה אלדד: כמו סמל הפלמ"ח, שיבולים וחרב.

אריה אלדד: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת , בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת אלי אפללו, חבר סיעת קדימה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרה המכובדת, בראש ובראשונה אני רוצה לברך את רוחמה אברהם-בלילא על היוזמה הראויה, הציונית, הטובה, לקיים את היום כאן בכנסת ואת האירוע כאן במליאה לציון 100 שנות התיישבות בעמק יזרעאל; גם מכובדי ראש המועצה אייל בצר.

זבולון אורלב: ההתיישבות החקלאית היהודית בעמק יזרעאל היא המעשה הציוני החשוב ביותר, עוד לפני החרב, שהביא לתקומת המדינה.

זבולון אורלב: אי-אפשר לתאר את עצמאות ישראל בלי ההתיישבות.

זבולון אורלב: עמק יזרעאל היה, הווה ויהיה מאזורי ההתיישבות החשובים ביותר, ומהווה דוגמה ומופת לאחיזתנו בקרקע, לזיקתנו לארץ-ישראל, לפיתוח חקלאות מודרנית, לשורשיותנו בארץ ולהישגים חברתיים סוציאליים.

זבולון אורלב: מושב שדה-יעקב שבעמק הוא המושב הראשון בארץ של הציונות הדתית, מושב של "הפועל המזרחי", שנוסד בשנת תרפ"ז, 1927 – 16 שנים לאחר היישוב הראשון בעמק יזרעאל.

זבולון אורלב: המושב שדה-יעקב הוא ראשון לעוד 104 מושבים ויישובים של "הפועל המזרחי" שהוקמו מאז, זאת בנוסף לכ-20 קיבוצים של הקיבוץ הדתי.

זבולון אורלב: מושב שדה-יעקב נקרא על שם מייסד "המזרחי", הרב יעקב ריינס, זכר צדיק לברכה, שייסד בשנת תרס"ב, 1902, את "המזרחי", הלוא היא תנועת הציונות הדתית, שיש לי כאן הזכות והכבוד לעמוד ולדבר בשם – מבין מייצגיה של התנועה המפוארת הזאת.

זבולון אורלב: מול שדה-יעקב גם נמצא יער לנדאו, על שמו של מייסד "הפועל המזרחי" בתרפ"ב, 1922, הרב שמואל חיים לנדאו, שייסד את "הפועל המזרחי".

זבולון אורלב: לאמור, כן, בעמק יזרעאל מצויים גם השורשים העמוקים שלנו, של הציונות הדתית, יחד עם הציונות הכללית, בהקמת החיים ההתיישבותיים והחקלאיים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: צריך לומר שההתיישבות, אולי יותר מכול, סימלה את קץ הגולה.

זבולון אורלב: כיוון שהעיסוק בחקלאות, כמקצוע ראשוני היה מקצוע אסור ליהודים, לעבד את אדמתם הפרטית – כיוון שלא היו יכולים להיות להם חלק ונחלה במדינות אחרות.

זבולון אורלב: לכן, עם חידוש ההתיישבות הציונית בישראל, הקמת ההתיישבות היא הסמל המובהק של הרצון של העם לשוב לארצו ולחדש את עצמאותו.

זבולון אורלב: בשנה האחרונה הזדמן לי להיות פעמיים אורח של אייל בצר, של המועצה האזורית, פעם אחת לפתוח את שנת הלימודים, גם בשדה-יעקב וגם בנהלל, ופעם אחרת לפתוח את חודש המורשת היהודית של משרד החינוך באמפיתיאטרון היפה, גם ליד נהלל.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שחזרתי באותו ערב עם התפעלות בראותי את השילוב המרשים של אנשי ההתיישבות: עם אחד, שהבסיס האידיאולוגי, החברתי, ההתיישבותי, הציוני הוא כל כך עמוק, שהוא מחבר אנשים אף שמשנתם הציונית יכולה להיות שונה, משנתם המדינית יכולה להיות שונה, אורח חייהם במידה כזו או אחרת יכול להיות שונה, אבל אתה רואה את העם היהודי בתפארתו בשני האירועים האלה.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שיש מצווה מן המובחר, בהחלט לדבר בשבח של מפעלים חשובים, שיש להם תרומה מאוד משמעותית לאיכות החיים.

זבולון אורלב: על דרך ההפלגה הייתי אומר להרבה אנשים: אתם רוצים לראות איך צריכים לחיות יהודים בארץ-ישראל, סעו לעמק יזרעאל ותראו איך ניתן לחיות באיכות חיים טובה, באיכות חיים שגם משקפת אחריות חברתית, דאגה סוציאלית, ערך של עבודה, ערך של קשר לאדמה, נאמנות למולדת, הנכונות לתרום, וכל אותם ערכים יפים, גם של קליטת עלייה.

זבולון אורלב: אז ליום חגכם קבלו נא את מיטב ברכותי, ולא אומר עד מאה-ועשרים אלא עד אולי עוד מאות רבות ואלפי שנים רבות.

זבולון אורלב: שיהיה לכם בהצלחה.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת , ועד שיעלה סגן השר לשעבר חבר הכנסת אלי אפללו, אני רוצה לברך – – –

קריאה: השר לשעבר.

אחמד טיבי: השר לשעבר וסגן השר, הוא תמיד במעמד של שר.

אחמד טיבי: אני אברך את תלמידי בית-הספר – חטיבת הביניים "אלפראבי" מתמרה, אהלן וסהלן פיכום.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני השר לשעבר.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, תושבי העמק היקרים, אני גאה לראות אתכם.

אלי אפללו: אפילו שאני רואה אתכם יום יום, אני מתגאה לראות אתכם פה, בבית הזה, וברוכים הבאים.

אלי אפללו: אייל ידידי, אני שמח שחברת הכנסת רוחמה יזמה את היום הזה, ואני מברך אותך ואת החברים שדיברו לפני.

אלי אפללו: יש עוד המון מה לומר, אני אנסה לא לומר רק את התשבחות שמגיעות לתושבי העמק, את העשייה הנהדרת שנעשית והיא לתפארת מדינת ישראל, כי היא קמה לפני קום מדינת ישראל – 100 שנים להתיישבות, אף אחד פה לא ציין, וזה חשוב שנבין, שהעמק פה לפני קום המדינה, כדי להסיר ספק מכל הדברים.

אלי אפללו: אנחנו מדברים על עשייה ציונית יוצאת מן הכלל, על הפיתוח, אבל עם זאת, אנחנו, המדינה, לא עושה מספיק להגיד תודה למתיישבים הוותיקים.

אלי אפללו: כשאנחנו רואים לדוגמה את הבעיות שיש בהתיישבות – אני אתן דוגמה או שתיים, כבן-אדם שחי הרבה שנים שם, דוגמה קלאסית: יש הרחבה בהתיישבות, וכשאתה הולך להרחבה אתה רואה איך נראית ההרחבה, עם פיתוח, עם תשתיות ועם כל מה שצריך, אבל כשאתה נכנס ליישוב הוותיק, לצערי הרב, הנושא לא מטופל כראוי.

אלי אפללו: אני יודע שראש המועצה עושה כמיטב יכולתו.

אלי אפללו: תאמינו לי, עם כל המאמצים שהוא עושה, אין לו האפשרות.

אלי אפללו: אני לוקח את זה כדוגמה: כפר-תבור, יישוב לתפארת מדינת ישראל, כשהוא עושה הרחבה או כשהוא מוסיף יחידות דיור, היטל ההשבחה חוזר למועצה, ועם הכסף הזה המועצה יכולה לפתח את ההתיישבות הוותיקה.

אלי אפללו: אבל מה, פה בדיוק ההיפך – מינהל מקרקעי ישראל משווק ומפתח את המקומות היפים והנהדרים האלה, אבל לא מחזיר את היטל ההשבחה למועצה, ואחר כך אנחנו מתפלאים.

אלי אפללו: כשאני עובר יום-יום ורואה את ההבדל בין מקום למקום, אני אומר שזו הזנחה פושעת של מינהל מקרקעי ישראל.

אלי אפללו: זה בעצם להגיד שזה סוג אחר של תושבים.

אלי אפללו: אלה התושבים שהקימו את מדינת ישראל.

אלי אפללו: הם יושבים פה, ואני רואה אותם, ואני גאה בהם.

אלי אפללו: אני חייב לציין פה את רוחה, שלא תהיה לי בעיה אחר כך, משפחת רצין שנמצאת פה לידי, עוד חברים שאני רואה פה.

אלי אפללו: רבותי, זו דוגמה אחת לבעיות.

אלי אפללו: מכת הגנבות היא קטסטרופה שלמה.

אלי אפללו: רוחה צוחקת, אני מבין למה את צוחקת.

אלי אפללו: מכת הגנבות, רבותי, היא מכה שביטחון הפנים שלנו – וזה אחד הדברים שחשובים לנו, למדינת ישראל, שלכל אחד יהיה ביטחון פנים, שקט ובטוח.

אלי אפללו: לצערי הרב, בהתיישבות בעמק יש גנבות ללא סוף, בתחום הברזל, בתחום הכלים החקלאיים, אבל היום כבר נכנסים לבתים.

אלי אפללו: לי זה קרה.

אלי אפללו: לא מזמן נכנסו אלי הביתה, לקחו את התיק, גנבו את האוטו, וכל השורה של הבתים שלידנו, אחד-אחד.

אלי אפללו: רבותי, פה יש לי פנייה אל השר לביטחון פנים ולמייצגת את הממשלה היום, שרת החקלאות: תעשו משהו.

אלי אפללו: תחזירו את ביטחון הפנים שאתם מדברים עליו למתיישבים הנהדרים האלה.

אלי אפללו: לא רק לתת להם מחמאות ולומר להם שהם עשו את המפעל הציוני הכי טוב שקיים במדינה.

אלי אפללו: אומרים שהעמק הוא הכי יפה – ואמרה את זה בישיבת הסיעה יושבת-ראש הסיעה שלנו.

אלי אפללו: שכשהיא באה לבקר אותי היא אמרה שזה המקום הכי יפה שיכול להיות.

אלי אפללו: זה נכון שזה המקום הכי יפה, אבל האם מטפלים במקום הזה כמו שצריך?

אלי אפללו: לצערי הרב לא מטפלים.

אלי אפללו: אני רוצה להוסיף ולומר שמהמקום הזה, מהעמק, יצאו הבנים הכי טובים שיכלו להיות, בכל התחומים – בחינוך, בביטחון, בפיתוח.

אלי אפללו: אני גאה לומר שהיתה לי זכות, מגיל ילדות, להיות גם בעמק וגם במושב תל-עדשים.

אלי אפללו: הזכות הגדולה היא לומר שאני גר במושב תל-עדשים.

אלי אפללו: אני שמח, אני גאה בכך, באנשים הנהדרים האלה.

אלי אפללו: תאמינו לי, כשאני רואה את מה שעושים ואת מה שהמדינה צריכה לעשות – ואייל ידידי, כמה אתה עושה, ואתה עושה המון, אבל לצערי הרב אין לך היכולת, באופן פרופורציונלי, לעומת מקומות אחרים שמקבלים חזרה את התקציבים.

אלי אפללו: לך אין את זה, ולכן אתה לא יכול.

אלי אפללו: אי-אפשר לצפות ממך לעשות את הבלתי-אפשרי.

אלי אפללו: מי שצריך לעשות את זה הוא מינהל מקרקעי ישראל, שצריך להחזיר את התקציבים האלה ליישובים, ושביטחון הפנים יחזור בחזרה לתושבי העמק.

אלי אפללו: אני מברך אתכם שאתם פה.

אלי אפללו: אני גאה בכך שאתם כאן.

אלי אפללו: תמשיכו לתת גאווה למדינת ישראל.

אלי אפללו: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת אלי אפללו.

אחמד טיבי: בלי מחיאות כפיים בבקשה.

אחמד טיבי: תשיב שרת החקלאות ופיתוח הכפר אורית נוקד.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

אחמד טיבי: בינתיים, ברשותך, גברתי השרה, אני רוצה לברך את תלמידי ותלמידות בית-ספר "א-זהרא" באום-אל-פחם.

אחמד טיבי: אהלן וסהלן.

אורית נוקד: גם אני מצטרפת לברכה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בתי-הספר בתמרה ובאום-אל-פחם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך אותך, ראש המועצה, אייל בצר, חברי המליאה וכמובן תושבי המועצה, בדיון שיזמה חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא.

אורית נוקד: באמת יום שראוי לציון, במיוחד שהוא גם נופל על יום ירושלים.

אורית נוקד: זה רגע שמאפשר לכולנו לעצור קצת ולחשוב.

אורית נוקד: 100 שנות התיישבות מתחילות בתקופת עליית קבוצת הכיבוש של אנשי "השומר" והקמת היישוב הראשון בעמק, מרחביה, בשנת 1911.

אחמד טיבי: קבוצת מה, גברתי השרה?

אורית נוקד: מרחביה.

אחמד טיבי: קבוצת מה אמרת?

אורית נוקד: קבוצת הכיבוש.

אחמד טיבי: קבוצת הכיבוש.

אורית נוקד: אה, הבנתי למה אתה שואל.

אחמד טיבי: לא, רק שאלתי.

אורית נוקד: פרק מפואר זה, שנמשך עד עצם היום הזה, מתווסף להיסטוריה התיישבותית בת אלפי שנים.

אורית נוקד: שמעת?

אחמד טיבי: אני מקשיב לכל מלה, גברתי השרה.

אורית נוקד: לאורך ההיסטוריה חצו את העמק דרכים ראשיות קדומות, צבאות רבים נלחמו עליו, והתנ"ך משופע בסיפורים שהתרחשו בו: מלחמות דבורה הנביאה וברק בן אבינעם בכנענים, מלחמת שאול בפלישתים ועוד.

אורית נוקד: פרק ההתיישבות העברית, אשר אתם, החברים מהעמק שיושבים פה אתנו היום ביציע, ממשיכים בכתיבתו, הינו פרק מסעיר ומרתק לא פחות.

אורית נוקד: החשיבות והיופי, לצד הקושי שבחידוש ההתיישבות בעמק, הפכו אותו לסמל ואבן שואבת כבר מסוף המאה ה-19.

אורית נוקד: הנועזים והלהוטים ביותר ממחוללי המהפכה הציונית שמו יהבם וריכזו מאמציהם ביישוב העמק.

אורית נוקד: חנקין, רופין, הרצל והברון רוטשילד ניסו שוב ושוב לרכוש אדמות באזור, עד שלבסוף הצליחה חברת "הכשרת היישוב" במשימה, אלא שאז רק התחילה המשימה האמיתית.

אורית נוקד: ההתיישבות לוותה בקשיים רבים מאוד; ייבוש הביצות, מלריה והתנכלויות מצד השלטון היו רק חלק קטן מהאתגרים שבהם נאלצו לעמוד.

אורית נוקד: דווקא קשיים אלה חישלו את היישובים והפכו אותם למודל חיקוי, ולא פחות מכך – הפכו את חבריהם לסמל לעמידה איתנה, למנהיגות, לפיתוחן והגשמתן של המסגרות החברתיות הנועזות והיפות ביותר ולפיתוחה של תרבות עברית מתחדשת ותוססת.

אורית נוקד: בנייתו של עמק יזרעאל ממשיכה גם היום.

אורית נוקד: פיתוחו של העמק, שמירה על המרחב הכפרי בו ופיתוח החקלאות אינם פעולות חד-פעמיות של דור אחד.

אורית נוקד: עמידה ביעדים אלה הינה תהליך מתמשך בעל משימות משתנות.

אורית נוקד: הממשלה, ובתוכה משרד החקלאות ופיתוח הכפר, מקדישה מאמצים ומשקיעה מאמצים רבים לביסוס ופיתוח העמק ותושביו.

אורית נוקד: במסגרת מאמצים אלה התחלנו בכמה פרויקטים מרכזיים בתחומי התחבורה, התעשייה, התעסוקה, החינוך, התיירות, וכמובן בתחומי החקלאות ופיתוח הכפר.

אורית נוקד: משרד החקלאות ופיתוח הכפר רואה בעמק אזור בעל חשיבות רבה להתיישבות הכפרית, לחקלאות ולשטחים הירוקים.

אורית נוקד: בחמש השנים האחרונות המשרד הכין שורה של תוכניות-אב ותוכניות מיתאר, סלילת שבילי גישה חקלאיים, תוכניות לפיתוח ולשיקום תשתיות, מיזמי פיתוח בר-קיימא, תוכניות אסטרטגיות לפיתוח היישובים ועוד.

אורית נוקד: בנוסף, כמובן שהשתתפנו במימון אירועי תרבות ומיזמים תיירותיים, שהמועצה שלכם כל כך התברכה בהם.

אורית נוקד: בשם הממשלה ובשמי אני מבקשת לברך את תושבי עמק יזרעאל.

אורית נוקד: עברכם המפואר מאחוריכם.

אורית נוקד: עתה, חמושים במורשת של עמידה באתגרים, ביופיו של העמק ובדור המשך כשרוני ומבטיח, אתם ביחד אתנו צופים אל הבאות.

אורית נוקד: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, גברתי השרה.

אחמד טיבי: ובכן, תם הנושא הזה.

אחמד טיבי: עלייה במחירי הביצים והחלב

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: עלייה במחירי הביצים והחלב, הצעות דחופות לסדר-היום מס' 5673, 5694, 5699, 5715, 5716, 5721 ו-5722.

אחמד טיבי: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ – היא איננה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באתי לספר לעוסקים בדבר במשרד האוצר, שכשמדברים על קוטג', לא בהכרח מדובר על פיסת נדל"ן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במדינת ישראל ב-2011, הסבסוד של מוצרי היסוד אינו קיים יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקום זאת, ישנו פיקוח על מחירי המוצרים, מעין יציר כלאיים, שנוח יותר ליישום מדיניות האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולם גם את המדיניות הזו מעוניין האוצר לבטל, בטענה שהדבר ייצור שוק חופשי ויביא לצניחת המחירים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שוק חופשי – חברי כנסת, שמענו את זה מתישהו, לא? שנת 2005, אי-שם, כשהאיר את עינינו ראש הממשלה כיום ושר האוצר דאז בנימין נתניהו, בשבחו את תורת כלכלת השוק החופשי, כמובן עם תימוכין של יודעי דבר בתחום בדמות מומחים לכלכלה, חתני פרס נובל וכו'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז, ב-2005 נאמר לציבור – שכדרך קבע נתפס בעיני האוצר כהדיוט מוחלט – שכדי להוביל להוזלת מחירים יש להביא לרפורמה מקיפה, אשר תביא לביטול הפיקוח על רוב המוצרים, כמו קמח, אטריות, פסטה, גבינות ועוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפי הסברו של שר האוצר דאז, קביעה של תקרה למחיר המוצרים השונים מדכאת תחרות בין היצרנים, ובסופו של יום פוגעת בכיסנו כצרכנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על כן, הוא הסביר שצריך שוק חופשי שיוביל להוזלת המחירים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בפועל, במציאות של שנת 2011 אנו עדים לזינוק במחירי המוצרים, שהיו עד לאותה העת תחת פיקוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כך, לדוגמה, זינק מחיר ה"קוטג'" מ-4.80 שקלים לכמעט 7 שקלים ב-2010, ול-7.5 שקלים ב-2011.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לפנות מכאן לראש הממשלה, לשר האוצר, ולומר שאני בסך הכול בוגרת תואר ראשון ותואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת תל-אביב, וכנראה אין לי הכלים הפיננסיים שיש לכם, כמבינים הגדולים בכלכלת השוק החופשי, אבל כשאני הולכת לסופר לקנות "קוטג'" לילדי ורואה את המחיר המופקע, אני יכולה להגיד לכם דבר אחד: הפסיקו להתייחס לעם בישראל כטיפש; הפסיקו לזרות חול בעיניו; הפסיקו להתייחס לעם ישראל כאילו התורה ניתנה לכם, אדוני ראש הממשלה ושר האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני ראש הממשלה, כשיצאת לעשות לביתך והרווחת, לפי הפרסומים – ועיני לא צרה בך – כ-200,000 שקלים לפחות להרצאה, אתה יכולת לקנות בכסף הזה של יום עבודה מפרך במיוחד כ-27,000 גביעי "קוטג'".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה יישמע לך מוזר, אדוני ראש הממשלה, ממרום מגדל השן, אבל בישראל ישנן משפחות שאינן מסוגלות לרכוש גביע "קוטג'" אחד.

אחמד טיבי: נא לסיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסיימת עוד דקה, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ישנה אגדה אורבנית המספרת כי גולדה מאיר באה פעם למפגש עם עיתונאי ושאלה מדוע אינה שומעת על טרוניות של הציבור שמדבר עליהן העיתונאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמר לה עיתונאי אחד נבון: כי את כנראה לא נוסעת באוטובוסים, גברתי ראש הממשלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברי ממשלה יקרה, אל תיסעו באוטובוסים, אבל לא יקרה כלום אם תוציאו ראשכם מהווילה שלכם בקיסריה או ממרום דירתכם ב"מגדלי אקירוב", או מהווילה שלכם במוצא-עילית, ותביטו בעיני הציבור, כי הציבור במדינת היהודים קורס תחת גזירותיכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם אולי רואים ב"קוטג'" איזשהו פתרון דיור זמני בדרך להשגתה של הווילה שלכם, אבל בשביל חלק מהאזרחים במדינת היהודים זוהי ארוחת הבוקר היחידה שיש להם לתת לילדיהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום מציע האוצר לבטל לחלוטין את הפיקוח על המחירים, אפילו על מעט המוצרים שנשארו תחת פיקוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני שואלת את ראש הממשלה ואת שר האוצר: כמה רחוק אתם רוצים ללכת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה קרוב אל סף תהום אתם רוצים להוביל את הציבור במדינת ישראל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לציבור נמאס מעליית המחירים חדשות לבקרים של הביצים, הדלק, הלחם, ושל מה לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברי הקואליציה, אתם מנצלים כוחכם כקואליציה דורסנית.

אחמד טיבי: חברת הכנסת, חברת הכנסת – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסיימת עוד פסקה אחת.

אחמד טיבי: לא, תבקשי.

אחמד טיבי: כמה עוד זמן את צריכה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 20 שניות.

נסים זאב: אני נראה לך דורסן?

נסים זאב: אני לא מבין את זה.

נסים זאב: אני נראה לך דורסן?

נסים זאב: כל העדינות שלי, את אומרת לי "דורסני"?

נסים זאב: לא מבין אותך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני חבר הכנסת נסים זאב, אולי אם היית שר, אז הדברים היו שונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדאי לך לדבר עם הרב עובדיה יוסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן לשים אולי אנשים כמוך שם, לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברי הקואליציה – –

עפו אגבאריה: יקבל את האישור – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – אתם מנצלים את כוחכם כקואליציה דורסנית לכפות את גחמתכם על הציבור בישראל, אולם אני אומרת לכם מעל במה זו – גברתי השרה, סגנית השר – – –

עינת וילף: שרה.

עינת וילף: שרה.

אורלי לוי אבקסיס: שרת החקלאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קראתי תקשורת, מה אני אעשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי השרה – אז עוד יותר את צריכה לקחת ברצינות את מה שאני אומרת לך: לא לעולם חוסן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יגיע היום והציבור יבוא עמכם חשבון על אטימות לצרכיו ולמצוקותיו, ועל העובדה כי אתם, גברתי השרה, רואים בו שפני ניסיונות, בניסיונותיכם לבחון באמצעותו את התיאוריות המקרו-כלכליות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וכמו שאומרים, הניתוח הצליח, החולה מת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז התיאוריות המקרו-כלכליות של ראש הממשלה ושר האוצר הנוכחי, ושר האוצר דאז, כנראה לא כל כך עובדות במדינת היהודים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לוי, בבקשה.

עפו אגבאריה: – – –

אחמד טיבי: שינינו, ברשותך, חבר הכנסת עפו אגבאריה, בגלל שיקולי ניהול ישיבה.

עפו אגבאריה: – – –

אחמד טיבי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: תרגום, למי שלא מבין.

אחמד טיבי: הוא שאל אם בירכתי את התלמידים כי הם מאום-אל-פחם וגם הוא מאום-אל-פחם – –

אורלי לוי אבקסיס: בירך, בירך.

אחמד טיבי: – – אמרתי שבירכתי.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – לצערי הרב, אני צריכה להגיד – המעטים שנשארו כאן, ואני רוצה לתת לך דוגמה קטנה, כי כבר קטונתי מלבוא ולהעיר פה ולהגיד פעם אחר פעם, ודוח אחרי דוח, כמה הדברים הם לא בסדר, כמה צריך לשנות אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד לך שאתמול ישבתי במקום שלך, ניהלתי את הישיבה בזמן הדיון שהיה על שידורי "גלי צה"ל" – וחלילה וחס, אינני אומרת או רומזת שהוא לא חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: פעם ראשונה שלא הפסיקו להגיע אלי בקשות להירשם לדיון, בלתי פוסקות, כל רגע נוסף עוד חבר כנסת והמליאה התמלאה, כי רזי ברקאי וספי עובדיה ישבו שם למעלה ופיקחו.

אורלי לוי אבקסיס: וכנראה חברי הכנסת פה, לפחות חלקם – חלקם גם כאלה שקוראים לשוויוניות ואומרים שיש יותר מדי פערים בחברה – היה להם כל כך חשוב לדבר בנושא הזה, היה להם כל כך חשוב להגיד למה צריך להציל את "גלי צה"ל", ועל הדרך גם היה להם נוח לתקוף את אהוד ברק.

עינת וילף: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מייד לאחר מכן היה דיון בנושא שכר המינימום.

אורלי לוי אבקסיס: היית צריך לראות באיזו מהירות התרוקנה כאן המליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני חייבת להגיד, חלק מחברי הכנסת באמת נשארו, אבל חלק לא מבוטל מהם, שגרם לי, ככה, לסערת רגשות וללא מעט עצבים – כי אנחנו מייצגים ציבור, וכדי שאנחנו נוכל לדבר ב"גלי צה"ל" ולהתריע על דברים שקורים, אנחנו קודם כול צריכים להיות קשובים לעם, ולא להיות רק אלה שנהנים מכך שמזכירים את שמנו אחת לשבוע בתוכנית פופולרית כזו או אחרת, ולא משנה מה.

אורלי לוי אבקסיס: כי נדמה שכשאנחנו מדברים על הנושא שהוא היום על סדר-היום, אנחנו מדברים על סוג של ריאליטי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא לא מגיע לכולם, כי יש אנשים שמבחינתם הישרדות זה תוכנית ריאליטי בערוץ-10 – זה דן מנו, זה אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: זה בכלל לא מדבר על מה שקורה היום, על ההישרדות של לא מעט משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: למעלה ממיליון וחצי בני-אדם נמצאים היום בהישרדות יומיומית – איך להאכיל את הילדים שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: על מה הם צריכים לוותר?

אורלי לוי אבקסיס: על מה עוד הם צריכים לוותר?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר לא מדברים על הדלק, על המים, שבשלוש השנים האחרונות מחיריהם עלו ב-40%.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו מדברים על כך שגם החשמל הולך להתייקר בלא מעט כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא באה למצוא אשמים, כי יגידו לי: עסקאות הגז עם המצרים זה לא משהו שתלוי בנו, שנת בצורת זה לא משהו שתלוי בנו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש דברים שהם תלויים בנו, ופה, איפה הממשלה נכנסת?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הממשלה מתערבת?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הממשלה דואגת לצדק?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מדברת על חמלה; חמלה זה לפנים משורת הדין.

אורלי לוי אבקסיס: זה כאילו אנחנו חייבים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בעצם מגייסים את עצמנו, ועושים משהו שאיננו חייבים בו.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה חייבת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שכחנו לרגע שבדמוקרטיה הריבון הוא העם.

אורלי לוי אבקסיס: מדינה נוצרה על מנת לספק את הצרכים הבסיסיים ביותר של אזרחיה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שלמעלה מ-800,000 ילדים חיים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: היום, עם העלייה של מחיר הביצים, החלב, הדלק – כי אז יש שינוע של הביצים והחלב, גם על זה צריך לחשוב, וכל המוצרים הנלווים.

אורלי לוי אבקסיס: כי כאשר מוצר – – –

אחמד טיבי: זמנך תם, אבל לפנים משורת הדין אני נותן לך עוד דקה.

אחמד טיבי: אני מודה לך מאוד.

אחמד טיבי: כי כאשר מחיריהם של המוצרים הבסיסיים האלה עולים, יש לזה נגזרות.

אחמד טיבי: איך אומרים באוצר?

אחמד טיבי: השלכות רוחב.

אחמד טיבי: אז יש לזה השלכות רוחב, והשלכות הרוחב האלה מגולגלות לפתחו של הצרכן הפשוט, למשפחה שקשה לה לעמוד ולהאכיל את הילדים שלה, והאמא צריכה להיות מאוד יצירתית.

אחמד טיבי: היא צריכה לאלתר ארוחות ממה שאין.

אחמד טיבי: אתה יודע?

אחמד טיבי: זה כמעט הזכיר לי את תשדיר הבחירות של שנות ה-80.

עינת וילף: – – –

עינת וילף: גם האבא – טוב, שוויון, אז שוויון עד הסוף.

עינת וילף: אבל בשנות ה-80, אתה זוכר?

עינת וילף: למפלגת העבודה היו "הגשש החיוור", וכשהם דיברו שם על הביצים, הם ישבו והתחילו לנסות לגרד את הביצה.

עינת וילף: זה היה אחד התשדירים החזקים, אני חושבת.

עינת וילף: הם חיפשו אולי המחיר הזה – מסתתר שם משהו.

עינת וילף: אולי כרטיס גירוד, אולי מפעל הפיס, אולי ביצת הפתעה.

עינת וילף: חברים, זה אפילו לא ביצת הפתעה של "קינדר".

עינת וילף: הביצה היא אותה ביצה, המחיר שלה הוא באמת כמו מחיר של דברים שאיננו יכולים להשיג.

עינת וילף: עכשיו, יש לזה השלכות.

עינת וילף: אפילו ה"במבה" עולה.

עינת וילף: היום ה"במבה" – 5.5 שקלים, וזה מוצר בסיס של ילד, זה חטיף לילד.

עינת וילף: אני רוצה להגיד לך עוד משהו: אנחנו מתבשרים גם שתהיה עלייה של למעלה מ-10% בשנה הזאת, בנוסף לעלייה של עד 5% בשנה שעברה.

עינת וילף: במצטבר זה כבר 15%, כאשר הכול תקוע.

עינת וילף: יש צמיחה במשק – 5% – והממשלה לא מחזירה בחזרה לרווחה אפילו לא 2.5% מכך, ואנחנו נתקעים עם אותה קטסטרופה.

אחמד טיבי: תמו חמש דקות.

אחמד טיבי: חמש דקות תמו.

אחמד טיבי: עכשיו – אני חייבת להגיד, בנושא הזה עלו על הטרמפ הזה כל החברות למיניהן: "תנובה", "שטראוס", עכשיו גם "אסם", וכולם מגלגלים את העלויות, כי הם לא רוצים לחתוך ברווח שלהם, אז הם מגלגלים אותן לחוליה הבאה בשרשרת, עד שזה מגיע למשפחה הקטנה, וכבר לא נותר לאן לגלגל את זה.

אחמד טיבי: כי אם עלה מחיר הקמח, המים, החשמל, הביצים, אז הם צריכים להעלות, כי הם לא יחתכו ברווח, ולמשפחה אין לאן לגלגל, והיא נשארת עם כל המעמסה עליה.

אחמד טיבי: תמה הדקה השישית.

אחמד טיבי: עכשיו, רגע.

אחמד טיבי: עכשיו, גדי לסין – אני חייבת להגיד לכם שהוא מנכ"ל "שטראוס" ויושב-ראש איגוד המזון בהתאחדות התעשיינים.

אחמד טיבי: פרט לכך שהוא אומר שעלו בעוד 10%, יש לו הצעה מדהימה איך להתמודד עם המשבר הזה.

אחמד טיבי: אני שומר על רמה מקסימלית של איפוק.

אחמד טיבי: ומה שהוא אומר, ואני מצטטת – הוא מציע לפתור את הבעיה – חלוקה שונה של המשאבים.

אחמד טיבי: חברים, מה זה חלוקה שונה של משאבים במה שקשור למוצרים הבסיסיים של האוכל?

אחמד טיבי: ובזה אני מסיימת, אדוני כבוד היושב-ראש, ואני גם מודה לך על הזמן.

אחמד טיבי: אנחנו לא מדברים על מותרות, אנחנו כבר לא מדברים על חוגי העשרה, אנחנו לא מדברים על תקשורת, אנחנו לא מדברים תיאטראות, כי לאלו כבר לא נותר את זה.

אחמד טיבי: כל שנותר לנו – להיות קצת אחראיים.

אחמד טיבי: לא להצביע על מי אשם, מי לא אשם.

אחמד טיבי: בואו נשאיר את זה בצד, בואו נעזור למי שצריך לעזור.

אחמד טיבי: זו חובתנו, והלוואי שפעם הבאה יהיו פה הרבה יותר חברי כנסת.

אחמד טיבי: אם לא, אני אשקול להזמין את רזי ברקאי ואת ספי עובדיה, או השדרן המתחלף פה על הכיסא.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תמו שבע הדקות שלך.

אחמד טיבי: נא לגשת כדי להחליף אותי בניהול הישיבה.

אחמד טיבי: נא לגשת.

אחמד טיבי: אני קורא לחבר הכנסת אחמד טיבי להשתתף.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך שלוש דקות, וניתן לך הארכת זמן אם תצטרך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אומרים שלא בוכים – מה זה הדבר הזה?

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת יוליה שמאלוב.

אחמד טיבי: אומרים שלא בוכים – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אורלי לוי אבקסיס: החלפנו כיסאות.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אומרים שלא בוכים על חלב שנשפך, אבל בקרוב, כנראה שבגלל התייקרות החלב, המשל הזה והביטוי הזה, צריך לחשוב עליו פעמיים.

אחמד טיבי: כי ממשלת הליכוד, שמבטיחה הרים וגבעות בנושא הכלכלי-חברתי לציבור, שוב מפירה את ההבטחות, ושוב עולים מחירי מוצרים, מוצרי יסוד: חלב על נגזרותיו, ביצים, דלק לאחרונה.

אחמד טיבי: ואני מסתכל על המליאה, גברתי היושבת-ראש, ושואל: איפה חברי הכנסת של הליכוד?

אחמד טיבי: אני מבקש מהצלם להפנות את כל המצלמות אל החלק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: גם בקדימה אין נציגות.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: יש מה לראות.

אחמד טיבי: גם השרה אורית נוקד, גם חברת הכנסת עינת וילף – – –

עינת וילף: סיעת העצמאות – – –

אחמד טיבי: אבל מלבד העצמאות אין כלום באגף הזה – לא מירי רגב, לא דני דנון, לא אקוניס.

אחמד טיבי: מי היה עוד שם?

אחמד טיבי: לא כרמל שאמה.

אחמד טיבי: מי בדרך כלל מדברים שם על – אלה אופוזיציה.

אחמד טיבי: אבל אלה כל הזמן אומרים שאנחנו בעד, תבחרו בנו, פריפריה, שכבות חלשות, מצוקה וכדומה.

אברהם מיכאלי: מה היינו עושים אם לא ש"ס?

אחמד טיבי: דיונים, דיון חשוב על התייקרות, על התייקרות, אפילו כדי שאני אדייק, נדמה לי שאין מציע בין המציעים, אין מציע מהליכוד.

אורלי לוי אבקסיס: לא, מירי רגב היתה בין המציעים.

אחמד טיבי: מירי רגב יש לה הצעה רגילה, אבל היא לא פה.

נסים זאב: היא תגיע, היא תגיע.

אחמד טיבי: מתי?

אחמד טיבי: כשיעלו עוד פעם את מחירי החלב?

אחמד טיבי: אני רוצה לתת, ברשותך, גברתי היושבת-ראש, דוגמאות לעליות האלה, כדי שהציבור ידע על מה אנחנו מדברים.

אחמד טיבי: מחיר החלב 1% או 3% שומן בשקית צפוי לעלות בעקבות ההחלטה מ-4.75 שקלים ל-5.03; חלב בקרטון – מ-5.95 שקלים ל-6.30 שקלים; 100 גרם חמאה ארוזה יעלו מ-3.09 שקל ל-3.27 שקל; גבינות – מחיר קילוגרם גבינת "גלבוע" יעלה מ-39.27 שקלים ל-41.62; גבינה קשה "עמק" תעלה מ-41.43 ל-43.9; מחיר גביע שמנת חמוצה – מ-2.08 שקלים ל-2.2 שקלים; גביע "אשל" יעלה מ-1.47 שקלים ל-1.55 שקלים; גביע "גיל" – מ-1.37 שקלים ל-1.45 שקלים.

אחמד טיבי: יש גם מה שקרוי collateral damage – נזק נלווה.

אחמד טיבי: גם חברת "יוניליוור" תעלה את המחירים.

אחמד טיבי: בבקשה: מחיר מרגרינה "בלו בנד" עולה ב-15%, עד 6.37 שקלים; שמן מזולה – ב-20%, עולה ל-20.5 שקלים; ממרחים עולים ב-9%; מחיר שמפו "פינוק" עולה ב-5%.

אחמד טיבי: כל המחירים האלה, חבר הכנסת עפו, עולים, ומירי רגב לא פה, דנון לא פה, אקוניס לא פה, ראש הממשלה נתניהו לא פה, שר האוצר לא כאן, כי הם מתעמרים בשכבות החלשות, לא מתחשבים בצרכים שלהן.

אחמד טיבי: יש להם רק ססמאות.

אחמד טיבי: זאת קואליציה שיודעת לבוא לכאן בימי שני ורביעי, כאשר הם באים למשכן, להפריח ססמאות, אבל להיעדר מהדיון הכי חשוב השבוע.

אחמד טיבי: הדיון הזה הוא הדיון החשוב ביותר בשבוע הפרלמנטרי הזה: עלייה במחירי מצרכי יסוד, חלב וביצים.

אחמד טיבי: לכן הציבור צריך להעניש את אלה שהמושבים שלהם נשארו ריקים בהשארתם ללא מושבים בכנסת הבאה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות במובן של חמש דקות.

עפו אגבאריה: זה טוב על – – – הספתח.

קריאה: תרגום.

עפו אגבאריה: ספתח, את לא יודעת מה זה?

עפו אגבאריה: אני חושב שזו אחת המלים הכי משומשות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: – – – אני מקווה שכולם הבינו.

עפו אגבאריה: שימושיות, סליחה, שימושיות.

ישראל אייכלר: שפה רשמית – – –

עפו אגבאריה: כן.

אחמד טיבי: כן.

עפו אגבאריה: תשאלי את זה את נסים.

עפו אגבאריה: נכון שפה רשמית?

עפו אגבאריה: טוב, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: למה אתה עצוב?

אחמד טיבי: למה אתה עונה ככה בעצב על השאלה הזאת?

נסים זאב: – – –

אורלי לוי אבקסיס: "ספתח" זה בבית-כנסת, מי פותח את – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני באמת תוהה, כשמדברים על דבר כזה, על הצעה כזאת, באמת כל כך חיונית לכל המפלגות – משום מה האנשים שלפני הבחירות באים ומדברים ליותר מ-50% מהאוכלוסייה, ל-70% ו-80%: אנחנו נטפל בבעיות היומיומיות שלכם, לא רק בשלום עם הפלסטינים – שהוא לא מטופל – אלא אנחנו נפתור את בעיות הדיור, את היוקר, את בתי-הספר, זאת אומרת החינוך, הבריאות.

עפו אגבאריה: אבל כשמדברים על דברים באמת כל כך חיוניים, אנחנו לא רואים אף אחד.

עפו אגבאריה: אז איפה המצע שלהם?

עפו אגבאריה: מי תומך במפלגות האלה?

עפו אגבאריה: אני חושב שבמיוחד מפלגת הליכוד, שהרוב המוחלט שלה הם מהשכבות החלשות, שדווקא הייקור הזה פוגע בהם.

עפו אגבאריה: אנחנו יודעים שאוכלוסייה גדולה במדינת ישראל היא מתחת לקו העוני, אבל מה לעשות, אלה שנפגעים, לא רק שהם נפגעים פעמיים – גם האוכלוסיות החלשות יותר.

עפו אגבאריה: האוכלוסיות החלשות זה האוכלוסייה הערבית, שכ-50% מהם גם כן מתחת לקו העוני, ואוכלוסיות חלשות כמו למשל האתיופים או הקווקזים, שאנחנו רואים וכולכם ראיתם באיזה מצב הם חיים ואיך הם משתכרים כך שהם לא יכולים להגיע לאיזשהו איזון בתקציב שלהם, כדי לחיות את החיים בצורה נכונה.

עפו אגבאריה: זה נורא כשאז אמרו שעלו מחירי הנפט – למה – בגלל המהומות בלוב.

עפו אגבאריה: אתם זוכרים?

עפו אגבאריה: שהעלו את מחירי הדלק בצורה דרמטית בגלל המהומות בלוב.

עפו אגבאריה: אז מה קרה במדינת ישראל?

עפו אגבאריה: מה קרה עם הפרות ועם התרנגולות?

עפו אגבאריה: הפסיקו להטיל ביצים?

עפו אגבאריה: הפסיקו לתת חלב?

עפו אגבאריה: אצלכם במשק הפרות הפסיקו לתת חלב?

עפו אגבאריה: נדמה לי שהפרות במדינת ישראל, המקום, הן אולי הכי פוריות בכל העולם, לפי כל הסטטיסטיקות, אז מה קרה?

עפו אגבאריה: למה צריך, דווקא את המוצרים הבסיסיים האלה, שכל אדם שלא יכול לאכול לארוחת בוקר לא פשטידות ולא נקניקיות ולא פסטרמות למיניהן, שהעשירים יכולים להרשות לעצמם – המוצרים בסיסיים, שזה חלב וביצה, לתת לילדים במשפחות ברוכות ילדים, גם של חרדים, אגב, לא רק של ערבים, לתת להם את הדברים הבסיסיים.

עפו אגבאריה: מה קורה במשפחות האלה?

עפו אגבאריה: את זה אני ראיתי ולזה עד, שהמשפחות האלה מתחילות לחסוך גם במקומות אחרים.

עפו אגבאריה: גם ככה לתרופות אין להם מספיק כסף.

עפו אגבאריה: את הכסף שהם מקבלים הם רוצים לחלק – וזה בדרך כלל במשפחות ברוכות ילדים, שהן מתחת לקו העוני.

עפו אגבאריה: אז גם התחלואה יותר גדולה, גם ההוצאות על הילד יותר גדולות, כאשר יש יותר ילדים, ובאותו זמן מעלים להם את מחירי הדברים הבסיסיים.

עפו אגבאריה: אני לא יודע איך ממשלה שאומרת שחרתה על דגלה את המצע החברתי הולכת בכיוון הזה.

עפו אגבאריה: מה מתברר?

עפו אגבאריה: ההיפך הגמור.

עפו אגבאריה: אני רוצה שכל אזרחי מדינת ישראל ישימו לב לזה שהממשלה הזו לא מיטיבה לא עם העניים ולא עם השכבות החלשות, והדגל החברתי הוא לא שלה.

עפו אגבאריה: היא רק מתכננת מלחמות, והמלים על דמוקרטיה לכולם זה שקר אחד גדול.

עפו אגבאריה: הדמוקרטיה צריכה לתת לבן-אדם לחיות בכבוד, לא רק לדבר, לא רק לבוא ולהגיד: הנה, אם אתה ערבי ובא לדבר בכנסת, זו הדמוקרטיה.

עפו אגבאריה: זה לא נכון.

עפו אגבאריה: אז גם לתת לבן-אדם לחיות בכבוד, להתפרנס בכבוד, להאכיל את הילדים שלו בכבוד, זאת הדמוקרטיה, והממשלה הזאת היא אנטי-דמוקרטית.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אחמד טיבי: אני תוהה, גם אחרי מה שאמרתי – ואני מסכים עם חברי חבר הכנסת עפו אגבאריה, תמיד אומרים, מטיפים לנו חברי הכנסת של הליכוד: למה חברי הכנסת הערבים מדברים על הסכסוך, מדברים על עניינים מדיניים?

אחמד טיבי: הנה לכם נושא כלכלי חברתי ממדרגה ראשונה, ומי נמצא כאן?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מספיק, אדוני היושב-ראש, צריך כל הזמן – – –

אחמד טיבי: אחמד טיבי, עפו אגבאריה ועוד כמה חברי כנסת יהודים.

אחמד טיבי: מי לא נמצא כאן?

אחמד טיבי: כל סיעת הליכוד, שמטיפה לנו מוסר כל הזמן.

אחמד טיבי: כדאי שהתקשורת הישראלית תעביר את המחזה הזה.

אברהם מיכאלי: – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה צריך לעשות את זה הרבה, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: איך זה להרגיש כאשר קוראים לכם "עוד כמה חברי כנסת יהודים", למרות שאתם ממפלגות שונות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, תפרסם את זה יותר.

אחמד טיבי: כי לפעמים אומרים "חברי הכנסת הערבים".

אורלי לוי אבקסיס: יש קונסנזוס בין אלה שנשארו, כי אני חושבת שכולנו באיזשהו אופן, יהודים וערבים, העניינים החברתיים האלה נוגעים לנו.

אחמד טיבי: אני חולק שבחים לאלה שנמצאים כאן ותוהה מה עושים אלה שלא נמצאים כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, תשים לב כמה נשים יש באולם.

אנסטסיה מיכאלי: – – – סגן יושב-ראש הכנסת, ואתה פוגע ופועל לא על-פי הזכות ולא על-פי התקנון, ואני חושבת שאסור לך, בפועל – – – לפגוע בבן-אדם ובחברי הכנסת ובכבודם.

אנסטסיה מיכאלי: תיקח את זה בחשבון, כי אנחנו נגיש בקשה ותלונה לוועדת האתיקה – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, פה הוא צודק.

אחמד טיבי: חכה, חכה, אני מבקש ממך להמתין.

אחמד טיבי: בואו נרחיב את היריעה בנושא החשוב הזה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, אני מנצל את הסמכות שלי, הסמכות האבסולוטית שלי, אגב, כיושב-ראש הישיבה, ורוצה לתת לך להסביר את עצמך.

אנסטסיה מיכאלי: אתה פועל פשוט לא כדין – – –

אחמד טיבי: מה, איך, בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: אני לא אסביר את זה, אנחנו נדון על זה – – –

אחמד טיבי: לא, הציבור.

אחמד טיבי: יש מצלמות, הציבור רוצה להבין מה זה לא כדין, מה לא בסדר שיושב-ראש עשה שבעקבותיו את רוצה להגיש תלונה לוועדת האתיקה?

אנסטסיה מיכאלי: – – – היא לא על-פי דין ולא על-פי התקנון ואנחנו – – –

אחמד טיבי: לציין שחברי כנסת שיזמו לא נמצאים?

אחמד טיבי: אני חושב שלא רק שזו סמכותו של היושב-ראש, אלא שזו חובתו של היושב-ראש.

אחמד טיבי: היושב-ראש ריבלין, אגב, בעיקר בזמן 40 חתימות, הוא כמעט קורא לאנשים הנמצאים בשמם ולאלה שלא באים גם כן, וטוב שהוא עושה את זה.

אחמד טיבי: אבל יפה שאת פה, אנסטסיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש – – – ולהגיד שאתה צריך לעשות הצעות לסדר חברתיות של ערבים ישראלים שאתה באת לייצג, כל יום, ולעזוב את פלסטין כבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לעזוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לטפל בזה.

אחמד טיבי: להשאיר את פלסטין לך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אטפל – – –

אחמד טיבי: את רוצה שאני אעזוב את פלסטין בשבילך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אני אטפל בזה יותר טוב.

עפו אגבאריה: את תטפלי בהם?

עפו אגבאריה: את תטפלי בהם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יותר טוב מכם, בטוח.

יצחק וקנין: – – –

אנסטסיה מיכאלי: יוליה, תספרי – – –

אחמד טיבי: חַסְבַּנַא אלְלַה וַנִעְם אל-וַכִּיל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה עכשיו לא בסדר.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני אגיד לך מה אמרתי לו.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, לא מכבודו שאנחנו – – –

אחמד טיבי: הוא יפוצה פיצוי מלא על עוגמת הנפש שנגרמה לו.

אחמד טיבי: אני לא בטוח שנגרמה לו עוגמת נפש.

יצחק וקנין: תן לו להתחיל לדבר.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות במובן של שש.

ישראל אייכלר: אדוני, אני מדבר אליך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: שימו לב איך מדרישתך, בקשתך הלגיטימית שנעסוק בעניינים חברתיים – – –

אחמד טיבי: לא אמרתי שתעסקו רק; אין לי תביעה – – – באלה שמטיפים.

אחמד טיבי: תעסוק גם בדברים מדיניים.

ישראל אייכלר: אמרת בצדק שחבר הכנסת עפו אגבאריה עוסק בעניינים חברתיים, וציינת שאנשי הליכוד לא נמצאים פה, ובצדק.

אחמד טיבי: אמרתי שחברי כנסת הערבים שנמצאים פה – עפו ואחמד נמצאים כאן – ואלה שמטיפים להם מוסר לא נמצאים כאן.

ישראל אייכלר: יפה, וככה נסחפנו בוויכוח לנושא של פלסטין כן פלסטין לא.

ישראל אייכלר: שוב ברחנו מהנושא החברתי.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, נסחפנו כולנו שוב – – –

אחמד טיבי: גם לסכסוך יש היבט כלכלי-חברתי.

אחמד טיבי: הכול קשור.

ישראל אייכלר: אבל אני מציע לא רק שהנציגים הערבים בכנסת יעסקו יותר בעניינים חברתיים; גם חברי הכנסת של הליכוד וגם חברי הכנסת כולם יעסקו יותר בעניינים חברתיים מאשר בעניינים מדיניים, שיש לנו השפעה קטנה מאוד עליהם.

ישראל אייכלר: אני גם מסכים עם חברת הכנסת לוי אבקסיס, שכשיושבים פה שני עיתונאים, כל המליאה מלאה, כי עוסקים ב"גלי צה"ל".

ישראל אייכלר: וכשעוסקים במיליון ילדים ובאנשים רעבים המליאה כמעט – לא ריקה, אבל נמצאים בה מעט אנשים.

ישראל אייכלר: אני באמת רוצה לעסוק בעניין של ההתייקרויות האלה.

ישראל אייכלר: מישהו אמר לי דבר – אני מתנצל מראש ואומר שאני לא כל כך מתמצא במחירי מכולת, אבל אמרו לי שמחירי הביצים והחלב עלו בשנה האחרונה בעשרות אחוזים.

ישראל אייכלר: אני שואל: איזו מדינת רווחה היתה לנו לא מזמן, שעם כל הוויכוחים הפוליטיים הענייניים ידענו – אני כבר הזכרתי את זה ואני אזכיר שוב, שהיה פה שר אוצר בשם פנחס ספיר, שהיה שואל כל בוקר, או אומר שהוא שואל כל בוקר את עצמו: איך אני מאכיל 3 מיליון פיות?

ישראל אייכלר: היום לא צריך להגיד את זה בכלל.

ישראל אייכלר: עומד ראש הממשלה בקונגרס הציוני בוושינגטון – וזה לא טעות דפוס; כן, זאת לא טעות דפוס.

אחמד טיבי: כן, זאת היתה כותרת באחד העיתונים – ב"ישראל היום".

אחמד טיבי: אגב, אני רוצה להעיר לחברת הכנסת מיכאלי שאני כיושב-ראש לא ניצלתי את סמכותי להוציא אותך מהמליאה כי שוחחת בטלפון לפני דקה.

ישראל אייכלר: עומד ראש הממשלה בקונגרס, ואני מניח שהוא מתגעגע ומצפה שלפחות בכנסת תהיה לו כזאת תמיכה, והוא מספר שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית, ויש בה רווחה, ויש בה כל כך הרבה טוב ומיטיב.

ישראל אייכלר: טוב, אנחנו כולנו שמחנו בהצלחתו והרגשנו תחושה מאוד טובה, אבל הוא לא סיפר להם ששקר ענו בעולם לומר שמדינת ישראל יש בה צמיחה.

ישראל אייכלר: יש בה צמיחה, גם אצל מובארק היתה צמיחה.

ישראל אייכלר: מצרים צמחה על גדות הנילוס בווילות ובקוטג'ים.

ישראל אייכלר: גם מדינת ישראל צומחת.

ישראל אייכלר: תשאלו את האחים עופר ו-13 המשפחות העשירות איזו צמיחה גדולה יש במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: ודאי שיש צמיחה, אבל משום מה יש צמיחה – במיליון עניים ו-800,000 ילדים אמרת?

אורלי לוי אבקסיס: למעלה מ-850,000 ילדים מתחת לקו העוני ו-1.5 אנשים.

אורית נוקד: 850,000 ילדים מתחת לקו העוני.

אורית נוקד: מישהו יכול לבוא לוושינגטון ולהגיד שבמדינה של 7 מיליון אנשים – שהוא מייצג מדינת רווחה?

אורית נוקד: לספר ל-OECD ולספר לכולם כמה זאת מדינת רווחה?

אורית נוקד: אני רוצה לומר לכם שזה נראה לי, כמו שאומרים, שזאת מדינה דמוקרטית בגלל שכל אחד יכול לצעוק פה, וזה נכון.

אחמד טיבי: כמה זמן אדוני צריך?

ישראל אייכלר: כבר עברו שש דקות?

אחמד טיבי: 4.5 דקות.

ישראל אייכלר: 4.5, אז עוד דקה וחצי, אני מאוד מצטמצם.

עינת וילף: אבל אתה לא חושב שיש לכם אחריות להנצחת העוני בהדגשים של לימודי ליבה?

ישראל אייכלר: יש לנו אחריות בהנצחת העוני בדבר אחד – שהשלמנו 63 שנה עם מדיניות קיפוח ואפליה נוראה.

ישראל אייכלר: נלחמנו רק על דברים של "יידישקייט", מה שנקרא, דברים של השקפות ודעות, ולא נלחמנו על המנגנונים שבנו מערכת ששוללת את זכות התעסוקה מאדם חרדי שאין לו התארים וכל הדברים האלה שהחברה החילונית החליטה שהם דרושים כדי לקבל משרה ממשלתית.

ישראל אייכלר: 700,000 משרות בשירות הציבורי חסומות בפני אנשים משכילים שהשכלתם איננה השכלה על המחקרים הסיניים אלא השכלה תורנית של אלפי שנות העם היהודי.

עינת וילף: אין שום מניעה להשיג.

עינת וילף: שתי משפחות עובדות עם השכלה אקדמית – אין בהן עוני.

אורלי לוי אבקסיס: יש, מה אין?

ישראל אייכלר: זאת הבעיה?

ישראל אייכלר: למה אין בהן עוני?

ישראל אייכלר: את אמרת נכון – כי הם מקבלים משרה ציבורית, הם מתקבלים בבנק.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לך שנשים חרדיות משכילות – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם אקדמאים נמצאים מתחת לקו העוני.

ישראל אייכלר: הקשיבו נא.

ישראל אייכלר: נשים משכילות חרדיות, עם תואר בהוראה, אני אומר לכם – עובדות, יושבות בבנקים כפקידות.

ישראל אייכלר: הן יכולות להתקבל רק מטעם חברות כוח-אדם, ב-22 שקל לשעה, ולא מתקבלות כעובדות הבנק, כי לא מכירים בהוראה של "בית יעקב", שזה נשים משכילות ביותר.

ישראל אייכלר: על זה היינו צריכים להילחם.

ישראל אייכלר: זאת אשמתנו שלא דרשנו שהשכלה תורנית תיחשב לפחות כהשכלה אקדמית שאיננה רלוונטית למקצוע.

ישראל אייכלר: כמובן, אני מדבר, אקוויוולנטי לתואר אקדמי שאיננו רלוונטי.

ישראל אייכלר: מובן שמי שרוצה להיות רופא צריך ללמוד רפואה.

אורלי לוי אבקסיס: העובדים הסוציאליים חיים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נודה, גם הם.

ישראל אייכלר: נכון.

ישראל אייכלר: גם להיות עובדת סוציאלית זה מאוד קשה.

ישראל אייכלר: ברוך השם, בזמן האחרון כבר יש כל מיני אפשרויות שגם נשים חרדיות תוכלנה להיות עובדות סוציאליות.

ישראל אייכלר: אבל המציאות היא ש-850,000 ילדים רעבים אינם תעודת כבוד, וזאת תעודת בושה לדמוקרטיה הישראלית.

ישראל אייכלר: אי-אפשר להגיד שזאת דמוקרטיה בזה שאפשר לצעוק פה.

ישראל אייכלר: זה נכון שאפשר לצעוק, אפילו יותר מדי.

ישראל אייכלר: שמעתי את חברת הכנסת שמאלוב והזדהיתי עם הרבה ממה שהיא אמרה, רק לא הבנתי מה היא עושה בקדימה, חברת הכנסת שמאלוב.

ישראל אייכלר: הרי קדימה בממשלת שרון – זאת היתה הממשלה שהחליטה לחולל מהפכה במדינת ישראל, להפוך אותה ממדינת רווחה למדינת רווחים.

ישראל אייכלר: בעוונותי, גם הליכוד היה אז בממשלה, וגם עוד אחרים שהיו בממשלה, בשנת תשס"ג, ב-2003, והמדינה החליטה, במקום לתת לאזרחים ולקחת מהם מסים כדי שיוכלו לתת להם, אז רק לקחת ולקחת.

ישראל אייכלר: כמעט כבר אין היום שירות ממשלתי שניתן בלי כסף, בלי תשלום מלא.

ישראל אייכלר: אם היו עושים outsourcing, מיקור-חוץ לרוב שירותי המדינה, זה היה עולה לנו יותר זול מאשר תקציב של 700 מיליארד שקל בשנתיים, שזה 350 מיליארד שקל בשנה.

ישראל אייכלר: היינו יכולים לעשות את זה הרבה יותר זול.

ישראל אייכלר: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שהכנסת תדון, אם בוועדת הכלכלה או בכל ועדה אחרת שתיקבע – – –

אורלי לוי אבקסיס: הרווחה.

ישראל אייכלר: הרווחה, איפה שתרצו.

ישראל אייכלר: להחזיר – כן, אני אומר משהו מאוד סוציאליסטי ונורא: להחזיר את הפיקוח על מוצרי היסוד.

ישראל אייכלר: כן, אני לא מתבייש להגיד את זה: להחזיר את הפיקוח על מוצרי היסוד, שזה ביצים, חלב ולחם.

ישראל אייכלר: המדינה לא תצטרך לסבסד כל כך הרבה.

ישראל אייכלר: היא מסבסדת מספיק את אילי ההון, ואין לי נגדם שום דבר.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: גברתי השרה, בבקשה, הבמה שלך.

אורית נוקד: תודה.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני חייבת להבהיר שמדובר בעליית מחירים של מוצרי שהם בפיקוח, אז – – –

אורלי לוי אבקסיס: עוד יותר חמור.

אורית נוקד: אוקיי, אבל צריך לדעת את העובדות.

אורית נוקד: עכשיו אני אתן את ההסבר, ויכול להיות שכשתשמעו אותו אז תבינו.

אורית נוקד: אגב, אני גם חושבת שבאמת יש איזה טעם לפגם כאשר אנשים לא נמצאים ומחתימים כאן קבוצות שלמות של אנשים.

נסים זאב: בשביל זה אני לא תקפתי את הממשלה.

אורית נוקד: אינני יודעת מה הסיבה שאנשים אינם כאן.

אורית נוקד: אגב, יכול מאוד להיות שבדרך כלל הצעות לסדר-היום הן ביום רביעי, וזה יום ירושלים, וביקשו שההצעה הזאת תעבור הפעם, וחלק מחברי הכנסת, שבדרך כלל בימי שלישי נוהגים לסייר – אינם.

אורית נוקד: חבל שהם מחתימים.

אחמד טיבי: אולי הם מוזמנים לחתונה מסוימת?

אורית נוקד: אין לי מושג.

אורית נוקד: אגב, יכול מאוד להיות שחלק מחברי הכנסת ישמעו את מה שאני אומרת, ויכול להיות שגם יבינו שמקור עליית המחירים בתקופה האחרונה הינו עליית מחירי האנרגיה, עליית מחירי הגרעינים והשינויים שחלו בעלויות הייצור של החלב הגולמי מאז העדכון הקודם בחודש יוני 2009.

אורית נוקד: מחודש יוני 2009 לא העלו את מחירי החלב.

אורית נוקד: זאת האמת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא משנה את המציאות.

אורית נוקד: אבל צריך לדעת שאין מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה צריכה לאזן.

אורלי לוי אבקסיס: לא משנה, אנחנו לא באים למצוא פה אשמים.

אורית נוקד: אני, אגב, מאוד הסכמתי עם מה שאמרת לגבי החוק של "גלי צה"ל", מאוד הסכמתי.

אורית נוקד: אבל פה אני חושבת שצריך להבין את העובדות.

אורלי לוי אבקסיס: יש גם את המים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה איפה הממשלה והכנסת כדי להציל את החלשים – זאת השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אומרת שהיא אשמה, אני רק אומרת איפה היא כדי להציל אותם.

אורית נוקד: אני ממשיכה.

אורית נוקד: לגבי מחירי החמאה – נדמה לי שחברת הכנסת יוליה התייחסה לזה – הם עלו בשיעור גבוה יותר משאר המוצרים לאור העובדה שמחירי השומן והחמאה בעולם התייקרו מאוד בשנתיים האחרונות.

אורית נוקד: אני רוצה לציין שבחודש ינואר האחרון מחיר החמאה התעשייתית עלה בשיעור של כ-30%.

אורית נוקד: העלאת מחירי המוצרים נעשתה בהתאם לנוהל הקבוע ועל-פי המלצות של ועדת המחירים שמשותפת למשרדי החקלאות והאוצר.

אורית נוקד: הוועדה המליצה על העלאת מחירי – – –

ישראל אייכלר: כשהמחירים יורדים בעולם, זה יורד גם פה?

אורית נוקד: אז זה לא עולה.

ישראל אייכלר: אבל זה לא יורד.

אורית נוקד: זה לא עולה.

אורית נוקד: גם זו בשורה.

קריאה: – – –

אורית נוקד: אני רוצה לציין שהוועדה המליצה על העלאת מחירי מוצרי החלב והביצים שבפיקוח בשיעור ממוצע של 6.5% ו-4.7% בהתאמה.

אורית נוקד: אני רוצה לציין שבעדכון הקודם, שחל לפני כשלוש שנים, חלה הוזלה של המחירים בשיעור של כ-4.5%, כך שהעלייה כולה בשלוש השנים האחרונות מסתכמת בכ-2% בלבד.

אורית נוקד: אז מדובר בשינויים גלובליים במחירי הסחורות, והם אינם ייחודיים לארצנו.

אורית נוקד: אם אנחנו נסתכל על השינוי הכולל במחירים לאורך השנים האחרונות, נראה שבסך הכול עליית המחירים לא היתה מאוד גבוהה, וברוב המוצרים העלייה לא חרגה מהעליות במדד במחירים לצרכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל המשכורת – – –

אורית נוקד: אני חייבת באמת לציין שדווקא מוצרים שבאמת הוצאו מפיקוח עלו בשיעור תלול הרבה יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני צודקת.

אורית נוקד: אבל זה לא הדיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אורית נוקד: אבל זה לא הדיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הגשתי הצעה לסדר-היום – – –

אורית נוקד: את הגשת הצעה לסדר-היום, אבל כרגע נעשתה רק העלאת מחירים במוצרים שהם בפיקוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אורית נוקד: לכן, אני מציעה להעביר את הנושא לוועדה המוסמכת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הם לא מסובסדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – – מדברים על סבסוד.

אורית נוקד: הוועדה המוסמכת – תחליט , משום שלי לא כל כך ברור אם הוועדה המוסמכת היא – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: .

אורית נוקד: – – ועדת הכלכלה או .

ועדת הכלכלה.

אורית נוקד: כלכלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: .

אורית נוקד: אוקיי.

אורית נוקד: תודה.

אורית נוקד: זאת התשובה.

עפו אגבאריה: – – –

לפי דעת המזכירות, זו עבודת ועדת הכלכלה.

אבל לפני שאנחנו מצביעים, חבר הכנסת נסים זאב – הצעה אחרת.

בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מעניין מאוד.

נסים זאב: כאשר במזנון הח"כים המחירים עלו ב-25%, אף אחד פה לא פצה פה.

נסים זאב: פתאום התרנגולים עלו קצת בכמה אחוזים, הביצים והחלב, וכולם צועקים געוואלד.

נסים זאב: הגרעינים שהתרנגולים אוכלים – זה לא עלה?

נסים זאב: אני רוצה לשאול אתכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה אתה אומר?

נסים זאב: אני לא על זה מתלונן.

נסים זאב: שיעלו את המחירים.

עפו אגבאריה: – – – אוכלים גרעינים?

נסים זאב: אבל מה עושים בעלי משפחות כאשר צריכים לתת מענה לאלה שהם באמת נזקקי סעד?

נסים זאב: האם במקביל הממשלה עושה איזה צעד להשלים את הפערים שהולכים ומתרחבים, לצערי הרב, במשפחות ברוכות ילדים, והעוני הולך ומעמיק?

נסים זאב: זו הנקודה.

נסים זאב: אפשר להעלות.

נסים זאב: ברור שבעולם כל הנושא – המוצרים עולים, חומרי הגלם עולים, מוצרי המזון עולים, הנפט עולה.

נסים זאב: מה לא עושים?

נסים זאב: מה לעשות?

נסים זאב: בעולם הערבי יש השתוללות עכשיו ויש חוסר יציבות, וזה גורם לנו לכך שהנפט עולה, וכך הכול עולה – הכול עולה לנו במחירים שאנחנו משלמים.

שוב, הערבים אשמים גם בעליית מחירי הביצים כאן?

נסים זאב: אין ספק.

נסים זאב: אין ספק.

נסים זאב: יש לזה השלכת רוחב.

נסים זאב: כאשר הנפט עולה בגלל חוסר היציבות, כל המוצרים עולים.

נסים זאב: אלה העובדות.

תודה רבה.

נסים זאב: לכן, אתה, , שאתה נמצא כרגע כיושב-ראש – – –

עפו אגבאריה: היום הוזילו את הבנזין, את הדלק.

נסים זאב: כן, אבל תסתכל במהלך השנה האחרונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

חבר הכנסת – – –

נסים זאב: העלייה של הדלק בעולם היא לפחות ב-40% בשנה האחרונה.

– – – נסים זאב.

נסים זאב: זה בשנה האחרונה.

נסים זאב: אז אם זה יורד ב-1% או 2%, אומנם זו הוזלה, אבל היא לא משמעותית.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהממשלה צריכה לתת דגש על משפחות ברוכות ילדים, משפחות שבאמת הם נצרכים – לתת להן מענה מתאים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

תודה רבה.

אבל חשוב שהציבור ישמע שנציג סיעת ש"ס, חבר הכנסת נסים זאב, אמר: תעלו את המחירים.

לא נורא.

תעלו את המחירים.

זה מה שאמרת.

חשוב שאתה אומר את הדברים.

נסים זאב: אתה לא מבין.

נסים זאב: לא רק שאתה לא שומע – – –

אתה אמרת את זה.

אחר כך תיקנת את זה – לפצות במנגנונים אחרים.

נסים זאב: אתה לא רק לא מבין – – –

אבל אתה תומך בעליית מחירים.

נסים זאב: – – –

אתה תמכת בעליית מחירים – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – – ביצים, אבל לא בעליית דלק.

עינת וילף: אבל, אחמד, אין לך מנדט לקחת מהליכוד או מש"ס, אז מה אתה רוצה?

אבל אני יכול להעיר את תשומת לב הציבור, והדברים שלו הם דברים חשובים.

מדובר על חבר כנסת ותיק, שבדרך כלל נואם בסוף כל אייטם, יעני בכל נושא דיון.

נסים זאב: לפחות תנסה להבין את מה שאמרתי.

אוקיי.

אתם מקבלים את ההצעה להעביר לו – הצעת השרה?

אייכלר?

ישראל אייכלר: כן.

עפו?

עפו אגבאריה: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אם כולם מסכימים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חשבתי רווחה – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא שאלת אותי, אדוני היושב-ראש?

אני ואת מסכימים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת, כן.

שנינו מסכימים.

אבל שוב, אני מוצא צורך – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – – אנחנו נצביע בשביל זה.

אורלי לוי אבקסיס: כלכלה?

את דיברת בטלפון, ולכן לא הבנת את מה שאני אמרתי.

אורלי לוי אבקסיס: כלכלה.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

מה קורה לאנסטסיה?

זוהי כותרת הדיון היום.

מה קרה לך, אנסטסיה?

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מוכנים – – –

אוקיי.

אולי אני רוצה להציע למזכירות שבדיון הבא על עליית מחירים להזמין לכאן את רזי ברקאי וספי עובדיה.

חברת הכנסת אורלי, את מקבלת?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

עינת וילף: כן.

עינת וילף: – – –

הצעתם.

כן, כן.

אורלי לוי אבקסיס: – – – שדרן תורן – – –

אז אנא.

אורית נוקד: גם מרשת ב'.

רזי ברקאי, ספי עובדיה, רם בנימיני, נא להיות במשכן בעת הדיון על עליית המחירים.

אורלי לוי אבקסיס: גם דקל יכול להיות פה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דקל יביא יותר רייטינג.

עפו אגבאריה: רזי ברקאי.

אוקיי.

רזי ודקל.

תודה רבה.

אנחנו עוברים להצבעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברוך השם.

מי שבעד – הוא בעד העברה לו, ומי שהוא נגד – הוא בעד הסרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אמרה השרה?

אורלי לוי אבקסיס: הסרה מסדר-היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

הסרה מסדר-היום.

עינת וילף: אנחנו בעד השרה.

עינת וילף: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לו נתקבלה.

אנסטסיה, את לא חייבת לעזוב.

בכל זאת, נשאר עוד – – –

אורלי לוי אבקסיס: מצביעים גם על רזי ברקאי?

מה נעשה בלי אנסטסיה?

עינת וילף: אבל היא לא ניצלה את ההזדמנות שלה לדבר, כשהזכרת את השם שלה – – –

נכון, נכון, נכון.

ובכן, אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום – – –

קריאה: תוצאות.

תוצאות: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

לכן, הוחלט להעביר את ההצעה לדיון בו.

[נספחות.

]

חבר הכנסת אמנון כהן, יושב-ראש ועדת הפנים – בבקשה, אדוני.

החלטת והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה) – אדוני, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, מונחת לפניכם הצעה לתיקון טעות בחוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"א–2011 (להלן: החוק המתקן), אשר התקבל בכנסת ביום כ"ב באדר ב' התשע"א, 28 במרס 2011, ופורסם ברשומות בס"ח התשע"א, עמוד 738.

אמנון כהן: מוצע כי תחילתו של התיקון תהא ביום תחילתו של החוק המתקן, קרי א' באב התשע"א, 1 באוגוסט 2011.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להצביע על התיקון.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת אמנון כהן.

אחמד טיבי: היות שלא נרשמו חברי כנסת לדיון, אנחנו עוברים להצבעה מיידית על הודעתו של חבר הכנסת אמנון כהן.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 3 בעד ההחלטה – 7 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"א–2011, נתקבלה.

אחמד טיבי: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הודעת ועדת הפנים אושרה.

אחמד טיבי: ובכן, תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ח באייר התשע"א, 1 ביוני 2011, בשעה – לפני שאני נועל את הישיבה אני קורא אותך לסדר, חבר הכנסת נסים זאב.

אחמד טיבי: מדבר בטלפון עוד לפני, תוך כדי נעילת הישיבה.

אחמד טיבי: זה דבר חמור, עוד לא היה דבר כזה בכנסת.

אחמד טיבי: אני קורא לך לעזוב את המליאה... ישיבה זו נעולה.