ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 237, 2011-05-16 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, י"ב בחודש אייר תשע"א, 16 במאי 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים בזה את כנס הקיץ של המושב השלישי בכנסת זו, הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: דברים יותר נרחבים אומר בין הצעות האי-אמון לבין ההצבעות, ואז גם נזכיר את אותם חברים, חברי כנסת לדורותיהם, אשר נפטרו במשך הפגרה.

ראובן ריבלין: אני פותח את ישיבת הכנסת היום בהתאם לאמור בחוק.

ראובן ריבלין: בדרך כלל בתחילת מושב יש התנגשות בחוק בין הצעות האי-אמון לבין חובתו של ראש הממשלה לשאת נאום מדיני, ומובן שהחובה לשאת נאום מדיני קודמת.

ראובן ריבלין: בתחילת הכנס, כנס הקיץ של המושב, אין חובה על ראש הממשלה לשאת נאום מדיני.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, הודע לי ממשרד ראש הממשלה שראש הממשלה אשר נרשם לדיון בנושא יום הרצל בכנסת יבקש להרחיב דברים גם בנושאים המדיניים ולהודיע על כך לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: לכן נפתח את הכנס הזה, כנס הקיץ של המושב בהצעות אי-אמון, אבל קודם לכן – הודעה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שכר מינימום (העלאת שכר מינימום – הוראת שעה), התשע”א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון מס' 3) (איסור הפליה מטעמים של ארץ מוצא), התשע"א–2011, של חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק מרכזי ההנצחה לזכרם של מנחם בגין ויצחק רבין (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, של חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 28) (תעמולה ברדיו אזורי בבחירות לראשות מועצה אזורית), התשע"א–2011, של חבר הכנסת ציון פיניאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3185/18 וכלה בהצעת חוק פ/3256/18 – הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – בחירת שופטים), מאת חברי הכנסת ונסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון – הרחבת הגדרת "עבירת מין"), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת יריב לוין, אורלי לוי אבקסיס וציפי חוטובלי; הצעת חוק העונשין (תיקון – חבלה נפשית), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, עינת וילף, ציפי חוטובלי ואילן גילאון; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תואר מוסמך לשופטי בית-המשפט המחוזי), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – זכות להתנגד להסדר טיעון), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול העבירה על העלבת עובד ציבור), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מינוי נשיא), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון – תנאים מגבילים לשחרור תוקף עובד ציבור), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת וזבולון אורלב; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה, ניצן הורוביץ ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – התייעצות עם בית-המשפט בטרם חנינת עבריינים), מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצה האזורית עמק המעיינות והמועצה המקומית מנחמיה), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת ציון פיניאן ויעקב אדרי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ פתוח), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק תשלום שכר היועץ המשפטי ומבקר העירייה (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – נקיטת אמצעים למניעת הטרדה מינית במקומות ציבוריים), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הסדרי טיעון), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פסילת רשימות ומועמדים על-ידי בית-המשפט), מאת חברי הכנסת זהבה גלאון וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון – קבורה דתית חלופית), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת אורית זוארץ, שלמה מולה וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת סמלים (תיקון – פגיעה בזיכרון השואה), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הכנסת (תיקון – שכר ותשלומים אחרים למי שחברותו בכנסת הושעתה), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק השמות (תיקון – קביעת שם משפחה לאחר גירושין), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת עינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השמות (תיקון – שם משפחתו של קטין), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת עינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בעד בן משפחה נטול יכולת או המוחזק במוסד), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה לבנות-זוג מאותו מין), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האשפוז הסיעודי, התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת יצחק וקנין וזאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שוויון הזדמנויות במקום מגורים, התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה, דב חנין וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון – ביטול החוק), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ואילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטול ועדת הריונות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, עינת וילף וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – לחצן מצוקה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי, עינת וילף ו; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מעצר מפירי צו הגנה), התשע"א–2011,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון ו; הצעת חוק לתיקון דיני משפחה (מזונות) (תיקון – תשלום עד גיל 21), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון ו; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון – העלאת גיל הנישואין), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון – העלאת גיל הנישואין), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, עינת וילף וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אישור הכנסת לניהול משא-ומתן מדיני בענייני ירושלים וכניסת פליטים לישראל, התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – תקופת צינון לפורש ממשרד האוצר), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק הגנת הסביבה (מרשם לאומי לשחרור כימיקלים לסביבה ולהעברתם), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת , משה גפני, , אמנון כהן, רחל אדטו, איתן כבל, אברהים צרצור וניצן הורוביץ; הצעת חוק המים (תיקון – הוספת נציג ציבור למועצת הרשות לעניין איכות הסביבה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אופיר אקוניס, זבולון אורלב, עינת וילף, יואל חסון, , משה גפני, , יוחנן פלסנר וניצן הורוביץ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לעקר-בית), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי, דוד אזולאי וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – מתן פיצויי פיטורים עקב העתקת מקום מגורים לבני-זוג ידועים בציבור), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רישום קבלנים לעבודות שיפוצים,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת אופיר אקוניס, מאיר שטרית, אנסטסיה מיכאלי ורוברט טיבייב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חנייה יומית בתשלום חד-פעמי), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על משקאות משכרים), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ו; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מינית בעבודה כתאונת עבודה), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, דב חנין ואילן גילאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות לעקרת-בית), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תגמולים לנשים השוהות במקלטים לנשים מוכות (מענק הסתגלות), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – טיפול פסיכולוגי לנפגעי תקיפה מינית ואונס), התשע"א–2011, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי ועינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תושב ששהה מחוץ לישראל בשל לימודים אקדמיים), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, , ניצן הורוביץ ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – נגישות יצירה ספרותית לאדם עם מוגבלות), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – ביטול זכותו של החשוד לבקש איסור פרסום), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ידועים בציבור, התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת אורית זוארץ, שלמה מולה, ניצן הורוביץ ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות (תיקון – ייצוג הולם לנשים בחברות ציבוריות), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ושלמה מולה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה בתקופת שהייה במקלט לנשים מוכות), התשע"א–2011, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי, עינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המפלגות (תיקון – התפקדות לחברות ביותר ממפלגה אחת), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת יוחנן פלסנר, יריב לוין, איתן כבל, עינת וילף, אורי אריאל, זבולון אורלב,

ירדנה מלר-הורוביץ: אילן גילאון, ו; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לבני-זוג), התשע"א–2011, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי ועינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – חובת דיווח חברתי-סביבתי), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת , איתן כבל ויריב לוין; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, דב חנין וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ייצוג דרוזים וצ'רקסים (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת יריב לוין וחמד עמאר; הצעת חוק הנישואין והגירושין, התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת שלמה מולה, ניצן הורוביץ, , אורית זוארץ ועפו אגבאריה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דמי מחלה עבור מלווה לבדיקה רפואית (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, ניצן הורוביץ ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויי פיטורים למתפטר (תיקון – הזכות למענק סיום יחסי עובד ומעביד), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-אפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, שלמה מולה ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – קביעת מספר תושבים לעניין מינוי סגן ראש רשות מקומית), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת יריב לוין ו; הצעת חוק הקמת מרכזי תקיפה מינית ואונס, התשע"א–2011, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון, ציפי חוטובלי ועינת וילף וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אוויר נקי (תיקון – איסור הפעלת מפוחים), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (השכלה גבוהה כתנאי לגיוס חוקרי פשעים חמורים), התשע"א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – פטור מטעמי מצפון), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ו; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – ביטול פטור מטעמי מצפון לאשה), התשע"א–2011,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברות הכנסת אורית זוארץ ומירי רגב; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – שנה אקדמית ללא מילואים), התשע"א–2011, מאת חברות הכנסת אורית זוארץ ומירי רגב.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, אבקש להודיעכם, כי חברת הכנסת מבקשת להסיר את שמה מהצעת חוק זכויות תעסוקה לבני משפחות שכולות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011 – פ/3057/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו היום שלוש הצעות אי-אמון: הצעת סיעת קדימה, הצעת סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש והצעת סיעות העבודה ומרצ – כולן להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: הנושא הראשון הוא נושא אשר הוצע על-ידי סיעת קדימה: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה חבר הכנסת ויושב-ראש ועדת חוץ וביטחון של הכנסת, חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: אנחנו מברכים אותך, אדוני, על המשלחת המאוד מוצלחת של הוועדה במפגש עם בתי-הנבחרים של רוסיה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אילו היו אוספים את כל האמירות "האמיצות", היהירות, המתלהמות והפופוליסטיות של ראש הממשלה ושל חברי ממשלתו, היתה לנו פרסומת מדומה למאגר בלתי נדלה של חשיבות עצמית, אבל אתם יודעים – דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

שאול מופז: כבר שנים הרבה לא נראה כאן ראש ממשלה כל כך חזק בדיבורים.

שאול מופז: חזק בגיבובי מלים.

שאול מופז: חזק בהצהרות סרק, בהבטחות ריקות מתוכן.

שאול מופז: ראש ממשלה כאילו חזק: באגרוף קמוץ, בדיבור גבוה, אבל ראש ממשלה שמונע על-ידי פיק ברכיים אין-סופי, חסר יכולת לקבל החלטות – ראש ממשלה נרפה במנהיגות, חסר מעוף וחסר כל יוזמה – ראש ממשלה חלש.

שאול מופז: כנסת נכבדה, מי שלא מסוגל לקבל החלטות צודקות לגבי חרפת שירותי הרפואה – גם כאשר הוא השר הממונה בפועל, ראש ממשלה שלא מסוגל להכריע בשאלת כבודם של עובדים סוציאליים, מי שאינו יכול להתמודד עם המחסור במים, עם עוולת מחירי הדלק, עם חלוקת העושר וסדר העדיפויות הלאומי – מי שנוהג כך כראש ממשלה הוא ראש ממשלה חלש.

שאול מופז: ראש ממשלה שלא יודע מה הוא יגיד, שלא החליט מה הוא רוצה, שאינו יודע לשאול ואינו יודע להנחות; ראש ממשלה שלא מכריע בין שר לשר, שאין לו עמדה בסוגיות הרגישות ביותר לביטחון המדינה, למוסר לוחמיה, לשחרור שבוייה – ראש ממשלה כזה הוא ראש ממשלה חלש.

שאול מופז: רבותי חברי הכנסת, מי שנבחר לשאת את הלפיד הקדוש של נצח ישראל ומועל בשליחותו הוא ראש ממשלה חלש.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה נתניהו, כהונתך הפכה לאיום ממשי על ביטחון המדינה.

שאול מופז: אתה לא יוזם, אתה מפחד מקבלת החלטות, אתה חלש בהתנהלות ומדרדר את כל הישגי המדינה על מזבח הישרדותך האישית.

שאול מופז: מי שנמנע מלעשות את מה שנכון מחשש לשלטונו, ליציבות כיסאו, מי שעוסק בהישרדותו על חשבון העם והמדינה, מי שמפחד מליברמן יותר ממה שהוא מפחד משר ההיסטוריה, מי שחושש מבוגי ובגין יותר מאשר מזעקת האמת, מי שעוסק לילות כימים בחיבור נאומי סרק במקום לחבר וללכד את השורות – ראש ממשלה כזה הוא ראש ממשלה פחדן.

שאול מופז: אתה גם הססן, גם חלש וגם פחדן.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, ממה אתה מפחד?

שאול מופז: האם אתה מפחד ממה שכבר ידוע לכל בוגר בית-ספר יסודי?

שאול מופז: האם אתה פוחד מהצורך לקבל הכרעה היסטורית בדבר עתיד קיומה של מדינת היהודים – מדינה דמוקרטית, השוכנת בביטחון, בגבולות מוכרים, מדינה המבטאת את חזון חברת מופת, חלק בלתי נפרד ממשפחת העמים?

שאול מופז: ממה אתה פוחד בנימין נתניהו?

שאול מופז: מהסקרים?

שאול מופז: מהקיצונים שבמפלגתך?

שאול מופז: מהפייגלינים והליברמנים?

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אתה צריך לפחד מהאזהרות של ראש המוסד ומהחששות של ראש השב"כ, מהניתוח הריאלי שעושים כאן בבית הזה ובכל מדינה מערבית על פני הגלובוס.

שאול מופז: אתה לא מבין שהעולם סביבנו משתנה, שיש מציאות חדשה?

שאול מופז: אי-אפשר להתקדם מול השינויים של היום עם הכלים של אתמול.

שאול מופז: אתה מוביל את ישראל למציאות קשה.

שאול מופז: דריכה במקום משמעה נסיגה.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אתה צריך לפחד מבידודה של ישראל, מסנקציות כלכליות ומאובדן התמיכה הבין-לאומית, מן הפירוד מבית, מאובדן הדרך ומאובדן התקווה.

שאול מופז: כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, על שולחן הבית הזה ועל שולחנו של ראש הממשלה מונחת תוכנית מציאותית שתכליתה למנוע את ביזיון ספטמבר.

שאול מופז: בהיעדר יוזמה, יהיה מצבנו קשה יותר.

שאול מופז: בהיעדר תוכנית ישראלית, תבוא תוכנית זרה רעה לישראל.

שאול מופז: בהיעדר מנהיגות שרואה את העתיד ומסרטטת את הדרך הנאותה להגיע אליו, תהפוך ישראל למבודדת לא רק במזרח התיכון, אלא בעולם כולו.

שאול מופז: "בזכות" הממשלה הכושלת הזאת, השאלה אינה עוד הכרה בין-לאומית במדינה פלסטינית, אלא אופי ההכרה העתידית במדינה היהודית, היא מדינת ישראל: מדינה שוחרת שלום ומוסרית, מדינה החיה על-פי עקרונות של ספר הספרים והמוסר האנושי.

שאול מופז: אני רוצה לומר לראש הממשלה, למר נתניהו: חוסר היוזמה המדינית שלך מוביל להקמת מדינה פלסטינית בקווי 67'.

שאול מופז: מה שלא נתנו בגין, שמיר, רבין ושרון, אתה נותן לכולם על מגש של כסף.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, טוס לוושינגטון, או קח לך מונית לבר-אילן, מי יודע, אולי אפילו תנצל את ריבונותה של כנסת ישראל, אך מסור לעם היושב בציון מה בדעתך לעשות – לעשות, ולא לדבר, ליזום ולא להיגרר, לפעול ולא לגמגם, להנהיג ולא לפחד.

שאול מופז: אנחנו שחונכנו על היוזמה, על ציונות פרגמטית, על כוח המגן, לא מוכנים לקבל ראש ממשלה חלש, מוחלש ומפוחד.

שאול מופז: אתה, אדוני ראש הממשלה, גם חלש וגם מפוחד.

שאול מופז: החולשה שלך מזיקה לנו, והפחד שלך משתק אומה שלמה.

שאול מופז: אם אתה זקוק ליד תומכת, הרי היא מושטת לך מכאן.

שאול מופז: אין לנו צורך בממשלתך המנופחת עד בוש, אין לנו צורך במנעמי שלטונך.

שאול מופז: אותנו אי-אפשר לקנות בהבטחות סרק.

שאול מופז: עשה את מה שנכון לעשות, ואנחנו נסייע לך להתגבר על הפחד, להתגבר על איווט, להתגבר על פייגלין, ואם צריך, נעזור לך להתגבר גם על עצמך.

שאול מופז: אנחנו לא מפחדים.

שאול מופז: אנחנו אומרים לציבור את מה שאנחנו חושבים, ועושים את מה שאנחנו אומרים.

שאול מופז: אנחנו לא מוליכי שולל ולא הולכי שולל; רגלינו נטועות עמוק בקרקע ואין לנו מחשבות נוגות על מציאות מדומה.

שאול מופז: אני קורא לך, לראש הממשלה מר בנימין נתניהו: עשה את מה שנכון לישראל.

שאול מופז: עשה, כי מדיבורים כבר סבלנו מספיק.

שאול מופז: קצנו במסיבות עיתונאים, בהאשמת האחר, ססמאות עשויות דק-דק, חתיכות חתיכות.

שאול מופז: עשה.

שאול מופז: אם אינך יכול, פנה.

שאול מופז: ישראל ראויה למנהיגות טובה יותר.

שאול מופז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, יש הצעת אי-אמון בנושא דומה – חברת הכנסת חנין, רבותי – ולכן, הואיל והשר ישיב על שתיהן יחד, אני אאפשר לחבר הכנסת כבל להרצות את טענותיו על נושא דומה באי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, ולאחר מכן ישיב שר אחר על הצעות האי-אמון של הסיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל לבוא ולעלות ולהציג את נימוקיו להצעת האי-אמון של מפלגות מרצ והעבודה: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

ראובן ריבלין: ועל כך ישיב השר גלעד ארדן – על שתי ההצעות גם יחד.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גלעד ארדן: – – – אבקש, אבל, לסכם בסוף.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב על שתי ההצעות גם יחד.

גלעד ארדן: כן, אבל אני אקשיב גם לדיון אחר כך.

גלעד ארדן: אני מבקש שלפני ההצבעה תהיה לי אפשרות עוד להוסיף מילות סיכום.

ראובן ריבלין: אם הממשלה תבקש מילות סיכום על הדיון, אתה תוכל לקבל זאת.

ראובן ריבלין: זה דבר מובן מאליו בהתאם לתקנון.

ראובן ריבלין: תודה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, בפתיחת מושב זה אנו מציינים שנתיים לכהונתה של ממשלת נתניהו, שנתיים שבהן הצליחה הממשלה המנופחת בתולדות מדינת ישראל לדרדר את מעמדנו הבין-לאומי לשפל חסר תקדים, למוטט את תהליך השלום, להעמיק את הפערים החברתיים ולחסל כמעט לחלוטין את מעמד הביניים.

איתן כבל: שנתיים, אדוני היושב-ראש, שבהן אנחנו מביטים, אזרחי ישראל, מעלה, מחפשים הנהגה, דרך, אך כל מה שרואים זה ראש ממשלה מבוהל, משותק, שר ביטחון שהפך לפרשן מדיני שולי וחסר השפעה, ושר חוץ המתנהל כפיל בחנות חרסינה.

איתן כבל: מסביבנו הים סוער, אך לספינה שלנו אין רב-חובל שיוביל אותה לחוף מבטחים.

איתן כבל: הייתי שמח להביט בעיניו של ראש הממשלה.

איתן כבל: אני אביט בעיניך, אדוני השר להגנת הסביבה – עיניים יפות, אבל הייתי שמח להביט לתוך עיניו של ראש הממשלה ולומר לו: זכית להזדמנות שנייה; זו הזדמנות נדירה שראשי ממשלה, שמנהיגים, מקבלים מועד ב'.

איתן כבל: הבטחת לנו שהפקת לקחים, שהתבגרת, שלא תחזור על הטעויות מהקדנציה האומללה ההיא.

איתן כבל: ועכשיו, אחרי שנתיים בתפקיד, אשאל אותך בצורה ישירה: האם לילד הזה פיללת?

איתן כבל: האם הקיפאון המדיני והקיטוב החברתי הם החותם שרצית להשאיר אחריך כשחזרת לתפקיד?

איתן כבל: האם ההישרדות האישית היא הבשורה הגדולה שהבאת אתך לקדנציה הזאת?

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, כשהיינו ילדים קטנים חשבנו שאם נכסה את עינינו בכפות ידינו, ניעלם ולא יוכלו לראות אותנו.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, ואדוני השר דרכך אליו, אנחנו כבר לא ילדים, ואינך יכול להמשיך להסתתר מפני המציאות בעזרת עצימת עיניים.

איתן כבל: ספטמבר מתקרב, ואתו ההכרה הצפויה באו"ם במדינה הפלסטינית, אך אזרחי ישראל טרם יודעים מה אתה מתכוון לעשות בנדון.

איתן כבל: לא די בעובדה שהתנהלותך נטולת היוזמה הביאה אותנו למצב שבו רוב המדינות החברות באו"ם התייאשו ממדינת ישראל ומוכנות לתמוך בצעד החד-צדדי של הפלסטינים, אתה מוסיף חטא על פשע ולא עושה דבר כדי לרכך את המכה.

איתן כבל: בשביל להבין את גודל המחדל שהביא אותנו אל הקטסטרופה המדינית הזאת אין צורך בוועדות חקירה; די להביט בשנתיים האחרונות, שבהן העדפת לקרוץ למתנחלים בעין אחת ולברק בעין השנייה, להבטיח לאובמה דבר אחד ולליברמן את היפוכו, לדבר על שתי מדינות לשני עמים אך לא לעשות דבר כדי לקדם את הרעיון.

איתן כבל: ניסית לרצות את כולם, אך סיכנת את כולנו.

איתן כבל: סמוך לך צופה על העניינים שר הביטחון, שלא פעם תהיתי, האם הוא קורא את הפרשנויות המלומדות בנושא אהוד ברק?

איתן כבל: אדוני, כולנו שמענו את נאום בר-אילן, שאתה כל כך מתהדר בו, אבל מנהיגות לא בונים רק במלים, אלא במעשים, ומרגע שאותו הנאום לא היה מגובה בתוכנית מדינית ברורה, שהיה עליך להניח על השולחן, תוכנו הפך לחסר משמעות.

איתן כבל: לסרט ההמשך אתה מכין לנו מה שמכונה "נאום בר-אילן 2" – אף אחד כבר לא יקנה כרטיס, לא בארץ ולא בעולם.

איתן כבל: ואת זה אני אומר לך גם – אדוני היושב-ראש, אני יודע שהבעת את דעתך, שבמקום שראש הממשלה יאמר ויעביר את המסר כאן, במקום – איך אתה נוהג לומר, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: אתה מדבר מירושלים, ואנחנו מצפים שגם ראש הממשלה ידבר אלינו מירושלים.

רוני בר-און: זה לא נאום בר-אילן, זה נאום בר-מינן.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אכן, אתה צודק, חבר הכנסת רוני בר-און, זה כנראה נאום בר-מינן, לא בר-אילן.

איתן כבל: אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה, להציג עכשיו בפני הציבור בישראל, הפלסטינים והעולם תוכנית מדינית.

איתן כבל: נכון, היית צריך לעשות זאת עם כניסתך לתפקיד, אך אם אתה רוצה לתקן במעט את הנזק העצום שגרמת, עשה זאת מייד; עשה זאת, כי את כל מה שעכשיו נוכל לקבל בזול נקבל אחרי ספטמבר ביוקר, אם בכלל.

איתן כבל: עשה זאת, כי מי שלא יוותר היום על עופרה ייאלץ לוותר על גילה, ומי שלא יוותר על קבר רחל עוד ייאלץ לוותר על הכותל.

איתן כבל: עשה זאת למען ביטחונה של מדינת ישראל, ומעל לכול, עשה זאת למען המשך קיומה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

איתן כבל: עשה זאת, או הגש את התפטרותך.

איתן כבל: הבחירה הניצבת היום לפתחנו, ואין בלתה, היא הבחירה בין חלוקת הארץ תוך שמירה על גושי ההתיישבות, לבין סיפוח השטחים.

איתן כבל: הסטטוס-קוו אינו יכול להימשך עוד.

איתן כבל: העולם אינו מקבל זאת יותר.

איתן כבל: נכון, לא יהיה זה שלום אוטופי שבו אנו והפלסטינים נלך שלובי זרוע לעבר השקיעה, ומי שמנסה למכור שלום כזה טועה ומטעה, אך צריך לומר בקול ברור: הסכם עם הפלסטינים הוא אינטרס ישראלי מובהק.

איתן כבל: הזמן, שלא משחק לטובתנו, הולך ואוזל, ולצערך, אדוני ראש הממשלה, כל זה קורה במשמרת שלך.

איתן כבל: יש בין חברי מפלגתך שמדברים בצורה ישירה על סיפוח שטחי הגדה המערבית לישראל.

איתן כבל: אינני מסכים אתם מכול וכול, משום שלדעתי צעד כזה יביא לסופה של ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית, אך אני מכבד את דעתם.

איתן כבל: יש כאלו בין חברי מפלגתך שכבר הביעו בפומבי את דעתם על כך שפתרון שתי המדינות הוא בלתי נמנע.

איתן כבל: ובין כל אלה, אני שואל את עצמי ככל אזרח במדינת ישראל: ומה דעתך, אדוני ראש הממשלה?

איתן כבל: יש לך דעה ואתה חושש לומר אותה, או שמא אתה עצמך לא יודע איפה אתה עומד?

איתן כבל: יכול להיות שאתה מחכה איכשהו שהמציאות או איזה כוח עליון יסדרו את העניינים בשבילך ויחסכו ממך את הצורך להחליט.

איתן כבל: אולי אתה יודע משהו שאנחנו לא יודעים.

איתן כבל: בכל מקרה, מדובר במצב מביך, ואני מציע שטרם נסיעתך לארצות-הברית לדבר בפני חברי הקונגרס, תעמוד מול אזרחי המדינה שלך ותאמר להם לאן אתה מנווט את הספינה הזאת.

איתן כבל: אך אם הרגל המדינית של הממשלה הזאת צולעת, אזי הרגל החברתית חדלה מזמן לתפקד.

איתן כבל: בכל שנותי בבית הזה אינני זוכר ממשלה כל כך מנותקת ומנוכרת מהציבור וממצוקותיו.

איתן כבל: לא זכור לי מצב כל כך אבסורדי, שבו מתעוררים אזרחי ישראל וקוראים בחינמון ההסברה הממשלתי שמצבם הכלכלי מעולם לא היה כל כך טוב, אך בסוף היום הם חוזרים הביתה ונתקלים במציאות העגומה.

איתן כבל: ובמציאות הזו, אדוני היושב-ראש, הפערים בחברה הישראלית הם מהגבוהים במדינות המערב.

איתן כבל: במציאות הזו 50% מהאנשים הנמצאים מתחת לקו העוני הם אנשים עובדים.

איתן כבל: במציאות הזו, רכישת דירה עבור זוג צעיר הפכה למדע בדיוני, מחירי הדלק משתוללים, מחיריהם של מוצרי הבסיס ממשיכים להתייקר באופן שיטתי.

איתן כבל: במציאות הזו האנשים הכי חשובים בחברה שלנו – המורים, הרופאים, העובדים הסוציאליים והשוטרים – מרוויחים משכורות מבישות, שלא מאפשרות להם להתקיים בכבוד כפי שראוי לאנשים הללו.

איתן כבל: במציאות הזו חברות הקבלן משתוללות והופכות את שוק העבודה לג'ונגל נצלני, חסר חוקים, שבו שבויים מאות אלפי עובדים.

איתן כבל: מדובר באנשים שקופים, שבסך הכול מבקשים להתפרנס בכבוד, אך נדרסים על-ידי המערכת שאיבדה מזמן כל קשר לערכים בסיסיים של ערבות הדדית וסולידריות.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, אתה האחראי לכל אלה.

איתן כבל: כאן אין ארצות-הברית שתתערב, או האיחוד האירופי שיראה לך את הדרך.

איתן כבל: אני מציע שבין טיסה לטיסה תסתובב בערי הפריפריה; דבר עם האנשים, תקשיב למצוקותיהם.

איתן כבל: הנח לרגע לגרפים ולמצגות, שמספרים לנו על הצמיחה, ופגוש את המורים, הרופאים, העובדים הסוציאליים.

איתן כבל: הזמן ללשכתך זוג צעיר שמעוניין להקים כאן את ביתו, ושאל אותו מה הקשיים העומדים בפניו.

איתן כבל: אני מבטיח לך, אתה תגלה, אדוני ראש הממשלה, דברים שאפילו התחקירנים המצוינים שלך בחינמון שלך עדיין לא גילו.

איתן כבל: אבל אני מכיר אותך מספיק זמן, ואינני משלה את עצמי.

איתן כבל: אתה תמשיך להתעלם מהקרקע הבוערת ותמשיך אל הספין הבא.

איתן כבל: עוד רפורמה פה, עוד כותרת שם, והלאה, שרדנו עוד יום.

איתן כבל: הפכת לסופר-טנקר של מלים נבובות.

איתן כבל: יש לך רק בעיה אחת:

איתן כבל: אף אחד לא קונה את הסחורה הזו יותר.

איתן כבל: העם הרבה יותר חכם ממה שנדמה לך.

איתן כבל: הוא רואה את הממשלה המנופחת שלך, הוא מריח את הריקבון העולה ממנה, הוא מזהה את הבהלה, את חוסר המנהיגות, ופשוט נמאס לו.

איתן כבל: היתה לך הזדמנות, אדוני.

איתן כבל: היתה לך קואליציה חזקה, היתה לך רשת ביטחון למהלכים מדיניים ושקט ביטחוני כמותו לא ידענו מעולם.

איתן כבל: אך מה שלא נעשה בשנתיים האלה, כנראה כבר לא ייעשה.

איתן כבל: הקרדיט שלך נגמר, אדוני ראש הממשלה.

איתן כבל: אפשר לסכם את פועלה של ממשלתך בארבע מלים: אין שלום ואין דירה.

איתן כבל: במושב הזה, חברי חברי הכנסת – וגם אני אומר לך, אדוני השר, שאני מאוד מכבד, וצר לי כל פעם לראות אותך, דווקא אותך, שאתה מהשרים הטובים בממשלה, שיש לך עמדות ברורות, שיש לך עמדה ברורה, שאתה פעם אחר פעם, כשר המקשר, עולה כאן בפתוס יוצא מן הכלל.

איתן כבל: אין ספק שלדבר אתה יודע.

איתן כבל: אבל שבוע אחר שבוע אתה עושה שמיניות באוויר כדי לנסות ולכסות על ערוותו של ראש הממשלה.

איתן כבל: אתה שבוע אחר שבוע מנסה כאן לעמוד ולהראות את מה שאתה לא מאמין בו.

איתן כבל: ואילו היתה כאן מכונת אמת, אדוני השר, אין לי ספק שהיא היתה מתרסקת כאן אל תוך החלל.

איתן כבל: דרך אגב, בגלל יושרך הייתי מציע לך – יש לך מספיק עבודה בתיק להגנת הסביבה, ואני הייתי באמת מציע לך, רק בגלל יושרך, ואתה יודע שאני חבר שלך ואני מכבד אותך.

איתן כבל: ולכן, חברי חברי הכנסת – – –

גלעד ארדן: יש סתירה בין דבריך.

איתן כבל: אין שום סתירה.

גלעד ארדן: אתה לא יכול לטעון שאני משקר מעל הבמה ואחר כך להגיד שאתה משבח את יושרי.

איתן כבל: לא, לא, לא.

איתן כבל: לא אמרתי.

ראובן ריבלין: מייד אתה עולה לדבר.

איתן כבל: קודם כול, אתה האחרון שאני אגיד עליו שהוא משקר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

איתן כבל: אני מסיים.

גלעד ארדן: אמרת שמכונת האמת, אם היתה מוצבת, תתרסק.

איתן כבל: לא, זה מהלחץ.

איתן כבל: מהלחץ שאתה לא אומר את הדברים שאני יודע שאתה מאמין בהם.

יוחנן פלסנר: הוא לא אומר את אשר על לבו.

איתן כבל: אתה לא אומר את אשר על לבך.

איתן כבל: אתה כל הזמן מסתובב עם דלי של סיידים לטייח אחרי הממשלה הזו.

איתן כבל: ולכן, חברי חברי הכנסת, אני אסיים ואומר – יש לי עוד 15 שניות, אני אנצל אותן עד הסוף.

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

איתן כבל: במושב הזה – אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חברי השר גלעד ארדן – במושב הזה מוטלת עלי ועל חברי לאופוזיציה חובה להפוך אותו למושב האחרון של ממשלת האסון הזו.

איתן כבל: להפוך אותה להערה שולית, את הממשלה הזאת, בדברי ימיה של מדינת ישראל.

איתן כבל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים היום את כנס הקיץ של המושב שאתה מדבר עליו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר ארדן על מנת להשיב על שתי הצעות האי-אמון, הצעת האי-אמון של סיעת קדימה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת והשר לשעבר שאול מופז, ועל-ידי חברי השר לשעבר וחבר הכנסת איתן כבל.

דוד רותם: מי המועמד?

ראובן ריבלין: של כבל?

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

ראובן ריבלין: כתוב שאיתן כבל עצמו.

דוד רותם: וואי.

דוד רותם: חבר הכנסת כבל, מה אומר על זה בוז'י הרצוג?

ראובן ריבלין: הוא אומר שהוא יהיה מועמד להרכיב במידה שלפני הבחירות יהיה צורך להרכיב ממשלה חדשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני שמח, באמת, לפתוח את כנס הקיץ.

גלעד ארדן: בשונה מהחברים שדיברו כאן לפני, אין לי נאום כתוב, כי האמת חייבת להיאמר, לא קשה להתכונן לנאומיהם של ראשי האופוזיציה.

גלעד ארדן: אני אומר זאת בצער רב.

גלעד ארדן: אפשר מראש לצפות מה ייאמר.

גלעד ארדן: כמו כל שבוע גם במושבים הקודמים, עולים אנשים שכיהנו בממשלות הקודמות בתפקידים מאוד בכירים – שר תחבורה, שר ביטחון, ממלאת-מקום ראש ממשלה, גם השר כבל היה שר באחת הממשלות הקודמות.

גלעד ארדן: אנשים שבעצם האחריות, לפי טענתם לפחות, למצב הנורא שהם מתארים – אני כמובן לא שותף לעמדתם, ואני מוכן, דרך אגב, היושב-ראש, לאמץ את הצעתו של חבר הכנסת כבל, ושבאיזה שבוע, אולי לקראת פורים, תשים כאן מכונת אמת.

גלעד ארדן: אני מאמין בכל לבי בכל מלה שאני אומר כאן, חבר הכנסת כבל.

גלעד ארדן: דרך אגב, כשאני לא מסכים עם מה שראש הממשלה אומר או עושה, אין לי גם שום בעיה להגיד זאת כאן, כולל בנושאים המדיניים.

גלעד ארדן: אבל מגיעים לכאן שבוע אחר שבוע אנשים שלמיטב זיכרוני – ובגיל שלי הזיכרון עוד עובד לא רע – לא הביאו לנו, לא שלום ביד שקלקלנו אותו, לא מצב ביטחוני מעולה שדרדרנו אותו.

גלעד ארדן: לא קיבלנו ממך, חבר הכנסת כבל, רופאים עם משכורות עתק וקיבלנו החלטה להוריד את משכורותיהם.

גלעד ארדן: גם העובדים הסוציאליים לא היו במצב מרהיב כשעזבת את הממשלה.

גלעד ארדן: וכן, חבר הכנסת מופז, המורים והמורות בישראל, או הדיור והתכנון, לא היה במצב מזהיר, גם לא בתקופתה של הממשלה הקודמת.

שלמה מולה: מה עם הדלק?

גלעד ארדן: ולכן, לבוא היום, לצייר תמונה שחורה, לעשות דמורליזציה נוראית באוזני תושבי המדינה, בין במצב המדיני, בין במצב הביטחוני, בין במצב החברתי והכלכלי – קודם כול זה שקר.

גלעד ארדן: אז אני מציע לא להציע להתחבר למכונת אמת, כי אם נחבר אתכם למכונות אמת, אז פיצוץ או התחשמלות זה הדבר האחרון אולי שיקרה מרוב שקרים וקלישאות נבובות שאין מאחוריהם ולו מלה אחת של אמת.

גלעד ארדן: אתם מדברים על עלבון לאינטליגנציה של הציבור?

גלעד ארדן: באמת, בכל הכבוד, נעבור נושא-נושא בדברים שהוזכרו כאן ונראה מי האחראי באמת לסיטואציה שקיימת במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אבל כשאתם מדברים על דמורליזציה – אתם יודעים, הרי מה שנאמר כאן נאמר מתוך אינטרס פוליטי, פעם שלכם, פעם שלנו.

גלעד ארדן: אבל יש סקרים, יש בדיקות בין-לאומיות שנעשות לגבי מה חושבים, מה מרגישים אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז תתפלאו, למרות הדמורליזציה שאתם מנסים לזרוע – הייאוש, המרמור, שאתם רוצים כל כך שהציבור כאן יצא לכיכרות ויפגין ויראה את מורת רוחו – בכל סקר בין-לאומי אזרחי ישראל מביעים את שביעות רצונם.

גלעד ארדן: נדמה לי שבסקר האחרון של ה"טיים מגזין" ישראל יצאה במקום השביעי בעולם, אדוני היושב-ראש, מבחינת שביעות הרצון של תושביה; בסקר אחר, דומני, יצאה במקום ה-20 או ה-22 מכל המדינות בעולם, מהמדינות שבהן טוב לחיות.

גלעד ארדן: אז אני, חבר הכנסת כבל וחבר הכנסת מופז, לא מתרשם מאוסף הקלישאות שאתם אמרתם כאן מעל הדוכן – אנחנו נביט אך ורק על העובדות; מי אחראי לאותן עובדות באמת, ומה ניתן לעשות.

גלעד ארדן: ואני שואל את עצמי שבוע אחר שבוע – אתה אומר לי שאנחנו לא מאמינים במה שאנחנו אומרים – האם אתם באמת מאמינים במה שאתם אומרים?

גלעד ארדן: תקשיבו מה קורה, תראו.

גלעד ארדן: אני לפעמים חושב שאם במדינת ישראל, חס וחלילה, תיפול פצצת אטום, אז כמין תגובה פבלובית של האופוזיציה מייד יקפוץ חבר הכנסת מופז ויקפוץ חבר הכנסת כבל ותקפוץ חברת הכנסת לבני ויגידו: או, זו הזדמנות – נפלה פצצת אטום, יש כאן הזדמנות לבנות מחדש את המדינה נכון יותר.

גלעד ארדן: אתם בכלל רואים מה קורה מסביבנו?

גלעד ארדן: אתמול, יום הנכבה, צעדות בכל גבולות המדינה, כולל ביהודה ושומרון, אבו מאזן מכריז על ימי אבל כדי להזדהות עם הנכבה לא על גבולות 67' – על עצם קיומה של מדינת ישראל; לפני שבועות מספר, בעודכם בפגרה – כנראה שהיתם יותר מדי בחו"ל, לא התעדכנתם בכל האירועים – אבו מאזן חותם על הסכם עם ממשלת ה"חמאס".

גלעד ארדן: תקן אותי אם אני טועה, חבר הכנסת מופז – זה לא הייתם אתם – –

רחל אדטו: מי הביא אותנו לשם?

גלעד ארדן: – – שכשה"חמאס" עלה לשלטון הודעתם יחד עם חברת הכנסת לבני על ניתוק כל המגעים ועל הפסקת כל המשא-ומתן עם הפלסטינים עד לקבלת תנאי הקוורטט?

גלעד ארדן: זה לא הייתם אתם?

גלעד ארדן: יכול להיות ששכחתי את המציאות?

גלעד ארדן: האם אתם חושבים שהעם טיפש עד כדי שהוא שכח?

גלעד ארדן: על איזו הזדמנות אתם מדברים?

יוחנן פלסנר: – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: איזו הזדמנות מדינית יש כאן?

נינו אבסדזה: – – –

גלעד ארדן: תכירו במציאות.

גלעד ארדן: יש כאן מנהיגות פלסטינית – – –

נינו אבסדזה: – – –

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

גלעד ארדן: יש כאן מנהיגות פלסטינית שלא מקבלת את קיומנו באזור הזה כעם יהודי.

גלעד ארדן: ובמקום שאתם תתייצבו באחריות, בממלכתיות, כפי שאנחנו נהגנו – – –

נינו אבסדזה: – – –

גלעד ארדן: מה, לא היו החלטות של האו"ם לאחר מבצע "עופרת יצוקה"?

שלמה מולה: – – –

גלעד ארדן: אפילו כשראש הממשלה לשעבר שרון – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אבסדזה היקרה.

ראובן ריבלין: מולה, הוא עוד לא שמע מה קראה אבסדזה, אתה כבר מוסיף?

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: חברים, לא יכול להיות שכשמישהו מכם קורא קריאת ביניים מייד אתם רואים צורך להתחרות אתו בקריאת הביניים.

ראובן ריבלין: כשחבר שלכם קורא קריאת ביניים תיתנו הזדמנות לשר לענות.

ראובן ריבלין: אם אתם כולכם רוצים לדבר כמקהלה אני לא אאפשר זאת.

נינו אבסדזה: אי-אפשר להתאפק.

ראובן ריבלין: לא אאפשר זאת.

ראובן ריבלין: אפשר קריאת ביניים, אי-אפשר מקהלת ביניים.

שלמה מולה: משפט דמגוגי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

נינו אבסדזה: – – – אי-אפשר להתאפק.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להתאפק?

ראובן ריבלין: אני מציע לכם להתאפק, כי אחרת אני אעזור לכם להתאפק וזה לא כדאי.

טלב אלסאנע: מדוע הממשלה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, עדיין – – –

טלב אלסאנע: – – – מערערים על קיומה של המדינה כל הזמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, עדיין הוא לא משיב על הצעת האי-אמון שלך.

ראובן ריבלין: שאל אותו.

ראובן ריבלין: אם הוא ירצה הוא יענה לך.

טלב אלסאנע: כל נואם של הליכוד ממציא אנשים שמערערים – – – הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אתה לא נואם עכשיו.

טלב אלסאנע: זה מעניין.

ראובן ריבלין: אבל אתה לא נואם עכשיו.

ראובן ריבלין: אתם תתרגלו בכנס הזה – לא יהיו נאומים מהכיסאות.

ראובן ריבלין: לא יהיו.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים אני אתיר.

ראובן ריבלין: לא תדעו מה זה קריאת ביניים – אני אלמד אתכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אני זוכר עוד את ראש הממשלה שרון במבצע "חומת מגן", כשמייד לאחר תחילת המבצע אפילו נשיא ארצות-הברית שהיה אולי הידיד הגדול ביותר מאז ומעולם של מדינת ישראל, ג'ורג' בוש – אפילו הוא דחק במדינת ישראל, בראש הממשלה אז, לסיים, לצאת כמה שיותר מהר.

גלעד ארדן: התהליך הזה הרי חוזר על עצמו בכל פעם בהיסטוריה של מדינת ישראל; כשמדינת ישראל משתמשת, ברוך השם, בעוצמתה הצבאית כדי להדוף את גלי הטרור שמופעלים נגדה, הקהילה הבין-לאומית בוודאי איננה רווה נחת.

גלעד ארדן: אני מזמין, דרך אגב, את כל חברי סיעת קדימה, כולל היושבת-ראש שלה, חברת הכנסת לבני, ששימשה כשרת חוץ, לספור אצבעות באו"ם.

גלעד ארדן: יכול להיות שאתם אולי לא מודעים; אולי אתם לא מודעים לכך שמתוך 192 המדינות החברות באו"ם 57 מדינות שייכות לגוש האסלאמי.

גלעד ארדן: יכול להיות שאתם מסוגלים לשכנע אותם בטיעונים כבדי משקל והגיוניים, אבל המציאות וההיסטוריה של מדינת ישראל מראות שהדברים הם אחרת.

מאיר שטרית: 65.

גלעד ארדן: 57 מדינות.

גלעד ארדן: קיבלתי תדרוך במשלחת באו"ם – רק בשבוע שעבר הייתי שם.

חנא סוייד: – – –

גלעד ארדן: סתם כמישהו שרוצה להרחיב ידע.

גלעד ארדן: ולא נדבר – –

חנא סוייד: – – –

גלעד ארדן: – – על הגוש של 77 המדינות שרבות מהן שייכות לדרום-אמריקה, וכל בעלת-ברית של ארצות-הברית – באופן אוטומטי הן מצביעות נגדה בכל הצבעה שלא תעלה באו"ם.

גלעד ארדן: פתאום אתם הפכתם להיות השופר של האו"ם, כאשר כל מי שהוא ציוני אמיתי ומבין את האינטרס של מדינת ישראל יודע שאי-אפשר, ולמדינת ישראל אין שום שליטה הרי על מה שקורה באו"ם, כי הדיון וההצבעות באו"ם הם לא דיונים שניתן לשכנע בהם או שמאחוריהם יש החלטות בעלות היגיון.

גלעד ארדן: אלו דיונים פוליטיים – דרך אגב, בדיוק כמו שמתנהלים, לצערנו, כאן בכנסת בחלק נכבד מהדיונים, אבל באו"ם זה אפילו למעלה מזה.

גלעד ארדן: אז במקום להסתכל על מה שקורה סביבנו, במקום לראות את מה שאומר אבו מאזן, מי הם השותפים של אבו מאזן.

גלעד ארדן: להזכיר לכם: השותפים החדשים של אבו מאזן הם ה"חמאס", שלא שינה עדיין את הצ'רטר שלו ותומך בהשמדת מדינת ישראל, וירה אלפי טילים על אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: רק לפני שלושה-ארבעה שבועות ירו טיל נגד טנקים על אוטובוס ילדים ישראלי, וגם רצחו ילד באירוע הזה.

גלעד ארדן: ובמקום להתאחד עם ממשלתנו, במקום לגבות אותה, במקום לדרוש מאבו מאזן להתנער מה"חמאס", במקום לדרוש מאבו מאזן לגנות את הפעילות של יום הנכבה שלא עומדת מאחוריה דרישה לנסיגה בתוך קווי 67'; מה שאמרו אתמול המשתתפים ביום הנכבה זה שהם רוצים לחזור לרמלה – לא לרמאללה – הם רוצים לחזור ללוד, לירושלים, ליפו, למג'דל, לאשקלון – אלו המקומות שאויבינו רוצים לחזור ולקחת אותם מאתנו.

גלעד ארדן: פעם היינו אומרים, אדוני היושב-ראש, שישנם אנשים שכשיורקים עליהם הם אומרים, לא נורא; הם מוחים את הרוק מהלחי ואומרים שזה טיפות גשם.

גלעד ארדן: אני באמת אומר – לאן הגעתם, חברי באופוזיציה?

גלעד ארדן: האם באמת הגעתם למצב שאני מקצין ואומר שביום שתיפול כאן

גלעד ארדן: פצצה אירנית אתם תגידו – זאת הזדמנות, אפשר לבנות מחדש את כל מדינת ישראל בצורה מתוכננת טוב יותר – –

רחל אדטו: – – –

איתן כבל: – – –

גלעד ארדן: – – איך הממשלה לא רואה את ההזדמנות?

גלעד ארדן: יש כאן הזדמנות – – –

איתן כבל: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: הוא אומר את זה כמטאפורה.

איתן כבל: אין כאן אנשים שיום-יום מנשקים את עפר הארץ הזאת.

ראובן ריבלין: הוא אומר את זה כמטאפורה.

ראובן ריבלין: הוא אומר את זה כמטאפורה.

איתן כבל: ואני אומר כמטאפורה – – –

גלעד ארדן: אני בטוח שחבר הכנסת כבל מבין את המטאפורה.

איתן כבל: הבנתי בדיוק את המטאפורה, אבל אני לא צריך כל יום לקום ולנשק את עפרה של הארץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן כבל, אתם חיילים השומרים על שלמותה של מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, חבר הכנסת כבל, אני יכול להמשיך, אבל אני לא אומר על השר ארדן, אני רק פשוט אומר לך – הדבר ידוע היטב לשר גלעד ארדן.

יוחנן פלסנר: – – –

גלעד ארדן: חס וחלילה, חבר הכנסת פלסנר, שרק התחתן בפגרה האחרונה ומגיע לו "מזל טוב" בשם כולנו – –

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

גלעד ארדן: – – אף אחד לא חושד בו שהוא רוצה, חס וחלילה, שתיפול פצצת אטום, ובטח לא אני.

גלעד ארדן: אני רק אומר שהמדיניות – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: הוא לא שירת אף פעם ביחידה הכי עורפית.

גלעד ארדן: – – – שהעמדות הלא-אחראיות שלכם, שבמקום להתמודד עם העובדה שיש כאן ממשלה אחראית – –

שלמה מולה: ממש.

גלעד ארדן: – – שנוהגת בזהירות, שמוכנה אפילו לוויתורים – –

זהבה גלאון: מה זה אחראית.

גלעד ארדן: – – תמורת שלום אמיתי שיסיים את הסכסוך, כשיש כאן ראש ממשלה שהרבה פעמים צפה קדימה – לדעתי, כל הפעמים – הרבה יותר ממה שמנהיגיכם בתנועת קדימה הבינו את האיומים הביטחוניים והמדיניים על מדינת ישראל – –

שלמה מולה: הוא נביא.

גלעד ארדן: – – במקום לגבות אותו כשהוא עושה ויתורים, דרך אגב, גם על האידיאולוגיה הבסיסית שלו, ובא בנאום בר-אילן ואומר דבר שגם בתוך מפלגתו לא כולם מקבלים, ולאחר מכן עושה דבר עוד יותר כואב, שבוודאי רבים במפלגתו לא מקבלים, וזאת ההקפאה – לאחר שני הצעדים המאוד-משמעותיים הללו, יחד עם הסרה של מאות מחסומים כדי להקל על תנאי החיים של הפלסטינים, דבר שגם גורר ביקורת עליו ועל הליכוד, ואולי אפילו לסיכונים מאוד משמעותיים לחיי המתיישבים ביהודה ושומרון, מצד אחד – מצד שני, ודאי שזה גם מניב תוצאות, כי הכלכלה הפלסטינית פורחת, משגשגת, כפי שלא פרחה מעולם, צמיחה של 9%–8% באזור יהודה ושומרון – אחרי כל הצעדים הללו אבו מאזן עומד בסירובו – לא להגיע להסכם שלום, כפי שהוא סירב להגיע אתכם למרות כל הנסיגות מרחיקות הלכת, כולל בירושלים, שמנהיגיכם עשו, אלא הוא אפילו לא מוכן להתיישב ולהידבר ליד שולחן המשא-ומתן – במצב כזה, במקום שתנהגו כאופוזיציה אחראית וממלכתית ותגבו את ראש הממשלה, תגידו לאבו מאזן:

גלעד ארדן: קודם תתנער מהטרור, קודם תגרש את ה"חמאס" ותילחם בהם, במקום לברך אותם ובמקום להלל אותם – עומד כאן לפני אדם שהיה שר הביטחון, שאול מופז, היה חבר – חבר בכיר מאוד – גם בממשלתו של אהוד אולמרט, גם בממשלתו של אריק שרון, ולא אומר מלה על כך שה"חמאס" היום, שיורה אלפי טילים, הוא השותף של אבו מאזן, ובמקום להאשים את אבו מאזן מאשים את בנימין נתניהו.

גלעד ארדן: האם בשם הנאום הזה, אדוני חבר הכנסת מופז, אתה רוצה שהעם ייתן בך או בכם את אמונו?

גלעד ארדן: האם זאת מנהיגות אחראית?

גלעד ארדן: זאת מנהיגות זהירה?

גלעד ארדן: אני חושב שבעניין הזה – – –

דוד רותם: אתה כמעט משכנע – – –

גלעד ארדן: סליחה?

דוד רותם: אתה כמעט משכנע אותי להצביע אי-אמון בממשלה שמסכנת את חיי המתיישבים.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני אמרתי שהסיכונים – – –

דוד רותם: אתה אמרת: "עד כדי סיכון חיי המתיישבים".

גלעד ארדן: חבר הכנסת רותם, קודם כול, אתם בממשלה, ואף אחד לא מכריח אתכם להיות בממשלה.

גלעד ארדן: אתם בממשלה מתוך בחירה, ואני מקווה שתמשיכו להיות בממשלה מתוך בחירה – –

רוברט טיבייב: בכי רע.

גלעד ארדן: – – למרות, דרך אגב, העובדה שאנשי קדימה שוכחים שהם גם כן מאוד מאוד רצו אתכם כשותפים, ונוטים להציג את השותפות אתכם כמשהו שהוא פסול מעיקרו.

גלעד ארדן: בכל אופן, אני רוצה לחזור לדברים שאמרתי.

גלעד ארדן: לאחר כל הדברים הללו, כשהשותפים של אבו מאזן, קרי ה"חמאס", אינם מוכנים אפילו לקבל את תנאי הקוורטט, קרי, לא להכיר בישראל כמדינה יהודית, אלא "כולה" להכיר בזכותה של ישראל להתקיים; תנאי שני, לדחות – או: לוותר על פעילות טרור, ותנאי שלישי, לכבד הסכמים קודמים – במקום שאתם תתייצבו יחד אתנו בדרישה מאבו מאזן, או לסלק את ה"חמאס" מממשלתו או לדרוש מהם לכבד את תנאי הקוורטט – ושוב, אני מזכיר עובדה היסטורית, רק לפני שלוש-ארבע שנים, נכון שאתם אלה שאפשרתם ל"חמאס" תחת הלחץ האמריקני להשתתף בבחירות, ובעקיפין, בלי שהתכוונתם, אפשרתם לו גם לעלות לשלטון, אבל אני לא בא אתכם חשבון כרגע על העובדה הזאת, אבל לפחות שתהיה לכם קצת בושה – גם עשיתם גירוש חד-צדדי מגוש-קטיף, לאחר מכן זה גם אפשר ל"חמאס" לעשות השתלטות אלימה על רצועת-עזה, אפשרתם ל"חמאס" – בניגוד להסכמי אוסלו, כיוון שזה ארגון טרור – להשתתף בבחירות ברשות הפלסטינית, והוא נבחר שם, אז גם היום – קצת בושה.

מאיר שטרית: זה היה בממשלת הליכוד בראשות שרון.

ראובן ריבלין: היתה ממשלת ליכוד.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני זוכר מי התנגד לזה בכל תוקף.

גלעד ארדן: מאיר, בכל הכבוד, אתה יודע, כאשר – – –

ראובן ריבלין: הרמטכ"ל דאז התנגד בכל תוקף.

מרינה סולודקין: אבל שנתיים אתם לא – – –

ראובן ריבלין: ובצדק.

ראובן ריבלין: הוא היום אומר דבר אחר – –

גלעד ארדן: מאיר, קודם כול, למיטב זיכרוני – –

ראובן ריבלין: – – הוא אומר היום: אם ה"חמאס" ישתנה.

גלעד ארדן: – – ההצבעה בממשלת אולמרט על השתתפות ה"חמאס" בבחירות היתה לאחר פרישת שרי הליכוד ולאחר הקמת קדימה.

גלעד ארדן: אני מוכן שתבדוק את זה, זאת היתה – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא לא לא לא.

מאיר שטרית: היתה ממשלת שרון.

ראובן ריבלין: אני הייתי שר בממשלה, ואנחנו – – –

גלעד ארדן: לא לא לא לא, זו היתה ממשלת אולמרט.

גלעד ארדן: ההצבעה בממשלה היתה בממשלת אולמרט.

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: מצטער.

גלעד ארדן: טוב, נעשה התערבות אחר כך.

ראובן ריבלין: על בחירות ה"חמאס"?

גלעד ארדן: על השתתפות ה"חמאס" – כדי לאפשר את השתתפות ה"חמאס" בבחירות היה צריך לאפשר להם להצביע, לאנשי "חמאס", בסניפי דואר ישראל במזרח-ירושלים.

ראובן ריבלין: נכון.

גלעד ארדן: אני פשוט זוכר את זה כי אני עתרתי נגד העובדה הזאת.

ראובן ריבלין: אתה דיברת על ירושלים, אבל ההחלטה התקבלה – – –

גלעד ארדן: זה היה בישיבה הראשונה של ממשלת אולמרט.

איתן כבל: לדעתי הוא צודק, אבל יש לי שאלה אחת:

איתן כבל: ממתי מתחילה ממשלה להיות אחראית?

איתן כבל: זאת אומרת, מאיזה שלב?

איתן כבל: כדי שאני אדע.

ראובן ריבלין: כדי לעשות צדק היסטורי, מתי היא מתחילה להיות אחראית אף פעם לא נענה – זה אף פעם לא נענה, אבל אני רוצה לומר לחבר הכנסת מולה – –

גלעד ארדן: אתה אומר שאני – – –

ראובן ריבלין: ברשותך, אדוני השר – – –

איתן כבל: לא, אני לא אמרתי – – –

ראובן ריבלין: ברשותך, רק רגע.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לחבר הכנסת מולה ולחבר הכנסת כבל – בשנת 1984 בא אחד משגרירינו באו"ם לארץ, היו לו כוונות פוליטיות, ואמר: יעלו מיליון יהודים מרוסיה, מברית-המועצות.

ראובן ריבלין: הוא אמר: יעלו מיליון.

ראובן ריבלין: אני זוכר את טדי קולק שאמר:

ראובן ריבלין: אם יעלו חצי מיליון, שתי גדות לירדן.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, היה חזון.

ראובן ריבלין: לפני כמה חודשים הזהיר מי שהיה השגריר באו"ם והיה לראש הממשלה, מפני התפתחויות במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: אני לא בא ואומר עכשיו "כן", "לא", אני רק אומר: בכל זאת יש מישהו שראה דברים מראש.

ראובן ריבלין: אתה יכול להסכים אתו, אתה יכול לא להסכים אתו, אתה יכול – – –

איתן כבל: אנחנו הזהרנו, אדוני היושב-ראש, כי אמרנו שזה יקרה משום – אבל אנחנו כבר חשודים שאנחנו אומרים רק בעד זה ולא בעד זה, אז אני נזהר לא להיות משת"פ.

ראובן ריבלין: זה עניין אחר.

שלמה מולה: ראש הממשלה הצביע בעד ההתנתקות.

ראובן ריבלין: אני לא ביקשתי ממך להסיק מסקנה, כל אחד יסיק את המסקנה שלו, אני רק אומר:

ראובן ריבלין: בכל זאת היו דברים שאי-אפשר – אפשר לומר כל דבר על בן-אדם, אבל אי-אפשר גם לקחת ממנו את הדברים – – –

גלעד ארדן: חבר הכנסת כבל, אני אנסה באמת, בצורה נעימה, בלי האשמות, להסביר – – –

חנא סוייד: הוא גם ראש ממשלה וגם נביא, נביא פוליטי.

ראובן ריבלין: כל אחד על-פי דעתו.

איתן כבל: אני רוצה רק להגיד לך: תראה איזה יופי, כשאני דיברתי, ערוץ-7 לא כתב כלום, אתה מדבר – בזמן אמת כבר רשום.

ראובן ריבלין: מותר לו.

ראובן ריבלין: מותר לו.

ראובן ריבלין: תודה.

גלעד ארדן: אני אנסה להסביר לך בצורה נעימה, חבר הכנסת כבל – – –

ראובן ריבלין: כדאי – – –

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אבל אדוני ניצל זמן יקר.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, כמה שאתה רוצה, רק – אנחנו – – –

גלעד ארדן: זה לא ייקח עוד הרבה.

ראובן ריבלין: אוקיי.

גלעד ארדן: פשוט יש גישה שחושבים לפעמים שאם חוזרים על שקר הרבה פעמים, בסוף משתכנעים.

גלעד ארדן: מול הגישה הזאת אני חייב לחזור על האמת ההיסטורית הרבה פעמים, כדי שלא יהיה אפשר להשכיח אותה מלב הציבור.

גלעד ארדן: אז, חבר הכנסת כבל, אני אסביר לך.

גלעד ארדן: קודם כול, אני אודה בחולשתי וחולשת הממשלה הנוכחית: הממשלה הנוכחית לא מסוגלת בשנתיים, אפילו לא בשנתיים וחצי, לתקן את כל הקלקולים והמחדלים שקיבלנו מהממשלה הקודמת.

גלעד ארדן: אני מודה ומתוודה.

גלעד ארדן: אני אומר ביושר, אנחנו נזדקק לפחות לארבע שנים ושמונה חודשים כדי לתקן את הקלקולים שהותרתם כאן.

גלעד ארדן: זה גם בנושא הכלכלי – –

איתן כבל: ביושר, גם מה שאמרת היה צפוי.

ראובן ריבלין: תודה.

גלעד ארדן: – – זה גם בעובדה שלא היתה כאן תחרות בתקשורת ועכשיו עושים תחרות, בעובדה שבתחום החינוך היו מחדלים אדירים ושר החינוך עובד קשות, בתחומי הסביבה יש רפורמות משמעותיות, בתחום התחבורה מהפכה של רכבות, של חיבור כבישים מהירים לפריפריה – כמעט בכל תחום ותחום מתרחשת מהפכה, אבל אין מה לעשות, לא מספיקות לנו שנתיים.

גלעד ארדן: אבל בנושא המדיני-ביטחוני – –

שלמה מולה: מה עם הדלק?

גלעד ארדן: – – שבו צריך להיות הכי-הכי זהירים וללמוד מלקחי העבר, אנחנו מתכוונים, שכאשר נסוגונו מלבנון, וכולם הסבירו לנו שאין בעיה גם לסגת בלי הסכם, כי ברגע שנסוגְת לפי קו הגבול שמוכר, על-פי האו"ם – – –

שי חרמש: נסוגוֹת.

גלעד ארדן: נסוגות.

גלעד ארדן: אני חושב שאפשר להגיד גם: נסוגְת, אבל יאללה – נסוגוֹת.

קריאות: נסוגוֹת.

גלעד ארדן: הוא בסוף יוריד אותי.

גלעד ארדן: תנו לי לדבר ברצף.

גלעד ארדן: כאשר ישראל נסוגה, הסבירו לנו שאם רק יירו עלינו רק טיל אחד מלבנון, כל המומחים הביטחוניים אמרו, והגנרלים: אין שום בעיה, אנחנו נסתער עליהם, את כל התשתיות שלהם אנחנו נפוצץ, והאו"ם – כולם יתמכו בנו, ללא ספק.

גלעד ארדן: לאחר מכן אמרו לנו את אותו דבר גם כאשר אנחנו ניסוג, וראש הממשלה דאז שרון גם עמד על כך, שגם ציר פילדלפי יפונה, כדי שלא תהיה שום טענה – אנחנו ניסוג בדיוק לפי מה שהאו"ם קבע, ואם רק יירו משם טיל אחד, אנחנו כבר נראה להם מה זה; לא נפקיר את ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז חברות וחברים יקרים, שרים לשעבר, שרים נכבדים מקדימה ומהעבודה, את התוצאות של המדיניות שלכם חווינו – אלפי טילים בצפון, אלפי טילים בדרום.

גלעד ארדן: את הניסויים הללו אנחנו לא מתכוונים להביא גם אל תושבי גוש-דן, גם אל מעל נמל התעופה בן-גוריון, אל גבעות יהודה ושומרון, וזה עוד מבלי להזכיר את ספר-הספרים; דיברת כאן, חבר הכנסת מופז, על ספר-הספרים.

גלעד ארדן: אני לא רוצה כרגע להיכנס לעומק על הזכויות ההיסטוריות, התנ"כיות, המוסריות של עם ישראל ביהודה ושומרון, שהן ודאי לא פחותות מהזכויות שלו בשאר חלקי ארץ-ישראל.

גלעד ארדן: כולכם הרי מבינים היטב שרק דבר אחד ישביע, אם בכלל, בשלב הראשוני, כי השלב הסופי, אנחנו יודעים מהו, אבל בשלב הראשוני הדבר היחיד שישביע את רצונם של הפלסטינים בזירה הבין-לאומית זה שאנחנו מראש, בלי שהם יתחייבו – לא להכיר בנו כמדינה יהודית, לא לוותר מראש על זכות השיבה, ששוב אתמול אבו מאזן מדבר עליה בהתלהבות רבה, אנחנו מראש נגיד שאנחנו מוותרים על כל השטחים ששוחררו במהלך מלחמת ששת הימים.

גלעד ארדן: אם אלו הקווים שסיעת קדימה רוצה שהממשלה תתמוך בהם, אז כדאי שהעם ידע זאת.

גלעד ארדן: למשל, לפי קווי 67', הכותל המערבי אמור להימצא תחת שליטת ממשלת ה"חמאס" וה"פתח".

גלעד ארדן: אם קדימה רוצה שה"חמאס" יהיה שותף בניהול הכניסה והשליטה בכותל המערבי, הרי שסיעת הליכוד והממשלה הנוכחית מתנגדות לכך מכל וכול.

גלעד ארדן: ולכן לסיכום, אני אומר, אדוני היושב-ראש: הממשלה הנוכחית מושיטה יד לשלום.

גלעד ארדן: ראש הממשלה בכל הזדמנות קורא לאבו מאזן לשבת לשולחן המשא-ומתן.

גלעד ארדן: כאשר השותפים של אבו מאזן הם תנועת ה"חמאס", שחפצה בהשמדת מדינת ישראל, אנחנו מצפים מהאופוזיציה לא לקרוא להפלת הממשלה ולהאשים את הממשלה בכל דרך, ולתת בעצם סיוע ליריבים שלנו בזירה הבין-לאומית, אלא להתאחד אתנו.

גלעד ארדן: אני קורא מכאן לסיעת קדימה, במקום לפלג, במקום לקטב, במקום לגלות עמדות בלתי אחראיות, שפגעו בעבר בביטחונה של מדינת ישראל, ובטח ובטח היום, כשה"חמאס" הוא השותף של אבו מאזן, יפגעו עוד יותר בביטחונם של ישראל, להצטרף לממשלה.

גלעד ארדן: צו השעה הזאת זה האחדות.

גלעד ארדן: זה מה שהעם באמת מצפה מאתנו – לגלות אחדות, לגלות מנהיגות, ויחד נעמוד בכל האתגרים הבין-לאומיים.

גלעד ארדן: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת חנין זועבי לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון של סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש בנושא: ממשלה שפוגעת בדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: השר המשיב – שר המשפטים, יעקב נאמן.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אתמול ובמהלך השבוע האחרון העלו הפלסטינים והערבים בכל העולם את זיכרון הנכבה.

חנין זועבי: אירועים אלו החלו כבר ביום 15 במאי.

חנין זועבי: באקט דמוקרטי למופת חוקקה הכנסת את חוק הנכבה, האוסר על כל פעילות פוליטית שמזכירה את העוול שקרה לפלסטינים ב-48', המאורע ההיסטורי שקוראים לו בעולם בכל שפות העולם, כולל בעברית, "א-נכבה".

חנין זועבי: המטרה במהלך קיצוני זה של חוק הנכבה היא למחוק את הזיכרון של הקורבן, היות שמדובר בזיכרון מאיים.

חנין זועבי: הכנסת ניסתה באקט דורסני למחוק את הנכבה כאילו לא היתה, לכתוב מחדש את ההיסטוריה, כאילו מדובר בבדיה.

חנין זועבי: היה זה אותו אקט בדיוק שהחדיר את המושג האסור עמוק לתוך השיח התקשורתי והציבורי בישראל בשבוע הזה, ויהיה זה אותו אקט בדיוק שיעזור להחדיר את המושג לתוך השיח התקשורתי והציבורי בישראל בעתיד.

חנין זועבי: מי שהיה עד לדיון הציבורי-תקשורתי בשבועות האחרונים יכול היה להעיד, כי לא היתה תקופה שבה השתמשו במושג נכבה כל כך הרבה, או באופן כה גלוי.

חנין זועבי: כמה תלמידים, ערבים כיהודים, שמשרד החינוך אסר ללמדם את המושג, למדו עליו במשך שבוע זה, ובצורה הרבה יותר אפקטיבית מאשר היו לומדים מכל ספרי הלימוד שמשרד החינוך לא אישר במשך 60 שנה.

חנין זועבי: ותעשו סקר, חברי הכנסת, כמה ילדים בישראל שאלו את ההורים שלהם על אודות משמעותו של מושג מכונן ומרכזי זה.

חנין זועבי: לא היתה שנה שבה יצא ההמון אל ההפגנה המסורתית כמו השנה הזאת.

חנין זועבי: למען האמת, הדבר הפתיע גם אותנו, לראות יותר מ-15,000 איש יוצאים לרחובות, אנשים באשר הם שהחליטו לצאת, למחות, להשמיע את קולם כתשובה גם לחוק הנכבה אבל גם למציאות הגזענית שמתהווה תחת חסותה של הכנסת הזאת.

חנין זועבי: חברי הכנסת, עליכם להפנים שאותו נוער אינו מונע לרחובות רק על-ידי זיכרון קולקטיבי או שיח היסטורי משותף; הוא מונע גם כן על-ידי מציאות, על-ידי מציאות שקיימת כאן בכנסת ועל-ידי מציאות שקיימת מחוץ לכנסת, בארץ.

חנין זועבי: במשטר הזה, שאתם מתעקשים לכנות אותו דמוקרטיה, אותו משטר שמוסיף לגזול ולספח שטחים, אותו משטר שמקיים מדיניות מאיימת ואגרסיבית בשטחים הכבושים, אותו משטר שמוסיף להרוס בתים ולהותיר משפחות שלמות ללא קורת גג.

חנין זועבי: במדינה שבה קיימת אוכלוסייה כל כך גדולה שמקבלת יחס יומיומי של אזרח שזכויותיו כמעט שלא קיימות, במדינה כזו חייב ההמון לקום ולנקוט עמדה, עמדה שהיא הצעד הפוליטי הנכון והחזק, שיכול להביא למימושם האמיתי של הכרה, צדק ושוויון.

חנין זועבי: אתמול הרגו כוחות צה"ל 15 פלסטינים, פצעו עשרות מפגינים, והכריזו על שטח גדול בצפון כשטח סגור, אף-על-פי שאותם בני-נוער פלסטינים שחצו את הגבול, לא עברו על החוק הבין-לאומי, אותו חוק המבטיח את זכות השיבה.

חנין זועבי: אך כיום ברור לנו כבר כי הצבא והמשטרה, שניהם נמצאים מעל החוק הבין-לאומי; הם לא כפופים לחוק הבין-לאומי.

חנין זועבי: עשרות המעצרים של תושבי מזרח-ירושלים, הירי לעבר המפגינים בסמוך למעבר ארז, עיכוב האוטובוסים של סטודנטים ערבים שביקשו להפגין קרוב לגבול, מעצרם של תשעה אזרחים חפים מפשע, היחס המשפיל של משטרת ישראל כלפי העצורים, סטודנטים בני 18–23 שנים, ועורכת-דין – שהמשטרה לא היססה ולא חששה לירוק, לתת סטירות עם מילות גנאי כמו "ראשי בקר" וכדומה.

חנין זועבי: באותו הקשר אנחנו צריכים להתייחס לכתבה שפורסמה הבוקר בעיתון "הארץ", הנוגעת לעמוד ה"פייסבוק" של המשטרה, המלא כולו בגידופים, בגזענות ובהסתה חמורה לטיהור אתני – לא פחות מזה.

חנין זועבי: טיהור אתני.

חנין זועבי: דעות אלה אינן נגנזות; דעות אלה באות לידי ביטוי מדי יום בכל פלטפורמה אפשרית, אם באינטרנט, אם באלימות קשה ברחובות, או בחקיקה פרלמנטרית – בחקיקת חוקים מפלים הממסד רק משמר את הצורך של האזרח להביע את עליונותו על שכניו, מעניק תוקף אמיתי לעליונות זו על-ידי טיפוח פסיכולוגיה של הנרדף ושל המאוים.

חנין זועבי: אמצעים ברוטליים אלה, של רדיפה ושל סתימת הקול האמיץ, הם לא אפקטיביים, דרך אגב.

חנין זועבי: אמצעים אלה השיגו וישיגו בדיוק – בדיוק – את האפקט ההפוך.

חנין זועבי: ההמון שיצא אתמול לרחובות הוא ההמון שמעוניין בהידברות, מעוניין להגיע לפתרון צודק, שיאפשר קיום משותף, אבל קיום צודק במדינה הזאת.

חנין זועבי: ההמון הזה הוא קהל היעד של הפיוס, הוא זה ששואף לפיוס הזה.

חנין זועבי: הוא אינו מייצג אינטרס של גוף פוליטי זר או ארגון כלשהו, או של ציר כלשהו.

חנין זועבי: הוא דורש שיכירו בו, שיכירו בזכויות שלו, שיכירו ברצונותיו האמיתיים ובהיסטוריה שלו.

חנין זועבי: זהו כוח פוליטי שיש לייחס לו כבוד ויש לייחס לו משמעות ולא לטאטא אותו מתחת לשטיח כאילו היה ריק מתוכן, חסר אמירה או שולי.

חנין זועבי: האם זו יוזמה מאיימת?

חנין זועבי: האם אכן מדובר במחדל מודיעיני?

חנין זועבי: לא, האמת היא שמדובר במחדל תפיסתי, כי בכנסת הזאת, במדינה הזאת, כנראה התרגלו לפלסטינים שמקבלים את כללי המשחק.

חנין זועבי: בהוויה הישראלית לא רגילים לאזרחים פלסטינים שמחליטים להיות שותפים בקביעת כללי המשחק, ובה בעת, כשהגזענות והרוע האנושי בהתגלמותו מופיעים – חד וחלק, ללא תחפושות, בכל רגע נתון, בעוד הממשל שותק, לא נוקט עמדה, אדרבה, הוא משתף פעולה עם הגזענות הזאת, אז היחס כלפי כל מי שמעוניין לשנות את פני הדברים הוא ברור, הוא ברור לחלוטין.

חנין זועבי: סתימת פיותיהם של פעילי שלום וחופש היא עניין רגיל, על סדר-היום, בין שמדובר בפעילים פלסטינים המבלים שנים במעצרים מינהליים בכלא הצבאי, נרדפים פוליטית, מגורשים מבתיהם או חווים על בשרם פשיטות ליליות אין-ספור ואלימות קשה, ובין שמדובר בפעילים יהודים, שגם הם נעצרים בהפגנות ומבינים לאט לאט את המחיר שיש לשלם על הצורך לעמוד לצד האחר, על הרצון לייצר חברה שפויה, חברה נורמלית – לפני שנדבר על דמוקרטיה אנחנו צריכים לדבר על שפיות ועל נורמליות.

חנין זועבי: האלימות שמפגין הממשל כלפי כל התעוררות אמיתית, כלפי כל ציוץ שנשמע, הסותר את עמדותיו, הסותר את הקונסנזוס הציוני, היא בלתי נסבלת והיא בלתי נסלחת.

חנין זועבי: אותה המדיניות שניכרת בחוק הנכבה כלפי בתי-הספר הערביים והיהודיים כאחד, באוניברסיטאות המונעות שיח פוליטי, היא היא המדיניות הניכרת בשטח.

חנין זועבי: השתקה בכל מחיר.

חנין זועבי: כבר לא מדובר בגזענות, כבר באמת מדובר בפאשיזם.

חנין זועבי: וארצה בנימה זו גם לומר בגאווה – בגאווה גלויה, כי לא משנה כמה מאמצים יעשו להשתיק.

חנין זועבי: באמת לא משנה; לא משנה כמה מאמצים יעשו להפחיד ולהפריד בין כוחות שמעוניינים במאבק משותף.

חנין זועבי: מאמצים אלה לא יצליחו.

חנין זועבי: אנחנו חייבים להמשיך במאבק פוליטי, אנחנו חייבים להמשיך בהפגנות, אנחנו מברכים את המאבק ואת המחאות כגון אלה של מי – – –

יעקב אדרי: גם בסוריה?

יעקב אדרי: גם בסוריה?

חנין זועבי: כן, אנחנו מברכים את ההפגנות בסוריה, כמו שבירכנו את ההפגנות במצרים.

יעקב אדרי: תגידי מה הולך שם.

יעקב אדרי: שמענו כמה שאתם, אכפת לכם מהעם הסורי.

יעקב אדרי: שמענו.

חנין זועבי: אני לא צריכה את העצה שלך.

חנין זועבי: אנחנו כבר בירכנו, אבל אתה לא קורא ערבית, לא אכפת לך.

חנין זועבי: אתה לא יודע ערבית, אתה לא יודע לעקוב.

חנין זועבי: אז אנחנו מברכים את המאבק על החופש ועל הצדק בכל מקום בעולם – –

יעקב אדרי: כן, הייתי צריך לסחוט את זה ממך, הייתי צריך לסחוט את זה ממך.

חנין זועבי: – – ובראש ובראשונה פה, במולדת שלי.

חנין זועבי: כי זו המולדת שלי.

יעקב אדרי: ממש.

חנין זועבי: אנחנו מברכים את המאבק ואת המחאות של מי שכינו את עצמם אתמול "אנשים חופשיים", כי באמת הם אנשים חופשיים, שכן האמונה הזאת בחופש היא זו שתשחרר את כולנו, גם אותך, חבר הכנסת – –

יעקב אדרי: גם אותך, גם אותך.

חנין זועבי: – – ותאפשר כינון של דמוקרטיה אמיתית – וגם אותי, בטח – –

יעקב אדרי: גם אותך.

חנין זועבי: בטח גם אותי.

יעקב אדרי: שמענו מה אמרתם על מה שקורה בסוריה.

חנין זועבי: – – ותאפשר כינון של דמוקרטיה אמיתית על אדמה זו; דמוקרטיה שאינה ליהודים או לבעלי פריווילגיות בלבד.

חנין זועבי: בינתיים המדינה והחברה בישראל, בהנהגתם של חברי הכנסת, צועדות בכיוון – מגזענות לכיוון של פאשיזם.

אופיר אקוניס: תודה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: שר המשפטים, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחרי שר המשפטים אנחנו עוברים – בעצם פותחים את הדיון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו.

אופיר אקוניס: כמובן, אם הוא לא יהיה פה, חבר הכנסת רותם, וכן הלאה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות לכל דובר.

אופיר אקוניס: אדוני שר המשפטים, בבקשה.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, שמעתי את חברת הכנסת חנין זועבי, והיא דיברה על חוק שהיא קראה לו "חוק הנכבה", אבל שם החוק הוא חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 40).

יעקב נאמן: החוק הזה קובע הפחתת תקציב או תמיכה בשל פעילות נגד עקרונות המדינה.

יעקב נאמן: החוק עבר בכנסת בקריאה שנייה ושלישית בט"ז באדר ב' התשע"א, 22 במרס 2011.

אופיר אקוניס: בסוף המושב.

יעקב נאמן: החוק קובע כי יהיה אפשר להפחית סכומים מסוימים מהמימון שהמדינה התכוונה להעביר לגופים מסוימים, המתוקצבים או נתמכים על-ידיה, אם התברר כי גופים אלה הוציאו הוצאה המיועדת לאחת או יותר מהפעולות הנוגדות את עקרונות המדינה, כפי שמנויות בחוק.

יעקב נאמן: הוצאות אלה נחשבות הוצאות שהן במהותן שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הסתה לגזענות, לאלימות או לטרור, תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור של מדינות אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל, ציון יום העצמאות או יום הקמת המדינה כיום אבל ומעשה של השחתה או ביזוי פיזי הפוגע בכבוד דגל המדינה או סמל המדינה.

יעקב נאמן: חוק זה נועד להוסיף כלים למדינה להגנה על עקרונות היסוד שלה.

יעקב נאמן: בכך הוא מתווסף על כלים כמו סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת, המונע מרשימה או מאדם התמודדות לכנסת אם יש במטרותיהם או במעשיהם, ולו במשתמע, פגיעה בעקרונות המדינה, וכן דברי חקיקה נוספים, כגון סעיף 11(א1) לחוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם, התשי"א–1951, ועוד; וכפי שנכתב בפסק-דין ירדור מפי בית-המשפט העליון, ערעור בחירות 1/65: "זכות ההתגוננות של החברה המאורגנת במדינה וכלים להגנה על קיום המדינה".

יעקב נאמן: יש להדגיש כי חוק זה אינו אוסר קיום הפעולות האלה, אף כי חלקן אכן אסורות מכוח היותן עבירות על-פי חוק העונשין או לפי חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה.

יעקב נאמן: כל שהחוק מבקש הוא למנוע מהמדינה לתמוך כספית בקיום פעולות אלה באמצעות מימון המדינה וכספי הציבור.

יעקב נאמן: לפיכך הוא נקבע במקומו הראוי לו, בחוק יסודות התקציב, המסדיר את דרך הוצאות התקציב, המדינה, והכולל בין היתר הוראות למניעת ניצולו שלא כדין.

יעקב נאמן: יש גם לשים לב כי החוק מתייחס רק לפעולות הנוגדות במהותן את העקרונות המדיניים שהזכרתי.

יעקב נאמן: נוסח החוק נקבע בקפדנות, והוא יוצר במידת האפשר איזון בין הרצון לשמור על עקרונות היסוד של המדינה ובין שמירה על זכויות הפרט.

יעקב נאמן: בין עקרונות המדינה שאליהם מתייחס החוק מצוי קיומה של המדינה כמדינת לאום יהודית ואי-ציון יום הקמתה כיום אבל, שמשמעותו הוא אבל על קיומה.

יעקב נאמן: המחוקק קבע כי עקרונות אלה נמצאים בכפיפה אחת עם עקרונות אחרים, כשלילת גזענות ואלימות או כשלילת אופיה הדמוקרטי של המדינה.

יעקב נאמן: בחוק נקבעו מנגנונים שמטרתם הבטחת הפעלתו בזהירות הנדרשת ובמקרים המתאימים.

יעקב נאמן: כך, ההחלטה על הפחתת תקצוב לא תתקבל על-ידי אדם או גורם אחד, אלא על-ידי שר האוצר, בהסכמת השר הממונה על סעיף התקציב, וגם זאת לאחר שהתקבלה המלצת צוות מקצועי בין-משרדי וחוות דעת משפטית.

יעקב נאמן: החוק גם קובע מנגנון ערעור, באמצעות פנייה לבית-המשפט לעניינים מינהליים.

יעקב נאמן: גם לאחר קבלת ההחלטה על הפחתה, קובע החוק כי היא תיעשה באופן מרוסן, אשר מחד גיסא יהיה בו כדי להרתיע, ומאידך גיסא לא יגרור תוצאות חריפות מדי.

יעקב נאמן: להגשמת איזון זה נקבע כי הפחתה לפי החוק לא תעלה על פי-שלושה מההוצאות לפעילות הפסולה, או ממחצית הסכומים שיש להעבירם לאותו גוף, לפי הנמוך מביניהם.

יעקב נאמן: בכך, יש כדי להסיר חששות שעלו בדבר קריסת גופים או פגיעה חמורה בצרכני פעילותם.

יעקב נאמן: מובן כי גוף אשר יפריז בהוצאות עבור פעולות הנוגדות את עקרונות המדינה, ייפגע באופן חמור יותר.

יעקב נאמן: דומה כי לגבי גוף כזה אכן ראוי שתעלה התהייה, האם על הציבור להמשיך לממן פעולות אלה.

יעקב נאמן: חברי הכנסת הנכבדים, מדובר אפוא, לא כפי שחברת הכנסת חנין זועבי תיארה את זה, בחוק גזעני, אלא בחוק מאוזן הבא להגן על עקרונות יסוד הנוגעים למהותה וקיומה של המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יעקב נאמן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו מודים לשר המשפטים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת יחימוביץ, את מפריעה לחבר הכנסת אפללו לבוא ויש לו שלוש דקות והוא בטח ירצה למלא אותן.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת .

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת המכובדים, האי-אמון שאני מעלה היום הוא בעקבות המצב הכלכלי והמצב הביטחוני.

אלי אפללו: אני בעצם לא יודע מה לומר ועל איזה נושא לדבר, כי כל הנושאים שאגע בהם, הציבור צריך לומר אם המצב טוב או לא טוב, אבל כשאני ניסיתי לבחור את הנושא שאדבר בו, לא מצאתי נושא אחד שאני יכול להגיד שהוא נושא שאהיה מרוצה ממנו, לצערי הרב.

אלי אפללו: אנסה לדבר על נושא טוב אחד ומה המשמעות של הטוב הזה.

אלי אפללו: קודם כול, נמאס לנו לשמוע שהמצב הכלכלי של במדינת ישראל מעולם לא היה טוב יותר.

אלי אפללו: זה אולי נכון, אבל נסו לספר זאת לאזרחים, שהרי מצבם מעולם לא היה יותר גרוע.

אלי אפללו: זאת אומרת, מצב הכלכלה במדינת ישראל הוא טוב, אבל מצבם הכלכלי של האזרחים הוא קטסטרופלי.

אלי אפללו: אם נשאל זוגות צעירים שרוצים לעזוב את הארץ, הם יגידו שאין להם אפשרות לקחת משכנתאות, אין להם אפשרות להחזיק רכב.

אלי אפללו: בכל נושא שנשאל אותם, המצב קטסטרופה.

אלי אפללו: אם אנחנו מדברים על הזקנה מהמסדרון – כמו שכל הזמן אמר שר הביטחון שלנו – הזקנה שישנה בפרוזדור הזה – – –

אופיר אקוניס: מנהרייה.

אלי אפללו: מנהרייה.

אלי אפללו: אחרי זה, ביבי נתניהו, ראש הממשלה, אמר אותו הדבר.

אופיר אקוניס: אגב, היום, אדוני – – –

אלי אפללו: אני מבקש ממך.

אופיר אקוניס: לא, אני לא אקח את זמנך, אני רק אעדכן, נמצאת כאן מזכירת הכנסת, בנשיאות הכנסת, בישיבה עם יושב-ראש הכנסת והסגנים, ביקשנו להשתמש בשמות המלאים ולא בביטויים של חברי הכנסת.

אלי אפללו: אבל אני מצטט את הביטויים של ראש הממשלה, אני לא מצטט את הביטויים שלי, אני מנסה לדבר על-פי הנוסחה של ראש הממשלה, ראש הממשלה של כולם, ראש הממשלה שאומר: ייתנו, יקבלו; לא ייתנו, לא יקבלו.

אלי אפללו: אז עכשיו נראה אם הציבור יהיה שוב אפאתי או שלא יבין או שינסה לדבר אחרת.

אלי אפללו: מה עושה שר הבריאות בשביל להפסיק את השביתה הזאת?

אלי אפללו: שום דבר הוא לא עושה.

אלי אפללו: אני רוצה לשבח את שר השיכון – – –

אופיר אקוניס: ובזה לסיים, כי תמו שלוש הדקות.

אופיר אקוניס: אני הפרעתי לך ולכן אוסיף 30 שניות.

אלי אפללו: חצי מהזמן.

אופיר אקוניס: לא חצי מהזמן, משפט אחד.

אלי אפללו: המשפט הזה יהיה ארוך, אם תרשה לי, תן לי את הזמן שמגיע לי, אני חושב שמגיע לי.

אלי אפללו: אם תרשה לי, אם לא, אפסיק.

אופיר אקוניס: בעניין הזה תסיים.

אופיר אקוניס: במשפט, בסוף המשפט.

אלי אפללו: אני רוצה לשבח את שר השיכון אריאל אטיאס על המאבק הגדול שהוא עושה כדי לתקן את העוול הגדול ולנסות לתת מענקים לזוגות צעירים.

אלי אפללו: יחד עם זאת, אם נישאר ב-800 שקלים שנותנים לציבור, לזוגות הצעירים, זה נכון.

אלי אפללו: לתת 100,000 שקל, מי שייהנה מזה יהיו אלה הקבלנים ולא הזוגות הצעירים, כי אז אתה מגביל אותם.

אלי אפללו: הקבלנים יעלו את המחירים ולא תהיה תחרות.

אלי אפללו: תנו את זה לזוגות הצעירים, זה מה שיש לעשות.

אלי אפללו: הממשלה הזאת לא מובילה לשום מקום ולכן צריך להצביע היום אי-אמון.

אלי אפללו: חבל להמשיך כך, כל יום נוסף יהיה גרוע יותר.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת אפללו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דוד רותם.

אופיר אקוניס: ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אין שר.

אופיר אקוניס: השר מרגי היה פה, עד לפני כמה שניות.

אופיר אקוניס: אם אפשר לקרוא לשר מרגי.

דוד רותם: חברי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר שקצת השתוממתי לשמוע חלק מההצעות של חברי הכנסת.

דוד רותם: אומר לנו חבר הכנסת מופז: אנחנו אומרים מה שאנחנו חושבים ועושים את מה שאנחנו אומרים.

דוד רותם: זה נכון, אבל לכם הציבור במדינת ישראל לא נתן לכם אפשרות להקים ממשלה, כי הציבור במדינת ישראל פוחד ממה שאתם חושבים, ממה שאתם אומרים וממה שאתם תעשו.

אלי אפללו: אבל רוב הציבור מאמין בזה, זו עובדה.

דוד רותם: איך יודעים?

אלי אפללו: מה לעשות, יש רוב שהצביע לקדימה.

אלי אפללו: רוב הציבור מאמין לקדימה.

דוד רותם: רוב הציבור מאמין לקדימה?

אלי אפללו: מה לעשות שיש פה כל מיני מגזרים – – –

דוד רותם: אתה יודע, 28 מתוך 120, לפי כל חשבון שלמדתי, זה לא רוב.

אלי אפללו: אתה יודע שזה לא נכון.

דוד רותם: עכשיו, שואל חבר הכנסת מופז את ראש הממשלה: מה אתה פוחד מליברמן?

דוד רותם: אז בוא אני אלמד אותך, חבר הכנסת אפללו.

רוברט טיבייב: ממה הוא פוחד?

דוד רותם: אם אתם רוצים להקים ממשלה, אתם תפחדו מליברמן גם כן, כי לא תוכלו להקים ממשלה בלעדי ליברמן.

גלעד ארדן: רמון אמר ש-90% מהדברים הם רואים עין בעין.

דוד רותם: זה נכון.

אלי אפללו: מה ה-5% שהם לא רואים עין בעין?

אלי אפללו: שראש הממשלה ישים משקפיים.

אופיר אקוניס: תודה.

דוד רותם: עכשיו, חברים, חבר הכנסת איתן כבל: ליברמן כמו פיל בחנות חרסינה.

שלמה מולה: הוא התכוון – – – בחנות חרסינה.

אלי אפללו: 5% – – –

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת אפללו, אתה דיברת.

שלמה מולה: – – –

דוד רותם: זה נכון מאוד.

דוד רותם: ליברמן הוא פיל – –

שלמה מולה: בינתיים – – –

דוד רותם: – – פיל זה חיה גדולה שמוכנה להגן בגופה על מדינת ישראל, בניגוד לחסרי החוליות שיושבים בחלק מהמפלגות פה, בצד ימין, שבשבילם מדינת ישראל זה איזה מין טרמפ.

דוד רותם: אבל אני אגיד לכם את האמת, לא התכוונתי לדבר עליכם.

דוד רותם: אני רוצה לדבר על הצעת האי-אמון – –

אריה ביבי: – – – תגיד לנו את האמת.

דוד רותם: – – של חברת הכנסת חנין זועבי.

דוד רותם: אתם מבינים, שם אנחנו מדברים על דמוקרטיה.

דוד רותם: זה דבר מדהים, אתה מבין, שנציגי מחבלים יגידו לנו מה זה דמוקרטיה.

דוד רותם: אבל בין הדברים שלה היא גם גילתה את האמת, רבותי; היא דיברה על החוק הבין-לאומי שמכשיר את זכות השיבה.

דוד רותם: הבנתם את זה, רבותי?

דוד רותם: אנחנו מדברים על חברי כנסת ישראל תומכי "חמאס", תומכים באותו גוף שמחזיק את גלעד שליט ולא מאפשר את המחווה ההומניטרית ביותר, לאפשר לצלב-האדום לראות אותו, והם יושבים בבית הזה ומדברים אתנו על זכות השיבה.

אלי אפללו: הדמוקרטיה.

דוד רותם: מה זה זכות השיבה, רבותי?

דוד רותם: זה הרי מימוש השקר שמתחיל בתיאוריה שלהם על הנכבה.

דוד רותם: הם אלה שהתחילו את המלחמות, הם אלה שתקפו, הם אלה שהפסידו, וזו פעם ראשונה בהיסטוריה שהצד המפסיד מכתיב תנאים לצד המנצח.

אחמד טיבי: אתה צודק.

דוד רותם: תגיד לי, למה בתקופה שירדן שלטה ביהודה ושומרון ומצרים שלטה בעזה לא שמענו אתכם מדברים על מדינה פלסטינית?

אחמד טיבי: לא היינו בכנסת, מה קרה?

דוד רותם: לא היית בכנסת?

אופיר אקוניס: היו אחרים, חבר הכנסת טיבי.

דוד רותם: היו אחרים, דומים לך, תאמין לי.

דוד רותם: לא יותר גרועים ממך, אבל גם בטח לא יותר טובים ממך.

אחמד טיבי: אנחנו הטובים יותר.

דוד רותם: אתם טובים יותר, לכן אתם רוצים את זכות השיבה.

דוד רותם: כי הם לא רצו להשמיד את מדינת ישראל.

דוד רותם: יש כאלה שהיום כבר מדברים באופן גלוי על זכות השיבה: בואו נשמיד את מדינת ישראל.

דוד רותם: וכדי לעמוד בזה, וכדי להצדיק את זה, אתם הרי מנפחים את השקר הזה שנקרא "נכבה".

דוד רותם: איזה שקר זה – הרי אתם התחלתם את המלחמה, טבחתם ביהודים שישבו בארץ-ישראל הרבה קודם.

דוד רותם: שנים אתם מנסים לטבוח בנו.

רוברט טיבייב: למה אתה מתעסק אתם?

רוברט טיבייב: תעסוק בדלק, במעמד הביניים שהרסתם.

אופיר אקוניס: אנחנו מאוד מודים לך על הרעיונות שאתה נותן למישהו אחר.

אופיר אקוניס: כשאתה תדבר הוא לא ייתן לך רעיונות.

אופיר אקוניס: מה, אתה אומר לו מה להגיד?

אופיר אקוניס: מה זה?

דוד רותם: אני מבטיח לך שאם – אבל אני מודיע לכם דבר אחד – – –

אחמד טיבי: יש לך תעודת בגרות, סליחה?

דוד רותם: לא, אין לי תעודת בגרות.

דוד רותם: אתה מבין?

דוד רותם: אני גם לא נשקתי חמורים כשלמדתי באוניברסיטה.

אחמד טיבי: למדת היסטוריה?

דוד רותם: לא למדתי היסטוריה, לא למדתי, אין לי בגרות וגם לא נישקתי חמורים כשלמדתי באוניברסיטה.

דוד רותם: אבל אתה את ההיסטוריה מסלף.

דוד רותם: אף אחד לא גירש אתכם, אף פעם לא רציתם מדינה, עובדה היא שלא עשיתם את זה לא בזמן שירדן שלטה ולא בזמן שהמצרים שלטו.

דוד רותם: ואתם את כל סיפור הנכבה המצאתם כדי להצדיק את זכות השיבה כדי להשמיד את מדינת ישראל.

דוד רותם: הביאו לכם בחשבון, רבותי, לא נאפשר לכם לעשות את זה, בין אם האו"ם יחליט, בין אם האו"ם יחליט אחרת, אנחנו על המדינה היהודית נשמור.

דוד רותם: לכן אני מציע לדחות את האי-אמון.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה לך, חבר הכנסת דוד רותם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב – אינו נוכח.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, בבקשה.

אופיר אקוניס: אגב, את הנכבה המציא חוקר סורי, לא חוקר ערבי.

אופיר אקוניס: אולי הוא ערבי, אבל הוא לא מערביי ארץ-ישראל.

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: הוא המציא את התיאוריה של הנכבה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, חוקר סורי, לא חוקר שמכנה את עצמו פלסטיני.

אופיר אקוניס: זאת עובדה.

אופיר אקוניס: ועד לאחרונה בכלל לא צוין יום הנכבה.

אופיר אקוניס: זו המצאה של השנים האחרונות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בן-סימון, בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין צורך לחזור על הקביעה הזאת, שבאזור הזה, בספסלים האלה, אין לנו אמון בממשלה הזאת, בראש הממשלה, ולכן אני מנצל את שלוש הדקות שיש לי כאן על הדוכן ופונה דווקא אל נשיא ארצות-הברית, להגיד לו: הנשיא אובמה, בוא אלינו.

דניאל בן-סימון: בוא לישראל, תעלה על הדוכן הזה.

גלעד ארדן: למפלגת העבודה, או – – –

דניאל בן-סימון: אדוני השר, אתה מפריע לי עכשיו.

דניאל בן-סימון: אני פונה אל נשיא ארצות-הברית, להזמין אותו, מעל הדוכן הזה, שיבוא לכאן וידבר אל הישראלים.

דניאל בן-סימון: אחרי שהוא נתן נאום קהיר מס' 1 – נאום ירושלים 2, כדי להוציא אותנו מהתסבוכת שאנחנו נמצאים בה לקראת ספטמבר.

דניאל בן-סימון: אנחנו באמת למרגלות של הר געש בכל המזרח התיכון.

דניאל בן-סימון: ראש הממשלה הזה לא מסוגל, לא רוצה, הממשלה הזאת תקועה, ולכן נשאר אדם אחד; אחרי מה שעשה לפני שבועיים יש לו יכולת לבוא לכאן וכיושב-ראש מועצת חברת הביטוח של מדינת ישראל ושל הישראלים, הנשיא אובמה צריך לעמוד כאן ולפנות אל הישראלים ולומר להם, אפילו מעל לראש הממשלה, שיש סיכוי למהלך הזה בספטמבר, שאתם צריכים להושיט יד, ולא להיכנס לתוך בונקר כפי שראש הממשלה שלכם מציע.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר – – –

שלמה מולה: אל תגזים, בכל זאת המדינה הזאת מדינה ריבונית.

שלמה מולה: למה אתה מזמין את אובמה כשראש הממשלה – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה, זכותו המלאה של חבר הכנסת בן-סימון להזמין אותו.

דניאל בן-סימון: אני לא מסתפק בזה, אני גם אפנה אליו במכתב כחבר הכנסת – –

אופיר אקוניס: איך אתה יכול לכתוב מכתב – – –

דניאל בן-סימון: – – כדי שיבוא לבקר אצלנו.

דניאל בן-סימון: אנחנו לא מסוגלים להשתחרר מהסכסוך הזה, לכן, אנא ממך, בוא אלינו, בוא לכנסת, תבקר ב"יד ושם", תבקר בכותל המערבי, דבר אל הישראלים, דבר אליהם מעל הממשלה הזאת, כי יש רוב גדול להסדר, יש רוב גדול לשתי מדינות, ואם אנחנו לא מסוגלים – בכנסת הזאת, אולי נבקש מהאיש הזה שיבוא אלינו.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, בפנייה אישית, אבל אני מקווה שאני מייצג את החברים שיושבים בצד הזה, שאולי כפי שהנשיא בוש היה פה, כפי שהנשיא קלינטון היה פה, כפי שהנשיא קרטר היה, כפי שנשיאים אחרים היו פה, גם הנשיא אובמה צריך לבוא כדי לתת תחושה של ביטחון ושל ביטוח, לאלה שיושבים במדינה הזאת ורואים את הר הגעש שמשתולל סביבנו, ואולי דברי רגיעה ממנו ותחושת ביטחון דווקא מנשיא ארצות-הברית יכולה באמת להעמיק את האמון שיש לישראלים בהסדר מדיני; אחרת, בלעדיו, אנחנו לא הולכים לשום מקום.

דניאל בן-סימון: על כך – כל עוד הוא לא מגיע, ואני בטוח שעד ספטמבר הוא יבוא אלינו, לכן – תתכוננו לאירוע הזה.

דניאל בן-סימון: ועד אז, כמובן, אנחנו לא נוכל לתת אמון בראש הממשלה ובממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת בן-סימון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, שהיה בירכתי האולם כשהקראתי את שמו, בכל זאת ניתן לו שלוש דקות, ואחריו – חבר הכנסת מוזס.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: תשתדל להיות פה בפעם הבאה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת זאב, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נסים זאב: מה זה, זה לשים מכשול פה.

נסים זאב: בפני עיוור לא תיתן מכשול.

אופיר אקוניס: לא תיתן מכשול, בוודאי.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, רק לפני שנתיים ומחצה ממשלת קדימה היתה כאן, והיתה מפת דרכים – אולי שכחנו אותה – של אולמרט.

שלמה מולה: הייתם שותפים לממשלה הזאת – – –

נסים זאב: מה זה משנה?

שלמה מולה: זה מאוד משנה.

נסים זאב: זה לא משנה.

שלמה מולה: זה מאוד משנה.

נסים זאב: את ההשתדלות הממשלה עשתה, את הכול היא הסכימה לתת.

נסים זאב: הכול היה חשאי.

דוד רותם: חבר הכנסת מופז אמר לפני חמש דקות – – –

אופיר אקוניס: וגם אתם הייתם שותפים.

אופיר אקוניס: תודה, דוד רותם.

אופיר אקוניס: למה לך להזכיר עכשיו – – –

נסים זאב: מה לא היתה מוכנה לתת – –

דוד רותם: – – – ראש הממשלה לפגוש בך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רותם, תודה.

נסים זאב: – – ממשלת קדימה בראשותו של אולמרט: את היישוב היהודי בחברון; את היישוב היהודי בקריית-ארבע; את שילה; אלון-מורה; בית-אל; עופרה; מבוא-דותן; יצהר – –

רוברט טיבייב: – – –

נסים זאב: – – איתמר; דולב; תפוח; נעלָה; כוכב-השחר – –

יעקב כץ: נעלֶה.

נסים זאב: נעלה את ירושלים.

נסים זאב: – – כוכב-יעקב; רחלים; מעלה-לבונה; יישובי צפון ים-המלח; תקוע; נוקדים; מעלה-עמוס; כרמי-צור; תלם; אדרת; סוסיא; עותניאל.

נסים זאב: יש פה רשימה ארוכה.

יעקב כץ: 130,000 יהודים.

נסים זאב: ומה לא.

נסים זאב: עכשיו, הפתרון הטריטוריאלי בין ישראל לבין מדינה פלסטינית יהיה מבוסס על גבולות 67', תוך חילופי שטחים.

נסים זאב: את זה הציעו, ואת זה לא קיבלו.

נסים זאב: לזה הם לא הסכימו.

שלמה מולה: הרב עובדיה אמר – פיקוח נפש – – –

נסים זאב: השכונות הערביות שנכללות היום בשטח ירושלים יהיו חלק מהמדינה הפלסטינית שתוקם בעקבות ההסדר.

נסים זאב: לגבי הנושא של הפליטים – –

שלמה מולה: הרב עובדיה פסק שמותר להחזיר את ארץ-ישראל ולשמור על פיקוח נפש.

נסים זאב: מולה, תשמע מה לגבי – יש לי רק שלוש דקות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה, בפעם הבאה תבקש מסיעתך לדבר, ואז לא תצטרך לדבר מהמקום כל הזמן.

אופיר אקוניס: פשוט תעלה לפה ויהיו לך שלוש דקות.

שלמה מולה: אני רק מעיר לו קצת.

נסים זאב: "ישראל תסכים לקלוט בתוך גבולותיה פלסטינים על בסיס אינדיבידואלי והומניטרי, ולא על בסיס של איחוד משפחות", כשמדובר בעשרות אלפים רבים; "הצדדים יפעלו בשיתוף עם גורמים בין-לאומיים להקמת קרן כספית שתפעל למתן פיצוי נדיב לקורבנות משני הצדדים.

נסים זאב: " תראו, רבותי, הדבר הנורא ביותר בסעיפים שאני קראתי זה החיבור בין ה"חמאס" לבין הרשות הפלסטינית, תראו איך מחברים אותם.

אופיר אקוניס: ובזה נסיים.

נסים זאב: בזה אני אסיים.

נסים זאב: "ישראל תסכים לחבר בין רצועת-עזה לבין הגדה המערבית על-ידי מנהרה באורך של 40 קילומטר, שפתחי היציאה שלה והכניסה אליה יהיו בשליטה פלסטינית.

נסים זאב: " את מה לא הסכמנו להפקיר, רק כדי לחלום את חלום השלום?

אופיר אקוניס: תודה.

נסים זאב: וכל זה טפח לנו בפרצוף.

נסים זאב: אז עכשיו באים פרשנים, ובוודאי מומחים מהכנסת שלנו, שבאים להסביר שכאילו כל מה שקורה היום בעולם הערבי – כל ההתלהמות הזו – כאילו זה בגלל ישראל.

נסים זאב: בוודאי ישראל היא מטרה.

נסים זאב: היא מטרה, ואנחנו צריכים להבין שיש לנו מאבק קשה, ארוך וממושך, ולא נחיה בשום אשליה, אבל האחדות בתוכנו היא הכי חשובה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף מסיעת העצמאות.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קיץ בריא לכולם, מושב פורה.

אחמד טיבי: תודה רבה, שוכראן.

מנחם אליעזר מוזס: ראיתי אחת מהכותרות של האי-אמון: כישלון הממשלה בתחום הכלכלי והחברתי.

מנחם אליעזר מוזס: אני מזדהה עם הקטע הזה בנושא פתרון מצוקת הדיור, אף ששמענו זה עתה שנסגר איזה הסכם בין שר האוצר לסיעת ש"ס על מענק של 60,000 שקלים לכל מי שילך ויתגורר בפריפריה, אבל רק אם הוא ירכוש מקבלן ולא אם הוא יקנה דירת יד שנייה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי ש"ס, הוּלכתם שולל.

מנחם אליעזר מוזס: תכמנו אתכם.

מנחם אליעזר מוזס: האוצר יודע איך לתכמן.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים מה המשמעות של לרכוש בפריפריה מקבלן?

מנחם אליעזר מוזס: לחכות עד שהוא יבנה ועד שהוא יגמור את הבנייה.

מנחם אליעזר מוזס: בינתיים הזוג הצעיר הזה יגור במחסן, יגור בדירה, ישלם מינימום 3,000 שקלים לחודש, ותוך שנתיים הוא גמר את המענק של 60,000 שקלים.

יעקב כץ: לכן אתה מצביע אי-אמון היום.

מנחם אליעזר מוזס: כצל'ה, תן לי להמשיך הלאה.

אורי אורבך: לכן הוא לא סגן שר.

מנחם אליעזר מוזס: להתפשר על דבר כזה – רק מי שרוכש מקבלן ולא דירת יד שנייה?

מנחם אליעזר מוזס: הרי יצא שכרו בהפסדו.

מנחם אליעזר מוזס: והרי אנחנו יודעים שמכל הבשורות של הרפורמה במינהל, הרפורמה בתכנון, לא יצא בינתיים שום דבר.

מנחם אליעזר מוזס: בינתיים מתגוררים במחסנים אפלים, ואלה לוקים כפליים – גם במגורים ללא תנאים וגם הם לא זכאים להשתתפות בשכר דירה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, מי שזכאי להשתתפות בשכר דירה הוא רק מי שגר בדירה עם שעון מים או שעון חשמל, ואלה לוקים כפליים.

מנחם אליעזר מוזס: באים עכשיו ואומרים: אם תקנה בפריפריה דירה שתיגמר בעוד שנתיים, שלוש, תקבל מענק 60,000 שקלים – הפלא ופלא, כאשר זה כבר מזמן נבלע בשכר דירה.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהפתרון היחיד הוא מה שדיברנו בוועדת הכלכלה לא פעם כשהיית יושב-ראש הוועדה, אני מתגעגע לזמנים האלה.

אופיר אקוניס: גם אני.

מנחם אליעזר מוזס: לבטל בחקיקה את הערכת השמאי, וכל זוג צעיר יקבל מענק מקום על הקרקע או הלוואה מותנית, כפי שפעם היה.

מנחם אליעזר מוזס: האם אין מקום להיטיב עם זוג צעיר?

מנחם אליעזר מוזס: אתם יודעים כמה האוצר הכניס השנה במקרקעין?

מנחם אליעזר מוזס: 14 מיליארד, 14 מיליארד שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: זוהי ההכנסה, דבר ללא תקדים.

מנחם אליעזר מוזס: ועל חשבון מי?

מנחם אליעזר מוזס: על חשבון גבם השחוח של ההורים שצריכים לחתן את ילדיהם, או זוגות צעירים.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר הזה חייב פתרון יותר יסודי מאשר סיפורים של מענקים מהסוג הזה שדיברנו עליו קודם.

אופיר אקוניס: ולסיום.

מנחם אליעזר מוזס: ולסיום, אנחנו לא נסיר את הצעת החוק שלנו, יהדות התורה.

מנחם אליעזר מוזס: אני הגשתי את זה בזמנו והיום מובילים את זה חברי הכנסת גפני ומקלב – שכל זוג צעיר יהיה זכאי לסבסוד במשכנתה, ואני מקווה שסוף כל סוף יתעוררו ויעשו את מה שצריכים לעשות.

מנחם אליעזר מוזס: ולבסוף, הנני מחזק את ידיו של ראש הממשלה שנוסע בשליחות העם, שליחות מאוד חשובה בשעה כה משמעותית, בברכת – היה השם מצליח דרכך.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: בבקשה, את יכולה לעלות, חברת הכנסת וילף.

אופיר אקוניס: הודעה לסגן מזכירת הכנסת – בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: לוח תיקונים להצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2011.

נאזם בדר: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: 1.

אופיר אקוניס: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

אופיר אקוניס: 3.

אופיר אקוניס: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי

אופיר אקוניס: חברת הכנסת וילף.

אופיר אקוניס: אחריה – חבר הכנסת אברהים צרצור.

אופיר אקוניס: שלוש דקות, גברתי.

אופיר אקוניס: בבקשה.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה לך, השר, חברי חברי הכנסת, היום היה לנו דיון בוועדת חוץ וביטחון – הביאו מומחים, דנו במצב המדיני – ומה שהיה מרתק, שמוסכם פחות או יותר על כולם שאנחנו לא נמצאים בסיטואציה שאפשר להגיע להסדר עם הפלסטינים.

עינת וילף: מה שישראל זקוקה ומה שישראל צריכה למען ביטחונה הוא לא דבר שבכלל נמצא בטווח ההסכמה של הצד הפלסטיני.

עינת וילף: ואז בעצם נשאלת השאלה מה עושים בסיטואציה הזאת.

עינת וילף: הרבה דרשו יוזמה מדינית, כשאמרו: יוזמה מדינית נדרשת בעיקר מסיבות טקטיות, כי הגענו למצב שמשום מה העולם ברובו המכריע מאמין לפלסטינים, חושב שהם בצד של הטובים ואנחנו בצד של הרעים.

עינת וילף: ולכן, כדי לצאת מהדבר הזה – שאנחנו כמובן חושבים שהוא שקר, ואכן הוא שקר – איך יוצאים מזה?

עינת וילף: צריך לצאת ביוזמה מדינית; לא שיש לה סיכוי, אף אחד לא באמת מאמין, אלא רק כדי להעביר את הכדור לצד השני.

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: זו גם דרך, זו גם חשיבה, ואני בהחלט לא פוסלת את החשיבות של לצאת ביוזמה מדינית כדי שהכדור יהיה בצד השני; נראה כמה זמן זה יחזיק.

עינת וילף: אבל צריך גם לזכור שיש הרבה הזדמנויות במצב הקיים.

רוברט טיבייב: מה, אנחנו משחקים כדורגל?

עינת וילף: אחד הדברים שתמיד אפיין אותנו זה היכולת לנצל מצבים קיימים – שלפעמים נראים רעים – לטובתנו.

עינת וילף: למשל, אם הפלסטינים אכן הולכים להכרזת עצמאות או להכרזה על הכרה במדינה בספטמבר, יש כאן הזדמנויות אדירות למדינת ישראל – למשל, ללכת על הנושא המרכזי, שהוא שערורייה בעיני, וזהו נושא הפליטים הפלסטינים.

עינת וילף: הפלסטינים הם היחידים בעולם שזוכים לרשת את מצב הפליטוּת שלהם.

עינת וילף: בכל מקום בעולם, פליט הוא דור ראשון, אחרי זה אין דבר כזה להיות פליט דור שני ודור שלישי ודור רביעי.

עינת וילף: העובדה שאנחנו מקבלים אפילו שאתמול מי שבאו מעבר לגדר היו פליטים פלסטינים – לא, אלה היו תושבים סורים, אולי ממוצא פלסטיני, שלא זוכים לזכויות אזרח בסוריה.

עינת וילף: לא שמישהו זוכה לזכויות אזרח בסוריה – – –

אופיר אקוניס: יש להם מזל שהם חיים.

עינת וילף: בדיוק, אבל – –

אופיר אקוניס: יש להם מזל.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתה מנהל את הדיון.

עינת וילף: – – הם תושבים סורים, והעובדה, שמדינת ישראל לא ניצלה את ההזדמנות הזאת.

עינת וילף: ולכן, אם העולם הולך להכיר במדינה פלסטינית בספטמבר, הבה תצא ישראל באמירה שאומרת: בבקשה, מרגע שהכרתם, מסתיים בזאת מצב הפליטות הפלסטינית, צריך לפרק את אונר"א, ובזאת מסתיימת הבעיה.

עינת וילף: יש גם יתרונות לישראל במצב הזה, לא צריך רק להיבהל.

עינת וילף: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, גברתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת יעקב כץ.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, הנושא של הצעת האי-אמון שהגשנו היום הינו פגיעת הממשלה בדמוקרטיה, ולכן אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי להפנות את תשומת לבכם לאחת ההגדרות הנפוצות של הדמוקרטיה, שהיא זאת: הדמוקרטיה אינה רק הזכות של הרוב לשלוט, אלא חובה המוטלת על הרוב לשמור על זכויותיו של המיעוט הלאומי שחי בתוכו.

אברהים צרצור: השאלה שנשאלת: למה זה חשוב להזכיר לכולנו את העובדה הזאת?

אברהים צרצור: א.

אברהים צרצור: כי אין למיעוט הלאומי בדרך כלל כוח השפעה, או ליתר דיוק, כלים להשפיע; ב.

אברהים צרצור: כי המיעוט הלאומי שונה בדרך כלל מהרוב, ולכן הוא מופלה לרעה; ג.

אברהים צרצור: המצב מחמיר בתנאים שבהם המיעוט הלאומי נמצא בתווך, בין המדינה שהוא חלק אינטגרלי ממנה לבין העם שאליו הוא שייך מבחינת לאום ונמצא במאבק עם המדינה שבה הוא חי.

אברהים צרצור: האוכלוסייה הערבית, שהיא מיעוט לאומי מקורי בישראל, נמצאת תמיד בעין הסערה, בשל המציאות הזאת.

אברהים צרצור: הזכות הבסיסית של המיעוט היא שלא יסתכלו עליו כאיום, שלא יקראו עליו תיגר ושלא ידירו את רגליו ממרקם החיים הרחב והמקיף.

אברהים צרצור: אתמול, כבוד היושב-ראש, היינו עדים לאירוע שמעיד כאלף עדים על העובדות האלה.

אברהים צרצור: בחור מכפר-קאסם, העיר שאני חי בה, היה מעורב בתאונת דרכים רגילה מאוד; תאונת דרכים דומה לכל – למאות תאונות דרכים שקורות, לצערי הרב, בדרך כלל, בכבישי ישראל וגובות מחיר דמים יקר מאוד.

אברהים צרצור: מה שקרה אתמול – היות שהנהג שהיה מעורב בתאונת הדרכים הקטלנית הזאת היה ערבי, הכול התגלגל בכיוון של "עליהום", הסתה המונית, שהיו מעורבים בה, לצערי הרב, גם התקשורת.

אברהים צרצור: אני האזנתי אתמול למשל לחדשות חצות ברשת ב' – המראיינת שם הפכה את התוכנית שלה למעין זירה או בית-משפט שדה לבחור הזה, והזמינה את כל המצורעים שיכולים להביע את דעתם בקטע הזה, כדי להזין את ה"עליהום" בגלל תאונת הדרכים הזאת.

אברהים צרצור: מה שאני רוצה להגיד בסוף, כבוד היושב-ראש – שאכן הגיע הזמן לכולנו לא להסתכל על הערבים כאיום, ולהתייחס אליהם כמו שכולנו מתייחסים לכולנו, ולא צריכים לייחס כל דבר שמעורב בו ערבי, יהיה קשה עד כמה שיהיה, כאל פעולת טרור או פעולת חבלה, חלילה.

אברהים צרצור: לכן יש – הגיע הזמן שאכן הממשלה תתעשת, הציבור בישראל בכלל יתעשת ויתחיל להתייחס אלינו כחלק אינטגרלי של ישראל, ולא כגוף זר.

אברהים צרצור: תודה.

אופיר אקוניס: תודה לך.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, חבר הכנסת צרצור.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת יעקב כץ, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

יעקב כץ: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הרב מוזס, אני לא יכול שלא להתחיל אתך.

יעקב כץ: אנחנו, בשנים תש"ן–תשנ"ב – אני הייתי העוזר של אריק שרון לענייני התיישבות, ובנינו בבנייה תקציבית 120,000 יחידות דיור בשנתיים ימים.

יעקב כץ: בשנתיים ימים היתה העלייה הגדולה מרוסיה, ועלו כמיליון אנשים במשך עשר שנים, ולכולם היו דירות.

יעקב כץ: גם היום – המצב הוא שיש גירעון, שכולם מסכימים עליו; גם ראש הממשלה אמר שחסרות יותר מ-100,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: אין פתרון אחר, אלא – המחיר לקרקע הוא המחיר ההתחלתי שמינהל מקרקעי ישראל קובע.

יעקב כץ: לא מוציאים אותו למכרז, הוא מגולם במחיר של הדירה הנמכרת, וצריך להוציא קרוב ל-100,000 יחידות דיור לקבלנים, והאדם הקונה קונה מהמדינה, ולא מהקבלן.

יעקב כץ: הקבלן מקבל את כספו עבור הבנייה, והוא במכרז מופיע כמי שנתן את המחיר היותר-נמוך.

יעקב כץ: אין פתרון אחר לעצירת עליית מחירי הדירות בארץ חוץ מהפתרון הזה, ונעמוד פה עוד שנה, ועוד שנה, ונראה שהמצוקה לא נגמרת, משום שיש גירעון של 100,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: על זה צריך להגיש אי-אמון.

יעקב כץ: דבר נוסף – ובזה אסיים, וכבודו ייתן לי עוד דקה וחצי.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, אתה אומר את זה כל הזמן, אחרים מזכירים את זה בבית, שאנחנו נמצאים במדינה יהודית ודמוקרטית, וזאת המציאות.

יעקב כץ: העם בישראל בוחר פעם אחר פעם בממשלה שהוא חפץ בה, שהיא בסופו של דבר מתקיימת פה על-ידי 61 חברי כנסת.

יעקב כץ: גם אגודת ישראל, גם ש"ס, גם הבית היהודי, גם האיחוד הלאומי, גם הליכוד וגם ישראל ביתנו של ליברמן, כולם כולם חרתו על דגלם שארץ-ישראל לעם היהודי.

יעקב כץ: אף אחד לא הציע שתי מדינות לשני עמים.

יעקב כץ: ראש הממשלה, בנאומו בבר-אילן, סטה מהמצע שהוא הציע לציבור בישראל, וזאת סטייה שמעולם הליכוד לא אישר אותה בשום מוסד ממוסדותיו, לא בתוך הסיעה, וזה נשאר עדיין על דעתו היחידה.

יעקב כץ: לכן אני מציע לראש הממשלה: בבואך לאמריקה, את כל הדברים שתאמר, מדוע אתה לא עושה הסכמים – אהלן וסהלן – בגלל הקוורטט ומכיוון שיש סכנה ומכיוון שאי-אפשר לסמוך עליהם, אהלן וסהלן.

יעקב כץ: אבל יסוד הטענה צריך להיות הטענה של יהודי העולם במשך 2,000 שנה, כפי שאמר שמעון אחי יהודה, בנו של מתתיהו: "לא ארץ נוכרים לקחנו".

יעקב כץ: ארץ-ישראל היא שלנו, אותה קיבלנו.

יעקב כץ: היינו בה לפני – כמו שאמר השיח' אברהים צרצור, אנחנו המקוריים פה.

יעקב כץ: אנחנו פה אלפי שנים, פה היתה מלכות דוד, פה היה יהודה המכבי, פה היה שמשון הגיבור, זו הארץ שלנו.

יעקב כץ: אתם נדדתם ובאתם מערב-הסעודית ללוב, והקמתם את קדאפי, לסוריה, והקמתם את אסד, לערב-הסעודית והקמתם את המלך ח'אלד, הגעתם גם לפה – –

עפו אגבאריה: אתה, מאיפה באת?

חנא סוייד: – – –

מסעוד גנאים: – – –

יעקב כץ: – – אבל ארץ-ישראל המקורית היא של העם היהודי, ושבנו אליה, ועכשיו ששבנו אליה נישאר בה לנצח.

יעקב כץ: איך ולמה לא לעשות הסכם עם הערבים – הוא כבר יגיד למה לא.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה לך, חבר הכנסת כץ.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריך – חברת הכנסת זהבה גלאון.

אופיר אקוניס: אחרייך – חבר הכנסת אורבך, ואחריך – חבר הכנסת אקוניס.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת כצל'ה, יש פה מקום לכולם, בוא נגיד ככה, אני לא מעוניין להיכנס לפולמוס הזה.

חנא סוייד: יש פה מקום לכולם.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אפשר היה לצפות שבפתיחת מושב כזה, עם כל הנושאים האסטרטגיים שחברי הכנסת העלו כאן – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כץ – סליחה – לא נהוג לעמוד עם הגב לדובר.

יעקב כץ: – – –

חנא סוייד: אפשר היה לצפות שבפתיחת המושב הזה, במיוחד לאור הנושאים הקרדינליים והאסטרטגיים שהועלו כאן על-ידי חברי הכנסת ועל-ידי השר, היה אפשר לצפות שראש הממשלה ייתן איזה נאום פתיחה כאן.

חנא סוייד: זה מתבקש, יש נושאים כבדים, אבל – –

אופיר אקוניס: אני מודיע לך, אם אתה לא יודע, שהוא עומד לדבר פה בעוד 20 דקות ביום הרצל, והוא יתייחס לעניינים שעל סדר-היום.

חנא סוייד: – – לצערי הרב – תראה, אני חושב שהכנסת והנושאים חשובים בפני עצמם.

חנא סוייד: לא צריך הרצל בשביל לפתוח מושב.

אופיר אקוניס: הרצל הוא חלק מהחלום הציוני, זה בסדר.

אופיר אקוניס: הוא לא חלק, הוא מייסד החלום הציוני.

זהבה גלאון: – – –

חנא סוייד: טוב, נחכה גם לנאום שלו, נחכה גם לנאום שלו, אבל כנראה קל יותר לראש הממשלה למכור לוקשים בקונגרס לקנטור ולבוינר ול"Tea Party" מאשר למכור לוקשים לציבור הישראלי, כולל לכנסת הזאת.

חנא סוייד: בסופו של דבר הם לא משלמים – בקונגרס האמריקני – את המחיר של המדיניות הכושלת, מדיניות הכיבוש של ראש הממשלה ושל הממשלה הנוכחית.

חנא סוייד: בשבילם 2 מיליארד דולר בשנה, שזה משרת את האינטרסים הפוליטיים של חברי הקונגרס, זה שווה כלום לעומת התקציבים והכסף הגדול שזורם בארצות-הברית.

חנא סוייד: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהממשלה וראש הממשלה הם סרבני שלום.

חנא סוייד: מאחר שהם לא רוצים להיכנס לתהליך שלום אמיתי, קודם כול מיטשל כבר טרק את הדלת ועוד נשמע ממנו כנראה, אבל יותר חשוב מזה שההתנכרות לשלום מציפה נושאים בסיסיים ביותר.

חנא סוייד: הנושא של הנכבה צף כל כך השנה בגלל הסרבנות של הממשלה הנוכחית, בגלל הסרבנות של הממשלה להיכנס לתהליך שלום אמיתי שבו נדונות כל הבעיות בין מדינת ישראל לבין העם הפלסטיני והמזרח התיכון באופן כללי.

חנא סוייד: לא מספיק שמנסים לעכב ולכבוש ולדחוק הצדה את הפתרון ומתרצים את זה באירן, ב"חמאס", באבו מאזן, באביב הערבי.

חנא סוייד: זה לא עוזר, יש בעיות אמיתיות שצריך לדבר עליהן.

חנא סוייד: היה כאן חוק הנכבה.

חנא סוייד: ישראל ביתנו משכה והובילה את הכנסת, הובילה את המדינה לחוק נכבה.

חנא סוייד: הנה, היה יום הנכבה, נגד מי יפעילו את החוק הזה?

חנא סוייד: נגד אף אחד, אני מבטיח לך, נגד אף אחד.

חנא סוייד: אין מקום להפעיל את החוק הזה כי כולם חכמים וכולם יודעים איך להתנהג בהווי הפוליטי הישראלי.

חנא סוייד: אז מה היה בסופו של דבר מהחוק הזה?

חנא סוייד: זה רק לסמם את האווירה, זה רק להעכיר את האווירה הציבורית במדינת ישראל וכאילו לנסות ולשלול את הנרטיב הפלסטיני.

חנא סוייד: אז ככה תמשיכו, אם ישראל ביתנו מושכת את כל המדינה ואת כל הכנסת, שיבושם לכם.

חנא סוייד: מזה לא יצא שום דבר.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: אחריה – חבר הכנסת אורי אורבך; שלוש דקות.

אופיר אקוניס: יסיים את הדיון חבר הכנסת אופיר אקוניס, בהנחה שיבואו להחליף אותו.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבל שראש הממשלה איננו כאן.

זהבה גלאון: אומנם הוא יגיע לדיון על הרצל – ואני מודיעה לך, אדוני, שהרצל היה מתהפך בקברו לו היה יודע לאן הוביל אותנו ראש הממשלה, איזה חזון ציוני.

זהבה גלאון: הרצל שחשב שבממשלה ישראלית יהודית צריך להיות שר ערבי, היה רואה את כנסת ישראל הזו בראשותו של בנימין נתניהו עם ישראל ביתנו מחוקקים חוקים גזעניים שמטרתם להצר את צעדיהם של אזרחי ישראל הערבים, כמו חוק הנכבה שנחקק כאן וצוין כאן אתמול.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, כשדיברו כאן היה כאן קודם השר נאמן על הדוכן, ודיבר על חוק הנכבה ועל שלילת המימון, וכמה הדבר הזה חשוב לשלול מימון.

זהבה גלאון: בכלל לא מדובר בשלילת מימון, אדוני, מדובר בהשתקה.

זהבה גלאון: מדובר בהשתקה של תפיסה שמייחדת את אזרחי ישראל הערבים.

זהבה גלאון: אנחנו במדינה, מדינתו של העם היהודי ומדינת כלל אזרחיה.

זהבה גלאון: מדינה חזקה, מפותחת, מתפתחת, למה מגיע לנו ראש ממשלה שאתמול אומר בנאום שמה שחשוב זה לשמור על גבולותינו.

זהבה גלאון: אני אומרת לך, אדוני, בוודאי שאנחנו צריכים לשמור על גבולותינו, אבל איך נשמור אותם אם ההצעה של ראש הממשלה היא סרבנות?

זהבה גלאון: ואקום מדיני שיוביל אותנו לבידוד לאומי?

זהבה גלאון: ועם המסר הזה ראש הממשלה מתכוון לנסוע לארצות-הברית?

זהבה גלאון: את המסר הזה הוא מתכוון לומר בפני שני בתי הקונגרס?

זהבה גלאון: אני מציעה לו, אדוני היושב-ראש, אם זה המסר, לראות בפיוס הפלסטיני איום ולא הזדמנות, אם המסר הוא המשך הסרבנות לדון על סוגיות הליבה, אם המסר הוא לקלוט מה שאומרים חברי כנסת מהליכוד – לספח, ריבונות – לאן אתם רוצים להוביל אותנו?

זהבה גלאון: האינטרס שלנו היום שתהיה מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, והזמן פועל לרעתו, אדוני, ואנחנו לא שולטים על תאריכים.

זהבה גלאון: לא שלטנו על התאריך של אתמול – ראינו את ההתרחשות – ואנחנו לא שולטים על התאריך בספטמבר.

זהבה גלאון: 120 מדינות באו"ם אמורות להכיר במדינה פלסטינית, ואיפה אנחנו?

זהבה גלאון: אז אם זה המסר, אדוני היושב-ראש, ואדוני השר, אני מציעה שתגידו לראש הממשלה, עדיף שלא ייסע לארצות-הברית, עדיף שיסתפק בשיחת טלפון וישאיר אותנו כאן.

זהבה גלאון: אנחנו צריכים לשלם את המחיר אבל למה זה מגיע לאמריקנים?

אופיר אקוניס: תודה, גברתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורי אורבך – בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אחריו – חבר הכנסת אקוניס, שהוא אחרון הדוברים, ואחריו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: לאחר ההצבעה, כפי שאמרנו, ציון יום הרצל.

אופיר אקוניס: יישאו דברים יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה ויושבת-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מציע לחברי האופוזיציה להקים שני יישובים חדשים בארץ-ישראל, אפשר בתוך גבולות "הקו הירוק".

אורי אורבך: לאחד אנחנו נקרא "נרגנים" ולשני – "נרגזים".

אורי אורבך: כן, אנשי האופוזיציה הם כל הזמן נרגנים ונרגזים.

אילן גילאון: יש גם – – –

אורי אורבך: זה כבר יש.

אורי אורבך: ובין נרגנים לנרגזים גשר של תלונות, טענות ומענות.

אורי אורבך: יש הרבה טענות מוצדקות על הממשלה, והרבה דברים שחייבים לדרוש מראש הממשלה בתחומים הכלכליים והחברתיים ואפילו המדיניים.

אורי אורבך: אבל כשאני רואה את ערימת הנרגנות והנרגזות של תושבי נרגנים ונרגזים בזמן האחרון, נדמה לי שהם לא חיים במציאות שאנחנו כולנו מצויים בה.

אורי אורבך: כשישראל מוחה על ההסכם של ה"פתח" עם ה"חמאס" ישראל אשמה, אחראית, למה לא מחדשים את המשא-ומתן כשקורה דבר כל כך דרמטי?

אורי אורבך: כשיש המהומה האדירה סביבנו בעולם הערבי, כמה טענות שישראל לא ערוכה, מופתעת, לא מגיבה נכון.

אורי אורבך: איזו מחשבה ימנית של שמאלנים, איזה היפר-פטריוטית כאילו הכול בידינו, הכול בשליטתנו; אם אנחנו רק נהיה ערוכים ומוכנים, העולם הערבי ישקוט, הכול יהיה בסדר, הכול יהיה בשליטה, כאילו אין עוד כוחות באזור פה.

אורי אורבך: גלעד שליט לא משתחרר – ביבי אשם.

אורי אורבך: אין "חמאס", אין משא-ומתן קשוח – לשחרר, לשחרר, רק אנחנו, הכול רק בידינו אם רק ניכנע.

אורי אורבך: הסורים והלבנונים מסתערים – אזרחים סורים ואזרחים לבנונים, וכמה שהם לא אזרחים שם, פלסטינים – מסתערים על הגדרות וגם אנחנו אשמים, ואיך הופתענו.

אורי אורבך: אפילו קראתי בעיתון לא מזמן, אחת הידיעות המשעשעות, מצחיקות ועצובות כאחד, שראש הממשלה פגש את אורי גלר בלונדון, שזה בסדר, בזמנו החופשי נגיד, אם יש לו כזה, איך לכופף כפיות אולי.

אורי אורבך: אבל מה שכתבו בעיתון זה שבמסעדה שהם נפגשו, מתחתיה יש קזינו.

אורי אורבך: היה כתוב בעיתון ידיעה גדולה.

אורי אורבך: אני באמת חושב שראש הממשלה בתקופה קשה כזו – זה שהוא פוגש את אורי גלר, גם לי יש על זה ביקורת, אבל לעניין של טעם.

אורי אורבך: אבל בפעם האחרונה שהוא פוגש מישהו באיזושהי מסעדה, אם אפשר לקבל מראש את רשיון העסק לראות אם הוא בתוקף, של המסעדה או של הקזינו שמתחת.

אורי אורבך: רמת הנרגנות והנרגזות על דברים שהם לא בהכרח בשליטתנו היא גדולה מדי, היא מנותקת מהמציאות.

אורי אורבך: ולכן אני חוזר על הצעתי, לסיום.

אורי אורבך: בה פתחתי: יישוב אחד לנרגנים, יישוב אחד לנרגזים, וגשר של תלונות ומענות מחבר ביניהם, ושם נשים את אנשי קדימה ומאחורה נשים את אנשי העבודה ושאר מפלגות האופוזיציה, והם יתלוננו ויתלוננו עד שיהיו מרוצים והארץ תשקוט.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס כאחרון הדוברים מטעם סיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: אחריו יסכם בשם הממשלה השר גלעד ארדן, ונעבור אחר כך להצבעה.

ראובן ריבלין: אבל קודם לכן נזכיר לטובה את אותם חברים שהלכו לעולמם בזמן הפגרה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ה' באייר, ובתאריך הלועזי 14 במאי, הוא השמח ביותר בתולדות התנועה הציונית; הגשמת חלומו של הרצל שנציין את יומו בעוד מספר דקות.

אופיר אקוניס: בעניין הזה, אני מאמין, אין קואליציה ואין אופוזיציה, יש אחדות רחבה מאוד בבית הזה.

אופיר אקוניס: כמו שאני מצפה, אדוני, שתהיה אחדות רחבה מאוד במאבק הקשה שצפוי למדינת ישראל, לא לממשלה, לא למפלגה, חבר הכנסת כבל, לא למפלגות – למדינה יהיה מאבק כדי להדוף את הניסיון הפלסטיני להכריז חד-צדדית על מדינה פלסטינית.

אופיר אקוניס: אני לא הייתי מצפה מיושבי-ראש ועדות בבית הזה, אדוני היושב-ראש, כמו חבר הכנסת מופז, או יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, לקיים פה ישיבות מתריסות ולנצל את הבמה הזאת לאירועים פוליטיים, רק כשהגברת לבני מפטפטת את עצמה לדעת על אחדות – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת יושבת-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: הגברת לבני יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת.

ראובן ריבלין: ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: כן, בכל זאת היא מפטפטת את עצמה לדעת בעניין של אחדות.

אופיר אקוניס: כדאי שהיא תדע שזה דבר רציני, זה לא שיח מלאכותי וצבוע, בכנות.

אופיר אקוניס: טוב, אבל ברור, אדוני, הפטפוטים שלה הם תוצאה ישירה של מאבקים קשים בקדימה.

אופיר אקוניס: זה לא מצריך הופעות היסטריות בטלוויזיה עם מסרים מבולבלים על כך שישראל אשמה בכל תחלואי המזרח התיכון.

אופיר אקוניס: מופז – גם לו יש פריימריס בקדימה מול הגברת לבני.

אופיר אקוניס: אז יש לו תוכנית מדינית, והוא כבר מכיר במדינה הפלסטינית.

אופיר אקוניס: על דבר אחד יש הסכמה בין הגברת לבני למר מופז לגברת איציק – על התפיסה הצינית, הלא-מציאותית.

אופיר אקוניס: ואמרת את זה בישיבת הסיעה, בפתיחתה אם אינני טועה: ישראל אשמה בכול.

אופיר אקוניס: בכול אשמה ישראל.

אופיר אקוניס: כל הסכסוך הישראלי-ערבי, 130 שנה ישראל אשמה.

אופיר אקוניס: תתביישו, תתביישו.

דליה איציק: של נעליך לפני שאתה מצטט.

אופיר אקוניס: תתביישו.

אופיר אקוניס: וזה עוד אחרי הסכם הפיוס.

דליה איציק: של נעליך.

אופיר אקוניס: אדוני, אתמול אותגרנו על-ידי המון פלסטיני מוסת ומתודרך על-ידי גורמים אסלאמיים פונדמנטליסטיים שציינו את מה שהם מכנים "יום הנכבה".

אופיר אקוניס: זה בכלל אופנה חדשה יחסית, יום הנכבה.

אופיר אקוניס: הנכבה שלכם היא – – –

חנא סוייד: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת סוייד, הנכבה שלכם היא שלא בחרתם בדרך השלום; זאת הנכבה שלכם.

חנא סוייד: איך ידעת – – –

אופיר אקוניס: אנחנו הצענו לכם, פעם אחר פעם הושטנו יד לשלום לפני הקמת המדינה.

אופיר אקוניס: הרצל חזה את זה, ז'בוטינסקי חזה את זה, בן-גוריון חזה את זה; כולם.

אופיר אקוניס: מי שדחה את היד המושטת וקיבל נכבה, זה אתם.

אופיר אקוניס: יזמתם פרעות, טרור, אוטובוסים מתפוצצים – – –

דליה איציק: מה אתה כבר יודע שאתה מרשה לעצמך.

אופיר אקוניס: אני לא יודע פחות ממך.

אופיר אקוניס: אני לא יודע פחות ממך.

ראובן ריבלין: אני מבקש לא להפריע לנואם בדבריו.

ראובן ריבלין: יש לו עוד פחות מחצי דקה.

אופיר אקוניס: גברתי, אני לא יודע פחות ממך.

אופיר אקוניס: אני לא יודע פחות ממך.

אופיר אקוניס: אני מציע לך – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני, אני מוסיף לך דקה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: ואני מציע לך לא ללמד אותי היסטוריה.

דליה איציק: – – – לא רק היסטוריה.

ראובן ריבלין: הוספתי לך דקה, נא – – –

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת סוייד, קרסתם מול עוצמת ההתנגדות היהודית והישראלית.

אופיר אקוניס: דחיתם את ההצעה – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: ערביי ישראל קרסו מול העוצמה האדירה של ההתנגדות היהודית והישראלית.

אופיר אקוניס: פתחתם במלחמה והפסדתם.

דב חנין: מי זה "פתחתם"?

ראובן ריבלין: מה זה, חבר הכנסת חנין?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין – – – ערביי ישראל.

ראובן ריבלין: אני עוד לא שמעתי שיכולים לקרוא קריאת ביניים תוך – – –.

ראובן ריבלין: שב במקומך, וזהו.

אופיר אקוניס: אתה מייצג את ערביי ישראל?

אופיר אקוניס: ואגב, חברת הכנסת זועבי, את מעלה אי-אמון בכנסת ישראל על הדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך משהו, המדינה שהכי טוב לערבים לחיות בה בעולם היא מדינת ישראל; הכי טוב.

חנין זועבי: – – –

קריאה: אתה לא עושה לנו טובה.

אופיר אקוניס: אני לא עושה לכם טובה.

אופיר אקוניס: אבל הכי טוב לחיות.

חנין זועבי: – – – אתה עשית סקר?

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אתה נמצא במפלגה שמעולם לא לקחה פטרונות על מישהו.

אופיר אקוניס: נכון.

ראובן ריבלין: אני עושה את זה בגלל שיהיה לה טוב?

אופיר אקוניס: לא.

ראובן ריבלין: אני עושה את זה בגלל שלי זה טוב.

אופיר אקוניס: נכון, מסכים אתך.

ראובן ריבלין: נו, אז מה אתה?

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: אני דיברתי, חבר הכנסת אקוניס – – –

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: הוא נותן לך הזדמנות.

אופיר אקוניס: הכי טוב.

ראובן ריבלין: הוא נותן לך הזדמנות, עוד פעם הזדמנות.

אופיר אקוניס: ואתם מנסים לעורר פרובוקציות ויום הנכבה, ולא יעזור לכם, לא יעזור לכם.

אופיר אקוניס: אגב, יש החלטה, אדוני היושב-ראש, של הממשלה, של ראש הממשלה – שימו לב טוב, חברת הכנסת זהבה גלאון – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: – – ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר החוץ הפייסני, אגב, משה שרת, שלא יוחזר פליט אחד מ-1948.

אופיר אקוניס: החלטה לא גזענית, לא לאומנית, לא של הליכוד, לא של ישראל ביתנו, של דוד בן-גוריון, מראשי תנועת העבודה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אדוני, הערבים ימשיכו לציין את יום הנכבה עוד שנים רבות.

אופיר אקוניס: כל שנה שאנחנו נחגוג את יום העצמאות, הערבים יציינו את יום הנכבה, כי הם לא החמיצו הזדמנות להחמיץ הזדמנות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר גלעד ארדן על מנת להשיב בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: מייד לאחר דבריו אנחנו נקיים הצבעה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת איציק, בבקשה.

דליה איציק: אדוני – – –

ראובן ריבלין: לא כל מי שמצטטים.

ראובן ריבלין: אם יש איזשהו דבר שנושאו הוא חברת הכנסת דליה איציק מייד תקבלי.

ראובן ריבלין: אבל זה לא סעיף 88 – את יודעת יפה, כי אחרת כל אחד ידבר.

ראובן ריבלין: הוא לא, הוא לא – – –

דליה איציק: אתה צודק, אבל אני מבקשת לפנים משורת הדין.

ראובן ריבלין: אבל יש לנו סדר-יום ארוך.

ראובן ריבלין: נסיים את הדבר, ואני אתן לך הזדמנות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לפנים משורת הדין אני אתן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת, אני הקשבתי רוב קשב לדברים של חברי הכנסת, חברות הכנסת היום בהצעות האי-אמון של כל הסיעות שהגישו, ואני הייתי רוצה לחזור לסיכום ולענות על חלק מהטענות שנשמעו כאן.

גלעד ארדן: קודם כול, אדוני היושב-ראש, הצטערתי מאוד שחבר הכנסת מופז, בשם סיעת קדימה, במקום באמת להיכנס בעובי הקורה ולהגיד מה הפתרונות שהוא מציע לקיפאון המדיני, הוא חזר כאן על גיבוב של קלישאות, של התרסות, של גידופים כלפי ראש הממשלה.

גלעד ארדן: מעבר לזה שלא מכובד, לדעתי, לדבר בצורה כזו – לא היה בדברים ולו שמץ של אמת.

גלעד ארדן: וזה אפילו מאכזב לשמוע מאדם שהיה שר ביטחון ורואה באיזו סערה נמצא המזרח התיכון, אילו איומים מאיימים על מדינת ישראל – במקום להגיע לכאן עם מסר של אחדות, עם מסר של גיבוי לראש הממשלה על המאמצים שהוא עושה כדי לייצג את כולנו בפורומים בין-לאומיים, במקום לנהוג כפי שאנחנו נהגנו כאשר מדינת ישראל הותקפה, בין אם זה היה מלבנון, בין אם זה היה מרצועת-עזה, וכל פעם, דרך אגב, כתוצאה ממחדלים של ממשלת קדימה; במקום לגבות אותנו ולנהוג בממלכתיות ובאחריות, חבר הכנסת מופז וחברי קדימה שוב נוהגים בפלגנות, נוהגים בחוסר ממלכתיות.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להאשים אותם שהעמדה שלהם שבכל מצב – כמו שאמר חבר הכנסת אקוניס – בכל מצב מאשימים את הממשלה ואת ראש הממשלה.

גלעד ארדן: הסורים על הגדר – ראש הממשלה אשם.

גלעד ארדן: יום הנכבה, ה"חיזבאללה" שולח מלבנון אנשים, מחבלים – ראש הממשלה אשם.

נחמן שי: לא הכול, אבל הרבה.

גלעד ארדן: אבו מאזן מצרף את ה"חמאס" לממשלתו – אתם אין לכם שום טענות ל"חמאס".

גלעד ארדן: לא משנה שכשה"חמאס" – – –

קריאות: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: זה שאתה – – –

ראובן ריבלין: תודה, תודה.

ראובן ריבלין: מספיק.

גלעד ארדן: כשה"חמאס" נבחר בעזרת

גלעד ארדן: כם האדיבה ברשות הפלסטינית, מייד ניתקתם כל מגע עם הרשות הפלסטינית.

גלעד ארדן: אבל כשאנחנו בשלטון, מי אשם?

גלעד ארדן: לא אבו מאזן.

גלעד ארדן: ראש הממשלה נתניהו אשם בזה שה"חמאס" הצטרף.

גלעד ארדן: מי אשם בזה שאבו מאזן לא דורש מהם לקבל את תנאי הקוורטט?

גלעד ארדן: נכון, ראש הממשלה.

גלעד ארדן: איך אמרתי בתחילת נאומי?

גלעד ארדן: ואני אומר את זה בצער – בשבילכם כל דבר זה הזדמנות לנגח את ראש הממשלה ואת הממשלה.

גלעד ארדן: אם מחר בבוקר חס וחלילה תיפול כאן פצצת אטום, גם זה אתם תגידו: זאת הזדמנות, אפשר לבנות את מדינת ישראל מחדש.

גלעד ארדן: נכון, גם זו הזדמנות.

קריאות: – – –

אלי אפללו: מה עושה ראש הממשלה?

אלי אפללו: ומה אומר כל העולם?

אלי אפללו: – – –

גלעד ארדן: שום דבר, שום דבר, שום דבר לא נבחן אצלכם שלא על-פי האינטרס הפוליטי.

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת אפללו.

גלעד ארדן: ידידי חבר הכנסת אפללו, שאני מעריך ואוהב ומכבד, אני אזכיר לך שבאו"ם אפשר להעביר כל החלטה נגד מדינת ישראל, כי מתוך 192 המדינות באו"ם כל נושא מתחיל קודם כול ממינוס 57, כי יש גוש של 57 מדינות אסלאמיות שגם אם תגיד להם להצביע – – –

נחמן שי: למה לא נסעת לאו"ם?

גלעד ארדן: – – – שאם נגד ישראל כדור הארץ שטוח, הם יצביעו שכדור הארץ שטוח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי, תן לו – – –

נחמן שי: לא, אבל – – –

ראובן ריבלין: הוא לא יענה לך, לא שומעים אותך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

נחמן שי: הוא היה יכול להיות שם.

ראובן ריבלין: אבל, חבר הכנסת שי, אתה לא מבין?

ראובן ריבלין: אני אסביר את זה בצורה הברורה ביותר, כי אני לא אסביר כל אחד למה, אני אקרא אותו לסדר.

ראובן ריבלין: אי-אפשר, אנחנו לא נוכל לקיים דיון.

ראובן ריבלין: אני רואה את עשרת השבועות הבאים עלינו לטובה.

ראובן ריבלין: לאט לאט, רבותי.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לקרוא קריאות ביניים שהן נאומים.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים היא דבר יפה, אמירה אחת.

ראובן ריבלין: אדוני השר, בבקשה.

גלעד ארדן: גם כאשר ראש הממשלה לשעבר שרון פתח במבצע "חומת מגן", גם כאשר ראש הממשלה לשעבר אולמרט פתח במבצע "עופרת יצוקה", בכל ההחלטות הללו ועוד רבות אחרות שלא היו מוצדקות מהן, וכולנו הבנו את המציאות, וכולנו תמכנו בהן, הפורומים הבין-לאומיים תמיד גינו את ישראל.

גלעד ארדן: תמיד, כל יוזמה שהועלתה שם זכתה לרוב.

גלעד ארדן: מה הפלא?

גלעד ארדן: כשמדינות שאין בהן זכויות אדם, שהורגות ערבים באלפים ובעשרות אלפים, הן חברות במועצת זכויות האדם של האו"ם, אז גם אתם יודעים, וכל אזרחי מדינת ישראל יודעים, שאין לדיון שם שום ערך.

גלעד ארדן: לא במקרה צו המעצר הראשון שיצא נגד בכיר בממשלת ישראל יצא נגד חברת הכנסת לבני, בעקבות דוח-גולדסטון ובעקבות מבצע "עופרת יצוקה".

גלעד ארדן: ולכן אנחנו היינו מצפים מכם לנהוג באחריות, לנהוג בממלכתיות, לגבות את ראש הממשלה במאמצים שלו בזירה הבין-לאומית – והוא עושה את זה בשם כולנו, בשם אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: הרי ידנו מושטת לשלום.

גלעד ארדן: ראש הממשלה ביצע את ההקפאה, נאם את נאום בר-אילן, עשינו צעדים לא פשוטים כדי להקל את החיים של הפלסטינים, והכלכלה הפלסטינית משגשגת כפי שלא שגשגה מעולם.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, הטענה שהעלה חבר הכנסת אקוניס היא לא כי אנחנו חושבים שלא צריך לסייע לערביי ישראל; ההיפך, אנחנו מאוד גאים שהערבים החיים יחד אתנו כשווים במדינת ישראל – –

עפו אגבאריה: לא שווים.

עפו אגבאריה: לא שווים.

גלעד ארדן: – – זוכים לתנאים כלכליים, זוכים לזכויות, זוכים – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אתה שווה מאוד.

גלעד ארדן: – – לחופש הבעת דעה יותר מכל מה שזוכים אחיכם הערבים במדינות האחרות.

חנין זועבי: – – –

גלעד ארדן: אבל אנחנו מתקוממים נגד הצביעות, נגד העובדה שהאופוזיציה וסיעות הבית, הסיעות הערביות, מעולם לא עלו כאן לדוכן ואמרו גם איזושהי מלה טובה, וגם גינו את בשאר אסד על הרצח ההמוני שהוא מבצע במפגינים, גינו את קדאפי.

גלעד ארדן: לא, הם הולכים ומנשקים את ידיו ומכתירים אותו בכתרים.

גלעד ארדן: כל זה קורה, אדוני היושב-ראש, מטעם חברי כנסת מהבית הזה, שבמקום לסייע לממשלה ולראש הממשלה, עוזרים לאבו מאזן, שמשתף היום את ה"חמאס" – שתומך בהשמדת ישראל, שיורה אלפי טילים, שרק לפני חודש הרג ילד ישראלי לאחר ירי של טיל נגד טנקים.

גלעד ארדן: ועל מי הם יורים את הטילים הללו?

גלעד ארדן: על אוטובוסים של תלמידים, שמסיעים תלמידים.

גלעד ארדן: איפה האופוזיציה בשעה הזאת?

גלעד ארדן: איפה יושבת-ראש האופוזיציה, הגברת לבני – –

אורית זוארץ: איבדתם כיוון – – –

גלעד ארדן: – – שתקרא לאבו מאזן לנער את חוצנו מה"חמאס", שתקרא לאבו מאזן לשבת אל שולחן המשא-ומתן?

גלעד ארדן: לא, הכול אינטרסים פוליטיים קטנוניים, הכול מתוך ההסתכלות על מה טוב לקדימה, לא מה טוב למדינת ישראל.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שהבית הזה ידחה שוב את הצעות האי-אמון, ואני קורא לו לעשות כך.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לפנים משורת הדין, היתה התייחסות לחברת הכנסת דליה איציק, יושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה.

ראובן ריבלין: אני נותן לה שתי דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, תודה לך.

דליה איציק: אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת אופיר אקוניס.

דליה איציק: הוא באמת מתברר כאחד האנשים הבקיאים והיודעים בתורה, הוא היה פה לפני קום המדינה, הוא יהיה כאן עדי דורות.

דליה איציק: אבל כשאתה מצטט, חבר הכנסת אקוניס, אתה עכשיו לא הדובר של ראש הממשלה.

דליה איציק: מה שאני אמרתי זה שמדינת ישראל לא אשמה בכול, אמרתי שנתניהו לא אשם בכול, אבל הוא אשם בחלק גדול מן הדברים.

דליה איציק: כשתפסיק להיות דובר שלו, ותהיה חבר כנסת, אולי גם תקשיב אחרת.

דליה איציק: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה – ועל קיצור הדברים, כפי שהבטחת.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, גברתי ראש האופוזיציה, חברי הכנסת, היום בשעה 16:00 פתחנו את כנס הקיץ של המושב השלישי בכנסת זו, הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: בטרם נמשיך בסדר-היום אבקש, חברי הכנסת, רבותי השרים, לייחד דברים לשני חברי כנסת לשעבר שהלכו לעולמם במרוצת הפגרה.

ראובן ריבלין: האחד הוא יעקב ז'אק אמיר, איש מפלגת העבודה, שכיהן מטעמה במשך ארבע כנסות, מהשמינית עד האחת-עשרה.

ראובן ריבלין: אמיר, יליד מרוקו, היה מרבית ימיו שליח ציבור, החל בכהונתו כיושב-ראש ועד עובדי "מפעלי ים-המלח", והמשך בשלל תפקידיו בעיריית דימונה, שלראשה נבחר בשנת 1978.

ראובן ריבלין: במרוצת שנותיו בכנסת, שאליה נבחר במקום ראש הממשלה, זכרה לברכה, גולדה מאיר, שהתפטרה באותם הימים, כיהן ברבות מוועדותיה, ושם דגש מיוחד על פעילות למען הנגב.

ראובן ריבלין: גם אחרי פרישתו הוא כיהן בשלל תפקידים ציבוריים, בהם מטעם ההסתדרות.

ראובן ריבלין: לאורך דרכו חש אמיר מחויבות עמוקה למעמד הפועלים, שממנו צמח.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: רבותי, לא מכבר הלך לעולמו גם חבר הכנסת לשעבר אברהם טיאר, שכיהן כחבר בכנסת החמישית ובזו השישית, מטעם תנועת החרות.

ראובן ריבלין: טיאר, יליד תוניסיה, היה פעיל חברתי בולט וציוני מגשים ברמ"ח איבריו.

ראובן ריבלין: כמו עמיתו מהמערך ז'אק אמיר, שהיה פעיל במרוקו בתנועת הנוער "דרור", ומטעם "ההגנה", גם אברהם טיאר היה פעיל מאוד בתוניס, אם כי בתנועת בית"ר, ואף שימש מזכ"ל התנועה בארצו ויושב-ראש התנועה הרוויזיוניסטית.

ראובן ריבלין: טיאר עלה ארצה כמעפיל ושהה במחנה מעצר בקפריסין.

ראובן ריבלין: בין השאר היה ממקימי סיעת "תכלת לבן" בהסתדרות העובדים.

ראובן ריבלין: לאחר שכיהן בשורה של ועדות בכנסת היה גם חבר בוועדה הציבורית לנושא ביטוח מפני אבטלה.

ראובן ריבלין: השניים הללו, חברי שתי הסיעות שסימלו יריבות פוליטית רבת שנים, היו בעלי תודעת שליחות גבוהה ושליחי ציבור ציונים נאמנים.

ראובן ריבלין: יהי זכרם ברוך.

ראובן ריבלין: נכבד בקימה את זכרם.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

ראובן ריבלין: ) נא לשבת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יקירי חברי הכנסת, אני מאחל לכולם אריכות ימים, אבל תזכרו שבבוא יומנו – כל אחד, יזכירו אותו מעל במה זו, ואני מקווה שאנחנו נזכה לתשומת לב כפי שזכו חברינו אשר אותם הזכרנו היום.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: כישלון הממשלה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים עכשיו להצבעות, רבותי.

ראובן ריבלין: נא להירגע.

ראובן ריבלין: נא להירגע.

ראובן ריבלין: פשוט, צריך לזכור כל חבר כנסת שהדבר עתיד להיות גם בעתיד, עוד 150-100 שנה, אבל אנחנו נגיע ליום הזה כולנו, אין דבר יותר בטוח מזה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, שלוש הצעות אי-אמון היו לפני הכנסת, והראשונה שבהן היא הצעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה בכותרת: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 40 נגד – 52 נמנעים – 1 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 40 בעד, 52 נגד ואחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון, כפי שנומקה על-ידי שאול מופז, של סיעת קדימה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד בנושא: ממשלה שפוגעת בדמוקרטיה, כפי שנומק על-ידי חברת הכנסת חנין זועבי.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 13 נגד – 57 נמנעים – 16 הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 13 בעד, 58 נגד, עם קולו של השר בגין שראיתי אותו לוחץ ולא נלחץ.

זאב בנימין בגין: – – –

ראובן ריבלין: הצבעתך נתקבלה, אני רואה אותך.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אסור לספור פעמיים, כי בתי-המשפט בישראל נזקקו להצבעה פעמיים.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להטריח את בתי-המשפט.

ראובן ריבלין: 13 בעד, 57 נגד, 16 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת האי-אמון כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת חנין זועבי, של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת איתן כבל.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 56 נמנעים – 1 הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, 56 נגד, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת איתן כבל, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום שבו אנו מציינים את יום הרצל בכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי, אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, גברתי ראש האופוזיציה ציפי לבני, המשנים לראש הממשלה, סגני ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל, פרופסור אריאל פלדשטיין, מרכזת המועצה להנצחת זכרו של הרצל שרה לזר, אחרונים יקרים – בני משפחת הרצל, אנחנו מקדישים היום דיון מיוחד לכבודו של חוזה מדינת היהודים בנימין זאב הרצל.

ראובן ריבלין: מעט מאוד מבדיל בין ה"הוזה" ל"חוזה", כחסרונו של מקף קטן.

ראובן ריבלין: אבל המקף הזה הוא עולם ומלואו.

ראובן ריבלין: כה קטן הוא המרחק בין ה"הוזה" ל"חוזה", עד שרבו קטני האמונה שלעגו לכל ניסיון של העם היהודי לקחת את גורלו בידיו.

ראובן ריבלין: אבל הרצל האמין וידע שיש סיכוי שחלומו יקרום עור וגידים.

ראובן ריבלין: הרצל לא היה רק חוזה.

ראובן ריבלין: הרצל היה גם מדינאי – מדינאי, אומן הפוליטיקה; המדינאי הראשון של מדינת היהודים.

ראובן ריבלין: הרצל היה מדינאי של עם ללא מדינה; שר חוץ ללא מיניסטריון; נציגו של הקונגרס הציוני בארמונותיהם של שרים ולורדים, של מלכים וסולטנים.

ראובן ריבלין: הרצל הציע מדיניות לעם בלא מדינה, ונתן בידי העם את הכלים שבעזרתם ניתן יהיה לנהל מדיניות בתבונה, בראיית הנולד ובחזון מרחיק לכת.

ראובן ריבלין: מאות בשנים היה העם היהודי כלי משחק בידי כוחות מדיניים זרים, לעתים לשבט ולעתים לחסד – עד הופעתו של הרצל, החוזה והמדינאי.

ראובן ריבלין: "היום אני אומר", כך כתב הרצל, "אני אנהל עניינים עם אדוני הארץ, כאחד מהם.

ראובן ריבלין: " אך ברגע מכריע אחד שבו לא הקשיב לחלום הדורות כשל הרצל, בהצעת אוגנדה, שהעלה בקונגרס השישי, ושם גם היה מקום קבורתה של אותה הצעה.

ראובן ריבלין: לשמע ההצעה שנקים בית באוגנדה קמו יהודי מזרח-אירופה, אותם היהודים שהיו כלואים בתחום המושב; אותם היהודים, ניצולי פרעות קישינב, שלגורלם חשש הרצל יותר מכול – עמדו הם כאיש אחד ויצאו מן האולם.

ראובן ריבלין: חלקם הכריז צום וישב על הארץ ממרר בבכי, כאבלי ציון.

ראובן ריבלין: כיצד ייתכן, שאלו הם, שעם יוותר מרצונו על תקוות אלפי שנים, על כיסופי דורות?

ראובן ריבלין: יום יום – שחרית, מנחה וערבית פנה העם היהודי לירושלים, ואנחנו נפנה לה עורף?

ראובן ריבלין: שאלו.

ראובן ריבלין: אני מאמין שהרצל מעולם לא העלה על דעתו לוותר על ציון ועל ירושלים, אפילו לא כפתרון זמני.

ראובן ריבלין: אני מאמין שגם להרצל עצמו היה ברור שאין ציונות ללא ציון.

ראובן ריבלין: ולכן, משעמד הרצל על משמעותה והשלכותיה של הצעת אוגנדה הוא קם ונשבע שבועת אמונים לירושלים.

ראובן ריבלין: "עד היום נדמה לי", כך כותב ז'בוטינסקי, "כי עוד מצלצל קולו באוזני כשהוא נשבע לפני כולם: 'אם אשכחך ירושלים'.

ראובן ריבלין: " "האמנתי לשבועות", אומר ז'בוטינסקי, "כולם האמינו.

ראובן ריבלין: אבל הצבעתי נגדו, ואינני יודע למה: 'ככה'.

ראובן ריבלין: זהו אותו ה'ככה' שהינו תקיף מאלף נימוקים.

ראובן ריבלין: " הצעת אוגנדה נגנזה, אם כן, לא בגלל שנעדרה ריאליות מדינית, אלא משום שלא היה לה בסיס לגיטימי.

ראובן ריבלין: הרצל משך אותה כשנוכח לדעת שסוגיה זו אינה ככל ויכוח אחר שניטש בתוך המחנה הציוני, ושהציונות לא יכולה להצביע על הצעה לוותר, ולו זמנית, על ירושלים.

ראובן ריבלין: הרצל חזר בו כאשר הבין שלא תהיה תקווה ותוחלת למדינת היהודים בוויתור על ירושלים, ולמה?

ראובן ריבלין: "ככה" – "שהינו תקיף מאלף נימוקים.

ראובן ריבלין: " חברי הכנסת, נמצאים אנו על ספה של תקופה רגישה מבחינה מדינית.

ראובן ריבלין: המזרח התיכון אינו מפסיק להפתיע ולהתחדש מדי יום, ואולי כל כמה שעות.

ראובן ריבלין: רוחות סערה מנשבות באזורנו, יחד עם חששות כבדים מאנרכיה, או מצורות כפייה חדשות.

ראובן ריבלין: ההמון שעלה אתמול ורמס ברגל גסה את גבולנו, הבהיר לנו נחרצות שאינו חפץ, כולו, בפשרה ובהכרה.

ראובן ריבלין: מדרום ומצפון כבר נשמע הקול; קול הרואה במתחולל עתה רק ראשית, טעם של התחלה, שהמשכו עוד יבוא.

ראובן ריבלין: בל נטעה: בשוך האבק ואחר העשן עלולים לקום על ירושלים, כי הדרך, לדעתם, כבר סלולה עד הנה.

ראובן ריבלין: במציאות מדינית כזאת, עלינו להניח את שתי רגלינו על קרקע יציבה, אבל גם לאפשר לחזון ולאמונה לדבר מגרוננו.

ראובן ריבלין: את השיחות עם אויבינו, מוטל עלינו לנהל בתבונה ובנחת.

ראובן ריבלין: עלינו לדעת היטב את "אומנות האפשר", אבל אסור לנו להקל ראש בחלום הדורות.

ראובן ריבלין: כפי שהבין הרצל: טקטיקה ומדינאות שאינן מחוברות לחזון לא יחזיקו מעמד.

ראובן ריבלין: ללא ירושלים, כך הבין הרצל, נאבד אנו את זכותנו על המפעל הציוני כולו.

ראובן ריבלין: "דברינו", אמר הרצל, "אינם נסמכים על שום תוקף מן החוץ, ולפיכך כל ערכם אינו בא אלא מתוך העוז הפנימי וטהרת המחשבה.

ראובן ריבלין: חפצים אנו לדאוג לטובת העם היהודי.

ראובן ריבלין: רשות היא בידינו, גם חובתנו היא" – דברי הרצל.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להזמין את כבוד ראש הממשלה בנימין נתניהו לשאת דברים, ואחריו – ראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: ידידי יושב-ראש הכנסת ראובן ריבלין, עמיתי השרים, כנסת נכבדה, לפני יומיים, בי' באייר, מלאו 107 שנים לפטירתו של בנימין זאב הרצל.

בנימין נתניהו: לא מקרי הדבר – – –

ציפי לבני: הוא נפטר בכ"א – – –

רוני בר-און: נפטר בכ"ה – – –

ראובן ריבלין: ב-1904 הוא נפטר.

בנימין נתניהו: אני מודה לך על התיקון.

ראובן ריבלין: צודק.

בנימין נתניהו: לא מקרי הדבר שתמונתו של הרצל היא היחידה שמתנוססת כאן באולם הכנסת.

בנימין נתניהו: הרצל היה גדול המנהיגים שקמו לעם היהודי בזמן החדש.

בנימין נתניהו: הוא הבין היטב את מצבו של העם היהודי; הוא זיהה את השינויים הגדולים שהתחוללו סביב עמנו.

בנימין נתניהו: הוא חזה בבירור ששרידותו של העם דורשת מדינה יהודית, שתנאי הכרחי לקיומה של המדינה היהודית הוא צבא יהודי, ולא סתם צבא, אלא צבא מודרני, חזק, שמבוסס על טכנולוגיה מתקדמת.

בנימין נתניהו: הנה מה שהוא כתב ב-1896: "צבאה של המדינה היהודית, המצויד בכלי הנשק החדישים ביותר, יגן על המדינה מבית וישמור על גבולותיה".

בנימין נתניהו: הרצל הבין שאף אחד אחר לא ישמור עלינו.

בנימין נתניהו: הוא הבין שנצטרך לשמור על מדינתנו בכוחות עצמנו.

בנימין נתניהו: הוא כתב: "אני רוצה רק בהתיישבות כזאת שנוכל להגן עליה בצבא יהודי משלנו".

בנימין נתניהו: הרצל היה איש חזון, אך באותה מידה הוא היה גם ריאליסט; הוא הבין שגם לאחר השגת המדינה יצטרכו היהודים להגן על עצמם.

בנימין נתניהו: על הרעיון שלו להגנת המדינה היהודית הוא זכה לתואר "משוגע", אבל כמו שאומרים אצלנו, זה היה עוד כלום לעומת קיתונות הבוז שנחתו עליו כשהוא דיבר על החזון של צבא יהודי.

בנימין נתניהו: ואף שהרצל גייס לצדו את ענקי הרוח בקרב עמנו בדורו, את נורדאו וזנגוויל ואחרים, מעניין שהלעג נגדו היה חזק במיוחד דווקא אצל השכבות המבוססות והמשכילות בקרב בני עמנו במערב, ולעומת זאת, דווקא במזרח – בפולין, ברוסיה, באוקראינה, אצל המוני העם, היהודים הפשוטים בעיר ובכפר – שם היתה נכונות הרבה יותר גדולה לקבל את חזונו של הרצל ולהתאחד סביב רעיונותיו.

בנימין נתניהו: היום אנחנו יודעים להעריך הרבה יותר טוב, חברי הכנסת – היום אנחנו יודעים להעריך את מה שרבים מבני עמנו לעגו לו אז.

בנימין נתניהו: היום אנחנו יודעים שתכונתו המרשימה הראשונה של הרצל היתה יכולתו לזהות את המצב המשתנה ולהציע לו פתרון, גם אם פתרון זה לא היה מקובל אצל יהודים מובילים באותם הימים.

בנימין נתניהו: היתה להרצל אותה סגולה שניחנו בה מתי מעט, לראות בשלבים הראשוניים, העובריים ממש, את ההתגבשות של השנאה ליהודים בזמנו, ולא פחות מזה להבין במדויק לאן היא מובילה.

בנימין נתניהו: ונכון הדבר, הרצל לא הצליח לגרוף את כלל היהודים לפתרון שהוא הציע, אבל הוא כן הצליח – הוא כן הצליח להביא לאיחוד הסיעות הציוניות סביב רעיונותיו המרכזיים, ואני מאמין שללא גרעין זה של הסכמה פנימית בתוך התנועה הציונית, התנועה הזאת לא היתה מצליחה להתגבר על הכוחות הגדולים שפעלו נגדה בעולם.

בנימין נתניהו: אילו לקחים מפועלו של הרצל רלוונטיים עבורנו היום?

בנימין נתניהו: הלקח הראשון הוא שחובתנו לזהות את המציאות – את המציאות המשתנה.

בנימין נתניהו: המזרח התיכון משתנה באופן דרמטי ובמהירות.

בנימין נתניהו: מאות מיליוני בני-אדם סביבנו כמהים לחירות פוליטית וכלכלית, והם נאבקים על חירויות אלה.

שלמה מולה: שב ואל תעשה.

בנימין נתניהו: אלה שינויים בלתי נמנעים, ובהחלט ייתכן שבטווח הארוך אלה יהיו שינויים לטובה.

בנימין נתניהו: בכל אופן אני מקווה שכך יהיה, גם לטובת האנשים עצמם, וגם משום שבסופו של דבר, אם המאבק הזה יוכרע בהצלחה, הוא יקדם מאוד את סיכויי השלום ואת עמידותו של השלום.

בנימין נתניהו: אבל בטווח המיידי, בתקופת המעבר, מצבנו עלול להיות בעייתי יותר וגם מאתגר יותר.

בנימין נתניהו: הרי אנחנו רואים מה קורה במצרים, אנחנו רואים מה קורה בסוריה, אנחנו רואים מה קורה בלבנון.

בנימין נתניהו: לבנון נשלטת היום על-ידי "חיזבאללה" בחסות אירן, כשרק לפני חמש שנים היתה בה תקווה גדולה לחופש ולקדמה.

בנימין נתניהו: אנחנו גם רואים מה קרה אתמול לאורך גבולותיה של מדינת ישראל – אלפים אלפים התקבצו על הגדרות.

בנימין נתניהו: הם עשו ניסיון לפלוש לתוך שטחנו, לפגוע בריבונותנו.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד שמבחינתם של מחוללי המהומות, 63 השנים של עצמאות ישראל לא שינו, מבחינתם, שום דבר.

בנימין נתניהו: כי מה אמרו המפגינים בעזה אתמול?

בנימין נתניהו: הם צעקו שהם רוצים לחזור ליפו.

בנימין נתניהו: מה אמרו המפגינים בסוריה?

בנימין נתניהו: שהם רוצים לחזור לגליל.

בנימין נתניהו: מה אמר אתמול ראש ה"חמאס" בעזה?

בנימין נתניהו: הוא אמר: אנחנו רוצים לראות סוף למפעל הציוני.

בנימין נתניהו: ממש אותן מלים של הפטרונים שלו באירן.

בנימין נתניהו: אבל, ידידי, זה לא נאמר רק שם.

שלמה מולה: מה אתה עושה בשביל זה?

יוחנן פלסנר: ומה אתה עושה?

יוחנן פלסנר: אתה לא עושה כלום.

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: תודה.

יוחנן פלסנר: אתה לא פרשן, אתה ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תחליטו מי קורא קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: לא יכולים במקהלה.

ראובן ריבלין: מספיק.

יואל חסון: למה לא?

ראובן ריבלין: למה לא?

ראובן ריבלין: אני אסביר לכם למה לא בקריאה הבאה.

נסים זאב: מה הוא לא עושה?

יוחנן פלסנר: הוא הפך את זה לנאום פוליטי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, לא ביקשתי ממך לעזור.

ראובן ריבלין: לא ביקשתי ממך לעזור.

ראובן ריבלין: אבקש לא להתערב.

יואל חסון: אדוני ראש הממשלה – – –

יוחנן פלסנר: – – – שהוא נאום פוליטי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון.

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

אופיר אקוניס: בזה אתם מומחים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

יואל חסון: במה אתה מומחה, חבר הכנסת אקוניס?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אופיר אקוניס: – – – אתם מומחים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, שמעתי ביקורת שדברים מדיניים אינם נאמרים בכנסת.

בנימין נתניהו: הביקורת הזאת תהיה הרבה יותר מוצדקת אם יאפשרו לראש הממשלה לומר את הדברים המדיניים בכנסת.

יוחנן פלסנר: אתה לא עושה כלום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, רבותי.

אורית זוארץ: שנתיים אנחנו מחכים.

ראובן ריבלין: רבותי, ההערה של ראש הממשלה נאמרת לגבי כל אחד ואחד מאתנו שרוצה להציג בפני הכנסת את עמדתו, כדי שנתווכח.

יואל חסון: – – – קריאות ביניים זה חלק מהדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: שלא יאיים על הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: בסדר גמור.

בנימין נתניהו: בהפגנה – – –

אורית זוארץ: אנחנו מחכים שנתיים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורית זוארץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: אמרתי ששמענו מה נאמר סביבנו, אבל הדבר המעניין ביותר הוא מה שקרה בבילעין.

בנימין נתניהו: זה לא קרה רק שם, זה מעניין, משום שבהפגנה שלשום בבילעין יצא המרצע מן השק.

בנימין נתניהו: אני רוצה לדייק, יצא המפתח מהשק.

בנימין נתניהו: בתהלוכה בבילעין הלכה לה ילדה קטנה והחזיקה בידה מפתח גדול וסמלי.

בנימין נתניהו: עכשיו, כל פלסטיני מבין באיזה מפתח מדובר כאן; זה לא היה המפתח לבתים שלהם בבילעין, או בשכם, או ברמאללה.

בנימין נתניהו: זה היה המפתח לבתים שלנו ביפו, בעכו, בחיפה, ברמלה.

בנימין נתניהו: ידידי, שורש הסכסוך מעולם לא היה היעדר מדינה פלסטינית.

בנימין נתניהו: שורש הסכסוך היה ונשאר הסירוב להכיר במדינה היהודית – – –

מיכאל בן-ארי: אז למה אתה מתחנן אליהם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת.

בנימין נתניהו: זהו איננו סכסוך על 1967; זהו סכסוך על 1948, על עצם קיומה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הרי שמתם לב בוודאי שהאירועים אתמול לא נערכו ב-5 ביוני, יום פתיחת מלחמת ששת הימים; הם נערכו ב-15 במאי, יום כינונה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הפלסטינים קוראים ליום הזה, של הקמת מדינת ישראל, "יום האסון", אבל האסון האמיתי שפקד אותם הוא שלא קמה להם מנהיגות שהיתה מוכנה לקבל פשרה היסטורית אמיתית – פשרה בין העם הפלסטיני לבין העם היהודי.

בנימין נתניהו: ולצערנו, מאז ועד ליום הזה לא קמה להם הנהגה שתהיה מוכנה להכיר בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

בנימין נתניהו: זה עוד לא קרה.

בנימין נתניהו: רבותי, אסור לנו לטמון את הראש בחול, ועלינו להסתכל על המציאות הזאת, כפי שהיא, בעיניים פקוחות.

בנימין נתניהו: עלינו סוף-סוף להפסיק להלקות את עצמנו ולהאשים את עצמנו.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לקרוא לילד בשמו: הסיבה שאין שלום היא שהפלסטינים מסרבים להכיר במדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם שאני מרגיש שמול המציאות הזאת, באזור בכלל וסביב גבולותינו בפרט, הולכת ומתחוורת הבנה אצל רוב העם, ואני מאמין שרוב העם מאוחד סביב העמדות שאני מאמין בהן, ושאני אציג אותן כאן.

אורית זוארץ: מהן?

ראובן ריבלין: שמעת מה הוא אומר?

ראובן ריבלין: אני לא מבין אתכם.

ראובן ריבלין: אומר ראש הממשלה: "שאני אציג אותן כאן".

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: מה זה "מהן"?

ראובן ריבלין: את באמת חושבת שאת מייצגת את כל העם?

ראובן ריבלין: מה זה "מהן"?

ראובן ריבלין: הוא יציג.

ראובן ריבלין: לא יציג – תקראו קריאות ביניים.

אורית זוארץ: שאלתי שאלה.

אורית זוארץ: אנחנו שנתיים שומעים את זה, שאלתי שאלה.

יוחנן פלסנר: אם זה מה שיש לו להגיד, שלא ייסע לארצות-הברית.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, העולם כולו צופה, שכן ראש הממשלה ביקש ליידע את הכנסת שאכן הוא מתכוון להתייחס לכמה מהנושאים הבוערים ביותר על סדר-יומנו.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אני רואה מפה יותר טוב, תאמין לי.

בנימין נתניהו: אני מאמין שרוב העם מאוחד סביב העמדות שאני מאמין בהן ושאני אציגן.

בנימין נתניהו: קודם כול, הוא מאוחד סביב הצורך להגן על המדינה וגבולותיה.

בנימין נתניהו: שנית, הוא מאוחד סביב הצורך לשמר את השלום עם מצרים וירדן.

בנימין נתניהו: שלישית, הוא מאוחד אל מול הסכנה של התחמשות אירן בנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: אני מאמין גם שרוב העם מאוחד סביב עמדותי בנושא שלכאורה נתון במחלוקת – התהליך המדיני מול הפלסטינים.

בנימין נתניהו: אזרחי ישראל מאוחדים הרבה יותר ממה שנהוג לחשוב, ויותר מהמפלגות שאמורות לייצג אותם כאן, בבית הזה.

בנימין נתניהו: יש הסכמה רחבה סביב עמדות בסיסיות.

בנימין נתניהו: ראשית, סביב דרישתי שהפלסטינים יכירו בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

בנימין נתניהו: שנית, סביב עמדתי, שהיא גם עמדה של רבים כאן, שההסכם בינינו חייב להביא לסוף הסכסוך ולקץ התביעות ממדינת ישראל.

בנימין נתניהו: שלישית, שבעיית הפליטים הפלסטינים תיפתר מחוץ לגבולות מדינת ישראל, ולא בתוכה.

בנימין נתניהו: רביעית, שמדינה פלסטינית תוקם רק בהסדר שלום שלא יפגע בביטחון ישראל.

בנימין נתניהו: אני מאמין שיש גם הסכמה רחבה מאוד עם עמדה שאני מציג בתקיפות, זאת אומרת – שהמדינה הזאת חייבת להיות מפורזת, עם הסדרי ביטחון ממשיים בשטח, כולל נוכחות צבאית ארוכת טווח של ישראל לאורך נהר הירדן.

בנימין נתניהו: חמישית, אנחנו מסכימים שעלינו לשמור על גושי ההתיישבות – – –

מיכאל בן-ארי: מה עם היישובים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, הוא ידבר מתי שהוא רוצה על הדברים.

ראובן ריבלין: כשהוא יסיים ולא יהיה, תשאל אותו שאלה באימייל.

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה רוצה לנאום במקום ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: אני לא מאפשר לך.

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: חמישית, אנחנו מסכימים ביריעה רחבה מאוד שגושי היישובים חייבים להישאר בתוך מדינת ישראל, ושישית, אני עומד על כך, ורבים מכם עומדים על כך, שירושלים תישאר בירתה הריבונית והמאוחדת של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אלה העקרונות שמתווים את הדרך שלי, שלנו.

יעקב כץ: גירוש – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: של הליכוד – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אדוני יוכל להשיב לראש הממשלה – – –

יעקב כץ: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אני נאלץ לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוחנן פלסנר: כצל'ה, אל חשש, הוא לא יעשה שום דבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני לא רוצה להזכיר לך באיזה מצב אתה נמצא.

בנימין נתניהו: אני יודע שרוב עצום בעם מבין שאפשר לעשות שלום רק עם אלה שרוצים שלום.

בנימין נתניהו: מי שרוצה להשמיד אותנו איננו שותף לשלום.

בנימין נתניהו: ממשלה פלסטינית שחציה מורכב מאלה שמצהירים יום-יום על כוונתם לחסל את מדינת ישראל איננה פרטנר לשלום, ומי שאומר – אני מכיר את האמירה הזאת – ששלום עושים עם אויב, חייב להוסיף תוספת קטנטנה, אבל לא זניחה: שלום עושים עם אויב, אבל עם אויב שהחליט לעשות שלום.

בנימין נתניהו: זה הלקח העיקרי של המאה ה-20; אני חושב שזה גם הלקח העיקרי של המאה ה-21.

בנימין נתניהו: כמה משכנינו – וידידותינו הגדולות – מבינים את העיקרון הזה ביחס לאותם אויבים בלתי מתפשרים שלהם.

בנימין נתניהו: אני רוצה לעשות שלום עם מדינה פלסטינית שתסיים את הסכסוך; אני לא מוכן לקבל מדינה פלסטינית שתמשיך אותו.

בנימין נתניהו: אני מוכן לקבל מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל; אני לא מוכן לקבל מדינה פלסטינית במקום מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: עכשיו, אני יודע, שמעתי זאת גם היום, אני יודע שישנם גם אלה שאינם מסכימים עם כמה מהדברים שאמרתי כאן.

בנימין נתניהו: אבל רוב מוצק של העם כן מסכים.

אורית זוארץ: אנחנו אתך, מה עם השותפים הקואליציוניים שלך?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, ראש ממשלה כרגע אומר דברים שנוגעים לאומה כולה.

ראובן ריבלין: אני לא מבין למה את חושבת שצריכים לשמוע אותך.

אורית זוארץ: מחזקים את ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: כי אז חברים שלך נזעקים, מדוע רק את תדברי.

ציפי חוטובלי: רוב הציבור בישראל – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, תודה רבה.

ראובן ריבלין: אין נאומים.

יואל חסון: אדוני, זאת קריאת ביניים חשובה, כי אנחנו נשמח שהוא יעשה את מה שהוא אמר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני לא משתתף כרגע בשמחותיך או בעצבותך.

ראובן ריבלין: כרגע ראש הממשלה מדבר.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, אם הם יבחרו בדרך של הכרה במדינת ישראל וזניחת הטרור, הם ימצאו בנו עם מאוחד שנכון לעשות שלום ומוכן לעשות שלום עם פשרות, אבל שלום אמיתי.

בנימין נתניהו: זה מה שאנחנו רוצים להשיג.

בנימין נתניהו: הפשרות האלה, אגב, הן כואבות, כי מדובר, בכל מקרה, בחלקי מולדת שלנו.

בנימין נתניהו: זה לא ארץ זרה; זו ארץ אבותינו.

בנימין נתניהו: ויש לנו בה גם זכויות היסטוריות, ולא רק אינטרסים ביטחוניים.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני יותר מ-100 שנה ראה הרצל לפניו, בקונגרס הציוני – הוא ראה הרבה סיעות, עם הרבה חילוקי דעות, אבל עם זאת הוא הבין שעל העיקר, על הדברים העיקריים, היתה הסכמה.

בנימין נתניהו: הוא הבין שהיתה הסכמה על העיקר בתוך הפלגים השונים של התנועה הציונית.

בנימין נתניהו: הוא קרא לסיעות בקונגרס הציוני להתעלות מעל שיקולים כיתתיים ואישיים.

בנימין נתניהו: הוא קרא להן להתאחד סביב הרעיונות הגדולים שהיו בבסיס התנועה הציונית.

יוחנן פלסנר: הוא לא עסק בהישרדות.

ראש הממשלה: זהו הדבר שאנחנו צריכים לעשות גם היום.

ראש הממשלה: אם בעבר הכוחות העיקריים בציונות נדרשו להתאחד כדי להקים מדינה, היום הכוחות המרכזיים בציונות צריכים להתאחד כדי לשמור על המדינה, ורק כך להבטיח את עתידה.

ראש הממשלה: ולכן, ברגע היסטורי זה, ברגע שבו מתרחשת רעידת אדמה כבירה באזורנו, ברגע שבו קוראים תיגר על עצם קיומנו, ברגע שבו רובנו מסכימים עם העקרונות שהתוויתי כאן, זהו הרגע להתאחד לטובת המדינה.

ראש הממשלה: ואני קורא לכם, החברים הציונים באופוזיציה, התעלו על שיקולים מפלגתיים, שימו בצד אינטרסים אישיים, הצטרפו אלינו על בסיס העקרונות שהתוויתי כאן היום, ויחד נציג חזית אחידה, למען הביטחון, למען השלום, למען המדינה.

יוחנן פלסנר: אתה רק עוסק באינטרסים אישיים.

יוחנן פלסנר: אתה רק עוסק באינטרסים.

ראובן ריבלין: לא מוחאים כפיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני לא מבין למה הוויכוח.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, איפה ההרשמה?

קריאה: איפה נרשמים?

ראובן ריבלין: בסדר, תעביר לי, אני אשאל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי, תודה רבה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראש האופוזיציה לשאת את דברה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

יואל חסון: תראה איזה פרצופים מודאגים אצל הליכוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני מבין קריאות ביניים ממקומות אחרים, למשל מכיסא היושב-ראש אני מבין.

ראובן ריבלין: אני לא מבין מה קריאות הביניים מצדך.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: אני לא מבין מה קרה.

אורית זוארץ: אנחנו מברכים.

ראובן ריבלין: תהיו רציניים גם בקריאות הביניים, חברים.

יואל חסון: אני מאוד רציני, תראה את הפנים של הליכוד.

גלעד ארדן: – – – שלי ליואל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון – חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון, עד לא מכבר היו עוד אנשים בליכוד.

ראובן ריבלין: עד לא מכבר.

ראובן ריבלין: רבותי, יושבת-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אכן, יום הרצל השנה איננו יום רגיל.

ציפי לבני: אנחנו מסתכלים אחורה – רק אתמול, ביום שבו מציינים 63 שנה להקמת מדינת ישראל, מדינת היהודים שחזה הרצל, מהומות בכל האזור, ולא רק באזור, נגד עצם קיומה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אנחנו מסתכלים קדימה, ונראה שבתוך כמה חודשים תוכרז מדינה פלסטינית בשטח 67', ובין לבין – ראש הממשלה נוסע לארצות-הברית ללא חזון או תוכנית פעולה.

ציפי לבני: ביום הזה אנחנו מאוחדים בשמירה על ריבונותה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: ישראל זכאית – והנהגתה חייבת לפעול – למנוע מאלה שלא מקבלים את קיומה לפעול נגד עצם קיומה של ישראל.

ציפי לבני: והפעילות נגד עצם קיומנו לובשת בימים האלה צורות שונות, החל באירן, המבקשת להתחמש בנשק גרעיני, עבור דרך טרור המכוון לאזרחים, וכלה באזרחים המתדפקים על הגדרות, מבקשים לפרוץ אותן, וחלקם אף הצליחו.

ציפי לבני: ישראל הוקמה לפני 63 שנה כחלק ממימוש החלום של הרצל וראשי התנועה הציונית, חזון המבוסס על זכות היסטורית מוסרית שתורגמה ללגיטימיות משפטית ובין-לאומית, חזון שמומש למרות התנגדות עמי ערב אז להחלטה על חלוקת הארץ לשתי מדינות, יהודית וערבית.

ציפי לבני: אלה המוחזקים זה עשרות שנים כקלפי מיקוח במחנות פליטים, הילדים האלה, שמחזיקים את המפתחות על הצוואר, צריכים להבין שהדלת שלה יתאים המפתח לא נמצאת עוד במדינת ישראל, וככל שיבנו את ביתם במקום שבו הם נמצאים כעת, כך ייטב, גם להם.

ציפי לבני: חברי חברי הכנסת, עברנו בשבועות האחרונים ימים שמסמנים אירועים שעיצבו עתידו של עם – פסח, שואה, זיכרון ועצמאות.

ציפי לבני: חברים, האירועים האלה לא קרו מאליהם; בנקודות הזמן הקריטיות האלה היתה מנהיגות שקיבלה החלטות, החלטות שלפעמים במועד הקובע נראו חסרות סיכוי.

ציפי לבני: וכל מנהיג שואל את עצמו, בעיקר ביום השואה, מה היה עושה מול שואה מתקרבת.

ציפי לבני: ואני לא חושבת שמדינת ישראל היא במצב של יהודי אירופה ערב השואה, ממש לא, אבל ודאי שיש סכנות מסביב.

ציפי לבני: אבל דווקא מי שמדבר על גודל הסיכון, ורק על הסיכונים שמסביב, מי שתופס אותו בממדים שואתיים, דווקא ממנו נדרשת מנהיגות, וכגובה הסיכון גובה המנהיגות וגובה ההחלטות וגודל ההחלטות הנדרשות.

ציפי לבני: והממשלה הזאת, אדוני ראש הממשלה, לא עומדת בתקן הזה.

ציפי לבני: ומנהיגות היא לא רק לצפות ולהתריע, אלא לחשוב מה הפתרונות.

ציפי לבני: והממשלה הזאת נכשלת כישלון מהדהד במתן מענה.

ציפי לבני: הרי גם הרצל יכול היה רק לזעוק: "אנטישמיות", וביום פקודה לומר: חזיתי את הבאות.

ציפי לבני: הרי הרצל הוא חוזה לא רק משום שהוא חזה את הרעות, אלא משום שהוא חזה את הפתרון והגה אותו.

ציפי לבני: ובדרך, נכון, אדוני היושב-ראש, הוא גם ניסה כמה רעיונות לא ממש ציוניים.

ציפי לבני: אבל הרצל הבין שלא די לכתוב את החזון עלי ספר, נדרשת גם פעילות מדינית ומעשית כדי להוציא את החזון אל הפועל, בין על-ידיו ובין על-ידי אחרים, ולא מספיק רק לדבר מול העולם על האנטישמיות ועל הסכנה.

ציפי לבני: אדוני ראש הממשלה, הרצל, אבי הציונות המדינית, הבין שכדי לממש את החזון הוא צריך את תמיכת העולם במדינה היהודית, התמיכה שאתה שוחק בהתנהלות שלך.

ציפי לבני: ובשבוע הזה אני יודעת שאתה מודאג, או יותר נכון אני מקווה שאתה מודאג ולא רק רואה בכל אירוע נגד ישראל עוד איזה כלי בהסברה חסרת תועלת.

ציפי לבני: כי ציונות מדינית זה לא הסברה, והסברה זה לא תחליף מדיניות.

ציפי לבני: ציונות מדינית זה לא להאשים את כל העולם בלי להסתכל על תרומתך למצב; ציונות מדינית זה להבין את הבעיה, למצוא לה פתרון ולגייס את העולם לפתרון.

ציפי לבני: ציונות מדינית זה לא רק לדבר על אחדות נגד מי שנגדנו, אלא גם לייצר בעד מה אנחנו, ולא רק הדברים שנוח לך להגיד על הדוכן הזה, אלא הדברים שיאפשרו שלום.

ציפי לבני: ועם כל הכבוד, אדוני ראש הממשלה, אחדות בשביל לשמר אותך בכיסא, על הנזקים שאתה עושה למדינת ישראל, איננה אחדות ראויה.

קריאה: למה את לא עשית שלום?

ציפי לבני: הציונות תמיד יזמה, ולא השאירה את גורל העם היהודי בידי אחרים.

ציפי חוטובלי: – – –

ציפי לבני: הממשלה הזאת חוששת מיוזמה, ובפועל גורלנו נגזר על-ידי אחרים.

ציפי לבני: האם לשבת באפס מעשה ולזעוק חמס זה ציוני בעיניך?

ציפי לבני: ובמיוחד בימים המורכבים האלה אתה נוסע לארצות-הברית כשכיסיך ריקים מיוזמה ישראלית, או – איך מגדירים הפרשנים, אלה שמייחצנים אותך?

ציפי לבני: ראש הממשלה יוצא לארצות-הברית לקרב בלימה.

ציפי לבני: קרב בלימה בארצות-הברית, ידידתה הגדולה ביותר של מדינת ישראל.

ציפי לבני: אבל הרי גם במונחים ביטחוניים ישראל ניצחה במלחמות, גם הקשות ביותר, לא רק דרך מגננה, אלא גם דרך יוזמה.

ציפי לבני: אבל ישראל בראשותך חלשה, סופגת, בולמת, מיואשת.

ציפי לבני: אני חושבת שבעומק לבך אתה יודע מה צריך לעשות.

איוב קרא: – – –

ראובן ריבלין: איוב.

ציפי חוטובלי: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, מה קרה?

ראובן ריבלין: חוטובלי, סליחה.

ראובן ריבלין: קריאותייך נסתיימו.

ראובן ריבלין: המכסה שלך נסתיימה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

איוב קרא: היה גן-עדן.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: סגן השר קרא, אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

ציפי לבני: אני חושבת שאתה יודע בעומק לבך מה צריך לעשות, לפחות זה התירוץ שממלמלים אלה שמסבירים עוד, שנחכה ואולי תפתיע, או איך אמר שר הביטחון בדרכו הציורית כפרשן לענייני מדיניות הממשלה – צריך להפסיק להיות "דובון לֹאלֹא".

ציפי לבני: מלים שלו.

ציפי לבני: לא שמעתי אף "כן" היום על הבמה.

ציפי לבני: אני לא יודעת מה יותר גרוע, העובדה שאתה יודע מה יכול להציל את ישראל אבל לא כשיר לקבל החלטה בגלל חששות פוליטיים קטנים וקטנוניים, או שאתה לא מבין את המצב.

ציפי לבני: ושתי האופציות הן אופציות גרועות לישראל.

ציפי לבני: אני יודעת שיהיה מי שיגיד שזה יום ממלכתי ולא צריך לבקר את הממשלה כעת.

ציפי לבני: אבל המעשה הממלכתי היחיד שאני יכולה לעשות היום הוא לומר את הדברים האלה, שאולי יגרמו לך לעשות מעשה ולפחות יגרמו לציבור להבין שיש תקווה, גם אם התקווה לא מיוצגת על-ידי ההנהגה הזאת.

ציפי לבני: אני אגן על ישראל, על זכותה להתקיים כבית לאומי לעם היהודי, על אותם עקרונות ביטחון שיהיו חלק מכל הסדר עתידי, על הגושים שיהיו חלק מישראל, על ירושלים, כפי שעשיתי במהלך המשא-ומתן, אבל אני לא יכולה להגן על מחדל ממושך של הממשלה הזאת, ובעיקר כשעוד ניתן לשנות.

ציפי לבני: זה עוד לא מאוחר מדי.

ציפי לבני: ספטמבר עוד לא כאן.

גלעד ארדן: את לא דיברת עם ה"חמאס".

גלעד ארדן: מה את מבקשת, שהוא ידבר עם ה"חמאס"?

ראובן ריבלין: כבוד השר גלעד ארדן.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן, אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים.

גלעד ארדן: שאלת הבהרה.

ראובן ריבלין: יכולתך להבין או לא להבין אינה רלוונטית לדבריה של ראש האופוזיציה, זו זכותה.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

ראובן ריבלין: רבותי, מרגע זה, על כל אמירה, לעניין או לא לעניין, אני מזהיר.

יוחנן פלסנר: באופוזיציה – – –

איוב קרא: כבר שנתיים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: למה אני?

איוב קרא: תמיד אני, מה זה.

ראובן ריבלין: חלילה.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

ראובן ריבלין: תודה רבה, נא להפסיק כל הפרעה.

ציפי לבני: ובעיקר, שעוד לא מאוחר מדי.

ציפי לבני: הרי התהליכים האלה קורים – – –

דני דנון: עם מי, עם ה"חמאס"?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

דני דנון: עם ה"חמאס", עם מי את רוצה לעשות תהליכים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: אנחנו עדיין לפני ספטמבר, גם ההסכם הפלסטיני הרע בין ה"פתח" ל"חמאס" עדיין לא בוצע, ניתן לשנות את המגמה.

ציפי לבני: אני יודעת שהשרים שלך הרי מדברים באופן קבוע, ממילא אין מה לעשות כי יש רוב אוטומטי באו"ם.

ציפי לבני: הרוב האוטומטי הזה קיים הרבה מאוד שנים, אבל יש רק ספטמבר אחד שבו הפלסטינים החליטו לנצל אותו וזה הספטמבר שבו אתה ראש הממשלה.

יריב לוין: כי הם הבינו שלא ניכנע להם, זה הכול.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת.

ציפי לבני: הרי, ראש הממשלה, אם לא תיזום, דברים קורים לנו, מחליטים עבורנו, וטועה מי שאומר שהפלסטינים נוקטים צעד חד-צדדי.

ציפי לבני: הם מולנו ואנחנו מולם.

ציפי לבני: הרי אם תהיה הצהרה כזאת באו"ם, המשמעות היא שהפלסטינים ושאר העולם נגד ישראל, גם אם מספר מדינות – ואני מקווה – יימנעו או יצביעו נגד.

ציפי לבני: ואם עתידה של המדינה לא נגד עיניך אלא רק טובתך האישית, תחשוב שאתה עלול להירשם בספרי ההיסטוריה כמי שבתקופתך הוכרזה המדינה הפלסטינית, ואולי – אני באמת מקווה שלא – החמאסטן.

ציפי לבני: אבל מה שיותר גרוע – – –

ציפי חוטובלי: שכנעו את העולם כל כך הרבה שנים – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, מה קרה?

ציפי חוטובלי: אני כועסת.

ראובן ריבלין: את כועסת?

ראובן ריבלין: צאי החוצה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת עינת – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן, אם אינך מסוגל לשמוע את ראש האופוזיציה, צא.

ראובן ריבלין: פשוט צא.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לקרוא לשר לסדר, זה פשוט בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: היא, מותר לה לומר כל מה שהיא חושבת, זה הכול, ואתה לא יכול להיות צנזור שלה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, מי שיתנהג כחבר כנסת, אני אתייחס אליו כחבר כנסת.

זאב אלקין: – – –

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: החלק שגרוע באמת, שאותם עקרונות שהם חשובים באמת למדינת ישראל, הביטחון, העיקרון שאנחנו מבקשים לשמר אותו בכל הסכם והוא ניתן לביצוע, של סיום הסכסוך, העיקרון שהקמת המדינה הפלסטינית משמעותה סיום הסכסוך וסיום התביעות, כולל תביעת השיבה, כי פליטים לא ייכנסו למדינת ישראל; העיקרון שבו הגבולות יהיו מקובלים עלינו, כולל הגושים – – –

לימור לבנת: זה מה שראש הממשלה אמר עכשיו.

ציפי לבני: בוודאי שהוא אומר את זה.

ציפי לבני: מה הוא עושה כדי לשמור את זה?

ציפי לבני: האם ישראל היום, בנושאים האלה, חזקה יותר או חלשה יותר?

ציפי לבני: האינטרסים האלה מופקרים והכישלון הזה יהיה רשום על שמך ואנחנו נישאר עם הבעיה.

יריב לוין: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, היא נואמת עכשיו, לא אתה נואם.

ראובן ריבלין: אתה יכול לכעוס אבל לא להפריע.

יואל חסון: אתם מקימים את מדינת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אתה לא תגרום לי – זה היה רק קצר.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהשרים גם לשמור – – –

אילן גילאון: קצר, קצר.

נסים זאב: למה אין רשת פלורוסנטים?

גלעד ארדן: זה בגלל ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: מי שירצה להפוך את הכנסת לקרקס, אני אהפוך אותו לליצן.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ראובן ריבלין: לא אסבול יותר שום הפרעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: הרי מה החלק שהוא באמת הבעיה הגדולה של מדינת ישראל כרגע בהתמודדות עם המצב הקיים?

ציפי לבני: ראש הממשלה ציין כאן על הבמה נושאים ועניינים ואינטרסים של מדינת ישראל, שאנחנו, אני הצגתי בחדר המשא – – –

ישראל כץ: אבל מה הם ענו לך?

ציפי לבני: אלה בדיוק הדברים שבהם יכולנו לגייס את העולם בנושאים הכי חשובים למדינת ישראל.

ציפי לבני: וכשכל אזרח ישאל את עצמו עכשיו, האם כשראש הממשלה עולה כאן ונואם את הנאום החזק הזה, האם עכשיו האינטרסים האלה של מדינת ישראל נשמרים יותר או פחות?

ציפי לבני: האם כשניכנס בעתיד לחדר המשא-ומתן, מצבנו יהיה טוב יותר או רע יותר בדיוק באותם נושאים?

ציפי לבני: וזה לא קורה בגלל האופוזיציה, זה קורה בגללך.

ציפי לבני: בוא ניקח את אותם דברים שהם חשובים לכולנו.

ציפי לבני: העיקרון שבאמת סיומו של הסכסוך צריך להיות חלק מהסדר עם הפלסטינים, ושפליטים לא ייכנסו למדינת ישראל.

ציפי לבני: ראש הממשלה, לצערי, בדרך שבה הוא מנהל את העניינים, כשהוא יודע רק להגיד לא, לא מסוגל לגייס – אני עוד לא מדברת על הפלסטינים – לא מסוגל לגייס את העולם, את ארצות-הברית, לאינטרסים האלה.

ציפי לבני: הרי כשאתה אמרת לא לזכות השיבה, אני נסעתי לארצות-הברית, לפני כמה שנים, ואמרתי להם, רבותי, העיקרון של סיום הסכסוך, המשמעות היא שפליטים לא ייכנסו לישראל.

ציפי לבני: ונשיא ארצות-הברית חתם על זה וכתב את זה.

ציפי לבני: והסיבה שזה לא קורה היום, זה לא בגלל שהשתנה הממשל שם, אלא כי אתה פשוט לא יודע – למרות שאתה מאמין שצריך לשמור על הדברים האלה, אתה לא מסוגל לעשות את זה.

ציפי לבני: ולא ייתכן שמדינת ישראל תשלם את מחיר החולשה שלך וחוסר היכולת שלך לגייס את העולם לאותם אינטרסים שאנחנו שמרנו עליהם ואנחנו נשמור עליהם גם בעתיד.

זאב אלקין: איך שמרתם?

זאב אלקין: הבאתם "חמאס" – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, אני מזהיר אותך.

ציפי לבני: וכל העולם כולו שמע את זה – – – וגם הפלסטינים – – – משא-ומתן.

ציון פיניאן: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

לימור לבנת: זה שהיא צועקת, זה לא אומר שהיא צודקת.

ראובן ריבלין: – – –

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: אני רק – – –

ראובן ריבלין: כבוד השרה, מותר לה לצעוק.

לימור לבנת: לא אמרתי שאסור לה לצעוק; אמרתי, זה לא אומר שהיא צודקת.

ראובן ריבלין: מי שישפוט הוא הציבור.

ציפי לבני: זה המשפט האחרון – לא מי שצועק צודק ולא מי שמדבר חזק הוא חזק באמת, ולא מי שמדבר על האינטרסים של מדינת ישראל יודע לשמור אותם.

ציפי לבני: זה המצב.

בנימין נתניהו: – – –

ראובן ריבלין: ראש הממשלה העיר הערה נכונה, צריך שבכנסת יוכל להשמיע כל אחד את דבריו, ואני דורש גם מהממשלה לאפשר לראש האופוזיציה לומר את דברה, כמו לכל חבר כנסת וחברת כנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין.

שלמה מולה: לשרים קשה לשמוע את האמת.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אני עכשיו מתייחס לכל מפריע כמפריע.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: הרי התמודדנו עם מצבים לא פחות קשים.

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

יואל חסון: שלישית.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: שנייה.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: זו שנייה.

ראובן ריבלין: הוא יודע להיזהר, כמו שאתה יודע להיזהר, אם כי אתה לא נזהר מספיק.

אופיר אקוניס: אתה לא יודע לספור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, מספיק.

ראובן ריבלין: לעת עתה אני סופר.

ציפי לבני: הרי היום כולנו, ובצדק, אומרים לעולם: תדרשו מכל ממשלה פלסטינית לעמוד בתנאי הקוורטט.

ציפי לבני: אתם חושבים שתנאי הקוורטט קמו יום אחד כי מישהו ישב באירופה והחליט לשים אותם?

ציפי לבני: לא.

ציפי לבני: כי היתה כאן ממשלה אחראית, שידעה להתנהל מול מצבים מורכבים, וכשעלה ה"חמאס" לשלטון אמרנו, איך אנחנו מגייסים את העולם נגד ה"חמאס", והרמנו טלפונים, ועשינו פגישות, ואמרנו שהדרך היחידה להגיע כאן להסדר היא לא עם ה"חמאס", כי אין אתו תקווה לשלום, כי מדובר באידיאולוגיה אסלאמית קיצונית – – –

ציפי חוטובלי: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

יריב לוין: – – –

ציפי לבני: – – – הדרך לגייס את העולם היא דרך יצירת אי-לגיטימיות ל"חמאס".

ציפי לבני: אבל כדי שזה יקרה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ציפי לבני: אבל כדי שזה יקרה צריך גם לייצר לא רק בלב העולם, גם בלב אזרחי ישראל, את אותה תקווה של הצד השני של המשוואה.

ציפי לבני: אבל נתניהו, אחרי שהוא נואם את נאום ה"חמאס", הוא מסתכל לצד השני של המשוואה, ואוּפּס – שם הוא כבר לא יכול לזוז, כי הקואליציה שלו תהיה בסכנה.

ציפי לבני: ועם כל הכבוד, זו לא סיבה מספיק טובה להפקיר את האינטרסים של מדינת ישראל.

יריב לוין: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אני אוציא את יושב-ראש ועדת הכנסת?

נחמן שי: מה מכעיס אתכם?

רוברט טיבייב: למה אתם בלחץ?

ציפי לבני: הרי היום אנחנו לא נמצאים בעיצומו של משא-ומתן, שהיה דוחה את ספטמבר, בגלל חוסר נכונות להקפאה של מספר חודשים, בגלל חוסר ההבנה לסדר סדר עדיפויות למדינת ישראל.

ציפי לבני: ואם אנחנו מדברים על החלטות ביום הרצל, בנושא ההתיישבות יש עוד נקודה שצריך לחדד – גם בימים שבהם היתה מחלוקת בין הציונות המדינית והמעשית, התכוונו כולם לאותה חלקת אדמה.

ציפי לבני: הגיע הזמן שנגדיר לנו את אותה חלקת אדמה שבה תיושם הציונות המעשית ולגבולותיה נגייס את העולם.

ציפי לבני: זה לא יכול לעבוד עם הסכיזופרניה שקיימת בממשלה הזאת.

ציפי לבני: ואם ראש הממשלה ציטט את הרצל, את הצורך בצבא שיגן על הגבול – צבא יש לנו, תודה לאל, חזק, מוסרי, טוב.

ציפי לבני: מה הגבול, אדוני ראש הממשלה, שאתה רוצה שהצבא הזה יגן עליו?

ציפי לבני: הגיע הזמן לקבוע את הגבול למדינת ישראל, וזה דבר שאתה לא נכון או לא רוצה או לא יכול לעשות, לצערי.

ציפי לבני: המצב לא הולך ומשתפר, והשכונה היא שכונה קשה, ובוודאי שההסכם שנחתם ברשות הפלסטינית לא מוסיף.

ציפי לבני: איך ספק שאלה שמסתובבים עם המפתחות על הצוואר – וההנהגה הדתית הקיצונית במדינות ערב לא נאבקת על מדינה משלה, אלא נאבקת נגד הקיום שלנו.

ציפי לבני: אבל התפקיד שלנו זה לגרום לכך שהקמת המדינה הפלסטינית תוריד מסדר-היום את המונח "נכבה".

ציפי לבני: אבל בשביל זה צריך לקבל החלטה משמעותית, דרמטית, שיש בצדה גם מחיר אישי, פוליטי.

ציפי לבני: אבל היתרון לישראל הוא יתרון עצום.

ציפי לבני: כאן, גם ביום הזה, חשוב לומר גם לאזרחי ישראל הערבים, שבמשך שנים נאבקו פוליטית על הקמת מדינה פלסטינית, והבית הזה ידע ימים קשים סביב הדיון הזה: המשמעות של פתרון שתי המדינות הוא שישראל היא בית לאומי לעם היהודי, שכל אזרחיה שווים, אבל אזרחיה גם לא קוראים ליום הקמתה "אסון".

עינת וילף: – – –

ציפי לבני: הסכסוך הזה גבה מחיר קשה מכולם.

ציפי לבני: אי-אפשר להחזיר את גלגלי ההיסטוריה אחורה והגיע הזמן לחשוב על העתיד.

ציפי לבני: ראש הממשלה, חברי הכנסת, הרצל גם הבין שלא מספיק לדבר על חזון שמסתיים ביום הקמת המדינה, אלא גם מה יהיו התכנים של המדינה החדשה.

ציפי לבני: הרצל סרטט סרטוט מדויק ופרטני: מדינה שדואגת לאזרחיה ואלה תורמים בחזרה לחברה.

ציפי לבני: מדינה שכל אזרח חייב לתת שנתיים שירות צבאי או אזרחי, והמדינה מממנת חינוך חינם מגיל הגן ועד האוניברסיטה.

ציפי לבני: אנחנו לא חייבים להגשים בדיוק את חזון אבות הציונות מלפני עשרות שנים, אבל אני הייתי מאמצת לפחות את שני העקרונות האלה ועוד כמה חדשים.

ציפי לבני: ראש הממשלה – –

קריאות: – – –

ציפי לבני: – – לא שמענו כאן היום – – –

קריאה: מה קרה, מה?

ראובן ריבלין: רבותי, נא להירגע.

יואל חסון: הייאוש, הם כבר מיואשים.

יואל חסון: הייאוש מילא אותנו.

ציפי לבני: לא, אנחנו לא.

ציפי לבני: אנחנו מיואשים ממנו, לא מהאפשרות להסדיר את העניין.

אורית זוארץ: אנחנו מוטרדים, מוטרדים מהמקום שהוא הביא אותנו אליו.

ציפי לבני: פספסת את ההזדמנות האמיתית לפרוס חזון בפני כנסת ישראל, כמו שצריך, ובעברית, חזון שיילמד בכל בתי-הספר, גם באלה שאסור בהם לדבר על הרצל היום.

ציפי לבני: היום, אדוני ראש הממשלה, שלא כפי שציינת בפתח נאומך, אנחנו מציינים 151 שנה להולדת הרצל, 63 שנים למדינת ישראל, ומתוכן שנתיים מבוזבזות – שנות נתניהו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: תם הסעיף על יום הרצל בכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מברך את כל אורחינו ומודה להם על השתתפותם באזכורו של הרצל בכנסת ישראל, כולל הוויכוח המדיני שהתקיים לאור יום הזיכרון להרצל, יום הולדתו ה-159.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/549, פ/240/18; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 14406; מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1967; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2011, קריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה, יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: האם יש הסתייגויות?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, לך יש הסתייגות דיבור.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על דעת ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2011.

דוד רותם: הצעת חוק זו הינה מיזוג של הצעת חוק של חבר הכנסת זבולון אורלב יחד עם הצעת חוק ממשלתית.

דוד רותם: הצעת החוק נועדה להסמיך את שר המשפטים ואת שר הרווחה והשירותים החברתיים להקים יחידות סיוע בבתי-הדין הדתיים, יחידות אשר יעניקו שירותי אבחון, טיפול, ייעוץ וגישור למתדיינים, בדומה ליחידות הפועלות מזה למעלה מעשור בבתי-המשפט לענייני משפחה, ואשר תרומתן לפתרון סכסוכים משפחתיים רבה ביותר.

דוד רותם: בבתי-הדין הדתיים מתנהלים דיונים העוסקים בחלקם בנושאים הנדונים גם בבתי-המשפט לענייני משפחה ואשר מטופלים ביחידות הסיוע, כגון משמורת ילדים, חינוך, מזונות ועוד.

דוד רותם: לאור תרומתן של יחידות הסיוע לבעלי הדין ולעבודת בתי-המשפט לענייני משפחה, ולאור הצורך הקיים במתן סיוע דומה לבתי-הדין הדתיים ולמתדיינים בהם, מוצע להקים יחידות סיוע בבתי-הדין הדתיים.

דוד רותם: מטרתן של יחידות הסיוע הינה להעניק טיפול וייעוץ למתדיינים, להבהיר להם את השלכות הסכסוך וההתדיינות המשפטית ולהעניק שירותי גישור במקרים המתאימים, וזאת על מנת לסייע לסיום מהיר ומוסכם של הסכסוך ולמזער את הפגיעה אשר עשויה להיגרם למתדיינים ולילדיהם כתוצאה מהסכסוך ומההליך המשפטי.

דוד רותם: מוצע כי ביחידות הסיוע המוקמות יפעלו עובדי משרד הרווחה והשירותים החברתיים, והם יהיו כפופים בכל הנוגע לתפקודם המקצועי לממונה הארצי על יחידות הסיוע במשרד העבודה והרווחה.

דוד רותם: הצעת החוק הממשלתית ביקשה בתחילה לקבוע כי עובדי יחידות הסיוע יתחייבו שלא לפעול בניגוד לעקרונות הדין הדתי של בית-הדין שבו הם פועלים.

דוד רותם: לאור הקשיים והחששות שהצעה זו העלתה, החליטה הוועדה לשנות את הנוסח והוחלט לקבוע מפורשות, כי בתי-הדין הדתיים רשאים שלא לקבל המלצות שניתנו על-ידי יחידת סיוע ולא לאשר הסכם שגובש בסיועה, אם אלו סותרים את הדין שלפיו בית-הדין נדרש לדון באותה סוגיה.

דוד רותם: במטרה למנוע חשש להסדר שלילי אשר יצמצם את שיקול הדעת של בית-הדין, מוצע להוסיף ולהבהיר כי אין בקביעה זו כדי לגרוע משיקול הדעת השיפוטי של בית-הדין הדתי בכל מקרה, דהיינו שאין בית-הדין, כפי שאין בית-משפט, חייב לקבל המלצה או חוות דעת בשום מקרה.

דוד רותם: יודגש כי הצעת החוק אינה מבקשת לשנות את הדין הקיים בכל הנוגע לסמכויות, לרבות סמכויות בית-המשפט לענייני משפחה.

דוד רותם: הוועדה עשתה מאמץ לקבוע הסדר המבטיח כי לא ייעשה כל שינוי בסמכויות אלה.

דוד רותם: לפיכך, מוצע לקבוע כי אין בהוראות החוק כדי להוסיף או לגרוע מסמכויות בתי-הדין הדתיים.

דוד רותם: כמו כן, מוצע לקבוע כי אין בדיון ביחידת הסיוע ובהסכמת הצדדים להתדיין ביחידת הסיוע בנושאים שלא היו בפני בית-הדין כדי להקנות סמכות לבית-הדין בנושא שלא היה בסמכותו בטרם ההפניה ליחידת הסיוע.

דוד רותם: עוד מבקשת הצעת החוק לקבוע איסור פרסום, חיסיון ואי-קבילות של מידע שנמסר ליחידת הסיוע, למעט במספר מצבים המנויים בהצעת החוק.

דוד רותם: עם זאת, מוצע לקבוע כי החיסיון ואי-הקבילות לא יחולו בהליכים פליליים.

דוד רותם: אז יחול ההסדר הקבוע בפקודת הראיות.

דוד רותם: מוצע לקבוע הסדר זהה גם בחוק בית-המשפט לענייני משפחה, לעניין יחידות הסיוע הפועלות בו.

דוד רותם: לבתי-הדין הדתיים, כמו לבתי-המשפט לענייני משפחה ולבתי-משפט שלום, סמכות לדון בבקשות למתן צו הגנה לפי החוק למניעת אלימות במשפחה.

דוד רותם: אולם, בתיקון משנת 2007 נקבע כי לעניין בקשה לצו הגנה מפני קטין תהא סמכות לבית-המשפט לענייני משפחה בלבד, בשל הדרישה כי הצדדים יופנו תחילה ליחידת הסיוע.

דוד רותם: בעת קבלת התיקון האמור התחייבו משרדי הממשלה כי הסמכות שצומצמה תוחזר כאשר תוקמנה גם יחידות סיוע בבתי-הדין.

דוד רותם: לפיכך מוצע לקבוע כי לבית-דין דתי שהוקמה בו יחידת סיוע תהא סמכות לדון בדבר הרחקת קטין מביתו במצבים שבהם בית-הדין ממילא דן בתובענה שבסמכותו בעניינו של אותו קטין.

דוד רותם: מוצע כי הקמת יחידות הסיוע תיעשה בהדרגה וכי הקמת יחידות בבתי-הדין הרבניים, השרעיים והדרוזיים תושלם בתוך שלוש שנים מיום תחילתו של החוק.

דוד רותם: בנוגע לבתי-הדין של העדה הנוצרית – מוצע כי בית-דין דתי של העדה הנוצרית שלא הוקמה בו יחידת סיוע יוכל להפנות את בעלי הדין ליחידת סיוע של בתי-משפט לענייני משפחה.

דוד רותם: אני מבקש להודות לחבר הכנסת זבולון אורלב, שסייע רבות בהכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית; לעורכת-הדין נועה ברודסקי-לוי, היועצת המשפטית שטיפלה בחוק הזה ועשתה מאמץ רב ומשא-ומתן די רציני עם בתי-הדין הרבניים, שזה לא דבר קל, ולמנהלת הוועדה, הגברת דורית ואג.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות מהותיות – יש הסתייגות דיבור אחת, של חבר הכנסת שלמה מולה – ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה, ולאחר מכן בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת על הצגת הצעת החוק.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מולה – יש לו הסתייגות דיבור.

ראובן ריבלין: חמש דקות.

ראובן ריבלין: אדוני מוזמן.

דוד רותם: סליחה, יש גם לוח תיקונים לחוק, ואני מבקש לאשר אותו גם כן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, דודו רותם, כי החוק בהתחלה היה חוק מאוד בעייתי; החוק במתכונתו הקודמת בא לתת סמכויות רחבות מדי לבתי-הדין הרבניים.

שלמה מולה: אף היה חשש – גופים מקצועיים, דווקא אנשים מקצועיים היו אמורים להיות כפופים לבתי-הדין הרבניים.

שלמה מולה: על כן חששנו שהרבה מאוד מתדיינים בבית-הדין הרבני היו אמורים למצוא את עצמם נפגעים על-ידי ההתדיינות הדתית.

שלמה מולה: אבל במאמץ רב שעשה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט – אני מוכרח להגיד, אפילו להפתעתי החיובית – יחד עם יוזם החוק, חבר הכנסת זבולון אורלב, הגיעו להסכמה – כן ייטב.

שלמה מולה: האמת היא, אלפי אנשים שמגיעים להתדיין בבתי-הדין הרבניים – באמת, חלקם הגדול, זה אולי אפילו המפגש הראשון שלהם בהתדיינות משפטית, לכאורה, מול הדין ההלכתי, שרוב האזרחים לא בקיאים בו.

שלמה מולה: עומדים מולם דיינים, מבקשים מהם לקיים דיון מאוד הלכתי, ואז המתדיינים מוצאים את עצמם לפעמים בחוסר הבנה מוחלט של מה שמתקיים בין כותלי בית-הדין.

שלמה מולה: נוסף על כך, תמיד כשיש שני מתדיינים, יש אחד שנמצא בעמדה יותר חזקה, אחר נמצא בעמדה חלשה, ולרוב, לצערנו הגדול – אנחנו יודעים – הנטייה של הדיינים היא דווקא לפגוע בעיקר בעיקר – הנטייה ההלכתית היא לא להקל אל מול הנשים.

שלמה מולה: ולכן, המחשבה הזאת ללכת עם יחידות הסיוע המקצועיות, כמו עובדים סוציאליים, מגשרים, טוענים ורבנים, אני חושב שהדברים האלה הם מאוד-מאוד חשובים.

שלמה מולה: לכן החקיקה הזאת, כפי שהיא תוקנה – אני חושב שהתיקון מאוד חשוב, מאוד משמעותי, ולכן אני רוצה דווקא, בהזדמנות זאת, פעם נוספת להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט על השינוי המשמעותי שהוא עשה בחוק הזה.

שלמה מולה: אחרת יכולנו למצוא את עצמנו דווקא בדין ההלכתי, ומי שהיו אמורות להיפגע זה בעיקר נשים, שהרי אני אמרתי שהדין ההלכתי לא מקל עם נשים.

שלמה מולה: לכן יחידות הסיוע, אם היו כפופות בכלל לבתי-הדין הרבניים, תארו לעצמכם, בית-הדין היה גם מגייס את העובדים שלו, היו יכולים לגייס רק אנשים דתיים, ואיש מומחה או מקצועי לא היה מתקבל בכלל, ואז היה שכרנו יוצא בהפסדנו.

שלמה מולה: ועל כן, אחרי כל התיקון הזה, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, כפי שהצבענו אצלך בוועדה בעד, גם עכשיו אנחנו נצביע בעד.

שלמה מולה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: חבר הכנסת מולה, אתה רוצה שנצביע על ההסתייגות שלך, או שרק – – –

דוד רותם: – – –

שלמה מולה: לא, הסתייגות דיבור.

מגלי והבה: סלח לי, כשאתה מנהל את הישיבות שלך תשאל מה שאתה רוצה.

מגלי והבה: תודה.

דוד רותם: כשאני מדבר לא מצביעים.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אם כך, חברי חברי הכנסת, כיוון שאין הסתייגויות לחוק הזה, אלה מחברי הכנסת שרוצים להצביע, נא לשבת במקומותיהם, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2011, קריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–8 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 19.

מגלי והבה: אני גם מציין כאן שההצבעה בקריאה שנייה – אני מדגיש את זה – כולל לוח התיקונים שצורף לחוק.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), כפי שציינתי, קריאה שלישית, כולל לוח התיקונים שצורף לחוק.

מגלי והבה: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שחוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2011, עבר וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

דוד רותם: יש לי עוד חוק, אני יכול להציג אותו?

מגלי והבה: אני יודע, אבל אתה רוצה להודות, או – – –

דוד רותם: אני אודה אחרי החוק השני.

דוד רותם: [מס' מ/541; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 12842, חוב' ה', עמ' 13413, חוב' כ"ד, עמ' 18508; נספחות.

דוד רותם: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים.

מגלי והבה: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 21), התשע"א–2011, גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית.

מגלי והבה: כמובן, יציג לנו את החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, יש חוק שאין בו הסתייגויות – – –

קריאות: – – –

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, יש סדר.

מגלי והבה: יכולת לחשוב על זה קודם.

מגלי והבה: אי-אפשר לקבוע סדר ואחר כך לשנות.

דוד רותם: לא, זה כי יושב-ראש הקואליציה הוא נגדי.

מגלי והבה: וכבר הזמנו את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, ואני מניח שלא נעכב אותו – אומנם עד מחר – – –

דוד אזולאי: אין לי עוד הרבה זמן להיות יושב-ראש הוועדה.

מגלי והבה: לכן אנחנו נרשה לך – עשית את זה טוב, ותמשיך לעשות גם כחבר כנסת.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 21), התשע"א–2011, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו נדונה בכנסת בקריאה ראשונה כחלק מהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010.

דוד אזולאי: בשל מורכבותם הרבה של הסעיפים העוסקים בתיקון חוק הכניסה לישראל, החליטה הכנסת ביום ג' בכסלו תשע"א, 10 בנובמבר 2010, על-פי הצעתו של היועץ המשפטי לכנסת, לפצל סעיפים אלה מהצעת חוק המדיניות הכלכלית ולהעבירם לדיון נפרד בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

דוד אזולאי: התיקונים שהוצעו, כאמור, לחוק הכניסה לישראל כללו שני נושאים שונים.

דוד אזולאי: האחד, המובא בפניכם כעת, הוא אפשרות לקביעת הגבלות שונות ברשיון ובאשרת העבודה של עובדים זרים המועסקים בתחום הסיעוד, כפי שאפרט מייד.

דוד אזולאי: השני הוא קביעה של תקופות צינון ממושכות למי ששהה בישראל שלא כדין, לפני שיוכל לקבל אשרה או רשיון לישיבה בישראל.

דוד אזולאי: בשל הבעייתיות הרבה והמורכבות המשפטית של הסעיפים העוסקים בתקופת צינון כאמור, במיוחד בכל הנוגע לבני-זוג של אזרחים ישראלים, וכדי למנוע עיכוב בקבלת שאר סעיפי החוק, החליטה הכנסת ביום ט"ז באדר ב' התשע"א, 22 במרס 2011, על-פי בקשת ועדת הפנים, לפצל סעיפים אלה מההצעה ולאפשר לוועדת הפנים להביאם לאישור הכנסת במועד מאוחר יותר.

דוד אזולאי: הצעת החוק המובאת בפניכם כעת נועדה לטפל במצב הכואב והבעייתי שבו עובדים זרים המובאים ארצה על מנת לטפל במטופלים סיעודיים קשים עוזבים את מטופליהם בשל הקושי הכרוך בעבודה עמם, ומשאירים את המטופלים ללא אפשרות טיפול.

דוד אזולאי: הדבר מתעצם אף יותר כאשר מדובר במטופל סיעודי המתגורר באזור הפריפריה.

דוד אזולאי: ראשית, כדי למנוע זליגה של עובדים זרים לתחומי העיסוק שבהם לא ניתנים היתרים להעסקת עובד זר על-ידי הממונה, מוצע כי שר הפנים יציין באשרה וברשיון שניתנים לעובד זר את תחום עיסוקו המוגדר.

דוד אזולאי: בכל הנוגע להגבלות נוספות על העובד הזר – – –

מגלי והבה: נא לא להפריע.

מגלי והבה: חברי סיעת ישראל ביתנו, את הישיבה הזאת אפשר לעשות מאחורי הפרגוד.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, תודה.

דוד אזולאי: אתה באמת עוזר לי כי קשה לי לצעוק.

מגלי והבה: כן, אני רואה גם כמה שזה מפריע למי שמדבר כאן.

דוד אזולאי: בכל הנוגע להגבלות נוספות של העובד הזר, הציעה הממשלה בהצעתה המקורית כי שר הפנים יוכל לקבוע, בהתייעצות עם שר הרווחה והשירותים החברתיים, את מספר המעסיקים שעובד זר בתחום הסיעוד יוכל לעבור ביניהם לשם מניעת ניצול לרעה של האשרה ורשיון הישיבה שניתנו לו.

דוד אזולאי: עוד הציעה הממשלה, כי שרים אלה יוכלו לקבוע לגבי כל עובד זר אזור גיאוגרפי שרק בו הוא יהיה רשאי לעסוק בתחום העיסוק שנקבע לו.

דוד אזולאי: לבסוף, הוצע לקבוע כי שר הפנים יבטל את האשרה ורשיון הישיבה של עובד זר אשר לא עסק בתחום העיסוק שנקבע לו למעלה מ-90 ימים ללא הצדקה סבירה.

דוד אזולאי: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית החליטה ועדת הפנים על תיקונים משמעותיים רבים בנוסח ההצעה, וזאת לאור הערות הייעוץ המשפטי לוועדה, על מנת להתאים את הוראות החוק לקווים המנחים שנקבעו בפסיקת בית-המשפט העליון בנושא וכדי למנוע פגיעה שאיננה מידתית בזכויותיהם של העובדים הזרים.

דוד אזולאי: כך, למשל, הוחלט כי במקום קביעה של מספר המעסיקים שעובד זר בתחום הסיעוד יכול לעבור ביניהם, יוכל שר הפנים לקבוע אמצעי בקרה על מספר המעסיקים כאמור.

דוד אזולאי: עוד הוחלט כי הסדרים אלה ייקבעו בתקנות באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: כמו כן, מוצע כי תקנות אלה ייקבעו, בין היתר, בשים לב לחירותו של העובד, כך שלא ייכפה עליו לעבוד אצל מעסיק.

דוד אזולאי: הוחלט גם כי שר הפנים יוכל לאשר חריגה מההוראות שייקבעו בתקנות אם מצא כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בנוגע לקביעת האזורים הגיאוגרפיים החליטה הוועדה כי גם עניין זה יוסדר בתקנות אשר יובאו לאישור הוועדה, וכי ההגבלה הגיאוגרפית, ככל שתהיה, תחול רק על העובדים המועסקים בתחום הסיעוד.

דוד אזולאי: כמו כן, הוחלט כי גם קביעת הסדר זה תיעשה בשים לב לחירותו של העובד, כאמור לעיל.

דוד אזולאי: בנוגע לשלילת הרשיון ממי שלא עסק בתחום עיסוקו למעלה מ-90 ימים, החליטה הוועדה כי שר הפנים יוכל לשלול את הרשיון, כאמור, רק לאחר שנתן לעובד הזר להשמיע את טענותיו, וכן כי שר הפנים יהיה רשאי לאשר לעובד זר או לסוג עובדים זרים לחרוג מהתקופה שנקבעה, כאמור, אם מצא כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין.

דוד אזולאי: אני סבור כי תיקונים אלה, שאישרה הוועדה, מבטיחים איזון ראוי בין האינטרסים החשובים של פיקוח על עובדים זרים בתחום הסיעוד לטובתם של הנזקקים לשירותיהם מצד אחד והשמירה על זכויותיהם הבסיסיות של אותם עובדים מצד שני.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו מוגשת בצירוף הסתייגויות.

דוד אזולאי: אני מבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות האלה ולתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת, יש בה הרבה תועלת לאותם נכים שלצערי הרב הם סיעודיים והם נזקקים לשירות הזה, ולא תמיד הם זוכים לקבל אותו בגלל היותם גרים בפריפריה.

דוד אזולאי: עובדים זרים יעדיפו תמיד ללכת למרכז, ולנצל את הוויזה שהם קיבלו לטובת האחרים, שבכלל לא קיבלו ויזה.

דוד אזולאי: אני חושב שההגבלה הגיאוגרפית, הגבלה בזמן, הגבלה במקום, באה לעשות צדק ולעזור לאותם חולים סיעודיים.

דוד אזולאי: גם עם העובדים הזרים בעניין הזה – אני חושב שהוועדה הלכה כברת דרך גם לקראת העובדים הזרים ועשינו הכול על מנת שגם הם לא ייפגעו.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, נרשמו מספר חברי כנסת להסתייגויות על הצעת החוק.

מגלי והבה: ראשון המסתייגים – חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: כמובן, יש לוחות זמנים שונים לחברי הכנסת המסתייגים.

מגלי והבה: אלה שמתעניינים, אני מניח שיש לנו מעל שעה של הסתייגויות, לפי מה שרשום פה.

מגלי והבה: קחו את זה בחשבון.

מגלי והבה: אני אומר את זה מראש, כי לפעמים אנשים לא יודעים.

מגלי והבה: אדוני, יש לך את הזמן הארוך ביותר.

מאיר שטרית: אולי אדוני יצמצם.

דב חנין: אני מקווה, חבר כנסת שטרית, שאני אצליח לשכנע אותך.

דב חנין: אני מנסה.

מגלי והבה: יש לי בקשה: חברי הכנסת, שבו.

מגלי והבה: תנו לנו לנהל כנסת בכנס חדש כמו שצריך.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: 30 דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, עמיתי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני נמצא על הדוכן הזה, ונדמה לי שלפחות בקדנציה הנוכחית זו תהיה הפעם האחרונה שאדוני עולה לדוכן כיושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת – כי חבר הכנסת אזולאי מתחלף – אני רוצה לנצל את ההזדמנות, ידידי חבר הכנסת אזולאי, לפני שאני מתייחס לדיון, ולהודות לך בשם חברי כנסת רבים ומגוונים, אופוזיציה וקואליציה, שהיו לנו היכולת והזכות לעבוד בוועדת הפנים יחד אתך.

דב חנין: אתה היית יושב-ראש נמרץ, מוכשר, נבון, חכם, של הוועדה.

דב חנין: לא תמיד הציבור מכיר את העבודה שנעשית בוועדות.

דב חנין: לא תמיד הוא מכיר את העבודה, לפעמים הקשה, האפורה, שנעשית בוועדות.

דב חנין: היתה לי הזכות, אדוני היושב-ראש, ליהנות מהעבודה המשותפת אתך ולהכיר את העבודה הרבה שאתה עושה, את המסירות שלך, את העקרוניות שלך, את התבונה שלך, ובאמת, בשם חברי הוועדה, אני רוצה להביע את תודתי על העבודה הרבה והטובה שעשית, ולאחל לך ולכולנו שעוד יימצאו הזדמנויות ותפקידים נוספים שתוכל למלא בהם את תפקידך החשוב והחיובי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש קשר בין הצעת החוק שאנחנו דנים בה עכשיו לבין הדיון הכללי שמתקיים בחברה הישראלית בסוגיות אחרות.

דב חנין: אומר לכם מה הקשר הזה, ואתחיל את הדיון בקשר הזה מהתייחסות לקבוצה שאני רואה נציגים שלה יושבים אתנו פה, ביציע, וראיתי אותם היום גם במסדרונות הכנסת; קבוצה של אנשים שראויים להרבה-הרבה התייחסות, תמיכה ועזרה מצדה של מדינת ישראל, מצדה של החברה ומצדה של הכנסת.

דב חנין: אני מדבר כמובן על הקבוצה של הנכים שמייצגים כאן גם את הנכים קשה וגם בכלל את הנדרשים לסיוע סיעודי.

דב חנין: אכן, רבותי, אני אומר לכם את זה, ואני חושב שאני מבטא את דעת כולם בכנסת:

דב חנין: אתם ראויים להרבה יותר – עזרה, תמיכה, גיבוי של החברה, התמודדות, יחס, פתרון לבעיות ולמצוקות המאוד-קשות שאתם נתקלים בהן.

דב חנין: ואני עומד אתכם במאבק שלכם לקבל יותר תמיכה, יותר עזרה, יותר גיבוי, יותר סיוע, יותר אחריות מצדה של המדינה, כדי שבאמת תוכלו לחיות כאזרחים בעלי זכויות, בעלי מעמד, בעלי יכולת, עם כל הקשיים הרבים שאתם נתקלים בהם בחיי היום-יום.

דב חנין: ולכן הנכים, ואנשים שנזקקים למטפלים סיעודיים, ראויים ליחס אחר, והחברה הישראלית חייבת גישה אחרת לשאלות האלה.

דב חנין: היא חייבת פתרונות אמיתיים, היא חייבת פתרונות של תמיכה מערכתית, היא חייבת פתרונות של התגייסות מערכתית, למען הנכים, למען הסובלים ממוגבלויות, למען האנשים שנדרשים לטיפול סיעודי.

דב חנין: אבל במקום שמדינת ישראל תעשה את מה שהיא צריכה, במקום שממשלת ישראל תעשה את מה שהיא חייבת לעשות, גם ברמה העקרונית, גם ברמה המוסרית, גם ברמה האנושית, ותיתן את התמיכה ואת הגיבוי לאלה שצריכים אותם, מה שעשו אצלנו בפועל זה הפריטו את התחום הזה, הפריטו את האחריות הזאת, ובעצם מגלגלים אליכם גם את הבעיה, גם את הקשיים, וגם את הקשיים של הפתרונות שכביכול נותנים לכם.

דב חנין: אני חושב שזה החטא הראשון, מכאן התחילה הבעיה – מההפרטה של האחריות ומהנסיגה של המדינה מאחריותה להתמודדות אמיתית עם בעיות הנכים, הסובלים מהמוגבלויות, החולים הסיעודיים.

דב חנין: פה מתחילה הבעיה, ויש הרבה בעיות.

דב חנין: היום אתם הסתובבתם במסדרונות הכנסת, עם כמה מכם יצא לי להחליף כמה מלים, ושמעתי על הבעיות האלה.

דב חנין: הבעיות האלה מחייבות פתרון ומחייבות התייחסות.

דב חנין: אבל הפתרון שהממשלה מציעה פה הוא פתרון כל כך קל וכל כך מוטעה, וכל כך, לצערי, אופייני לנו.

דב חנין: יש בעיה, תמיד מחפשים את האשמים במקום הכי נוח והכי קל – אצל הזרים, אצל המיעוט, במקרה הזה אצל מהגרי העבודה.

דב חנין: הנה, מצאנו לעצמנו כאלה שבגללם כל הבעיות נגרמות, בגללם כל הקשיים מתרחשים, ורק אם אנחנו נדע להתנהל אתם, כמדינה, בצורה יותר נוקשה, בצורה יותר מחמירה, בצורה יותר חריפה, אנחנו נוכל לפתור את הבעיות.

דב חנין: הגישה הזאת, עמיתי חברי הכנסת, היא גישה מוטעית ופסולה; היא מוטעית מכיוון שהיא איננה מובילה אותנו להתמודדות עם הבעיות האמיתיות, והיא פסולה מכיוון שהיא מתמודדת עם בעיות של קבוצה מוחלשת אחת על חשבון קבוצה מוחלשת אחרת.

דב חנין: הפתרון לבעיות הנכים, הפתרון לבעיות הסובלים ממוגבלויות, הפתרון לבעיות החולים הסיעודיים, איננו התאכזרות, איננו פגיעה בזכויותיהם, במעמדם, בחירותם של מהגרי העבודה; הפתרון הזה הוא פתרון פסול, הוא פתרון לא נכון, הוא פתרון מוטעה.

דב חנין: הוא בעצם לא פתרון.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק שנמצאת בפנינו מבקשת לעשות כמה דברים, שהמכנה המשותף של כולם הוא הפגיעה הקשה בזכויותיהם הבסיסיות של מהגרות ומהגרי העבודה.

דב חנין: הצעת החוק הממשלתית בעצם מציעה קודם כול להגביל בדרכים שונות את רשיונות העבודה הניתנים למהגרי עבודה בתחום הסיעוד השוהים בישראל.

דב חנין: על-פי ההצעה, שר הפנים יהיה רשאי לקבוע לגבי מהגרי עבודה בתחום הסיעוד את מספר המעסיקים שהם רשאים לעבור ביניהם וגם אזור גיאוגרפי שרק בו יהיו רשאים לעבוד.

דב חנין: עוד קובעת ההצעה כי שר הפנים יהיה רשאי לקבוע את תחום עיסוקם של מהגרי העבודה, ובפועל, בעצם, לכבול מהגרי עבודה לתת-תחומים בענף הסיעוד.

דב חנין: ונקודה אחרונה – אני כמובן בכל אחת מהנקודות האלה ארחיב, אפרט ואסביר – ההצעה הזאת בפועל עוסקת בעיקרה בנשים, שכן רוב המועסקים, רוב מוחלט של המועסקים בתחום הסיעוד הם נשים.

דב חנין: אני הצגתי את המסגרת הכללית של הצעת החוק הממשלתית, ועכשיו אנסה לנתח בפניכם מדוע הצעת החוק הזאת היא בעייתית, מדוע הצעת החוק הזאת היא מוטעית, מדוע הצעת החוק הזאת היא פסולה.

דב חנין: הפסול היסודי בהצעת החוק הזאת הוא בכך שהיא בעצם מבקשת להחזיר על כנו הסדר שלגביו כבר פסק בית-המשפט העליון שהוא מעין "עבדות בגרסה מודרנית".

דב חנין: זו בעצם חקיקה עוקפת-בג"ץ, וכבר זה, כמובן, טעם לפגם בהצעה הזאת.

דב חנין: אבל מעבר לזה שזאת הצעה עוקפת-בג"ץ, שמייצרת בפועל מנגנון של עבדות בגרסה מודרנית, הצעת החוק, לדעתי, לא תצליח להשיג את תכליותיה המוצהרות בדבר מניעת תמריץ לשהייה בלתי חוקית בישראל.

דב חנין: היא לא תצליח להביא לניצול יעיל של מהגרי העבודה הנמצאים בארץ במקום הבאה של מהגרי ומהגרות עבודה חדשים לישראל.

דב חנין: היא לא תצליח לקדם תכנון אמיתי ומושכל של צורכי המשק הישראלי בתחומי העיסוק השונים שבהם מהגרי עבודה מועסקים.

יואל חסון: חבר הכנסת חנין, מה עם הזכויות של ההורים שלנו, הסבים והסבתות שלנו?

יואל חסון: למה – – –

דב חנין: חבר הכנסת יואל חסון, ידידי, כיוון שאני יודע שאתה חבר כנסת חרוץ ופעיל, ואני בטוח שאתה שמעת את דברי מההתחלה, אתה ראית שאני התחלתי בהם, בדיוק בהם התחלתי.

יואל חסון: – – – משפט וחצי.

דב חנין: לא משפט וחצי.

דב חנין: תראה, יש לי רק חצי שעה, אז אני, במסגרת הזמן שלי, מנסה לנצל אותו כדי להסביר מה הבעיה בהצעת החוק.

דב חנין: ועכשיו אני אנסה לשכנע גם אותך שההצעה הזאת היא בעייתית והיא איננה משיגה את המטרות המוצהרות שלה.

דב חנין: הסדר הכבילה למעסיק מעורר בפועל עבודה שלא כדין ומקשה לפקח על העסקת מהגרי עבודה בישראל.

מיכאל בן-ארי: – – – מהגר עבודה – – – אתה רואה, זה מה שמעניין אותו.

דב חנין: האדון הזה צועק כל הזמן.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הוא הבין כמה אתה משפיע, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: בדיוק, אז לכן הוא חושש.

מיכאל בן-ארי: – – –

דב חנין: בפועל, הצעת החוק הזאת תוביל להתעצמות ולהתרחבות של תופעת הדלת המסתובבת.

דב חנין: בפועל התוצאה של הצעת החוק הזאת היא שהיא תייצר תמריץ אדיר לחברות כוח-האדם להביא עוד ועוד מהגרות ומהגרי עבודה במקום אלה שיאבדו את מעמדם בגלל הסדר הכבילה.

דב חנין: יש לנו פה הסדר כבילה נוקשה – אני תיכף אסביר אותו; הרבה מאוד עובדים שנמצאים בישראל יאבדו את מעמדם מכוח ההסדרים שמוצעים כאן.

דב חנין: מכיוון שאין ברירה, וכולנו מסכימים שצריך לתת טיפול סיעודי לנכים, לסובלים ממוגבלויות, לחולים סיעודיים, וכיוון שהעובדים הקיימים בארץ יאבדו את מעמדם מכוח ההסדר הזה, ההסדר הנוקשה הזה, לא תהיה ברירה אלא לייבא לישראל עוד ועוד ועוד ועוד עובדים זרים.

דב חנין: הצעת החוק הזאת היא מתן אור ירוק לדלת המסתובבת ולייבוא מסיבי של עובדים זרים נוספים וחדשים לתחומיה של מדינת ישראל.

דב חנין: אני רוצה לומר כמה מלים על המאפיין של הצעת החוק הזאת מבחינת האנשים שבהם היא פוגעת.

דב חנין: לבה של הצעת החוק הוא הגבלות שיוטלו על מהגרי עבודה בתחום הסיעוד.

דב חנין: בפועל, רוב העובדים בתחום הסיעוד הם עובדות.

דב חנין: אנחנו מדברים פה לא על מהגרי עבודה, אלא על מהגרות עבודה.

דב חנין: הפגיעות של מהגרי עבודה היא גדולה, אבל הפגיעות של נשים מהגרות עבודה היא רבה עוד יותר, והיום הממשלה מבקשת להוסיף ולהפוך אותן לעוד יותר פגיעות.

דב חנין: לפי הצעת החוק, שר הפנים יכול לקבוע באשרה או ברשיון שניתנו לעובד הזר את תחום עיסוקו.

דב חנין: זה מדבר בעצם על משהו עמום, לא כל כך ברור מהו תחום העיסוק.

דב חנין: אבל הכוונה היא ככל הנראה ליצירה של תת-תחומים בתוך כל ענף, בעיקר בענף הסיעוד.

דב חנין: זאת אומרת, נניח סיעוד במקרה של מוגבלות קשה, סיעוד קשישים מעל גיל מסוים, סיעוד קטינים.

דב חנין: מה ההיגיון בדבר הזה?

דב חנין: נניח שאנחנו קובעים על עובד זר שהוא מוגבל לתחום של סיעוד במקרה של מוגבלות קשה, ומחר אין עבודה בתחום של מוגבלות קשה, הוא רוצה לסעוד קשיש מעל גיל מסוים.

דב חנין: הוא לא יוכל לעשות את זה.

דב חנין: יגרשו אותו מהארץ, הוא מאבד את המעמד שלו.

דב חנין: ומה יקרה במקום אותו עובד שלא יוכל להמשיך ולעבוד?

דב חנין: יצטרכו להביא במקומו עובד זר חדש.

דב חנין: כמובן יהיו כאלה שירוויחו מזה: חברות, יבואני כוח-האדם, יבואני העבדים האלה ירוויחו מזה כמובן הרבה מאוד כסף, מכיוון שכל עובד כזה שמיובא לישראל הם גוזרים לגביו עמלה מאוד ראויה ומאוד גדולה של רווחים.

דב חנין: אני רוצה להתקדם ולהתייחס למגבלה הנוספת שנמצאת בהצעת החוק, והיא הקביעה ששר הפנים צריך לקבוע לגבי מהגרי עבודה בסיעוד את מספר המעסיקים שהם יהיו רשאים לעבור ביניהם.

דב חנין: הוא יהיה רשאי לקבוע באשרה וברשיון השהייה של מהגר העבודה אזור גיאוגרפי אחד שרק בו הוא יהיה רשאי לעסוק בתחום המקצוע הקבוע ברשיון הישיבה שניתן לו.

דב חנין: בפועל, עמיתי חברי הכנסת, התיקונים האלה, המשמעות שלהם היא בדיוק השבה על כנו של הסדר הכבילה למעסיק, אותו הסדר דרקוני, פוגעני וחמור שנפסל בבג"ץ כבלתי חוקתי עוד בשנת 2006.

דב חנין: אגב, עמיתי חברי הכנסת, אני אומר לכם את דעתי.

דב חנין: אני מעריך שהצעת החוק הזו תתגלגל גם היא לדיון בבית-המשפט העליון, ואני אומר את זה בזהירות.

דב חנין: אני מעריך שיש סיכוי גבוה מאוד שהצעת החוק הזאת גם היא תיפסל כבלתי חוקתית.

דב חנין: הכנסת לא למדה בתהליך החקיקה בצורה מספיק ראויה ומעמיקה את עמדתו של בית-המשפט העליון באותה פסיקה היסטורית של 2006, והתוצאה – ואני מקווה שזו תהיה התוצאה – שגם הסדר הכבילה החדש הזה שנמצא בהצעת החוק הנוכחית ייפסל בדיוק כמו שנפסל הסדר הכבילה הקודם לו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר שעמדתו של משרד הפנים כפי שהוצגה בפני בית-המשפט העליון לפני פחות משנתיים הינה כי על מנת לקיים את פסק-הדין בבג"ץ הכבילה יש לאפשר לעובדים מעבר מלא וחופשי בין מעסיקים ללא מגבלה מספרית או גיאוגרפית.

דב חנין: במסגרת ההידיינות בבקשה לפי פקודת ביזיון בית-המשפט, שהוגשה על-ידי העותרים בבג"ץ הכבילה, בדרישה לאכוף את המדינה לקיים את פסק-הדין ולהימנע מכבילת מהגרות עבודה למעסיקיהן, הציג משרד הפנים נוהל חדש שנקרא: נוהל עדכון מקום עבודה לעובדים זרים, כראיה לכך שהוא מקיים את פסק-הדין.

דב חנין: הנוהל שהציג משרד הפנים נועד להחליף את נוהל מעבר ממעסיק למעסיק, שנפסל על-ידי בית המשפט העליון, והוא נפתח בהצהרה הבאה – פה אני מצטט: "בעקבות פסק-דינו של בית-המשפט העליון בבג"ץ 4542/02 נקבע להלן נוהל חלופי לנוהל מעבר עובד ממעסיק למעסיק", ופה ההדגשה: "בהתאם לפסק-דינו של בית-המשפט העליון, מטרתו של הנוהל לאפשר לעובדים זרים לעבור בקלות ובמהירות ממעסיק למעסיק באותו ענף.

דב חנין: הנוהל חל על עובדים זרים בתחום הסיעוד, החקלאות והתעשייה".

דב חנין: בהמשך מבהיר הנוהל באופן שאינו משתמע לשתי פנים כי, אני שוב מצטט, "כל עובד רשאי לעבור ממעסיק למעסיק באותו תחום שלשמו הובא ארצה ובו הועסק כחוק.

דב חנין: אין הגבלה על מספר הפעמים שבהן רשאי עובד זר לעבור ממעסיק למעסיק".

דב חנין: כל אלה, עמיתי חברי הכנסת, דברי משרד הפנים.

דב חנין: והנה אותו משרד עצמו מביא לנו היום הצעת חוק שהולכת בדיוק בכיוון ההפוך:

דב חנין: כן מגבילה את המספר של המעסיקים שהעובד הזר יכול לעבור ביניהם, כן מגבילה את התחום הגיאוגרפי שבו העובד יכול לעבוד, בניגוד להיגיון שאומר שלמדינת ישראל יש אינטרס למצות קודם כול את העובדים הזרים שכבר נמצאים בתחומיה.

דב חנין: מה שמייצרים פה זה מנגנון – – –

מגלי והבה: – – – מה מספרם.

דב חנין: ודאי, ובמדינת ישראל יש מספר גדול מאוד של עובדים זרים.

דב חנין: אז בואו נתחיל ונמצה את מה שניתן לעשות עם העובדים הזרים שקיימים בארץ.

דב חנין: במקום זה מציעים מנגנון שבעצם יהפוך את העובדים הזרים שכבר נמצאים בארץ לבלתי חוקיים.

דב חנין: הם לא ייעלמו, הם פשוט ייהפכו לבלתי חוקיים.

דב חנין: וכיוון שיהיה צורך למצוא פתרונות סיעודיים לאנשים, יצטרכו לייבא עובדים זרים.

דב חנין: דרך אגב, מה שאני אומר כרגע מפורש אפילו עוד יותר בצורה ברורה בהצעת – – –

מגלי והבה: אדוני – – – מספר, כי זה חשוב.

מגלי והבה: הרבה פעמים.

דב חנין: המספר הוא עצום.

דב חנין: אנחנו מדברים – – –

מגלי והבה: 180,000 או 280,000.

דב חנין: אנחנו מדברים על סדר גודל של 200,000, לפי מספרים מסוימים יותר, עובדים זרים שנמצאים בישראל.

דב חנין: החוק הקיים היום בעצם מאפשר לשר הפנים שיקול דעת לאפשר המשך שהייה של מהגרי עבודה, למשל מטעמים של "סגירת השמים".

דב חנין: בגלל שמדינת ישראל לא רוצה לאפשר ייבוא של עובדים זרים נוספים, שר הפנים יכול להאריך אשרות שהייה של עובדים קיימים כדי שלא יצטרכו להביא במקומם עובדים זרים חדשים.

דב חנין: שיקול הדעת הזה, לפי ההצעה, בעצם נשלל משר הפנים.

דב חנין: שיקול דעתו של שר הפנים להכשיר את שהייתו של מהגר העבודה מאוד מצטמצם, ובאותם מצבים שהצעת החוק מפרטת הוא בעצם יהיה חייב להורות על הרחקתו מישראל.

דב חנין: פה אנחנו מייצרים שוב מנגנון אוטומטי שמחזק את תופעת הדלת המסתובבת.

דב חנין: אני רואה פה, עמיתי חברי הכנסת, הצהרה רשמית של ממשלת ישראל שאכן הדלת המסתובבת היא המדיניות הרשמית של ממשלת ישראל, ובעצם מה שמבקשים מאתנו היום בהצעת החוק הזו זה לאמץ את מדיניות הדלת המסתובבת כמדיניות רשמית גם של הכנסת בנושא מהגרי העבודה.

דב חנין: כמובן שעובד זר שלא עוסק בתחום התעסוקה, או אפילו בתת-תחום התעסוקה שלו, עלול להיות מורחק מישראל.

דב חנין: גם זה כמובן מחזק את תופעת הדלת המסתובבת.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, מבחינה רעיונית החוק הזה בעייתי בשני ממדים.

דב חנין: בממד האחד – האופי הלא-חוקתי שלו והפגיעה הקטלנית שלו בזכויות של אנשים שהם בני-אדם.

דב חנין: אנחנו בחברה מתקדמת ודמוקרטית רוצים לראות את כל בני-האדם שחיים אתנו – אלה שעובדים אתנו ואצלנו – כבני-אדם בעלי זכויות, בעלי חירויות, בעלי מעמד.

דב חנין: כבוד האדם וחירותו הוא ערך שמדינת ישראל אמורה אכן לשים בפניה גם כאשר מדובר במהגרי עבודה.

דב חנין: וכאן יש פגיעה קטלנית.

דב חנין: איך אומר בית-המשפט העליון?

דב חנין: עבדות בדמות מודרנית.

דב חנין: אבל הבעייתיות השנייה, עמיתי חברי הכנסת, נמצאת בכך שהצעת החוק הזאת גם לחלוטין, לחלוטין, לא משיגה את מטרותיה.

דב חנין: היא רק תחמיר את הבעיות הקיימות, היא רק תהפוך קבוצה גדולה עוד יותר של מהגרי עבודה, של עובדים זרים, לעובדים בלתי חוקיים.

דב חנין: היא רק תגביר את הייבוא של העובדים הזרים החדשים לישראל באופן מסיבי.

דב חנין: היא רק תגדיל את קצב הסיבוב של הדלת המסתובבת הפוגענית וההרסנית שמאפיינת את מדיניות ישראל בנושא מהגרי העבודה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לא במקרה הצעת החוק הזו עוררה סערה והתנגדות כל כך עמוקות.

דב חנין: אנחנו קיבלנו לוועדה לא מעט מכתבי התנגדות של אישי רוח, אנשי משפט, מרצים באוניברסיטאות, משפטנים – כולל משפטנים יהודים בכירים מהעולם – בהתנגדות להצעת החוק הזאת, ואני רוצה להביא בפניכם כמה מהדברים האלה.

דב חנין: אני רוצה לצטט מכתב שחתמו עליו קבוצה ארוכה ומכובדת של שופטים בדימוס, של פרופסורים למשפטים, כולל דיקנים של הפקולטות למשפטים במדינת ישראל.

דב חנין: אלה דברים חשובים וראויים.

דב חנין: מכתב נוקב, שאני מציע לכולנו להאזין לדברים האמורים בו במלוא תשומת הלב.

מגלי והבה: אני רוצה, אדוני, לסייע לך בדיון, שגם היתה פנייה של אלפי אזרחים למיילים של חברי הכנסת בסוגיה שאתה מדבר עליה.

דב חנין: אכן כך.

מגלי והבה: אז חשוב גם לציין אותם, כי הם עשו עבודה.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: בוודאי, וזו ההזדמנות, באמת – תודה, אדוני היושב-ראש – וזו ההזדמנות באמת להודות לכל אותם ישראלים רבים שפנו אל חברי הכנסת וקראו לנו, לכולנו, להתנגד היום להצעת החוק הבעייתית הזאת בהצבעתנו.

דב חנין: אני רוצה להביא לכם כמה מהמלים באותו מכתב חשוב של – –

מיכאל בן-ארי: הצחקת אותם – – –

דב חנין: – – שופטים ושופטות בדימוס, מרצים ומרצות וחוקרים.

מגלי והבה: אף אחד לא ביקש לשמוע את חוות דעתך.

מיכאל בן-ארי: שופטים ושופטות.

מיכאל בן-ארי: אותם אנשים שעושים רוח.

מיכאל בן-ארי: אותם אנשים שרוצים לחסל את מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אותם אנשים שמפגינים נגד מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: זה אותם אנשי רוח, עושים רוח וצלצולים.

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ארי, אתה גאון הדור, אתה מחלק ציונים לאנשים.

מיכאל בן-ארי: עוד מעט תהיה פה הצבעה – – –

מגלי והבה: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל בן-ארי: אין בעיה.

מגלי והבה: ואל – כל הזמן עם היד המאיימת הזאת.

מגלי והבה: אולי תלמד איך לדבר ולהביע הסתייגות או התנגדות בצורה שמתחייבת מפרלמנטר, ולא מאדם שבא לאיים על אנשים.

מיכאל בן-ארי: אני לא בא לאיים על אנשים.

מיכאל בן-ארי: אנשי רוח.

 משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת חנין, אפשר שאלה?

דב חנין: כן, חבר הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה.

 משה (מוץ) מטלון: האם היו גם פניות מצד אלה שערים גם לבעיות של אותם אנשים שמקבלים את הטיפול?

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: ואני פתחתי בדברים האלה.

דב חנין: פתחתי בדברים האלה, וגם הזכרתי את השיחות, אפילו האישיות שלי, עם הנכים היום בכנסת, והם הסבירו לי את הבעיות שלהם.

דב חנין: אני פתחתי בדברים האלה, והן אכן בעיות אמיתיות.

 משה (מוץ) מטלון: לא הייתי.

 משה (מוץ) מטלון: סליחה.

דב חנין: אומרים השופטות והשופטים, המרצות והמרצים, החוקרות והחוקרים בתחום המשפט כך: "אנחנו פונים אליכם" – אלינו, חברי הכנסת – "בבקשה לבלום את הליכי חקיקת החוק ולקיים דיון מושכל ומעמיק בהשלכותיו.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, אנו מבקשים להתריע, הינה בלתי חוקתית, עומדת בניגוד בוטה לפסיקתו של בית-המשפט העליון.

דב חנין: אם היא תתקבל צפויה ההצעה לפגוע פגיעה אסורה בזכויות יסוד של מהגרות עבודה ושל מהגרי עבודה, וזאת באמצעות העמקתה וביצורה של תלותם במעסיקיהם לצורך שימור מעמדם החוקי וסיכול יכולתם להיחלץ ממצבים של העסקה פוגענית.

דב חנין: "עניינה של הצעת החוק בהגבלתם, בדרכים שונות, של רשיונות העבודה הניתנים למהגרי העבודה בתחום הסיעוד העובדים בישראל.

דב חנין: על-פי ההצעה, שר הפנים יהיה רשאי לקבוע לגבי מהגרי העבודה בתחום הסיעוד את מספר המעסיקים שהם רשאים לעבור ביניהם, אזור גיאוגרפי, תחום עיסוק של מהגרי העבודה, ובפועל לכבול מהגרות עבודה ומהגרי עבודה לתת-תחומים בענף הסיעוד.

דב חנין: "הצעת החוק מבקשת להשיב על כנו את הסדר הכבילה למעסיק, שלגביו נפסק על-ידי בית-המשפט העליון בשנת 2006, כי הוא מעין עבדות בגרסה מודרנית" – מדובר כמובן על דברי בית-המשפט העליון בבג"ץ 4542/02, עמותת "קו לעובד" נגד ממשלת ישראל.

דב חנין: זוהי פגיעה אסורה של הסדר כבילה למעסיק בזכויות יסוד, ומשום כך בית-המשפט הורה על ביטול ההסדר הזה, והוסיף וקבע כי בהסדר העסקתם של מהגרי עבודה שיבוא תחתיו, שר הפנים לא יהיה רשאי עוד להתנות את רשיון הישיבה בישראל בעבודה עבור מעסיק ספציפי, ויימנע מכריכת סיום יחסי העבודה בסנקציה כלשהי, ובכלל זה אובדן המעמד בישראל.

דב חנין: אני שב ומקריא מתוך המכתב של המשפטנים: "בית-המשפט קבע בפסק-דינו כי הסדר הכבילה למעסיק, המטיל מגבלות על החלפת מעסיקים וכורך בין סיום יחסי העבודה לבין אובדן המעמד בישראל, פוגע עמוקות בקשת רחבה של זכויות אדם מוגנות, ובראשן הזכות לחירות ולכבוד אישי.

דב חנין: הוא יוצר מציאות משפטית חריגה, שאינה עולה בקנה אחד עם העקרונות הבסיסיים שעליהם מושתת משפט העבודה.

דב חנין: הוא מנוגד לערך המוסרי של חוזה העבודה בין עובד למעביד ולתכליתו של חוזה העבודה.

דב חנין: הוא מקנה למעסיקים יכולת לכפות חוזה עבודה ולמנוע בעד עובדיהם להתפטר, ומעוות את יחסי הכוחות בשוק העבודה.

דב חנין: "פסק-הדין לא עסק מלכתחילה במצב שבו מוטלות מגבלות אבסולוטיות על החלפת מעסיקים.

דב חנין: במועד שבו ניתן פסק-הדין, הסדר הכבילה למעסיק אפשר מעבר מוגבל בין מעסיקים, אולם הקנה לפקידי משרד הפנים שיקול דעת לסרב לבקשה של עובד להחליף מעסיקים.

דב חנין: כך, אם למשל התחוור כי העובד עבר פעמים רבות בין מעסיקים.

דב חנין: בית-המשפט מצא כי מדובר בהגבלה בלתי חוקתית, וקבע באופן מפורש כי אין בריבוי מעברים בין מעסיקים משום טעם לגיטימי להגבלתה של הזכות הטבועה לסיים יחסי עבודה בכל עת.

דב חנין: "בפסק-הדין עמד בית-המשפט באופן מיוחד על כך שדינו של ענף הסיעוד אינו שונה מדינם של יתר ענפי העבודה שבהם מועסקים מהגרי העבודה, ואין הצדקה להחריגו מהאיסור הכללי על קיום הסדרי כבילה.

דב חנין: " אני מצטט פה מפסק-הדין: "לא יימצא חולק כי חובה היא המוטלת על המשיבים להבטיח שקשישים ונכים בישראל יזכו לקיום בתנאים שאין בהם כדי לבזות את אנושיותם ואשר שומרים על כבודם כבני-אדם.

דב חנין: ואולם מכאן ועד המסקנה כי הגשמתה של חובה זו מצדיקה את כבילתו של אדם למעסיקו, תוך כפייתו להעניק שירות אישי מאונס – מכאן ועד למסקנה הזאת ארוכה היא הדרך".

דב חנין: ושוב, אני ממשיך ומצטט מפסק-הדין: "להלכה, גישת המשיבים הינה שיש להבטיח כי כל נזקק סיעודי באשר הוא יוכל להעסיק בשירותו עובד זר – בהתעלם משאלת השכר ותנאי העבודה שברצונו ובאפשרותו להעניק לעובדו – וזאת באמצעות כריכה בין התפטרות המטפל מעבודה בשירותו של הנזקק לבין סנקציה חמורה כאובדן המעמד בישראל".

דב חנין: "גישה זו", אומר בית-המשפט העליון – ושוב, זהו ציטוט – "אינה עומדת במבחן החוקתי.

דב חנין: משעקרון המידתיות אינו מתקיים בה, היא אף אינה עומדת במבחן מוסרי, שהרי בני-אדם לעולם עומדים כתכלית וערך בפני עצמם".

דב חנין: אני חוזר על המשפט הזה: "בני-אדם לעולם עומדים כתכלית וערך בפני עצמם.

דב חנין: הבטחת רווחתם וכבודם של קשישים ונכים הנזקקים לשירותים סיעודיים, תכלית ראויה היא, אלא שזכותו של אדם לכבוד אין פירושה שלילתה הגמורה של זכות זו מהאחר.

דב חנין: אין היא הזכות להעסיק אדם אחר בכפייה, בשכר נמוך וללא תנאים סוציאליים.

דב חנין: מימושה אינו מצריך כלל כי אדם אחר ייכפה להעניק שירות אישי – ואיזהו השירות שאופיו אישי יותר מטיפול סיעודי – מאונס".

דב חנין: דברים כדרבונות שאומר בית-המשפט העליון.

דב חנין: אני מפנה לפסקאות 59–60 בפסק-הדין.

דב חנין: אני שב למכתבם של המשפטנים, והם אומרים – –

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, נגמר הזמן.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: פשוט, היתה קריאת ביניים ארוכה.

דב חנין: – – "בפסק-דינו בית-המשפט מדגיש באופן מיוחד את קווי הדמיון בין הסדר הכבילה של מהגרי העבודה למעסיקיהם להסדרים שנהגו בתקופת העבדות והפיאודליזם".

מגלי והבה: אני מציע שמשפט אחרון.

מגלי והבה: בצדק מעיר יושב-ראש ועדת המדע.

מגלי והבה: היתה לך חצי שעה; חצי שעה, בזמן פרלמנטרי זה זמן ארוך ביותר.

מגלי והבה: אז – אני מבקש, משפט סיכום.

דב חנין: שני משפטי סיום ואני מסיים.

דב חנין: ושני המשפטים יהיו, אכן, דברים בשם אומרם, מדברי בית-המשפט העליון: "אכן, אין להימנע ממסקנה כואבת ומבישה, כי העובד הזר הפך צמית של מעסיקו, כי הסדר הכבילה על שלוחותיו סגר על העובד הזר סביב-סביב; כי הסדר הכבילה יצר מעין עבדות בגרסה מודרנית.

דב חנין: מה היה לנו", אומר בית-המשפט העליון, "שכך נוהגים אנו בעובדים הזרים, באותם בני אנוש המרחיקים מביתם ונפרדים מיקיריהם כדי לְחַיות את נפשותיהם ואת נפשות משפחותיהם?

דב חנין: כלימה תכסה את פנינו בראותנו כל אלה, וכיצד נחריש".

דב חנין: כלימה, עמיתי חברי הכנסת, תכסה את פנינו בכנסת אם נאשר היום את החוק הזה.

דב חנין: אני קורא לכולכם, עמיתי חברי הכנסת, להימנע מהמעשה הזה.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מגלי והבה: לאדוני יש עשר דקות.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

מגלי והבה: אני מבקש להקפיד על הזמן – עשר דקות, תאמינו לי, זה המון זמן.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברים, אני רוצה לומר שכל המיצוב של החוק הזה, כשבאה הממשלה ואומרת, מצד אחד אנחנו שמים את הנכים, ואת הקשישים ואת החולים הסיעודיים, ומצד שני אנחנו שמים את העובדים הזרים או את מהגרי העבודה – הצורה הזאת של הצגת הדברים איננה נכונה, היא מטעה, והיא שגורמת להתייחסות המוטעית אל החוק הרע הזה.

ניצן הורוביץ: המדינה התנערה מאחריותה והפקירה את הנכים, ואת הקשישים, ואת החולים הסיעודיים, ומטילה את כל האחריות ואת כל הלחץ על אותם מהגרי העבודה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני רוצה לפתוח בנכים, ובקשישים, ובחולים הסיעודיים, ויש הרבה כאלה בתוכנו.

ניצן הורוביץ: העניין הזה הוא באמת חרפה.

ניצן הורוביץ: אלה אנשים שסובלים, שצריכים עזרה, שלפעמים לא יכולים לקום מהמיטה בלי עזרה של מטפל, שצריכים לשירותים, למקלחת, לכל דבר, לתפקוד הבסיסי היומיומי – צריכים עזרה.

ניצן הורוביץ: וצריך לעזור להם.

ניצן הורוביץ: אלא שהמדינה – וזה לא רק הממשלה הזאת; צריך להיות הוגנים ולהגיד שהמדינה, לאורך שנים, התנערה מהטיפול בהם, התנערה מהתקציבים, והפילה הכול על פתרון הקסם שנקרא – נביא עובדים זרים מהפיליפינים, מסרי-לנקה, מאני-לא-יודע-איפה, והם יטפלו בקשישים שלנו, ובהורים המזדקנים שלנו, ובנכים, ובכל מי שצריך טיפול.

ניצן הורוביץ: הגישה הזאת פשטה את הרגל, והחוק הזה, שמנסה לכבול עובדים זרים למעסיקים – והרחיב על כך ידידי חבר הכנסת דב חנין – החוק הזה לא יפתור דבר, הוא רק ירע את המצב, והוא ירע את המצב, עד שהמדינה לא תקיים את האחריות הבסיסית שלה ותטפל במי שזקוק לטיפול.

ניצן הורוביץ: אני מבין בהחלט, ואני מכיר אישית, גם מהמשפחה שלי וגם מחברים ומאנשים שאני מכיר, מצבים שבהם נכה או אדם שזקוק לטיפול מתעורר יום בהיר אחד ומגלה שהעובד הזר או מהגר העבודה שמטפל בו עזב, ואותו אדם, אותו נכה, לא יכול אפילו לקום מהמיטה.

ניצן הורוביץ: אני מכיר את הסיפורים האלה, הם כואבים, הם קשים, אבל החוק הזה, שכובל עובד למעסיק בוויזה, ולאזור גיאוגרפי ולתחום עיסוק – בעצם לתת-תחום עיסוק – לא פותר את הבעיה, הוא רק מחריף אותה.

ניצן הורוביץ: משום שכבילה בהעסקה איננה העסקה הוגנת, והעסקה שאיננה הוגנת היא מקור לקשיים רבים מאוד – גם לעובד וגם לבן-אדם שהוא מטפל בו.

ניצן הורוביץ: הדרך להבטיח טיפול נאות על-ידי מטפל בנכה או בקשיש או בזקן היא לא על-ידי כבילה באמצעות הוויזה, שגם לא תחזיק מעמד, לא החזיקה בעבר וגם לא תחזיק בשום מקום, וגם לא בארץ.

ניצן הורוביץ: היא גם מנוגדת לנורמות בסיסיות של יחסי עבודה, אבל נעזוב את זה.

ניצן הורוביץ: המפתח לטיפול נכון בקשישים, בחולים סיעודיים, הוא באמצעות מדיניות רווחה מתקדמת.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אם פעם בכמה שבועות היה בא מטעם המדינה עובד סוציאלי לאותה דירה שבה נמצא הזקן עם המטפלת, ושניהם סגורים באותה דירה, ואתה לא יודע מה הולך שם – מי פוגע במי ואיך; אם פעם בכמה שבועות היה בא נציג של הממשלה, מסתכל, שומע – שומע את הזקן, שומע את המטפל, את המטפלת, פותר את הבעיה, אם יש – חלק גדול מאותם מקרים של בריחה, של עזיבה, של מקרים קשים של תלונות – ואני מכיר את התלונות, והן תלונות קשות, זה קורע את הלב, מה שקורה – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, יש הרבה הוצאות של הרבה משפחות על אמצעים אחרים, לא על חשבון הממשלה, כמצלמות ואמצעים אחרים.

מגלי והבה: אבל אתה צודק בגישה.

ניצן הורוביץ: אבל אתה מבין שחייב מישהו לבוא ולשמוע את הבן-אדם, חייב לשמוע את החולה, חייב לשמוע את המטפל.

ניצן הורוביץ: הם שניהם בני-אדם, הם סגורים יחד, הם תלויים אחד בשני, ומאוד חשוב למנוע את המצבים האלה לפני שמגיעים למצבים של עזיבה או מצבים של תלונות או מצבים של כל מיני, חלילה, משפטים ובתי-דין.

ניצן הורוביץ: והמדינה פשוט לא עושה את זה.

ניצן הורוביץ: פשוט לא עושה את זה.

ניצן הורוביץ: מאות אלפי אנשים סגורים – כל אחד עם הבעיה שלו – מטפל, אחד על אחד.

ניצן הורוביץ: מצבים שהם מאוד קשים לשני הצדדים, והחוק הזה לא פותר את הבעיה, זה מה שאני רוצה שתבינו.

ניצן הורוביץ: הניסיון להגיד לנכים, לקשישים, לחולים הסיעודיים, הנה פתרנו לכם את הבעיה, עכשיו נכבול את העובד והוא לא יוכל לעזוב – זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: זה לא נכון.

ניצן הורוביץ: זה לא מה שיקרה.

ניצן הורוביץ: תיווצר פשוט סיטואציה קשה מנשוא, של יחסי עבודה שלא מקובלים בשום צורה, ומי שחושב שככה הוא יעשה טוב לנכים שלנו ולקשישים שלנו – טועה ומטעה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר כאן, אדוני היושב-ראש, שהעניין הזה הוא לא חדש; זה לא שאנחנו היום באים פה לכנסת out of the blue, ככה, נפלנו מהשמים ואנחנו נדרשים לנושא.

ניצן הורוביץ: היו ניסיונות חקיקה, זה הגיע לבית-המשפט העליון, כבר שנים מטפלים בזה, יש לנו ידע מחקרי, יש אנשים עם ניסיון שבדקו את העניינים האלה, והדברים הם מאוד ברורים; בית-המשפט העליון נדרש לפני כמה שנים – ציטט חברי דב חנין כמה משפטי מפתח מאותו פסק-דין, ובאמת לא לקחו את זה בקלות, והיו דיונים מאוד ממושכים, ושמעו את כל הצדדים.

ניצן הורוביץ: זה לא עניין פשוט, זה עניין מאוד קשה.

ניצן הורוביץ: אז אני רוצה להגיד לכם: יש פה כמה ארגונים שחברו ועשו עבודת הכנה מאוד רצינית לקראת הדיון הזה; הם הגיעו למסקנה הזאת גם בעקבות הדיון בבית-המשפט העליון וגם בעקבות מה ששמענו כאן בוועדה לעובדים זרים, ובכלל בכל התלונות שאנחנו מקבלים הן מנכים וקשישים והן מעובדים זרים.

ניצן הורוביץ: החקיקה הזאת היא חקיקה עוקפת-בג"ץ בצורה הכי בוטה, והיא לא תצליח להגשים את התכליות המוצהרות שלה.

ניצן הורוביץ: הרי התכלית המוצהרת היא מניעת תמריץ לשהייה בלתי חוקית בישראל – לכאורה שאדם עוזב ויכול ללכת למקום אחר.

ניצן הורוביץ: הרי אנחנו רוצים שעובד שמגיע ארצה כדי לטפל או לעבוד בעבודה מסוימת – אנחנו רוצים שיהיה ניצול יעיל של מספר מהגרי העבודה שנמצאים בארץ, ולא שכל הזמן נצטרך להביא עוד ועוד מהגרי עבודה חדשים מחו"ל, עוד ועוד דלת מסתובבת, עוד ועוד תשלומים למתווכים ולכל מיני קבלני כוח-אדם, עוד ועוד מגרשים ומביאים, מגרשים ומביאים.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים, הרי, אדוני היושב-ראש, שעובד יבוא ויעבוד עם המטופל באופן קבוע, ושיהיו שם יחסים תקינים, כדי שלא יהיו מקרים של ניצול, של פגיעה, שלא יצטרך לעזוב, חלילה, שלא יהיו מקרים של הלנת שכר – שיישאר עם הבן-אדם, שהוא מכיר אותו, את כל תקופת הזמן, לא יעבור מאחד לשני.

ניצן הורוביץ: אבל לא באמצעים האלה.

ניצן הורוביץ: אתה לא פותר את הבעיה על-ידי כבילה וכפייה.

ניצן הורוביץ: שום בן-אדם לא מסכים לעבוד בתנאים כאלה, וגם לא עובד זר.

ניצן הורוביץ: אגב, גם עובד זר הוא בן-אדם, וכל הנורמות שחלות עלינו ביחסי עבודה בישראל חייבים לחול גם על מהגרי העבודה.

ניצן הורוביץ: הם בדיוק כמו כל עובד אחר.

ניצן הורוביץ: ואני רוצה להגיד לכם, חברות וחברים, שהעמדה המקצועית של הגורמים המקצועיים במשרדי הממשלה – ופה לא מדובר על ארגון כמו "קו לעובד" או האגודה לזכויות האזרח שעושים עבודה נפלאה, אלא עמדה מקצועית של גורמים מקצועיים בממשלה, כמו גם של בית-המשפט העליון, שהסדר הכבילה למעסיק מעודד העסקה שלא כדין, והוא מקשה לפקח על העסקת מהגרי עבודה בישראל.

ניצן הורוביץ: ויש קשר – והקשר הזה, כבר עמדנו עליו שנים – יש קשר סיבתי הדוק בין הסדר הכבילה לבין הפגיעה והשחיקה בשכרם ובתנאי העסקתם של עובדים לא מיומנים ישראלים.

ניצן הורוביץ: ישראלים, לא זרים.

ניצן הורוביץ: וכשאנחנו אומרים – ואני חושב שזה הזמן הנכון להדגיש את זה, כי אנחנו עוד נאכל את פרי הבאושים מההצעה הזאת, ויבואו אלינו אחר כך עם התלונות על כל מה שהצעת החוק הרעה הזאת תעשה.

ניצן הורוביץ: אנחנו אומרים כאן שהצעת החוק רק תביא להתעצמות ולהתרחבות של תופעת הדלת המסתובבת, והיא תשמש תמריץ מאוד חזק לחברות כוח-אדם להביא הנה עוד ועוד מהגרי עבודה תחת אלה שיאבדו את מעמדם בגלל הסדר הכבילה.

ניצן הורוביץ: הרי מה קורה בהסדר כבילה?

ניצן הורוביץ: לפי החוק הזה, ברגע שתעזוב את המעסיק, הוויזה שלך תאבד, אתה תאבד את המעמד החוקי.

ניצן הורוביץ: אלא שחייבים להבין: אותם אנשים שהגיעו לארץ שילמו אלפי דולרים למתווכים כדי להגיע הנה ולעבוד.

ניצן הורוביץ: רוב השהות שלהם בישראל, לפעמים שלוש שנים מתוך החמש הם רק מחזירים את הכסף שהם שילמו בשביל להגיע הנה.

קריאה: – – –

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: ואם הם מגיעים למצב כזה שהם עוזבים והופכים להיות בלתי חוקיים, זה לא שהם עוזבים מרצונם, הם פשוט עובדים באופן בלתי חוקי.

ניצן הורוביץ: ואז מביאים עוד עובדים מחוץ-לארץ, וגם אלה מאבדים את מעמדם בוויזה והופכים לעובדים בלתי חוקיים, וכך עוד ועוד עובדים באותה שיטה של דלת מסתובבת.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם.

ניצן הורוביץ: הצעת החוק הזאת היא רעה לנכים, היא רעה לקשישים, היא רעה לחולים הסיעודיים, היא רעה למהגרי העבודה.

ניצן הורוביץ: ואני חייב להגיד מלה: אנחנו אומרים "מהגרי עבודה", אבל זה בעיקר מהגרות עבודה, אלה נשים.

ניצן הורוביץ: רוב העובדים הסיעודיים שבהם מדובר הם נשים, ולכן פגיעותן רבה אפילו יותר מהאוכלוסייה הכללית של מהגרי עבודה.

ניצן הורוביץ: הדרך לפתור את זה היא לא באמצעות כבילה.

ניצן הורוביץ: אמר חבר הכנסת חנין "עבדות בגרסה מודרנית" או "צמיתות".

ניצן הורוביץ: אלה מלים קשות, אבל זה החוק.

ניצן הורוביץ: חברים, זה החוק.

ניצן הורוביץ: שהממשלה תיקח אחריות, תעשה מדיניות רווחה נורמלית, תפקח על המצב, ולא נצטרך חוקים רעים כאלה.

ניצן הורוביץ: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון.

מגלי והבה: אחריה – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אם תהיה כאן, וחברת הכנסת אורית זוארץ.

מגלי והבה: אם הן לא תהיינה כאן, זו התרעה לאנשים שאנחנו עוברים מייד להצבעות אחרי חברת הכנסת זהבה גלאון.

מגלי והבה: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם שאני בשנים האחרונות לצערי מטופלת בהורים קשישים, מוגבלים, שזקוקים לסיעוד, בחמותי, בדודתי – שנים על שנים, ערה למצוקה של הנכים שיושבים כאן במליאה, מכירה את זה באופן אישי, יודעת כמה קשה, כמה נזקקים, כמה זה קשה כשביום אחד מתעוררים ופתאום העובדת או העובד, אבל במקרה הזה העובדת, איננה, איזה קושי זה לאותו אדם.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה שלרגע הדבר הזה לא יטשטש את שיקול הדעת שלנו כחברי כנסת.

זהבה גלאון: אין ספק שצריך לסייע לנכים ואין כאן מדיניות רווחה מספקת, נכונה, הוגנת, שמסייעת, ולא פותרים עוול על-ידי זה שיוצרים עוול אחר.

זהבה גלאון: וההצעה הזאת, כפי שהיא מובאת כאן היום לכנסת, לא רק שהיא הצעה רעה, היא מסוכנת – מסוכנת לדמותנו כחברה.

זהבה גלאון: כי מה אנחנו עושים?

זהבה גלאון: למה אנחנו הולכים לתת יד עכשיו?

זהבה גלאון: אמרו את זה באופן כל כך בהיר ומנוסח חברי הכנסת שקדמו לי כאן על הדוכן, חנין והורוביץ: אנחנו הולכים לאשר עבדות בגרסה מודרנית, אנחנו הולכים לאשר כבילה של מהגרות עבודה, אנחנו הולכים לפגוע בהן, לנצל את המצוקה – מדובר בעיקר בנשים, לא רק – לנצל את המצוקה של נשים שבאות לכאן להתפרנס בעבודה קשה.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, המטפלות של ההורים שלי עושות עבודת קודש.

זהבה גלאון: זו עבודה קשה.

מגלי והבה: גברתי, אני חושב שבמשפט הזה את מייצגת המון משפחות, בעצם אלה שהשקיעו כל חייהם למען הדור שלנו.

זהבה גלאון: נכון, נכון, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: ולכן אני רואה את ההצעה הזאת כל כך בחומרה, כי כל כך קל לחוקק.

זהבה גלאון: אנחנו יושבים כאן בכנסת הזאת, אדוני, ובהבל יד מרימים את היד, ומצביעים על חוקים ומורידים הסתייגויות, ואנחנו לא רואים לנגד עינינו את האדם שמאחורי היוזמה הזאת.

זהבה גלאון: ואני רואה את הכאב של הנכים, אני ערה לו.

זהבה גלאון: תאמין לי, אדוני, אני מדברת, מה שנקרא, "ממקור ראשון ובאופן בלתי אמצעי".

זהבה גלאון: אבל אני לא יכולה לחשוב על זה שהכנסת הזאת – – –

מאיר שטרית: חברת הכנסת גלאון, מותר לשאול שאלה?

זהבה גלאון: כן, אדוני.

מאיר שטרית: יש בארץ כמעט 100,000 עובדים זרים בלתי חוקיים, שרובם באו למען סיעוד, ברחו מהמסועדים, הם עובדים עבודות בית וכל מיני עבודות לא חוקיות.

מאיר שטרית: תחשבי רגע שעובד – – – מקבל אישור עבודה בארץ המוצא שלו כדי לטפל בנכה.

מאיר שטרית: זה לא נעים לטפל בנכה, זה קשה אפילו.

מאיר שטרית: אדוני, תחליט.

מאיר שטרית: אתה לא רוצה, אל תבוא לטפל בנכה.

מאיר שטרית: באת לטפל בנכה, תישאר שם.

מאיר שטרית: אתה לא רוצה?

מאיר שטרית: חזרה למדינה שלך.

מאיר שטרית: על זה קיבלת אישור.

מאיר שטרית: אני לא מבין למה אתם – – –

מגלי והבה: גברתי, אני מבקש.

מאיר שטרית: – – – מדינה מדינה.

מאיר שטרית: אין מדינה בעולם שעובד זר מקבל אישור עבודה למשהו, ועושה מה שהוא רוצה אחר כך.

מאיר שטרית: יש לנו 100,000 עובדים זרים כיום שעובדים לא כחוק בישראל.

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה להשיב לך על זה.

זהבה גלאון: גם עובד זר הוא בן-אדם.

מאיר שטרית: מאה אחוז, אני מתייחס אליו כבן-אדם.

זהבה גלאון: רגע.

זהבה גלאון: וכשהוא בא לעבוד אצל נכה או אצל קשיש מוגבל, ולא מסתדר לו, קשה לו – רק שנייה אחת – – –

מאיר שטרית: מותר לו להחליף לפי החוק שלושה מעסיקים.

זהבה גלאון: מותר לו להחליף, אבל מה שבעצם שר הפנים מבקש לקבוע בהצעה הזאת, כפי שהוצגה כאן על-ידי חבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש , שר הפנים יהיה רשאי לקבוע – אני מצטטת – באיזה אזור גיאוגרפי הם רשאים לעבוד, שר הפנים יהיה רשאי לקבוע את תחום עיסוקם של מהגרי עבודה.

זהבה גלאון: ובפועל, מה שזה אומר, אין דרך אחרת מהמסקנה הבאה: בפועל הדבר הזה כובל אותם, מחייב.

זהבה גלאון: בגלל שהם לא יכולים להתנייד, הדבר הזה מחייב אותם להישאר אצל אותו מעסיק שמעסיק אותם בהעסקה שלטעמם היא העסקה פוגענית.

זהבה גלאון: הדבר הזה ימנע מאותם עובדים, או מאותן מהגרות עבודה, יכולת לצאת או להיחלץ מאותה העסקה פוגענית.

זהבה גלאון: ומה שאנחנו עושים, חבר הכנסת שטרית, מה שהחוק הזה בעצם עושה, הוא מנצל את המצוקה הכלכלית של אותן מהגרות עבודה, אותן נשים – – –

מאיר שטרית: מה מצוקה?

מאיר שטרית: אני לא מבין.

זהבה גלאון: מה אתה לא מבין?

מאיר שטרית: יש לנו חילוקי דעות.

מאיר שטרית: אני אסביר לך.

מאיר שטרית: מותר?

מאיר שטרית: סליחה.

זהבה גלאון: לא, לא, לא.

זהבה גלאון: תן לי רגע לסיים, אחר כך תסביר.

מגלי והבה: יש לה את הזמן שלה.

מגלי והבה: יש לה את הזכות לנצל – אחר כך קם לסכם יושב-ראש והגנת הסביבה, תוכל להעיר לו – – –

מאיר שטרית: היושב-ראש, ביקשתי רשות לדבר, לא קיבלתי.

מגלי והבה: צריך להסתייג, ואתה מכיר את הכללים ואת החוק.

מאיר שטרית: – – –

זהבה גלאון: אמר את זה קודם באופן מאוד מפורט או הציג את זה באופן מאוד מפורט חבר הכנסת חנין, וציטט מפסק-הדין של בית-המשפט העליון, שבית-המשפט העליון הורה למדינה לקבוע הסדרי העסקה חדשים, ולמרות זאת, למרות ההחלטה של בית-המשפט בעניין הזה, שר הפנים מבקש להעמיק את התלות של מהגרי עבודה במעסיקים שלהם אם הם רוצים לשמור על מעמדם החוקי.

זהבה גלאון: מה זה אומר בעצם?

זהבה גלאון: המשמעות של זה שאותו עובד, אותה עובדת במקרה הזה, לא תהיה לה בחירה אמיתית, לא תהיה לה אפשרות אמיתית להחליט עם מי היא מבקשת להתקשר.

זהבה גלאון: לא תהיה לה אפשרות, אדוני.

זהבה גלאון: תהיה הגבלה על היכולת שלה לסיים את יחסי העבודה עם אותו מעסיק.

זהבה גלאון: זה לא עולה בקנה אחד עם מה שנתפס היום כמושכלות יסוד של דיני עבודה, של חוקי עבודה.

זהבה גלאון: לא היינו רוצים להחיל את חוקי העבודה האלה על אף עובד ישראלי.

זהבה גלאון: ומה שאנחנו עושים כאן בעצם, במקום לעצור את אותה מדיניות של הדלת המסתובבת, במקום לעצור את האפשרות של חברות כוח-אדם שכל היום גוזרות קופונים, מה שאנחנו מאפשרים באופן הזה, לא רק שזה לא יצמצם את העובדה שיש כאן שוהים שלא כדין, זה ירחיב את זה, זה יאפשר לחברות כוח-אדם שוב – – –

מאיר שטרית: אני אומר לך, מניסיוני כשר הפנים:

מאיר שטרית: האפשרות – – –

זהבה גלאון: אני חולקת עליך, אדוני.

זהבה גלאון: לא רק שאני חולקת עליך, לצורך העניין אני נתלית באילנות – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שטרית, תמצא את הזמן להביע או להעביר.

מגלי והבה: זה הזמן שלה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת שטרית, אני חולקת עליך, אני חושבת שזכותה של העובדת, עובדת הסיעוד, גם לכבוד וגם להגנה על זכויות היסוד שלה – –

מאיר שטרית: בהחלט.

זהבה גלאון: – – אבל אני רוצה להיתלות במקרה הזה, אדוני, ולחלוק עליך – אני רוצה להיתלות באילנות גבוהים יותר, ואני רוצה להיתלות בבית-המשפט העליון שקבע – אני מצטטת, אדוני – שאין בריבוי הזה של המעברים בין מעסיקים משום טעם לגיטימי להגבלת הזכות הטבועה לסיים יחסי עבודה בכל עת; את זה קבע בית-המשפט העליון.

זהבה גלאון: דינו של ענף הסיעוד בעניין הזה אינו שונה מיתר ענפי העבודה שבהם מועסקים מהגרות עבודה או מהגרי עבודה, ואין שום הצדקה, אין שום הצדקה להחריג אותו מהאיסור הכללי של הסדרי הכבילה.

זהבה גלאון: איזה מדינה מתוקנת כובלת את העובדים שבאים להתפרנס כאן?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהצעת החוק הזאת תשמש תמריץ לחברות כוח-אדם להביא עוד ועוד עובדים.

זהבה גלאון: אני חושבת שהצעת החוק הזאת גם תגרום להידרדרות במצבם ובתנאי שכרם והעסקתם של מהגרי עבודה, ובעיקר, הצעת החוק הזאת, חבר הכנסת שטרית, חברי חברי הכנסת, פוגעת בדמותנו כחברה.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לגברתי חברת הכנסת זהבה גלאון.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה ביקש להתייחס להסתייגויות, בבקשה.

מגלי והבה: תשמע, זה החוק, וזה התקנון, ואני רואה את חבריו בצד הזה, איך הם מסתכלים עליו.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר פה כמה הערות.

דוד אזולאי: אני חושב שמדובר כאן בשתי אוכלוסיות חלשות, גם העובדים וגם המעסיקים.

דוד אזולאי: אותם עובדים, אנחנו עשינו ככל שביכולתנו כדי שלא ייפגעו; אותם עובדים שבאמת הם האוכלוסייה החלשה.

דוד אזולאי: אבל גם המעסיקים, עשינו הכול כדי שלא ייפגעו אותם המעסיקים.

דוד אזולאי: יש פה מצב שנוצר, לצערי הרב – החוק הזה בא כתוצאה ממציאות קיימת, כאשר עובד זר מגיע לכאן עם ויזה כדי לסייע לאותו קשיש או אותה קשישה, שהם סיעודיים, ומה הוא עושה – במיוחד כשמדובר בפריפריה – במקום שהוא יעשה את תפקידו, שלשם כך הוא בא לכאן, הוא פשוט מחפש לו ג'ובים אחרים, יותר טובים, נוטש את הזקן הזה והולך למרכז הארץ, עוסק בכל מיני עבודות מזדמנות, מרוויח לפרנסתו, כאשר כולנו יודעים את המטרה שלשמה הוא בא לכאן – הוא בא כדי לתת את אותו סיוע לאותו קשיש שזקוק לעזרתו.

מגלי והבה: חברת הכנסת חוטובלי.

דוד אזולאי: אני רוצה לומר לחברת הכנסת זהבה גלאון: על אחד הדברים הקפדנו מאוד בוועדה; כל הנושא עדיין צריך להיות בתקנות, והתקנות הללו יאושרו בוועדה, וכפי שנהגנו בזהירות רבה ויתירה בוועדה בכל החוק הזה, אני מודיע לך שנמשיך לנהוג זהירות גם בתקנות, ואם יש לך איזושהי מחשבה, ואני אומר לך את זה, ויעידו על כך חברי – בכל אופן, כשאני הייתי בדיון הזה, מאוד הייתי רגיש ומאוד הייתי זהיר לשתי הקבוצות, שחלילה וחס לא תצא מתחת ידינו תקלה.

דוד אזולאי: ומה לעשות, יש מציאות.

דוד אזולאי: המציאות קיימת, ואני בטוח שכל אחד מאתנו חווה את זה על בשרו, כאשר אותו עובד מנצל את החולשה של המעסיק ומתחיל לטייל ממקום למקום, ועושה לפרנסתו, ולא עוסק במה שהוא צריך לעשות.

דוד אזולאי: לכן, כל ההערות שנאמרו כאן – הן יבואו על תיקונן במסגרת התקנות.

דוד אזולאי: אין כזאת פריווילגיה לשר הפנים, שהוא יכול לעשות – גם אותו עובד זר, לא הגביל אותו במספר הפעמים; הוא צריך לבוא ולנמק בפני הגורמים, למה הוא נטש את אותו מעסיק שלו.

דוד אזולאי: הדברים הם לא שרירותיים.

דוד אזולאי: הדברים יבואו על תיקונם בתקנות, ואני מאוד מקווה ששם גם תהיה אוזן קשבת, גם לסיעודיים וגם לעובדים הזרים.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: מי שרוצה להצביע, נא לשבת במקום.

מגלי והבה: אני מבקש מהעוזרים – שָקט יותר לנו, אם נהיה שקטים.

מגלי והבה: וגם אלה שחושבים ששכחו שפלאפון זה לא מותרות במקום הזה.

מגלי והבה: גם השרים – סגני השרים.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה שנייה על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 21), התשע"א–2011.

מגלי והבה: להצעת החוק הוגשו כמה הסתייגויות.

מגלי והבה: רבותי, תאמינו לי, יש לי מרץ עד הבוקר.

מגלי והבה: מי שחושב שאם נמשיך להפריע – תנו לנו להעביר את ההצבעה, גם בשקט.

מגלי והבה: מה יהיה?

מגלי והבה: אנחנו באמצע הצבעה, חברות הכנסת.

מגלי והבה: אי-אפשר להפריע.

מגלי והבה: לחוק הזה, לפני סעיף 1, הוגשו כמה הסתייגויות, של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה, להלן: קבוצת חד"ש.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין, להצביע?

דב חנין: על הראשונה – כן.

מגלי והבה: על הראשונה כן, אז – בבקשה.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד ועפו אגבאריה, להלן: קבוצת סיעת חד"ש, לפני סעיף 1.

מגלי והבה: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 4 נגד – 29 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 4, נגד – 29.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

מגלי והבה: כמובן, עוד הסתייגות לפני סעיף 1, של חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון וזהבה גלאון, להלן: קבוצת סיעת מרצ.

מגלי והבה: אנחנו עוברים כמובן להצבעה על ההסתייגות.

מגלי והבה: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 27 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 5, נגד – 27.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

יוחנן פלסנר: אתה רוצה להצביע על הכול?

יוחנן פלסנר: תשאל אותם.

מגלי והבה: לחלופין – אנחנו מצביעים – – –

ניצן הורוביץ: – – –

מגלי והבה: מורידים.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על כל ההסתייגויות לסעיף 1.

קריאה: רגע, ירד?

מגלי והבה: קבוצת חד"ש, אתה מוריד?

קריאה: אנחנו מורידים את ההסתייגויות לסעיף 1.

מגלי והבה: אתה מוריד.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: קבוצת מרצ, מורידים?

ניצן הורוביץ: – – –

מגלי והבה: אם כך, אנחנו מצביעים על סעיף 1, כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 27 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 27, נגד – 5.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שסעיף 1 עבר כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להסיר את ההסתייגויות שלנו מהמשך החוק, חוץ מההסתייגות השלישית בעמוד השני, שהיא מחיקת סעיף 2.

דב חנין: על יתר ההסתייגויות אנחנו מוותרים מבחינת הצבעה, ונצביע על החוק.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות לסעיף 2.

מגלי והבה: מה עם קבוצת סיעת מרצ, גם מסירים?

מגלי והבה: אם כך, אנחנו מצביעים על סעיף 2, כהצעת הוועדה.

דב חנין: יש הסתייגות אחת – ההסתייגות בעמוד 4, שהיא ההסתייגות הראשונה לסעיף 2.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 2.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 2 לא נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 5, נגד – 26.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

מגלי והבה: אנחנו נצביע על כל סעיף 2 כהצעת הוועדה.

קריאה: גם 3.

מגלי והבה: גם 3, כן.

מאיר שטרית: ל-3 הורידו את ההסתייגויות?

מגלי והבה: כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: הם הורידו.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 2–3, כהצעת הוועדה – 26 נגד – 5 נמנעים – אין סעיפים 2–3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 26, נגד – 5.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שסעיפים 2 ו-3, כהצעת הוועדה, התקבלו.

מגלי והבה: אחרי סעיף 3 – אני מקווה שגם קבוצת סיעת מרצ וגם קבוצת סיעת חד"ש הורידו.

מגלי והבה: כן, תודה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 21), התשע"א–2011.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 26 נגד – 5 נמנעים – אין חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 21), התשע"א–2011, נתקבל.

איתן כבל: מר אדלשטיין, מספיק.

איתן כבל: אתה עוד יכול לשלוח – – –

קריאה: יולי, כל כך – – –

מגלי והבה: בעד – 26, נגד – 5.

מגלי והבה: אם כך – לא להפריע בבקשה – הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 21), התשע"א–2011, עברה, והחוק ייכנס לספר החוקים במדינת ישראל.

מגלי והבה: דוד אזולאי, רצית להודות?

מגלי והבה: אם לא, עד שתגיע, אנחנו נודה לך על כך שזאת בעצם הצעת החוק האחרונה כיושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד שזהו יום בשורה לאותם אנשים הזקוקים לעובדים זרים בכך שעשינו קצת סדר בכל מה שקשור לתחום העובדים הזרים; ואני מקווה שגם נזהרנו בכבודם של העובדים הזרים וגם סייענו לאותם אנשים מוגבלים, שהיו זקוקים לאותם עובדים זרים.

דוד אזולאי: על כך ראויים כולם לתודה ולברכה.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהצביעו.

דוד אזולאי: אני רוצה לומר תודה לשר הפנים, שהיה מיוזמי החוק הזה.

דוד אזולאי: תודה ליועץ המשפטי של הכנסת, שבאמת בהכוונה ובעצה הוביל אותנו לפצל את החוק הזה ולגמור אותו ולהתחיל אותו.

דוד אזולאי: וכמובן, אני חייב תודה מיוחדת לגלעד קרן, שברוב תבונה הוביל את החוק הזה עד הלום, ועל כך הוא ראוי לתודה ולהערכה.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות לצוות העובדים של הוועדה, מנהלת הוועדה, גברת יפה שפירא, גברת שוש אזולאי, חלי, ובקיצור, כל הצוות.

דוד אזולאי: כולם, ללא יוצא מן הכלל, עושים עבודת צוות, וזאת ההזדמנות שלי מעל במה זאת להודות להם לא רק על החוק הזה, אלא על כל התקופה שעבדתי ביחד אתם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: וזאת ההזדמנות גם להודות לך על כל העשייה שלך והצעות החוק הרבות שהעברת בתקופה הזאת.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: [מס' כ/365; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 16730; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט יציג לנו את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 59), התשע"א–2011, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: יציג לנו את הצעת החוק, בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 59), התשע"א–2011.

דוד רותם: הצעת החוק הוגשה ביוזמתה של ועדת הבחירות המרכזית.

דוד רותם: היא מציעה לערוך מספר תיקונים בחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב] בנושאים שונים, שהם פרי ניסיון שהצטבר במערכות הבחירות האחרונות.

מגלי והבה: רק רגע.

מגלי והבה: חברות הכנסת וחברי הכנסת, נא לשבת או לשוחח במקום הראוי לכך – לא כאן.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: בין התיקונים מוצע לאפשר צירוף קלפיות, עריכת שינויים ברשימת מועמדים, איסור החלפה וכדומה.

דוד רותם: הצעת החוק גם קובעת הוראות בדבר סידורי הצבעה לשוטרים ולאנשי שב"כ באופן שימנע את חשיפת זהותם של עובדי השב"כ.

דוד רותם: במסגרת הכנת הצעת החוק – חברי מיהדות התורה, חברי מיהדות התורה.

מגלי והבה: כן, נא לשבת.

דוד רותם: חברי מיהדות התורה, אני רוצה לדבר אליכם עכשיו.

דוד רותם: במסגרת ההכנה של החוק נתברר שבקלפיות של אנשים המוגבלים בניידות נעשה שימוש לרעה, בין היתר על-ידי שדרן תקשורת שביום הבחירות הסביר לציבור שאין כל בעיה, מספיק שתבואו לקלפי ותגידו שאתם מוגבלים וייתנו לכם להצביע.

דוד רותם: הדבר הזה גרם להיווצרות תורים אדירים.

דוד רותם: לא מדובר בקלפיות, חבר הכנסת גפני, חבר הכנסת מקלב – חבר הכנסת מקלב, חבר הכנסת גפני, אני מבקש שתקשיבו לי.

דוד רותם: לא מדובר בקלפיות של אנשים נכים, מדובר בקלפיות של אנשים המוגבלים בניידות.

דוד רותם: אדם קשיש, שקשה לו ללכת, הוא מוגבל בניידות.

דוד רותם: אשה אחרי לידה שהיא מוגבלת בהליכה, היא מוגבלת בניידות.

דוד רותם: כל האנשים האלה רשאים להצביע בקלפי הזאת.

דוד רותם: כל מה שאנחנו מבקשים זה למנוע מאנשים שאין להם כל בעיה להשתמש בקלפי בלי שהם יצטרכו לשלם על כך אם הם מרמים.

דוד רותם: לכן, ההסתייגויות שלי – בואו נאמר ככה: יכולנו להעביר את זה בוועדה כי היה רוב, אלא שהיתה בעיה שאנחנו רצינו לברר עם ארגוני הנכים, שהם לא יגידו שפגענו בהם.

דוד רותם: לכן, זה נרשם כהסתייגות שלי ולא הוכנס לגוף החוק עצמו.

דוד רותם: זה חוק שמקובל.

דוד רותם: הסעיפים האלה מקובלים על כולם – משרד המשפטים, ועדת הבחירות המרכזית, חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית.

דוד רותם: כי בסופו של דבר, מה שאנחנו רוצים זה רק דבר אחד, שאדם שאומר: אני מוגבל בניידות, יצהיר על כך.

דוד רותם: אם יתברר שהוא שיקר, אפשר יהיה להעמיד אותו לדין, כדי שאנשים לא ינצלו את הקלפיות האלה לרעה.

דוד רותם: זה גם חל על קשישים.

דוד רותם: אין אף אחד, שאתם דואגים לו, שלא מוגבל בניידות, כי הרי אתם לא רוצים לעודד אנשים שירמו.

דוד רותם: לכן, אני מבקש להצביע בעד ההסתייגויות שלי ובעד החוק בקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: אני רוצה כבר עכשיו להודות.

אורי מקלב: – – –

דוד רותם: סליחה?

אורי מקלב: אני הייתי בישיבה ולא כולם הסכימו אתך ודיברו גם נגד ואמרו שאדם צריך להצהיר את זה וצריך להזדהות ולהגיד עכשיו שכך וכך – – –

דוד רותם: גם ככה הוא צריך להזדהות, רק ההבדל הוא בין כך שהוא בא ואומר: אני מוגבל בניידות, והוא צריך להזדהות בכל מקרה.

אורי מקלב: מי יקבע את המוגבלות שלו?

דוד רותם: אף אחד לא צריך לקבוע.

דוד רותם: הוא חותם שהוא מוגבל בניידות והוא מצביע.

אורי מקלב: – – –

משה גפני: מה זה "מוגבל בניידות"?

דוד רותם: מוגבל בניידות זה כל אדם שקשה לו לעמוד בתור.

דוד רותם: כל אדם שקשה לו לעמוד בתור והוא אומר: אני מוגבל בניידות שלי.

דוד רותם: זה הכול.

דוד רותם: ולכן, אני מבקש לקבל את שתי ההסתייגויות שלי, לדחות את ההסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע, שהיא הסתייגות דיבור בלבד, ולאשר את החוק בקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

מגלי והבה: אז אדוני רוצה שנצביע על ההסתייגויות שלך?

דוד רותם: בוודאי.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, מי שרוצה להשתתף בהצבעה, נא לשבת.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים כרגע על הסתייגויות להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 59), התשע"א–2011.

מגלי והבה: לסעיפים 1–8 אין הסתייגויות.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–8 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, סעיפים 1–8 עברו בקריאה שנייה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים לסעיף 9 – הסתייגותו של חבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 9 נגד – 6 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת דוד רותם לסעיף 9 נתקבלה.

קריאה: אתה פוגע בנכים.

דוד רותם: אני לא פוגע.

קריאה: כן פוגע.

דוד רותם: אתה מצביע נגד?

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: בעד – 9, נגד – 6.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההסתייגות התקבלה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על סעיף 9, כולל ההסתייגות.

מגלי והבה: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 9, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 9, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

קריאה: – – –

מגלי והבה: תיכף יושב-ראש האופוזיציה.

מגלי והבה: מילא אם היה מעיר את זה השר, הייתי מבין את זה.

נסים זאב: – – – צריכים להירשם כנכים.

משה גפני: לא.

משה גפני: היה בהנהלת הקואליציה.

משה גפני: שיחזירו את זה.

מגלי והבה: בעד – 14, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שסעיף 9, כולל ההסתייגות, התקבל בקריאה שנייה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים עכשיו בקריאה שנייה על סעיפים 10–13, כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 10–13 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 10–13 נתקבלו.

אברהם מיכאלי: אני מוחה.

אברהם מיכאלי: לא מצביע.

דוד רותם: חבר'ה, אתם צודקים.

דוד רותם: תפרשו – – –

מגלי והבה: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שסעיפים 10–13 התקבלו בקריאה שנייה.

מגלי והבה: למה אתם מפריעים באמצע ההצבעות?

מגלי והבה: אחרי סעיף 13 – חבר הכנסת רותם, אתה מצביע?

דוד רותם: כן.

מגלי והבה: על ההסתייגות של חבר הכנסת רותם – אחרי סעיף 13 – אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הקואליציה החליטה נגד.

מגלי והבה: אדוני, תצביע מה שאתה מבין.

דוד רותם: מישהו שיקר, אז – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: זה לא נוגע ל"שיקר".

משה גפני: בוא תצביע נגד, אורי.

דוד רותם: בעד.

משה גפני: הנהלת הקואליציה החליטה נגד.

זאב אלקין: – – – שלי, שלי.

זאב אלקין: של סיעת הליכוד.

זאב אלקין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 10 נגד – 2 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת לאחרי סעיף 13 נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 10, שני מתנגדים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההסתייגות התקבלה.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים על סעיף 13, כולל ההסתייגות לאחרי סעיף 13, בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות לאחרי סעיף 13 שנתקבלה – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות לאחרי סעיף 13 שנתקבלה, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 14.

מגלי והבה: אם כך סעיף 13 התקבל, כולל ההסתייגות.

מגלי והבה: ההסתייגות לאחרי סעיף 13 התקבלה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף 14.

מגלי והבה: ההסתייגות של חבר הכנסת טלב אלסאנע – הוא לא נמצא, לא נצביע עליה.

מגלי והבה: נצביע כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 14 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 14 נתקבל.

קריאות: – – –

מגלי והבה: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שסעיף 14 עבר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: חבר הכנסת רותם, אפשר להצביע בקריאה שלישית?

דוד רותם: כן.

מגלי והבה: יושב-ראש הקואליציה, מה יהיה בסוף אם אתה לא תהיה בהצבעה?

מגלי והבה: נא לא להפריע.

מגלי והבה: אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה שלישית, כמובן כהצעת הוועדה, כולל ההסתייגויות שהתקבלו.

מגלי והבה: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 59), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 59), התשע"א–2011, התקבלה והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה.

דוד רותם: – – –

אברהם מיכאלי: – – – אתה מבלבל בין החוק הזה לבין חוק שירות לאומי – – –

אברהם מיכאלי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/580).

אברהם מיכאלי: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום שנקבע לנו: הצעת חוק בית-הדין לעבודה (תיקון מס' 39), התשע"א–2011.

מגלי והבה: יציג את הצעת החוק, אדוני שר ההסברה, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מגלי והבה: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת חוק בית-הדין לעבודה (תיקון מס' 39), התשע"א–2011, בשמו של עמיתי שר המשפטים יעקב נאמן.

יולי יואל אדלשטיין: מטרתה העיקרית של הצעת החוק המוצעת היא לייעל את עבודת בתי-הדין לעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה באה, בין היתר, ליישם את המלצות הוועדה לבדיקת בתי-הדין לעבודה, בראשות שופט בית-המשפט העליון בדימוס יצחק זמיר.

יולי יואל אדלשטיין: הוועדה נדרשה לבדוק את מבנה ותפקוד מערכת בתי-הדין לעבודה, ובכלל זה שאלות הנוגעות להרכבו, מעמדו וסמכויותיו של בית-הדין לעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: בתיקון נכללות גם המלצות ועדת-אליאסוף, אשר אומצו בחלקן גם בדוח ועדת-זמיר.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת-זמיר הגישה בחודש דצמבר 2005 דוח המציג את המצב הקיים בבתי-הדין לעבודה וכולל שורה של המלצות לשיפור תפקוד בתי-הדין לעבודה, באמצעות תיקון הוראות חוק בית-הדין לעבודה, התשכ"ט–1969.

יולי יואל אדלשטיין: עיקרי החוק המוצע הם ייעול הליכים באמצעות צמצום הרכבים והרחבת סמכויות הרשמים; הסדרת נושא נציגי ציבור – מינוי, הכשרה, כהונה ואמצעי משמעת; הסדרת מתן הכרעות בהרכב מורחב בתיקים מסוימים או בדן יחיד; צמצום ערעור על החלטות ביניים; עיגון הקביעה כי ניהול בתי-הדין יהיה בידי מנהל בתי-המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: לעניין נציגי הציבור בבית-הדין, מוצע לשכלל מנגנון זה.

יולי יואל אדלשטיין: לפי הצעת החוק, תוקם ועדה מיוחדת בהרכב מקצועי שתמליץ על מינוי נציגי הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: כן מוצע לשנות תנאי הכשירות של נציגי הציבור ולקבוע דרישה לניסיון או ידע בתחומי העבודה או הביטחון הסוציאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף, מוצע לקבוע הוראות בדבר גילם ותקופות כהונתם של נציגי הציבור ובדבר העברת נציג ציבור מתפקידו במקרים של הפרת כללי אתיקה או התנהגות שאינה הולמת.

יולי יואל אדלשטיין: צמצום הרכבים והרחבתם – מוצע מטעמי ייעול להנהיג שינויים בהסדרים הקיימים לגבי שיתוף נציגי הציבור בהליכים המתבררים בפני בתי-הדין לעבודה.

יולי יואל אדלשטיין: בצד זו תהא שמורה לנשיא בית-הדין האזורי הסמכות להורות על הרחבת הדיון באופן שייכללו בו גם נציגי ציבור או שופטים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: במטרה לייעל הליכים ולמנוע ריבוי ערעורי ביניים שיש בהם סרבול ההליכים ועיכובם, מוצע לקבוע אמות מידה למתן רשות ערעור על החלטות ביניים בהליכים אזרחיים.

יולי יואל אדלשטיין: לשם ייעול הדיון, מוצע להרחיב את סמכויותיהם של הרשמים בבתי-הדין האזוריים בכל תובענה כספית שבין עובד למעבידו שעניינה הזכויות שהעובד זכאי להן עקב עבודתו עד לסכום של 39,200 שקלים, ולמעט תובענות בעניין פיצוי בגין הפרת חוזה עבודה או פיצויים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, מוצע להסדיר את סמכותו של שר המשפטים לקבוע את סדרי המינהל של בתי-הדין לעבודה ולהוסיף הוראה המקנה למנהל בתי-המשפט סמכות לגבי סדרי המינהל של בתי-הדין לעבודה, בדומה לזו המוקנית לו ביחס לבתי-המשפט הכלליים.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה, על מנת שתועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירי רגב: – – –

מגלי והבה: תודה לשר ההסברה יולי אדלשטיין.

מגלי והבה: נרשם להתייחסות לחוק חבר הכנסת – כמובן שלא נמצא כאן.

מגלי והבה: ולכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק בית-הדין לעבודה (תיקון מס' 39), התשע"א–2011.

מגלי והבה: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בית-הדין לעבודה (תיקון מס' 39), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת, כי יש לו הכרזות שלא מחייבות הצבעה.

מגלי והבה: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני מזמין את יושב-ראש ועדת – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה עובר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: כמובן, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה והיא תועבר – טוב שהיית פעם סגן יושב-ראש, אדוני – לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מגלי והבה: תודה גם על הצעת החוק וגם על הסיוע כאן.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, להלן הודעה מטעם ועדת הכנסת.

): אני מבקש להודיע בזאת על חילופי אישים מטעם סיעת ש"ס: בוועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חבר הכנסת דוד אזולאי, שמסיים כהונה מוצלחת וחשובה כיושב-ראש הוועדה, יכהן חבר הכנסת אמנון כהן.

): בוועדת הכלכלה – במקום חבר הכנסת אמנון כהן יכהן חבר הכנסת דוד אזולאי.

): בוועדת החוץ והביטחון – במקום חבר הכנסת אמנון כהן, שכיהן כממלא-מקום קבוע, יכהן חבר הכנסת דוד אזולאי כממלא-מקום קבוע.

): בוועדות המשותפות לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך, התרבות והספורט, והן שתיים: בוועדה המשותפת לדיון בהצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 25) – מ/541, ובוועדה המשותפת לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן–1990 – בשתי הוועדות האלה יכהן חבר הכנסת דוד אזולאי במקום חבר הכנסת אמנון כהן, מטעם ועדת הכלכלה.

): בוועדה המשותפת לוועדת הפנים והגנת הסביבה ולוועדת הכלכלה לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה, התש"ע–2010, יכהן חבר הכנסת אמנון כהן כחבר מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה במקומו של חבר הכנסת דוד אזולאי, והוא יכהן גם כיושב-ראש הוועדה המשותפת.

): חבר הכנסת דוד אזולאי ימשיך לכהן כחבר בוועדה המשותפת, אך הפעם יעשה זאת מטעם ועדת הכלכלה, במקומו של חבר הכנסת אמנון כהן.

): תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, שהציג לנו את ההכרזה.

מגלי והבה: כמובן שההודעות שלך אינן מחייבות הצבעה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, היה לכם יום ארוך.

מגלי והבה: אם כך, אני מודיע שתם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ג באייר התשע"א, 17 במאי 2011, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.

מגלי והבה: תודה לכם.