ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 232, 2011-03-28 00:00

ראובן ריבלין: גברתי ורבותי חברי הכנסת, כבוד השר יצחק כהן, היום יום שני, כ"ב באדר ב' התשע"א, 28 בחודש מרס 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למשנה למזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון מס' 15), התשע”א–2011, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

נאזם בדר: לדיון מוקדם:

נאזם בדר: החל בהצעת חוק פ/3104/18 וכלה בהצעת חוק פ/3133/18 – הצעת חוק רשות מזון מרכזית, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת חיים כץ, רחל אדטו, עפו אגבאריה, , אריה ביבי, אילן גילאון, שלי יחימוביץ, אורלי לוי אבקסיס, משה מטלון, סעיד נפאע ואריה אלדד; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – קטין שצורך משקה משכר), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ו; הצעת חוק הממשלה (תיקון – דיווח שר בדבר אי-התקנת תקנות במועד), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק מתן שירות טלפוני חינם בגופים ציבוריים, התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – סליקה סלולרית), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, יוליה שמאלוב-ברקוביץ וכרמל שאמה; הצעת חוק לעידוד הנקה ושמירה על אופן הזנת תינוקות, התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת דני דנון; הצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת דניאל בן-סימון, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, , נחמן שי, מגלי והבה ושלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (נהג מלווה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי ו; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית עסקה באופן התשלום), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים קטנים ובינוניים, התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת -בלילא; הצעת חוק תעריף מים ארצי שווה והנחה לנזקקים (תיקוני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (החלת עבירת הפקרה אחרי פגיעה על נוסע ברכב), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת משה מטלון ואורית זוארץ; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – השקעת תשלומי דייר ציבורי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת -בלילא ואיתן כבל; הצעת חוק ייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , כרמל שאמה ודוד רותם; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חנייה בחניונים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ודוד רותם; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – הקלת התנאים לאישור תוכנית חיזוק), התשע”א–2011,

נאזם בדר: מאת חברי הכנסת ו; הצעת חוק תעריף מים מופחת בשל מצב רפואי (תיקוני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת נינו אבסדזה, , מירי רגב וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום שנתי בעסקה מתמשכת), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, , יריב לוין וכרמל שאמה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מועד החזר ופיצוי בשל חיוב בסכום עודף בעסקה מתמשכת), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, , יריב לוין וכרמל שאמה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום דמי ביטוח לאומי לסטודנט ללימודי רפואה במוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת רחל אדטו; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (טיפול בפסולת רפואית), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רחל אדטו, , ניצן הורוביץ, גדעון עזרא ו; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – אי-תחולה על זכאי לקצבת פרישה שמשתכר מקופת הציבור כעובד הוראה), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – רשימות מועמדים משותפות), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , אורי מקלב, , יריב לוין, פניה קירשנבאום, , , דוד רותם, יוחנן פלסנר, איתן כבל, אופיר אקוניס, אמנון כהן ואורי אריאל; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – זכאות לקרקע חקלאית חלופית), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זאב אלקין, , ו; הצעת חוק השמות (תיקון – שם העלול לגרום נזק לקטין), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ומירי רגב; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון – רישום על-פי פסק-דין), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת , איתן כבל, פניה קירשנבאום ו; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורין והתפטרות (תיקון – אישור המעביד על סיום העבודה), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק הרשות לטיפול בחללים וזיהוי קורבנות אסון, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , , אמנון כהן, , עתניאל שנלר, אנסטסיה מיכאלי, אורי מקלב,

נאזם בדר: דני דנון, , זאב אלקין וציפי חוטובלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הרשות הלאומית לזכויות ניצולי השואה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי ו וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: כמו כן, אבקש להודיעכם כי עם פטירתו של חבר הכנסת זאב בוים, ביום י"ב באדר ב' התשע"א, 18 במרס 2011, הצעות חוק שמספרן פ/1853/18, פ/1854/18 ו-1956/18 שהוגשו מטעמו כמציע יחיד, הורדו מסדר-היום.

נאזם בדר: כמו כן נמחק שמו מהצעות חוק שהיה שותף להן עם מציעים אחרים.

נאזם בדר: עוד הונחו מסקנות ועדת החוקה, חוק ומשפט בעקבות דיון מהיר בנושא: צוות עורך-דין שי ניצן, הצעתו של חבר הכנסת יעקב כץ.

נאזם בדר: כמו כן, הונח לוח תיקונים להצעת חוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק, התשע”א–2011, ולוח תיקונים להצעת חוק מקרקעי ישראל (תיקון מס' 3), התשע”א–2011.

נאזם בדר: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: שנתיים לממשלת הכישלון של נתניהו;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מתקפת החקיקה הגזענית בחסות הממשלה ובתמיכתה

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו מתחילים, כמובן, בהצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: היום יש לנו הצעות אי-אמון של סיעות קדימה, מרצ והעבודה; וחד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

ראובן ריבלין: על שלושתן ישיב השר ארדן.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש להשיב על כולן יחד או על כל אחת בנפרד?

ראובן ריבלין: על כולן יחד.

ראובן ריבלין: ראשונת ההצעות להביע אי-אמון בממשלה היא הצעת סיעת קדימה, שכותרתה: שנתיים לממשלת הכישלון של נתניהו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוברט טיבייב, בבקשה, אדוני ינמק את הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אחריו יעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ על מנת לנמק את הצעת האי-אמון של מרצ.

ראובן ריבלין: עשר דקות תמימות עומדות לרשותך.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני פונה אליך, כביכול מולי יושב ראש הממשלה, ואתה יודע שאני מאוד מחבב אותך באופן אישי, אבל תספוג את כל הביקורת עכשיו – אין לך ברירה.

ראובן ריבלין: אני מכיר את השר.

ראובן ריבלין: יש לו כתפיים רחבות.

רוברט טיבייב: נראה אותו עכשיו.

רוברט טיבייב: מדינת ישראל מעולם לא היתה, אדוני השר, במצב מבודד מהסביבה כפי שהיא בזמן האחרון.

רוברט טיבייב: אנחנו בקיפאון מדיני, שמביא את המדינה לבידוד.

רוברט טיבייב: אנחנו מנותקים אפילו מאלו שהיו פעם חברים.

רוברט טיבייב: מדינת ישראל ותושביה עומדים בפני צומת דרכים, אומנם היסטורי, אבל מאוד מסוכן – הכרזת מדינה פלסטינית, עם עיר הבירה ירושלים, בספטמבר הקרוב באו"ם; זה מה שעושה קיפאון מדיני, בידוד וניתוק.

רוברט טיבייב: אנחנו עומדים בפני מצב שבו הרשות תכריז על מדינה פלסטינית עם רוב באו"ם בספטמבר הקרוב.

רוברט טיבייב: ומה, אדוני ראש הממשלה, תעשה אז?

רוברט טיבייב: תגרום לפריצת מלחמה באזור רק כדי להסלים את המצב, להפנות את תשומת לב האזרחים שוב לנושא הביטחון ובכך להציל את עצמך?

רוברט טיבייב: מה עם תוכנית מדינית שתבלום את ההכרזה באו"ם?

רוברט טיבייב: הולכת לקום דה-פקטו מדינה פלסטינית שבירתה ירושלים, כאשר יש תומכים באו"ם – כל מדינות ערב, אסיה, דרום-אמריקה, אירלנד.

רוברט טיבייב: ומה הממשלה עושה על מנת למנוע את חורבן מדינת ישראל?

רוברט טיבייב: שר החוץ ליברמן, אחרי ביקור בדרום-אמריקה, אמר שחשוב להשקיע ביחסים ובהסברה שם.

רוברט טיבייב: מסכים אתו במיליון אחוז.

רוברט טיבייב: רק הבעיה שהם לא כל כך השתכנעו והכריזו על תמיכה במדינה הפלסטינית שתקום.

רוברט טיבייב: הממשלה הזאת הביאה את שיא האנטישמיות.

רוברט טיבייב: הגענו לבידוד בין-לאומי מהגדולים ביותר, ישראל מוחרמת מכל הכיוונים – קיימת החרמה אקדמית, החרמת סחורות, החרמת מוסדות, החרמת ארגונים.

רוברט טיבייב: מדינת ישראל בהרבה תחומים מאבדת לגיטימציה בעולם.

רוברט טיבייב: אפילו היחסים עם החברים הטובים ביותר – ארצות-הברית – כבר לא מה שהיו פעם, ומשם הדרך לתהום חלקה וקצרה.

רוברט טיבייב: אנחנו מבודדים, אדוני ראש הממשלה, פשוט מבודדים.

רוברט טיבייב: ובתחום הכלכלי, כנראה ראש הממשלה קצת מתבלבל; אתה רק ממשיך להתמודד עם המשבר הכלכלי, אתה לא המצאת את התוכנית ליציאה ממנו.

רוברט טיבייב: אני רוצה להזכיר לך, כי הממשלה הקודמת עמדה היטב מול המשבר הכלכלי הקשה, אז מותר לפעמים לומר תודה לשרים בממשלות הקודמות, גם אם מדובר בשר האוצר של קדימה, רוני בר-און ידידי.

רוברט טיבייב: תודה שעמדת איתן מול המשבר הכלכלי העולמי בלי להרוג את מעמד הביניים, בלי להעלות את מחירי הדלק, בלי להעלות את מחירי הלחם והמים.

רוברט טיבייב: עמדת בכבוד ובצנע – מושג שהממשלה של היום לא יודעת מה זה.

רוברט טיבייב: כלכלת ראש ממשלת נתניהו מצליחה לגרום למדינה להתעשר, אבל מחסלת בדרך לעושר את מעמד הביניים, את החלשים ואת הצעירים.

רוברט טיבייב: כמה עולה לעם הפשוט הקואליציה שלך?

רוברט טיבייב: בעלות הזאת היינו יכולים לפתור רבע מהבעיות החברתיות של המדינה.

רוברט טיבייב: אבל מה עדיף – לקנות שקט קואליציוני עם הרבה שרים, סגנים ויושבי-ראש ועדות, או לבנות דיור ציבורי, או להשקיע בשכונות מצוקה?

רוברט טיבייב: התשובה על-פי ראש הממשלה ברורה – אתה מעדיף קואליציה שמנה ותושבים רזים.

רוברט טיבייב: ראש הממשלה הנכבד, שכחת לרגע את אלו שתמכו בך, אלו שהענישו אותך בעבר ואלו שעוד יענישו אותך בעתיד.

רוברט טיבייב: אלו השכנים שלי באופקים, בנגב ובגליל.

רוברט טיבייב: הם אלו שהעלו אותך למעלה, והם אלו שיפילו אותך חזרה לבית בקיסריה.

רוברט טיבייב: אומרים שאתה משתמש בבית בקיסריה כצימר בסוף השבוע.

רוברט טיבייב: אז מה משותף ביני לבינך – המשותף ביני ובינך, שאתה חוזר לצימר בקיסריה, ואני חוזר ל"צימר" באופקים.

רוברט טיבייב: הבית שאני גר בו בנוי מעץ, והוא מעדן לטרמיטים.

רוברט טיבייב: אבל מה, אפילו צימר כזה הזוגות הצעירים לא יכולים להרשות לעצמם.

רוברט טיבייב: במדינה יש בעלי עסקים שמרוויחים פי-300, פי-500, פי-700 מהעובדים שלהם.

רוברט טיבייב: ומה הפתרון שלך למצב?

רוברט טיבייב: אז הורדת את מס החברות ב-18%, אז מה?

רוברט טיבייב: זה אמור לפתור את בעיית השכר של עובד באופקים?

רוברט טיבייב: על חשבון מי אתה עושה את ההורדה?

רוברט טיבייב: על חשבון זוג צעיר, ששירת בצבא, שהשקיע את מיטב כספו בלימודים באקדמיה, שרוצה ומנסה לצאת ממעגל העוני – הוא מחוסל בשביל לקדם את האינטרסים של בעלי ההון.

רוברט טיבייב: ואני חייב להתייחס לנושא תאונות הדרכים – לקחתי על עצמי את היוזמה ובכל יום שלישי, אדוני היושב-ראש, אני מקריא את נתוני תאונות הדרכים.

רוברט טיבייב: מאז קום המדינה נהרגו בתאונות הדרכים 30,975 מתושבי מדינת ישראל.

רוברט טיבייב: ומה הממשלה הזאת עושה כדי למנוע את זה, אדוני היושב-ראש?

רוברט טיבייב: שום דבר, כלום.

רוברט טיבייב: שנת 2010 היתה שנה של עלייה של 11% בתאונות הדרכים ובהרוגים בתאונות הדרכים, והממשלה, שוב, לא עושה שום דבר, רק תולה שלטים של שר התחבורה וראש הממשלה.

רוברט טיבייב: ומתחת לשלטים נהרגים אנשים.

רוברט טיבייב: חבל שלא נמצא פה שר הביטחון אהוד ברק, אבל אני מקווה מאוד שהוא שומע אותנו.

רוברט טיבייב: אני רוצה לפנות גם אליו: מר ברק, מה יש לך לחפש בממשלה הזאת?

רוברט טיבייב: מה לך ולממשלה הזאת?

רוברט טיבייב: כל כיוון שאתה לא מסתכל אליו אתה רואה ממשלה שמביאה רק לקיפאון.

רוברט טיבייב: בשנה הראשונה אמרת, בואו ניכנס למשא-ומתן; בשנה השנייה אמרת, יהיה בסדר, שכנעתי את ביבי להיות מתון.

רוברט טיבייב: אבל מה עכשיו?

רוברט טיבייב: אני אגיד לך, אדוני שר הביטחון, מה עכשיו.

רוברט טיבייב: תגיד: נכשלתי; תגיד: הבנתי שאין אפשרות עם הממשלה הזאת; אבל בעיקר תגיד, שהממשלה הזאת מובילה לחורבן ואני לא רוצה להיות שותף לזה.

רוברט טיבייב: אבל לממשלת נתניהו יש הישג חסר תקדים בכל הזמנים של צה"ל ומשרד הביטחון, האתגרים היו כל כך גדולים, כמו אירן, "חיזבאללה", "חמאס" ומהפכות במדינות ערב, שראש הממשלה הצליח למנות ארבעה רמטכ"לים: הרמטכ"ל הקיים, הרמטכ"ל הנכנס, הרמטכ"ל הזמני והרמטכ"ל המחליף.

רוברט טיבייב: זה הישג של הממשלה.

רוברט טיבייב: לסיכום אני רוצה להגיד: מדינת ישראל צריכה אישיות אנושית, אישיות מעורבת בכל שכבות המדינה, אישיות שלא תשכח שמדובר באנשים, בשכבות החלשות ובעולים חדשים.

רוברט טיבייב: אבל משום מה אתה תמיד תהפוך את המצוקות והקשיים של המדינה לעוד מסיבת עיתונאים מפוארת.

רוברט טיבייב: אני פונה לראש הממשלה מעל במה זו, למען העם היהודי, למען מדינת ישראל: די, די עם השלטון הזה.

רוברט טיבייב: אתה בעצמך מבין שחלון הזמן שלך נגמר, אתה בקצה, עשית די.

רוברט טיבייב: פשוט תכריז על מועד בחירות מוסכם.

רוברט טיבייב: בוא נחזור לעם, ננסה להציל את ה"ספטמבר" ולא נביא גזירה שמדינת ישראל לא תוכל לעמוד בה, כי אחרת, אתה כנראה תפסיד את הבחירות הקרובות, אבל אנחנו עלולים לאבד את המדינה שלנו.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: כאמור, השר ארדן ישיב על כל הצעות האי-אמון במקשה אחת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת ניצן הורוביץ להעלות את הצעת האי-אמון של סיעות מרצ והעבודה בנושא שכותרתו: הפגיעה השיטתית בדמוקרטיה, החקיקה הגזענית והעמקת האפליה מתוך פוליטיקה זולה, צינית והרסנית – כדברי הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, גם לרשותך עשר דקות תמימות.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מאז קמה הממשלה הזאת, וביתר שאת בחודשים האחרונים, היא והקואליציה שלה בכנסת מקדמות חקיקה שאין לה מקום במדינה דמוקרטית, וודאי שאין לה מקום במדינה יהודית ודמוקרטית.

ניצן הורוביץ: כי מי שחושב שבשם היהדות, בשם קיומה של ישראל כמדינה יהודית, הוא רשאי או אמור אפילו לקדם חקיקה כזאת – גזענית, מפלה, אנטי-דמוקרטית – הוא אינו מבין בכלל את מהותה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית והורס את בסיס קיומה, את בסיס קיומנו.

ניצן הורוביץ: ומי שעושה זאת גורם לכך שישראל לא תוכל להיות מדינה יהודית ודמוקרטית ויוצר קרע נורא בחברה הישראלית, קרע שאין לו כפרה.

ניצן הורוביץ: מדובר בשורה ארוכה של הצעות חוק אנטי-דמוקרטיות, פרטיות וממשלתיות, שנחתו על הכנסת הזאת, חלקן כבר עבר ונכנס לספר החוקים.

ניצן הורוביץ: מדובר בחוק ועדות האפליה, חוק ועדות הסלקציה, שוועדות קבלה ליישובים רשאיות לדחות מועמדים שאינם מתאימים להשקפת היסוד של היישוב או למרקם החברתי-תרבותי.

ניצן הורוביץ: חוק העמותות – חובת גילוי – חוק שמטרתו לעשות דה-לגיטימציה ולפגוע בפעילויות של ארגונים מסוימים בלבד, ממקום מאוד מסוים במפה הפוליטית.

ניצן הורוביץ: חוק ה"נכבה" כפי שהוא מכונה, ששולל מימון ציבורי ממוסדות מסוימים, שגם בגרסתו המצומצמת אחרי התיקונים, מדובר בחקיקה שפוגעת קשה בחופש הביטוי.

ניצן הורוביץ: חוק שלילת אזרחות, כמדומני עולה מחר להצבעה בקריאה שלישית כאן במליאה – – –

קריאה: היום.

ניצן הורוביץ: היום.

ניצן הורוביץ: וחוק הכבילה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מילר, לא עומדים עם הגב לדובר, תשב ליד חברת הכנסת תירוש ותיהנה מהאכסניה של קדימה.

ניצן הורוביץ: חוק הכבילה – כבילת עובדים זרים למעביד לתחום ואזור גיאוגרפי, שגם הוא עולה כמדומני מחר.

ניצן הורוביץ: אלה החוקים העיקריים, יש עוד, והם מטילים על הבית הזה כתם בל יימחה, דווקא משום שכאן יש דגל ישראל עם מגן-דוד, וכאן, אדוני היושב-ראש, יש תמונה של בנימין זאב הרצל.

ניצן הורוביץ: והחוקים האלה הם מתועבים במיוחד, כי נעשה בהם שימוש בזוי בצביונה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ניצן הורוביץ: חוק ועדות האפליה במיוחד, הרי התקבל כדי לעקוף את בג"ץ קעדאן.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לספר כאן מעט על אותו בג"ץ קעדאן כדי שכולנו נבין מה עומד כאן על הפרק ומה הממשלה האנטי-דמוקרטית הזאת רוצה להרוס.

ניצן הורוביץ: באותו פסק-דין שניתן, בשנת 2000 נדמה לי, קבע בית-המשפט העליון, שדווקא מפני שמדינת ישראל היא מדינה יהודית, היא חייבת לקדש את ערך השוויון.

ניצן הורוביץ: ואני אצטט את משפט המפתח של אהרן ברק מתוך אותו פסק-דין: "מערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לא מתבקש כלל שהמדינה תנהג באפליה בין אזרחיה – – – המדינה, מדינת היהודים היא; המשטר המתקיים בה הוא משטר דמוקרטי נאור שמעניק זכויות לכלל האזרחים, יהודים כלא-יהודים.

ניצן הורוביץ: – – – אין אפוא כל סתירה בין ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית לבין שוויון גמור בין כל אזרחיה.

ניצן הורוביץ: נהפוך הוא, שוויון הזכויות בין כל בני-אדם בישראל, תהא דתם אשר תהא ותהא לאומיותם אשר תהא, נגזר מערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית".

ניצן הורוביץ: פסק-הדין מסביר שהשוויון הוא מערכי היסוד של מדינת ישראל, וכל רשות בישראל – ובראשן המדינה כמובן על רשויותיה ועובדיה – חייבת לנהוג בשוויון בין הפרטים השונים במדינה.

ניצן הורוביץ: כך מתבקש מהאופי היהודי והדמוקרטי שלה, כך נגזר מעקרון שלטון החוק.

ניצן הורוביץ: והביטוי לכך כמובן מתחיל במגילת העצמאות, בהכרזת העצמאות שקובעת: מדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין.

ניצן הורוביץ: והמדינה חייבת לכבד את הזכות הבסיסית הזאת של כל פרט לשוויון.

ניצן הורוביץ: איך אמר את זה השופט חשין, תחילת התחילות.

ניצן הורוביץ: והוא מעמודי התווך של המשטר הדמוקרטי, הוא חיוני להסכמה החברתית שמונחת ביסוד המבנה החברתי שלנו והוא עקרון יסוד חוקתי.

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אותם חוקים שעברו ועוד יעברו, לצערי, אני לא חושב שיעמדו במבחן בג"ץ, במבחן עקרונות היסוד החוקתיים הללו.

ניצן הורוביץ: נכתב בפסק-דין קעדאן, שהשוויון הוא ערך יסוד בכל חברה דמוקרטית, משום שהפרט, כל אדם בחברה שנושא בחלקו בבניית החברה, יודע שגם אחרים עושים כמוהו.

ניצן הורוביץ: והוא מתבסס על שיקולים של צדק והגינות.

ניצן הורוביץ: מי שמבקש הכרה בזכותו, צריך להכיר בזכותו של הזולת לבקש הכרה דומה.

ניצן הורוביץ: הצורך הזה לקיים שוויון חיוני לחברה ולהסכמה חברתית שעליה בנוי כל דבר במדינה הזאת.

ניצן הורוביץ: השוויון שומר על השלטון מפני שרירות.

ניצן הורוביץ: כתב אהרן ברק: "אין לך גורם הרסני יותר לחברה מאשר תחושת בניה ובנותיה כי נוהגים בהם איפה ואיפה.

ניצן הורוביץ: תחושת חוסר השוויון היא מהקשה שבתחושות.

ניצן הורוביץ: היא פוגעת בכוחות המאחדים את החברה.

ניצן הורוביץ: היא פוגעת בזהותו העצמית של האדם".

ניצן הורוביץ: השופט ברק, באותו פסק-דין, מצטט מדברי השופט חשין ואומר שבית-המשפט רגיש במיוחד לטענת האפליה.

ניצן הורוביץ: ואנחנו תמיד – בית-המשפט – נשמע לטענה כזאת, כי היא בתשתית התשתיות.

ניצן הורוביץ: עקרון איסור האפליה יסודו בצורך העמוק הטבוע בנו, בכל אחד מאתנו, כבני אדם, שלא יפלו אותנו לרעה, שנזכה לשוויון.

ניצן הורוביץ: איך הוא אומר?

ניצן הורוביץ: "מאלוה ממעל ולמצער מן האדם – – – אפליה מוליכה אל תחושה של קיפוח ותסכול, תחושת קיפוח ותסכול מישירים אל קנאה.

ניצן הורוביץ: ובבוא קנאה תאבד תבונה".

ניצן הורוביץ: והוא כותב: "נכונים אנו לשאת בעול ובסבל ובמצוקה אם נדע כי גם זולתנו – השווה לנו – כמותנו ועמנו; אך נתקומם ולא נשלים במקום בו יקבל זולתנו – השווה לנו – את שאנו לא נקבל".

ניצן הורוביץ: ולכן "שוויון זכויות וחובות לכל אזרחיה של מדינת ישראל הוא ממהותה ומאופיה של מדינת ישראל".

ניצן הורוביץ: והחובה הזאת כמובן משתרעת על כל פעולותיה של המדינה.

ניצן הורוביץ: היא חלה גם לעניין הקצאת מקרקעי המדינה על-ידי מינהל מקרקעי ישראל, ולכן התקבל בג"ץ קעדאן ביחס לקציר-חריש ומשפחת קעדאן שרצתה להתיישב באותו מקום.

ניצן הורוביץ: השוויון הוא מושג מורכב וההיקף של השוויון שנוי במחלוקת, אבל הכול מסכימים, ובוודאי במדינת ישראל שלנו, שהשוויון אוסר טיפול שונה מטעמי דת או לאום.

ניצן הורוביץ: האיסור הזה מופיע כמובן באמנות הבין-לאומיות והוא מקובל במרבית החוקות ובהכרזת העצמאות שלנו.

ניצן הורוביץ: בית-המשפט העליון שלנו, כאן בירושלים, קבע – מפי השופט שמגר – ש"הכלל שלפיו אין מפלים בין אדם לאדם מטעמי לאום או מטעמי דת, הוא עקרון יסוד חוקתי ששלוב ושזור בתפיסות היסוד המשפטיות שלנו ומהווה חלק בלתי נפרד מהן".

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, למה בתור יהודים במדינה יהודית, ואני אפילו אומר בתור ציוני, הערך הזה חשוב במיוחד?

ניצן הורוביץ: כי אנחנו, כיהודים, אולי יותר מכל עם בהיסטוריה, סבלנו על גופנו ובמשפחותינו – ואני יכול לומר גם במשפחתי שלי והורי ממש – אפליה ורדיפה ונגיסה על בסיס אמונה, ומוצא, וצבע עור, ומשלח-יד, ואזור מגורים.

ניצן הורוביץ: אנחנו עצמנו.

ניצן הורוביץ: וכתוב באותו פסק-דין – מצטטים את השופט ברנזון שאומר: "כשגלינו מארצנו ונתרחקנו מעל אדמתנו, קורבנות היינו לאומות העולם שבתוכן ישבנו ובכל הדורות טעמנו את הטעם המר של רדיפות ואפליות רק בגלל היותנו יהודים" – והציטוט כמובן ממגילת אסתר – "'שדתיהם שונות מכל עם'.

ניצן הורוביץ: ממי שחוו על בשרם ניסיון מר ואומלל זה, שחדר עמוק-עמוק להכרתנו ולתודעתנו הלאומית והאנושית, ניתן לצפות שלא נלך בדרכים הנלוזות של הגויים" – כותב כאן ברנזון – "ובהתחדש עצמאותנו במדינת ישראל" – אלה סמלי העצמאות שלנו, הבית הזה הוא הרי סמל הסמלים – "עלינו להיזהר ולהישמר מכל צל של אפליה ומנהג של איפה ואיפה כלפי כל אדם לא-יהודי שומר חוק שנמצא אתנו ורוצה לחיות עמנו בדרכו שלו, לפי דתו ואמונתו" ודרכיו.

דוד רותם: מה הוא התכוון ברנזון?

דוד רותם: למה הוא התכוון ב"גלינו מארצנו"?

ניצן הורוביץ: אני אגיד לך למה הוא התכוון, כי הוא כתב את זה בצורה הכי ברורה, חבר הכנסת רותם: "שנאת זרים" – הוא כתב – "קללה כפולה בה: היא משחיתה את צלם אלוהים של השונא וממיטה רעה על השנוא על לא אוון בכפו.

ניצן הורוביץ: עלינו לגלות יחס אנושי וסובלני כלפי כל מי שנברא בצלם ולקיים את הכלל הגדול של שוויון בין כל בני-האדם בזכויות ובחובות".

ניצן הורוביץ: אתה בוודאי מכיר את בג"ץ ברגר.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שאתה מכיר.

ראובן ריבלין: שאל רותם בגלל מה גלינו.

ראובן ריבלין: אז אני אומר לך שגם נאמר "בגלל חטאינו גלינו מארצנו".

דוד רותם: אבל זה – – –

ראובן ריבלין: עכשיו – מהם חטאינו?

ראובן ריבלין: זה כל אחד הרי מפרש.

דוד רותם: גלינו מארצנו, אדוני – – –

ראובן ריבלין: שאלת, אז אני רק עונה לך.

דוד רותם: לא, לא, היא נשארה ארצנו.

ראובן ריבלין: אולי אתה מפקפק בזה שזאת ארצנו, כי אתה רוצה חוקים שיוכיחו שזאת ארצנו.

ראובן ריבלין: אני לא צריך הוכחה.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: לי ברור כשמש שזאת ארצנו.

דוד רותם: אני מתכוון לחוק שאדוני אמר שזה חוק ציוני וראוי.

רוני בר-און: על הוויכוח הזה בינם אמר בג"ץ "לא לחינם הלך הזרזיר אצל העורב".

דוד רותם: שאדוני לא ישכח, אדוני אמר שזה חוק ציוני – – –

ניצן הורוביץ: תשמע, חבר הכנסת רותם, לפני 20 שנה נחקק פה בבית הזה – –

ראובן ריבלין: למזלנו, שענקים נמצאים פה.

ניצן הורוביץ: – – כאשר דן מרידור היה שר משפטים בממשלת ימין, נחקק חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, כדי לעגן בחוק-יסוד את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ניצן הורוביץ: ואני רוצה לסכם, זה חצי דקה – – –

ראובן ריבלין: אני אתן לך דקה.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לך, אדוני.

ניצן הורוביץ: מדינת ישראל קמה על סמך זכותו האוניברסלית של העם היהודי להגדרה עצמית בארצו, היא ארץ-ישראל.

ניצן הורוביץ: ושיבתו של העם היהודי למולדתו נגזרת – – –

רוני בר-און: על זה לא היה קונסנזוס בבית-המשפט העליון.

ניצן הורוביץ: אבל מבחינתי זה – – –

רוני בר-און: מבחינתך.

ניצן הורוביץ: אני אקריא לך: שיבתו של העם היהודי למולדתו נגזרת מערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית גם יחד.

ניצן הורוביץ: מערכיה אלה של מדינת ישראל, מכל אחד מהם בנפרד ומהשתלבותם, מתבקשות מספר מסקנות – 1.

ניצן הורוביץ: שהעברית תהיה שפתה העיקרית של המדינה, החגים וכו', והמורשת.

ניצן הורוביץ: אך מערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית לא מתבקש כלל, אדוני חבר הכנסת דודו רותם, שהמדינה תנהג באפליה בין אזרחיה.

ניצן הורוביץ: יהודים ולא-יהודים הם אזרחים שווי זכויות וחובות במדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: ואני אחזור על משפט המפתח: "המדינה, מדינת היהודים היא; המשטר המתקיים בה הוא משטר דמוקרטי נאור שמעניק זכויות לכלל האזרחים".

ניצן הורוביץ: וכשאתה, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, מחבל בעקרון היסוד הזה, אתה שומט את הקרקע מתחת לקיומה של ישראל כמדינה יהודית בראש ובראשונה, וזו הפגיעה העיקרית שאתה פוגע.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: כאמור, השר ארדן ישיב על כל הנושאים יחד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה להביא את הצעת האי-אמון של סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל, שכותרתה: מתקפת החקיקה הגזענית בחסות הממשלה ובתמיכתה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: גם לרשות אדוני עומדות עשר דקות מלאות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנורמה הקיימת היא שחוקים נחקקים על מנת לייצר מערכת של איזונים, ובעיקר על מנת לווסת את הכוח ולצמצם את הרודנות של הרוב ולשמור את הזכויות של המיעוט, אם מיעוט לאומי, חברתי, פוליטי וכו'.

מוחמד ברכה: מה שקורה בכנסת הזאת, ולא רק בכנסת הזאת, למרבה הצער, הוא מצב שהזיות גזעניות של חברי הכנסת הופכות למחרת היום לחוקים בבית הזה, חלקם כדי לבטא סדר-יום מעוות ולא שוויוני, חלקם כדי לבטא חוסר ביטחון עצמי, כאילו הרוב, שאוחז במושכות הפוליטיקה והכלכלה וההחלטה הפוליטית הריבונית, כאילו הוא לא בטוח בעצמו; וחלק לקידום מכירות פוליטי, על מנת להאדיר את שמה של מפלגה זו או אחרת או של חבר כנסת זה או אחר בעידן הפריימריס או השיקולים הפנימיים בכל מפלגה ומפלגה.

מוחמד ברכה: אני, אדוני היושב-ראש, עשיתי ספירת מלאי של הכנסת הזאת שאתה עומד בראשה.

מוחמד ברכה: התמונה מאוד-מאוד עגומה.

מוחמד ברכה: התמונה מבהילה, הייתי אומר.

מוחמד ברכה: סך הכול החוקים שהתקבלו בקריאה הסופית, בקריאה השלישית, ושהתקבלו בקריאה הראשונה ושהתקבלו בקריאה הטרומית, יכול לחבר ספר חוקים שלא היה מבייש שום משטר אנטי-דמוקרטי, והייתי אומר פאשיסטי.

מוחמד ברכה: הדבר הראשון – ממשיכים מדי שנה באותה הארכה של התקנה בעניין חוק האזרחות, שמונע – איך אומרים – –

חנא סוייד: איחוד משפחות.

מוחמד ברכה: – – איחוד משפחות.

מוחמד ברכה: חוקים שהתקבלו בקריאה שלישית בכנסת הזאת – זה חוק הקרקעות, שנותן למדינה אפשרות למכור אדמות שהופקעו ולא נוצלו עד חודש יולי 2009, שזה בעצם למכור למרבה במחיר את האדמות שהופקעו מערבים; 2.

מוחמד ברכה: חוק החוות הפרטיות, של חלוקת האדמות שהופקעו מתושבי הנגב הערבים – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, לחוק הקרקעות היתה התנגדות רבה גם מצד יהודים, אני מוכרח לומר, אם כי אני לא שולל את מה שאתה אומר, אבל היו – – –

מוחמד ברכה: אדוני, ההפקעה המסיבית העיקרית נעשתה מידי ערבים.

מוחמד ברכה: החוק השלישי, חוק משאל עם; החוק הרביעי, החוק שנותן לבתי-משפט להאריך את מעצרו של אסיר פלסטיני בלי שיופיע בבית-המשפט; 5.

מוחמד ברכה: החוק של גזלת פיצויים או זכויות של חבר כנסת, מ-12 בפברואר 2011; 6.

מוחמד ברכה: חוק ה"נכבה"; חוק ועדות הקבלה וחוק כבילת עובדים זרים למעביד.

מוחמד ברכה: אלה שמונה חוקים שהתקבלו בקריאה סופית, שלישית.

מוחמד ברכה: חוקים שהתקבלו בקריאה ראשונה – חוק שמאפשר ביטול אזרחות של אזרחים בתנאים מסוימים, דבר שאין לו אח ורע בשום מקום בעולם – אזרחות היא לא פריווילגיה, ועל-פי האמנות הבין-לאומיות אדם זכאי לאזרחות, זאת אומרת, זה חלק מזכויות היסוד שלו כאדם.

מוחמד ברכה: החוק השני שהתקבל בקריאה ראשונה זה החוק של הטלת עונשים על אלה שקוראים לחרם על מוצרי התנחלויות או מוצרים ישראליים.

מוחמד ברכה: זה פשוט רדיפה פוליטית של אנשים שיש להם השקפה פוליטית.

מוחמד ברכה: דבר שלישי – החוק שהתקבל בשבוע שעבר, של מימון הריסת הבית על-ידי בעל הבית ההרוס.

מוחמד ברכה: שני חוקים שהתקבלו בקריאה טרומית – החוק שמטיל עונש מאסר של שנה לכל מי שקורא לא להכיר בישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

מוחמד ברכה: החוק השני, שנותן עדיפות לעבודה בשירות המדינה ליוצאי צבא, בעצם להוציא מהכלל 20% מהאוכלוסייה.

מוחמד ברכה: נוסף על כך, אדוני, יש חוק שהוא חוק הנאמנות, שעוד לא ירד לסדר-היום, ויש מפלגה שעדיין חולמת או רוצה לקדם אותו.

מוחמד ברכה: ויש שלוש ההחלטות של הכנסת, שהן לדעתי החלטות מבישות – ההחלטה על הקמת ועדת חקירה או ועדת הרדיפה של העמותות, ועדת החקירה נגד מכירת אדמות לערבים, שעדיין לא המשיכו באישורה, והדבר השלישי הוא להפקיע זכויות של חברת הכנסת חנין זועבי.

מוחמד ברכה: המאגר הזה הוא מאגר מביך מאוד, אדוני היושב-ראש, והוא פשוט צריך להדאיג לא רק אותי.

מוחמד ברכה: אני אדם שמייצג אוכלוסייה, גם יהודית וגם ערבית, אדם שיש לו השקפת עולם מאוד ברורה, אבל אני חושב שדווקא מתנגדי הפוליטיים, הם צריכים להיות מודאגים מהמאסה הזאת של חקיקה אנטי-דמוקרטית וגזענית.

מוחמד ברכה: זה מוביל את מדינת ישראל, שגם אינה מקדמת שלום, ונראית בעולם כמדינה שהיא סרבנית שלום – זה גם מקדם את התמונה המכוערת של מדינת ישראל בעולם כמדינה מצורעת שנגועה בגזענות ממארת.

מוחמד ברכה: אני באמת לא יכול לחדור לראשם של חברי הכנסת והמפלגות שתורמים לשק הצרעות הזה.

מוחמד ברכה: לא יכול.

מוחמד ברכה: באמת.

מוחמד ברכה: אבל יש לי מין הרגשה, מאוד קשה, שבזמן שמדברים – שהם רוצים להציע לפלסטינים מדינה עם גבולות זמניים, נדמה לי שאלה מתייחסים למדינת ישראל כמדינה זמנית.

מוחמד ברכה: כי אלה חוקים שהם בניגוד לחוקי הטבע; אלה חוקים שהם לא בני-חיים; אלה חוקים שבאים להחזיר תקופות שחורות מההיסטוריה הקרובה והיותר-רחוקה של האנושות.

מוחמד ברכה: אני יכול לומר כאן, יש חוקים שאני לא אוכל למלא, לא מצפונית ולא פוליטית ולא עקרונית; שאני לא אוכל למלא.

מוחמד ברכה: אני אומַר מראש: בתור אדם ששייך לבית-המחוקקים, שחייב לכבד חוקים, אני אהיה מוכן לשאת בעונש ובנטל.

מוחמד ברכה: למשל, אנחנו דיברנו ארוכות, בשבוע שעבר, על חוק ה"נכבה".

מוחמד ברכה: אי-אפשר לכבד את החוק הזה.

מוחמד ברכה: אי-אפשר לכבד את החוק הזה, ואני אקרא לאנשים – אם יחוקק החוק של לשלם תמורת הריסת הבית, אני אקרא לאנשים שלא רק נחרב ביתם אלא גם יצטרכו לשלם את מחיר הריסת הבית, אני אקרא להם לא לשלם, ולשאת בעונש.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם כל אחד יכול לשאת בעונש או יהיה מוכן לשאת בעונש, אבל חלק מהמשחק הדמוקרטי הוא לא רק לחוקק חוקים, אלא גם לווסת את ההתנגדות לחוקים האלה.

מוחמד ברכה: אנחנו מנהלים כאן התנגדות פוליטית, דמוקרטית, לגיטימית, אבל הרוב שמרים יד בעד החוקים האלה – הוא לא צריך – אני לא מבקש שיקשיב לי, למה שאני אומר, כי אני נמצא בהשקפת עולם אחרת, אבל אתה – אתם, מעצמכם, ממערכת השיקול שלכם, ממערכת הדאגות כביכול שלכם – לאן אתם מובילים את המדינה?

מוחמד ברכה: לאיזה חרפה אתם מובילים את המקום הזה ואת המדינה הזאת?

מוחמד ברכה: נדמה לי – אדם נורמלי ושפוי צריך לחשב את זה אחרת; לא איך למצוא את הפרצה בדבריו של מוחמד ברכה או חבר כנסת ערבי אחר כדי לזרוק מין הברקה גזענית שכמה חולי נפש ימחאו לו כפיים עליה.

מוחמד ברכה: זה לא העניין.

מוחמד ברכה: תעשו את זה – גם היום, גם בעוד שבוע, בעוד חודש, בעוד שנה, בעוד שנתיים; אבל אתם, כשאתם מסתכלים בראי על עצמכם, כשאתם אומרים: בנינו מדינה – איזה מדינה אתם בונים?

מוחמד ברכה: מדינה מפוחדת, עם רוב מפוחד, מדינה שקברניטיה ופטריוטיה מתייחסים אליה כמדינה זמנית.

מוחמד ברכה: הרי אלה פשוט חוקים שלא מובילים לחיים; מובילים להתנגשות, מובילים לבידוד, מובילים לכך שהמקום הזה ייחשב מצורע בכל העולם, גם בגלל העניין הפוליטי וגם בגלל העניין הדמוקרטי.

מוחמד ברכה: מה, שאני אקרא לכם לדאוג למדינה יותר משאתם דואגים לה?

מוחמד ברכה: תעשו מה שאתם רוצים.

מוחמד ברכה: אני, כאופוזיציה לממשלה ולרוב הפרלמנטרי, אני אומר: אם היה לי פעם קשה להוכיח – ונדמה לי שחבר הכנסת חנא סוייד אמר את זה באחד הנאומים שלו, שלפעמים היו שואלים אותנו אם יש חוקים – כשאנחנו מדברים על אפליה, אם יש חוקים שמדברים על ערבים ספציפית.

מוחמד ברכה: אז פעם היה לנו קשה להגיד את זה.

מוחמד ברכה: היתה אפליה בכל תחומי החיים, ועדיין קיימת אפליה בכל תחומי החיים.

מוחמד ברכה: עכשיו יש חוקים שהם בעלי גוון וצבע לאומי.

מוחמד ברכה: העוני – יש לו צבע לאומי; האבטלה – יש לה צבע לאומי; המצוקה – יש לה צבע לאומי; החוקים – יש להם צבע לאומי, במובן של גזעני.

מוחמד ברכה: לאן תובילו את החרפה הזאת?

מוחמד ברכה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר המקשר, השר גלעד ארדן, לבוא ולהביע את עמדת הממשלה על שלוש הצעות האי-אמון – גם הצעת קדימה, גם הצעת מרצ-העבודה וגם הצעת חד"ש-בל"ד-רע"ם-תע"ל.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת הדברים אני מבקש להתייחס לשתי הצעות האי-אמון שהוגשו בנושא – לכאורה – של חקיקה מפלה, לטענת המציעים – חקיקה גזענית.

גלעד ארדן: אני חושב שהטענה הזאת אין לה על מה לסמוך.

גלעד ארדן: הממשלה, גם ראש הממשלה חושבים – חברי הממשלה חושבים, ראש הממשלה חושב בהחלט – אני לא אתחיל להצהיר כאן הצהרות של מחויבות למובן מאליו, אף שאדוני היושב-ראש תמיד מצטט את האמרה שגם המובן מאליו טוב שייאמר.

גלעד ארדן: אבל אני לא חושב שמישהו באמת מאמין שלממשלה, לכנסת ככנסת, לראש הממשלה, יש איזו מחשבה שיש ציבור במדינת ישראל שלגביו אפשר לעשות ולחוקק דברים שאי-אפשר לגבי האחרים.

גלעד ארדן: אני חושב שהמציאות בשנתיים האחרונות היא בדיוק הפוכה.

גלעד ארדן: אנחנו מאשרים בממשלה כל הזמן תוכניות שמטרתן לצמצם את הפערים שלצערי קיימים, בהרבה מאוד מובנים, בין ההשקעות שהושקעו – בלי כרגע להסביר מדוע ומה הנסיבות שגרמו לכך ומי צודק ומי לא צודק.

גלעד ארדן: ודאי שבמדינה דמוקרטית מתוקנת כל אזרח צריך לקבל בדיוק את אותן זכויות וצריך שהממשלה תשקיע בו בהתחשב במצבו, את מה שצריך להשקיע בו.

גלעד ארדן: אין ספק שיישובים רבים במגזר הלא-יהודי עדיין סובלים מפיגור עצום בהשקעות, בתשתיות, בחינוך, בהגנת סביבה.

גלעד ארדן: זאת הסיבה שראש הממשלה קידם ומקדם החלטות שהמשמעויות התקציביות שלהן, גם בשנים של משבר כלכלי שצריך להיחלץ ממנו, כפי שאמר חבר הכנסת טיבייב, הן הגדלה של כמעט למעלה ממיליארד וחצי שקלים ביישובים הערביים, ביישובים הדרוזיים, ביישובים הבדואיים.

גלעד ארדן: אני מקווה שבקרוב יבואו עוד החלטות שיוכיחו פעם נוספת את המחויבות של הממשלה לקדם מדיניות של צמצום פערים בין מגזרים במדינת ישראל.

גלעד ארדן: לגבי החקיקה שעוברת בכנסת, יש בהחלט שתי דוגמאות בולטות, ואני רוצה דווקא לגעת בהן אולי קצת יותר בפירוט, כדי להראות שהטענות על חקיקה גזענית – כמובן צריך לזכור שחקיקה היא פרי ידה של הכנסת כולה.

גלעד ארדן: לא מדובר הרי בחקיקה ממשלתית, אבל בכל זאת אני אתייחס, כיוון שעמדת הממשלה לגבי החוקים היתה ידועה.

גלעד ארדן: אני אסביר את עמדת הממשלה בעיקר לגבי שני החוקים המרכזיים שהוצגו כאן: התיקון לחוק יסודות התקציב, הידוע כחוק ה"נכבה", והתיקון לפקודת האגודות השיתופיות, שידוע בכינויו "חוק ועדות קבלה".

גלעד ארדן: תיקון מס' 40 לחוק יסודות התקציב, שעניינו הפחתה – – –

ראובן ריבלין: שתיהן הצעות חוק שלא היו ביוזמת הממשלה אלא באו מיוזמת חברי הכנסת.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: תיקון מס' 40 לחוק יסודות התקציב, שעניינו הפחתת תקציב או תמיכה בשל פעילות נגד עקרונות המדינה, עבר בכנסת בקריאה שנייה ושלישית ב-22 במרס 2011, ט"ז באדר ב' התשע"א.

גלעד ארדן: החוק קובע – כי בשונה אולי מהדימוי שנוצר לו, חשוב להסביר בדיוק מה קובע החוק; החוק קובע שניתן יהיה להפחית סכומים מסוימים מהמימון שהמדינה התכוונה להעביר לגופים מסוימים המתוקצבים או נתמכים על-ידה, זאת אם יתברר כי גופים אלה הוציאו הוצאה המיועדת לאחת מהפעולות הנוגדות את עקרונות המדינה כפי שהן מנויות בחוק.

גלעד ארדן: הוצאות אלה נחשבות הוצאות שהן במהותן שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הסתה לגזענות, לאלימות או לטרור, תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור של מדינת אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל, ציון יום העצמאות או יום הקמת המדינה כיום אבל ומעשה של השחתה או ביזוי פיזי הפוגע בכבוד דגל המדינה או סמל המדינה.

גלעד ארדן: שוב, לא מדובר בפגיעה בקניינו של כל מי שעבר על העקרונות הללו, אלא מדובר על שיקול דעת – – –

ראובן ריבלין: בקריאה שנייה ושלישית, זה כמו שהצגת את זה.

גלעד ארדן: אם תרצה שאני אגן על כל הליכי החקיקה ועל כל תג ועל כל קריאת ביניים, אז אני כבר מודיע שלא אוכל לעשות זאת.

גלעד ארדן: אני אוכל להתייחס רק לנוסח שאושר, כי הטענה היא איזה חוקים הכנסת מאשרת.

גלעד ארדן: אני מתייחס לטענה של המציעים.

גלעד ארדן: לא מדובר כאן בפגיעה בקניינם של אלה שעשו את כל אחד מהמעשים החמורים שציינתי, אלא בהפעלת שיקול דעת של המדינה על כספים שהיא רצתה לקחת מכספי הציבור ולתת לאותם גופים.

גלעד ארדן: אז החוק למעשה נועד להוסיף כלים למדינה להגנה על עקרונות היסוד שלה שעוגנו.

גלעד ארדן: בכך מתווסף לכלים כמו סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת, המונע מרשימה או מאדם התמודדות לכנסת אם יש במטרותיהם או במעשיהם, ולו במשתמע, פגיעה בעקרונות המדינה, וכן דברי חקיקה נוספים.

גלעד ארדן: לא אפרט, אבל רק אצטט את פסק-דין ירדור, שבית-המשפט העליון אמר בו על זכות ההתגוננות של החברה המאורגנת במדינה וכלים להגנה על קיום המדינה – בית-המשפט מפרט שם את החשיבות של שמירה על אותה זכות התגוננות.

גלעד ארדן: יש להדגיש כי החוק אינו אוסר על קיום הפעולות האלה, אף כי חלקן אכן אסורות מכוח היותן עבירות לפי חוק העונשין או לפי חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה.

גלעד ארדן: כל שהחוק מבקש הוא למנוע מהמדינה לתמוך בקיומן של פעולות אלה באמצעות מימון המדינה וכספי ציבור.

גלעד ארדן: לפיכך התיקון נקבע במקומו הראוי לו בחוק יסודות התקציב, המסדיר את דרך הוצאת תקציב המדינה והכולל בין היתר הוראות למניעת ניצולו שלא כדין.

גלעד ארדן: יש גם לשים לב כי החוק מתייחס רק לפעולות הנוגדות במהותן את עקרונות המדינה הנזכרים ולא שתוצר הלוואי או העקיף שלהן הוא זה שפוגע.

גלעד ארדן: נוסח החוק נקבע בקפדנות והוא יוצר במידת האפשר איזון בין הרצון לשמור על עקרונות המדינה ובין שמירה על זכויות הפרט.

גלעד ארדן: בין עקרונות המדינה שאליהם מתייחס החוק מצוי קיומה של המדינה כמדינת לאום יהודית ואי-ציון יום הקמתה כיום אבל, שמשמעותו הוא אבל על קיומה.

גלעד ארדן: המחוקק קבע כי עקרונות אלה נמצאים בכפיפה אחת עם עקרונות אחרים, כמו שלילת גזענות ואלימות או שלילת אופיה הדמוקרטי של המדינה.

גלעד ארדן: בחוק נקבעו מנגנונים שמטרתם הבטחת הפעלתו בזהירות הנדרשת ובמקרים המתאימים.

גלעד ארדן: לדוגמה אפשר לציין שההחלטה על הפחתת התקצוב לא תתקבל על-ידי אדם או גורם אחד אלא רק על-ידי שר האוצר, בהסכמת השר הממונה על סעיף התקציב, וגם זאת לאחר שהתקבלו המלצת צוות מקצועי בין-משרדי וחוות דעת משפטית.

גלעד ארדן: החוק גם קובע מנגנון ערעור באמצעות פנייה לבית-המשפט לעניינים מינהליים.

גלעד ארדן: גם לאחר קבלת ההחלטה על ההפחתה קובע החוק כי היא תיעשה באופן מרוסן אשר מחד גיסא יהיה בו כדי להרתיע ומאידך גיסא לא יגרור תוצאות חריפות מדי.

גלעד ארדן: להגשמת איזון זה נקבע כי הפחתה לפי החוק לא תעלה על פי-שלושה מההוצאה לפעילות הפסולה או ממחצית הסכומים שיש להעבירם לאותו גוף, לפי הנמוך מביניהם.

גלעד ארדן: את כל זה אתה עשית, חבר הכנסת רותם?

דוד רותם: כן.

גלעד ארדן: בכך יש כדי להסיר חששות שעלו בדבר קריסת גופים, רחמנא ליצלן, או פגיעה חמורה בצרכני פעילותם.

גלעד ארדן: מובן כי גוף אשר יפריז בהוצאות עבור פעולות הנוגדות את עקרונות המדינה ייפגע באופן חמור יותר.

גלעד ארדן: זה כמובן יחסית לסכום שהוא יקבל.

גלעד ארדן: דומה כי לגבי גוף כזה אכן ראוי שתעלה התהייה האם על הציבור להמשיך לממן את פעולותיו אלה.

גלעד ארדן: מדובר אפוא בחוק מאוזן הבא להגן על עקרונות יסודיים הנוגעים למהותה וקיומה של המדינה וגם להגן על הקופה הציבורית ועל השימוש בכספי הציבור.

גלעד ארדן: באשר לחוק השני שנדון כאן בהרחבה, הידוע בכינויו "חוק ועדות קבלה", שהוא בעצם תיקון מס' 8 לפקודת האגודות השיתופיות – קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר שאם יש למי מסיעות האופוזיציה השגות על החוק, אז בין היתר ראוי שבהגינות יציינו שבין היוזמים המרכזיים של החוק היו חברי כנסת מכובדים מאוד מסיעת האופוזיציה הראשית: סיעת קדימה, חבר הכנסת חרמש וחבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: ישראל חסון.

ראובן ריבלין: לא, אמרת "חסון" – יש שניים.

גלעד ארדן: חבר הכנסת ישראל חסון.

גלעד ארדן: לא נשלול את הקרדיט ממי שמגיע לו.

ראובן ריבלין: או להיפך.

גלעד ארדן: אני מניח שחבר הכנסת חסון מאוד גאה בהצעת החוק שהוא העביר – –

ראובן ריבלין: ישראל חסון, בוודאי.

גלעד ארדן: – – כיוון שישראל חסון כיהן כיושב-ראש השדולה בכנסת הקודמת, דומני, להתיישבות, לעידוד ההתיישבות בגליל ובנגב, ובמסגרת זו הוא הגה את הרעיון של החוק.

גלעד ארדן: אני השתתפתי בחלק מהדיונים, היו שם ראשי מועצות רבים מאוד, מכל רחבי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אבל שוב, צריך להזכיר, זה לא חוק ממשלתי, וזה אפילו לא חוק שמוביליו הם חברי קואליציה בלבד.

גלעד ארדן: לגופו של עניין, הצעת חוק זו, שהיא פרי של דיונים מקיפים ומעמיקים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שנמשכו חודשים ארוכים, נועדה להסדיר את פעילותן של ועדות קבלה ליישובים קהילתיים קטנים, המונים לכל היותר 400 בתי-אב, ובכלל זה הרחבות קהילתיות של קיבוצים, מושבים שיתופיים, מושבי עובדים וכפרים שיתופיים.

גלעד ארדן: יישובים כאלה מתאפיינים בקיום אורח חיים קהילתי כפרי המבוסס על לכידות חברתית ותרבותית.

גלעד ארדן: מימוש מאפיינים אלה מצדיק הפעלת מנגנון של מיון מועמדים בקבלה למגורים ביישובים אלה כל עוד לא הגיעו לגודל ולחוסן המאפשר להם לעמוד על רגליהם.

גלעד ארדן: התיקון המוצע מבקש לאזן בין הזכות למימוש עצמי בקהילה, זכות שהוכרה גם בפסיקת בית-המשפט, לבין הזכויות לכבוד ולשוויון הן בקביעת אמות מידה לשיקול הדעת של ועדת הקבלה והן בקביעת הרכב הוועדה והליך שיבטיח הפעלה מידתית של אמות המידה האלה תוך קיום ביקורת שיפוטית על ההחלטות של ועדות הקבלה.

גלעד ארדן: לפי הצעת החוק, ועדת קבלה ביישוב קהילתי תהיה רשאית לסרב לקבל מועמדים – – –

דוד רותם: – – – החוק כבר עבר בקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: הוא אמר.

ראובן ריבלין: כן, הוא מקבל את הפרשנות.

גלעד ארדן: יכול להיות שמי שהכין לי את התשובה טעה.

ראובן ריבלין: הכול ברור.

ראובן ריבלין: הוא הכין את זה בטרם עת.

דוד רותם: הוא הכין את זה כאילו אתה מדבר בהצגת החוק – – –

גלעד ארדן: יכול להיות שהוא עשה copy-paste ולא עשה הגהה על עצמו?

גלעד ארדן: לפי החוק, ועדת קבלה ביישוב קהילתי תהא רשאית לסרב לקבל מועמדים ליישוב על בסיס שיקולים של חוסר התאמה לחיי חברה בקהילה בכלל, חשש לפגיעה במרקם החברתי-תרבותי של היישוב הספציפי בפרט, או בשל מאפיינים ייחודיים מובהקים של היישוב.

גלעד ארדן: הקניית סמכות לוועדות קבלה שלא לקבל מועמדים בשל עילות אלו נועדה לאפשר לאנשי היישוב לממש את זכותם לחיות בקהילה בעלת מרקם חברתי תרבותי מסוים, התואם את אורח החיים שבו בחרו, כל עוד היישוב הוא בהקמה או קטן ורמת הערבות ההדדית שבין תושביו גבוהה.

גלעד ארדן: לאחר שהתבסס היישוב לא ייבדקו עוד קריטריונים אלו.

גלעד ארדן: לא זו אף זו, לפי הצעת יושב-ראש הכנסת הסכימה הוועדה לקבוע שיהיה מדובר רק ביישובים בגליל ובנגב, ומאחר שהיישובים רחוקים ממרכז הארץ אפשר לסבור שהנימוק בדבר הערבות ההדדית והתלות שבין התושבים אף מתחזק.

גלעד ארדן: איננו מתעלמים – הממשלה לא התעלמה – מהחששות בדבר פסילה לא ראויה של אנשים, אך חשש כזה לא יכול למנוע טיפול של הכנסת בנושא קשה אך הכרחי תוך מתן מענה למצב שבו נמנע פיתוח של יישובים בשל חששם שלא יוכלו לבנות את היישוב ולחזקו.

גלעד ארדן: גם המינהל הכיר בצורך הלגיטימי ובזכות לקהילתיות, וקבע החלטות בעניין זה, שאינן שונות באופן משמעותי ממה שנקבע בחוק.

גלעד ארדן: וכמובן, אי-אפשר בלי להתייחס גם למענה לאותם חששות לגיטימיים שהועלו, והמענה הזה אכן מצא את תשובתו – החששות האלו מצאו את מענם – בהסדרים שהחוק קובע.

גלעד ארדן: שוב, כפי שאמרתי, התקיימו דיונים רבים ונקבעו הסדרים שמטרתם להפיג כל חשש ולמזער את הפגיעה בכבודם של אנשים, תוך שמירה על הקצאת מקרקעין שעומדת באמות מידה של שוויון: 1.

גלעד ארדן: נקבע במפורש בחוק כי ועדת הקבלה לא תורשה לסרב לקבל מועמד מטעמים של גזע, דת, מין, לאום, מוגבלות וטעמים מפלים נוספים – על מנת לומר במפורש את המובן מאליו ולמנוע פירוש לא נכון של החוק.

גלעד ארדן: שוב – אני מדגיש: נקבע במפורש בחוק שוועדות הקבלה, אסור להן לסרב לקבל מועמד מטעמים של גזע, דת, מין, לאום וכו'; 2.

גלעד ארדן: נקבע כי ועדות הקבלה, כשהן שוקלות את העילות, תיתנה דעתן על גודלו של היישוב, ותקו, חוסנו ואופי האוכלוסייה בו.

גלעד ארדן: כלומר, גם ליישובים שהחוק חל עליהם אסור להפעיל איזה טייס אוטומטי, אלא צריך להפעיל שיקול דעת וכמובן גם לנמק את ההחלטה; 3.

גלעד ארדן: נקבע הרכב מאוזן של ועדת קבלה שיכלול גורמים בעלי היכרות עם היישוב הקהילתי מצד אחד וגורמים בעלי אוריינטציה ציבורית וכללית מצד שני; 4.

גלעד ארדן: נקבעה ועדת השגות שתורכב מנציגי ציבור העוסקים בכל ההיבטים הרלוונטיים לנושא, שאין בה נציגות ליישוב, צריך להדגיש, ועליה תהיה כמובן ביקורת שיפוטית; 5.

גלעד ארדן: כפי שציינתי, נקבעה חובת הנמקה להחלטות.

גלעד ארדן: כיוון שעלה כאן גם התיקון לחוק האזרחות שאמור לעבור, בעזרת השם, היום, שעוסק בשלילת אזרחות עקב הרשעה בעבירת טרור או עבירת ביטחון חמורה, אתייחס גם אליו.

גלעד ארדן: מדובר בתיקון שמאפשר לבית-המשפט למעשה – לבית-המשפט, כן – לשלול אזרחותו של אדם שהורשע בעבירות טרור או עבירות ביטחון חמורות שמטרתן פגיעה בריבונות וביטחון המדינה, כגון פגיעה בריבונות המדינה, גרם מלחמה, סיוע לאויב במלחמה, שירות בכוחות האויב, ריגול, ריגול חמור.

גלעד ארדן: שלילת האזרחות, כפי שאמרתי, היא בשיקול דעת של בית-המשפט, ורק לאחר שביקש זאת שר הפנים.

גלעד ארדן: עוד יצוין כי סמכות זו יכולה להיות מופעלת אך ורק אם אותו אדם לא ייוותר חסר אזרחות.

גלעד ארדן: אם ייוותר האדם חסר אזרחות, יובטח לו רשיון לישיבת קבע בישראל, הכול כפי שיורה בית-המשפט.

גלעד ארדן: ושוב, זו דוגמה – – –

דוד רותם: – – –

גלעד ארדן: כן.

ראובן ריבלין: ודאי שמי שהורשע קודם יצטרך לבלות מאסר עולם, כי אשמת בגידה, כמו – – –

דוד רותם: השר לא יכול לבקש את ביטול הסרת האזרחות של היועץ המשפטי לממשלה.

ראובן ריבלין: ודאי, כי בית-המשפט הוא זה שקובע.

גלעד ארדן: זה גם אם לא היית כותב, גם ככה היועץ המשפטי לממשלה היה עוצר את שר הפנים אם הוא חושב שהבקשה אינה ראויה, כי כפי שידוע, חוץ משרי הממשלה וראש הממשלה, לכל עם ישראל מגיע ייצוג בבית-המשפט, אבל שרים וראש ממשלה מגיע להם ייצוג רק אם היועץ המשפטי לממשלה מסכים לכך.

גלעד ארדן: אם לא, אין להם עמידה – אין להם זכות עמידה משלהם בבית-המשפט.

גלעד ארדן: זה בג"ץ פנחסי.

דוד רותם: יכולים להתפטר – – –

גלעד ארדן: זה נכון, אם הוא ירצה להתפטר, אף שהוא לא יוכל להגיש בקשה להסרת אזרחות של אף אחד, אולי של עצמו הוא יוכל לבקש, אבל לא של אחרים.

גלעד ארדן: בכל מקרה, גם החקיקה הזאת היא חקיקה במסגרת הדמוקרטיה המתגוננת, בשונה ממה שציין כאן חבר הכנסת ברכה, מכיוון שאני חוקקתי חוק דומה בכנסת הקודמת, שאושר בוועדת הפנים בראשותו של חבר הכנסת לשעבר אופיר פינס, שחזקה גם עליו שהוא דקדק בשוויוניות ובדמוקרטיזציה של יוזמות חקיקה.

גלעד ארדן: אז הוצג מצע רחב מאוד של מדינות דמוקרטיות נאורות מערביות שבמסגרת זכותן להתגונן מפני אלו שמבקשים לחסל אותן, כמדינות דמוקרטיות, גם שם נחקקו חוקים שמאפשרים הליך של שלילת אזרחות, כמובן במקרים חריגים מאוד, קיצוניים מאוד, ואחרי הפעלת שיקול דעת משפטי, יחד עם שיקול הדעת המיניסטריאלי.

גלעד ארדן: אבל לומר שישראל היא ייחודית בחקיקה הזאת, ואיך נישא את הבושה, אז – לא רק שלא נישא את הבושה, כי אין בושה, מדינת ישראל יש לה הרבה מאוד במה להתגאות – על השוויוניות שבה, על זה שהיא עומדת על כך ומתעקשת שיישמר חופש הביטוי – וזכויות שוויוניות שלה, גם אם אלו שמתלוננים על אותו חוסר שוויון משמיצים אותה בכל רחבי העולם, נוהגים נגדה במוסר כפול, טוענים נגדה מה שהם לעולם לא טוענים נגד מנהיגים שבימים אלה ממש רוצחים מוסלמים ברחבי העולם, אבל – עוד פעם – אני לא רוצה לחזור עכשיו וללבות את כל הדיון הזה, זה מיותר, ואני חושב שהציבור מבין היטב ויודע מהי האמת לגבי המדיניות, שאין בעניין הזה שינוי אפילו איזה ממשלה שולטת במדינת ישראל.

זאב בילסקי: זה נאום שכל כך מתאים לשגריר ישראל באו"ם, תאמין לי – – –

נחמן שי: זה לא אבוד, עוד יש סיכוי.

ראובן ריבלין: האם אדוני רוצה להיות השר לאיכות הסביבה?

גלעד ארדן: אני יכול להבטיח לך שאם תצטרפו לקואליציה, אני אעמוד על כך שאחד מכם יקבל את התפקיד הזה בזמן הקרוב.

גאלב מג'אדלה: נראה אותך פועל למען זה.

חנא סוייד: בינתיים, אדוני השר, מי שמספק לך עבודה זה חבר הכנסת דודו רותם.

גלעד ארדן: זה עבודה שזה בסדר.

גלעד ארדן: אני הסברתי אותה כרגע.

חנא סוייד: – – – את ההופעה הזאת – – –

קריאה: – – –

גלעד ארדן: טוב, עכשיו לגבי הצעת האי-אמון של סיעת קדימה – – –

גאלב מג'אדלה: הופעה מרשימה לכל הדעות.

גלעד ארדן: טוב, לגבי הצעת האי-אמון של סיעת קדימה – אז אנחנו בעצם מתקרבים.

גלעד ארדן: בשבוע הקרוב בעזרת השם ימלאו שנתיים לכהונת הממשלה.

ראובן ריבלין: ביום שישי.

גלעד ארדן: ביום שישי, נכון – 31 – – –

ראובן ריבלין: ב-1 באפריל.

אורית זוארץ: ב-1 באפריל.

אורית זוארץ: יום שכולו שקר.

גלעד ארדן: לא, הממשלה הושבעה ב-31 במרס בסביבות 21:00, בערב.

ראובן ריבלין: אה, אז בסדר גמור.

גלעד ארדן: וכיוון שאנחנו עדיין לא – – –

ראובן ריבלין: לפי התאריך העברי כבר עברנו ליום הבא, כן.

גלעד ארדן: אבל בעברי אין 1 באפריל, בעברי זה תאריך עברי.

ראובן ריבלין: – – – 31 במרס, יום החמישי הקרוב.

אורית זוארץ: אם זה לא היה – – –

קריאות: – – –

קריאה: – – – לא להשביע את הממשלה ב-1 באפריל.

אורית זוארץ: אם זה לא היה עצוב, אז זו היתה בדיחה רעה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: בכל אופן, אנחנו פחות מאמינים בשטויות האלה ויותר מאמינים בעשייה.

גלעד ארדן: זה נכון שחברי קדימה שבוע אחר שבוע בהרגלם הרע, כאילו מספיק לעמוד כאן על הדוכן, לדקלם אמירות שקריות, בין היתר גם עם גוון של ביזוי אישי כלפי ראש הממשלה, אז הם חושבים שבכך תבוא ישועתם.

גלעד ארדן: אז, לא.

גלעד ארדן: מכאן לא תבוא ישועתכם.

גלעד ארדן: זה נכון שאפשר לבוא ולהתחיל עוד פעם כמו שעשה ידידי חבר הכנסת טיבייב, שבאופן אישי אני מעריך אותו, אבל אני לא בטוח שהוא, ולא רק הוא, אני לא בטוח שאתם בכלל מפעילים את כל שיקול הדעת העצמאי כשאתם באים, ובמקום לעסוק במהות מתעסקים איפה ראש הממשלה מבלה את סוף השבוע שלו, וכמה זה שווה או לא שווה.

גלעד ארדן: לצורך העניין, שוב, אם אני הייתי רוצה לרדת לרמה הזו, הייתי גם אני יכול להתחיל לעסוק בשווי הקרקע של הבית של יושבת-ראש האופוזיציה, ואיפה היא מבלה, ואיפה היא לא מבלה.

גלעד ארדן: זה לא הסגנון שהכנסת אמורה לעסוק בו, ולא בטיעונים האלו תשכנעו את הציבור לתת בכם אמון.

גלעד ארדן: ולכן, אני יכול להתייחס כאן רק להישגים הרבים של הממשלה.

גלעד ארדן: אני יכול לסקור אותם ביעף, ולהתייחס לחלק מהטענות של חבר הכנסת טיבייב.

גלעד ארדן: אז אפשר לציין – דיבר גם על הנושא המדיני, וגם על הנושא הכלכלי.

גלעד ארדן: אז בנושא הכלכלי אני יכול להזכיר שלמשק נוספו 110,000 מקומות עבודה, ואנחנו נמצאים היום במצב שבו קצב צמיחת התוצר בישראל היה גבוה יותר מכל המדינות החברות ב-OECD.

גלעד ארדן: הירידה באבטלה הביאה לכך שאחוז האבטלה בישראל הוא בין הנמוכים היום.

גלעד ארדן: שיעור האבטלה הוא בין הנמוכים מכל מדינות ה-OECD.

גלעד ארדן: אם לדבר על התיירות – למדינת ישראל שיא של כל הזמנים, 3.5 מיליון תיירים, כשהכנסות המדינה מתיירות רק השנה 33 מיליארד שקלים חדשים.

גלעד ארדן: הגירעון הממשלתי קטן באופן משמעותי גם ביחס לממוצע של מדינות ה-OECD.

גלעד ארדן: אני יכול להמשיך ולהרחיב לגבי העלייה ברמת החיים במדינת ישראל בשנתיים האחרונות.

נחמן שי: מה עם העובדים הסוציאליים?

גלעד ארדן: תראה, חבר הכנסת שי, לגבי כל פירוט שאני אתן כאן, אין ספק שאתה בסוף תוכל להגיד: אוקיי, כל זה הבנו; מה עכשיו לגבי משהו שעוד לא הוסדר?

גלעד ארדן: וכיוון שזה טיעון שאני בטוח שאתה מבין שיש בו מן הדמגוגיה, אני אוכל לומר לך גם טיעון שיש בו מן הדמגוגיה, שאבן שזרק טיפש לבור – אלף חכמים לא מתקנים בשנתיים.

גלעד ארדן: לא מתקנים.

גלעד ארדן: לוקח להם לפעמים ארבע שנים.

גלעד ארדן: במקרה הזה, יכול להיות שזה ייקח ארבע שנים ושמונה חודשים.

גלעד ארדן: ולכן, כשהממשלה הקודמת הותירה את העובדים הסוציאליים בשכר מאוד נמוך – הרי ירשנו את העובדים הסוציאליים.

גלעד ארדן: הממשלה הנוכחית, אני מודיע, לא קיבלה החלטה להפחית את שכר העובדים הסוציאליים.

נחמן שי: נכון, אתה צודק.

גלעד ארדן: לא, היא קיבלה מצב נתון מממשלת קדימה עם ממלאת-מקום ראש הממשלה ושרת החוץ ציפי לבני, שמעולם, מעולם – ואני פה שמונה שנים בכנסת – לא שמעתי אמירות שלה, לא על שכר העובדים הסוציאליים, לא על שכר המורים, בטח לא על מחירי הדלק, לא על מחירי הדיור.

גלעד ארדן: היא בשמונה השנים עד שהיא הגיעה לשנתיים האחרונות לא קיבלה מכתבים מאנשים שרוצים לעזוב את הארץ בגלל מחירי הדיור.

גלעד ארדן: כל האידיאולוגיות החברתיות-הכלכליות האלו התפתחו אצלה בשנתיים האחרונות.

גלעד ארדן: אני מוכן לקבל ביקורת לגיטימית מחברת הכנסת יחימוביץ, מחבר הכנסת עמיר פרץ – אנשים שיש להם משנה סדורה, נאבקים עליה שנים ארוכות – – –

ראובן ריבלין: בקדנציה הקודמת, אדוני השר, ועדת הכספים היא שעזרה למצוקות מקומיות בנושאים מסוימים, והממשלה בתמיכתו – – –

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אני מוכן לקבל מחבר הכנסת לשעבר חיים אורון ביקורת בנושאים החברתיים.

גלעד ארדן: הם האנשים שעסקו בכך, שהקדישו לכך חשיבה, זמן, מרץ.

גלעד ארדן: חברת הכנסת לבני?

גלעד ארדן: לא ידענו את כל זה, לא ידענו בכלל שזה מעניין אותה.

אורית זוארץ: למה?

אורית זוארץ: כשהיא היתה שרת – – – בוא, אל – – –

גלעד ארדן: אם היינו יודעים, אם היינו יודעים, יכול להיות שהיא גם היתה מעלה את הנושא הזה.

גלעד ארדן: אולי כשהיתה לה קצת יותר השפעה כממלאת-מקום ראש הממשלה.

גלעד ארדן: אז נותנים לנו מצב נתון של משבר כלכלי עולמי שמאיים להגיע למדינת ישראל, מותירים – שר האוצר לשעבר בר-און הותיר את זה במצב של עימות בין הממשלה לבין המעסיקים לבין ההסתדרות.

גלעד ארדן: נו, אז נכנסה ממשלה, עשתה שני תקציבים דו-שנתיים, ייצבה את המשק, הביאה עסקת חבילה היסטורית בין המעסיקים לבין העובדים.

גלעד ארדן: בשנתיים האחרונות כל הזמן יש תהליך.

גלעד ארדן: מעלים קצבאות ילדים, מעלים קצבאות קשישים, מגדילים את סל התרופות, בונים גדר ביטחון בדרום, מגדילים את תקציב הביטחון.

גלעד ארדן: מה לא עושים?

גלעד ארדן: אבל לחבר הכנסת שי זה לא מספיק, בצדק.

גלעד ארדן: תפקידו הוא לפקח ולבקר את פעילות הממשלה, וזה בסדר גמור.

גלעד ארדן: ואני מקווה שלאט לאט אנחנו נצליח לתקן את כל הנזקים והטעויות שממשלת קדימה הקודמת הותירה כאן במדינת ישראל.

גלעד ארדן: זה לא ייקח לנו רק שנה או שנתיים.

גלעד ארדן: אנחנו מתקדמים.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, משקיעים בכך הרבה מאוד זמן ומשאבים.

גלעד ארדן: אני יכול גם להזכיר את הגברת התחרות בסלולר, מחשוב כיתות הלימוד, הרחבת רפורמת "אופק חדש", הגדלת מספר שעות הלימוד של מקצועות הליבה, שיפוץ ושימור של אתרי מורשת, הוספת 7.5 מיליארד שקלים להשכלה הגבוהה, הפחתת תשלומי שכר הלימוד לתואר ראשון, לימודים חינם לשנת הלימודים הראשונה לחיילים משוחררים בפריפריה – –

אורית זוארץ: – – – לבאר-שבע.

גלעד ארדן: – – השקעה חסרת תקדים של כ-30 מיליארד שקלים בתוכנית לחיבור הנגב והגליל למרכז ברכבות מהירות וכבישים.

גלעד ארדן: בנושא שלי – אישור של תוכנית לאומית להפחתת פליטות גזי חממה בלמעלה מ-2 מיליארד שקלים, הקמה של שלושה פארקים מטרופוליניים ברחבי הארץ, חיבור הגז הטבעי למפרץ חיפה – דבר שיוביל שם לעשרות אחוזים של הפחתה בזיהום האוויר, ועוד המון המון פעולות.

גלעד ארדן: וגם את הנזק האדיר שעשתה ממשלת קדימה שהקפיאה את כל התכנון של הדיור באזור המרכז, ובכך גרמה לא רק לעליית מחירים באזור המרכז, אלא התוצאה של השרשור של המחסור הזה היא גם עליית מחירים דרמטית באזורי הפריפריה, גם את זה אנחנו נתקן.

גלעד ארדן: וראש הממשלה משקיע אישית זמן, שוב חסר תקדים, ולא יושבת-ראש האופוזיציה עסקה בזה בעבר, ולא ראש הממשלה הקודם מטעמכם, ולא אף אחד מאלה שכיהנו בעבר מטעם קדימה כשרים בממשלה שהותירה כאן חורבן ונזקים שייקח לנו לפחות ארבע שנים ושמונה חודשים לתקן אותם.

גלעד ארדן: דבר אחרון שאני רוצה לומר זה לגבי ה-so called בידוד מדיני.

גלעד ארדן: אתם יכולים, שוב, להמשיך כהרגלכם ולהטיל פעם אחר פעם את האחריות לאי-הגעה להסכם שלום עם הרשות הפלסטינית על כתפיה של הממשלה הנוכחית, וכמובן כתוצאת לוואי של העובדה שאין הסכם שלום שמסיים את הסכסוך, אז אתם תולים גם את ה-so called בידוד של מדינת ישראל בממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: וגם אני אחזור פעם אחר פעם, שבוע אחר שבוע, ואזכיר את כל אותן הנחות עבודה שקדימה, שראשיה הם אלו שיזמו את תוכנית ההתנתקות, הנסיגה החד-צדדית, סיפרו לנו שזה דבר שיניע תהליכים, יראה את רצינות הכוונות של ממשלות ישראל להגיע להסכמי שלום, וכמובן גם יאפשר לממשלת ישראל, אם יירו מאותם שטחים שאנחנו נפנה על תושבי ישראל – תהיה לנו לגיטימציה בין-לאומית להגיב ולעשות כמיטב יכולתנו כדי לפגוע באותם ארגוני טרור.

גלעד ארדן: אז טוב, ההנחה הזו, כפי שכולם יודעים, נסתרה.

גלעד ארדן: לא רק שזה לא קידם את התהליך המדיני, אלא שזה גרם בעקיפין לכך שה"חמאס" הצליח להשתלט על הרצועה, ויש היום פילוג שלא מאפשר למעשה הגעה להסכם מדיני שמייצג את כל העם הפלסטיני, וירי הטילים והטרור שיוצא משטח הרצועה לא רק שלא פחת אלא התגבר.

גלעד ארדן: ולא רק שכל הדברים הגרועים הללו קרו בגלל יוזמות קדימה ומי שהובילה את מדיניות ממשלת ישראל אז, הגברת לבני, אלא שגם באשר לבידוד או להחלטות מדיניות קשות, פעם ראשונה שבתי-משפט אירופיים העזו לקבל או להוציא צווי מעצר כנגד אלופים בצה"ל או קצינים בכירים, ואפילו כנגד יושבת-ראש האופוזיציה, הגברת לבני – זה קרה בעקבות פעולות הגנה שממשלת ישראל נקטה כדי להתגונן מהתוצאות של אותו גירוש חד-צדדי שקדימה והגברת לבני יזמו.

גלעד ארדן: אז מי שמדבר על תוצאות מדיניות ועל בידוד ועל פעולות בין-לאומיות שננקטות כנגד מדינת ישראל – ושוב נזכיר שבעקבות מבצע "עופרת יצוקה", המוצדק, שאליו יצאנו בעקבות התוצאות של ההתנתקות שהגברת לבני היתה בין יוזמיה, כבר אז הרשות הפלסטינית, בעקבות "עופרת יצוקה", ניתקה כל מגע עם ממשלת ישראל, ואף פעלה בזירה הבין-לאומית באופן מאוד נרחב כדי שיתקבלו החלטות קשות נגד ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: ואם אני זוכר נכון, ואני חושב שהציבור זוכר זאת היטב, דוח-גולדסטון, שהוא אולי המסמך, אפשר לומר, הקשה ביותר נגד מדיניות של ממשלה ישראלית כלשהי – דוח-גולדסטון לא נולד בגלל החלטות או פעולות של ממשלת הליכוד בראשות נתניהו, אלא בגלל ההחלטות והמדיניות של ממשלת ישראל בראשות קדימה, כשציפי לבני היתה ממלאת-מקום ראש הממשלה ושרת החוץ.

גלעד ארדן: היום, כאשר ראש הממשלה, מעל כל במה ובכל הזדמנות, מנסה להחזיר את הרשות הפלסטינית אל שולחן הדיונים, כאשר גם אתם יודעים את האמת, שאבו מאזן מציב היום תנאים שמעולם לא הוצבו בעבר – הקפאת בנייה מוחלטת, כולל בירושלים ובכל מקום אחר, כתנאי לא להסכם שלום, כתנאי לחזרה לשולחן המשא-ומתן – הדבר הטבעי, הדבר הממלכתי, הדבר המתבקש, הדבר המצופה מהגברת לבני כיושבת-ראש אופוזיציה, לצערי לא אחראית, אבל אם היא היתה אחראית, היה להצטרף לקריאתו של ראש הממשלה ולומר לנשיא אובמה, לומר לקוורטט, לומר לראשי האיחוד האירופי: דעו לכם, מי שאחראי לאי-קיומו של משא-ומתן זה אבו מאזן, וצריך להתמקד בלחץ עליו.

גלעד ארדן: אם יהיה משא-ומתן ויהיו עמדות שאבו מאזן יציג ואתם תחשבו שצריך לאמץ אותן ולחתום הסכם שלום, ויבוא ראש הממשלה ויגיד: לא, אני לא מוכן לאמץ את העמדות האלו, אז תוכלו לעשות את כל מסע הדה-לגיטימציה וההכפשה וההאשמה שאתם עושים היום לראש הממשלה ולממשלה.

גלעד ארדן: אבל מה שאתם עושים היום זה פשוט לאחז את עיני הציבור ולהוליך שולל, כי ראש הממשלה מטעמכם, אולמרט, הוא זה שאמר שהסיבה האמיתית לכך שלא הושג הסכם שלום עם הפלסטינים זה לא התירוץ המטופש הזה, כאילו הגיעו הבחירות.

גלעד ארדן: הסיבה האמיתית היא שהיו פערים, וגם הגברת לבני יודעת את זה, והפערים היו ברורים.

גלעד ארדן: קוראים לפערים הללו מעלה-אדומים, אריאל, גוש-עציון, פסגת-זאב, הר-חומה, גילה.

גלעד ארדן: אלו המקומות שאפילו הגברת לבני ומר אולמרט עוד לא הסכימו לוותר עליהם.

גלעד ארדן: ראיתי שעל העיר העתיקה כבר אולמרט, בשמכם, הסכים לוותר, הרכיב איזו ועדה שאין בה אפילו רוב למדינות מערביות.

גלעד ארדן: אבל המקומות הללו הם אלו שעיכבו את אותו הסכם מדיני מלהיחתם, ולא מועד הבחירות ולא שום דבר אחר.

גלעד ארדן: לכן היום, אם אתם רוצים להאשים את ראש הממשלה ואת הממשלה בכך שאין הסכם מדיני, תגידו לעם את האמת.

גלעד ארדן: תגידו לו אחת מן השתיים – זה המשפט האחרון, חברת הכנסת בראשי – תגידו לציבור את האמת שלכם.

גלעד ארדן: והאמת יכולה להיות רק אחת משתי אלטרנטיבות: או שהגברת לבני יודעת לעשות איזה הוקוס – – –

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר, תרשה לי.

גלעד ארדן: זה המשפט האחרון.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, תרשה לי.

רוחמה אברהם-בלילא: דווקא במשפט האחרון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא רוצה להביע את עמדתי על הדברים שנאמרו כאן, אבל מן הראוי – מדובר כאן בכנסת ישראל, וגם הגברת לבני היא חברת כנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אז עם כל הכבוד, ואם יורשה לי להעיר לך, כאשר אתה פונה אל הגברת, כאן, בבית הזה, היא גם חברת כנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אז ברשותך.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מקפיד.

רוחמה אברהם-בלילא: כמי שמקפיד על מי שקורא לביבי נתניהו ביבי, אז כאחד המקפידים אני מבקשת.

גלעד ארדן: א.

גלעד ארדן: אני לא מקפיד על מי שקורא לביבי נתניהו ביבי, אני מקפיד שיקראו לו ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: יפה.

רוחמה אברהם-בלילא: מן הראוי – – –

גלעד ארדן: וב.

גלעד ארדן: גברתי אולי הצטרפה לדיון קצת מאוחר, אבל אני קורא עשרות פעמים ליושבת-ראש האופוזיציה בשמה ובתוארה המלא.

רוחמה אברהם-בלילא: אז מן הראוי בפעם הזו – – –

גלעד ארדן: יכול להיות שפעם ב-50 פעם ששמה מוזכר בנאומי – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, זה לא פעם ב-50 פעם, זה היה לא מעט פעמים בנאומך.

גלעד ארדן: – – נשמט התואר מהתחילית של שמה – –

רוחמה אברהם-בלילא: אז אנא הקפד.

גלעד ארדן: – – ועל כך אני ממש מתנצל התנצלות עמוקה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לך.

גלעד ארדן: וטוב שאת טורחת לחנך אותי.

גלעד ארדן: אין לי ספק שאת גם מחנכת באותה מידה את סיעת קדימה, שמקפידה מאוד בכבודו של ראש הממשלה ובצורה שהיא מתבטאת כלפיו.

גלעד ארדן: יישר כוחך.

רוחמה אברהם-בלילא: ולפיכך?

גלעד ארדן: אני מתנצל אלף אלפי התנצלויות.

גלעד ארדן: אך אחזור למשפטי האחרון.

גלעד ארדן: יושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת לבני, צריכה לחדול מלשקר לציבור, והיא צריכה לומר לו את האמת.

גלעד ארדן: והאמת שלה יכולה להיות רק אחת משתי אלטרנטיבות: או שלגברת לבני, חברת הכנסת, יושבת-ראש האופוזיציה, יש איזה קונץ, פטנט חדש, שהיא יודעת היום – וכדאי שהיא תספר את זה – שהיא יודעת היום להביא את אבו מאזן – מה תוארו?

גלעד ארדן: שאני לא אקפח אותו.

גלעד ארדן: יושב-ראש הרשות הפלסטינית.

רוחמה אברהם-בלילא: יושב-ראש הרשות.

אורית זוארץ: הראיס.

גלעד ארדן: מחמוד עבאס.

גלעד ארדן: היא יודעת להביא אותו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: פה אתה לא מחויב.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, פה, לגביו, אין כללים.

גלעד ארדן: אה, אין.

גלעד ארדן: אוקיי.

גלעד ארדן: – – – יודעת להביא אותו לחתום על הסכם שלום שיסיים את הסכסוך, והוא מוכן כבר לוותר על מעלה-אדומים, על גבעת-זאב, על גוש-עציון, על אריאל.

גלעד ארדן: יכול להיות שבמפגשים שחבר הכנסת לשעבר, שר לשעבר, נשיא מועצת קדימה חיים רמון – יכול להיות שבמפגשים שהוא מקיים בשמה, יכול להיות שהוא כבר יודע את זה.

רוברט אילטוב: – – –

גלעד ארדן: אז אם הוא יודע את זה, חבל לעכב את השלום המיוחל בכמה שנים.

גלעד ארדן: כדאי שחברת הכנסת לבני כבר תאמר את האמת שלה לציבור.

גלעד ארדן: או – וזו האלטרנטיבה הגרועה יותר, כי זה מוכיח שיש כאן שקר; שקר שגם פוגע במעמדה של מדינת ישראל בעולם – או שחברת הכנסת לבני החליטה כבר בתוכה פנימה, כפי שלפעמים, דרך אגב, חבר הכנסת שטרית אומר כאן באומץ, שהיא מוכנה לוותר.

גלעד ארדן: היא כבר נכנעה, ומוכנה לוותר גם על אריאל, גם על גוש-עציון, גם על שכונות בירושלים, הכול כדי לקבל פיסת נייר חתומה עם הפלסטינים.

גלעד ארדן: אם זו עמדתה, ראוי שהיא תעלה לכאן באומץ, על הדוכן, ותאמר זאת לאזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: עד שהיא לא תעשה את זה, כל ההאשמות שלה הן חוסר אחריות, הן חוסר ממלכתיות, והן גם פוגעות באינטרס של מדינת ישראל בעולם, והן אלה שתורמות – אני לא מכיר בשום בידוד שיש, אבל אם מישהו טוען לבידוד, אז אלו הצעדים שיכולים לקדם בידוד, כי כאשר חברי כנסת – וחברת כנסת נכבדת כמו הגברת לבני מפילה את האחריות לאי-הגעה להסכם שלום על כתפי הממשלה, אפילו שלא נלחמים בטרור בצד הפלסטיני, אפילו שיש הסתה, אפילו שהיא יודעת מה העמדות – היא זו שגורמת לפעולות של בידוד נגד מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך.

גלעד ארדן: ולכן יש לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, כבוד השר.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו פותחים בדיון של הצעות האי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת אורית זוארץ, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריה – .

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב, איך אתה לא חותם את הדיון היום?

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אורית זוארץ: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, צר לי, כבוד השר גלעד ארדן, ראש הממשלה מבזה את עצמו, הוא לא צריך עזרה, והתשתית הכלכלית שממשלת קדימה השאירה לממשלת נתניהו היתה הגורם המרכזי, בעצם, שבזכותו הצלחנו לייצב את הכלכלה הישראלית בשנים 2009 ו-2010, אחרי הטלטלה בעולם, כי כולנו יודעים שכלכלה זהו תחום שאנחנו בוחנים אותו על ציר של זמן, זה לא מהיום להיום, מהרגע להרגע.

אורית זוארץ: ולכן צריך להודות על האמת ולהודות גם למר רוני בר-און, שר האוצר לשעבר, על התשתית האיתנה שהוא השאיר לממשלתכם, ולכן גם היה לכם הרבה יותר קל להתנהל עם התוכניות שהוא השאיר, אז בוא – איך אומרים – כבוד השר, התאהבת בפיליבסטר של עצמך.

אורית זוארץ: המציאות – אנחנו נמצאים היום, 2011, שנתיים מיום הקמתה של ממשלת נתניהו, העובדים הסוציאליים עדיין שובתים, הרופאים בפתח, במדינת ישראל יש מיליון ו-600,000 אנשים עניים, מהם 780,000 ילדים עניים, אבל הדבר לא ממש מפריע למר נהנתניהו.

אורית זוארץ: כן, זו – – –

גלעד ארדן: אה, היא אמרה "מר נתניהו".

אורית זוארץ: אמרתי "נהנתניהו", לא אמרתי "נתניהו".

אורית זוארץ: – – – שנתיים לממשלת נהנת

אורית זוארץ: ניהו הראשון – –

רוחמה אברהם-בלילא: היא לא אמרה – – –

גלעד ארדן: לא, הוא ראש ממשלה – – –

אורית זוארץ: – – הסבב השני של המשפחה המלכותית.

אורית זוארץ: אזרחי מדינת ישראל מתארגנים לקראת חג הפסח ודואגים איך גומרים את החודש, איך עוברים את החג, אבל אותם זה לא מדאיג.

אורית זוארץ: מר נהנתניהו מתכנן יעד נוסף, והדבר העצוב ביותר זה – – –

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, כנראה איבדת את השמיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי אתה לא היית רוצה שהיא תקרא לו "ראש הממשלה נהנתניהו", נכון?

גלעד ארדן: האם אינך שומעת כשהיא קוראת לו – – –

אורית זוארץ: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רוצה שאם כבר מבטאת את שמו – – –

גלעד ארדן: – – – מה, את – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, כבוד השר, אולי הגיע הזמן שבאמת אם אתה מאזין – סליחה, חברת הכנסת – אם אתה מאזין בקשב רב, מן הראוי שתקשיב לכל הנאמר, ולא רק למה שאתה רוצה לשמוע.

רוחמה אברהם-בלילא: היא אומרת "ממשלת נהנתניהו", אוקיי?

רוחמה אברהם-בלילא: והיא לא אומרת ראש הממשלה נתניהו.

רוחמה אברהם-בלילא: אם היא היתה אומרת "ביבי", או "נתניהו" בלבד, מובן שהיא היתה זוכה גם להערה, אוקיי?

רוחמה אברהם-בלילא: ומן הראוי – כדאי שתקשיב.

אורית זוארץ: אמרתי "ראש ממשלת נהנתניהו", מה אמרתי?

אורית זוארץ: 39 שרים וסגני שרים, ישיבות ממשלה בין שר הביטחון וראש הממשלה מתנהלות בנתב"ג – כך אנחנו נראים.

אורית זוארץ: מר נהנתניהו, כן, ביבי-טורס, לא בוחל בשום אמצעי ודואג שיהיה כבר מישהו שינקה, ואת ההוצאות אחריו יכסה.

אורית זוארץ: אזרחי מדינת ישראל, ככה זה נראה, וחשוב ששנתיים אחרי כינון הממשלה נדע, ונחשוף, ונרים את המסך, ונראה מיהו האדם שמנהל את המדינה, מיהו האדם שבגללו כך נראית כלכלת מדינת ישראל וכך נראה גם התהליך המדיני, וכך נראה הקשר בין הון ושלטון; נסיעות במחלקה הראשונה, מלונות מפוארים, סוויטות יוקרתיות, ארוחות במסעדות מפוארות, מטוס פרטי צמוד, שירותי כביסה וניקוי יבש, נהגים, מלווים ואפילו סדנאות משחק.

אורית זוארץ: כך נראות עשרות נסיעות לחו"ל של מר נהנתניהו, כן, ראש הממשלה שלנו, בתקופה שהוא משמש גם כחבר כנסת וגם כשר האוצר, יו"ר האופוזיציה ומועמד לראשות הממשלה.

אורית זוארץ: המשותף לכולם הוא הקשר בין הון לשלטון, קשר שאי-אפשר לנתק.

אורית זוארץ: נהנתניהו לא משלם שקל עבורם – לא פותח את הארנק, לא מגהץ את כרטיס האשראי.

אורית זוארץ: את כל הנסיעות מממנים החבר'ה, החברים.

אורית זוארץ: יש שם רשימה עם כוכביות, שתי כוכביות, כמה הוא עשיר, כמה הוא תורם, כמה הוא נותן.

אורית זוארץ: אנשי עסקים פרטיים, נדבנים עשירים.

אורית זוארץ: בזמן שראש הממשלה מר נהנתניהו כיהן כשר האוצר, הוביל רפורמות כלכליות, שינה את מבנה המשק במדינת ישראל.

אורית זוארץ: ואני שואלת את עצמי: מתי יום הפקודה, מתי יום הדין, ומתי נצטרך כולנו לשלם?

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום?

אורית זוארץ: זו לא רק הנהנתנות, אלא קיימת כאן עבירה בוטה על תקנון האתיקה המחמיר של חברי הכנסת.

אורית זוארץ: עבירות בגין טובות הנאה ומיסוי, ניגוד עניינים – –

רוחמה אברהם-בלילא: משפט לסיום.

אורית זוארץ: – – אולי אף יותר מזה – –

זאב בילסקי: השר הפריע לה.

אורית זוארץ: אבל הפריעו לי.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, את כבר שתי דקות מעבר לזמן המוקצה.

אורית זוארץ: – – סוגיות שקשורות להצהרה על קבלת שווי ערך כספי ומיסוי.

אורית זוארץ: ולסיכום, עכשיו ברור לכולם מדוע ראש ממשלת ישראל, מר נהנתניהו, מוכן לשלם כל מחיר בתוכנית ההישרדות שלו בכל תחומי החיים פרט לערוץ החיים הטובים.

אורית זוארץ: השאלה היא למה אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל צריכים לשלם את המחיר של הכשל הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חברת הכנסת זוארץ.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא הוא חבר הכנסת דודו רותם, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: באופן רשמי שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש – – –

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש – ואתה רוצה עוד שאני אקצה לך זמן מעבר?

דוד רותם: גברתי היושבת בראש, רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, כמה צביעות יש בשמאל הישראלי.

דוד רותם: אני רוצה לקרוא לכם קטע, ואני רוצה לראות אתכם מנחשים מי אמר אותו: "יש כאלה שיטענו שאנחנו גזענים או אנטישמים, ושלכל אחד יש זכות לגור איפה שהוא רוצה.

דוד רותם: זה לא נכון" – חבר הכנסת הורוביץ, אתה מועמד להרכיב את הממשלה, כדאי שתשמע – "כי השתלטות שכזו משנה את צביון השכונה, מפחיתה את ערך הדירות, מחזירה בתשובה נערים חילונים ועלולה לסגור רחובות שלמים בשבת ומרכזי בילוי בשישי בערב".

דוד רותם: חברי הכנסת מן השמאל הישראלי, מי אמר את הקטע הזה?

מיכאל בן-ארי: גפני השתמש בזה כבר.

דוד רותם: מי אמר את הקטע הזה?

דוד רותם: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, המועמד להרכיב את הממשלה מטעמכם, כאשר הוא דיבר על כניסת אנשים דתיים לרמת-אביב.

דוד רותם: אתם מבינים את זה?

דוד רותם: ואתם רוצים לבוא ולדבר על חוק ועדות קבלה.

דוד רותם: זו אצלכם חקיקה גזענית.

דוד רותם: למה?

דוד רותם: "כל אחד יש לו הזכות לגור איפה שהוא רוצה – זה לא נכון", כך אומר המועמד להרכיב את הממשלה, ניצן הורוביץ.

דוד רותם: אז אתם לא רק גזענים.

דוד רותם: אם אנחנו גזענים, אתם אנטישמים, וזה הרבה יותר גרוע, משום שאתם לא מדברים על כניסה שמשנה את הצביון, אלא אתם לא רוצים לראות יהודי דתי לידכם.

דוד רותם: אז אל תדברו על דברים אחרים.

דוד רותם: עכשיו, רבותי, בואו נלך ונעבור על החוקים שעליהם אתם בוכים.

דוד רותם: כאשר בג"ץ קבע שהרשויות המקומיות ביהודה ושומרון, אסור להן לממן פעילות נגד ההתנתקות, שתקתם, כי זה היה לכם נוח.

דוד רותם: בא חבר הכנסת אלכס מילר, הגדול מכולם, ואומר: רבותי, אתם יכולים לחגוג את האסון שלכם 360 יום בשנה, אבל אם אתם רוצים לחגוג את זה דווקא ביום העצמאות, אתם לא בוכים על איזה אסון שקרה לכם, אתם בוכים על ההקמה של מדינת ישראל.

דוד רותם: זה לא ציונות, זה לא דמוקרטי, זה לא שום דבר.

דוד רותם: זה התבטלות, אפסיות, וזה מה שאתם.

דוד רותם: עכשיו, רבותי, אני רוצה להגיד לכם דבר נוסף.

דוד רותם: מה הבעיה שלכם עם חוק ועדות קבלה?

דוד רותם: לערבים מותר להיות ערבים, לחרדים מותר להיות חרדים, אבל יהודי חייב לבחור, או שהוא אזרח, או שהוא דמוקרט, או שהוא פאשיסט.

דוד רותם: רבותי, כל התיאוריות שלכם נולדו במאה ה-18, בינתיים העולם התקדם, בינתיים העולם למד שמותר לאדם להיות אינדיבידואל, בעל תרבות מסוימת ובעל רצון לקדם את התרבות שלו.

דוד רותם: קדמה היא לא ביטול ומחיקת הזהות הייחודית, אלא יצירת תנאים לטיפוח התרבות הייחודית.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום.

דוד רותם: לצערי הרב, יושב-ראש הכנסת לא נמצא כאן, אבל יושב-ראש הכנסת פנה אל מציעי החוק וביקש שאנחנו נסכים לשני תיקונים.

דוד רותם: דבר ראשון, שהחוק יחול בגליל ובנגב, ודבר שני, שהוא יחול על יישובים עד 400 משפחות, ויושב-ראש הכנסת, שאותו ודאי לא תאשימו בחוסר דמוקרטיות, התחייב שהוא יצביע בעד החוק, כי זה חוק ראוי, זה חוק ציוני, זה חוק שרוצה לייהד את מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום.

דוד רותם: לסיום, אנחנו לא מתביישים בזה שאנחנו רוצים לראות במדינת ישראל מדינה יהודית, מדינה דמוקרטית, ואין בחוקים אלה לא אפליה ולא גזענות.

דוד רותם: ולכן, עם כל הרצון לראות את ניצן הורוביץ כראש ממשלה, הוא יחכה עוד כמה שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, שמעתי את יושב-ראש הכנסת אומר היום שהרוב בכנסת כופה את דעתו על המיעוט.

נסים זאב: אני רוצה להבין, בכל חקיקה יש רוב ומיעוט, ו-60 שנה, קצת יותר, הכנסת הזאת מתנהלת כאשר מי שמוביל את החקיקה זו הקואליציה.

נסים זאב: מה כופה הרוב על המיעוט?

נסים זאב: בכל חקיקה תאמר שהרוב כופה את דעתו על המיעוט.

נסים זאב: בעיני מי הוא רוצה למצוא חן?

נסים זאב: אני באמת אומר שאני רואה את העניין הזה, שאמירה כזאת היא רק מחזקת, כאילו הכנסת מחוקקת חוקים גזעניים ונותנת יותר אמביציה לשונאי ישראל, בפרט כשזה יוצא מיושב-ראש הכנסת.

נסים זאב: עכשיו אני רוצה לומר, אנחנו לא מודאגים מהשנאה המתעצמת של האויבים שלנו – חובטים, משמיצים, מחרפים, מגדפים; דברי בלע, אש וגופרית יוצאים מפיהם ומגרונם גם של חברי כנסת.

נסים זאב: אני רוצה לומר, מי ששמע בשבוע שעבר את אחמד טיבי משווה את מדינת ישראל לנאציזם, בשעות הלילה המאוחרות – אני רוצה להבין לאיזה מין הפקרות הגענו, לאיזה מין שנאת ישראל.

נסים זאב: אז אנחנו באמת עוסקים עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי, באמת כבר איבדנו את הקו הזה שאנחנו צריכים להיות באמת מדינה שצריכה לגונן על עצמה, ואנחנו באמת צריכים את ההגנה מפני המיעוט.

נסים זאב: צריך לזכור שהטרור הוא גם מיעוט, אבל הוא משתלט על העולם.

נסים זאב: אנחנו באמת שוכחים את מה שקורה סביבנו רק בשבועיים האחרונים – הטבח באיתמר, עשרות רבות של טילים לעבר מדינת ישראל, הפיגוע בירושלים, אנחנו רואים את הרצון להחזיר את האינתיפאדה לתוך תחומי מדינת ישראל.

נסים זאב: זה לא מעניין אותנו.

נסים זאב: מה שמעניין אותנו פה, כאילו יש איזה דברים גזעניים.

נסים זאב: אני רוצה באמת להתייחס ממש במשפט, במלים, כי אין פה הזמן.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם שבארצות-הברית יש ועדות קבלה לבתים משותפים, וגם במערב-אירופה, וכל מי שרוצה להיכנס לאיזו דירה, צריך לקבל את הסכמת השכנים.

נסים זאב: אף אחד לא רואה בזה שום גזענות.

נסים זאב: מעניין, רק פה יודעים לעמוד מעל הבמה ולהשמיץ.

נסים זאב: שבועת נאמנות למדינה ברוב ארצות המערב, גם בארצות-הברית – כל אזרח חדש חייב להישבע אמונים.

נסים זאב: ענישה על בגידה והפרת אמונים – דברים שקיימים ברוב המדינות הדמוקרטיות.

נסים זאב: אני לא מבין למה אנחנו הופכים את זה פה להסתה.

נסים זאב: מכיוון שהזמן פה הסתיים מבחינת היכולת שלי להמשיך לדבר, אני רק רוצה להזכיר במשפט אחד לקדימה: תמיד צריך לזכור שיש כאן יישובים, עשרות רבות במספר, שיושבת-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת – אני רוצה להזכיר את שמה כחברת כנסת שחלילה וחס פה מישהו לא ייפגע – היא הגיעה לאיזה שלב שהיה פה ויתור גורף על רוב היישובים במדינת ישראל, למעט ממש יישובים מרכזיים, ובכל זאת, אולמרט התחנן לאבו מאזן: תעשה טובה, הנה העט, בוא ותחתום.

נסים זאב: הוא לא רצה לחתום.

נסים זאב: אין לי הזמן להקריא פה איזה סוג של ויתורים היו פה, שהיתה פה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בפעם הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בטוחה – – –

נסים זאב: נכון.

נסים זאב: היתה פה החמצה רבה, ולכן כל מי שיש לו הצעה נוספת ואולי אדיבה יותר, אדרבה, שיציע אותה, ואולי בכל זאת נעשה ניסיון נוסף.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ואחריו – סגן יושב-ראש הכנסת אורי מקלב.

רוחמה אברהם-בלילא: שאני אקריא עוד?

עפו אגבאריה: רשימה – – –

מסעוד גנאים: רשימת דוברים – אין.

רוחמה אברהם-בלילא: אין רשימת דוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: מזכיר הכנסת, אין רשימת דוברים?

רוחמה אברהם-בלילא: מטופל ברגעים אלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, שזה עתה נכנס, והשרה, עמיתי חברי הכנסת, תראו איך החוקים האלה חלחלו בחברה הישראלית ולאיזה נורמות אנחנו הגענו.

גאלב מג'אדלה: ואני שואל אתכם, הוותיקים כאן:

גאלב מג'אדלה: אנחנו את האווירה הזאת בשנים האחרונות חווים – חווינו את החוקים מסוג זה, את האווירה הזאת רק בשנים האחרונות.

גאלב מג'אדלה: לא היה דבר כזה בישראל, לא שמענו את זה, לא מנבחרי הציבור, לא בחקיקה, לא בנאומים, לא בהפגנות שהיו לאחרונה ביפו וגם לא במערכת הכלכלית העסקית, וזה החמור מכול.

גאלב מג'אדלה: תראו לאן הגענו, תראו לאן הבאתם את החברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: רשת "ארומה" בתל-אביב אוסרת על העובדים הערבים לדבר בערבית.

גאלב מג'אדלה: הם מחקים אתכם, הם הולכים בעקבותיכם.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, אני שואל את דודו רותם: מה תגיד לנכדים שלך?

גאלב מג'אדלה: איך תחנך אותם?

גאלב מג'אדלה: מה תסביר להם?

גאלב מג'אדלה: איך תסתכל להם בעיניים?

גאלב מג'אדלה: חוקים, האחד אחרי השני מעסיקים את הכנסת בפגיעה בשמה.

גאלב מג'אדלה: תשאלו את יושב-ראש הכנסת כמה מכתבים הוא קיבל מכל העולם נגד החוקים הגזעניים האלה.

גאלב מג'אדלה: תגידו לי, אם זה היה קורה לכם בחוץ-לארץ, איזה זעקת אלוהים היתה קמה.

גאלב מג'אדלה: כשמנעו משרנסקי לעלות לכאן, אני זוכר את ההפגנה בכיכר מלכי-ישראל, בצדק.

גאלב מג'אדלה: אתם לא חושבים שישיבו לכם בעולם באותה מטבע כפי שאתם נוהגים כאן באוכלוסיית המדינה שנמצאת לפני המדינה כמיעוט?

גאלב מג'אדלה: אתם לא חושבים שזה יחזור כבומרנג נגדכם?

גאלב מג'אדלה: יזכירו לכם את זה בעולם בכל מקום.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להגיד את הסיום.

גאלב מג'אדלה: טוב שחברת כנסת אחת מישראל ביתנו נמצאת כאן.

גאלב מג'אדלה: איזה מין מפלגה זאת שבונה את כל תפיסת העולם שלה על הסתה נגד מיעוט?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת גפני, אמרו לי, בתורה יש איזשהו פסוק שאומר: מי שכל חייו מסית ומסית, אז הוא כלום.

גאלב מג'אדלה: יש כזה דבר, פסוק בתורה.

גאלב מג'אדלה: אתה מוכן למצוא לי אותו?

גאלב מג'אדלה: אתם בונים את כל התורה שלכם על הסתה נגד אוכלוסייה – 20% מאוכלוסיית המדינה.

גאלב מג'אדלה: איזה מין מפלגה זאת?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

גאלב מג'אדלה: איזה מין מפלגה זאת?

גאלב מג'אדלה: זאת תפיסת העולם שלכם?

גאלב מג'אדלה: זאת התורה שלכם, להסית נגד אוכלוסיית המדינה?

גאלב מג'אדלה: לאן אתם רוצים להגיע?

גאלב מג'אדלה: ולסיום, אמרתי לראש הממשלה בשבוע שעבר – הוא תובע מאבו מאזן לחנך את העם שלו לשלום, ואמרתי לו: זו תביעה צודקת, אבל מתי הוא יחנך לשלום את שר החוץ שלו, שאמר לנו באו"ם: בעוד 30 שנה נגיע לשלום – שר החוץ, שצריך לפתוח דלתות, סוגר דלתות.

גאלב מג'אדלה: מתי הוא יחנך אותו לשלום?

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף, חבר הכנסת מסעוד גנאים; יש לכם כבר רשימת הדוברים?

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני הסגן, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, שרים אין פה, אבל בכל אופן, חברי חברי הכנסת – בסדר, לא, אנחנו נסתדר גם בלעדיהם.

אורי מקלב: אל תתאמץ, לא נראה לי שיש הבדל גדול.

ישראל חסון: לא שומעים אותך.

אורי מקלב: אני אומר ששרים אין פה, אבל הוא עושה מאמץ – – –

רוחמה אברהם-בלילא: עד אשר השר לא ייכנס לא אגביל אותך בזמן.

אורי מקלב: אוקיי, אז אנצל זאת.

אורי מקלב: הממשלה מבקשת אמון מהכנסת – יכול להיות שבכינוס הזה זה האמון האחרון – ואני כן מבקש את תשומת לב הממשלה, ואת ההתערבות שלה, בכך שעשרות משפחות נאלצו, לפני שבוע, לפלוש לדירות שלהן, שהן באמצע בנייה, במודיעין-עילית, לאחר שחברה הבונה, "נאות הפסגה", הכריזה בבורסה על הפסקת העסקתו של המנכ"ל ועל כך שהיא לא נכנסת להתחייבויות חדשות.

אורי מקלב: משום כך גם הבנק ביקש כונס נכסים, והשלב הבא היה – מיידית – שעשרות משפחות, על מיטלטליהן ועם ילדיהן, נכנסו לתוך דירות שלא נגמרו, חלקן בלי חלונות, אין בהן חיבור של מים, אין בהן חיבור של ביוב, אין בהן חשמל, וכך הם גרים גם בקור וגם בימים החמים, כי כולם חרדים למה שהם קנו והשקיעו ממיטב כספם לעתידם.

אורי מקלב: החברה הבונה מטילה את רוב האשמה בממשלה משני היבטים – קודם כול מההיבט המעשי, בכך שהיא אשמה בכך שהחברה נכנסה לקשיים, וזאת לאחר ששילמה עשרות מיליונים על קניית הקרקע מהמדינה, לאחר ששילמה 80 מיליון על פיתוח, השקיעה 80 מיליון בפיתוח, ולאחר שהיו תביעות נוספות של מינהל מקרקעי ישראל, ושילמו תוספת של כסף, שילמו חודש לאחר שההקפאה נכנסה לתוקף – החברה שילמה, אמרה: מכיוון שיש לנו ממשלה אחראית ורצינית אנחנו נשלם את זה, כדי שלא יהיה עיכוב, ולאחר שהופשרה ההקפאה, והסכמי הפיתוח לא היו בתוקף, המדינה עד רגע זה לא חתמה עם החברה על הסכמי פיתוח, מסיבות כאלה, מסיבות אחרות, ולרוב סיבות שהם לא אומרים – לא החברה ולא התושבים.

אורי מקלב: אני באמת גם לא נכנס – אם המחויבות הזאת – אם המדינה אשמה או לא, אבל ודאי שהממשלה, שהיא הריבונית, שהיא עכשיו נוגעת בעניין, ובעקבות ההקפאה נגרמים נזקים ממשיים, ואני לא נכנס להיבט המדיני בכלל, אבל כשמדינה מקבלת החלטות, גם אם החלטות שהיו החלטות הכרחיות מבחינה מדינית, מבחינה ביטחונית, אבל לאחר מכן לא יכול להיות שמבחינת התחייבות מול האזרח, הנזקים שנעשו בעקבות כך, מבחינה קניינית – אנשים שיש להם – לא תפצה אותם, לא תשלם את מה שצריך – לא פיצוי; את מה שצריך לשלם – וכשהמדינה גם לא מודיעה: אנחנו לא רוצים לשלם, שהמדינה תבוא ותגיד: אנחנו לא משלמים, אנחנו לא מרגישים מחויבות, אנחנו לא חייבים, אנחנו ממשיכים את ההקפאה, ואני מדגיש שוב, אני לא נכנס לזה מבחינה מדינית, מה מכריח את המדינה לעשות, אבל כשהמדינה ככה נוהגת, צריכה להגיד את זה, צריכה להציף את זה, ולא לגרום למחזות המבישים האלה, הקשים האלה, של משפחות שנמצאות, על המיטלטלין שלהן, על הילדים שלהן, בתת-תנאים בתוך דירות לא גמורות.

אורי מקלב: ממשלה שלא יכולה לעמוד בדברים האלה, שלא נושאת באחריות לדברים כאלה, ומה שיגורנו בא באמת – זו החברה, למשל, שהיא ניזוקה הכי הרבה מבחינת ההקפאה, בגלל סדר הגודל של הבנייה שלה, ואנחנו אמרנו את זה, וחזרנו ואמרנו שזה מה שיהיה, והנה זה קורה, שחברה פושטת את הרגל, ובסופו של דבר המחזות האלה, של אנשים שנכנסים, עשרות משפחות שנכנסות לבתים לא גמורים.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

אורי מקלב: גם אם הממשלה בכלל לא היתה קשורה, ואני אומר את זה לממשלה, ואני אומר את זה לנו: אנשים – לא מדברים כאן בפשיטת רגל רגילה שקבלן הונה את הדיירים שלו; לא מדובר פה בפשיטת רגל, שחברה אומרת שהיא חדלת פירעון סתם, וגם לא מדובר באנשים שלא עשו ערבות מכר – אנשים שהתנהגו כאזרחים ישרים והתנהלו כפי שהמדינה מכריחה אותם, אומרת להם – מנחה אותם – לעשות ערבות מכר, כיום נמצאים במצב – גם אם עשו ערבות מכר, וגם אם כל כספם מבוטח כאילו בבנקים, המצב הוא שיש כונס נכסים, והם עשויים לעמוד בפני מצב – אני מסיים, משפט אחרון – שכונס הנכסים או הבנק, בכל אופן, דורש שימכרו את הדירות שלהם, מכיוון שמחירן בשוק יהיה הרבה יותר ממה שהם השקיעו, כולל ההצמדות, והם ימצאו את עצמם – לאחר חוק מכר שהיה אמור להבטיח את הדירות היחידות שיש להם, שהם השקיעו ועובדים על כך, ולקחו על זה התחייבויות – הם ימצאו את עצמם מהר מאוד ללא שום נכס, ללא שום ביטחון, מכיוון שגם אם אחרי חוק המכר – לכן אנחנו חייבים ציבורית וממשלתית לעמוד מאחורי דברים כאלה, לא לתת למצב שמדינת ישראל, מכל הסיבות שבעולם – ודאי אם אנחנו אשמים, ודאי אם זה בעקבות הקפאה, אבל גם ודאי אם לא – שיהיה מצב שאנשים יקנו נכס והדבר שהכי רוצים – ביטחון – וימצאו את עצמם נכנסים לבתים לא גמורים.

אורי מקלב: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

עינת וילף: כבוד היושבת-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, הדיון כאן מזכיר לי סצנה שהיתה בזמנו בסדרת הטלוויזיה "פולישוק", שבה המפלגה דמוית שינוי והמפלגה דמוית ש"ס החליטו יחד להעלות איזו הצעת חוק שתעזור לשתיהן, כדי ששתיהן יוכלו לריב האחת עם השנייה, ולהרוויח בוחרים בשני הצדדים – כל אחד אל מול בוחריו.

עינת וילף: הדיון בהצעות החוק בין ישראל ביתנו לבין חלק ממפלגות השמאל מזכיר לי משהו מהסצנה הזאת – מעלים דברים שכל אחד יכול עכשיו ללכת לציבור הבוחרים ולהראות: אתם רואים – אנחנו נלחמים.

עינת וילף: השפיות, האמת, המהות – זה לא חשוב.

עינת וילף: למה אני מתכוונת?

עינת וילף: בסופו של דבר, כשמסתכלים על החוקים שמדברים עליהם – על גל חקיקה גזענית בכנסת, אין שום דיון בניואנסים, אין שום התייחסות למהות של החוק, שמים באריזה אחת את נושא ועדות החקירה, שזה באמת קשקוש מוחלט, ולכן גם התנגדנו ודאגנו שזה ייפול, יחד עם, למשל, נושא ועדות הקבלה, שזה דבר שקיים בהרבה מקומות, שהתבקש על-ידי חברי ההתיישבות העובדת, ושחברי מפלגת העבודה הצביעו – נשארו בלילה – הצביעו כאיש אחד נגד ההתיישבות העובדת, שאותה הם מתיימרים לייצג.

עינת וילף: ולמשל, החוק שמכונה חוק ה"נכבה".

עינת וילף: ודנו כאן על סתימת פיות, וקץ הדמוקרטיה, ומה סך הכול החוק אמר – שמדינת ישראל לא תממן גוף רשמי שמבקש לציין את יום העצמאות כיום אבל.

עינת וילף: אפשר להתווכח אם כן רוצים את החוק או לא רוצים את החוק, אבל בין מה שכתוב לבין הדיונים שהתנהלו עליו אין דבר וחצי דבר.

עינת וילף: אז נכון שבשני הקצוות – אם ישראל ביתנו והימין הקיצוני ואם אנשים בשמאל הקיצוני – נוח להציג את השני כשטן.

עינת וילף: זה עוזר לכל אחד אצלו, אבל להתייחס למהות, לחוקים, למה שכתוב בהם, להציע גם אלטרנטיבה אמיתית ושפויה ליחסים שלנו פה בין המיעוט היהודי, בין המיעוט הערבי לרוב היהודי – אגב, הטעות הזאת, אמר לי פעם מישהו, ערבי ישראלי, שאחת הבעיות ביחסי רוב ומיעוט במדינת ישראל, שהיהודים הם רוב מספרי אבל בראש שלהם הם מיעוט, והערבים הם מיעוט מספרי אבל בראש שלהם הם הרוב.

עינת וילף: אבל מה שבטוח – שאנחנו זקוקים לדיון פחות מתלהם, הרבה יותר שפוי, לגבי סוג היחסים הנדרשים בינינו, בין היהודים לבין הערבים במדינת ישראל.

עינת וילף: ברור שבראש ובראשונה נדרשת כאן תפיסה שמדברת על כך שכולם שותפים לחברה בישראל, מבלי להתנצל על כך שמדינת ישראל היא מדינה ציונית וביתו הלאומי של העם היהודי ושיש לנו זכות על הארץ הזאת.

עינת וילף: יחד עם כך שקוראים לכולם להיות שותפים ביצירה הייחודית הזאת.

עינת וילף: ובעיקר, בעיקר, צריך לחזור לשיח שלא מדבר אך ורק על זכויות, אלא על חובות וזכויות.

עינת וילף: אף חברה בריאה לא יכולה להיבנות על כך שיש קבוצות בתוכה שטוענות אך ורק לזכויות, אם לצורך העניין זה מיעוט חרדי ואם מיעוט ערבי.

עינת וילף: חברה שפויה בריאה בנויה אך ורק על זה שיש חובות וזכויות שוות לכולם.

עינת וילף: וכדי שנוכל לבנות את החברה הזאת, קצת פחות התלהמות וקצת יותר שפיות שמסתכלת על המהות של חלק מהחוקים שנחקקים אל מול הכותרות שלהם יעזרו לכולנו ליצור משהו הרבה יותר בריא.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חברת הכנסת וילף.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא הדובר חבר הכנסת מסעוד גנאים.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי; אחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה; אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון; אחריו – חבר הכנסת אורי אורבך, חברת הכנסת חנין זועבי וחבר הכנסת אופיר אקוניס.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, את צונאמי החוקים שננעל בהם מושב הכנסת, שהם מבית-מדרשה של מפלגת ליברמן, שהיא אולי אימצה לה את התוכנית של קדאפי, שרוצה לרדוף כל חלקה שזז בה ערבי או דמוקרטיה או חירות – היא רודפת, מסתערת על כל "בית, בית, זנגה זנגה, שיבר שיבר", לא רוצה להשאיר שום חלקה טובה במדינה הזאת.

מסעוד גנאים: אז כל הכבוד, יאללה, לזנגה הבאה.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, אם הקברניט של הבית הזה ומי שמכתיב את יומו הוא מר ליברמן, אז זו שאלה של זמן, טביעתה של ספינה כזאת.

מסעוד גנאים: אני רוצה להזכיר לכולם שבעוד יומיים נציין את יום האדמה, שקרה ב-30 במרס 1976.

מסעוד גנאים: ביום הזה נכשלה מדינת ישראל במבחן, נכשלה הדמוקרטיה במבחן, מול אנשים שהשתמשו בזכותם לשבות, להפגין, בגלל הפקעת אלפי דונמים.

מסעוד גנאים: מה הדמוקרטיה הפעילה מול ציבור כזה?

מסעוד גנאים: הפעילה נשק חם.

מסעוד גנאים: אלוף פיקוד הצפון בזמנו, רפאל איתן, אמר: אני אעלה על סח'נין בטנקים.

מסעוד גנאים: ביום הזה נהרגו, היו שישה חללים, עשרות פצועים.

מסעוד גנאים: זו אותה מנטליות שרוצה היום להפקיע את הנרטיב שלי.

מסעוד גנאים: מי שלא רוצה ולא מכיר, לא בהכרח שיאמץ, אני לא מבקש ממנו שיהפוך לפטריוט פלסטיני, כמו שאני לא רוצה להיות ציוני יהודי.

מסעוד גנאים: אבל לפחות שיכבד, שיכיר, שייתן את החופש לבטא את זה.

מסעוד גנאים: מי שלא מכיר ומי שפוסל את הנרטיב שלי, הוא רוצה לפסול אותי.

מסעוד גנאים: ההרוגים האלה, את החללים האלה שנהרגו בסח'נין, עראבה, כפר-כנא, בשנת 1976, אף אחד לא חקר את נסיבות הריגתם.

מסעוד גנאים: לכן אני קורא היום – – –

אחמד טיבי: וטייבה.

מסעוד גנאים: וטייבה, בטח.

מסעוד גנאים: בסוף אני אקרא את שמות כולם.

מסעוד גנאים: מכאן אני קורא לראש הממשלה, אם אתה רוצה לעשות צדק, אפילו רטרואקטיבי, תעשה ועדת חקירה.

מסעוד גנאים: משום ההתעלמות והסירוב לחקור מה שקרה בשנת 1976, נתנו את האות לכוחות הביטחון שהם מעל החוק ושהם יכולים להשתמש בנשק חי כנגד אנשים שעמדו מול ביתם.

מסעוד גנאים: לכן לזכרם, אני אגיד את שמות החללים האלה מסח'נין: חדיג'ה שואהנה, ח'דר ח'לאילה, רג'א אבו-ריא.

מסעוד גנאים: בטייבה: ראפת זוהיירי.

מסעוד גנאים: מכפר-כנא: מוחסן טאהא.

מסעוד גנאים: מעראבה: ח'יר יאסין.

מסעוד גנאים: אני מקווה שראש הממשלה לפחות ישקול ברצינות את חקירת הנסיבות שהביאו להריגתם של האנשים האלה.

מסעוד גנאים: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: בינתיים, הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק החשמל (תיקון מס' 4), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל יחידת הנוער ומועצת תלמידים ונוער), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, המשנה למזכירת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: 1.

רוחמה אברהם-בלילא: שנתיים לממשלת הכישלון של נתניהו;

רוחמה אברהם-בלילא: 3.

רוחמה אברהם-בלילא: מתקפת החקיקה הגזענית בחסות הממשלה ובתמיכתה

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שמעתי קודם את השר המקשר מלמד סניגוריה על ממשלת נתניהו ומקריא רשימת מכולת ארוכה-ארוכה של כל מיני פעולות חשובות שעשתה הממשלה.

מיכאל בן-ארי: ישבתי בצד ואמרתי, אוי ואבוי אם לא היתה רשימת המכולת הזאת, הם עשו תקשוב ומחשבים בבתי-הספר, הם נתנו עוד כך וכך שעות.

מיכאל בן-ארי: אבל השאלה – בשביל מה נבחרה הממשלה הזאת ואיך היא עומדת במבחנים שניצבים לקראתה?

מיכאל בן-ארי: זה ההבדל, גברתי היושבת-ראש, בין מנהיג לבין מנכ"ל.

מיכאל בן-ארי: מנכ"ל מטפל ביום-יום ויכול להיות שבטיפול ביום-יום היינו נותנים להם ציון שבין 7 ל-8; מי שרוצה לתת 9, אני לא אריב אתו.

מיכאל בן-ארי: אבל השאלה היא, איך עומדים במבחנים ואיך עומדים במשימה המרכזית של ממשלת הליכוד, ואיך ראש ממשלה עומד במילתו.

מיכאל בן-ארי: יש כאלה שאומרים שיש להם שתי ידיים שמאליות.

מיכאל בן-ארי: אבל כשאני מסתכל על ראש הממשלה שלנו נתניהו, אני מתחיל לחשוש שאולי אין ידיים בכלל.

מיכאל בן-ארי: יום אחד הוא יכול לעמוד בפני אנגלה מרקל מגרמניה ולהתגאות כראש ממשלת הליכוד ולומר לה: אני ראש הממשלה שבנה הכי מעט ביהודה ושומרון.

מיכאל בן-ארי: הוא היה יכול לומר בקלות, לא בניתי.

מיכאל בן-ארי: וכמה ימים לאחר מכן – לבוא בפני ילדה בת 12, שהזוועה הנוראית מכול היתה לעיניה שעות אחדות קודם, שראתה את האבא ואת האמא שלה ואת אחותה הקטנה בת ארבעה חודשים, ואת אחיה בן הארבע ועוד אחד בן שמונה טבוחים, לעמוד מולה ולומר – אחרי שהוא אמר לאנגלה מרקל, אני בונה הכי פחות – הוא עומד מולה ואומר, הם רוצחים, אנחנו בונים.

מיכאל בן-ארי: איזהו נתניהו פה ואיזה נתניהו פה?

מיכאל בן-ארי: בונים או לא בונים?

מיכאל בן-ארי: צריך להחליט.

מיכאל בן-ארי: חבל שהשר ארדן לא נמצא כאן, אולי היה עונה לי תשובה על השאלה הזאת.

מיכאל בן-ארי: מה ההבדל, באמת.

מיכאל בן-ארי: תצטרכו לרוץ למערכת בחירות, הליכוד וקדימה, ותצטרכו לשבת ביניכם ולהחליט מה באמת ההבדל ביניכם.

מיכאל בן-ארי: כי אחרת הציבור יהיה מבולבל נורא – מה ההבדל בין הליכוד לקדימה.

מיכאל בן-ארי: אז זה ניהל קצת יותר וזה נתן קצת יותר לשם, אבל בעניינים האמיתיים, המהותיים של מנהיגות, אני לא רואה שום הבדל.

מיכאל בן-ארי: וברשותך, משפט אחד על מה שהיה השבוע.

מיכאל בן-ארי: ראש הממשלה מתהדר שהיה לנו שקט בדרום, כי כל פעם שהם עשו משהו, אנחנו הכינו אותם.

מיכאל בן-ארי: ואנחנו עוברים, ואנחנו יותר ויותר מתוודעים למה שעושה לנו ה"חמאס".

מיכאל בן-ארי: כשאני שואל את גורמי הביטחון מה המטרה שלהם, הם מתקשים להגיד לי תשובה.

מיכאל בן-ארי: אדרבה, שיבוא שר הביטחון או – אין לו כבר סגן – מישהו אחר ויגיד לי מה המטרה של ה"חמאס".

מיכאל בן-ארי: ואני אומר לכם, המטרה שלהם היא בדיוק ההתנהלות של נתניהו: להתמגן לדעת, לרעוד מפחד ולמוטט אותנו כלכלית.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

מיכאל בן-ארי: מי שקבע השבוע – – – גברתי היושבת-ראש, ממש משפט אחרון.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: מי שקבע השבוע את הכללים, לצערי הרב, זו הכנופיה הזאת של ה"חמאס", כי אין מנהיג בישראל.

מיכאל בן-ארי: הם קבעו את הפסקת האש:

מיכאל בן-ארי: אם לא תתקפו אותנו, לא נתקוף.

מיכאל בן-ארי: והם אמרו את המלה האחרונה.

מיכאל בן-ארי: ואיפה ראש הממשלה?

מיכאל בן-ארי: אף אחד לא יודע.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת עפו אגבאריה.

רוחמה אברהם-בלילא: בינתיים תרשו לי לברך את האורחים של חברת הכנסת הישנה-חדשה, אם אפשר לומר, ברוכים הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שאנחנו מחזירים לשורותינו את אחת מחברות הכנסת שאני באופן אישי מאוד מעריכה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, בבקשה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המבול של החקיקה הגזענית בכנסת הזאת, לדעתי, יכול היה להתאים לספר גינס.

עפו אגבאריה: כנראה רצו כל כך לחוקק כדי להתאים את עצמם לספר גינס, אז בחקיקה גזענית – את החקיקה הזאת שאנחנו רואים כל יום, פעם בשבוע לפחות, ולא כמו שרצה השר ארדן להראות לנו, שזה כאילו לא חקיקה גזענית, אלה בסך הכול חוקים לטובת מדינת ישראל, והם לכל האזרחים, כאילו החוק של ועדות הקבלה, אם נבוא אני או חבר הכנסת שלמה מולה, אז הוא יתקבל לאבן-יהודה או למקום אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר מתן וילנאי, כבוד השר, שומעים אתכם עד כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: מן הסתם אתה לא רוצה שכל הדיון שלכם יישמע, אז – או שתדברו בשקט או מאחורי הקלעים, כי זה מאוד מפריע.

מתן וילנאי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

עפו אגבאריה: אז מדוע השקר הזה?

עפו אגבאריה: למי הם משקרים, לעצמם?

עפו אגבאריה: הממשלה, למי משקרת – לעם, או לעצמה, או למי?

עפו אגבאריה: דבר שני שאני רוצה להתייחס אליו – מדוע עכשיו החקיקה הזאת, הגזענית, אחרי 60 שנה לקיום מדינת ישראל?

עפו אגבאריה: האם המחוקקים הקודמים, הממשלות הקודמות של מדינת ישראל, לא ידעו את הדברים האלה?

עפו אגבאריה: לא היו ערבים?

עפו אגבאריה: מדוע הם לא חשבו באותה צורה שחושבת מפלגת ליברמן וגוררת את המפלגה האידיאולוגית, הליכוד, לחקיקה כזאת גזענית?

עפו אגבאריה: זה מתוך פופוליזם, או מתוך זה שבאמת הופיעו בתוך המפלגה הזאת, מפלגת הליכוד, חוגים אופורטוניסטיים, פופוליסטיים, שהם באמת גזעניים, והם חברו, פשוט, לעוד מפלגה שהיא – בתוך תוכה, ובמבנה, ובהרכב, ובשם שלה, היא מפלגה גזענית.

מיכאל בן-ארי: – – – את האויב – – –

עפו אגבאריה: גם בשם.

עפו אגבאריה: רגע, אני רק רוצה לשרוך את הנעליים, שאתה דיברת.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שכל החקיקה הזאת לא פוגעת רק בערבים.

עפו אגבאריה: נכון, אנחנו כבר רגילים שמחוקקים נגדנו כל מיני חוקים, ובגלל חוק ה"נכבה" אנחנו לא נפסיק ללמד את הילדים שלנו על ה"נכבה", ובגלל הכספים האלה, שאולי יגיעו לאיזה בית-ספר או לאיזו עירייה, לא נפסיק ללמד את הילדים שלנו שבאמת אנחנו חיינו פה ושהשורשים שלנו פה.

עפו אגבאריה: לא בגלל זה.

עפו אגבאריה: אבל עצם העובדה שמחוקקים דברים פה, תראו מה קורה ברחוב הישראלי, מה מפלס הגזענות ברחוב, איך הוא גדל פי-שלושה, פי-ארבעה, פי-חמישה.

עפו אגבאריה: ההתקפות הגזעניות – ולא רק נגד הערבים, גם נגד המזרחיים, גם נגד האתיופים וגם נגד העובדים הזרים – תקראו את הדוח ותראו עד כמה זה עלה, כל המתקפות הגזעניות.

עפו אגבאריה: מדוע?

עפו אגבאריה: כי הם מקבלים רוח גבית – האנשים האלה ברחוב, או הרבנים, או הרבניות – מקבלים מחברי כנסת ומשרים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום.

עפו אגבאריה: – – – וכאשר שר או חבר כנסת מתבטא בצורה כזאת בוטה, כזאת גזענית, מעל במת הכנסת, אז כל רב של כל עיר יכול להרשות לעצמו, והתוצאה היא – לשרוף מכוניות ולדקור סטודנטים שלומדים במכללה בצפת.

עפו אגבאריה: לכן אני חושב שעל ממשלת ישראל לחשוב פעמיים אם באמת צריך להקים את בית-הספר לרפואה החמישי בצפת.

עפו אגבאריה: אם היא כזאת עיר גזענית, אין מקום להקים את זה שם, אלא במקום אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אלי אפללו: למה אתה אומר עיר גזענית, כי יש שם רב?

עפו אגבאריה: לא, בגלל זה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, הוא סיים לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת עפו אגבאריה – – –

עפו אגבאריה: רגע – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, תסביר לו לבד אחר כך.

עפו אגבאריה: כי יש חברי כנסת ושרים גזענים שמחפים על הרבנים, והרבנים לא נענשו.

אלי אפללו: מה הקשר?

אלי אפללו: באום-אל-פחם לא היו אנשים שהיו קיצונים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אילן גילאון, נא לעלות.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

עפו אגבאריה: הם לא היו רבנים.

אלי אפללו: לא היו אנשי דת שהתבטאו – – –

עפו אגבאריה: זה לא רבנים, זה לא – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ועכשיו שקט, כי עכשיו חבר הכנסת גילאון עומד לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, לרשות אדוני שלוש דקות.

אילן גילאון: גברתי, תודה, היום בסיעה הקטנה שלנו זה יום חג, אנחנו קולטים את חברתנו זהבה גלאון, והיא במהרה תגלה, זהבה, שמאז שהיא נעדרה, בתקופה שהיא נעדרה, לא השתנו דברים, ואם השתנו, גברתי, לא לטובה השתנו.

אילן גילאון: רוח רעה, בעיקר, מאפיינת את הממשלה הזאת, וכל אי-אמון עולה פה שר על תקן של שעון קוקייה, ומסביר איך הממשלה הנוכחית היא ממשיכתה של ממשלה הקודמת.

אילן גילאון: רוח רעה, בעיקר, גברתי, משום שיש הרבה רוח וצלצולים מצד אחד, ולעומת זה היא רעה, משום שההחלטות הן רעות.

אילן גילאון: אני עוקב זה כמעט חודש אחר המאבק של העובדים, יותר נכון לומר העובדות הסוציאליות; המאבק הזה כמשל הוא לדמותה של מדינת ישראל היום.

אילן גילאון: הציבור הטוב, הנאמן, החלוץ, המקריב, נמצא בדיוק במקום שהוא לא היה צריך להיות בו.

אילן גילאון: הציבור שמאפיין יותר מכול את מדינת ישראל שרצינו, ולא את זו שקיבלנו.

אילן גילאון: וכיצד מתעמרים בתמימים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: יש שם דיון מאוד נוקב עם סגנית השר.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי תשתפי את כולנו?

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו שומעים אותך עד כאן.

אילן גילאון: סגנית השר, אבל בראש השולחן, אני רואה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת דניאל בן-סימון, תודה רבה.

אילן גילאון: המאבק של העובדים הסוציאליים הוא כמשל למדינת ישראל היום.

אילן גילאון: אני מסתכל באיזה קלות ממקשים כאן כל ערך במדינת ישראל, את מגילת העצמאות – צפיתי בבוס של חבר הכנסת דודו רותם, שהוא עוקב אחרי החקיקות שמתנהלות כאן לשביעות רצונו, כמביט נירון על רומא, כיצד הוא שורף אותה, על רקע חולשה וחוסר רצון מצד ראש הממשלה להתמודד – לא עם שועל החוץ שלו, שאגב, אנחנו מחוקקים כאן הרבה מאוד חקיקה כדי להגן על ביטחון מדינת ישראל, אבל אין מישהו שממקש את ביטחון מדינת ישראל יותר משר החוץ שלה וסיעתו; קבוצה חושבת שככל שאתה יותר מפיץ שנאה ומשטמה וגזענות, כך אתה יותר פטריוט, גברתי.

אילן גילאון: ומי שלא מוכן להתמודד עם זה זה ראש הממשלה ביבי נתניהו.

אילן גילאון: הוא מפחד לקבל את ההחלטות.

אילן גילאון: יש לו שועל החוץ ויש לו שועל הפנים, ובחסות החשכה אלי ישי מקבל החלטות – בחסות החשכה שיש לנו.

אילן גילאון: ולכן, גברתי, נראה שהפתרון הוא לא בתוך הבית הזה, אלא בפנייה מחודשת אל הציבור הישראלי, כדי לבנות לעצמו אמנה.

אילן גילאון: אני מאוד מקווה שהשמאל יתאחד ויחזיר את מדינת ישראל לערכים הבסיסיים שלשמם היא קמה, כי אחרת – איך אומרים – במקום שיש אפילו אדם אחד שצריך להחליט בין פרוסה לתרופה, הציונות לא שווה כלום.

אילן גילאון: בינתיים אין שום הוכחה – לא ביותר שיכון, לא ביותר עבודה, לא ביותר בריאות, לא ביותר אף אחד מן המ"מים של ז'בוטינסקי אפילו, אז אנה אנחנו הולכים ומה אנחנו כאן עושים.

אילן גילאון: ולכן האי-אמון לא משתנה, הוא בעצם באותו עניין תמיד.

אילן גילאון: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת אילן גילאון.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי אורבך.

רוחמה אברהם-בלילא: בינתיים הודעה נוספת למזכיר הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון מס' 17), התשע"א–2011; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (מס' 5), התשע"א–2011.

נאזם בדר: אני מסתפק בזה בשלב זה.

נאזם בדר: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: 1.

רוחמה אברהם-בלילא: שנתיים לממשלת הכישלון של נתניהו;

רוחמה אברהם-בלילא: 3.

רוחמה אברהם-בלילא: מתקפת החקיקה הגזענית בחסות הממשלה ובתמיכתה

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, חבר הכנסת אורבך, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אורי אורבך: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי הכנסת, מישהו פעם אמר לי שאוהדי כדורגל שצועקים את הקריאה המגונה "מוות לערבים" – הם לא מתכוונים להגיד "מוות לערבים", הם מתכוונים לעצבן שמאלנים.

אורי אורבך: ואני מודה שלפעמים חלק מהחוקים שאנחנו עדים להם פה נועדו – זה לא חוקים לשימוש באמת; חלק מהחוקים האלה – חלק – הם חוקים שהיה אפשר להסתדר גם בלעדיהם, והסתדרנו בלעדיהם, והם נועדו פה מצד אחד להרוויח כמה קולות, מצד שני אלה שמתנגדים, גם הם מרוויחים את הקולות.

אורי אורבך: זה מין בארטר כזה בין מפלגות קצה.

אורי אורבך: אבל לפעמים צריך לשאול גם למה שמאלנים – סליחה על המלה הכוללת – למה הם כל כך מעצבנים את הימנים, או אפילו אפשר לומר את רוב הציבור.

אורי אורבך: הנה דוגמה מהשבוע לדבר – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה אפילו לא מעצבן.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל הרי אתה מייד עולה לדבר, נכון?

רוחמה אברהם-בלילא: אז אם יהיה לך משהו לומר, הוא ישמע זאת, אני בטוחה.

אילן גילאון: – – – מעצבנים.

אורי אורבך: אני אנסה לנתח לא למה ערבים מעצבנים – למה השמאלנים מעצבנים.

אורי אורבך: השבוע, פרשת ענת קם, היא עומדת לפני גזר-הדין שלה, והנה אני רואה שיש יחצן שמייחצן את הגברת, וכמו היידי בת ההרים, הרועה הקטנה מן הגיא, מה היא בסך הכול עשתה?

אורי אורבך: היא איזה נערה תמימה שלקחה כמה מסמכים, לא התכוונה בכלל, היא לא ידעה.

אורי אורבך: שואל אותה אפילו הכתב בעיתון: האם הרגשת שאת עושה משהו גדול?

אורי אורבך: והיחצן מוכר אותה אחר כך לערוצים אחרים – בטלוויזיה, בעיתונים.

אורי אורבך: למה ענת קם עשתה את מה שהיא עשתה?

אורי אורבך: היא עשתה את זה על רקע פוליטי, גם אם היא מתכחשת לזה עכשיו.

אורי אורבך: היא פעלה באווירה שאומרת שהכיבוש זה דבר נורא ואיום, וכשהכיבוש זה דבר נורא ואיום, אז אם עוברים על החוק זה במסגרת מלחמה בדבר שהוא נורא ואיום, ולכן זה לא כל כך נורא.

אורי אורבך: כלומר, היא מתחרטת כמובן על מה שהיא עשתה, היא לא היתה צריכה לעשות את זה – שגיתי, חטאתי, עוויתי, המלה "פשעתי" לא, היא מוגזמת.

אורי אורבך: באווירה שבה שלטון מדינת ישראל ביהודה ושומרון זה דבר פסול כל כך, יש אנשים שלוקחים את זה צעד יותר רחוק.

אורי אורבך: יש מתפרעים בבילעין כבר שנים מדי שבוע, שזה נראה להם בסדר.

אורי אורבך: בזמנו, הפגישות עם אנשי אש"ף היו פגישות שהיו אסורות על-פי החוק, אבל היתה הנחת שמאלנים – זה מותר, זה לא כל כך נורא, זה לא באמת, זה התנגדות לחוקים פוליטיים.

אורי אורבך: וכשהתקשורת משתפת עם זה פעולה כי זה סיפור אנושי מאוד טוב, זה מעצבן ימנים.

אורי אורבך: זה לא מעצבן רק ימנים, זה מעצבן פה את הרוב.

אורי אורבך: וכששדרן כדורגל מוצלח מאוד ופופולרי מקדיש את השידור לנערה הזאת, לעלמה הזאת, שיושבת בבית, "נעבעך", מסכנה, במעצר בית, וצופה בכדורגל, ולבו יוצא אליה – כי היא צופה כדורגל והוא משדר כדורגל – אז למה לא להקדיש.

אורי אורבך: והוא לא התכוון לאיזה דבר רע, אבל גם הוא משדר באווירה שאומרת: יש עבירות שאין עמן קלון.

אורי אורבך: זה במסגרת המבצע הזה, הנחה לשמאלנים.

אורי אורבך: העבירות שאנחנו בשמאל עושים הן לא כל כך נוראות.

אורי אורבך: הפשעים של אחרים אלו פשעים, חטאים גדולים.

אורי אורבך: הימין הוא מסוכן.

אורי אורבך: אנחנו בסך הכול אזרחים תמימים שפה ושם נכשלים.

אורי אורבך: ובאותה אווירה, אגב, אותו שדרן מושעה ל-48 שעות שבהן הוא ממילא לא משדר, כי זה לא באמת – –

ציון פיניאן: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אורי אורבך: – – כי זה לא באמת.

אורי אורבך: כי זה לא רציני.

אורי אורבך: ואם אתם שואלים – אני מסיים במה שפתחתי – אז למה שמאלנים מעצבנים את הימנים, או למה שמאלנים מעצבנים את הרוב – בגלל ההנחה שהם עושים לעצמם, כי העבירות שלהם הן לא חמורות כל כך, והם יכולים לפרגן לאיזה עבריינית, והיא בסך הכול נערה תמימה, ואתם קדושים, השמאלנים, ואתם טהורים, וכל מה שאתם עושים לשם שמים, ורק האחרים – הימנים, הזולת – הם פושעים ועבריינים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

קריאה: נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לצלצל.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שנתיים לממשלת נתניהו; בשנתיים האלה הממשלה הזאת היתה ממשלת כישלון, חוץ מעניין אחד, שהיתה לה בו הצלחה מסחררת.

ג'מאל זחאלקה: היא רשמה שיא חדש בחקיקה אנטי-דמוקרטית, חקיקה נגד הציבור הערבי, חקיקה שלפחות חלק ממנה עומד בקריטריונים של גזענות כפי שהם מוגדרים על-ידי האנושות הנאורה.

ג'מאל זחאלקה: מה שהצליחה הממשלה הזאת לעשות בשנתיים לקח לממשלות אחרות שנים רבות לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אומנם היא לא המציאה את הגלגל, היא לא המציאה את הגזענות ואת הגישות העוינות כלפי הציבור הערבי – התשתית לגישות האלה ולמדיניות הזאת הונחה כבר בשנות ה-50 וה-60, על-ידי מפלגת העבודה, על-ידי מפא"י, הן שוכללו אחר כך, אבל הממשלה הזאת – אנחנו חשבנו: חלאס, מספיק; יש מספיק חקיקה – היתה מספיק חקיקה לקחת את האדמות שלנו, מספיק חקיקה כדי למנוע מאתנו לבנות, מספיק חקיקה להגבלת זכויות אדם, והנה, כל שבוע אנחנו מתבשרים שיש עוד המצאה חדשה, יש מוח קודח בממשלה הזאת שכל יום ממציא חוק חדש.

ג'מאל זחאלקה: אני מודה שלא העליתי בדעתי שיהיה חוק מיוחד, שייקרא חוק ה"נכבה".

ג'מאל זחאלקה: לא חשבתי.

ג'מאל זחאלקה: אם מישהו חשב – גאון הדור שהמציא את הדבר הזה – איך אומרים – מגיע לו צל"ג, או צל"ש, צל"ג – –

אופיר אקוניס: צל"ש או טר"ש.

ג'מאל זחאלקה: – – צל"ג מיוחד.

ג'מאל זחאלקה: ומחר יבוא עוד חבר כנסת, ימציא עוד חוק – אתה, אסור לך להגיד את המלה האחרת.

ג'מאל זחאלקה: או נגיד, אסור לציין למשל שמות של יישובים שנהרסו – לחבר הכנסת ברכה יהיה אסור להגיד שמשפחתו באה מספוריא – –

אלי אפללו: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – יהיה חוק כזה.

ג'מאל זחאלקה: מחר יבוא.

ג'מאל זחאלקה: ואני רואה – מסימני פשיטת הרגל, מסימני פשיטת הרגל האידיאולוגית, המוסרית, הפוליטית, זה דווקא חקיקה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני זוכר את אותו יום שבו הוציאו – בזמן הכיבוש, בזמן שהצבא הישראלי היה עדיין בעזה – הוציאו חוק שאסור למכונית פלסטינית לעקוף רכב ישראלי.

ג'מאל זחאלקה: היה צו אלוף פיקוד כזה – –

מיכאל בן-ארי: מה לעשות שאתם יורים על אנשים.

מיכאל בן-ארי: יורים על אנשים – – –

ג'מאל זחאלקה: – – ואמרנו:

ג'מאל זחאלקה: זה לא יכול להימשך ככה, ופרצה האינתיפאדה הראשונה – – –

מיכאל בן-ארי: אתם רוצחים אנשים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: תן לו משפט לסיום, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: להזכיר לכם – אמרנו: חלאס, זה נגמר.

ג'מאל זחאלקה: שלושה חודשים אחר כך פרצה האינתיפאדה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום.

ג'מאל זחאלקה: אתם כאן – –

עפו אגבאריה: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – איך אומרים – אפילו לשיטתכם, הגזמתם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

ג'מאל זחאלקה: גדשתם את הסאה.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שזה יחזור כבומרנג, כי כיום, בעולם, המלים: "ישראל מדינה דמוקרטית", יש אחריהן סימן שאלה, ולא סימן קריאה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לצלצל שוב.

רוני בר-און: זכור תמיד את החמאה על הראש.

אופיר אקוניס: גם אתה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוני בר-און: לא שלך כמובן.

אופיר אקוניס: גברתי, תודה, חברי חברי הכנסת, בעוד ארבעה ימים ימלאו שנתיים להקמת הממשלה בראשות הליכוד, ובעוד ארבעה ימים, גברתי, תהיה לציבור כולו הזדמנות נוספת לראות כיצד מנוהלים ענייני הביטחון – – –

רוני בר-און: בראשות הליכוד.

אופיר אקוניס: בראשות הליכוד.

אופיר אקוניס: נורא קשה להבין את זה, אבל זה בראשות הליכוד.

אחמד טיבי: אתה מוכן למנות את ההבטחות של המדינה?

אופיר אקוניס: בוודאי, חבר הכנסת, אם תאזין בסבלנות במשך שלוש דקות, אתה תשמע.

אופיר אקוניס: ובכן, תהיה הזדמנות, גברתי, לציבור כולו לראות כיצד מנוהלים ענייני הביטחון, הכלכלה והחברה, החינוך, התחבורה, הגנת הסביבה, ובקיצור, כיצד מדינת ישראל מנוהלת בשנתיים האחרונות.

אופיר אקוניס: לא בדיבורים, גברתי, לא בססמאות ריקות מתוכן שמוכתבות במשרדי פרסום – –

ג'מאל זחאלקה: באיזה מחלקה, רגילה או ביזנס?

אופיר אקוניס: – – אלא בשורה של מעשים אמיתיים, חבר הכנסת זחאלקה.

אופיר אקוניס: ובכן, בראש ובראשונה, גברתי, הממשלה הזאת שינתה באופן יסודי את תפיסת הביטחון הלאומי של ישראל.

אופיר אקוניס: במקום תרבות הנסיגות, שיח ההתכנסות ושלל תגובות מהוססות של הממשלה בראשות קדימה, שאם בכלל הגיבה על ירי רציף של רקטות ופצמ"רים, אנחנו רואים שינוי יסודי, תגובה מיידית, לא מתרפסת ולא מתנצלת, בכל ניסיון של ה"חמאס" או "הג'יהאד האסלאמי" ברצועת-עזה לבחון את יכולותיה או את כוח העמידה של ממשלת ישראל, כוחה הצבאי או כוח העמידה של אזרחיה.

אופיר אקוניס: המדיניות הזאת, גברתי, גם הוכיחה את עצמה ומוכיחה את עצמה.

אופיר אקוניס: על-פי רוב – על-פי רוב, בשנתיים האלה שרר שקט ביטחוני, כמה שיכול להיות שקט שכזה בשכונה הבעייתית, חבר הכנסת בר-און, שבה אנחנו חיים.

רוני בר-און: – – –

אופיר אקוניס: גברתי, החקיקה הכלכלית-חברתית בשנתיים האחרונות שוברת כל שיא חיובי, והביאה לשורה של החלטות חברתיות אמיתיות – אמיתיות, לא מזויפות ולא ריקות כמו בממשלה הקודמת.

רוחמה אברהם-בלילא: חברים, אפשר קצת שקט?

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השרים.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר שמחון.

אופיר אקוניס: השר שלום, האבטלה ירדה – אתה ודאי יודע את זה, אתה גם היית שר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר שמחון, אתה יכול גם לשבת ליד שר הביטחון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה.

אופיר אקוניס: שר הביטחון והשר שמחון, אתם יודעים שהאבטלה היא בשיא שלילי – – –

רוני בר-און: שקר, זה היה 5.9%.

שלום שמחון: אני שר העבודה.

אופיר אקוניס: סלח לי, חבר הכנסת בר-און – חבר הכנסת בר-און, האבטלה היא בשיא שלילי, כלומר בשיא חיובי – 6.1%.

רוני בר-און: היה 5.9% כמעט בכל 2008.

אופיר אקוניס: המשמעות של ההישג הזה היא אדירה.

אופיר אקוניס: יותר ישראלים מצטרפים למעגל העבודה.

אופיר אקוניס: זה חברתי.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, 120,000 – – –

ראובן ריבלין: אני נותן לך שלוש דקות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: 120,000 ישראלים הצטרפו למעגל העבודה בשנתיים האלה.

אופיר אקוניס: זה הישג חברתי בראש ובראשונה.

רוני בר-און: מעגל העבודה בעיניים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר-און, אתה יכול לפרגן להצלחה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע אם זה כואב לך, אבל – מאה אחוז.

אופיר אקוניס: זה קשה, אבל אפשרי.

אופיר אקוניס: תאמין לי.

רוני בר-און: זה היה 5.9%, לא עשיתם כלום, תאמין לי.

אופיר אקוניס: השקעות שיא, אדוני, בחינוך, ותוספת של יותר מ-7 מיליון שקל למערכת ההשכלה הגבוהה.

אופיר אקוניס: פרויקט מחשוב בתי-ספר בנגב ובגליל.

אופיר אקוניס: השר שלום, אני מבין שאתה, יש לך יש אחריות למחשוב של בתי-הספר בנגב ובגליל בעלות 2 מיליארד שקל ומעלה.

אופיר אקוניס: זה דבר חברתי, חבר הכנסת בר-און?

רוני בר-און: הספסלים, הספסלים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר-און, זה דבר חברתי?

ראובן ריבלין: רבותי, הוא צריך לסיים, אז לא להפריע.

אופיר אקוניס: אדוני, המהפך הסלולרי שהוביל שר התקשורת, והיה לי הכבוד, כיושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, לסייע לו – אני חושב שאת תוצאותיו אזרחי ישראל מרגישים כבר היום.

אופיר אקוניס: העובדה שאזרחי ישראל, חבר הכנסת שי, משלמים פחות בחשבון הטלפון הסלולרי שלהם, חוסכים אלפי שקלים בשנה, זה חברתי.

אופיר אקוניס: השקעה אדירה, אדוני, שמוביל שר התחבורה ישראל כץ בתוכנית "נתיבי ישראל", שתוקצבה ב-28.5 מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: זה כלכלי, אדוני, אבל זה גם חברתי.

אופיר אקוניס: רכבת לנתיבות, רכבת לאופקים, רכבת לשדרות, רכבת מהירה לבאר-שבע, לכרמיאל, לבית-שאן, חיבור הפריפריה, זה לא חברתי – זה סופר-חברתי.

אופיר אקוניס: השקעה במערך ה-DTT והרחבת הנגישות של ערוצי הטלוויזיה המרכזיים לכל אזרחי ישראל, על-ידי תשלום חד-פעמי – פעם אחת 200 שקלים או 300 שקלים – המשמעות היא חיסכון של אלפי שקלים בשנה.

אופיר אקוניס: זה דבר חברתי.

אופיר אקוניס: אדוני, אני רוצה להזכיר לחברי בקדימה, במיוחד לחברת הכנסת אדטו, שאיננה נמצאת כאן, שמרבה לעסוק בענייני בריאות.

אופיר אקוניס: תוספת של 1,000 מיטות לבתי-החולים – – –

רוני בר-און: בכמה שנים?

יוחנן פלסנר: כל פעם מוסיפים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פלסנר, כמה מיטות הוסיפה הממשלה שאתה תמכת בה?

אופיר אקוניס: כמה מיטות?

יוחנן פלסנר: אתה מוסיף את אותן מיטות כל פעם.

אופיר אקוניס: אפס מיטות.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מסיים.

אופיר אקוניס: השקעה של מיליארד ורבע שקלים בהקמת גדר ביטחון בגבול מצרים, זה סופר, סופר, סופר – סופר-חברתי.

אופיר אקוניס: אדוני, המסתננים ממצרים – – –

ראובן ריבלין: לא לא לא.

אופיר אקוניס: משפט אחרון, ברשותך.

אופיר אקוניס: המסתננים מגבול מצרים פוגעים בראש ובראשונה בשכבות החלשות של החברה הישראלית, כאשר גוזלים את מקומות העבודה שלהם וגם גרים בריכוזי האוכלוסין שבהם הם גרים.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני, אני מסיים, אדוני.

ראובן ריבלין: לא, אתה כבר סיימת, עכשיו אתה רוצה לומר את המשפט האחרון.

אופיר אקוניס: יש מי שלא עושה כלום ומדבר הרבה – זאת קדימה והגברת לבני.

אופיר אקוניס: יש מי שעושה הרבה, הרבה מאוד, ומדבר מעט.

אופיר אקוניס: אבל הציבור, אדוני, יודע את האמת.

אופיר אקוניס: זוהי ממשלה עתירת הישגים, ובהתחשב באלטרנטיבה הנבובה, הצווחנית, החלולה שמציגה קדימה – והגברת לבני – זה הישג עוד יותר גדול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם זאת היתה הבעיה של הכנסת, היינו מתגברים על כל הבעיות.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן – רבותי, השר ארדן מסיים את דבריו בתוך כמה דקות, ואנחנו יושבים להצבעה.

ראובן ריבלין: הוא צריך לענות על כל הדיון.

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן.

ראובן ריבלין: נא להתארגן להצבעה, כי כשהוא מסיים, מייד אנחנו עוברים להצבעה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בעצם רוצה לסכם את הדיון בשלוש הצעות האי-אמון שהוגשו לכנסת.

גלעד ארדן: לגבי שתי הצעות האי-אמון על לכאורה חקיקה מפלה, אני חושב שמעבר לדברים שנאמרו כאן, אני הצגתי בפרוטרוט את העמדות של הממשלה, את כל התיקונים והסייגים שהוכנסו להצעות החוק במגמה שמצד אחד – גם יוכלו לשמר את ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ויחד עם זאת יצמצמו כל פגיעה אפשרית בזכויות הפרט.

גלעד ארדן: ציינתי, כמובן, את העמדה של ראש הממשלה והממשלה, שמקדמת את צמצום הפערים בין מגזרים באוכלוסייה, בתוכו גם הצמצום בפיגור בתשתיות במגזר הלא-יהודי, ואת החלטות הממשלה.

גלעד ארדן: ואשר לטענות החוזרות ונשנות של סיעת קדימה, הצגתי כמובן את האבסורד ואת הצביעות שבאותן טענות.

גלעד ארדן: לכן, אין טעם להאריך, ולסיכום אני מבקש מהכנסת לדחות את שלוש הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מקדמים בברכה את ידידי מרצ בארצות-הברית הנמצאים ביציע האורחים, את אחינו בני העדה האתיופית הנמצאים כאן אתנו באולם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, כנסת ישראל ביום כינונה, כל כנסת וכנסת מונה 120 חברים, ואם התפנה מקום שיש לו מחליף – הרי שאנחנו מחויבים במתן אפשרות לכל חברי הכנסת להצביע.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, כדי שנוכל לגשת להצבעה צריך שכל חברי הכנסת יהיו בעלי כושר הצבעה.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להודיע לכנסת, על-פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת חיים אורון, שנכנסה לתוקפה ביום שישי, י"ט באדר ב' התשע"א, 25 במרס 2011, בשעה 10:05, באה במקומו, או חזרה למקומה בכנסת, חברת הכנסת זהבה גלאון מסיעת מרצ.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמין את זהבה גלאון לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה; שכן החל מיום שישי בשעה 10:05 היית לחברת כנסת.

ראובן ריבלין: אני מבקש ממך, חברת הכנסת גלאון, אקרא בפנייך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת ואת תשיבי: מתחייבת אני.

ראובן ריבלין: וזה נוסח ההצהרה – אדוני שר האוצר, אני זוכר את היום שבו אתה הושבעת והיית נרגש גם אם זאת היתה הפעם השנייה – "אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

זהבה גלאון: מתחייבת אני.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה, זכות הדיבור לשלוש דקות עומדת לרשותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לחברי חיים אורון, ג'ומס, על המחווה האצילית שמאפשרת לי לעמוד כאן היום.

זהבה גלאון: אני חייבת להודות שנאמתי על הדוכן הזה אולי מאות פעמים בעשור שבו כיהנתי כחברת כנסת.

זהבה גלאון: אני מודה, אדוני היושב-ראש, אני קצת מתרגשת היום, לא חשבתי שזה יקרה לי, אבל אני מתרגשת, אולי בגלל התחושה שמלווה אותי, אולי אני משתמשת במלה גדולה – תחושת שליחות.

זהבה גלאון: אני חוזרת לכנסת מתוך תחושת שליחות – להיאבק למען דמוקרטיה מתוקנת, דמוקרטיה מהותית ומדינת רווחה, כשהעיקרון הבסיסי שמנחה אותי הוא ערך השוויון, אותו שוויון שהובטח במגילת העצמאות – מדינת ישראל תקיים שוויון מדיני וחברתי גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מכבדת את הכנסת, דווקא בשל כך בחרתי היום בנאום ההשבעה שלי להזהיר מפני הרוח הרעה שיוצאת מהבית הזה.

זהבה גלאון: אני מתכוונת ליוזמות החקיקה המפלות, לוועדות חקירה, להתבטאויות גזעניות, לרוח רעה שהופכת להוריקן של פשעי אלימות, גזענות ושנאה.

זהבה גלאון: הרוח שנושבת מירושלים, חברי חברי הכנסת, הופכת בצפת למכתבי רבנים נגד ערבים ומכתבים נגד מערכת המשפט ובעד אנס מורשע.

זהבה גלאון: הרוח שיוצאת מירושלים הופכת בשטחים לפוגרומים תחת הכותרת המכובסת "תג מחיר".

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני יודעת שאתה התרעת לא אחת – ושמעתי אותך גם היום – מפני עריצות הרוב של הכנסת.

זהבה גלאון: בעיני, כנסת ישראל צריכה להיות בית-הכנסת של הדמוקרטיה, מדינת הדמוקרטיה.

זהבה גלאון: ואני עוקבת אחרי הכנסת הזו בשנתיים האחרונות, ואני חוששת וחרדה שהכנסת הזו הופכת לאיום אסטרטגי על הדמוקרטיה.

זהבה גלאון: איום אסטרטגי – אני יודעת שזה קשה לחלק מהאנשים, ואני לא אומרת את זה מעמדה של פרשנית פוליטית; אני אומרת את זה היום מעמדה של חברת הכנסת.

זהבה גלאון: אדוני, בשנתיים שלא הייתי כאן היה לי זמן לחשוב, היה לי זמן לחשבון נפש גם לגבי המחנה שאני שייכת אליו, לגבי המחנה הפוליטי שלי, וגם לנסות להבין למה הקואליציה הזו נזקקת לחוקים שהמטרה שלהם להשתיק יריבים פוליטיים; השתקה של ביקורת, השתקה של אזרחים, ניסיון לאסור מחאה.

זהבה גלאון: בעיקר היה לי זמן לחשוב, אדוני היושב-ראש, איך משנים את המגמה הזו.

זהבה גלאון: השימוש הזה בנשק אסור, בנשק לא קונבנציונלי, נגד יריבים פוליטיים, בשינוי כללי המשחק הדמוקרטיים, נובע בעיני מחוסר הנכונות להשלים עם התרסקות חזון ארץ-ישראל השלמה.

זהבה גלאון: אני מסתכלת על הבידוד המדיני, על הדה-לגיטימציה שעושים למדינת ישראל, ואני אומרת: זה קורה בגלל המשך הכיבוש, והמשך הכיבוש הוא גם נטל כלכלי שפוגע בביטחון החברתי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אין גם דמוקרטיה וגם כיבוש, אבל במקום לוותר על הכיבוש מוותרים כאן על הדמוקרטיה, עוצרים מפגינים רוכבי אופניים בתל-אביב, עוצרים מפגינים בסילואן ובשיח'-ג'ראח, הורסים בתים, מצפצפים על פסיקות בג"ץ, אוסרים בחקיקה על חופש הביטוי – – –

נסים זאב: גם מי שרוצה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא מפריעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אתה חושב שלי אין מה לומר?

נסים זאב: – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אין מפריעים.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן ארי.

מיכאל בן-ארי: – – – שיח'-ג'ראח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אין מפריעים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: חברת הכנסת באה להישבע ואומרת דברי שטנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא לך לסדר פעם שלישית – להוציא אותו.

ראובן ריבלין: צא.

ראובן ריבלין: אתם לא שומעים מה אני אומר לכם.

ראובן ריבלין: אין קוראים קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה חושב שאני לא חושב שאין עם כובש בארצו?

ראובן ריבלין: זאת זכותה לומר מה שהיא חושבת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת נסים זאב יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, הכנסת הזו אסרה בחקיקה על חופש הביטוי, רודפים פליטים מבקשי מקלט ומהגרי עבודה ומסיתים נגד החברה האזרחית.

זהבה גלאון: המכנה המשותף של כל אלה הוא רמיסת ערך השוויון.

זהבה גלאון: רשת הביטחון הסוציאלי כבר פרומה ורופפת, מחסלים את מעמד הביניים, מגדילים את מספר העניים, פוגעים בשירותים החברתיים.

זהבה גלאון: ומה קורה עם העובדים הסוציאליים, למה מפקירים את העובדים הסוציאליים?

זהבה גלאון: זאת התוצאה הבלתי-נמנעת של שעבוד כל משאבי המדינה לכיבוש שגם הורס אותנו מוסרית וגם מרושש אותנו כלכלית.

זהבה גלאון: ובמקום לטפל בזה מכריזים על עונת ציד – צדים ערבים ושמאלנים, אמנים ואנשי אקדמיה.

אלכס מילר: – – –

זהבה גלאון: צדים את האנשים האלה במקום להציג כאן חזון של ישראליות, חזון של תקווה ושותפות, של פרויקט ישראלי, חזון של כן לאחריות הדדית, כן לשינוי סדרי עדיפויות.

זהבה גלאון: עוסקים בסכסכנות בין קבוצות, בהפרדה, בהסתה ובהתחפרות בדעות קדומות.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לסיום, שגם אם יצליחו בכנסת הזו לחוקק בקדנציה הזו את כל החוקים האנטי-דמוקרטיים, אלה חוקים לא לגיטימיים.

זהבה גלאון: הם לא ירתיעו אותנו.

זהבה גלאון: כמו שכתבו בזמנו פעילי ארגון "סולידריות" בפולין: "גם אם החורף קשה לא יוכלו למנוע את בואו של האביב".

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כמובן שבמשטר דמוקרטי, רבותי חברי הכנסת מכל הסיעות, לא יכול להיות שתהיה עריצות הרוב, כמו גם לא יכול להיות שתהיה עריצות המיעוט.

ראובן ריבלין: תודה רבה, וכך נבין כולנו טוב מאוד זה את זה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: להכניס את חבר הכנסת נסים זאב על מנת שיוכל להצביע.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו חייבים לעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת בינתיים.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, אני מבקש ממך לשבת על מקומך.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אתם לא מבינים מה אני מדבר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון מס' 10), התשע"א–2011; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 102), התשע"א–2011; הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), התשע"א–2011; הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 4) (התאמות עקב טיפולי פוריות, היריון, לידה, אימוץ או קבלת ילד כהורה מיועד או כהורה במשפחת אומנה), התשע"א–2011; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם עם ממשלת גרמניה בדבר עבודה בשכר לבני משפחה של המשלחת הדיפלומטית או הנציגות הקונסולרית המקצועית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: שנתיים לממשלת הכישלון של נתניהו;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מתקפת החקיקה הגזענית בחסות הממשלה ובתמיכתה

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעות על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: ההצעה הראשונה שאנחנו נצביע עליה היא הצעת האי-אמון מטעם סיעת קדימה, בנושא: שנתיים לממשלת הכישלון של נתניהו, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת טיבייב.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 60 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, 60 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור להצעת האי-אמון של סיעות מרצ והעבודה – השר כחלון, אני להם לא יכול להעיר, אבל לפחות אתה אל תפריע לי – הפגיעה השיטתית בדמוקרטיה, החקיקה הגזענית והעמקת האפליה, מתוך פוליטיקה זולה, צינית והרסנית, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 63 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אחמד טיבי: אבל זה נכון, אז למה נגד?

ראובן ריבלין: לא להפריע בזמן ההצבעה, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות מרצ-העבודה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת ניצן הורוביץ, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד בנושא: מתקפת החקיקה הגזענית בחסות הממשלה ובתמיכתה, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 15 נגד – 62 נמנעים – 12 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 15 בעד, 62 נגד, 12 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתן של סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להודעת הממשלה על החלטתה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה של רשות החירום הלאומית ממשרד הביטחון למשרד להגנת העורף.

ראובן ריבלין: יביא את הנושא השר להגנת העורף, השר מתן וילנאי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: רבותי, אין צורך בהצבעה.

ראובן ריבלין: ההחלטה תיכנס לתוקפה עם הודעת השר.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני, בחודשיים האחרונים, עוסק בבניית משרד להגנת העורף כחלק ממערכת הביטחון שלנו.

מתן וילנאי: כשלב ראשון אני אקרא את ההודעה הזאת של הממשלה, על העברת שטח פעולה ממשרד הביטחון למשרד להגנת העורף.

מתן וילנאי: בהתאם לסעיף 9(א)(11) לחוק הממשלה, אני מבקש להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה של רשות החירום הלאומית ממשרד הביטחון למשרד להגנת העורף.

מתן וילנאי: זהו שלב ראשון – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, תרשה לחברת הכנסת לצעוק כמה שהיא רוצה, וכשהיא תסיים אתה תוכל להמשיך לדבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: פשוט לא יכול להיות דבר כזה.

מתן וילנאי: זהו שלב ראשון בהקמת המשרד, ונמשיך עם השלבים הנוספים בחודשים הקרובים.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, ההחלטה נכנסת לתוקפה עם מסירת ההודעה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/405; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט"ז, עמ' 2302; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת חוק תכנון משק החלב, התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: לפני ההצבעה יש הודעה מטעם השרה אורית נוקד.

ראובן ריבלין: יבוא ויעלה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, יבוא, יעלה ויציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: להצעה זו הסתייגויות, והדוברים בהסתייגויות הם חבר הכנסת ישראל חסון, שר המשפטים נאמן, אם יהיה פה, ושר התמ"ת שלום שמחון.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ועדת הכלכלה): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברים, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק תכנון משק החלב, התשע"א–2011.

ועדת הכלכלה): מדובר בהצעת חוק ממשלתית, שהדיונים בה החלו עוד בכנסת השבע-עשרה, ובכנסת הנוכחית הוחל עליה דין רציפות.

ועדת הכלכלה): ענף החלב הוא ענף חקלאי רב-חשיבות.

ועדת הכלכלה): בשנת 2009 לבדה יוצרו בישראל יותר מ-1.17 מיליארד ליטרים של חלב, בערך כספי של 2.4 מיליארד שקלים.

ועדת הכלכלה): משק החלב הישראלי הוא מהמתקדמים, האיכותיים והמצליחים ביותר בעולם, והוא אחד משני ענפי החקלאות היחידים בארץ שנותרו כענפים מתוכננים, על כלל היבטיהם – ייצור על-פי מכסות, מעורבות ממשלתית בוויסות כמויות חומרי הגלם, פיקוח על מחירים וכיוצא בזה, וזאת עקב כמה מאפיינים ייחודיים: ראשית, החלב הגולמי משמש לייצור מזון בסיסי.

ועדת הכלכלה): הוא מוצר מתכלה המתקלקל במהירות ויש צורך לעבדו בתוך זמן קצר.

ועדת הכלכלה): שנית, אין אפשרות לשווק חלב ומוצרי חלב לצרכן בלא פסטור ועיבוד תעשייתי במחלבה.

ועדת הכלכלה): שלישית, ייצור חלב במשק החקלאי ועיבודו במחלבות הם תהליך עתיר הון וטכנולוגיה, ורוב ההשקעה בתשתיות ובמתקנים אינה ניתנת להסבה לשימושים חלופיים, מה שמחייב תכנון לטווח ארוך, לצורך הבטחת אספקה שוטפת של מוצרי חלב לצרכנים.

ועדת הכלכלה): רביעית, תנודתיות קיצונית בייצור החלב בין עונות השנה, והעובדה שהמחלבות בישראל אינן פועלות בשבתות ובחגים, גורמות לייצור עודפי חלב ניכרים בחורף ולעודפי ביקוש בקיץ, ולתנודתיות חריפה בייצור החלב גם על בסיס שבועי.

ועדת הכלכלה): מציאת שימושים לעודפי הייצור, כגון ייבוש לאבקה או חיבוץ לחמאה, הכרחית לוויסות הכמויות והמחירים בענף, תוך הבטחת אספקה שוטפת של מוצרי חלב למשקי הבית בישראל.

ועדת הכלכלה): לבסוף, חשוב להזכיר שהתכנון וההסדרה של הענף מאפשרים לשמר את הפריסה ההתיישבותית ולחזקה, באמצעות הגנה על משקי החלב הפעילים ויצירת עוגן כלכלי להתיישבות בפריפריה.

ועדת הכלכלה): כיום תכנון משק החלב מתבסס על הסדרה נורמטיבית לוקה בחסר, והוא נשען בעיקר על חוק תכנון משק החלב בישראל, התשנ"ב–1992, שמסדיר רק חלק קטן מהנושאים, על צו פיקוח מצרכים ושירותים (ייצור חלב), התשכ"ז–1967, אשר קובע הוראות שונות בעניין חלוקת מכסות חלב.

ועדת הכלכלה): כמו רוב צווי הפיקוח הישנים, הכנסת מעוניינת לבטלו ולבסס במקומו הסדרים בחקיקה עדכנית.

ועדת הכלכלה): החוק המוצע מבקש לעגן בחקיקה מודרנית, כוללת ומקיפה את הסמכויות הנדרשות לצורך תכנון והסדרה של משק החלב, וזאת בכמה נושאים עיקריים: ראשית, תכנון משק החלב, ובתוכו הסדרת הייצור והשיווק, ומנגנון קביעת המחירים.

ועדת הכלכלה): החוק המוצע קובע כי שיווק חלב ומוצריו בישראל יהיה מייצור מקומי בלבד, או מייבוא שהותר על-ידי שר התמ"ת, כפוף להוראות כל אמנה בין-לאומית שמדינת ישראל חתומה עליה, או לפי כל דין.

ועדת הכלכלה): לעניין זה עומדת בפניכם הסתייגותו של חבר הכנסת ישראל חסון, המבקש למחוק את המלים: "לפי כל דין".

ועדת הכלכלה): בדיונים בוועדה התנגדו נציגי הממשלה, ובעיקר האוצר והתמ"ת, למחיקת מלים אלה, שכן בפועל, גם היום, מתבצע ייבוא של מוצרי חלב לפי צו יבוא חופשי, התשס"ט–2008, דהיינו, שלא באמצעות התרת ייבוא על-ידי שר התמ"ת, וביטוי זה מעגן פרקטיקה הנוהגת למעשה.

ועדת הכלכלה): זאת ועוד, ביטול אפשרות זו עלול לפגוע לא רק בתושבי ישראל, אלא גם בהסכמי סחר בין-לאומיים שמדינת ישראל חתומה עליהם.

ועדת הכלכלה): הוועדה החליטה לאשר את הסעיף כפי שהוצע, ואני קורא לכם להצביע נגד הסתייגות זו.

ועדת הכלכלה): נוסף על כך מוצע כי שר החקלאות יקבע את היקף ייצור החלב המקומי הכולל בכל שנה.

ועדת הכלכלה): ועדת המכסות, שחבריה יהיו מנכ"ל מועצת החלב ושני נציגים של שר החקלאות, תחלק את היקף הייצור הכולל למכסות ייצור חלב לכל יצרן.

ועדת הכלכלה): נוסף על כך מוצע להקנות לשר סמכות לקבוע בתקנות, בהתייעצות עם מועצת החלב ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, הסדרים רבים נוספים להסדרת הייצור והשיווק בענף.

ועדת הכלכלה): לעניין זה אציין כי הועלה חשש שהחוק, אם יתקבל, יסגור למעשה את הכניסה לענף זה ליצרנים חדשים, ובעיקר ינציח מכסות נמוכות ביותר ליצרנים קטנים.

ועדת הכלכלה): כדי להפיג חששות אלה הצהיר שר החקלאות ופיתוח הכפר היוצא בפני הוועדה כי היקף מכסת המינימום במשק משפחתי תהיה 500,000 ליטר, ובהתאמה במשק השיתופי, והקצאת מכסות המינימום החדשות תושלמנה, ככל שתוגדל המכסה הכללית בשני הסקטורים האמורים, בתוך שנתיים עד שלוש.

ועדת הכלכלה): השר חזר על התחייבות זו גם במכתבו אלי מיום 22 בדצמבר 2010.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק מסדירה גם את מנגנון הפיקוח על המחירים במשק החלב בכלל ועל מחיר המטרה בפרט.

ועדת הכלכלה): מחיר המטרה הוא המחיר המזערי שהמחלבות משלמות ליצרן בעבור ליטר חלב גולמי.

ועדת הכלכלה): עד היום מחיר המטרה נקבע בשיטת חישוב של העלות הממוצעת לייצור ליטר חלב והתבסס על הסכמות רבות שנים בין הגורמים השונים בענף ובהתאם להבנות עם הממשלה.

ועדת הכלכלה): עתה מוצע כי שר החקלאות ושר האוצר יקבעו בצו את מחיר המטרה לפי הסדרים הקבועים בחוק פיקוח על מחיר מצרכים ושירותים, התשנ"ו–1996, בכמה שינויים, וללא צורך באישור הממשלה.

ועדת הכלכלה): בהצעת החוק הממשלתית, כפי שעברה בקריאה ראשונה, הוצע שהדרך החדשה לקביעת מחיר המטרה תיכנס לתוקפה שש שנים לאחר תחילתו של החוק, ובתקופת מעבר זו יישאר מחיר המטרה כפי שנקבע בפרסום האחרון שהוציא משרד החקלאות ערב כניסת החוק המוצע לתוקף, וכפוף לנוהל עדכון שיקבעו שר האוצר ושר החקלאות בתקנות, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, ולפי נוהל ההתחשבנות שהיה נהוג עד לתחילתו של החוק.

ועדת הכלכלה): במהלך הדיון בוועדה, ולאור בקשות היצרנים להאריך את תקופת המעבר לעשר שנים ואף יותר, החליטה הוועדה שתקופת המעבר תהיה שמונה שנים.

ועדת הכלכלה): הנושא השני הוא קביעת מעמדה של מועצת החלב.

ועדת הכלכלה): התכנון בענף החלב מיושם ומבוצע זה שנים על-ידי מנהל מכסות, תוך הישענות על תשתית המידע וכוח-האדם של מועצת החלב, שהיא חברה פרטית שחברים בה נציגי הממשלה, יצרני החלב, המחלבות והצרכנים.

ועדת הכלכלה): לאורך השנים מינו שרי החקלאות, בדרך כלל, את המנהל הכללי של מועצת החלב לתפקיד מנהל המכסות, והוא חילק, כזרועו הארוכה של השר – של שר החקלאות – את מכסות הייצור בהתאם למכסה השנתית.

ועדת הכלכלה): במקביל המועצה מווסתת את עודפי החלב העונתיים והשנתיים באמצעות קביעת מחירים דיפרנציאליים בעבור חלב גולמי ליצרנים וקביעת מנגנוני שיווק בארץ ובחו"ל של עודפי החלב, פועלת לשיפור וקידום הרמה המקצועית של משק החלב הישראלי בדרך של מימון פעילות מחקר ופיתוח והדרכה, ועוסקת בפעילות הסברתית וחינוכית שנועדה לעודד צריכת חלב ומוצריו.

ועדת הכלכלה): מועצת החלב הוקמה כמועצה מייעצת בשנת 1956, ובשנת 1966 אוגדה כחברה מוגבלת בערבות חבריה, על-פי החלטת ועדת השרים לענייני כלכלה, כדי לבצע את מדיניות הממשלה בתחום החלב.

ועדת הכלכלה): הצעת החוק משאירה את מעמדה של מועצת החלב כחברה פרטית, אך מעניקה לה סמכויות בחוק, קובעת את מטרותיה ותפקידיה ומבססת מערכת של פיקוח ובקרה על פעילותה.

ועדת הכלכלה): בהצעת החוק מפורטות, בין היתר, הוראות לעניין שינוי מסמכי היסוד של המועצה, לעניין פירוק המועצה, מינוי בעלי תפקידים והעובדים במועצה, החלת חובות מסוימות על המועצה כחברה ממשלתית וחובות מסוימות כחברה לתועלת הציבור, וכן לעניין תקציבה וסמכותה לגבות היטלים.

ועדת הכלכלה): בדיונים בוועדה עלו חילוקי דעות רבים בין הגורמים השונים בענף לגבי ההצעה לאסור על בעלי התפקידים ועל הנציגים במועצת החלב לפעול כאשר הם נמצאים בניגוד עניינים, משום שמבנה הייצוג במועצה בנוי כך שהוא אמור להביא בחשבון את האינטרסים של אותם מגזרים או גופים.

ועדת הכלכלה): בסופו של דבר התקבלה בוועדה ההחלטה לאפשר לחבר להביא בחשבון עניינים של המגזר ששלח אותו, בסייגים ובתנאים מסוימים.

ועדת הכלכלה): החלטה זו של הוועדה, המובאת בהצעת החוק, היא לדעתי החלטה מאוזנת שמובאים בה בחשבון האינטרס הציבורי שביסוד האיסור על ניגוד עניינים מחד גיסא, והאינטרסים של הגופים השונים במשק החלב מאידך גיסא.

ועדת הכלכלה): בהתאם להצעתו של חבר הכנסת אילטוב, נוספה במהלך הדיונים הוראה המאפשרת לדירקטור שיש לו או לגורם שמינה אותו עניין אישי מעבר לעניין המגזרי שאותו הוא מייצג להשתתף בדיון באותו נושא, אך לא להצביע.

ועדת הכלכלה): שר המשפטים ושר התמ"ת, שאליו העבירה הממשלה את סמכויות שר החקלאות לעניין משק החלב, הגישו הסתייגות, המציעה למחוק את ההוראה האמורה.

ועדת הכלכלה): אני קורא לכם לקבל הסתייגות זו, שכן הוראה זאת היא חריגה – –

ראובן ריבלין: הסתייגותם של שר המשפטים ושר התמ"ת.

ועדת הכלכלה): ושר התמ"ת.

ועדת הכלכלה): – – הוראה חריגה מכל הכללים המוכרים לנו בעניין ניגודי עניינים.

ועדת הכלכלה): נוסף על כך, וכפי שהצגתי קודם בנאומי, מדובר כאן בחברה פרטית שקיבלה בחוק זה סמכויות שלטוניות, לרבות קביעת מכסות וקבלת היטלים.

ועדת הכלכלה): לכן יש להקפיד במקרה זה הקפדה יתירה בשמירה על נורמות ראויות.

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש הוועדה, אם אתה ממליץ בפנינו לקבל את ההסתייגות, מדוע זה לא הוכנס לגוף החוק כהחלטת וועדה?

ראובן ריבלין: ההסתייגות באה אחרי – – –?

ועדת הכלכלה): כנראה.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ועדת הכלכלה): הנושא השלישי שבו עוסקת הצעת החוק נוגע ביצירת יכולת אכיפה להוראות החוק, על-ידי הגדרת שורה של מעשים המבוצעים בניגוד להוראות החוק המהותיות כעבירות פליליות וקביעת קנסות בצדם.

ועדת הכלכלה): מוצע אף להטיל אחריות פלילית מסוימת גם על נושאי משרה בתאגיד.

ועדת הכלכלה): נוסף על כך, כדי לאפשר פיקוח על ביצוע הוראות החוק המוצע ואכיפתן, נכללים בהצעת החוק הסדרים לעניין מינוי מפקחים של משרד החקלאות והסמכתם במגוון סמכויות.

ועדת הכלכלה): בהצעת החוק נכללו הוראות מעבר והוראות שונות, שאת חלקן הזכרתי, ומטרתן להקל את החלת החוק על משק קיים ומתפקד היטב ולמזער עד כמה שאפשר טלטולים, זעזועים, או חלילה פגיעה בפרנסת הרפתנים או המחלבות.

ועדת הכלכלה): אני סבור שהצעת חוק זו תתרום להתפתחות טובה של משק החלב בישראל, ואני מבקש מכם להצביע בעד הסתייגותם של השרים ולקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ועדת הכלכלה): בתום הדברים, אדוני היושב-ראש, הכתובים מראש, כמובן, אני רוצה לומר שני דברים.

ועדת הכלכלה): אחד – יצא לי במסגרת תפקידי לסייר אצל כמה רפתנים, ואני חושב שבהזדמנות זו, במסגרת הסכמות שהושגו לאחר החקיקה, אנחנו מתקנים איזשהו סוג של עוול היסטורי שנתקלתי בו כלפי הרפתנים הקטנים במושבים, ולכן אני חושב שההסכמות שהגיעו אליהן אחרי זה כל הגורמים הן הסכמות מבורכות.

ועדת הכלכלה): מעבר לכך מגיעה תודה רבה גם לשר החקלאות היוצא ולשר התמ"ת הנכנס, שללא ההתערבות הישירה שלו וההכוונה שלו לא היינו מגיעים להשלמת החקיקה, וכמובן לצוות הוועדה המסור, בראשות מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, והיועצת המשפטית, עורכת-הדין אתי בנדלר, ושאר העובדים בצוות הוועדה.

ראובן ריבלין: המשנה ליועץ המשפטי.

ועדת הכלכלה): והמשנה ליועץ המשפטי לכנסת.

ועדת הכלכלה): וכמובן יושב-ראש ועדת הכלכלה הקודם, שניהל את מרבית הדיונים, חבר הכנסת אופיר אקוניס, ועוזרי, עוזרי המכובדים, המסורים והיקרים.

ועדת הכלכלה): אנחנו מגיעים באמת עם בשורה לרפתנים, למשק החלב.

ועדת הכלכלה): אני מאחל מכאן הצלחה למשרד החקלאות ולשרה המכהנת.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תעמוד רק עוד שנייה.

ראובן ריבלין: אני לא מבין, השר מסתייג על גרסת הוועדה כאשר הוא היה יכול להביא בקריאה הראשונה את החוק עם ההסתייגות שלו.

ראובן ריבלין: אני לא מבין מה קרה פה, האם בגלל שהשתנו השרים?

ראובן ריבלין: מה קרה?

ועדת הכלכלה): נפלאת הסתייגות השר מבינתי.

ראובן ריבלין: ההסתייגות מצוינת.

ראובן ריבלין: ההסתייגות מצוינת, אבל למה היא לא היתה בהתחלה?

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה על הפירוט, באמת על הפירוט ועל הסדר בהצגת החוק לתפארת הכנסת.

ועדת הכלכלה): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ישראל חסון השתכנע מדברי יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שאמה, חבר הכנסת ישראל חסון השתכנע מדבריך – הוא מסיר את הסתייגותו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר לנמק את הסתייגותו.

ראובן ריבלין: זה המקרה היחידי שבו שר מוגבל בזמן הדיבור שלו, שכן הוא מדבר כמסתייג ועומדות לרשותו חמש דקות.

ראובן ריבלין: אם הוא מסתייג גם בשם שר המשפטים, יש לו עשר דקות.

שלום שמחון: אפשר לצלצל?

שלום שמחון: נעשה את זה יותר קצר.

ראובן ריבלין: אפשר לצלצל?

שלום שמחון: כן.

ראובן ריבלין: נא לצלצל כי השר, כנראה, יסתפק בהרבה פחות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: לצלצל.

שלום שמחון: ההסתייגות של שר המשפטים ושלי היא לסעיף 36 – בסעיף קטן (ה), סימון פסקה (1) וכן פסקה (2) – יימחקו.

שלום שמחון: ההסתייגות נוגעת לתהליך עבודה במועצת החלב, שקשור לייבוש החלב, ואני מבקש, אדוני היושב-ראש – אני לא יודע אם זה מקובל – להניח חוות דעת משפטית שהנושא של ייבוש החלב לא נכלל במסגרת ניגוד העניינים הצפוי.

ראובן ריבלין: אין דבר כזה, רק לוועדה אתה יכול.

שלום שמחון: מאה אחוז.

שלום שמחון: מכתב על כך יועבר לוועדה.

ראובן ריבלין: תעביר ליועצת המשפטית של הוועדה.

שלום שמחון: חוות דעת של משרד המשפטים תועבר לוועדה, והיא מסדירה את הכללים לניגוד עניינים.

שלום שמחון: אחרי דין ודברים ממושך עם חבר הכנסת רוברט אילטוב, שהעלה טענה צודקת, על כך שמתחרים יכולים לנצל את העובדה שמישהו לא יכול להשתתף בדיון, וחוות הדעת, על-פי הצעה של יושב-ראש הכנסת, תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני רק צריך להיות בטוח שמה שאני עושה הוא ברמה החוקית ואני לא בטוח שלא מזכירת הכנסת ולא אני – – –

שלום שמחון: אם יש צורך אני אקרא את זה פה.

ראובן ריבלין: גברתי, המשנה ליועץ המשפטי והיועצת המשפטית של הוועדה, אני רוצה לשאול אותך אם יכול השר, במסגרת ההסתייגות – כמובן שהוא לא יכול להעביר לי נייר, הוא יכול להקריא אותו – אבל האם הוא יכול להעביר לוועדה את חוות הדעת המשפטית התומכת בהסתייגות שלו והיא תוכנס לתיק הוועדה מבלי לשנות את החוק אלא על-פי ההסתייגות?

ראובן ריבלין: לא, הוא לא יכול.

שלום שמחון: אוקיי, אז על כל פנים, ההסתייגות תתקבל, קרוב לוודאי.

שלום שמחון: ההסתייגות תתקבל קרוב לוודאי.

ראובן ריבלין: את נושא חוות הדעת לא אוכל להבטיח לך שאכן הוועדה תקבל, לכן שאלתי.

שלום שמחון: בסדר גמור.

שלום שמחון: אז אני מקריא את חוות הדעת, אוקיי?

ראובן ריבלין: אתה יכול להמשיך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני, אנחנו נצביע על ההסתייגות ונראה.

ראובן ריבלין: אם היא תתקבל, הרי אין צורך יותר בהסתייגות.

שלום שמחון: בסדר גמור.

שלום שמחון: אנחנו בעד ההסתייגות, וחוות הדעת היא רשת ביטחון נוספת למצב – – –

קריאה: – – –

שלום שמחון: אדוני היושב ראש, אני רוצה להסביר.

ראובן ריבלין: שומע, שומע.

שלום שמחון: חוות הדעת של משרד החקלאות, שמגובה על-ידי משרד המשפטים, היא רשת ביטחון נוספת שבנושא ייבוש החלב הנושא של ניגוד עניינים מוסדר על-פי הכללים ולא ייחשב כניגוד עניינים.

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

שלום שמחון: זה אני אומר לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: שמור את זה אצלך.

ראובן ריבלין: במידה שיהיה בג"ץ לגבי עניין זה, תגיש את – תראה, הוועדה העבירה לנו נוסח.

ראובן ריבלין: כרגע יש המלצה של יושב-ראש הוועדה לאמץ את ההסתייגות שלך.

ראובן ריבלין: אם תאמץ ותהיה איזושהי טענה, תוכלו להביא את – – –

שלום שמחון: אני רק רוצה כדי להבהיר שאין בסיס של ממש בקביעה שטיפול בנושא הייבוש ייחשב כניגוד עניינים.

שלום שמחון: אין בעובדה שחברה כלשהי מחזיקה במתקן ייבוש שבאמצעותו מבצעת המועצה ויסות חלב – כשלעצמה כדי להפוך אותה לבעלת עניין אישי מעבר לעניין המגזרי.

שלום שמחון: זאת משום שייבוש חלב מהווה חלק אינטגרלי מהממשק הענפי כולו.

שלום שמחון: הדבר השני – יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת כרמל שאמה, וחבר הכנסת אקוניס, אני רוצה להודות לכם.

שלום שמחון: על-פי מה שנמסר לי על-ידי אותה ועדה שהוקמה במסגרת ועדת הכלכלה, במסגרת ההסכמות, ההמלצה למועצת החלב – אני אומר את זה גם ליושב-ראש הקודם וגם ליושב-ראש הנוכחי – ההמלצה מיטיבה מעבר למה שסוכם בוועדת הכלכלה, והכוונה היא שזה לא יעמוד על 500,000 ליטר מכסת מינימום אלא על 550,000 ליטר.

שלום שמחון: אני רוצה להודות לכם.

שלום שמחון: אני רוצה להודות לשרת החקלאות, שבשמה אני מגיש את הצעת החוק הזאת, ואני מקווה שניגוד העניינים שלך יסתיים מהר, כדי שאני אוכל להחזיר לך את התיק הזה, כי בעיני הוא לא קיים.

שלום שמחון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להביא לתשומת לבכם – השרה, שרת החקלאות ופיתוח הכפר, מודיעה לכנסת לקראת ההצבעה הצפויה היום בקריאה השנייה והשלישית על הצעת החוק – חוק תכנון משק החלב, התשע"א–2011 – "אבקש להודיע כי לחוק עשויה להיות השפעה מסוימת על קיבוץ שפיים, שבו אני חברה.

ראובן ריבלין: לפיכך לא אשתתף בדיון על הצעת החוק אלא רק בהצבעה.

ראובן ריבלין: אודה לך אם תביא הודעתי זו לידיעת הכנסת לפני תחילת הדיון בהצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה".

ראובן ריבלין: גברתי, לא השתתפת בדיון למרות שאת שרת החקלאות, אבל את יכולה להצביע לפי חוות הדעת המשפטית ולפי רצונך.

ראובן ריבלין: אין אפשרות למנוע חבר כנסת שהוא גם שר או חבר כנסת מלהצביע, על אחריותו כמובן בכל מה שקשור לניגוד אינטרסים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שניגוד האינטרסים לא קיים כאן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יש ניגוד אינטרסים לכאורה, למראית עין.

ראובן ריבלין: טוב, תודה רבה.

ראובן ריבלין: כי משק החלב נוגע גם להרבה קיבוצים אחרים.

ראובן ריבלין: אם היה מדובר באיזושהי הטבה שניתנת לקיבוץ שפיים גופו בחוק, כמובן שלא היית יכולה להצביע.

ראובן ריבלין: הואיל ומדובר על כל המגזר, כמובן שאין שום ניגוד אינטרסים ברמה זאת.

ראובן ריבלין: זה כאילו היינו אומרים שבכל דבר הנוגע לקיבוצים את לא יכולה להצביע.

ראובן ריבלין: הדבר הוא הזוי, כמובן.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: ובכן, רק רגע.

ראובן ריבלין: ובכן, ככה – לשם החוק ולסעיפים 1 ו-2 לפי נוסח הוועדה אין מתנגדים.

זאב אלקין: גם לסעיפים 3, 4, 5.

ראובן ריבלין: וגם סעיף 3, אתה צודק.

ראובן ריבלין: לשם החוק ולסעיפים 1–35 ועד בכלל אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: נצביע לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–35 – 51 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–35 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 51 בעד.

ראובן ריבלין: אפילו אם זה היה סעיף תקציבי, אפילו אם היה מדובר פה בחוק תקציבי היה עובר.

ראובן ריבלין: נגד – אין, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע ששם החוק וסעיפים 1–35 ועד בכלל נתקבלו כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: לסעיף 36 קיימת הסתייגות, ואני מצביע על ההסתייגות אשר נתבקשה על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע מי בעד ההסתייגות לסעיף 36 ומי נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 50 נגד – אין נמנעים – 1 ההסתייגות של שר המשפטים ושל שר התעשייה, המסחר והתעסוקה לסעיף 36 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 50 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לסעיף 36 של השרים, שר המשפטים ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה, נתקבלה על-ידי הכנסת, ולכן הדבר מחייב שינוי בספרור המספרים של סעיף 36 וסעיפי המשנה שלו.

ראובן ריבלין: לידיעת הוועדה.

ראובן ריבלין: ולכן, אני קובע שאנחנו נצביע עכשיו על סעיף 36 כהצעת הוועדה ובקבלת ההסתייגות.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 36, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 36, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 50 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 36 על ההסתייגות שנתקבלה אומץ על-ידי מליאת הכנסת בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי, לסעיפים 37–46, ועד בכלל, אין הסתייגויות, ולכן נצביע על הצעת הוועדה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 37–46 – 48 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 37–46 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 48 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 37–46, ועד בכלל, נתקבלו לפי נוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי, תמה ההצבעה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, נתקבלה הסתייגות, האם אדוני מבקש שנצביע על הצעת החוק עם ההסתייגות בקריאה שלישית?

ועדת הכלכלה): כן.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים על הצעת החוק, כנוסח הוועדה, ובהתקבל ההסתייגות לגבי סעיף 36 – אנחנו מצביעים בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 50 נגד – אין נמנעים – 2 חוק תכנון משק החלב, התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 50 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק תכנון משק החלב, התשע"א–2011, נתקבל בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' כ/358; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 16042; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות חבר הכנסת דני דנון לבוא ולהציג את הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, נציגי הנהגת העדה האתיופית שנמצאים אתנו, ערב טוב, אני שמח מאוד להציג בפני הכנסת הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

דני דנון: הצעת החוק היא פרי יוזמתם של חברי הכנסת ציון פיניאן, אופיר אקוניס ויעקב אדרי, ואני מברך אתכם על היוזמה המבורכת הזאת.

דני דנון: מדובר בהצעת חוק חשובה ביותר, שנועדה לסייע לבני העדה האתיופית להשתלב בחברה הישראלית.

דני דנון: קהילת יוצאי אתיופיה כבר זכתה להכרה כקבוצה הזכאית להעדפה מתקנת במסגרת סעיף 15א לחוק שירות המדינה, אבל זה לא מספיק.

דני דנון: חברי היקרים, מטרת החוק היא להקל את ההשתלבות של יוצאי אתיופיה במשרות ראויות ובכירות – ואני רוצה לשים את הדגש במלים "משרות ראויות ובכירות", כי בדיונים שערכנו בוועדה ראינו שיש ייצוג ליוצאי אתיופיה במגזר הציבורי, אבל הייצוג הזה לא מספיק, לא מהבחינה הכמותית וגם לא מבחינת המשרות שבהן יוצאי אתיופיה מחזיקים.

דני דנון: ועם כל הכבוד – וכל עבודה מכבדת את בעליה, אבל עם כל הכבוד לעבודות של שמירה וניקיון, הגיע הזמן שבמדינת ישראל, בשנת 2011, יהיו יוצאי אתיופיה גם מנכ"לים של משרדים ממשלתיים, גם סמנכ"לים, גם יועצים משפטיים, מנהלי מחלקות, וישתלבו בכל העמדות הבכירות.

דני דנון: והצעת החוק החשובה הזאת, שאנחנו מעבירים היום, תשבור את תקרת הזכוכית שמונעת את ההשתלבות של יוצאי אתיופיה.

דני דנון: היום יש בשירות המדינה סמנכ"ל אחד – ואני מברך את שרת הקליטה, שנמצאת אתנו, ומשרדה – סמנכ"ל אחד מוכשר ביותר, אבל למה יש רק סמנכ"ל אחד ולא עשרות סמנכ"לים יוצאי אתיופיה בכל משרדי הממשלה?

דני דנון: בהצעת החוק נקבע כי בין יתר האמצעים השונים שאפשר לנקוט כדי להשיג ייצוג הולם יהיה ייעוד משרות לעובדים יוצאי אתיופיה.

דני דנון: אני רוצה לומר מלה: כל מי שיתקבל לעבודה יהיה חייב לעמוד בקריטריונים, יהיה חייב לעמוד בתנאי הסף, ויש עשרות ומאות יוצאי אתיופיה שלא צריכים עזרה.

דני דנון: יש להם הנתונים האלה, יש להם ההשכלה, יש להם הניסיון, אבל הם צריכים שנפתח להם את הדלת, וזה מה שאנחנו עושים היום.

דני דנון: מדובר בהתקדמות משמעותית, ואני מברך את חברי ועדת העלייה והקליטה שדנו בנושא הזה וקידמו אותו היום.

דני דנון: חברי חברי הכנסת, יש כמה הסתייגויות לחוק הזה, וחלק מההסתייגויות – אני מסכים אתן, ואני אפילו שותף לחלק מההסתייגויות, אבל הברירה שעמדה בפני חברי הוועדה היתה – מכיוון שההסתייגויות הגיעו בשלב מאוד מאוחר של החקיקה – לעכב את החוק הזה, להחזירו לדיונים נוספים, לפנות לגופים הנוספים שצריך להחיל עליהם את החוק הזה; ואני אומר זאת בצורה ברורה: צריך להחיל אותו גם על הסוכנות היהודית, וגם על ההסתדרות הציונית העולמית – –

יעקב אדרי: קק"ל.

דני דנון: – – וגם על קק"ל.

דני דנון: צריך לעשות את זה, אבל האופציה שעמדה בפנינו, בפני חברי הוועדה, היא לעכב את החקיקה, או להתקדם.

דני דנון: ולכן אני אומר לחברי חברי הוועדה, שהגישו את ההסתייגויות – וגם אני הגשתי אותן: צריך בסופו של דבר להעביר את החוק הזה היום, לומר לבני העדה האתיופית: אנחנו מצדיעים לכם, אנחנו מעריכים אתכם, אנחנו מתכוונים לסייע לכם לשבור את תקרת הזכוכית, ובעזרת השם, תיקונים נוספים, שיצטרכו להיעשות, אנחנו נמשיך ונעשה.

מיכאל איתן: בעזרת השם, שנגיע ליום שהחוק הזה יהיה מיותר.

דני דנון: בעזרת השם.

דני דנון: זה בוודאי.

דני דנון: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה דנה גורדון, ליועצת המשפטית מירב תורג'מן, לצוות הוועדה, ציפי ודולי, ובייחוד לאותם פעילים ומנהיגים יוצאי העדה, שהגיעו לכל הדיונים ודחפו אותנו לקדם את החקיקה – יש לכם חלק חשוב בחוק הזה שאנחנו מעבירים היום.

דני דנון: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק המוגשת בפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני דנון, יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יצחק וקנין: רבותי, לחוק הזה יש כמה מסתייגים.

יצחק וקנין: המסתייג הראשון – חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק וקנין: אדוני, לך יש שלוש הסתייגויות, שזה 15 דקות.

יצחק וקנין: אז – אם אתה מסכים לצמצם את הזמן.

ישראל אייכלר: אני מקווה שלא יהיה לי מה לומר.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אם – – – תתמוך, אנחנו מייד נצביע.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: רשות הדיבור.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני מברך את בני העדה האתיופית על ההישג, ואני רוצה לומר שאנחנו נתמוך בחוק למען שילוב בני העדה האתיופית בייצוג הולם בכל מגזר, הפרטי והציבורי, וגם בהמשך, כל דבר שיביא לשוויון בין קבוצות אוכלוסייה שונות בארץ הזאת, אנחנו נתמוך בו.

ישראל אייכלר: אבל ישנו ציבור אחד שלא עלה לארץ ב-20 השנה האחרונות, ולא ב-50 השנה האחרונות, אלא ב-150 השנה האחרונות, ואולי אפילו יותר, וזה הציבור החרדי, שבכל הדורות עלה לארץ-ישראל, והצליח לעלות לארץ-ישראל, וגם היום יש אלפי יהודים מארצות הרווחה, חרדים, שעולים לארץ-ישראל, ויש חסמים ביורוקרטיים מתוכננים שמונעים מהם לקבל משרות במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי, ואנחנו דורשים שיהיה גם להם ייצוג הולם.

ישראל אייכלר: כמו שיש לנשים, כמו שיש חוק ייצוג הולם לערבים, כמו שיש חוק ייצוג הולם לבני העדה האתיופית, צריך להיות חוק ייצוג הולם לבני הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: לכאורה, במדינה מתוקנת לא היו צריכים בכלל חוקים כאלה; במדינה דמוקרטית כל אזרח היה צריך להתקבל לעבודה לפי הכישורים שלו, ולא לפי התארים שלו, ולכן אני גם הצעתי בוועדה שלא ייכתב לגבי בני העדה האתיופית לפי התארים, אלא לפי הכישורים, ואני שמח – ואני מברך את היושב-ראש ואת חבר הכנסת מולה – שכתוב שם לפי הכישורים, ולא לפי התארים.

ישראל אייכלר: כל הסיפור הזה, שצריך לתת תארים אקדמיים שאינם רלוונטיים לתפקידים שאנשים נבחרים, זה נועד לחסום ציבורים שלמים ממנגנוני שלטון, של אוכלוסייה מסוימת, אליטה שרוצה לשלוט בעם ולשאוב את כספם, ולא לתת להם להתפרנס.

ישראל אייכלר: זאת מזימה שבמדינה דמוקרטית צריך להתנגד לה בכל תוקף.

ישראל אייכלר: תואר אקדמי חשוב מאוד לגבי תפקיד מסוים, למשל רופא שרוצה להיות רופא, מובן מאליו שהוא צריך תואר אקדמי ברפואה.

ישראל אייכלר: חשמלאי שרוצה לעבוד בחשמלאות צריך תואר בחשמלאות.

ישראל אייכלר: אבל תסבירו לי למה מזכירה בכנסת, שמוציאה מכרז – ואני לוקח את הכנסת כדוגמה, כי היא הדוגמה הכי טובה, כי הכנסת דווקא היום היא המוסד הכי משלב של מגזרים שונים – למה צריך להיות תואר אקדמי בשביל להיות מזכירה בכנסת?

ישראל אייכלר: היא צריכה לדעת מזכירות – תואר במזכירות.

ישראל אייכלר: וככה זה עובר כחוט השני.

ישראל אייכלר: כל היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה כבר שנים מנסחים את הקריטריונים ואת המכרזים – דרישה: תואר ראשון, תואר שני, כדי למנוע מאנשים שאין להם התארים האלה להתמודד בשוויוניות על המכרזים האלה.

ישראל אייכלר: זה עוול נוראי, שאסור להסכים לו, בפרט שאחד היעדים שקבעה הממשלה באין- ספור החלטות הוא לפתוח את שוק התעסוקה לציבור החרדי.

ישראל אייכלר: אנשים הבינו את העוול שבקיפוח ואפליה במקומות עבודה נגד בעלי חזות חרדית, שכל פשעם, שהם מבקשים לשמור על אורח חיים חרדי, וזאת זכותם הדמוקרטית המלאה, על-פי מגילת העצמאות, שמעניקה חופש דת לכל העמים, כולל העם היהודי.

ישראל אייכלר: מצד אחד, מנהלים מסע הסתה נגד היהדות הנאמנה, כאילו האנשים שלהם לא רוצים לעבוד, הם רוצים להתפרנס מכספי הציבור; וזאת הסתה שמתוקצבת וממומנת על-ידי גורמים מתבוללים מארצות-הברית, ומעורב כאן כסף זר, בקמפיין הזה נגד החרדים שלא רוצים לעבוד, גם של האיחוד האירופי, גם של ה-CIA.

ישראל אייכלר: שימו לב לכל אותן העמותות שמנהלות את הקמפיינים נגד החרדים, מי תמצאו – את אותן קרנות שמממנים אותן מאותם גורמים.

ישראל אייכלר: הם רואים ביהודים הדתיים והלאומיים והחרדים סכנה לשלום העולם – אני מדבר על ה-CIA ועל האיחוד האירופי, שמממן את אותן קרנות שמדברים עליהן.

ישראל אייכלר: מכונים שלמים יושבים ומפרסמים בעיתונים נתונים ארסיים, כאילו ילדי החרדים והחרד"לים הם סכנה דמוגרפית למדינה; לא יהיה מי שיפרנס אותם, המדינה תפשוט רגל, למה?

ישראל אייכלר: כי נולדים יותר מדי ילדים.

ישראל אייכלר: אני הייתי רוצה לראות מישהו שיעז לכתוב שיש יותר מדי ילדים ערבים בארץ הזאת, ואני נגד מי שיכתוב דבר כזה.

עפו אגבאריה: דיברו על זה.

ישראל אייכלר: דיברו על זה, אבל אנחנו מתנגדים לדבר הזה.

ישראל אייכלר: להגיד על ילדים יהודים בארץ-ישראל, שבאו פליטי שואה ובאו מארצות המזרח, ואלה שנמצאים פה ביישוב הישן במשך מאות שנים, שהם סכנה כלכלית למדינה, וישנם עיתונים –- אגב, זה אותם עיתונים שכתבו נגד אובמה, על זה שהוא תקף את קדאפי, הם כתבו בשבוע שעבר שזאת צביעות שתוקפים את קדאפי ולא תוקפים מדינות כיבוש אחרות, בסוגריים – ואני מוסיף בסוגריים – מדינת ישראל, לזה הם מתכוונים.

ישראל אייכלר: אותם עיתונים מנהלים קמפיינים במשך שנים, שהילד החרדי עולה 17,000 לחודש על זה שהוא הולך במדרכה ועל זה שהוא נושם אוויר, וכך נוצר מצב שכשמגיע יהודי חרדי למקום עבודה, ויש לי עובדות, של אנשי היי-טק שהצליחו, והיה מכרז, והם ניגשו למכרז – ברגע שראו שהם יהודים בעלי זקנים ופאות, אמרו: לא, זה לא בשבילכם; וזה במגזר הפרטי, שלא לדבר בשירות הציבורי, שהוא לגמרי חסום.

ישראל אייכלר: אמר פה היושב-ראש, חבר הכנסת דנון, ובצדק, שצריך לאפשר לעדה האתיופית לשבור את תקרת הזכוכית שמונעת מהם להתקדם בעבודה.

ישראל אייכלר: לגבי החרדים, אין תקרת זכוכית; יש תקרה של בטון.

דני דנון: מה זה קשור לחוק הזה?

ישראל אייכלר: אמרתי לך: אין לי שום בעיה שיהיה חוק נפרד.

ישראל אייכלר: לדעתי, בכלל צריך חוק לכל קבוצות האוכלוסייה, שלא תהיה אפליה, והייתי עושה אפילו עבירה פלילית מאפליית אדם, אם זה מהעדה הרוסית ואם זה מהעדה הדרוזית ואם זה מהעדה הערבית ואם זה מהעדה החרדית – לא משנה.

ישראל אייכלר: הרי כל המדינה הזאת מורכבת ממהגרים או כאלה שנמצאים פה – קבוצות אוכלוסיות שונות; אין פה אוכלוסייה אחת זהה.

ישראל אייכלר: אז כל הגאווה וכל הגדולה של מדינת ישראל, שהיא מדינה דמוקרטית, שמאפשרת לכל אחד את זכות הבחירה – אגב, גם את זה כבר רוצים לשלול.

ישראל אייכלר: אני יודע, חברי הכנסת, שאתם לא אשמים.

ישראל אייכלר: אני יודע שמי שאשם בזה, זה אותה תקשורת, שממומנת ומקבלת שוחד מאותם גורמים – שוחד כספי שמקבלים עיתונאים על-ידי סיורים לאותן קהילות, שהן עוינות את החרדים, ומממנים אותם כדי להסית נגד החרדים ונגד בתי-הדין הרבניים ונגד כל קשר בין הדת היהודית למדינת ישראל.

ישראל אייכלר: ואלה שלא משלמים שוחד כספי, נותנים שוחד אחר, של פרסום.

ישראל אייכלר: ואני רוצה להזהיר את עצמנו, לא להכליל את כל העיתונאים, לכן הדגשתי: את אותה תקשורת, ולא כל התקשורת, כי ישנם עיתונאים ישרים, שאומרים לי שאין להם ברירה – אם הם רוצים להגיע לעמודים הראשונים, אם הם רוצים לרכוש רייטינג, הם חייבים לצאת נגד החרדים, כי אם הם לא יצאו נגד החרדים הם ימצאו את עצמם בעמודים 17 ו-18.

ישראל אייכלר: וזה לא נכון, כי העם לא רוצה את ההסתה הזאת.

ישראל אייכלר: אני מסתובב בין אנשים חילונים.

ישראל אייכלר: אנשים לא רוצים את ההסתה הזאת, לא קונים את הדבר הזה.

שלמה מולה: אני מציע לך להציע הצעת חוק שמגדירה את האוכלוסייה החרדית.

שלמה מולה: אנחנו נתמודד אתה.

שלמה מולה: החוק הזה לא בדיוק קשור – – –

ישראל אייכלר: אני מקבל את הצעתך, חבר הכנסת מולה, ואנחנו נעשה את זה – אני הגשתי עכשיו הצעת חוק, שיכירו בהשכלה התורנית כהשכלה אקדמית, שאינה רלוונטית לתפקיד.

ישראל אייכלר: כלומר, אם אדם רוצה להיות רב, כמובן שזה רלוונטי, ואם הוא רוצה להיות בעל מקצוע אחר, הוא צריך ללמוד את המקצוע.

ישראל אייכלר: אבל באותם תפקידים שאין צורך במומחיות ספציפית אקדמית, השכלה תורנית צריכה להיות שוות ערך להשכלה אחרת, שאיננה אקטואלית לגבי התפקיד הזה.

ישראל אייכלר: ואני חושב שהשר שעוסק הרבה בענייני מדע והטכנולוגיה, מבין את זה.

שלמה מולה: לכן התיקון צריך לבוא בחוק המכרזים.

ישראל אייכלר: הגשנו את התיקון הזה בחוק המכרזים, ואני מקווה שבמושב הקיץ הכנסת תעביר את זה, כי כשהייתי בכנסת בפעם הקודמת והצעתי הצעה שלא יצטרכו בכלל תואר אקדמי, כי זה במקום שאין בו צורך בתואר אקדמי, בא שר האוצר נתניהו וביקש להוריד את זה, אבל אמר שעדיף שנכיר גם בהשכלה התורנית, כי גם ראש הממשלה מבין שללמוד כמה מסכתות בגמרא זה לא פחות חשוב מאשר ללמוד איזושהי חוכמה, למשל על השפעת קרני התיש על קרני השמש.

ישראל אייכלר: אם מישהו יעשה דוקטורט על הדבר הזה אי שם במזרח הרחוק, שם בנפאל, הוא יקבל תואר אקדמי, אבל אני רוצה שיכירו, לפחות אפילו אם לא היתה כאן מדינת היהודים – סתם מדינה דמוקרטית, שיכירו שלימוד תורה זה דבר לא פחות מקדם ומשכיל מאשר לימוד אחר.

ישראל אייכלר: ולכן אני אומר, מצד אחד, חוסמים כל דרך, מצד שני, אומרים: צאו לעבוד.

ישראל אייכלר: ואיך אמרו שם במצרים?

ישראל אייכלר: תבן לא ניתן לנו ולבנים אומרים לנו עשו.

ישראל אייכלר: אני מאוד מקווה שחברי, חברי הכנסת הרב גפני והרב מקלב, שהשתתפו בהסתייגות שלי, יצליחו לשכנע את הכנסת, אם לא לקבל את ההסתייגות לחוק הזה, לפחות להכין דעת קהל, שיהיה חוק לייצוג הולם לציבור החרדי.

ישראל אייכלר: ופה אני רוצה לענות לשאלה שאומרים לנו – היושב-ראש, הרב וקנין, אומרים: מיהו חרדי?

ישראל אייכלר: עוד לא יודעים מיהו חרדי.

ישראל אייכלר: והאמת היא, מיהו חרדי – לדעתי, מי שמזהה את עצמו ומגדיר את עצמו חרדי.

ישראל אייכלר: כמו שאומרים, מיהו יהודי – יש לנו הלכה שקובעת.

ישראל אייכלר: אבל מיהו חרדי – אין הלכה שקובעת מיהו חרדי.

דוד רותם: יש פסק-דין שקובע מיהו חרדי.

ישראל אייכלר: מה פסק-הדין אומר, יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת רותם?

יצחק וקנין: הרב אייכלר, אתה לא חייב לנצל את כל – – –

ישראל אייכלר: לא, אני רוצה לשמוע – אולי יש הגדרה.

דוד רותם: יש שם הגדרה, שאומרת שחרדי – – – הוא לא דתי והוא לא זה.

ישראל אייכלר: אני מציע ככה, היות שהציבור החרדי מאוד מתרחב, וכבר יש היום ציבור לאומי גדול שמגדיר את עצמו כחרדי, אז בוא לא נקבע עכשיו מיהו חרדי.

ישראל אייכלר: אני מקבל את ההגדרה, שמי שמגדיר את עצמו כחרדי, הוא חרדי, אלא אם כן הוא לא שומר תורה ומצוות, כמובן.

ישראל אייכלר: הוא לא יכול להיות חרדי שעובר על כל התורה כולה – ולהגיד שהוא חרדי.

מיכאל איתן: יש חרדי בשביל לקבל ויש חרדי בשביל לתת.

ישראל אייכלר: אומר השר איתן, שיש חרדים בשביל לתת, ואני מקבל את זה, כי תראו, בכל ארגוני המתנדבים, בכל אירוע בארץ, אם תראו מי האנשים שמגיעים, אז או שזה אנשים מקבלי משכורת כמו עובדים סוציאליים, שוטרים, כל מיני אנשי מד"א, שכולם עובדים במשכורת, ומצד שני, יש מתנדבים.

ישראל אייכלר: במתנדבים, החרדים והדתיים תופסים מקום ראשון; אני לא אומר שרק הם, יש גם מתנדבים שאינם חרדים, אבל בלתת למדינה ולעם, הציבור החרדי עומד בראש ארגוני ההתנדבות.

מיכאל איתן: יש גם צבא.

ישראל אייכלר: בעניין הזה אנחנו נדבר כאן – – –

יצחק וקנין: בצבא השם גם.

ישראל אייכלר: בעניין הזה אנחנו נדבר כאן – תשאיר משהו לפעם אחרת.

מיכאל איתן: כשאתה אומר את החלוקה, צבא – – –

ישראל אייכלר: אני יכול לומר את זה, אבל אני לא רוצה עכשיו לומר, כי אני לא רוצה לפתוח דיון נוסף לעוד שעתיים.

ישראל אייכלר: אז אני מודה לכם על ההקשבה, ואני מברך את העדה האתיופית.

ישראל אייכלר: אנחנו נתמוך בחוק שלכם, אבל אנחנו דורשים שלא תהיה אפליה גם כלפי הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: המסתייג השני, יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: יש לו רבע שעה, אבל אני מקווה שהוא יתחשב בנו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי השרים, אני מבקש לברך את חברי חבר הכנסת ציון פיניאן וחברי יעקב אדרי ואופיר אקוניס על הצעת החוק החשובה הזאת, הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי.

משה גפני: הצעת חוק חשובה; כפי שאמר הרב אייכלר, אנחנו נתמוך בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני מבקש לנמק את ההסתייגות של חבר הכנסת אייכלר, של חבר הכנסת מקלב ושלי, ואני רוצה להקריא מהחוק שני סעיפים מאוד חשובים, מאוד משמעותיים.

משה גפני: סעיף 50א(ב)(2): "הוראה בדבר מתן עדיפות למועמדים מקרב קבוצה הזכאית לייצוג הולם, כאשר הם בעלי כישורים דומים לכישוריהם של מועמדים אחרים, לעניין משרה או קבוצת משרות או לעניין דרגה או קבוצת דרגות שיפורטו בהוראה, ולתקופה שתיקבע בה".

משה גפני: אני רוצה להסביר לחברי הכנסת מה הסעיף הזה אומר.

משה גפני: הסעיף אומר שאם יש חברה ממשלתית שיש בה משרה, ולמשרה הזאת צריך תואר שני בכלכלה, ויש שני מועמדים, מועמד אחד שהוא בן העדה האתיופית, שיש לו תואר שני בכלכלה, ונבחנו כישוריו, וכישוריו טובים ומתאימים למשרה הזאת, ויש מישהו אחר, שהוא איננו בן העדה האתיופית, אבל כישוריהם דומים, לאחר קבלת החוק הזה יש להעדיף את בן העדה האתיופית שיש לו תואר שני בכלכלה.

משה גפני: בסעיף הבא: "הוראות סעיף זה יחולו על כל דרכי הקבלה לעבודה והקידום בעבודה בחברה הממשלתית" – "הוראות סעיף זה יחולו על חברה ממשלתית המעסיקה יותר מ-50 עובדים".

משה גפני: החוק הזה חל על חברה ממשלתית שמעסיקה יותר מ-50 עובדים, כי בחברה יותר קטנה אין אפשרות להחיל את החוק הזה, והוראות סעיף זה יחולו על כל דרכי הקבלה לעבודה, כלומר הכול ייקבע לפי הכישורים השווים.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לומר לכנסת: סיעת יהדות התורה, בכל הצעות החוק שעניינן היה שילוב קבוצות שונות באוכלוסייה, למשל – החוק קובע שיש להעדיף אשה על גבר אם לשניהם יש אותם כישורים.

משה גפני: אנחנו תמכנו בחוק הזה.

משה גפני: בחוק החברות הממשלתיות, אם יש שני מועמדים, ערבי, דרוזי או צ'רקסי, וכישוריו שווים לכישורים של מישהו שהוא יהודי, יש להעדיף את הערבי, את הדרוזי או את הצ'רקסי.

משה גפני: אותו דבר – החוקים מדברים גם על קבוצות נוספות באוכלוסייה.

משה גפני: אנחנו תמכנו בכל החוקים האלה, עד שיום אחד חטפנו – אנחנו, נציגי הציבור החרדי, ש – אתם החרדים מהווים פצצת זמן מתקתקת, כי אתם לא משתלבים בעבודה.

משה גפני: פרזיטים, לא רוצים לעבוד, חיים על חשבון הקופה הציבורית, משתמטים מעבודה.

משה גפני: ואז התחלנו לעשות חשבון נפש, למה אומרים לנו את זה.

משה גפני: ומאז, אנחנו, בכל חוק להעדפה מתקנת שמגיע, אנחנו דורשים לשלב גם חרדים.

משה גפני: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת למה אנחנו מבקשים את התמיכה שלכם בהסתייגות שלנו.

משה גפני: מה אנחנו אומרים?

משה גפני: אנחנו אומרים שבחברה ממשלתית, כשנדרשים כישורים של תואר שני בכלכלה, אז – אם יהיה חרדי ומישהו שאיננו חרדי, ולשניהם יש תואר שני בכלכלה, הם שניהם בוגרי אוניברסיטה שלמדו כלכלה וקיבלו תואר שני, שיעדיפו את החרדי, מכיוון שזה היעד הלאומי של מדינת ישראל, לשלב חרדים בעבודה.

רונית תירוש: אני בעד.

רונית תירוש: אם יהיה מצב כזה, אני בעד.

משה גפני: זה מה שאנחנו מציעים.

משה גפני: ההסתייגות שלנו אומרת דבר אחד, הסעיף שהקראתי – עליו אנחנו אומרים – –

שלמה מולה: איך, מה אתה אומר?

משה גפני: – – שאם יש צורך במשרה שנדרש לה למשל תואר שני בכלכלה, ואם יש חרדי שכישוריו דומים, הוא למד תואר שני בכלכלה ויש לו תואר מהאוניברסיטה, ומולו עומד מישהו שהוא איננו חרדי וגם לו יש תואר שני בכלכלה, וכישוריהם נבדקו – לא פריווילגיה לחרדי, אנחנו לא אומרים בהסתייגות שלנו שאם מישהו למד בישיבה, מכיוון שהוא למד בישיבה צריך לקבל אותו לעבודה.

משה גפני: לא.

שלמה מולה: אתה צודק, אבל לא בחוק הזה.

משה גפני: חבר הכנסת מולה, היות שאני כבר ותיק בכנסת אני יכול להגיד לך שכל הזמן אומרים לנו את זה.

משה גפני: כל הזמן.

משה גפני: עכשיו, יתירה מכך, כשאני בא לוועדת החוקה, או לוועדת הפנים – לא בקדנציה שלך, חבר הכנסת רותם – ואני אומר: צריך להכניס חרדי, הרי זה היעד הלאומי – –

שלמה מולה: בוא ניזום יחד בחוק אחר.

משה גפני: רגע, בסדר, ליזום.

משה גפני: – – אומר משרד המשפטים: אין הגדרה של חרדי; אין הגדרה כזאת.

משה גפני: למה, החרדי זה לא דת, זה לא גזע, זה לא מין.

משה גפני: אין הגדרה של חרדי.

דוד רותם: זה כן דת.

דוד רותם: זה הדת הכי רחוקה – – –

שלמה מולה: נעשה חוק נפרד.

משה גפני: עכשיו, לא הבנתי את האמירה הזאת של משרד המשפטים – כבר שנים רבות.

משה גפני: אם אין הגדרה של חרדי, איך יודעים שהחרדים לא משתלבים בעבודה?

משה גפני: איך יודעים את זה?

משה גפני: על זה מדברים כל הזמן.

משה גפני: יש החלטות ממשלה לשלב חרדים בעבודה.

משה גפני: מדברים פה במליאת הכנסת, חברי הכנסת: צריך לשלב חרדים בעבודה; החרדים לא רוצים לעבוד.

משה גפני: אנחנו מייצגים את הציבור החרדי, ואנחנו אומרים, החרדים רוצים להשתלב בעבודה.

משה גפני: ואנחנו לא מבקשים פריווילגיה בהסתייגות.

משה גפני: אנחנו אומרים: רק מי שיש לו התארים הנדרשים על-פי החוק למשרה הזאת.

משה גפני: לא שהוא למד בישיבה, לא שהוא תלמיד חכם, לא – אותו הדבר.

דני דנון: זה לא המקום פה.

משה גפני: אבל אומרים לי את זה כל הזמן, חבר הכנסת דנון.

משה גפני: היה חוק של חבר הכנסת אחמד טיבי.

דני דנון: בוא נקרא לחוק למגזר החרדי.

שלמה מולה: הרב גפני, אני אומר לך, אם אתה מגיש הצעת חוק שכזאת, אני אומר לך כאן, הנה כל החברים היושבים כאן, אנחנו נתמוך, אבל לא בחוק הזה.

משה גפני: רגע, הרוצה לשקר ירחיק עדותו, אומרת הגמרא.

משה גפני: יש בחוק שהועבר בוועדת הפנים והוכן לקריאה שנייה ושלישית, והיה כתוב בדברי ההסבר – על חוק הרשויות המקומיות, היתה תוספת בדברי ההסבר, שבקריאה השנייה והשלישית נכניס גם את החרדים, ובסופו של דבר לא העבירו את החוק כי משרד המשפטים התנגד עד לרגע זה.

משה גפני: אין לנו יכולת להגיש הצעת חוק מכיוון שהיא לא עוברת את משרד המשפטים.

משה גפני: אם לא נצליח היום – – –

אופיר אקוניס: איך זו עברה?

משה גפני: לא עברה.

אופיר אקוניס: לא, איך זו עברה?

משה גפני: אה, בגלל שזאת הסתייגות.

אופיר אקוניס: לא, אני יודע שיש הסתייגות.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך את האמת, גם משרד המשפטים לא התלהב יותר מדי מההצעה הזאת, והנה היא עברה.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: נאבקנו.

משה גפני: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אתה יודע – כמה ניסינו, כמה פעמים ניסינו.

משה גפני: זה פשוט צביעות של משרד המשפטים להצביע נגד הסתייגות כזאת, כי מטיפים לנו מוסר.

משה גפני: אנחנו אומרים פה: עובר החוק של בני העדה האתיופית, אנחנו תומכים בחוק הזה.

משה גפני: החוק עובר, אז כמו שיש בחוק החברות הממשלתיות, עכשיו, אחרי שהחוק יאושר, תהיה העדפה מתקנת לבני העדה האתיופית, כמו שקיים בחוק החברות הממשלתיות, יש העדפה לערבים, לדרוזים, לצ'רקסים, לנשים, לאנשים עם מוגבלות, כל מה שמנוי בחוק הזה, בכל החוקים האלה – אז יהיה גם חרדים.

משה גפני: עכשיו, מה יקרה?

משה גפני: אחת מהשתיים – איך אמרה חברת הכנסת רונית תירוש?

משה גפני: – אם יהיה חרדי כזה, החוק יחול לגביו.

משה גפני: לא יהיה חרדי כזה, החוק לא יחול לגביו.

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: אנחנו אומרים לכם: יש.

משה גפני: שאלתי בדיון בוועדת הכספים על משרד החקלאות מספר פעמים – 700 עובדים במכון וולקני; רונית, 700 עובדים במכון וולקני.

משה גפני: שאלתי: כמה חרדים?

משה גפני: הרי יש חרדים עם תארים, עם הכול, בנושא של החקלאות.

משה גפני: במכון וולקני, חרדית אחת בחצי משרה, והתברר לי גם שהיא לא חרדית, היא דתית לאומית.

שלמה מולה: אה.

משה גפני: מתוך 700.

עתניאל שנלר: זה לא אסון גדול, זה בסדר, אפשר לחיות עם זה.

משה גפני: לא נורא, לא נורא, העיקר שהיא לא עם כיפה סרוגה.

משה גפני: על כל פנים, במכון וולקני אין חרדי אחד מתוך 700 עובדים.

משה גפני: היום היה דיון על תקציב הרשות לניירות ערך.

משה גפני: הגיעו אנשי הרשות לניירות ערך ושאלתי אותם, בתקציב, כמה עובדים יש להם.

משה גפני: אז הם אמרו: יש לנו 193 עובדים קבועים, עוד 24 עובדים נוספים.

משה גפני: לא חשוב, הגענו לסביבות 240 עובדים.

משה גפני: שאלתי אותם כמה חרדים.

משה גפני: רשות לניירות ערך – אני יודע וגם אתם יודעים שיש סטודנטים חרדים ויש חרדים עם תארים והכול.

משה גפני: כמה חרדים יש ברשות לניירות ערך?

משה גפני: הם הסתכלו אחד על השני במבוכה והבטיחו לי לתת תשובה.

משה גפני: התשובה תהיה שאולי יש אחד.

משה גפני: אולי, לא בטוח.

רחל אדטו: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: או-ו-ו, זה דיון בפני עצמו.

משה גפני: הבאתי לשר האוצר קלסר כזה עב כרס עם אנשים חרדים עם תארים – תואר ראשון, ותואר שני, ודוקטור – רשימה ארוכה של גברים ונשים חרדים.

משה גפני: אמרתי לו: תשלב אותם.

משה גפני: אתה העברת החלטות ממשלה על שילוב חרדים בעבודה.

משה גפני: הנה, אני נציג הציבור החרדי, הנה אנשים חרדים, תבדוק את הכישורים שלהם, תשלב אותם.

משה גפני: מה התשובה שקיבלתי?

משה גפני: מה?

משה גפני: תנחשי.

משה גפני: לא קיבלתי תשובה.

משה גפני: 700 עובדים במכון וולקני, אחד לא חרדי?

יואל חסון: איך אתה, יושב-ראש ועדת הכספים, לא קיבלת תשובה משר האוצר?

משה גפני: לא יודע.

יואל חסון: לא הגיוני בעיני.

משה גפני: הגיוני.

יואל חסון: לא הגיוני.

משה גפני: הגיוני.

יואל חסון: לא הגיוני.

משה גפני: הגיוני.

יואל חסון: לא הגיוני.

משה גפני: הגיוני.

יצחק וקנין: רבותי, הלילה ארוך, ואם נתחיל להפריע לא יסתיימו הדברים.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים את הדברים.

משה גפני: אני חייב לסיים, ואני אומר לכם – מולה, תשמע, אין לי את כל הזמן שבעולם, אני חייב לסיים.

משה גפני: אני רוצה שתדע, ואני אומר את זה לכל אחד ואחת מחברי הכנסת, אנחנו תומכים בחוק הזה.

משה גפני: אנחנו סבורים שצריך לשלב את בני העדה האתיופית.

משה גפני: אין דיון לגבי העניין הזה.

משה גפני: אנחנו מבקשים מכם, מכל חברי הכנסת, אין סתירה לעניין הזה, אין בעיה עם העניין הזה, אנחנו לא מבקשים פריווילגיה, אנחנו מבקשים שתהיו – כל חברי הכנסת – נאמנים למה שאתם אומרים.

משה גפני: אתם אומרים שהחרדים לא רוצים לעבוד, לא רוצים להשתלב בחיי החברה הכלכלית וכל העשייה במדינת ישראל?

משה גפני: אנחנו אומרים לכם: שקר.

משה גפני: אנחנו, מייצגים את הציבור החרדי, רוצים להשתלב.

משה גפני: אבל מכיוון שהנתונים מראים שלא משלבים חרדים – הבאתי כמה דוגמאות ואני יכול להביא עוד הרבה דוגמאות – שתהיה העדפה מתקנת.

משה גפני: אין סתירה לחוק.

משה גפני: אנחנו מבקשים מכם שלא תהיו אחד בפה ואחד בלב.

משה גפני: אתם אומרים שהחרדים צריכים להשתלב בעבודה?

משה גפני: אהלן וסהלן, גם אנחנו מעוניינים.

משה גפני: יש אפשרות שמי שמצביע בעד ההסתייגות שלנו הוא נאמן למה שהוא אומר ומשלב חרדים בעבודה, ומי שמצביע נגד – או שהוא מפחד מאלקין או שהוא לא נאמן לדבריו.

יואל חסון: אני מאמין שהוא מפחד מאלקין.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: יש עוד שני מסתייגים.

רונית תירוש: בנוסף עוד שניים?

יואל חסון: חבר הכנסת שלמה מולה אחריו, ואחריו – דני דנון, האחרון.

יואל חסון: הוא הוריד את ההסתייגויות, זאת אומרת נשאר לנו המסתייג האחרון, שלמה מולה.

יואל חסון: למה דווקא שלמה מולה אחרון, כי הוא אתיופי?

יצחק וקנין: לפי הסדר.

יצחק וקנין: אתה יודע מה?

יצחק וקנין: שאלת שאלה טובה.

יצחק וקנין: הוא רצה לשנות את הסדר ואני לא הסכמתי, כדי שלא יהיה פתחון פה אחרי כן בהסתייגויות לחוק הבא.

יצחק וקנין: תאמין לי שאני יודע מה עשיתי.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתה באמת צודק.

אורי מקלב: חשבתי שאולי לא מן הראוי שיהיה כאן

אורי מקלב: מצעד של אנשים שמרגישים שקיימת בהם אפליה ויעלו אחד אחרי השני.

אורי מקלב: בסך הכול, אני לא אנצל את כל הזמן שעומד לרשותי.

אורי מקלב: דבר שני, אמרתי לעצמי, נו, אנשים שסובלים מאפליה, אז בוא נרגיש אתם ביחד, שיש כמה מסתייגים, ועוד הסתייגות ועוד הסתייגות, וכמה אנשים כבר חסרי סבלנות.

אורי מקלב: נו, מה יגידו אלה שסובלים לאורך תקופה ולאורך כל הזמן מאפליה, כאלה שלא מקבלים אותם לעבודה?

אורי מקלב: אז דבר ראשון, אני באמת רוצה לברך את העדה האתיופית שהגיעה ליום הזה.

אורי מקלב: חוקק חוק שמתקן את האפליה ויש שוויון זכויות.

אורי מקלב: מי כמונו מרגישים מה זה תיקון חוק כזה.

אורי מקלב: השבע לא יכול להרגיש את הרעב, הרעב יכול להרגיש את מי שרעב.

אורי מקלב: אנחנו מרגישים את השמחה שלכם ביום הזה, שבאמת יהיה שוויון זכויות.

אורי מקלב: המסר שיש כאן, גם באופן המעשי וגם באופן הערכי.

אורי מקלב: אבל אנחנו יודעים – ולכל מי שאומר שכאן זה לא המקום לתקן אפליה קיימת, אפליה מובנית נגד ציבור חרדי שבא להתקבל לעבודה, אנחנו כן מבקשים, אדוני חבר הכנסת שלמה מולה, אני מבקש שתהיה לי אפשרות להיקרא חרדי אתיופי.

אורי מקלב: אני רוצה להיות חרדי אתיופי.

אורי מקלב: עד היום הזה היו כמה מגזרים שהיו מופלים – – –

אורי אורבך: אם הוא היה – – –

יצחק וקנין: זה רעיון טוב דווקא.

אורי מקלב: אני רוצה להיות יהודי חרדי אתיופי – אז אני יודע שאני לא מופלה.

אורי מקלב: כשהצביעו על הנשים, תמכנו בזה, אבל לא יכולתי להגיד – מה יכולתי להגיד, שאני רוצה להיות אשה?

אורי אורבך: – – –

אורי מקלב: יש אפליה מובנית אצל הערבים ומתקנים את החוק הזה, אבל לא יכולתי להגיד שאני רוצה להתפלל להיות כזה.

אורי מקלב: אני משהו אחר.

אורי מקלב: אבל עכשיו אני כן יכול להתפלל להיות יהודי אתיופי.

אורי מקלב: המגזר היחיד שנשאר ממגזרים רבים שהיתה בהם אפליה, הוא המגזר החרדי.

אורי מקלב: אנחנו מבליטים את זה באופן אמיתי.

אורי מקלב: כפי שאמר חבר הכנסת גפני, לא מדובר בדרישות לכאלה שאומרים שהם לא למדו והם רוצים לנצל לימוד אחר, לימוד ערכי, בשביל תואר.

אורי מקלב: אנשים שיש להם תואר ובאים להתקבל לעבודה, שולחים קורות חיים למפעל היי-טק ומראים מה הם למדו, את התעודות שלהם, את הניסיון שיש להם, אומרים להם בטלפון: בואו עכשיו, אנחנו בדיוק מחפשים את האדם הזה, אתה האדם המתאים לנו.

אורי מקלב: הם מגיעים למקום: סליחה, אנחנו כבר הסתדרנו, צריך לבוא עוד פעם.

אורי מקלב: עוד לא דיברו אתו בכלל, אבל ראו את הלבוש שלו, את המראה שלו, ומייד אומרים: לא.

אורי מקלב: אלה מעשים שבכל יום.

אורי מקלב: יהודים חרדים רבים יודעים שהם לא יכולים לכתוב "בסייעתא דשמיא" בתחילת קורות החיים, בגלל שאם יש זיהוי של יהודי חרדי, אז בכלל לא מתייחסים אליהם.

אורי מקלב: האפליה הזאת קיימת וגם לא מנסים להסתיר אותה.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שצריכה להיות מחאה.

אורי מקלב: מה שאכפת לנו וכואב לנו זה התנגדות הממשלה.

אורי מקלב: איך ממשלה שמצד אחד אומרת שרוצים לשלב חרדים, מצד שני מתנגדת עכשיו להסתייגויות האלה?

אורי מקלב: למה הממשלה מתנגדת להסתייגות הזאת?

אורי מקלב: למה הממשלה מתנגדת בכזה להט לצרף את זה?

אורי מקלב: תנו מסר, תגידו: אנחנו נגיש הצעה, אבל גם זה לא אומרים לנו.

אורי מקלב: הדבר הזה, שהוא דבר שנמשך, ולא מסתירים אותו, ונמשך לאורך זמן, יחד עם הצביעות הגדולה הזאת, שלא מוכנים כשאנחנו מבקשים לתקן – על זה המחאה שלנו.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: יעלה אחרון המסתייגים, חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ציבור יוצאי אתיופיה שנמצא ביציעים, ברוכים הבאים.

שלמה מולה: איפה אלקין?

שלמה מולה: רציתי רק להגיד לו שאם מבין כל ה-30 שרים שר אחד יתפטר, או שישלחו אותו ל"בונדס" או משהו כזה, שידע שמי שייכנס הוא אדמסו אללי, שנמצא שם ביציע, שהוא יועץ ראש הממשלה לענייני עולי אתיופיה.

שלמה מולה: אני מציע לכם שיחד עם העברת החוק, תחשבו גם על זה.

דני דנון: אצלכם מתחלפים כל הזמן, חבר הכנסת מולה, כל הזמן יש תחלופה בקדימה.

שלמה מולה: אני מציע לכם שהחיזוק המשמעותי יהיה כשאללי יגיע לכאן והוא יהיה הכוח העולה המשמעותי ביותר.

שלמה מולה: זו עצה טובה לכם.

יואל חסון: חבר הכנסת דני דנון, אני לא מאחל לך תחלופות כמו שלנו.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מאוד חשובה וצריך להעביר אותה.

שלמה מולה: אני מקווה שנעביר אותה יחד עם כל ההסתייגויות.

שלמה מולה: אני רוצה רק לומר, שעצם קיום הדיון הזה בחוק הוא במידה רבה תעודת עניות לנו, לחברה הישראלית.

שלמה מולה: לא היה צריך חוק כדי לקדם אנשים.

שלמה מולה: בחברה נורמלית כל אדם, ללא קשר לצבע עורו או להיותו בעל זקן או לא, או למוצאו הערבי או לא, מתקבל לכל מקום עבודה על-פי כישוריו, בלי שיזדקק לחוק.

שלמה מולה: אבל אנחנו הגענו למצב שבו אחרי 30 שנה שיוצאי אתיופיה נמצאים כאן, אחרי שיש יותר מ-7,000 אקדמאים יוצאי אתיופיה, ואחרי שממשלות ישראל מדי שנה – כל הממשלות – העבירו החלטת מחליטים לשלב את עולי אתיופיה במשרות הציבוריות, ללא חוק, הנה לכם, שום דבר לא עבר.

שלמה מולה: ואני מוכרח להודות כאן דווקא לשר מיקי איתן, שגם הוא ניסה לקדם איזושהי יוזמת חקיקה כדי שעולי אתיופיה יוכלו להשתלב במגזר הציבורי.

שלמה מולה: במבחן המעשה הדבר הזה לא צלח.

שלמה מולה: ולכן אני חושב שחברי הכנסת ציון פיניאן ויעקב אדרי, כשיזמו את החקיקה, וגם בראשית הדרך, כששאלו אותי, ואני יודע שגם – –

ציון פיניאן: אופיר אקוניס.

שלמה מולה: – – אופיר אקוניס בין היוזמים שלה, אמרתי: רבותי, זה חשוב, בואו נקדם, ואני משבח את יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה דני דנון שקידם אותה בצורה מהירה ככל האפשר.

שלמה מולה: למה?

שלמה מולה: אני רוצה לומר לכם – בממשלה הזאת, בכנסת הזאת, אנחנו ניסינו להעביר הרבה מאוד חוקים.

שלמה מולה: למשל שילוב עולי אתיופיה בדירקטוריונים, כי הרי אין כמעט עולה אחד מאתיופיה חבר בדירקטוריון, אפילו בחברות הממשלתיות.

שלמה מולה: אנחנו ניסינו להעביר את חוק שילוב עולי אתיופיה הקייסים במוסדות המדינה – גם זה לא צלח.

שלמה מולה: ניסינו להעביר גם את החוק של, מה שנקרא, בית מורשת יהדות אתיופיה, של זבולון אורלב, וכ-80 חברי הכנסת חתומים עליו – הוא תקוע אי-שם בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

שלמה מולה: אנחנו ניסינו גם להעביר חוק לייצר שידור בשפה האמהרית, רק בשבוע שעבר החוק נדחה.

שלמה מולה: יחד עם זאת, הצעת החוק הזאת כן מבשילה ומגיעה.

שלמה מולה: אני רוצה דווקא היום גם לשבח על העברתו להכנה לקריאה שנייה ושלישית של החוק המכונה חוק הסלקציה – נגד סלקציה בכניסה למקומות ציבוריים ומועדונים, שאופיר אקוניס התחיל וכרמל שאמה השלים.

שלמה מולה: הצעת החוק הזאת היא שלי ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלמה מולה: כל הדבר הזה באמת, כל החקיקות האלה באו בעצם רק לומר דבר אחד ברור; השילוב של עולי אתיופיה, יש בו משהו מאוד מקולקל, משהו לא טוב, שצריך לתקן אותו, ואנחנו כן מתקנים.

שלמה מולה: בהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש – דיברנו גם בוועדת העלייה והקליטה, ניסיתי לשכנע את החברים להכניס שלוש הסתייגויות מאוד מהותיות בעיני.

שלמה מולה: אחת ההסתייגויות המהותיות, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – אני דווקא רוצה שחברי הקואליציה יהיו מאוד קשובים – בין החברות הממשלתיות, כולן ייכנסו לחקיקה, אבל השותפים לחברה כלשהי – אם הממשלה, למשל, היא חברה היום – הממשלה שותפה לבנק לאומי למשל, יש לה חזקה של 20%, מה שאנחנו אומרים: בחלק היחסי שהמדינה מחזיקה, החוק הזה כן יחול.

שלמה מולה: כרגע יש התנגדות.

שלמה מולה: דהיינו, על-פי המחקרים שאנחנו עשינו, יותר מ-80% החברות הממשלתיות שהממשלה שותפה בהן, החוק הזה לא יחול עליהן.

שלמה מולה: אז מה עשינו?

שלמה מולה: חוקקנו חוק אך ורק לשרת 20% מהחברות הממשלתיות שהמדינה שותפה בהן?

שלמה מולה: אני חושב שההסתייגות הזאת היא הסתייגות מהותית.

שלמה מולה: ההסתייגות הנוספת שאני מבקש שאנחנו נעביר ונצביע עליה בעצם – הסתייגות שקשורה לרשויות המקומיות.

שלמה מולה: הרי ברשויות המקומיות, אנחנו יודעים – יש הרבה חברות-בנות של הרשויות המקומיות.

שלמה מולה: אני רוצה לציין למשל אחת מהן כדוגמה – מה שנקרא היום תאגידי המים.

שלמה מולה: הרי במדינת ישראל היום יש עשרות תאגידי מים.

שלמה מולה: הבעלים של אותם תאגידים הם הרשויות המקומיות.

שלמה מולה: זאת אומרת, על-פי החוק הזה, עולי אתיופיה לא יכולים להתקבל באותם תאגידים.

שלמה מולה: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

שלמה מולה: אם חוקקנו חוק, למה לא להשלים את החוק כולו, שכולנו נהיה שבעי-רצון?

שלמה מולה: או בעמותות שקשורות לרשויות המקומיות.

שלמה מולה: הרי היום המדיניות היא מדיניות של הפרטה.

שלמה מולה: אם מפריטים, הרשות המקומית היא הבעלים של אותן חברות, היא שולטת באותן חברות, ועולי אתיופיה נמצאים באותם אזורים, מה הבעיה?

שלמה מולה: דרך אגב, אינני בא ואומר, ואני חושב שגם החוק לא אומר, שאדם שהוא לא כשרוני, לא מתאים, לא הולם את אותו התפקיד המוצע – אף אחד לא מבקש שהוא יגיע לאותם מקומות תעסוקה.

שלמה מולה: ולכן, החקיקה היא מאוד ברורה.

שלמה מולה: הדבר השלישי – ההסתייגות הנוספת שאני מבקש שאנחנו נצביע עליה, אדוני היושב-ראש – המוסדות הלאומיים.

שלמה מולה: אני יודע שבפועל המוסדות הלאומיים, כמו ההסתדרות הציונית העולמית, קרן קיימת, הסוכנות היהודית שממנה אני בא – גם עכשיו, למשל בסוכנות היהודית יש יותר מ-300 עובדים בפועל.

שלמה מולה: אבל מה הבעיה שלנו עם אותם 300 עובדים?

שלמה מולה: כמה עובדים בכירים יש?

שלמה מולה: זאת אומרת, בצורה כזאת או אחרת, אם אנחנו רוצים שילוב עולי אתיופיה בחברה הישראלית, לא רק שהם יישארו כאלה ש – אתה יודע – מעבירים ניירות משולחן לשולחן.

שלמה מולה: כל עבודה מכבדת את מי שבא לעבוד בה, אין לי בעיה, ובשמחה רבה, אבל אם אנחנו רוצים שיגיעו למקומות בכירים, שגם יהיו דוגמה אישית וגם הצעירים שיסתכלו עליהם יבואו ויגידו: השמים הם הגבול, כל נער ונערה יוצאי אתיופיה יכולים להגיע רחוק, המשמעות של זה – צריך ללכת לתקן את החוק הזה או לאפשר את קיומו של החוק כפי שהוא, שיכול לבוא לידי ביטוי – הרבה צעירים יוצאי אתיופיה יכולים להשתלב בו, אני חוזר ואומר:

שלמה מולה: עם כישורים – דרך אגב, לא קשרים בקו"ף, אלא בכ"ף – שיוכלו להגיע בעלי כישורים.

שלמה מולה: דרך אגב, אנחנו בדיון – חבר הכנסת אופיר, אתה זוכר – שקיימנו, ביקשנו מאיזה רשויות שיאמרו לנו כמה יוצאי אתיופיה בכירים יש.

שלמה מולה: בקושי הצלחנו למצוא אחד; לפי דעתי מנהל אגף או איזה מישהו סמנכ"ל באיזה מקום.

שלמה מולה: ואז מישהו ציין: יש גם חבר כנסת אחד עולה מאתיופיה.

שלמה מולה: נו.

שלמה מולה: נו, באמת, האם זה העניין?

שלמה מולה: זאת אומרת, הגישה שלנו צריכה להיות גישה פתוחה, שבאה ונותנת מענה מושלם והולם.

שלמה מולה: אני יודע, בדרך כלל הממשלה מתנגדת, האוצר מתנגד.

שלמה מולה: כל התיקונים שאנחנו מצביעים עליהם, מבקשים להציע להצביע עליהם – דרך אגב, אדוני יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, אתה יודע שזה לא חוק תקציבי.

שלמה מולה: אין פה תקציב למדינה.

שלמה מולה: אם זה לא עולה גרוש מתקציב המדינה, אז מה ההתנגדות?

שלמה מולה: אז בואו נשלים את החקיקה בצורה הטובה ביותר, כולנו נצא נשכרים.

שלמה מולה: אני, אין לי עניין לתקוע את החוק.

שלמה מולה: יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, אני אומר לך – אנחנו היום נעביר את החוק, אבל אני אומר, בואו נלך בגישה יותר חיובית, חגיגית יותר, שבאים ואומרים, אפשר לקבל את ההסתייגויות.

שלמה מולה: ההסתייגויות הן לא קנטרניות.

שלמה מולה: בדרך כלל, כאופוזיציה, אתה יודע, אנשים מגישים הסתייגויות קנטרניות כאלה.

שלמה מולה: זה לא העניין.

שלמה מולה: זה באמת לא הסתייגויות של קנטרנות, אלא הסתייגויות שיש בהן עניין מהותי מאוד.

שלמה מולה: הדבר הנוסף, היה לנו ויכוח בדיון שהיה, באמת – העניין של מי מדווח, איך מדווחים, מי מפקח על הדיווחים וכן הלאה.

שלמה מולה: היה לנו ויכוח, אני מקווה שגם הבעיה הזאת תמצא את פתרונה.

שלמה מולה: מאחר שיש לי עוד חמש דקות אני רוצה לענות לרב גפני.

שלמה מולה: אתה יודע, הרב גפני, אני מבין את המצוקה של האוכלוסייה החרדית.

שלמה מולה: דווקא באגף הזה, שמטיף כל הזמן – החרדים יצאו לעולם העבודה – קשה לנו מאוד להתנגד להסתייגות שלך, ואני אומר לך, מאוד קשה – גם שלך וגם של הרב אייכלר.

שלמה מולה: אלא מה?

שלמה מולה: אני חושב שבאמת, ההסתייגות שלכם, היא צריכה לעבור דרך חוק המכרזים, לא דווקא בחוק הזה.

שלמה מולה: אני אומר לך, הרב גפני – הנה, אני מוכן להתנדב, בשם הסיעה שלי, להגיש הצעת חוק שיהיה דיון במושב הבא.

שלמה מולה: נתמוך בו – –

משה גפני: לא יעבור.

שלמה מולה: רק שנייה.

שלמה מולה: – – נתמוך בו מכאן עד הסוף, בלי לוותר.

שלמה מולה: אי-אפשר כל הזמן רק לבקר את האוכלוסייה החרדית, שלא עובדים.

שלמה מולה: צריך גם לייצר כלים.

שלמה מולה: אבל החוק הזה לא קשור לזה.

שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני הרב גפני, אני יודע, אנחנו יודעים, כשיש משרה כלשהי – עולה מאתיופיה, חרדי, ערבי ומישהו אחר, שלא מזוהה בשלוש האוכלוסיות – שלוש האוכלוסיות לא מתקבלות.

שלמה מולה: האחר מתקבל.

שלמה מולה: אני חש גם את הבושה הזאת שלכם, בדיוק כמו עולי אתיופיה.

שלמה מולה: האפליה הזאת קיימת, זה ברור.

שלמה מולה: צריך להילחם בה בחירוף נפש, אבל אני חושב, לא במסגרת הצעת החוק – לא בהסתייגות הזאת.

שלמה מולה: אני רוצה לתמוך, אבל לא בטוח שאנחנו נותנים מענה הולם, ברור, שאין עליו ויכוח, לאוכלוסייה החרדית.

שלמה מולה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך – אלקין, ציון, גם יעקב, אני משבח אתכם על היוזמה, ואני מציע – רק – לקבל את ההסתייגויות האלה.

שלמה מולה: ברגע שאנחנו מקבלים את ההסתייגויות, החוק הוא מושלם, החוק הוא נכון, אני חושב, וכולנו נצא נשכרים; גם העלייה מאתיופיה – אני מקווה שבסופו של דבר, כעבור מספר שנים לא רבות, יוצאי אתיופיה לא יזדקקו לחוק אלא ישתלבו לפי יכולתם וכשרונם, ומדינת ישראל תיהנה מכישוריהם של עולי אתיופיה.

שלמה מולה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון בהסתייגויות חבר הכנסת דני דנון, יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יצחק וקנין: אחריו – אנחנו מצביעים.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני נאלץ להמליץ לחברי לדחות את ההסתייגויות למרות שיש בהן צדק רב.

דני דנון: ראשית, חברי חבר הכנסת מולה, אתה יודע מה האויב של הטוב מאוד – זה המצוין.

דני דנון: יש פה הצעת חוק טובה מאוד שבאה להקל על יוצאי אתיופיה.

דני דנון: ההסתייגויות שלך, נכון, הן הופכות את החוק למצוין, אבל הניסיון שלנו להפוך את החוק הזה למצוין היו מעכבות את החוק הזה, ועוד מספר חוקים רבים שאתה בעצמך יודע, היו נתקעים במערכת הביורוקרטית.

דני דנון: לכן, אני בא ואומר, אנחנו נעשה זאת.

דני דנון: דיברתי עם יו"ר הסוכנות היהודית.

דני דנון: הסוכנות היהודית והקק"ל זה גוף דו-מהותי בעיקרו, שחייב להחיל עליו את הכללים שאנחנו מחילים על המגזר הציבורי.

דני דנון: לכן אני חושב שאנחנו צריכים להסיר את ההסתייגות ולהצביע בעד החוק.

דני דנון: חברי חברי הכנסת החרדים.

דני דנון: על מה אתם מלינים?

דני דנון: חבר הכנסת גפני, זה לא המקום ולא השעה.

דני דנון: הדברים שאתה אומר נכונים.

דני דנון: אני מוכן לחתום על הצעת חוק אתך בנושא הזה.

דני דנון: אבל לבוא ולנצל חוק שנוגע ליוצאי אתיופיה, להיכנס בדלת האחורית ולבוא ולהגיד: עכשיו בוא נכניס את המגזר החרדי – – –

משה גפני: לא, אנחנו תומכים בחוק.

דני דנון: ההסתייגות שלכם היא לא במקום הנכון.

דני דנון: אי-אפשר בחוק שנוגע למגזר של יוצאי העדה האתיופית להכניס את המגזר החרדי.

דני דנון: אני מסכים אתכם.

דני דנון: היום יש בכנסת ועדת חקירה פרלמנטרית אחת, לא לחקר ארגוני השמאל ולא לחקר מימון של ממשלות; יש היום ועדת חקירה פרלמנטרית אחת לבדוק את המגזר הערבי ואת הייצוג שלו במגזר הציבורי.

דני דנון: לכן אתם צודקים בטענות שלכם, אבל המקום הנכון זה בתיקוני חקיקה.

דני דנון: תמצאו פה חברים מקדימה, חברים מהליכוד, שילכו אתכם יד ביד.

דני דנון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני ממליץ לחברי חברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות.

יצחק וקנין: רבותי, לשם החוק, חברי הכנסת ישראל אייכלר, משה, רבותי, הצבעה – לשם החוק.

יצחק וקנין: מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת ישראל אייכלר, משה גפני ואורי מקלב לשם החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 נגד, שמונה בעד.

יצחק וקנין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים על שם החוק כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 57 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יצחק וקנין: 57 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, שם החוק נתקבל כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: לסעיף 1 הסתייגות של חברי הכנסת ישראל אייכלר ומשה גפני.

יצחק וקנין: להצביע על ההסתייגות?

יצחק וקנין: ובכן, מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 33 נמנעים – 12 ההסתייגות של חברי הכנסת ישראל אייכלר, משה גפני ואורי מקלב לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 33 נגד, שמונה בעד.

יצחק וקנין: אם כן, ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שלמה מולה, אתה מושך את ההסתייגות או משאיר אותה?

שלמה מולה: הצבעה.

יצחק וקנין: הצבעה על ההסתייגות לסעיף 1 של חבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 39 נמנעים – 3 ההסתייגות הראשונה של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 נגד, 21 בעד, שלושה נמנעים.

יצחק וקנין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: ישנה הסתייגות נוספת של חבר הכנסת דני דנון שמשך את ההסתייגות וחבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: ובכן, רבותי, אנחנו מצביעים על ההסתייגות של שלמה מולה בלבד.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 42 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 1 לא נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אלקין, אמרת שאתה בעד ההסתייגות של מולה.

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: חבל שלא עשינו דילים עם החרדים, עשינו שטות.

יצחק וקנין: 42 נגד, 21 בעד.

יצחק וקנין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, כל ההסתייגויות לסעיף 1 הוסרו.

יצחק וקנין: מצביעים על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 63 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יצחק וקנין: 63 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: סעיף 1 התקבל כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: רבותי, עדיין לא סיימנו את החוק וגם לא מוחאים כפיים, תודה.

יצחק וקנין: לסעיף 2, רבותי, יש הסתייגות של חברי הכנסת ישראל אייכלר, משה גפני ואורי מקלב.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 4 נגד – 35 נמנעים – 7 ההסתייגות של חברי הכנסת ישראל אייכלר, משה גפני ואורי מקלב לסעיף 2, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 55 נגד – – – חבר הכנסת גפני, אני באמצע ההצבעות, אתה מפריע.

יצחק וקנין: 35 נגד, ארבעה בעד, שבעה נמנעים.

יצחק וקנין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: להצביע.

יצחק וקנין: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת שלמה מולה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 37 נמנעים – 3 ההסתייגות של חבר הכנסת שלמה מולה לסעיף 2 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 21 בעד, 37 נגד, שלושה נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, לסעיף 2 אין הסתייגויות, כל ההסתייגויות הוסרו.

יצחק וקנין: אני מצביע על סעיפים 2, 3 ו-4 כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 2–4, כהצעת הוועדה – 61 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 2–4, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

משה גפני: יהדות התורה מצביעה בעד האתיופים, לא צבועים כמו האחרים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, אנחנו באמצע ההצבעה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גפני, זה מפריע להצבעה.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: בעד – 61, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, סעיפים 2, 3 ו-4 נתקבלו כהצעת הוועדה.

יצחק וקנין: יושב-ראש הוועדה, להצביע בקריאה שלישית?

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת החוק להרחבת הייצוג ההולם לבני העדה האתיופית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011 – קריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 60 נגד – אין נמנעים – אין חוק להרחבת הייצוג ההולם לבני העדה האתיופית בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 60 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: יושב-ראש הוועדה, רוצה להודות?

יצחק וקנין: אופיר, או ציון.

יצחק וקנין: אני אאפשר לחבר הכנסת ציון פיניאן מיוזמי הצעת החוק להודות.

ציון פיניאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי יוצאי ועולי אתיופיה, אנחנו שותפים היום לתחילתה של מהפכה חברתית; החוק להרחבת ייצוג הולם לבני העדה האתיופית הינו אור בקצה המנהרה לכל הקהילה, והוא מתקן אפליה ועוולה שנמשכת זה שנות דור.

ציון פיניאן: החוק ישפר את תדמית הקהילה בעינם ובעיני עם ישראל וירים את קרנם בקרבנו.

ציון פיניאן: קבענו מנגנוני פיקוח ליישומו של חוק זה.

ציון פיניאן: אני תקווה שבעוד שנה נראה את ניצני החוק בשילובם של בני העדה בתפקידים בכירים בשירות הציבורי והמוניציפלי.

ציון פיניאן: ברצוני להודות לחברי, לחבר הכנסת דני דנון, יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, שעשה הכול כדי לזרז את החוק, לחברי היוזמים, חבר הכנסת אופיר אקוניס, יישר כוח, לחברי יעקב אדרי, שעמד אתנו ותכנן ועשה את הכול, לאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, שיחד אתנו קידמו את יוזמת החוק – תודה לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ציון פיניאן.

יצחק וקנין: אני אאפשר גם לחבר הכנסת אופיר אקוניס להודות, כמציע – כאחד המציעים את הצעת החוק.

יצחק וקנין: בבקשה לקצר כמה שאפשר כדי שנוכל להמשיך בסדר-היום.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, קודם כול, תודה שאפשרת לי.

אופיר אקוניס: אדוני, זהו ערב חשוב לבני העדה האתיופית, ותרשה לי לומר – גם לי, גם לחבר הכנסת פיניאן ולחבר הכנסת אדרי, שלושתנו יזמנו את החוק הזה.

אופיר אקוניס: אדוני, אני חושב שהכנסת אישרה הערב את אחד החוקים החברתיים ביותר שעברו בכנסת הזאת, בכנסת השמונה-עשרה; אתה יודע מה, אולי מאז קבע מנחם בגין, זכרו לברכה, את עליית יהודי אתיופיה כמדיניות, הייתי אומר בעיקר בקדנציה השנייה של כהונתו, ואחריו המשיך – אני חושב שכדאי לשלוח איחולי החלמה ליצחק שמיר, שהיה מהמנהיגים הבולטים, אדוני, שהביאו לכאן את מרבית עולי אתיופיה.

אופיר אקוניס: אני חושב, אדוני, שאנחנו, בעזרת החוק הזה, נפרוץ את תקרת הזכוכית של בני העדה האתיופית.

אופיר אקוניס: הם מטובי אנשינו, אדוני, מטובי לוחמינו.

אופיר אקוניס: אני חושב שעשינו פה היום דבר אדיר, שיפרוץ דרך לבני העדה האתיופית – כמעט 130,000 במספר – לחלקם כמובן, להשתלב במערכת הציבורית הממשלתית ברמה הגבוהה ביותר.

אופיר אקוניס: אני רוצה שוב להודות, גם לחבר הכנסת אדרי, לחבר הכנסת פיניאן, ידידי הטוב, ולכל מי שעזר לנו להעביר את החוק הזה, ליושב-ראש ועדת העלייה והקליטה חבר הכנסת דנון, שבאמת מאז שאמר שהוא מבצע את הדבר הזה במהירות, ואני יודע גם כיו"ר ועדה – תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: האחרון, אני אאפשר גם לך דקה כדי להודות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לברכות, קודם כול לחברי לחוק – אופיר אקוניס וציון פיניאן, ידידי, שעשינו את המלאכה יחד.

יעקב אדרי: כמובן, חשוב לנו שנושא העדה האתיופית יהיה כל הזמן על שולחן הכנסת, ונתקן מה שצריך לתקן.

יעקב אדרי: מובן שיושב-ראש הוועדה, דני דנון, גם נרתם לעניין, ואני מודה לך גם על הרצון לסיים את זה מהר.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שההסתייגות של ידידי שלמה מולה תתקבל בסופו של דבר, אבל טוב לקבל כבר מה שיש, ולנסות להמשיך הלאה, ושהתיקון הזה יחול גם על קק"ל, על הסוכנות, כי זה מאוד חשוב.

יעקב אדרי: אני שוב רוצה להודות לכולם, וגם לך, אדוני היושב-ראש, ולכל חברי חברי הכנסת שתמכו בחוק הזה.

יעקב אדרי: תודה לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אדרי.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להרחבת הייצוג ההולם לנשים (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, שהועברה מהוועדה לקידום מעמד האשה; וכן הצעת חוק הטיס, התשע"א–2011, שהועברה מוועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [מס' כ/366; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 17995; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: סעיף 11 לחוק האזרחות, התשי"ב–1952, קובע בין היתר כי בית-המשפט לעניינים מינהליים רשאי, לבקשת שר הפנים, לבטל את אזרחותו הישראלית של אדם שעשה מעשה שיש בו משום הפרת אמונים למדינת ישראל, כגון מעשה טרור, בגידה או ריגול חמור.

דוד אזולאי: בהצעת חוק זו, שיזמו חברי הכנסת דוד רותם ורוברט אילטוב, מוצע להרחיב את האפשרות של שלילת האזרחות ולהסמיך גם בית-משפט שהרשיע אדם בעבירות של מעשה טרור, פגיעה בריבונות המדינה או בשלמותה, גרם מלחמה, סיוע לאויב במלחמה, שירות בכוחות האויב, ריגול או ריגול חמור, לשלול את אזרחותו הישראלית, נוסף על כל עונש.

דוד אזולאי: בדיונים בוועדת הפנים והגנת הסביבה הוחלט להוסיף להצעה כמה סייגים אשר יצמצמו את הסכנה של שימוש לרעה בסעיף.

דוד אזולאי: כך, למשל, מוצע כי בית-המשפט כאמור יהיה מוסמך לשלול את האזרחות רק לבקשתו של שר הפנים, וכי בקשה זו של שר הפנים תוגש רק בהסכמתו בכתב של היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אזולאי: הסדר דומה קבוע היום בסעיף 11 לחוק, בנוגע לשלילת האזרחות על-ידי בית-המשפט לעניינים מינהליים כאמור.

דוד אזולאי: עוד מוצע לקבוע, בדומה להסדר הקבוע בסעיף 11, כי ביטול האזרחות כאמור יתאפשר רק אם האדם שאזרחותו הישראלית תבוטל לא ייוותר חסר אזרחות עקב כך.

דוד אזולאי: עם זאת, יראו מי שיושב דרך קבע מחוץ לישראל כמי שלא ייוותר חסר אזרחות.

דוד אזולאי: ביטול האזרחות יהיה מהיום שאין אפשרות לערער עוד על פסק-הדין, או ממועד מאוחר יותר שיקבע בית-המשפט.

דוד אזולאי: ברצוני לציין כי בדיוני הוועדה הביע נציג השב"כ את התנגדות השב"כ לתיקון המוצע וטען כי אין בו צורך מבחינה ביטחונית, אך הוועדה החליטה לקבל את ההצעה על אף התנגדות זו.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו מוגשת בצירוף הסתייגויות, אך אבקש מחברי הכנסת לדחות הסתייגויות אלה ולתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע לכם על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: להצעת חוק זו יש כמה מסתייגים.

יצחק וקנין: המסתייג הראשון – חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, שוב אנחנו נמצאים כאן, בשעת לילה, מול חוק חסר ערך, פוגעני, מיותר.

ניצן הורוביץ: יושב-ראש הוועדה ציין שאפילו השב"כ התנגד לחוק הזה ואמר שהוא מיותר.

ניצן הורוביץ: הוא מגיע מאותו מקום שמגיעים החוקים האחרים, כדי להסית, כדי לסכסך, כדי לפגוע.

ניצן הורוביץ: צר לי על העניין הזה, אבל הסיפור איננו נפסק.

ניצן הורוביץ: לגופו של עניין, מהות ההצעה כאן היא להפוך את שלילת האזרחות, שהיא סנקציה מאוד חמורה, שלכל הדעות צריך להפעיל אותה מאוד במשורה, מסנקציה מינהלית בלבד, כפי שקיים היום, שמופעלת בהליך מינהלי ייעודי, גם לסנקציה פלילית שמוטלת על-ידי בתי-משפט במסגרת גזר-דין.

ניצן הורוביץ: המצב הקיים, של שלילת אזרחות ככלי מינהלי, עונה על הצורך הנדיר שמתעורר, להוקיע מעשה בגידה חמור שביצע אזרח ישראלי שאיננו נמצא בגבולות המדינה ועל כן אי-אפשר למצות אתו את הדין הפלילי.

ניצן הורוביץ: אבל במקרים שבהם מתנהל הליך פלילי והאיש עומד לדין ונידון לעונשי מאסר ארוכים, אי-אפשר להבין ואי-אפשר לקבל את ההצעה הזאת, של שלילת האזרחות, משום שכבר כיום יש לבתי-המשפט כלים משמעותיים להביע גינוי והוקעה של המעשה החמור, כולל אות הקלון שבהרשעה, כולל הטלת מאסר ממושך.

ניצן הורוביץ: והדברים ברוח הזו – אני רוצה להזכיר – נאמרו על-ידי בית-המשפט העליון בעת דחיית העתירה לשלילת האזרחות של יגאל עמיר.

ניצן הורוביץ: היתה עתירה לשלול את האזרחות של יגאל עמיר, רוצח ראש הממשלה.

ניצן הורוביץ: בג"ץ דחה ואמר שיש מספיק כלים, ויש עונש חמור מספיק.

ניצן הורוביץ: אם כן, מה מהות ותכלית השינוי שמבקשים לעשות כאן?

ניצן הורוביץ: התכלית היא כמו בחוקים אחרים, אותה תכלית בדיוק, להפנות כלפי האוכלוסייה הערבית עוד אווירה של איום, ועוד עניין של הסתה שמגיעה מאותה סיעה שמציעה את רוב ההצעות האלה כאן.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, קשה להעלות על הדעת שבית-משפט ינקוט צעד כזה כלפי מורשע יהודי בעבירה של בגידה או ריגול.

ניצן הורוביץ: לעומת זאת, שלילת אזרחות של מורשע ערבי איננה דמיונית כלל, וזאת הבעיה.

ניצן הורוביץ: חברים, אמר כבר נציג השב"כ בוועדה שאין צורך בתיקון הזה, והם מתנגדים לו.

ניצן הורוביץ: ואני אדגיש כאן שלשינוי הזה אין השפעה – הוא לא משפיע על תחושת הביטחון הכללית של הציבור היהודי.

ניצן הורוביץ: אבל הוא נועד, וזו מטרתו, לערער את ביטחונם של האזרחים הערבים בזכותם היסודית לאזרחות, ולערער את מעמדם כאזרחים מבחינת כלל הציבור.

 משה (מוץ) מטלון: ניצן – – –

ניצן הורוביץ: אבל אתה, חבר הכנסת מוץ, אתה מעניש אותו.

ניצן הורוביץ: הוא נכנס ל-15 ו-20 שנה מאסר בבית-כלא.

ניצן הורוביץ: אתה לא שולח אותו לפיקניק.

ניצן הורוביץ: אתה עושה כאן עונש נוסף.

ניצן הורוביץ: עכשיו, יש לנו כבר שורה של הצעות שמגמתן דה-לגיטימציה של הערבים בישראל כאזרחים, וזה עוד חוק שהולך בדיוק בנתיב הזה.

פניה קירשנבאום: – – –

ניצן הורוביץ: כן, כן.

ניצן הורוביץ: זו המטרה, ואני חושב שפה אתם אפילו לא הכחשתם את זה בדיונים בוועדה.

פניה קירשנבאום: קודם כול, טוב שאתה הודית בזה.

ניצן הורוביץ: אני לא הודיתי בזה, אתם אמרתם את זה, וכולל מה שאמרתם ממש לפני חמש דקות.

ניצן הורוביץ: והמצב הוא מצב אבסורדי.

דני דנון: זה לא ערבים, זה מחבלים.

דני דנון: – – – על מחבלים.

ניצן הורוביץ: כן, נכון.

ניצן הורוביץ: אנשים שהורשעו על-ידי בית-משפט בעבירות חמורות ונגזר עליהם עונש כבד ביותר.

דני דנון: – – –

ניצן הורוביץ: נכון, ופה, ופה – – –

דני דנון: – – – את כל ערביי ישראל.

ניצן הורוביץ: ודאי שלא.

דני דנון: – – – אותם.

ניצן הורוביץ: ודאי שלא.

ניצן הורוביץ: אתה מכניס אותם.

ניצן הורוביץ: נוצר מצב אבסורדי בסיפור הזה, שהשב"כ שהוא הגוף שאמון על השמירה, על האינטרסים הביטחוניים, הוא זה שצריך לרסן את הכנסת והממשלה ולהצביע על הסכנות הטמונות בתיקון החוק הזה.

ניצן הורוביץ: תקראו את עמדת השב"כ כפי שהובאה בוועדה.

ניצן הורוביץ: הדברים הם בפרוטוקול – מאוד ברורים, וזה מה שאתם עושים כאן היום.

ניצן הורוביץ: בעקבות עמדת השב"כ, חברות וחברים, אי-אפשר להסתתר עוד מאחורי הצדקה ביטחונית כביכול שיש פה בתכלית החוק הזה, לדבריכם, ובהיעדר תכלית רציונלית לחוק – – –

 משה (מוץ) מטלון: אם השב"כ היה תומך, היית מצביע בעד החוק?

ניצן הורוביץ: אז, סליחה, אז הדברים היו נראים אחרת.

ניצן הורוביץ: אבל אתה צריך לשאול את עצמך, למה אתה תומך בחוק, בחוק שהשב"כ אומר שהוא מזיק ופוגעני?

ניצן הורוביץ: תשאל את עצמך.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, לא להפריע לדובר.

יצחק וקנין: לא להפריע לו, במיוחד לא בעמידה.

 משה (מוץ) מטלון: אני שואל בישיבה.

ניצן הורוביץ: לכן, אין תועלת בהצעת החוק הזאת, אין בה שום טעם אמיתי, והיא נועדה ללבות את האווירה שאתם מבקשים ללבות, ולהראות כמה אתם נאמנים ופטריוטים, וכמה אתם יוצאים נגד כל מיני בוגדים ואנשים אחרים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לכם, חברי חברי הכנסת, שמדובר כאן בזכויות יסוד, ולכם, היד שלכם ככה קלה על ההדק לפסול את הזכויות האלה.

ניצן הורוביץ: וזכויות היסוד כולן שואבות את המשמעות המעשית מקיומה של תשתית שמאפשרת אותה, וממסגרת שבתוכה מתממשות הזכויות ומקבלות תוכן.

ניצן הורוביץ: והמסגרת הזאת היא אזרחות, אזרחות.

ניצן הורוביץ: אזרחות היא לא איזשהו משהו שאתה לוקח ושולל כלאחר יד, כי ביטול אזרחות שולל מן האדם את האפשרות לזכות להגנה על כל אותן זכויות שדורשות במפורש או במשתמע מסגרת חברתית שתספק אותן.

ניצן הורוביץ: משום כך, הזכות לאזרחות שהיא זכות בסיסית ביותר הוכרה במשפט הבין-לאומי, והיא מחייבת כל מדינה, והיא מחייבת גם את המדינה שלנו, מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להדגיש בפני הכנסת שלפי חוק האזרחות הקיים היום – נדמה לי שזה חוק האזרחות 1952, מדובר כבר ב-60 שנה – יש אפשרות, וגם בעיני היא כבר מרחיקת לכת היום, לבטל אזרחות.

ניצן הורוביץ: יש סמכות לבטל אזרחות מטעמים של הפרת אמונים.

ניצן הורוביץ: אולי אתם לא יודעים, זה קיים בחוק הישראלי.

ניצן הורוביץ: יש אפשרות לבטל אזרחות של ילדים כתוצאה מכך.

ניצן הורוביץ: יש קיום הליך משפטי שלא בנוכחות האדם שאת אזרחותו מבקשים לבטל, על יסוד ראיות חסויות.

ניצן הורוביץ: כל הדברים האלה כבר מופיעים בחוק הישראלי 60 שנה.

ניצן הורוביץ: ואכן, בוטלה אזרחות במספר מקרים על-פי הסמכות הנוכחית.

ניצן הורוביץ: מה שכאן מבקשים זה בנוסף – להעניק לבית-משפט סמכות בנוסף לעונש המאסר, ואין לזה מקבילה במדינות נאורות אחרות.

ניצן הורוביץ: איש אינו חולק, וגם אני לא חולק, שרשויות המדינה זכאיות, ואפילו חייבות, לפעול נגד כל אדם שפוגע בביטחון המדינה ובביטחון האזרחים.

ניצן הורוביץ: אבל אני רוצה להגיד לכם, ואני אומר את זה מתוך אחריות, שלרשויות הביטחון ולרשויות אכיפת החוק במדינת ישראל יש אמצעי אכיפה רבים וחמורים פחות משלילת אזרחות, ועדיין הם אפקטיביים מאוד.

ניצן הורוביץ: בשנת 1996, 1996, הובאה בפני בג"ץ – אני חושב שזה היה בג"ץ אלרואי – הדרישה אל שר הפנים לבטל את האזרחות של יגאל עמיר.

ניצן הורוביץ: והעותרת טענה באותו בג"ץ שיש לחייב את שר הפנים לבטל – – – מי היה שר הפנים ב-1996?

ניצן הורוביץ: זאת היתה, אני חושב, כבר ממשלת נתניהו.

יצחק וקנין: או מאיר שטרית, או רוני בר-און.

ניצן הורוביץ: – – – לחייב את שר הפנים לבטל את אזרחותו של יגאל עמיר מן הטעם שביטול האזרחות – ככה אמרו בעתירה – ביטול האזרחות נדרש כדי, כמו שאתם כאילו אומרים היום, להביע הסתייגות נחרצת של החברה מן המעשה הנורא של רצח ראש הממשלה.

ניצן הורוביץ: ובית-המשפט העליון פסק שהחברה המאורגנת מביעה הסתייגות וסלידה מן הרצח בדרכים אחרות.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: ב-1996, כן.

אורי אורבך: השר סויסה.

יצחק וקנין: ב-2006 הוא אמר.

ניצן הורוביץ: ב-1996.

יצחק וקנין: ב-1996 – סויסה.

יצחק וקנין: היה אליהו סויסה.

ניצן הורוביץ: סליחה?

יצחק וקנין: השר סויסה היה.

ניצן הורוביץ: השר סויסה.

ניצן הורוביץ: בית-המשפט פסק באותו מקרה שהחברה המאורגנת מביעה הסתייגות וסלידה מן הרצח בדרכים אחרות.

ניצן הורוביץ: וכידוע לכולכם, יגאל עמיר יושב בבית-הסוהר והוא מחזיק באזרחותו הישראלית.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להביא דוגמה ממקום אחר, מארצות-הברית.

ניצן הורוביץ: ב-1958 עוד היה בחוק האמריקני סעיף שמתיר לבטל אזרחות של אדם משום הפרת אמונים, ובית-המשפט העליון האמריקני קבע בשנת 1958 שהסעיף הזה בחוק שלהם מנוגד לחוקה האמריקנית משום שהוא מטיל עונש אכזרי ובלתי רגיל.

ניצן הורוביץ: וכך כתב בית-המשפט העליון האמריקני – פסק:

ניצן הורוביץ: אזרחות היא לא רשיון שפוקע בגין התנהגות בלתי ראויה, וביטול אזרחות בנסיבות כאלה איננו אלא ענישה פרימיטיבית ואכזרית – פסק-הדין Trops v.

ניצן הורוביץ: Dulles.

ניצן הורוביץ: הפילוסופית חנה ארנדט תיארה את העניין הזה של ביטול אזרחות באופן דומה בספרה "יסודות הטוטליטריות", והיא אמרה שביטול אזרחות, נוסף על פגיעתו האנושה בזכויות האדם, כמוהו כחזרה לחיי פרא ולתקופת אנשי המערות.

ניצן הורוביץ: תקשיב טוב, חבר הכנסת דוד רותם: כמוהו כחזרה לחיי פרא ולתקופת אנשי המערות.

דוד רותם: מי אמר את זה?

ניצן הורוביץ: הפילוסופית חנה ארנדט.

דוד רותם: או.

ניצן הורוביץ: כן, מוטב שתקשיב כי אלה דברים שראויים להישמע.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת רותם – אני אמרתי לך את זה גם בוועדה.

ניצן הורוביץ: אין לנו כאן בארץ מצב שבו אנשים שהועמדו לדין והורשעו בעבירות החמורות – של טרור, ריגול, בגידה, עבירות שעליהן חל העניין – אחרי ההרשעה פשוט חוזרים לביתם וממשיכים בחייהם.

ניצן הורוביץ: האנשים האלה נכנסים לכלא, מקבלים עונש מאוד משמעותי, מאוד קשה, וטוב שכך.

ניצן הורוביץ: אלה עבירות חמורות, ומי שעובר עליהן ומורשע על-ידי בית-משפט צריך להיענש במלוא החומרה.

ניצן הורוביץ: אבל זה כבר המצב.

ניצן הורוביץ: אתה מציע כאן בעצם עונש נוסף, של שלילת אזרחות, שהוא דבר בלתי ראוי.

ניצן הורוביץ: הוא דבר בלתי ראוי.

ניצן הורוביץ: ואני אומר לכם כאן, שעצם הדיון הזה – – –

דוד רותם: על-פי החוק, מי ישלול את האזרחות?

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שצריך לשלול אזרחות.

דוד רותם: אני שואל על-פי החוק.

ניצן הורוביץ: אתה הרי יודע שבחוק הנוכחי יש לשר הפנים סמכות לשלול אזרחות, וכבר נשללה אזרחות במדינת ישראל במקרים חמורים שמצדיקים זאת.

דוד רותם: על-פי החוק, למי הסמכות להורות על שלילת אזרחות?

ניצן הורוביץ: לבית-המשפט.

דוד רותם: ואתה לא סומך עליו שאם זה לא ראוי?

דוד רותם: הרי מוטב – יביאו לו את חנה ארנדט.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שצריך לשלול אזרחות כעונש נוסף לעונש שכבר הוטל בהליך פלילי מסוים.

דוד רותם: מי שלא סומך על בתי-המשפט – – –

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה לתת לבית-המשפט את הסמכות הזאת.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שאזרחות זה דבר שאתה לוקח ושולל בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: כן, גם על-ידי בית-משפט ועל-ידי שופט בישראל.

ניצן הורוביץ: עצם הדיון בסמכות לבטל אזרחות לא נועד לקדם את ביטחון המדינה – אני אומר את זה כאן בצורה נחרצת – לא נועד לקדם את ביטחון המדינה.

ניצן הורוביץ: אתם לא תקדמו את ביטחון המדינה במילימטר עם ההצעה הזאת, אלא אתם מבקשים להעביר מסר משפיל ומפלה, שלפיו אזרחותם של אנשים כאן איננה ברורה מאליה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, הכנסתם, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, תיקון בהצעת החוק, שמי שבגלל ביטול האזרחות יישאר משולל אזרחות, יוענק לו רשיון לשהיית קבע במדינת ישראל; אני חושב שזה הניסוח.

ניצן הורוביץ: אבל השארתם חזקה שם – שחזקה שמי שנמצא מחוץ לגבולות המדינה, שיש לו אזרחות אחרת.

ניצן הורוביץ: הדברים נובעים מתוך הכלל במשפט הבין-לאומי, שאסור להשאיר בן-אדם בלי אזרחות.

ניצן הורוביץ: אבל החזקה הזאת לא עומדת – – –

דוד רותם: אין כלל כזה במשפט הבין-לאומי.

דוד רותם: אתה יודע היטב שהאמנה הבין-לאומית קבעה במפורש באיזה מקרים אפשר לשלול אזרחות גם אם הוא נשאר חסר אזרחות לחלוטין.

דוד רותם: אבל היועץ המשפטי של הוועדה – – –

ניצן הורוביץ: אז אני אומר לך.

ניצן הורוביץ: אבל זה כבר קיים בחוק הישראלי.

ניצן הורוביץ: בשביל זה אני אומר לך שהחוק שאתה מציע הוא מיותר, כי בחוק שלנו כבר יש.

ניצן הורוביץ: לא טוב לי עם מה שיש היום בחוק, כי לדעתי הסעיפים הם פוגעניים.

ניצן הורוביץ: אבל הם כבר קיימים.

ניצן הורוביץ: אתה רוצה להוסיף כאן דבר נוסף, שהוא איננו ראוי, איננו נחוץ, וגם סותר את החוק הבין-לאומי.

ניצן הורוביץ: מדוע?

ניצן הורוביץ: כי קבעתם חזקה שמי שנשאר מחוץ לגבולות המדינה, חזקה שיש לו אזרחות נוספת.

ניצן הורוביץ: החזקה הזאת איננה עומדת, כי יכול להיות שתישלל האזרחות, הוא יהיה מחוץ למדינה, ולא תהיה לו אזרחות אחרת, וכך הוא יישאר משולל אזרחות.

ניצן הורוביץ: לכן גם בעניין הזה אנחנו הגשנו הסתייגות ספציפית, והיא הסתייגות עניינית והסתייגות ראויה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני לא אנצל פה את כל הזמן סתם בשביל לדבר מעל הדוכן, אני רוצה לדבר לעניין, ואני חושב שלנוכח החוק שכבר קיים במדינת ישראל, ולנוכח התכלית שעומדת בבסיס החוק הפלילי, לנוכח עמדת שירותי הביטחון בחוק הזה, ובעיקר לנוכח הצורך שלנו לשמור על רקמה ישראלית ולגרום לכך שאזרחי המדינה הזאת כולם יחיו כאן יחד, בשלום ובביטחון, הצעת החוק הזאת היא בלתי ראויה.

ניצן הורוביץ: ושוב, לו היתה הצעת החוק הזאת מגיעה לבדה, וזה מה שהיה ועל זה היה הדיון היום, ניחא; היה אפשר להתווכח.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא שזאת עוד חוליה בשרשרת של הצעות חוק שמגיעות בעיקר מסיעת ישראל ביתנו ומטרתן לזרוע פה בחברה הישראלית ריב, מדנים ושסעים, וצר לי על כך.

ניצן הורוביץ: צר לי שבימים האלה, ערב אחר ערב אנחנו עומדים כאן, קומץ חברי כנסת, בשעות מאוחרות, ומנסים להדוף או להתמודד עם ההצעות האלה, הפוגעניות, הלא-ראויות, שגורמות לנו להתבייש במדינה שלנו, ואנחנו רוצים להתגאות במדינה שלנו.

ניצן הורוביץ: אנחנו אוהבים את מדינת ישראל, וחבל לי שכאן, בכנסת, מביאים הצעות כאלה.

ניצן הורוביץ: הן לא תורמות שום דבר – שום דבר – לא לביטחון המדינה, לא לדמוקרטיה הישראלית, ובטח לא לערכים של מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת – –

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

חנא סוייד: – – ראשית כול, אני רוצה להדגיש שהדיון הזה איננו מתקיים בוואקום חוקי.

חנא סוייד: כולם יודעים שיש מספיק חוקים במדינת ישראל – בספר החוקים – כבר קיימים – שיכולים להוות כלי להענשת אנשים שעשו את המעשים הלא- חוקיים המצוינים בחוק המוצע בפנינו.

חנא סוייד: לא חסרים חוקים כאלו, ונכון, החוק הזה, כפי שאמרתי, איננו בא לרפא דבר שאין כלים אחרים להתמודד אתם בעניינו.

חנא סוייד: החוק הזה הוא חוק לא מידתי, מאחר שהפגיעה שהוא גורם לזכויות הבסיסיות של האדם היא מעל ומעבר לרווח שיצמח ממנו, כפי שמדברים כאן, במישור של ההרתעה.

חנא סוייד: אין קשר.

חנא סוייד: התרומה להרתעה תהיה מינורית מאוד, אבל הפגיעה בזכויות האדם תהיה מקסימלית ובלתי נסבלת.

חנא סוייד: אני אומר שדווקא במדינת ישראל חייבים להיות מאוד זהירים בעניין מניפולציות בעניין האזרחות.

חנא סוייד: אין מדינה אחרת בעולם שלאחוז כל כך גבוה מאזרחיה יש אזרחות אחרת במדינה אחרת בעולם, כמו שיש במדינת ישראל.

חנא סוייד: ולכן המשחק הזה עם האזרחות הוא מסוכן, וטוב תעשה הממשלה אם תעשה חושבים, שהדבר הזה לא כדאי, כי זה יכול לפתוח תיבת פנדורה בכל רחבי העולם, וכל מדינה תתחיל לחוקק חוקים ולעשות מניפולציות – גם – בעניין האזרחות, כפי שמנסים לעשות כאן.

חנא סוייד: חברים, אני רוצה כאן להזכיר לכם – אני זוכר את התדהמה של יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה כשהחוק הזה נדון בוועדה.

חנא סוייד: הוא נמנע מההצבעה, הוא לא תמך בחוק הזה.

חנא סוייד: על-פי חוות הדעת שנאמרו בדיון, על-ידי השב"כ ועל-ידי גורמים אחרים, לנוכח הדיון הכולל שהיה, יושב-ראש ועדת הפנים נמנע מלאשר את החוק הזה ומלתמוך בחוק הזה.

חנא סוייד: אני מבין שבסופו של דבר יש לו מחויבות פוליטית, קואליציונית, ולכן הוא חייב לעמוד כאן ולהגיד מה שהוא אמר, אבל אני ראיתי את התדהמה שהיתה בפניו, שאפפה אותו, ושהוא נמנע מההצבעה בוועדה.

חנא סוייד: אני חושב שאנחנו מתנגדים לחוק הזה מכיוון שאנחנו רואים שהחוק הזה מצטרף למעגל – לכמות הגדולה, לשטף – של חוקים אנטי-דמוקרטיים שישראל ביתנו מציפה בהם את הבית הזה.

חנא סוייד: חוקים אנטי-דמוקרטיים ואנטי-ערביים.

דוד רותם: תסביר לנו למה אנטי-ערביים.

גאלב מג'אדלה: אל תסביר.

דוד רותם: את העבירות האלה עוברים רק ערבים.

חנא סוייד: אמרתי, זה מצטרף לחוקים שהמטרה שלהם לפגוע באזרחים ערבים.

דוד רותם: תגיד, למה אנטי-ערבים?

עפו אגבאריה: אני לא חושב שאתה יש לך איזה – – – בשביל הערבים.

עפו אגבאריה: רק בגלל זה.

חנא סוייד: גם אזרח ערבי, דרך אגב – גם אזרח ערבי – שמפסיד או מוותר על האזרחות שלו – אני מכיר אזרחים ערבים שהיו באירופה, שהיו בגרמניה, ומסיבות פרסונליות רצו להתקדם שם, וכדי להתקדם שם אמרו להם: אתם צריכים לוותר על האזרחות הישראלית.

חנא סוייד: הם לא בגדו, הם אזרחים, לא עשו שום טעות, שום דבר נגד המדינה, אבל בשביל להתקדם בגרמניה – דוגמאות שאני יודע עליהן, יכול להיות שיש דוגמאות במקומות אחרים – אז הם ויתרו על האזרחות שלהם.

חנא סוייד: עכשיו, כשהם מבקשים לקבל את האזרחות הישראלית שלהם בחזרה, הם לא נענים.

חנא סוייד: זורקים אותם מכל המדרגות.

חנא סוייד: לכן אני אומר שזה מצטרף לחוקים שמחפשים בכל דרך לא דרך להיפטר ולהילחם דמוגרפית נגד האוכלוסייה הערבית, כי גם אזרחים, כפי שאמרתי, אזרחים ערבים שלא עושים שום דבר, אפילו מהללים את המדינה, לא מצליחים לקבל את האזרחות שלהם בחזרה.

חנא סוייד: כאן מדברים על אימוץ נורמות בין-לאומיות בחוק הזה.

חנא סוייד: אני כאן רק רוצה להזכיר מקרה שנקרא Afroyim v.

חנא סוייד: Rusk בשנת 1967 בארצות-הברית, בפני בית-המשפט העליון בארצות-הברית.

חנא סוייד: Afroyim זה אפרים, זה אזרח יהודי אמריקני, שנולד בפולין, גלה לאמריקה, קיבל את האזרחות בארצות-הברית, ואחר כך בא לארץ, הצביע כאן, ורצו לשלול ממנו את האזרחות האמריקנית.

חנא סוייד: זה מקרה ידוע, Afroyim v.

חנא סוייד: Rusk.

חנא סוייד: בית-המשפט העליון בארצות-הברית אמר: לא יכול להיות – גם אם הוא הצביע בישראל, גם אם הוא התגייס לצבא שהוא לא הצבא של ארצות-הברית, מכיוון שהוא לא התכוון לוותר על האזרחות שלו באופן מפורש – אומר:

חנא סוייד: אני עושה את המעשה הזה על מנת לוותר על האזרחות שלי – מכיוון שאין אמירה מפורשת כזאת, אסור לשלול לו את האזרחות.

דוד רותם: מה, אתה משווה את זה – – – לטרור?

דוד רותם: על מה אתה מדבר?

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם.

חנא סוייד: כאשר מדברים על נורמות בין-לאומיות צריך לזכור שזה פועל בכל הכיוונים.

דוד רותם: – – אתה משווה – – – לבגידה?

חנא סוייד: ועוד פעם, מה שציינו במיוחד ב- Afroyim v.

חנא סוייד: Ruskבארצות-הברית, שהאזרחות מעוגנת בחוקה, היא זכות חוקתית שאי-אפשר לפגוע בה.

חנא סוייד: לא יכול להיות שפוליטיקאים פופוליסטים ינצלו איזשהו רוב פוליטי מזדמן ויתחילו לחוקק חוקים שיפגעו באזרחות.

חנא סוייד: זאת זכות חוקתית שאסור לפגוע בה.

חנא סוייד: אסור לקונגרס לחוקק חוקים שפוגעים באזרחות בארצות-הברית, אם מדברים על השוואות בין-לאומיות.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד לכם, מכיוון שאני דיברתי על האזרחים הערבים, אני רוצה להגיד לכם, אזרחות בערבית היא מהמלה מוואטנה.

חנא סוייד: מוואטנה זה ווטן, זה מולדת.

חנא סוייד: אזרחות היא לא פריווילגיה, היא זכות בסיסית, היא מולדת, היא השתייכות שלך למולדת.

חנא סוייד: לכן אני לא יכול להבין את הדבר הזה – על מה אתם מדברים?

 משה (מוץ) מטלון: אם אתה פוגע במולדת – – –

חנא סוייד: אני לא פוגע.

חנא סוייד: יש לך מספיק חוקים – ולכל החוליגנים יש מספיק חוקים – אם אני עובר עבירה, מה לעשות לי, ומי שעובר עבירה לא מלטפים אותו.

חנא סוייד: הרי כולנו יודעים מה עושים לו.

חנא סוייד: לכן, זה סיפורים, מה שאתם אומרים.

חנא סוייד: אני אומר רק שאזרחות זה מולדת.

חנא סוייד: אם אתה שולל ממני את האזרחות שלי, אתה שולל ממני את עצם היותי בן המולדת שלי.

חנא סוייד: אני אומר לכם, בתפיסה שלנו אזרחות היא תכונה.

חנא סוייד: תכונה.

חנא סוייד: דודו רותם, אתה לא יכול – זה גנים, זה דם, זה נשמה.

חנא סוייד: אתה לא יכול לקחת את זה.

חנא סוייד: אתה לא יכול בשום פנים.

חנא סוייד: תחוקק חוק כזה וחוק אחר.

חנא סוייד: אנחנו מדברים כאן על תכונה, שגם לא אתה ולא ישראל ביתנו וכל הקואליציה לא יכולה.

חנא סוייד: היא בעצם מדמיינת מצב שהיא כן יכולה לשלול את זה מהאזרחים.

חנא סוייד: האזרחים דווקא עומדים על הזכות שלהם, כי – אני אמרתי – זה הדם, זה הגנים, זה ההשתייכות, זה הנשמה, זה המים, זה האוויר, ועל זה – אף אחד לא יכול לשלול את זה מאתנו.

חנא סוייד: ודבר אחרון אני רוצה להגיד: בארצות-הברית היתה תנועה כמו ישראל ביתנו, שמחפשת כל תומך בזכויות אדם וזכויות אזרח.

חנא סוייד: התנועה הזו היא התנועה המקארתיסטית, והמעשים המקארתיסטיים.

חנא סוייד: אני אומר לכם, כשהמקארתיזם בארצות-הברית התחיל להתנגש עם הצבא ועם הביטחון, התחסלו המקארתיסטים בארצות-הברית.

חנא סוייד: זה נגמר.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

חנא סוייד: ואני אומר, מכיוון שהזכירו כאן כבר את העניין שהשב"כ בישראל מתנגד לחוק הזה – כמובן, אני לא רוצה להכניס את עצמי לשאלה אילו השב"כ הסכים או לא הסכים.

חנא סוייד: גם אם השב"כ היה מסכים אני לא הייתי מסכים לחוק הזה, אבל אני אומר שזה התחלת הירידה והתבוסה של ישראל ביתנו.

חנא סוייד: אני מאוד מקווה שמה שקרה בארצות-הברית, שכשהמקארתיזם התנגש עם הביטחון ועם הצבא זה הביא את סופו, אני מאוד מקווה שההתנגשות עם הביטחון כאן גם כן תביא את הסוף לחוקים האלה שאתם מביאים לנו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: דרך אגב, חבר הכנסת עפו אגבאריה, בהסתייגויות לא רושמים את רשימת המסתייגים בתוך – – – מכיוון שזה נרשם בתוך החוק עצמו, אלא כל אחד שיסתייג לפי מספר ההסתייגויות שלו.

יצחק וקנין: על-פי זה נותנים לו גם את הזמן.

יצחק וקנין: אדוני יכול – לרשותך עשר דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא את חוק האזרחות (תיקון מס' 10), ואני שואל אותי ואתכם: למה צריך את התיקון הזה?

דב חנין: למה צריך את התיקון הזה?

דב חנין: מה בא התיקון הזה לתקן?

דב חנין: אולי הענישה בעבירות ביטחוניות לא מספיקה?

דב חנין: אין טענה כזאת.

דב חנין: הענישה בעבירות ביטחוניות בישראל היא ענישה חמורה, בתי-המשפט פוסקים גזרי-דין ארוכים ומשמעותיים.

דב חנין: אין טענה שהענישה בעבירות ביטחון בישראל איננה מספקת.

דב חנין: אולי החוק הזה בא לפתור איזשהו צורך במנגנונים לשלילת אזרחות?

דב חנין: גם זה, עמיתי חברי הכנסת, לא נכון.

דב חנין: יש במדינת ישראל היום, בלי החוק הזה, מנגנונים מינהליים של שלילת אזרחות במצבים מסוימים.

דב חנין: אולי שיקולי ביטחון אחרים?

דב חנין: גם כאן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו למדים מתוך הדיון שהתקיים בוועדה שאפילו שירות הביטחון הכללי לא מצא טעם, צורך ומשמעות בקידומו של החוק הזה.

דב חנין: אז למה מביאים את החוק הזה בפנינו?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, התשובה היא מאוד מאוד פשוטה: החוק הזה הוא חלק ממהלך פוליטי כולל, והמהלך הפוליטי הכולל הזה מכוון להוביל לשינוי בדמותה של האזרחות.

דב חנין: במקום אזרחות שהיא אוניברסלית, כללית, שייכת לכל אדם שחי בארץ הזאת, אזרחות שהיא אזרחות מותנית – זאת היתה ססמת הבחירות של ישראל ביתנו, ואותה רוצים כאן לקדם.

דב חנין: הססמה היתה: אזרחות מותנית בנאמנות, ואת זה מתחילים לקדם בחוקים כמו החוק הזה.

דב חנין: הרעיון המרכזי של החוק הזה איננו המנגנונים הפרטיקולריים שלו; במנגנונים הפרטיקולריים של החוק – בצד האופרטיבי של החוק הזה – לא נמצא העוקץ האמיתי שלו.

דב חנין: העוקץ האמיתי של החוק נמצא במישור הסמלי, במישור הסימבולי, באמירה: אזרחות במדינת ישראל היא אזרחות מותנית – היא לא אזרחות טבעית, היא לא אזרחות אוניברסלית, היא לא אזרחות ששייכת לכל אזרח באשר הוא.

דב חנין: היא אזרחות שמותנית בהתנהגות.

דב חנין: וכפי שאומרת הבדיחה המפורסמת ובעלת הזקן על ג'ורג' ברנרד שו: אם מסכימים על העיקרון, מה שנותר להתמקח עליו זה רק המחיר.

דב חנין: ואם מסכימים על העיקרון שאומר שהאזרחות הופכת להיות אזרחות מותנית, מה שנותר לדיון הוא רק הפרטים.

דב חנין: אז איזה סעיף עבירה, והיום יש פה שורה של עבירות, שהן מפעילות את מנגנון שלילת האזרחות.

דב חנין: אם נקבל את העיקרון הזה, מחר אפשר יהיה להוסיף לאותה רשימה עבירות נוספות ולקדם את התפיסה שאזרחות ניתנת לשלילה בגין מעשיו של בן-האדם כאזרח.

דב חנין: חברות וחברים, עבירות פליליות נושאות עונשים פליליים, ואת העונשים הפליליים האלה אנשים נושאים כאזרחים.

דב חנין: האזרחות איננה נעצרת בשערי הכלא, גם בכלא יושבים אזרחים.

דב חנין: מה שהחוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, עושה, הוא שינוי בנורמה הבסיסית הזאת, כשהדרך להתמודד עם עבירות פליליות היא בענישה פלילית, לא בשלילת האזרחות שהיא התשתית המשותפת לכולנו כאנשים שחיים במדינה שרוצה להיות מודרנית ודמוקרטית.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, חברי ואני נתנגד לחוק הזה.

דב חנין: אנחנו נתנגד לחוק הזה, מכיוון שאנחנו רואים בחוק הזה חלק מאותו מהלך פוליטי של הפיכת האזרחות לאזרחות מותנית.

דב חנין: אנחנו נתנגד לחוק הזה, מכיוון שאנחנו יודעים לזהות ברשימת סעיפי העבירה שהחוק הזה מפרט, לא רק את הסעיפים שנמצאים, אלא גם את הסעיפים שאינם נמצאים.

דב חנין: אנחנו יכולים לזהות בחוק הזה את המנגנון שיכול לשלול אזרחות מערבים, אבל לא ישלול אזרחות מיגאל עמיר, שרצח ראש ממשלה בישראל.

 משה (מוץ) מטלון: הגשתי הצעת חוק כזאת, והיא נדחתה על-ידי ועדת השרים לחקיקה.

דב חנין: ולא במקרה, ולא במקרה, חבר הכנסת מטלון.

 משה (מוץ) מטלון: ואני חושב שגם בית-המשפט העליון שגה בעניינו של יגאל עמיר.

 משה (מוץ) מטלון: יגאל עמיר, אין מקומו בחברה הישראלית.

עפו אגבאריה: – – – זה סתם.

דב חנין: חבר הכנסת מטלון, הערתך בדיוק מפנה אותנו לנקודה.

דב חנין: לא במקרה ועדת השרים התנגדה.

דב חנין: ולמה ועדת השרים תמכה בחוק הזה?

 משה (מוץ) מטלון: סיבות פוליטיות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אם אנחנו רוצים ללכת עם העיקרון הזה של שלילת אזרחות למי שעושה מעשים חמורים, בואו, אני אתן לכם דוגמה של בן-אדם שרק לאחרונה כולנו הזדעזענו לקרוא על מעשיו, לפי בית-המשפט; אדם שהיה, לא פחות ולא יותר, נשיא מדינת ישראל והורשע בעבירות של אונס.

דב חנין: יש משהו יותר מזעזע מזה?

דב חנין: למה לא מציעים לשלול את אזרחותו?

דב חנין: למה לא מציעים לשלול את אזרחותו של אדם שרוצח ילדים?

דב חנין: למה לא מציעים לשלול את אזרחותו של אדם שפוגע בחברה באופן אחר?

דב חנין: הרי הרשימה פה היא רשימה מסומנת מראש, והסימון נועד לקדם את המהלך הכללי.

דב חנין: הסימון הזה הוא לא מקרי, הסימון הזה הוא חלק מאותו מהלך פוליטי שאומר: אזרחות במדינת ישראל תלויה פוליטית, אזרחות במדינת ישראל איננה מובטחת, אזרחות במדינת ישראל קשורה לנאמנות, אזרחות במדינת ישראל בסופו של דבר מחייבת התחייבות למצע הפוליטי של ישראל ביתנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא חלק מההידרדרות האנטי-דמוקרטית שמאפיינת לצערי את הכנסת הנוכחית.

דב חנין: אני קורא לכם, לכן, חברי הכנסת, להצביע נגד החוק הרע הזה.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: לזכותך עשר דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עוד פעם תוהה מדוע צריך היה לחוקק עוד חוק בשורת החוקים הגזעניים מבית היוצר של מפלגת ליברמן, כאשר החוק האוריגינלי על האזרחות חוקק בשנת 1952?

עפו אגבאריה: כולנו יודעים את התוכן של החוק הזה, למרות שאנחנו לא מסכימים עם מספר פסקאות בו, אבל זה כבר קיים.

עפו אגבאריה: לא יכולנו לשנות אותו, ואנחנו יודעים שגם החוק ההוא, גם הוא בעצם מופנה לרוב נגד הערבים ולא נגד היהודים, כי היהודים יכולים מכוח חוק השבות לקבל את האזרחות בכל שלב שהם ירצו.

טלב אלסאנע: החוק הזה מתאים לכנסת הזאת.

עפו אגבאריה: אני עדיין מדבר על החוק הראשון שחוקק ב-1952.

טלב אלסאנע: זה הסיר והמכסה שלו.

עפו אגבאריה: בשביל מה צריך עוד חוק מבית-היוצר של ליברמן, ואני לא יודע אם באמת הוא שייך לעניין הזה או לא.

עפו אגבאריה: כנראה צריך להסביר להם שאזרחות זה לא רק תעודת זהות, אזרחות של אנשים זה השתייכות למקום, לעיר, לכפר, להרים, לעשבים, לעקוב ולחוביזה – – –

טלב אלסאנע: ליברמן, לאיזה מקום הוא שייך?

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

עפו אגבאריה: הם לא יודעים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אני רוצה להבין.

יצחק וקנין: אתה מפריע לחבר שלך.

עפו אגבאריה: אבל בשבילם זה משהו אחר.

עפו אגבאריה: להיות היום פה, מחר אזרח שם.

עפו אגבאריה: ואת זה אנחנו יודעים, שבמפלגת ליברמן יש אנשים שיש להם אזרחות פה, אבל יש להם מגורים במינסק, בבלרוס, ואת זה אנחנו יודעים.

עפו אגבאריה: זה לא משנה באמת אם אנחנו – תעודת הזהות, שהם חושבים שזו האזרחות, אז אני חושב שהם טועים ומטעים את האנשים.

עפו אגבאריה: אנחנו, האזרחות שלנו כילידים, אנחנו נולדנו פה, אף אחד לא יכול לבוא ולהגיד לי שזה לא המקום שלך, לא האזרחות שלך, לא האדמה שלך, לא הבית שלך.

עפו אגבאריה: כי כל הדברים האלה שרוצים להחיל עלינו, באיזושהי כותרת, שעברו עבירות מסוימות, אז בטוח העבירות האלה, שעכשיו כאילו אתם רוצים לחדש אותן, אתם באים עם הצעה שהיא חוק קיים – לשפר אותו בצורה כזאת.

עפו אגבאריה: אז בשביל מה?

עפו אגבאריה: בשביל מה היה צריך לשפר את החוק?

עפו אגבאריה: אתם צריכים להופיע בציבור באופן פופוליסטי, המפלגה הזאת, שכאילו היא הכי ציונית, הכי שומרת על צביונה היהודי של מדינת ישראל, למרות שאני לא כל כך בטוח שהמפלגה הזאת, האנשים שבראשה, הם באמת כל כך יהודים וציונים כמו שהם מנסים לצייר את עצמם.

עפו אגבאריה: אם המהלך הוא כזה פופוליסטי, והמהלך הוא בשביל להביא את הדברים לידי ביטוי בבחירות הבאות, שהקיצונים שבימין ייתנו את האמון שלהם רק במפלגה הזאת בגלל שהיא הכי קיצונית, נגד כל האוכלוסיות, אולי לא רק הערביות – אני בטוח שגם נגד האתיופים יהיה להם מה להגיד, ואת זה אנחנו ראינו, ויהיה להם גם נגד חרדים, ואנחנו גם את זה ראינו.

עפו אגבאריה: זה אומנם לשכבות האלה לא יגיע עד כדי שלילת אזרחות, אבל כשמדובר במטרה שהיא האוכלוסייה הערבית, זה כן יגיע לידי ביטול האזרחות, וזאת המטרה שרוצים להרוויח מהחוק הזה.

עפו אגבאריה: ברגע שהמפלגה הזאת אפילו לא דרשה – מה יותר מעשה נורא מלרצוח ראש ממשלה?

עפו אגבאריה: זה לא מעשה שהוא נגד הממשלה.

עפו אגבאריה: כאשר הממשלה חשבה שאולי באיזשהו כיוון היא תתקדם לכיוון האוכלוסייה הערבית או לשלום או להידברות עם הפלסטינים, אז באו חוגים בימין, אלה שעמדו ואלה שישבו ואלה שהפגינו על המרפסות ואלה שפסקו פסיקות של "פולסא דנורא", ורצחו ראש ממשלה, ואנחנו רואים שאפילו מי שלחץ על ההדק, הוא יושב ונותנים לו גם את האפשרות להתייחד עם אשתו ולהתחתן ולהוליד ילדים – ולא לשלול את אזרחותו.

עפו אגבאריה: כאשר מדובר באזרח ערבי, עושים את זה פי כמה וכמה יותר גרוע.

עפו אגבאריה: אין יותר מזה כדי להוכיח שזה מופנה כלפי אזרחים ערבים.

 משה (מוץ) מטלון: צריך לשלול לו את האזרחות.

עפו אגבאריה: זה אתה אומר, אבל אתה יודע שזה לא יתקיים.

עפו אגבאריה: אתה יודע שאם אתה אומר את הדברים האלה – זה רק מס שפתיים, בשביל שיגידו בעיתונות: הוא אמר את זה.

עפו אגבאריה: אבל למען האמת – לא.

גאלב מג'אדלה: תן לנו לעבוד.

עפו אגבאריה: לכן, אני אומר שחוק כזה לא יכול לחול על ילידים – על אנשים שנולדו, הם והמשפחות שלהם, והסבים והפרה-פרה-פרה דדושקה, שהיו פה, אז לא יכולים להגיד לילידים: אם אתם עליתם ואם באתם ואם אתם נמצאים פה או לא.

עפו אגבאריה: אני רוצה להזכיר שרוב העם היהודי הוא הרי לא פה; רוב העם היהודי במדינות חוץ-לארץ, ומחזיקים גם באזרחות מדינת ישראל ובעוד אזרחות אחרת, ולא במקרה רוב המשפחות מחזיקות "שגרירים" שלהן בקנדה, בארצות-הברית, באוסטרליה, שיודעים: אתה יודע מה?

עפו אגבאריה: אז יהיה לנו עוד איזשהו מקום שנוכל להגיע אליו אם וכאשר נצטרך עוד איזושהי אזרחות.

עפו אגבאריה: בשבילנו זה כמעט לא קיים.

עפו אגבאריה: אנחנו, האזרחות שלנו, ההשתייכות שלנו היא לאדמה הזאת, אנחנו וסבינו וכל אלה שהיו פה.

עפו אגבאריה: אז אתם לא יכולים לערער את המצב החוקי, החוקתי שלנו במדינה הזאת, למרות החוק הפופוליסטי שאתם מקווים וחושבים שהוא יעבור.

עפו אגבאריה: אבל זה כתם שחור לדמוקרטיה, זה כתם למדינת ישראל.

עפו אגבאריה: ותדעו לכם שבחוץ-לארץ, כשיתחילו לדבר על זה, ואנחנו נדבר על זה, ואני אומר את זה בגלוי, ואנחנו נדבר על זה בכל העולם: איזה חוק גזעני, תתארו לעצמכם שבמדינת ישראל חוקק החוק הזה.

עפו אגבאריה: אם היה מחוקק חוק כזה, למשל ברוסיה – אני לא רוצה להגיד בגרמניה, כי זה קצת רגיש, אבל אם היה ברוסיה מחוקק חוק כזה, מה הייתם אומרים?

 משה (מוץ) מטלון: אם – – – ביטחון המדינה, מה היינו אומרים?

אנסטסיה מיכאלי: לא היינו מגיעים שם למצב הזה.

אנסטסיה מיכאלי: כאן אנחנו – – –

עפו אגבאריה: אז למה הייתם מגיעים?

עפו אגבאריה: אני רואה שהגעת, בתור שיקסע אפילו, אבל הגעת לכאן.

יעקב כץ: היא היהודייה הכי כשרה פה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא יכולים להמשיך ככה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו צריכים תרגום.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא מבינים מה קורה.

יעקב כץ: – – – הכי טובה.

אנסטסיה מיכאלי: מה זה שיקסע?

קריאה: אל תשאלי.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

קריאה: עפו – – –

קריאה: זה גויה.

קריאה: אל תעני.

גאלב מג'אדלה: ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, לרשותך עשר דקות.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

עפו אגבאריה: – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה, הסתיים התור שלך.

אנסטסיה מיכאלי: לא, אבל זה לא ייתכן שמעל במת הכנסת חבר הכנסת מעליב חברת כנסת, ואומר "שיקסע".

אנסטסיה מיכאלי: מה זה שיקסע?

גאלב מג'אדלה: אני לא יכול להגן עלייך, כי לא הבנתי מה הוא אמר.

עפו אגבאריה: – – –

גאלב מג'אדלה: אני לא יכול להגן עלייך כי לא הבנתי מה הוא אמר.

גאלב מג'אדלה: אני לא מבין רוסית.

אנסטסיה מיכאלי: אז מה זה שיקסע, סליחה?

גאלב מג'אדלה: מה זה?

אנסטסיה מיכאלי: אני – – –

קריאה: שיקסע זה גויה.

יעקב כץ: גויה.

גאלב מג'אדלה: מה התרגום?

גאלב מג'אדלה: גויה?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה, מה עשית?

גאלב מג'אדלה: מה זה?

אנסטסיה מיכאלי: – – – התנצלות.

עפו אגבאריה: – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – – עכשיו.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

יעקב כץ: היא היהודייה הכי כשרה והכי – – –

אנסטסיה מיכאלי: אתה – – –

גאלב מג'אדלה: סליחה, אני מבקש, דברו בשפה שנבין.

אנסטסיה מיכאלי: אני לא יודעת מה זה שיקסע, אני חושבת שזה פוגע, ולא יכולים ככה להגיד – – –

גאלב מג'אדלה: אנחנו מבינים אותך ומזדהים אתך.

אנסטסיה מיכאלי: אני מבקשת התנצלות עכשיו.

גאלב מג'אדלה: בכתב או בעל-פה?

אנסטסיה מיכאלי: בעל-פה.

אנסטסיה מיכאלי: אני מבקשת התנצלות עכשיו, ואני – – –

קריאה: – – –

עפו אגבאריה: זה לא פוגעני.

עפו אגבאריה: זה מחמאה.

אנסטסיה מיכאלי: – – – אני מבקשת – לא שיקסע.

גאלב מג'אדלה: את צודקת במאה אחוז.

עפו אגבאריה: אני לא – – – זה לא רע, מה שאמרתי – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – – אני מבקשת התנצלות.

עפו אגבאריה: זה לא פוגע, זה לא פוגעני זה מחמאה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אפשר להמשיך?

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שמעתי את חבר הכנסת ניצן הורוביץ מצטט מספרה הענק של חנה ארנדט, ספר שהוא יצירת מופת, "יסודות הטוטליטריזם", ששלילת אזרחות כמוה שהחזרת בני-אדם לתקופה הפראית, לתקופת המערות.

ג'מאל זחאלקה: אני, כבוד היושב-ראש, מכיר לפחות שני מאמרים של חנה ארנדט שהתייחסו לאזרחותם של הפלסטינים במדינה היהודית, והם נכתבו לפני שקמה מדינה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: בשנת 1942 היא כתבה את מאמרה הראשון בעקבות ועידת בילטמור של הקונגרס הציוני, שהחליטה על הקמת commonwealth יהודי בפלסטין, והיא שאלה אותם, את ההנהגה הציונית, את השאלה הבאה: מה אתם מציעים לתושבי הארץ הפלסטינים כאשר אתם רוצים להקים commonwealth יהודי – commonwealth, זה מדינה תחת הכתר הבריטי, כמו אוסטרליה וקנדה כיום, שאין להן נשיא ואין להן מלך, תחת הכתר הבריטי.

ג'מאל זחאלקה: מה אם מציעים להם בעצם?

ג'מאל זחאלקה: אתם מציעים להם או שיעזבו את הארץ, או שיסכימו לאזרחות דרגה ב'.

ג'מאל זחאלקה: היא כתבה על זה ב-1942 – לפני שקמה מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: מאמר אחר שלה, שהתייחס לרעיון של הקמת מדינה יהודית בפלסטין – היא שאלה את השאלה: מה אתם מציעים לפלסטינים – או לחיות בארץ חסרי אזרחות או לא לחיות בה בכלל, כי איך תקימו מדינה יהודית בארץ שיש בה כל כך הרבה פלסטינים?

ג'מאל זחאלקה: המאמרים האלה של חנה ארנדט, שהם – אני ממליץ על קריאתם, יש בהם הרבה מן הנבואה, במיוחד בתקופה שהם נכתבו, כי הם עסקו בניתוח פוליטי ולוגי של האובססיה להקים מדינה יהודית ולכפות את האופי היהודי על ארץ שיש בה רוב ערבי פלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: והיא הסיקה את המסקנה שזה לא יכול להיות עם אזרחות לפלסטינים.

ג'מאל זחאלקה: זה המסקנה הראשונה שלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים מה היה ב-1948 – היה גירוש ונכפה ממשל צבאי על הפלסטינים אזרחי ישראל, שהיו אזרחי ישראל אחר כך, ואנחנו, או יותר נכון אבותינו ואמותינו, סבינו וסבותינו, לא בחרו באזרחות הישראלית.

ג'מאל זחאלקה: היא היתה תוצאה של המלחמה, נכפתה עליהם כחלק מהטרגיה הפלסטינית, שהעם הפלסטיני חולק לכל כך הרבה חלקים, ואנחנו הסכמנו לחיות בתוך מדינת ישראל כאזרחים, ותבענו אזרחות מלאה.

ג'מאל זחאלקה: שנים רבות ניסיתם לכפות עלינו את המודל של אזרח נאמן וערבי גאה.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, הגאווה היא גאווה נבובה – אוהב לבנה וחומוס ולרכוב על סוסים, אבל מה זה אזרח נאמן בתפיסה שלכם?

ג'מאל זחאלקה: אזרח נאמן הוא אזרח שמוותר על זכויותיו.

ג'מאל זחאלקה: ברגע שאני תובע את זכויותי, בעיניכם אני אזרח לא נאמן.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, לא אתם המצאתם את הסיפור הזה; זה היה יגאל אלון, שבכל שנה, ביום העצמאות, דאג לתת את הנאום שלו בגינוסר: ערבי גאה ואזרח נאמן.

ג'מאל זחאלקה: הוא המציא אותו.

ג'מאל זחאלקה: המפלגה של ז'ירינובסקי, המפלגה הימנית שנמצאת כאן בכנסת, המפלגה הפאשיסטית, באה ומחוקקת חוקים שלמרבה הפלא מהגרים באים כאן להגיד לתושבי הארץ המקוריים: אין לכם זכויות.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על מהגרים טריים.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול לחוצפה הגזענית.

ג'מאל זחאלקה: האזרחות, בראי החוק הבין-לאומי היא דבר שאסור לגעת בו.

ג'מאל זחאלקה: הקביעה של החוק הבין-לאומי היא חד-משמעית: אסור שאדם ייוותר ללא אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: ולא במקרה, גם על העבירות החמורות ביותר, אדוני היושב-ראש, כאשר מוציאים אדם להורג בארצות-הברית, לא שוללים את אזרחותו.

ג'מאל זחאלקה: שלילת אזרחות היא במקרים קיצוניים ביותר, ממש, פעם ב-50 שנה.

ג'מאל זחאלקה: ועכשיו באה המפלגה שהמציאה את הגלגל הגזעני החדש והתחילה להכניס לספר החוקים חוק קטן פה, חוק קטן שם, כדי להכשיר את העניין של שלילת האזרחות.

ג'מאל זחאלקה: מטרת המחוקקים זה לא החוק הזה; דרך אגב, הם אומרים את זה, הם מצהירים ואפילו מכניסים גם את החוק הזה תחת הכותרת: בלי נאמנות אין אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: והקשר בין אזרחות ונאמנות הוא קשר בל יינתק.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו, אם ננתח את עניין הנאמנות, איך אומרים, על-פי השכל הישר, ניתוח פוליטי, נורמלי, הרי היא יכולה להיות נאמנות רגשית, כאשר מדמים את המדינה למשפחה.

ג'מאל זחאלקה: ואז חברי המשפחה חייבים בנאמנות למשפחתם.

ג'מאל זחאלקה: אבל אנחנו חיים במדינה מנוכרת מאזרחיה; בוודאי כאשר היא מגדירה את עצמה כמדינת העם היהודי ומדינה יהודית, האזרחים הערבים אינם חלק מהמשפחה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לבוא למישהו ולהגיד לו: אתה לא חלק מהמשפחה אבל אתה חייב להיות נאמן למשפחה.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול.

ג'מאל זחאלקה: זה אפילו לא תעלול.

ג'מאל זחאלקה: המסד האחר שאני יכול לחשוב עליו של נאמנות, זה האמנה החברתית מבית-מדרשו של ז'אן ז'אק רוסו, כאשר יש הנתלים בכך שבמקרים קיצוניים ביותר, חלק מהתיאורטיקנים של האמנה הזאת אומרים, איך אומרים, באחרית הימים אפשר לשלול אזרחות של אדם אחד או שניים מתוך מיליארד.

ג'מאל זחאלקה: אבל מנגד עומדים שיקולים כבדים ביותר, הרים וסלעים, לא נוצות, נגד שלילת אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לבוא בחקיקה ששוללת אזרחות, ולהצהיר שבכוונתך זה צעד ראשון ולהמשיך את זה עוד ועוד, ולטעון שאתה דמוקרטיה מתגוננת, כפי שאתם טוענים.

ג'מאל זחאלקה: לטענה הזאת אין יסוד, כי אני מחזיר אתכם אל ספרי ההיסטוריה, לקרוא מה זה ומה המקור של דמוקרטיה מתגוננת.

ג'מאל זחאלקה: המקור, אדוני היושב-ראש, של המושג, של המחשבה הזאת של דמוקרטיה מתגוננת, הוא הגנה על מיעוטים מפני טרוניות של הרוב.

ג'מאל זחאלקה: זה המסד של העניין הזה, שלא תהיה דמוקרטיה שבה אפשר על-ידי הרוב לחנוק את המיעוט.

ג'מאל זחאלקה: אתם באים, ובקריצת עין לחוק – למה רק על ערבים, חבר הכנסת רותם, בחייך, הרי אתה אומר את זה לכל אחד ברחוב, הרי אתה קורץ עין לכולם; אתה בכלל הבאת את החוק הזה כי הוא עלול או יכול לתת פופולריות זולה ברחוב על-ידי כך שאתה פוגע באזרחותם של ערבים.

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אני כבר רואה את החוק הזה מככב בתעמולת הבחירות של ישראל ביתנו: הנה, פגענו בערבים.

ג'מאל זחאלקה: ביג דיל.

ג'מאל זחאלקה: יש לך טילים, יש לך מדינה, יש לך כוח, אבל אתה לא צודק, אנחנו צודקים.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת חנין זועבי.

גאלב מג'אדלה: ואחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כבר אמרו ש"זהה את הגזען" הוא משחק שלרוב מפסידים בו.

חנין זועבי: יש מגמה פאשיסטית ברורה, אבל זו כבר הקומה השנייה.

חנין זועבי: הקומה הראשונה נבנתה במשך 60 שנה של קום המדינה, ומה שמתרחש היום, אני לא חושבת שצריך להפתיע אף אחד מאתנו.

חנין זועבי: הוא לא יכול להשאיר את כולם כאילו קורבן הגזענות.

חנין זועבי: ובקלות בלתי נסבלת, חלקים גדולים, לא רק הימין, חלקים גדולים מכל קשת המפה הפוליטית, פוטרים את עצמם מהאשמה.

חנין זועבי: מישהו כבר בנה את התשתית, גם הנפשית, גם הערכית, גם הפוליטית, לפאשיזם של הימין.

חנין זועבי: מישהו כבר הסכים לאזרחות סוג ב'.

חנין זועבי: זו כבר הקומה הראשונה שהכינה את התשתית לשלילת האזרחות סוג ב'.

חנין זועבי: האם מישהו פה, חבר הכנסת הורוביץ, חושב שאפשר לקפוץ מדמוקרטיה לפאשיזם בבת אחת?

חנין זועבי: קפיצה אחת מדמוקרטיה לפאשיזם?

חנין זועבי: בכנסת הזאת חוקקו חמישה חוקים על האדמה, נוגעים לאדמה, שהמטרה שלהם היא או השתלטות על האדמות שהופקעו מהערבים כאשר לא נעשה בהן שימוש, או חוק של האפרטהייד, נוסח חוק ועדות הקבלה.

חנין זועבי: חוקים אלה של האדמה, וגם חוק האפרטהייד, הם לא פרי דמיונו של הימין הקיצוני – הוא דווקא ייצורה של מפלגת האופוזיציה, שמהווה את מרכז המפה הפוליטית בישראל.

חנין זועבי: חוק האזרחות הוא עוד חוק.

חנין זועבי: לא מקבוצת חוקי האדמה, הכי מסוכנים, אלא מקבוצת חוקי הנאמנות.

חנין זועבי: אז תראו, יש פה גם חלוקת תפקידים בכנסת הזאת.

חנין זועבי: החוקים הגזעניים, צריכים להגיד, לא כולם פרי הדמיון והעשייה הפוליטית של הימין.

חנין זועבי: יש חלוקת תפקידים.

חנין זועבי: יש חוקים שמדברים על חלוקת המשאבים של המדינה, בעיקר המשאב הכי עיקרי, שהוא האדמה.

חנין זועבי: ויש החלק השני של החוקים האלה, שהם החוקים שנוגעים בנאמנות או באזרחות.

חנין זועבי: רק היום קראנו שהמדינה הגיעה להסדר עם הקיבוצים.

חנין זועבי: לאחר הקפאה ארוכה חידש מינהל מקרקעי ישראל את מתן אישורי הבנייה לקיבוצים.

חנין זועבי: זה באותו זמן שהערבים ילידי הארץ מציינים את יום האדמה.

חנין זועבי: למה עוד לא נחקק חוק נגד יום האדמה?

חנין זועבי: בזמן שאנחנו מציינים את יום האדמה, בצל צווי הריסה של אלפי בתים, בצל הריסה ממושכת בנגב, בלוד, באל-עראקיב, בצל התכנון של העיר חריש, יש הסכם של המדינה עם הקיבוצים.

חנין זועבי: אז אל תגידו שהגזענות התחילה היום.

חנין זועבי: אולי חוקים טיפשיים – טיפשיים, אבל מסוכנים – כמו חוקי הנאמנות, כמו חוק ה"נכבה", הם אכן פרי יצירתם של הימין.

גאלב מג'אדלה: כצל'ה, מה שרצית הערב קרה, ואתה גם מפריע?

חנין זועבי: אבל חוקים כאלה הם בכלל אינם חריגים – – –

גאלב מג'אדלה: עשית קמפיין והשגת את המטרה, לא נגלה על מה.

יעקב כץ: דווקא היה לי נחמד פה.

חנין זועבי: חוקים כאלה בכלל אינם חריגים ביחס לספר החוקים בישראל, שבו נחקקו 23 חוקים נגד הערבים לפני ממשלת נתניהו.

חנין זועבי: כיצד מנהל בית-הספר בתל-אביב, הליברלי, שאסר על תלמידיו לדבר ערבית בינם לבין עצמם, חורג מחוק החינוך, שמחק את ההיסטוריה ואת הקיום ואת התרבות הערבית?

חנין זועבי: כיצד ההחלטה של בתי-הקפה "ארומה" בתל-אביב לא לתת לעובדים לדבר בערבית – דרך אגב, תודה שמעסיקים ערבים – כיצד בתי-הקפה האלה חורגים מהמהות של חוק החינוך להתנכל להיסטוריה, לתרבות ולשפה הערבית?

חנין זועבי: כיצד חוק ה"נכבה" חורג מחוק החינוך – – –

גאלב מג'אדלה: מה השאלה, מוץ?

גאלב מג'אדלה: רגע, יש לו שאלה.

 משה (מוץ) מטלון: כיצד מסעדה בחיפה לא נותנת לחיילים במדים להיכנס?

 משה (מוץ) מטלון: – – –

גאלב מג'אדלה: אני חושב שהציבור נתן לו תשובה.

גאלב מג'אדלה: אתה מכיר את התשובה.

גאלב מג'אדלה: בניגוד ל"ארומה", שעוד לא קיבלו תשובה.

 משה (מוץ) מטלון: זה לא מצדיק את "ארומה".

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אני לא מעוניינת לנהל משא-ומתן.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

חנין זועבי: אנחנו צריכים להיות זהירים כאשר משתמשים במונח "גזענות", שלא ייעשה שימוש במונח הזה בכוונה להפוך את הגזענות הישנה, שליוותה אותנו במשך 60 שנה ושהכינה את הקרקע לגזענות היום, לנורמלית ולטבעית יותר.

חנין זועבי: גם כאשר אומרים זאת, עלינו להכיר שאנחנו עדים לתקופה פאשיסטית, שבה המדינה הופכת למדינה כמעט טוטליטרית, שבה האידיאולוגיה של הרוב היא האידיאולוגיה של המדינה, היא האידיאולוגיה של האזרחים, רוב כמיעוט, ערבים כיהודים, חילונים כדתיים, ימנים אפילו כמרכז וכמעט כשמאל.

חנין זועבי: צריכים גם כן לתהות, כאשר מדברים על חוק האזרחות, לתהות ולשאול אם יש עוד מישהו בכנסת שחושב שהערבים חיכו למדינת ישראל על מנת להסדיר את האזרחות שלהם ולהסדיר את היחס שלהם ואת הקשר שלהם עם המולדת הזאת.

חנין זועבי: יש מישהו בכנסת שחושב זאת?

חנין זועבי: המדינה העניקה את האזרחות הזאת ואנחנו קיבלנו את האזרחות שלנו ברצינות, אבל מסתבר שהמדינה היא זו שלא לוקחת את האזרחות שלה ברצינות.

חנין זועבי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחרון הדוברים.

גאלב מג'אדלה: ואחריו – ישיב השר עוזי לנדאו.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: עשר דקות לאדוני.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעת הצגת האי-אמון היום התייחסתי גם לחוק הזה בכמה מלים – – –

 משה (מוץ) מטלון: לא שומעים.

מוחמד ברכה: לאט-לאט.

גאלב מג'אדלה: זה כמו דיזל, מתחמם לאט-לאט.

מוחמד ברכה: לאט-לאט, הכול יהיה בסדר.

מוחמד ברכה: התייחסתי לחוק הזה בעת הצגת האי-אמון היום.

מוחמד ברכה: בעצם החוק הזה יכול להשתלב באותה מסכת של חוקים שהכנסת השמונה-עשרה חוקקה מאז כינונה.

מוחמד ברכה: מניתי היום מעל הדוכן 15 חוקים ושלוש החלטות של הכנסת, שבעצם יכולים להוות תשתית ראויה ביותר – – –

גאלב מג'אדלה: מה יהיה, כצל'ה?

גאלב מג'אדלה: לא נהוג להוציא אנשים בשעת לילה מאוחרת.

גאלב מג'אדלה: בוא נשמור על אווירה אינטימית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

מוחמד ברכה: המקבץ של החוקים שיצאו מתחת ידיה של הכנסת הזאת יכול להוות תשתית טובה וראויה להגדרה של מדינת ישראל שצועדת בצעדי ענק לכיוון הפאשיזם.

מוחמד ברכה: יכול להיות שמרוב שהשתמשנו במלה הזאת זה כבר לא מרגש אף אחד, ואנשים מתחילים אפילו להתייחס לעצמם: נו, אז מה?

מוחמד ברכה: אז אומרים שאתה פאשיסט או שהמפלגה פאשיסטית.

מוחמד ברכה: ואז בסדר, יש מין השלמה.

מוחמד ברכה: אני טוען, אדוני היושב-ראש, שהמפלגות והאנשים שמובילים את החקיקה הזאת בעקביות היסטרית חולנית, בעצם מובילים את ישראל לחרקירי.

מוחמד ברכה: לא אני אציע להם, אבל יכול להיות שהם יצטרכו להסתכל קצת בראי של פרצופם וקצת בראי של ההיסטוריה, ולדעת לאן הם מובילים.

מוחמד ברכה: בהצעת החוק מצוינים סוגי עבירות שבגללן אפשר לשלול אזרחות.

מוחמד ברכה: לכל העבירות האלה יש עונשים הקבועים כבר בחוק.

אורי אריאל: ועכשיו יהיה עוד חוק.

מוחמד ברכה: שנייה, שנייה, בטח, מה, אתה באורגזמה עכשיו.

אנסטסיה מיכאלי: באמת, נו, איזו הגזמה.

מוחמד ברכה: בטח, זו אורגזמה של גזענים.

מוחמד ברכה: נו, באמת.

אנסטסיה מיכאלי: אתה בכנסת – – –

מוחמד ברכה: אורגזמה של גזענים.

מוחמד ברכה: מה את מתערבת בעניין הזה?

אנסטסיה מיכאלי: – – – יש גבול מסוים.

מוחמד ברכה: מה הגבול?

מוחמד ברכה: מה, את קובעת את הגבול?

מוחמד ברכה: מה הגבול?

מוחמד ברכה: מזמן חציתם את כל הגבולות עם החוקים האלה.

מוחמד ברכה: מזמן נגמרו המלים כדי לתאר את החוקים האלה.

אורי אריאל: אז אולי תרד?

מוחמד ברכה: לא, אני מציע שאולי אתה תרד.

מוחמד ברכה: למה?

אורי אריאל: – – –

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת לרדת?

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: למה לרדת?

אורי אריאל: כי נגמרו המלים.

מוחמד ברכה: אז יש יצירתיות.

אורי אריאל: תפאדל.

מוחמד ברכה: כשמדברים על ש"הרשיע אדם בעבירות של מעשי טרור, פגיעה בריבונות המדינה או בשלמותה, גרם מלחמה, סייע לאויב במלחמה, שירת בכוחות האויב" וכו' וכו' – אלה עבירות בהחלט חמורות לפי כל דין, בכל מקום, לגבי כל מדינה, ויש מערכת ענישה שקיימת בכל מדינה.

מוחמד ברכה: במדינת ישראל עדיין אין עונש מיתה או הוצאה להורג, במקומות אחרים יש, אבל לא הגיעו לאן שהגיעו כאן בעניין של שלילת האזרחות.

מוחמד ברכה: האזרחות בחברה המודרנית היא תווי הפנים של ההתחברות לציוויליזציה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, כאילו, אני מתאר לי שהמרחק משלילת האזרחות לקביעת עונשים של לגדוע איברים של אנשים, המרחק הוא קרוב מאוד והוא מצומצם מאוד.

מוחמד ברכה: אתה יכול להעניש אדם על מעשה בעונש החמור ביותר שקבוע בחוק, אבל לשלול ממנו את תווי פניו, את שייכותו לחברה האנושית, גם אם הוא עשה מעשה שבעיניך הוא פסול ולא אנושי – לאן אתם הולכים, לאן אתם מובילים?

מוחמד ברכה: זה פשוט מטורף לחלוטין.

מוחמד ברכה: אני לא בטוח שמישהו, לא תופס – אבל בעצם זה ניסיון להוביל את מדינת ישראל למקום שהיה תפוס על-ידי מדינה אחרת עד לפני כמה שנים, ואני מתכוון לדרום-אפריקה.

מוחמד ברכה: הימין במדינת ישראל מצעיד את המדינה בצעדים בטוחים, בטוחים, לאותה משבצת של מדינה מצורעת, מבודדת, מעוררת סלידה, ואז יש חוצפה למישהו לבוא ולדבר שזה בשם הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: מה דמוקרטיה?

מוחמד ברכה: הדמוקרטיה במדינת ישראל נגמרה ב-1967, בעת שמדינת ישראל החליטה להיות מדינה כובשת של עם שלם.

מוחמד ברכה: אין דמוקרטיה וכיבוש, המושג הזה אינו קיים, זה לא יכול ללכת ביחד.

מוחמד ברכה: אבל עוד לפני כן הדמוקרטיה בישראל קרטעה, על-ידי הטלת הממשל הצבאי על האזרחים הערבים, על-ידי הפקעת קרקעותיהם, על-ידי שלילת זכויותיהם לאורך שנים.

מוחמד ברכה: אין עזות מצח – אתה יכול למצוא בכל מקום בעולם – שמדינה מדברת על עצמה כמדינה דמוקרטית והיא מקיימת משטר של הפרדה גזעית בתוכה ומקיימת משטר של כיבוש בשטחים שנכבשו ב-1967.

אורי אריאל: שוחררו.

מוחמד ברכה: אין דבר כזה, פשוט זה לא יכול להיות.

מוחמד ברכה: כל כיבוס המלים – באמת, מה.

מוחמד ברכה: דמוקרטיה, בסדר, אז יש דמוקרטיה פרלמנטרית.

מוחמד ברכה: הדמוקרטיה הזו מתחילה בזה שיש זכות הצבעה לכל האזרחים ושכולם יכולים להיות מיוצגים בכנסת על-פי סף מסוים של אחוז החסימה.

מוחמד ברכה: אבל אחרי זה שום דבר שקורה כאן אינו מתקשר לדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: שום דבר.

מוחמד ברכה: השוליים – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אגבאריה, אתה לא בתור עכשיו.

מוחמד ברכה: (אומר בערבית: בחיי, עם כאלה ידידים, אני לא יודע מה אתה רוצה.

מוחמד ברכה: )

חנא סוייד: (אומר בערבית: – – – אצל היהודים.

חנא סוייד: )

גאלב מג'אדלה: (אומר בערבית: אתה ברוטוס?)

חנא סוייד: (אומר בערבית: בנוגע למתן עדות?)

מוחמד ברכה: מחרתיים האוכלוסייה הערבית, אזרחי מדינת ישראל הערבים מציינים את יום האדמה ה-35, אדוני היושב-ראש, שהיה אחד הביטויים של מאבקה של האוכלוסייה הערבית לשוויון זכויות בכל מה שקשור ללעמוד ולמחות נגד הפקעת קרקעות.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל הדמוקרטית דאז החליטה שמי שיפקד על דיכוי ההפגנות באזור סח'נין, ערבה ודיר-חנא – זה היה קאא'ד אל-מנטקה אל-שמאליה.

מוחמד ברכה: שו אקולה?

גאלב מג'אדלה: מפקד המחוז הצפוני.

מוחמד ברכה: לא, מִש אל-מחוז הצפוני.

מוחמד ברכה: בצבא, לא במשטרה.

חנא סוייד: מפקד פיקוד.

גאלב מג'אדלה: אלוף פיקוד הצפון.

מוחמד ברכה: אלוף פיקוד הצפון, קראו לו אז רפאל איתן – –

גאלב מג'אדלה: הרמטכ"ל.

מוחמד ברכה: – – הוא שניצח על דיכוי הפגנות של אזרחים שבאו למחות נגד הפקעת קרקעותיהם עם טנקים.

מוחמד ברכה: בשם הדמוקרטיה נהרגו, נרצחו, שישה אזרחים ערבים – שלושה בסח'נין, אחד בערבה, אחד בכפר-כנא ואחד בטייבה במשולש.

מוחמד ברכה: שישה אזרחים, בשם הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: וכאן מביאים את חתיכת החוק הזה, ובשם הדמוקרטיה כביכול, באים כדי להציע לשלול אזרחות.

מוחמד ברכה: נו, אז בסדר.

מוחמד ברכה: זה יתחיל עכשיו, אחר כך יתחילו כל מיני תיקונים לחוק של הרחבות וצו הרחבה וצו צמצום, ואתה לא יודע לאן אתה תגיע, אבל אתה תגיע בהחלט לאותו מקום שהחבורה ההזויה של הגזענים שיושבים בבית הזה מובילה אליו, והוא אותה משבצת של דרום-אפריקה, אבל עם שיפורים כחול-לבן.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, יכולים אפילו לעבור את משטר האפרטהייד בדרום-אפריקה – אם זה על-ידי הגדר בגדה המערבית והמשך הכיבוש וההתנחלויות, ואם זה על-ידי חוקים מסריחים כגון אלה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר עוזי לנדאו ישיב להצעות.

נסים זאב: – – –

גאלב מג'אדלה: ברוך הבא, כבוד הרב, ברוך הבא.

נסים זאב: תודה רבה שאתה מכבד אותי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו שמחים שהגעת בזמן.

נסים זאב: – – – אתה מקבל אותי – – –

גאלב מג'אדלה: כמעט השר לא יכול להתחיל להשיב לפני שאתה יושב.

נסים זאב: אף אחד לא ידע שהגעתי עד שאתה לא אמרת.

גאלב מג'אדלה: באמת, צריך לברך אותך.

גאלב מג'אדלה: לא מגיעה לך ברכה?

גאלב מג'אדלה: אתה רב.

גאלב מג'אדלה: אתה רב בישראל, צריך לברך אותך.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני השר.

נסים זאב: אני עכשיו – – – ידעתי שאתה מברך אותי – – –

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת, אנחנו היינו עדים בשעה האחרונה – – –

גאלב מג'אדלה: השר ארדן, השר עוזי לנדאו מרגיש לא טוב שאתם מפריעים לו.

גלעד ארדן: צודק.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אנחנו היינו עדים בשעה האחרונה ל"קליפ" השבועי, שבו מופיעה להקה, הפעם בהרכב חסר, זאת הלהקה שלא מפסיקה לדבר על גזענות ועל פאשיזם ועל אפרטהייד.

עוזי לנדאו: ראינו כאן את חנין זועבי וזחאלקה ואגבאריה וחבר הכנסת ברכה.

עוזי לנדאו: בדרך כלל משתתפים אתם במופע הזה גם חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחמד טיבי לא מוותר, איפה הם הערב?

גאלב מג'אדלה: הנה, טלב אלסאנע נמצא כאן.

עוזי לנדאו: אני רוצה לומר – אני עוד זוכר את הביקורים של חלקכם בדמוקרטיות הגדולות של מועמר קדאפי – – –

טלב אלסאנע: אין דמוקרטיה – – –

עוזי לנדאו: – – – ואצל הדמוקרטיה הגדולה של חאפז אל-אסד – –

טלב אלסאנע: כיבוש של עם אחר זה לא דמוקרטיה.

טלב אלסאנע: כשיש כיבוש זה לא דמוקרטיה.

טלב אלסאנע: אין דמוקרטיה.

עוזי לנדאו: – – ושל בשאר אל-אסד – – –

טלב אלסאנע: כשיש דיכוי זה לא דמוקרטיה – – –

עוזי לנדאו: כדאי רק שתגידו כאן

עוזי לנדאו: בעד איזה דמוקרטים אתם היום – –

טלב אלסאנע: גירוש – – – גירוש עם שלם – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עוזי לנדאו: – – בעד הדמוקרטים של ביזרטה או בעד הדמוקרטים של טריפולי.

טלב אלסאנע: גירוש – – –

עוזי לנדאו: כדאי שתאמרו אם אתם היום בעד הדמוקרטים של בשאר אסד – –

גאלב מג'אדלה: נא לא להפריע, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עוזי לנדאו: – – או בעד הדמוקרטים של דרעה – –

טלב אלסאנע: – – –

גאלב מג'אדלה: נתן לך מחמאה.

עוזי לנדאו: – – אבל אתם באים לכאן היום ומלמדים אותנו מה זה דמוקרטיה.

עוזי לנדאו: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע – אתה בא למדינות, מדבר בשבח הלובים ומדבר בשבח הסורים ומדבר בשבח הפלסטינים – – –

טלב אלסאנע: בשם העמים, לא בשם המנהיגים.

טלב אלסאנע: יש הבדל בין עם ומנהיג.

עוזי לנדאו: אני רוצה לומר לך – בשבח העמים, בהחלט.

עוזי לנדאו: בשבח העם המצרי – –

גאלב מג'אדלה: מה יהיה?

עוזי לנדאו: – – אתה יודע שבכל המקומות האלה מפלים נוצרים.

טלב אלסאנע: איפה?

עוזי לנדאו: אתה תראה שבמצרים רודפים את הקופטים והורגים בהם.

עוזי לנדאו: אני רוצה לחדד את זיכרונך, לרענן אותו – –

עפו אגבאריה: – – – שלכם.

עוזי לנדאו: – – באף מדינה ערבית מאלה שאתה נוסע לשם – –

טלב אלסאנע: – – –

עוזי לנדאו: – – אין זכויות שוות לנוצרים, הם נחשבים אזרחים ממדרגה שנייה – –

נסים זאב: אבל – – –

עוזי לנדאו: – – ונכון שלא פוגעים שם כל כך ביהודים, כי לא נותרו שם יהודים.

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: לא נותרו שם יהודים.

טלב אלסאנע: – – – מסגדים – – –

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא לך.

עוזי לנדאו: במסע הזה שמענו כאן

עוזי לנדאו: את חברת הכנסת חנין זועבי – –

קריאות: – – –

גאלב מג'אדלה: אם מישהו יפריע לשר לנדאו, אני קורא לו פעם ראשונה.

עוזי לנדאו: – – מדברת על חוק ה"נכבה" כדוגמה לחלק מן החוקים הגזעניים שיש כאן.

עוזי לנדאו: אני אומר לך, חברת הכנסת חנין זועבי, לא היית כאן בדיון הקודם על חוק ה"נכבה".

עוזי לנדאו: מהי ה"נכבה"?

עוזי לנדאו: מדוע מתכנסים ערבים ומדברים בשבח ה"נכבה"?

עוזי לנדאו: לדבר על אסון 1948.

עוזי לנדאו: מהו האסון האמיתי בעיניכם?

עוזי לנדאו: הוא התקווה שהיתה לכם לקום על מדינת ישראל קודם שקמה, להרוס, לאבד, להשמיד, לרצוח כל מי שישנו כאן, בסגנון הפוגרומים שלכם, עם סכינים, עם גרזנים, עם מרעישים.

עוזי לנדאו: זה סגנון הרצח של איתמר וזה סגנון הרצח של הפצצה שהתפוצצה רק בשבוע שעבר בתחנת האוטובוס שמול "בנייני האומה".

עוזי לנדאו: אתם הובסתם, והאסון האמיתי שאת ושכמותך מדברים עליו, האסון האמיתי הוא שלא הצלחתם להרוג ולהשמיד את המדינה היהודית.

עוזי לנדאו: ההתכנסויות שאתם מתכנסים נועדו לרענן את התקווה הזאת, שתעשו זאת בעתיד.

טלב אלסאנע: אתה יודע – – –

עוזי לנדאו: אני אומר גם לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע: ה"נכבה" האמיתית של 1948 היתה ליהודי עירק, שחיו עם העם העירקי מאות שנים בשלום.

טלב אלסאנע: למה אתה משכתב את ההיסטוריה?

טלב אלסאנע: איפה נהרגו יהודים?

עוזי לנדאו: יום בהיר קם השלטון העירקי ומגרש אותם בחוסר כול.

עוזי לנדאו: ה"נכבה" האמיתית היא של יהודי 1956 במצרים, שסולקו מאלכסנדריה בחוסר כול.

עפו אגבאריה: הם לא היו בנגב הזה, הם היו באירופה.

עוזי לנדאו: ה"נכבה" האמיתית היא של העם היהודי בכל מדינות העולם, בוודאי במדינות ערב, שנרדף ומסולק על היותו יהודי.

עוזי לנדאו: אם יש בכם טיפת הגינות, אמרו על זה מלה אחת, גנו את מדינות ערב בעבור זה.

עוזי לנדאו: ובוודאי לגבי השקר שלכם בנושא חוק ה"נכבה".

עוזי לנדאו: מה אמרתם בשבוע שעבר על חוק ה"נכבה"?

עוזי לנדאו: שהוא מבטא משטרת מחשבות, אסור לאדם לחשוב בלבו ולהצטער על הכאב שהיה לו.

עוזי לנדאו: אמרתם שמשטרת מחשבות ומדינת משטרה שאוסרת כינוסים – שקר הדבר.

עוזי לנדאו: איש לא אוסר להתכנס, איש לא אוסר עליכם לחשוב כל מה שתרצו לחשוב.

עוזי לנדאו: אבל אתם מצפים שמדינת ישראל תממן מכיסה, מתקציבה, את אלה שמבקשים להתכנס ולהצטער שלא הצליחו לבצע את רצח ה"נכבה" שקיוויתם לו ב-1948, להפיל את מדינת יהודים?

עוזי לנדאו: הטמטום הזה של מדינת ישראל, שקיים עד החוק הזה, אתם מצפים שנמשיך אותו?

מוחמד ברכה: תקציב המדינה זה לא רק שלך, זה גם שלי, זה גם מהמסים שלי.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת ברכה, הלהקה הנודדת שלכם, הלהקה הנודדת שלכם, להקה של גזענים ופאשיסטים.

עוזי לנדאו: אתם צריכים לקום ולהודיע לכל מדינות ערב וגם לרשות הפלסטינית, זאת שמתכוונת להקים מדינה פלסטינית, בלשונכם, שבה יחיו יהודים ונוצרים וערבים וכולם, ללא הבדל זכויות ושוויון.

עוזי לנדאו: ..

עפו אגבאריה: שהיא תחת כיבוש שלכם.

עוזי לנדאו: מן הסעיפים הראשונים בחוקה של המדינה הפלסטינית שאתם מדברים עליה – מופיע השריעה כחוק מדינה.

עוזי לנדאו: על-פי השריעה, אין זכויות שוות למיעוטים, שאינם יהודים.

גאלב מג'אדלה: נא לשבת.

עוזי לנדאו: מלה אחרונה אני חייב לומר כאן לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

עוזי לנדאו: חבר הכנסת אגבאריה, אתה דיברת כאן, כלפי חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, בסגנון גס, בלשון משולחת: את בכלל אל תדברי, את שיקסע.

עפו אגבאריה: לא אמרתי כך, אל תסלף, אל תשקר.

עוזי לנדאו: אז תקום ותתנצל.

עוזי לנדאו: אני אומר לך, חבר הכנסת אגבאריה, לא קל להיות גר ולהפוך ולהתקבל לעם היהודי.

עפו אגבאריה: אל תשקר, לא דיברתי כך.

עוזי לנדאו: בדתות אחרות, כל אחת לשיטתה, כל אחד יכול להתקבל על-פי שיטתה.

עוזי לנדאו: אצלנו המבקש להיות יהודי צריך לעבור מסלול קשה.

עוזי לנדאו: הוא צריך לרצות והוא צריך להוכיח.

עוזי לנדאו: בלשונה של רות המואבייה: באשר תלכי אלך ובאשר תליני אלין, עמך עמי, אלוהייך אלוהי.

עוזי לנדאו: וניתנת דוגמה אישית.

עוזי לנדאו: הגרים אהובים עלינו, מקובלים ומוערכים, ושלא כמו עמים אחרים ודתות אחרות, מרגע שנעשו גרים נעשו בשר מבשרנו ועצם מעצמותינו.

עפו אגבאריה: כל עוד הם לא שחורים.

עפו אגבאריה: אם הם לבנים אז זה בסדר.

עוזי לנדאו: ובמיוחד אני רואה את אלה המשרתים בצה"ל ומובילים בכל היחידות הלוחמות.

עוזי לנדאו: הייתי מצפה מכם, המדברים על שוויון זכויות, לדבר גם על שוויון חובות.

עוזי לנדאו: כגרים, התנדבו לצבא, קחו עליכם את מלוא הסיכונים לחיות במדינה חופשית ודמוקרטית, המתגוננת היום, וצריכה להתגונן גם מפני חלק מכם שקמים עליה מתוך הכנסת כדי לפעול נגדה.

עוזי לנדאו: אף עם בעולם איננו מאפשר לטמטום הזה, לחוסר האחריות הזה, של מי שמבקשים לקום עליו להשתמש בדמוקרטיה כדי לקעקע אותו מבפנים.

עוזי לנדאו: אני רוצה מכאן לומר, בוודאי לחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי ולכל הגרים ההולכים עמנו: אנחנו אוהבים אתכם.

עוזי לנדאו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להסתייגויות, מצביעים על ההסתייגויות.

גאלב מג'אדלה: ההסתייגות הראשונה – חבר הכנסת ניצן הורוביץ ואילן גלאון.

ניצן הורוביץ: אנחנו את הראשונה נוריד.

ניצן הורוביץ: נצביע רק על השנייה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצביעים על ההסתייגות השנייה.

גאלב מג'אדלה: מי בעד?

גאלב מג'אדלה: מי נגד?

גאלב מג'אדלה: כמובן, ההסתייגויות לסעיף 1.

קריאה: בעד.

קריאה: השנייה – בעד.

קריאות: נגד, נגד.

קריאות: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת ניצן הורוביץ ואילן גילאון לסעיף 1 לא נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 11, נגד – 35, אין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: ההסתייגות לא נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אנחנו מצביעים על החלופין של ההסתייגות.

גאלב מג'אדלה: נא להצביע.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של חברי הכנסת ניצן הורוביץ ואילן גילאון לסעיף 1 לא נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 11, נגד – 35, אין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: החלופין לא התקבלה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אנחנו עוברים להסתייגויות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי.

גאלב מג'אדלה: ההסתייגות הראשונה, סעיף 11א – זה מס' 3 לפי הנייר שיש לכם.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 1 לא נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 11, נגד – 35, אין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: ההסתייגות לא התקבלה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממשיכים להצביע על ההסתייגות הנוספת.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, עפו אגבאריה, ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 1 לא נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 11, נגד – 35, אין נמנעים.

גאלב מג'אדלה: ההסתייגות לא התקבלה.

גאלב מג'אדלה: כרגע אנחנו עוברים להצביע על שם החוק וסעיף 1, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 36 נגד – 10 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

גאלב מג'אדלה: שם החוק וסעיף 1 התקבלו כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לקריאה שלישית: הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 10), התשע"א–2011 – נא להצביע.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 37 נגד – 11 נמנעים – אין חוק האזרחות (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, נתקבל.

קריאה: אני לא הצבעתי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נוסיף אותך.

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: זה מתחשמל ממך.

גאלב מג'אדלה: זה מתרגש ממך שם.

גאלב מג'אדלה: בעד – 37, נגד – 11, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: חוק האזרחות (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, נתקבל כחוק בקריאה שנייה ושלישית, ונרשם בספר החוקים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, סעיף התודות, חבר הכנסת , בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני גם רוצה להודות, רותם?

גאלב מג'אדלה: על מה?

דוד רותם: גם אני רוצה, אני יוזם ההצעה.

גאלב מג'אדלה: וחבר הכנסת מודה על מה?

גאלב מג'אדלה: אז מי ראשון?

דוד רותם: יושב-ראש הוועדה ראשון.

גאלב מג'אדלה: יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: כך זה הנוהל: יושב-ראש הוועדה, אחר כך היוזם.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש הוועדה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לכל אלה שתמכו בהצעת החוק.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות לנציגי הוועדה, היועץ המשפטי של הוועדה גלעד, ולדניאל שמלווה אותו; למנהלת הוועדה, הגברת יפה שפירא, לשוש מזכירת הוועדה, לכל צוות הוועדה, כמובן, שעזרו וסייעו בהכנת הצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: תודה רבה לכולם.

דוד אזולאי: יישר כוח.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני יושב-ראש הוועדה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה, יוזם ההצעה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הכנסת קיבלה חוק שכל מדינה נורמלית היתה מחוקקת אותו כבר מזמן.

דוד רותם: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת רוברט אילטוב, שהוא אחד מיוזמי החוק יחד אתי.

דוד רותם: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה חבר הכנסת אזולאי.

דוד רותם: אני רוצה להודות לכם, חברי חברי הכנסת, שתמכתם בחוק הזה והסברתם לכל מי שרוצה לבגוד במדינה הזאת, למי שרוצה לבצע בה פעולות טרור, שאזרחות ונאמנות הולכות יחד, אין אזרחות אם אין נאמנות.

דוד רותם: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לחבר הכנסת רותם.

גאלב מג'אדלה: [מס' כ/366; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 17022; נספחות.

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסדר-היום – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 109) – קריאה שנייה ושלישית.

גאלב מג'אדלה: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עומדים להצביע על הצעת חוק שהיא לא פחות ממהפכה בתפיסת העולם שלנו לגבי כל נושא הסחר בנשים ושירותי הזנות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שבמשך שנים התעשייה סביב סחר בנשים לא קיבלה את ההגבלה המתאימה, והגיעו שני חברי כנסת חרוצים בכנסת הזאת – חבר הכנסת דב חנין וחברת הכנסת אורית זוארץ – וקבעו יתד חשובה למען המאבק הזה.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת מבקשת לאסור באופן מוחלט פרסום מודעות בדבר מתן שירותי זנות וכן להחמיר את העונש בשל פרסום כזה.

ציפי חוטובלי: אין עיתון שבו לא תוכלו למצוא – – –

גאלב מג'אדלה: חברים, חברים, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת אלקין, בבקשה, תכבדו את חברת הכנסת חוטובלי.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני יושב-ראש הקואליציה.

גאלב מג'אדלה: יש לה רוב, יש לה רוב, לא צריך לעבוד קשה.

ציפי חוטובלי: יש כאן באמת הצעת חוק חשובה מאוד בכל מה שנוגע לתעשייה סביב עולם הזנות.

ציפי חוטובלי: כשמדברים על נשים ועל כבוד נשים אין דבר שפוגע יותר בכבוד נשים מאשר העובדה שהופכים אשה לכלי ממכר, מאשר העובדה שהופכים אשה לדבר שאפשר – במודעה שמודבקת לרכב, בפליירים שמסתובבים על רצפות הרחובות בתל-אביב – אפשר להפוך אותה בעצם לדבר הנחות ביותר, לסוג של קניין, שאפשר לקנות את גופה בכסף.

ציפי חוטובלי: וסביב התעשייה הזאת יש אנשים שמרוויחים כסף, מפרסמים, תעשייה שלמה שמגלגלת עשרות מיליוני שקלים, של אנשים שנהנים משימוש בנשים, מסחר בנשים.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת בעצם קובעת שכל פרסום יהיה אסור, ומעלה את הענישה על פרסום כזה ובעצם מכניסה אל תוך המעגל הזה את כל השרשרת שעוברת בדרך אל עניין הפרסום של מודעות הזנות.

ציפי חוטובלי: המצב החוקי שהיה לפני החוק קבע שניתן לפרסם בתנאים מסוימים שירותי זנות של בגיר, ואף שסעיף 205א לחוק העונשין קבע עונש על חמש שנות מאסר לעבירת פרסום ומסירת מידע בדבר זנות של קטין, העונש על פרסום מודעות זנות של בגיר היה שישה חודשי מאסר בלבד.

ציפי חוטובלי: הצעה זאת מבקשת לבטל את הסייגים והתנאים המפורטים בסעיף 205ג(ב) לחוק, ובכך לאסור לחלוטין פרסום בדבר מתן שירותי זנות.

ציפי חוטובלי: עוד מוצע להחמיר את העונש הקבוע לעבירה משישה חודשי מאסר לשלוש שנות מאסר.

ציפי חוטובלי: כמו כן, מוצע לקבוע כי כאשר תאגיד עובר את העבירה של פרסום מודעות זנות, בין בשל בגיר ובין בשל קטין, ניתן יהיה להטיל כפל קנס – 500,000 שקלים.

ציפי חוטובלי: ההצעה הזאת משקפת שינוי בהתייחסות החברתית לתופעת הזנות, שינוי שיש לו ביטוי גם בשינוי הנורמה המשפטית.

ציפי חוטובלי: היום גוברת המודעות לכך שהזנות כשלעצמה היא תופעה שלילית וחמורה הכרוכה בפגיעה קשה בעוסקות ובעוסקים בה, היא פוגעת בכבודם, בחירותם, בגופם ובנפשם, וכן פוגעת בחברה בכללותה.

ציפי חוטובלי: יש הכרה בחובתה של החברה להיאבק בתופעת הזנות, לפעול לצמצומה ולסייע לשיקום הנפגעים ממנה.

ציפי חוטובלי: הפרסום בדבר שירותי זנות הוא חוליה משמעותית בתעשיית הזנות, שכן הוא מעודד את הצריכה והביקוש לשירותים אלה והופך אותם לנגישים יותר לציבור, מוכרים ומקובלים ולגיטימיים.

ציפי חוטובלי: הפרסום תורם להגדלת היקף העוסקים והעוסקות בזנות ולהחמרת הפגיעה בהם.

ציפי חוטובלי: לכן הצעת החוק מבקשת לצמצם פרסום הודעות שירותי זנות – – –

גאלב מג'אדלה: אלכס, חברת הקואליציה שלך מדברת, אתה לא יכול לתת לה גב, תן לה יד.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשתף אתכם בהסתייגות של חבר הכנסת דב חנין.

ציפי חוטובלי: במהלך הדיונים על החקיקה עלתה שאלה עקרונית: האם להפליל את הנשים שעוסקות בזנות?

ציפי חוטובלי: יש היגיון רב בטענה של חבר הכנסת דב חנין, שמציע כי במשך שנתיים מיום התיקון לא יישא נותן השירות עצמו באחריות פלילית בגין עבירה – המטרה היא כמובן להגן על הנשים.

ציפי חוטובלי: הוועדה, בדיונים שלה, העלתה את החשש שאם נפתח פרצה בחוק הזה, שהוא חוק חשוב שמתחיל מהפכה משמעותית מאוד – הוועדה העלתה את החשש מכך שאותם אנשים שעומדים מאחורי התעשייה יעמידו את הנשים בחזית וישתמשו בהן כחומת מגן מפני אותם פרסומים.

ניצן הורוביץ: בגלל זה הגבילו את זה לשנתיים – – –

ציפי חוטובלי: נכון.

ציפי חוטובלי: למרות זאת בחרה הוועדה לא לקבל את ההסתייגות, ובמקום זה – וכאן אני מעירה הערה חשובה, כי בעצם על בסיס ההערה הזאת מושתתת ההסכמה שלא לקבל את ההסתייגות.

ציפי חוטובלי: יש התחייבות שקיבלה הוועדה ששר המשפטים יפנה ליועץ המשפטי לממשלה וייתן הנחיה ברורה, שהיא לא מוגבלת לשנתיים, הנחיה ברורה שלפיה הנשים לא יועמדו לדין בכל מה שנוגע לפרסום מודעות ובכל מה שנוגע לכל התהליך שנקבע כאן בחוק הזה.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה עומד בהלימה עם החקיקה הישראלית שאינה רואה בעוסקות בזנות עצמן עברייניות כי אם קורבנות.

ציפי חוטובלי: וזה דבר חשוב, והוועדה תפקח על כך, שהיועץ המשפטי לממשלה ייתן הנחיה ברורה, בתיאום עם שר המשפטים, שהעוסקות בזנות לא יועמדו לדין ובעצם לא יהיו הקורבן הקל.

ציפי חוטובלי: כפי שאמרה לי חברת הכנסת זהבה גלאון – ברכות על הצטרפותך, זאת באמת הזדמנות לומר, את עסקת הרבה בנושא הזה של סחר בנשים.

ציפי חוטובלי: וזה באמת חשוב שהנשים הללו לא יעמדו במרכז; מי שיעמוד במרכז זה כל אותם מפרסמים, זה כל אותה תעשייה שעומדת מאחורי העניין.

ציפי חוטובלי: לאור האמור, אני קוראת לכנסת לדחות את ההסתייגות, להצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח אשר אישרה הוועדה.

ציפי חוטובלי: וכמובן – זמן התודות, שהוא חשוב מאוד.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לחברי הכנסת.

ציפי חוטובלי: היה לי תענוג לעבוד אתכם, חברת הכנסת אורית זוארץ, חבר הכנסת דב חנין.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהצעת החוק שלכם משקפת אולי את העובדה שכשמדובר במאבק על כבודן של נשים יש תמימות דעים בין קואליציה לאופוזיציה, ויש כאן באמת מהפכה של ממש, שהובלנו יחד.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה היקרה שלי, לדלית אזולאי, יחד עם מי שמנהלת אתה, אריאלה אהרון, שעושות עבודה נפלאה בשיתוף הפעולה שלנו בוועדה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לשר המשפטים.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לצוות המקצועי המסור שלי, ליועץ החקיקה דורון גיסינגר, לדוד בן-גיגי ולאפרת, שעושים ביחד עבודה נפלאה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכם, חברי הכנסת, על התמיכה שלכם בחוק הזה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לחברת הכנסת חוטובלי.

גאלב מג'אדלה: חברי הכנסת המסתייגים מהצעת החוק – חברת הכנסת אורית זוארץ, בבקשה, חמש דקות לכבודה.

גאלב מג'אדלה: ראשונת המסתייגים – חברת הכנסת זוארץ, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

ציפי חוטובלי: – – – תודה ליושב-ראש ועדת חוקה – – –

אורית זוארץ: שוויתר.

ציפי חוטובלי: – – – שנתן לנו את הצעת החוק הזאת.

אורית זוארץ: כן, שנתן לנו את הזכות.

גאלב מג'אדלה: דודו רותם, כשמודים לך תקשיב לתודות.

דוד רותם: – – –

גאלב מג'אדלה: אה, אתה לא מקבל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו קיבלנו את התודה.

אורית זוארץ: אני מקווה מאוד שהצעות חוק נוספות תוכלנה לעבור לוועדה – – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חברת הכנסת זוארץ.

גאלב מג'אדלה: חמש דקות לרשותך.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום אנחנו עושים צעד מהפכני בפגיעה בתשתיות.

אורית זוארץ: כפי שאנחנו מדברים על פגיעה בתשתיות הטרור, היום אנחנו פוגעים בתשתיות הטרור שמופנה כלפי נשים בישראל, גם נשים ישראליות, גם נשים שמגיעות הנה כמהגרות עבודה בחסות מדינת ישראל, וגם פליטות וקורבנות שמגיעות לישראל.

אורית זוארץ: הגיע הזמן לפגוע בתשתיות האלה פגיעה אנושה.

אורית זוארץ: ואני חושבת שרק בציר העונשין ניתן יהיה לפגוע, ובכיסם של אותם עבריינים.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים פה על תופעה קשה ועל ניצול נשים.

אורית זוארץ: כבוד יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, זנות זה לא עיסוק.

אורית זוארץ: נשים בזנות מנוצלות לזנות.

אורית זוארץ: במהלך העבודה שלנו בשנתיים האחרונות מצאנו שגם נשים שטענו שהן כביכול – או טענו בשמן שהן כביכול נמצאות שם מתוך איזושהי בחירה, בדיקה מעמיקה יותר מצאה שהן נמצאות שם מתוך מצוקות; ברוב המקרים, מצוקות כלכליות, ובמקרים רבים נוספים כתוצאה מהחזקה בכפייה על-ידי גורמים עברייניים, שמאלצים אותן להיות בזנות.

אורית זוארץ: ולכן, פגיעה בפרסום מודעות שמציעות שירותי מין, ענישה וכליאה של עד שלוש שנים של אותם עבריינים וקנס כספי יפגעו קשות בתשתית הזו, וזה רק חלק.

אורית זוארץ: כשאנחנו מדברים על עבודה מערכתית, ונמצא פה גם השר לביטחון הפנים – ואני חייבת להודות גם לך על העבודה הנחושה שאתם עושים, על ההתגייסות המלאה שלכם – אני קוראת להתנגד להסתייגות שהוצעה על-ידי חברי דב חנין.

אורית זוארץ: ממה שהובהר לנו בוועדה, ההסתייגות נובעת בעיקר מחוסר אמון במערכת.

אורית זוארץ: לנו יש אמון במערכת, לנו יש אמון במשרד לביטחון פנים ובמשרד המשפטים.

אורית זוארץ: ואני חושבת שבשנתיים שאני ממלאת את תפקידי בוועדה הוכחתם את עצמכם מעבר לכל ספק.

אורית זוארץ: ואני חושבת שהעבודה הנחושה שלכם כנגד הגורמים העברייניים תמשיך מהשלב הזה הלאה, גם בהגשת כתבי אישום וגם בדרישה למימוש והחמרה של הענישה ומיצוי הדין עם אותם גורמים עברייניים.

אורית זוארץ: אני כמובן רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שבאמת הציעה שהדיונים בקידום הצעת החוק ייעשו במסגרת הוועדה, והם אכן קודמו באופן ענייני ומהיר; לחבר הכנסת דב חנין, שהצטרף להצעת החוק והצמיד את ההצעה שלו להצעה שקידמנו.

אורית זוארץ: נמצאת כאן חברת הכנסת זהבה גלאון.

אורית זוארץ: אני חושבת שזו סגירת מעגל להצעת חוק שפעלת רבות לקדם אותה.

אורית זוארץ: לעו"ד נעמי לבנקרון, שיזמה את הצעת החוק.

אורית זוארץ: ושוב לחזור ולהודות לשרי הממשלה שתמכו פה אחד בוועדת שרים לענייני חקיקה, גם שר המשפטים, גם השר לביטחון הפנים, שר הרווחה, שר התמ"ת והשרים הנוספים.

אורית זוארץ: לעו"ד רחל גרשוני ממשרד המשפטים, ולעו"ד גלעד סממה שהעיר והאיר את עינינו.

אורית זוארץ: כמובן, לעובדי המשרדים שמשתתפים בדיונים בוועדה ומאירים את עינינו בדבר ההשלכות האפשריות.

אורית זוארץ: כמובן לצוות הוועדה: דלית אזולאי, אריאלה, רבקה הדוברת, סיגלית עדרי, מנהלת הוועדה הקודמת, הצוות המשפטי, וכמובן – בלי נציגות הארגונים החברתיים, ארגוני הנשים, לא יכולנו לקדם את הצעת החוק ולשכנע את כולם בצדקתה.

אורית זוארץ: אני כמובן קוראת לכם לתמוך בהצעת החוק, ומודה לכם מכאן.

גאלב מג'אדלה: תודה לחברת הכנסת אורית זוארץ.

גאלב מג'אדלה: השני שמסתייג – חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: חמש דקות לחבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, זה מצב קצת יוצא דופן שחבר הכנסת שהוא אחד מיוזמי הצעת חוק מגיש הצעה של הסתייגות אמיתית, מהותית, בפרט מסוים בהצעת החוק שאני עומד מאחוריה, חושב שהיא חשובה, חושב שהיא חיונית.

דב חנין: אבל, בנקודה מסוימת אני מציע לשנות אותה.

דב חנין: אני רוצה לפתוח, כמו קודמותי, בהערכה, באמת הערכה גדולה ליושבת-ראש הוועדה למעמד האשה חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שלקחה פה את ההובלה של הנושא, ובנמרצות, במהירות, ביעילות ובענייניות קידמה את הדיון בהצעת החוק הזו והביאה להשלמתה.

דב חנין: כמובן, לחברתי חברת הכנסת אורית זוארץ, שהיתה מנוע אמיתי מאחורי הצעת החוק הזאת, גיבשה תמיכה רחבה גם בקרב חברי הכנסת וגם בקרב השרים.

דב חנין: חברת הכנסת זהבה גלאון, שהצטרפה אלינו באופן סימבולי היום כדי לראות את השלמתה של הצעת חוק שהיא היתה היוזמת הראשונה שלה, נדמה לי עוד לפני שתי כנסות.

דב חנין: וכמובן לכל העוסקים האחרים במלאכה, היועצת המשפטית של הוועדה, צוות הוועדה, הגורמים האחרים שליוו אותנו בחקיקה.

דב חנין: הצעת החוק הזו, עמיתי חברי הכנסת, היא בעיקרון הצעת חוק חשובה, מתקדמת וראויה.

דב חנין: הרעיון שלה הוא רעיון מאוד מאוד נכון, והרעיון אומר שמאחורי הזנות עומד מנגנון כלכלי.

דב חנין: אם אנחנו רוצים להילחם בזנות, אנחנו צריכים להילחם בכלכלת הזנות, בתעשיית הזנות.

דב חנין: אנחנו צריכים לקטוע את החוליה הזאת של הפרסום, שהיא חוליה קריטית לקידום תעשיית הזנות.

דב חנין: התפיסה הזו שעמדה מאחורינו כשקידמנו את הצעת החוק הזו היא תפיסה מאוד מתקדמת מבחינה חברתית.

דב חנין: התפיסה הזו רואה בנשים שנמצאות בזנות לא עברייניות אלא קורבנות של אותה תעשייה, מין, איך להגיד?

דב חנין: בשר תותחים של התעשייה הנוראה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: – – – לעברייניות.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, מתוך אותה גישה, שהיא אגב הגישה העקרונית של המשפט הישראלי – המשפט הישראלי איננו מפליל נשים שנמצאות בזנות מתוך הבנה שהנשים האלה הן קורבנות של מצב ולא מייצרות בעצמן מעשה עברייני.

דב חנין: מתוך אותה גישה בסיסית, בדיוני הוועדה אני הצגתי את הגישה – אני חייב לומר גם על בסיס דברים מאוד משכנעים שאנחנו שמענו מנציגות ונציגים שהגיעו אלינו מהשטח ותיארו את מצב הדברים שקיים במציאות – שאסור לנו בהצעת החוק הזו לעבור את קו הגבול הזה ולהטיל אחריות פלילית גם על הנשים הנמצאות בזנות.

דב חנין: זו תהיה שגיאה עקרונית, שאני מבין שהיא נעשית מתוך מחשבה מאוד ראויה ומאוד נכונה: אנחנו רוצים למנוע פרסומי זנות; אבל, במלחמה הזאת אנחנו לא מקדשים את כל האמצעים.

דב חנין: האמירה: המטרה מקדשת את כל האמצעים היא אמירה שמכשילה אותנו, ומכשילה את מי שהולך בה פעם אחר פעם.

דב חנין: אין מטרה שמקדשת את האמצעים כי האמצעים מגדירים את המטרה.

דב חנין: אתה קובע אמצעים, והם כבר קובעים לאיזה מטרה אתה מתגלגל.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני אמרתי שהחוק הזה צריך להעניש את כולם: את בעל העיתון שפרסם, את מפרסם המודעה ומעצב המודעה, את המדפיס, את בית-הדפוס, את המפיצים.

דב חנין: כמובן את הסרסורים, את כולם להעניש; לא להתמקד באשה שנמצאת בזנות כי היא החוליה הקלה להתקפה – היא החוליה שאסור להתקיף אותה, היא הקורבן.

דב חנין: היא הקורבן.

דב חנין: היה לנו בוועדה, עמיתי חברי הכנסת, ויכוח מאוד רציני, אני חושב, מאוד ער ומאוד מעמיק בשאלה הזו, וכיוון שלא הגענו להסכמה אני הצעתי את ההסתייגות שלי, שלטעמי היא ניסיון ללכת לאיזושהי דרך מלך, דרך אמצע.

דב חנין: וההסתייגות אומרת שבשנתיים הראשונות מיום פרסומו של החוק הזה, אותה אשה שנמצאת בזנות לא תישא באחריות פלילית לפי הסעיף הזה.

דב חנין: בשנתיים הראשונות.

דב חנין: מה ההיגיון ברעיון של השנתיים?

דב חנין: אמרתי לחברי בוועדה, ואני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת: יכול להיות שאנחנו נראה שהחוק הזה, בלי להפליל את הנשים שנמצאות בזנות, ועם כל השינויים הדרמטיים שאנחנו עושים בחוק הזה, מצליח להשיג את המטרות, ואנחנו מחסלים את פרסומי הזנות בישראל.

דב חנין: אז לא היינו צריכים ללכת לאמצעי הדרסטי הקיצוני, מרחיק הלכת, ואולי המיותר, כי פתרנו את הבעיה בלי – – –

גאלב מג'אדלה: נא לסיים, אדוני.

דב חנין: אני מסיים ממש.

דב חנין: בכל זאת, הדברים חשובים.

דב חנין: ממש עוד חצי דקה.

דב חנין: הצלחנו, בלי לנקוט את האמצעי החריג ואולי המיותר הזה, להשיג את המטרה שרצינו להשיג.

דב חנין: ואם טעיתי, ובלי הפללה של הנשים אי-אפשר לחסל את הפרסומים, אז ממילא בעוד שנתיים ההוראה הזאת של ההסתייגות תפקע, ובלי שום צורך בחקיקה נוספת של הכנסת נגיע למצב שגם הנשים תופללנה.

דב חנין: אני חושב שזה היה מנגנון מאוד הגיוני, מאוד נכון, מאוד שקול, מאוד מאוזן.

דב חנין: לכן אני מציע לכם, עמיתי חברי הכנסת, לתמוך בהסתייגות.

גאלב מג'אדלה: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

גאלב מג'אדלה: עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שנייה.

גאלב מג'אדלה: לסעיף 1 ו-2 אין הסתייגויות, מצביעים כהצעת הוועדה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 1–2 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

גאלב מג'אדלה: בעד – 33, נגד – אין, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: סעיפים 1 ו-2 התקבלו כהצעת הוועדה.

גאלב מג'אדלה: סעיף 3, חברת הכנסת זוארץ הורידה את ההסתייגות.

גאלב מג'אדלה: עוברים להסתייגות חבר הכנסת דב חנין.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצביעים.

גאלב מג'אדלה: מי בעד?

גאלב מג'אדלה: מי נגד?

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין לסעיף 3 לא נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 8, נגד – 26, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין לא התקבלה.

גאלב מג'אדלה: עוברים לסעיף 4, אין הסתייגויות.

גאלב מג'אדלה: מצביעים על סעיפים 3 ו-4 כהצעת הוועדה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 3–4, כהצעת הוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–4, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

גאלב מג'אדלה: בעד – 34, נגד – אין, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: סעיפים 3 ו-4, כהצעת הוועדה, התקבלו בקריאה שנייה.

גאלב מג'אדלה: עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 109), התשע"א–2011, כהצעת הוועדה, בקריאה שלישית.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 28 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 109), התשע"א–2011, נתקבל.

גאלב מג'אדלה: בעד – 35, נגד – אין, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: החוק התקבל והוא נכנס לספר החוקים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/573).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, יבוא ויעלה ובבקשה יציג את החוק.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 5).

יצחק כהן: סעיף 121 לפקודת מס הכנסה קובע את שיעורי המס החלים על הכנסתו החייבת של יחיד.

יצחק כהן: בחוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009 ו-2010 נקבע מתווה להפחתת המס האמור.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע לתקן את המתווה לשלוש מדרגות המס העליונות, כך שההפחתה בשלוש מדרגות מס אלה תידחה בשנה אחת ותחל בשנת המס 2012, ושיעורי המס הסופיים המפורטים בחוק ההתייעלות הכלכלית לעניין מדרגות מס אלה ייכנסו לתוקף רק בשנת המס 2017, לא בשנת המס 2016, כפי שנקבע במתווה המקורי בחוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009 ו-2010.

יצחק כהן: דחיית הפחתת שיעורי המס על יחידים בשלוש מדרגות המס העליונות לשנים 2012–2016 תגדיל את הכנסות המדינה ממסים בכל אחת משנות המס האמורות בכ-800 מיליוני שקלים.

יצחק כהן: אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לסגן השר, חבר הכנסת יצחק כהן.

גאלב מג'אדלה: עוברים לדיון.

גאלב מג'אדלה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מוחמד ברכה: סוכם שכולם מוותרים.

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: מוותר.

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: מוותר.

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: מוותר.

גאלב מג'אדלה: ואחרון – יואל חסון.

יואל חסון: מוותר.

גאלב מג'אדלה: ויתר.

גאלב מג'אדלה: עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 21, נגד – 1, נמנעים – 2.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק עברה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: סעיף 10: הצעת ועדת הכנסת בדבר שלילת תשלומים מחבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה – דיון והצבעה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יריב לוין, יושב-ראש ועדת הכנסת, יבוא ויציג את ההצעה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את החלטת ועדת הכנסת מיום 14 במרס 2011 בדבר שלילת תשלומים מחבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, המובאת לאישור הכנסת.

): זוהי הפעם הראשונה שהכנסת נדרשת להפעיל את סמכותה לפי חוק חדש שחוקקה, חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה.

): לפיכך אבקש להסביר את המסגרת הנורמטיבית שבה אנחנו פועלים בהצעה הזו.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך, מוותרים.

חנא סוייד: לא צריך.

): כן.

): אחר כך כשהארגון שלכם, "עדאלה", יעתור לבג"ץ, הוא יגיד שלא הסברנו כאן את הדברים.

): אז אני בכל זאת לא מקבל את עצתכם ואסביר אותם.

): בבסיס החוק החדש עומדת התפיסה הערכית שחבר הכנסת, או חבר הכנסת לשעבר, המסכל את האפשרות לקיים חקירה פלילית או משפט נגדו בחשד לעבירה חמורה או נמלט מריצוי העונש, אין זה ראוי כי יקבל שכר או גמלה מאוצר המדינה.

): בהתאם לחוק, הוסמכה הכנסת לשלול תשלומים מחבר הכנסת או מחבר הכנסת לשעבר שמתקיימים בו שלושה תנאים מצטברים.

): הראשון, הוא חשוד או נאשם בעבירה חמורה שדינה עשר שנות מאסר או יותר, או הורשע בעבירה כזו; השני, העבירה בוצעה בעת כהונתו בכנסת; השלישי, הוא לא התייצב לחקירה או למשפט שהוזמן אליהם, או לריצוי העונש, ולא הציג טעמים סבירים לכך.

): החוק קובע כי מי שיבחן את התקיימות שלושת התנאים הנ"ל הוא היועץ המשפטי לממשלה, וזאת ביוזמתו או לפי פנייה של עשרה חברי כנסת לפחות.

): ואכן, 26 חברי כנסת, ובראשם חבר הכנסת נסים זאב, פנו אל היועץ המשפטי לממשלה וביקשו שיבדוק אם מתקיימים לגבי חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה שלושת התנאים הנ"ל.

): היועץ המשפטי לממשלה השיב כי אכן מתקיימים התנאים וכי בשארה נחשד בעבירות של סיוע לאויב במלחמה בישראל, מסירת מידע לאויב, מגע עם סוכן חוץ, עבירות על חוק איסור הלבנת הון ומימון טרור ויציאה למדינת אויב שלא כדין.

): לפי החשד, העבירות נעברו בעת כהונתו בכנסת.

): היועץ מסר עוד כי על-פי החשדות עמד בשארה בקשר עם גורמי "חיזבאללה" וסייע בידם במאבקם בישראל, לרבות בימי מלחמת לבנון השנייה.

): לעניין האי-התייצבות מסר היועץ המשפטי לממשלה כי בשארה הוזמן לחקירה ביאחב"ל לאחר שהתנהלה חקירה בעניינו וכי בסיום יום החקירה השני הודיע בשארה כי בכוונתו לצאת לחו"ל לנסיעה שתוכננה מראש.

): לפיכך, תואם בין החוקרים לבינו מועד להמשך החקירה לשבוע שלאחר מכן, אך הוא עזב את הארץ ולא חזר.

): בהמשך העבירה המשטרה לבשארה מסר מטעמו של היועץ המשפטי לממשלה שלפיו עליו להתייצב להמשך החקירה, אך בשארה לא נענה גם לכך והחקירה לא חודשה.

): החוק קובע כי הכנסת תוכל לדון בשלילת תשלומים רק אם ועדת הכנסת המליצה בפניה על כך.

): בהתאם, קיימה ועדת הכנסת דיון בפנייה של חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת ובמכתבו של היועץ המשפטי לממשלה, ובסופו של דבר החליטה פה אחד להמליץ בפני הכנסת על שלילת כל התשלומים שלהם זכאי בשארה מהכנסת לפי חוק הגמלאות והחלטת הגמלאות לחברי הכנסת – –

עפו אגבאריה: מאוד דמוקרטי.

): – – קרי, קצבה חודשית, שירותי טלפון, מינוי על עיתון, פרסומי הממשלה וזכות נסיעה חינם בתחבורה הציבורית.

): החלטה זו הונחה על שולחן הכנסת.

): ועדת הכנסת היתה מודעת לכך ששלילת גמלה, הגם שהיא אפשרית בתנאים מסוימים גם לנושאי משרה אחרים, אינה דבר קל ערך, אך סברה שזהו בדיוק המקרה שבו יש להפעיל את הסמכות שמעניק לה החוק.

): הוועדה מצאה חומרה מיוחדת, לצד החשדות הכבדים, גם בכך שבשארה ניצל את מעמדו המיוחד כחבר הכנסת ואת חסינותו כדי לברוח מהארץ ולהתחמק מהמשך החקירה ומהעמדה לדין.

): בהקשר זה אציין כי בדיון בוועדת הכנסת הדגיש היועץ המשפטי לכנסת כי אין תפקידה של הוועדה לשפוט את עזמי בשארה על דעותיו הפוליטיות והאידיאולוגיה שלו ככאלה, אלא עליה לפעול ולקבל החלטה רק בהתייחס לעבירות שבהן הוא חשוד.

): חשוב להזכיר כי כבר בעת שוועדת הכנסת עסקה בחקיקת החוק היא היתה מודעת לרגישות שבשלילת שכר או גמלה, ולכן קבעה שורה ארוכה של איזונים ומנגנוני בקרה – שאושרו כאן, כמובן, גם במליאה – שמטרתם להבטיח כי החוק יהיה מידתי וסביר.

): כאמור, ההליך יכול להיפתח רק לאחר הודעה של היועץ המשפטי לממשלה שלפיה חבר כנסת לשעבר החשוד בעבירה שדינה עשר שנות מאסר לפחות לא התייצב לחקירה ולא הציג טעם סביר לכך.

): לשלילת התשלומים קודמת החלטה של ועדת הכנסת, וכמובן, החלטה זו טעונה אישור של מליאת הכנסת עצמה.

): החוק קובע כי לחבר כנסת הנוגע בדבר תינתן זכות טיעון בפני ועדת הכנסת, וכן בפני הכנסת, באמצעות אחד מחברי הכנסת.

): על כן, הודעה על קיום הדיון הן בוועדה והן במליאה נמסרה לחבר הכנסת לשעבר בשארה לפי הכתובת האחרונה שמסר לכנסת, ופורסמה באתר האינטרנט.

): הודעה על קיום הדיון נמסרה גם לכל חברי הכנסת מראש, ופרוטוקול הדיון בוועדת הכנסת עמד לעיונם כדרישת החוק.

): עוד קובע החוק כי אם בתוך שנה חבר הכנסת יתייצב לחקירה או למשפט או שיחדלו להתקיים בו התנאים שעליהם הודיע היועץ המשפטי לממשלה – במקרה כזה יוחזרו לו כספי השכר או הקצבה שנשללו ממנו.

): בהוראה זו ביקשה ועדת הכנסת להדגיש שלא מדובר בענישה אלא ברצון לתמרץ את חבר הכנסת להתייצב להמשך חקירתו כנדרש וכדי להפסיק את האבסורד שבו ממשיכים לשלם תשלומים מדי חודש לאדם שנמלט מחקירה ונמלט מן הדין בנסיבות האלה.

): הוראה חשובה נוספת קובעת כי מי שנשללו ממנו תשלומים יכול לפנות לוועדת הכנסת ולבקש שתציע לכנסת לשנות את החלטתה אם חל שינוי בנסיבות.

): כמו כן קובע החוק שהחלטת הכנסת לא תחול על תשלומים המגיעים לשאיריו של חבר הכנסת לאחר מותו, אלא רק על תשלומים שהוא עצמו זכאי לקבלם.

): החוק קובע במפורש כי הוא חל גם על עבירות שבוצעו לפני תחילתו, ובלבד, כאמור, שבוצעו או בוצעו לכאורה בעת הכהונה בכנסת.

): לפיכך, מוסמכת כעת הכנסת לשלול תשלומים מחבר הכנסת לשעבר בשארה, ומובן כי מדובר רק בתשלומים עתידיים, ולא בכאלה שכבר שולמו לו עד היום.

): החלטת הכנסת יכולה להתייחס לכל התשלומים שמקבל בשארה מהכנסת או לחלקם, וכאמור, ועדת הכנסת המליצה כי ההחלטה תחול על תשלומי הקצבה וכל התשלומים הנלווים כפי שפירטתי קודם.

): החוק קובע שהכנסת תקיים הצבעה אחת על המלצת ועדת הכנסת, אלא אם כן 25 חברי כנסת לפחות ביקשו לקיים הצבעות נפרדות על פרטי ההמלצה.

): בסיום הדברים אני מבקש לומר כי ועדת הכנסת דנה בכובד ראש הן בשלב חקיקת החוק המסמיך והן בדיון הפרטני בעניינו של חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, וסברה כי חובה עליה לשים סוף למצב האבסורדי שבו מי שנחשד בעבירות מהחמורות שבספר החוקים ומסכל את המשך קיום ההליכים המשפטיים נגדו ממשיך לקבל מדי חודש אלפי שקלים מאוצר המדינה.

): כאמור, אם תחליט הכנסת לאמץ את המלצת הוועדה, תחול ההחלטה על תשלומים שהיו אמורים להשתלם מתחילת החודש הבא ועד שיודיע היועץ המשפטי לממשלה כי חבר הכנסת לשעבר בשארה חדל להיות בגדר חשוד שאינו מתייצב לחקירה או עד שהכנסת תשנה את החלטתה.

): כלומר, אני שב ואומר, אם יחזור חבר הכנסת לשעבר בשארה לארץ להמשך חקירתו הוא ישוב להיות זכאי לגמלתו, ואם יעשה זאת בתוך שנה אף יוחזרו לו התשלומים שלא קיבל – תשלומי הגמלה שיפסיק לקבל אם ההחלטה תאושר.

): לאור כל האמור אני מבקש מכם, חברות וחברי הכנסת, לשים סוף לאבסורד, לשים סוף למצב שבו הבגידה משתלמת, ולומר בקול צלול וברור – לקבל את המלצת ועדת הכנסת, לאשר את החלטתה ולשים סוף להעברת התשלומים לחבר הכנסת לשעבר בשארה.

): תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לדיון.

גאלב מג'אדלה: ראשון המתדיינים – חבר הכנסת אורי אריאל.

זאב אלקין: כולנו מוותרים.

יצחק כהן: כולם מוותרים, אני אומר לך.

גאלב מג'אדלה: אתה לא יכול לדבר בשם כולם.

גאלב מג'אדלה: אלקין, צריך להקריא והם יגידו "מוותר".

חנא סוייד: הוא עשה סקר, עשה סקר.

גאלב מג'אדלה: חברים יקרים, יש תקנון.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק כהן: מוותר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: מוותר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק כהן: מוותר.

גאלב מג'אדלה: מה אתה, תורן?

גאלב מג'אדלה: נגמרה התורנות.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת .

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: בלב כבד גם אני מוותר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת הרב נסים זאב.

נסים זאב: לא נמצא.

יעקב מרגי: אני מבקש להזעיק את רופא הכנסת.

גאלב מג'אדלה: מה, אתה משקר ביודעין?

מיכאל בן-ארי: תשלול לו את הפנסיה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצביע על הצעת ועדת הכנסת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת כץ, למה אתה לא יושב?

גאלב מג'אדלה: איך אתה תצביע?

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה על אישור הצעת ועדת הכנסת בדבר שלילת תשלומים מחבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אורי אריאל: היושב-ראש, זכית.

נסים זאב: מחר בבוקר – – –

גאלב מג'אדלה: לא מפריעים בהצבעה.

גאלב מג'אדלה: מצביעים.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 30 בעד הצעת ועדת הכנסת – 29 נגד – 8 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר שלילת תשלומים מחבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 29, נגד – 8, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת ועדת הכנסת אושרה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לציין לפרוטוקול שחבר הכנסת אורי מקלב הצביע בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית אבל לא נרשמה הצבעתו, ואנחנו רושמים את זה לפרוטוקול.

יצחק כהן: זה לא משנה את התוצאות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין, הודעה.

): תודה.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות מטעם סיעת מרצ כדלקמן: בוועדת הכנסת, במקום חבר הכנסת חיים אורון, שפרש מהכנסת, יכהן חבר הכנסת אילן גילאון; בוועדת הכספים, במקום חבר הכנסת חיים אורון, שפרש מהכנסת, תכהן חברת הכנסת זהבה גלאון.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: [מס' מ/461; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ז', עמ' 5634; נספחות.

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק, התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

גאלב מג'אדלה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, אדוני השר להגנת הסביבה, החוק הזה נוגע לך.

דוד אזולאי: עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם בשם ועדת הפנים והגנת הסביבה את הצעת החוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק, התשע"א–2011, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: הצעת החוק המונחת בפניכם עוסקת בחיי אדם ובבריאותם ומטרתה הצלת חיים.

דוד אזולאי: הצעת החוק מבקשת להסדיר את נושא הטיפול והשימוש באחד החומרים המסוכנים לבריאות ולסביבה, אשר ידוע כגורם לתחלואה, לרבות במחלת הסרטן, ולתמותה – הוא האזבסט.

דוד אזולאי: בישראל קיים זה שנים רבות מפגע אזבסט גדול בגליל המערבי.

דוד אזולאי: באזור זה מצויים מצבורי אזבסט בקרקעות פרטיות וציבוריות, בבתי תושבים, בחצרותיהם, בשבילי מושבים ובשדות.

דוד אזולאי: מקורם של המצבורים הללו בפסולת אזבסט שמקורה ייצור אזבסט במפעל תעשייתי, שפוזרה בכל רחבי הגליל המערבי.

דוד אזולאי: האזבסט מסכן את חייהם ובריאותם של תושבי הגליל המערבי החשופים למפגע, ואף גרם לתחלואה קשה ולמוות בקרב הציבור בגליל המערבי.

דוד אזולאי: לנוכח הסכנה הבריאותית יזם המשרד להגנת הסביבה, בשיתוף משרד האוצר, פרויקט לניקוי הגליל המערבי מאזבסט.

דוד אזולאי: הפרויקט החל להתבצע, אך יש צורך חיוני להבטיח שיימשך ויושלם.

דוד אזולאי: הצעת החוק כוללת מנגנון חשוב ביותר להבטחת מימון העלויות של פרויקט מציל חיים זה.

דוד אזולאי: הצעת החוק נועדה למנוע ולצמצם מפגעים סביבתיים ובריאותיים הנגרמים מאזבסט ומאבק מזיק, לטפל במפגעים ולהביא להסדרה כוללת ומקיפה של מכלול הסוגיות הרבות והמורכבות הקשורות לאזבסט.

דוד אזולאי: הסדרה זו חיונית לשמירה על חיי אדם ולהבטחת בריאות הציבור – – –

גאלב מג'אדלה: סליחה, מה קורה שם ביציע?

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא שומעים את חבר הכנסת אזולאי.

גאלב מג'אדלה: השר בגין, תודה על ההפרעה.

זאב בנימין בגין: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: הסדרה זו חיונית לשמירה על חיי אדם ולהבטחת בריאות הציבור והעוסקים באזבסט.

דוד אזולאי: מקורה של ההצעה בהצעת חוק ממשלתית שיזם המשרד להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: יצוין כי האזבסט נמצא כיום בישראל בשימוש נרחב, לרבות כחומר לבנייה וכחומר בידוד.

דוד אזולאי: מוצע בהצעת החוק לקבוע הגבלות מחמירות על שימוש באזבסט, לאסור כל שימוש או עבודה חדשים באזבסט ולהסדיר את ההוראות אשר יחולו על המשך השימוש הקיים באזבסט בתעשייה, במבני ציבור ובצה"ל, לרבות החובות לטפל ולתחזק מוצרים המכילים אזבסט ולהסיר אזבסט ממתקנים וממבנים בתוך פרקי זמן קבועים.

דוד אזולאי: עוד מוצע לקבוע הוראות אשר יסדירו את הטיפול במפגעי אזבסט.

דוד אזולאי: מוצע להסדיר באופן כולל את העיסוק באזבסט, ובכלל זה לקבוע מה התנאים אשר יחולו על העוסקים באזבסט, מי יורשה לעסוק באזבסט ומה נדרש לצורך קבלת רשיון לעיסוק באזבסט – הן לבעלי מקצוע והן למעבדות.

דוד אזולאי: עוד מוצע לקבוע תנאים והגבלות למתן רשיונות, וכן תנאים ברשיונות, הכשרה נדרשת, הליכי בקשות לרשיון, מבחנים והשתלמויות.

דוד אזולאי: מוצע לקבוע חובה לקבל היתר לכל עבודה המתבצעת באזבסט ולקבוע חובות אשר יחולו על מזמין עבודה באזבסט ועל מבצעי העבודה, לרבות על מובילי אזבסט ועל סילוק והטמנה של פסולת אזבסט.

דוד אזולאי: עוד מוצע להסמיך מנהל לרישוי אזבסט שיהיה אחראי לתחום האזבסט במשרד להגנת הסביבה וממוני אזבסט, ולהסמיך את הממונה במשרד להגנת הסביבה לאשר או לסרב לבקשות להיתרי עבודה באזבסט.

דוד אזולאי: מוצע להסמיך את השר להגנת הסביבה למנות ועדה מקצועית לאזבסט ואבק מזיק, אשר תורכב מנציגי משרדי ממשלה שונים, מומחים ונציגי ציבור, אשר תיתן ייעוץ מקצועי לשר ולמנהל רישוי האזבסט במשרד להגנת הסביבה בעניינים הנוגעים להתקנת תקנות ובכל עניין הנוגע לשימוש באזבסט, לרבות ביצוע עבודות, רישוי עוסקים ופרסום הנחיות ונהלים לציבור בנוגע לאזבסט.

דוד אזולאי: לצורך פיקוח ואכיפה על ביצוע הוראות החוק מוצע להסמיך את השר להגנת הסביבה למנות פקחים מבין עובדי המדינה, שיפקחו על ביצוע הוראות החוק.

דוד אזולאי: עוד מוצע לקבוע הפרות של הוראות החוק כעבירות פליליות, וכן להסמיך את המנהל להטיל עיצומים כספיים בגין הפרת הוראות החוק.

דוד אזולאי: מוצע להחיל את החוק על המדינה, אולם לקבוע כמה הוראות מיוחדות אשר יחולו לגבי מערכת הביטחון ויבטיחו הסדרה מתאימה של סמכויות הפיקוח והאכיפה של המוסמכים לכך מול מערכת הביטחון.

דוד אזולאי: בהצעת החוק מוצע מנגנון אשר מטיל חובה על חברות שעסקו בייצור אזבסט בעבר בתחום הגליל המערבי ועל רשויות מקומיות בגליל המערבי לקחת חלק במימון פרויקט ניקוי הגליל המערבי, המתבצע כבר בימים אלו.

דוד אזולאי: מנגנון השתתפות דומה קיים בחקיקה האמריקנית.

דוד אזולאי: ביוזמת הוועדה קבע המשרד להגנת הסביבה נוהל שלפיו אדם אשר יוכר כנזקק לפי מבחני הכנסה שנקבעו, ובנכס שבבעלותו אירע מפגע אזבסט, יזכה לסיוע נרחב בסילוק המפגע מהמשרד להגנת הסביבה, לרבות בשכירת אנשי המקצוע המתאימים שידאגו לסילוק המפגע, הפעלתם ופיקוח על ביצוע עבודת פינוי המפגע.

דוד אזולאי: למטרה חשובה זו יקצה המשרד להגנת הסביבה מדי שנה תקציב מיועד של כמיליון שקלים חדשים.

דוד אזולאי: המשרד הקצה כבר השנה מיליון שקלים חדשים ליישום הנוהל הזה.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו מוגשת, אדוני היושב-ראש, בצירוף הסתייגויות.

דוד אזולאי: לפיכך, אני מבקש כי הכנסת תדחה הסתייגויות אלה ותתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך שאני שמח שנפלה בחלקי הזכות להעביר את החוק הזה – חוק חשוב, חוק שהיו צריכים לעשות אותו מזמן, חוק שהמשרד להגנת הסביבה תמך בו, אבל הוא לא בא לידי ביצוע עד לקדנציה הנוכחית.

דוד אזולאי: אנחנו עוסקים בחוק הזה קרוב לשנתיים.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד כאן מלה טובה לשר להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: עבדנו יחד בשיתוף פעולה על מנת לקדם את החקיקה עם הצוות המשפטי שלו, עם הצוות המשפטי של הוועדה, שבאמת עשו עבודת – – –

גאלב מג'אדלה: הצוות המשפטי מקשיב?

גאלב מג'אדלה: זה התודות לכם עכשיו.

דוד אזולאי: אני עוד אעלה אחר כך ואני אודה להם.

גאלב מג'אדלה: עוד פעם אתה תעלה?

דוד אזולאי: בוודאי, בוודאי, אחרי שנאשר את החוק.

דוד אזולאי: אם לא נאשר את החוק, אני לא יכול להודות.

גאלב מג'אדלה: תודות מיוחדות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזהו יום בשורה לתושבי הגליל המערבי בפרט ולתושבי מדינת ישראל בכלל, שאנחנו הצלחנו להעביר את החוק.

דוד אזולאי: ועיניכם הרואות, החוק הזה גם יעבור ללא הרבה הסתייגויות.

דוד אזולאי: זה מעיד על החשיבות, זה מעיד על הקונסנזוס, ואני שוב חוזר ואומר: אני שמח שנפל בחלקי השנתיים האחרונות לקדם את החקיקה הזאת והגענו עד הלום.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת דב חנין, המסתייג, בבקשה להעלות את ההסתייגות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: אכן ברכות.

דב חנין: ברכות לשר להגנת הסביבה שהוביל את החוק הזה, ברכות לאנשי המשרד להגנת הסביבה שקידמו, עבדו על הניסוחים המשפטיים ופעלו יחד אתנו בוועדה להשלמתו של החוק, ולעורכת-הדין נטע דרורי, שנמצאת אתנו.

דב חנין: כמובן הרבה ברכות, אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת , על השלמתה של עוד חקיקה סביבתית חשובה בוועדה בהנהגתך; לעורכת-הדין ורד קירו-זילברמן, שעשתה עבודה מופלאה בחוק הזה, כמו תמיד.

דב חנין: היא לא מצליחה להפתיע אותנו, כי האיכות של העבודה שלה תמיד גבוהה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, עליתי לדוכן כדי לומר, בעצם, שני דברים, להוסיף על הדברים החשובים שאמר יושב-ראש הוועדה לגבי חשיבות החוק.

דב חנין: ראשית, להזכיר את אלו שהתחילו במערכה הזאת נגד מפגעי האזבסט.

דב חנין: חשוב להזכיר אותם ביום הזה.

דב חנין: כאשר התחיל המאבק נגד סיכוני האזבסט, היו כאלה שהתייחסו לאותם פעילות ופעילי סביבה, אבל בעיקר פעילות סביבה, מנהרייה, כסוג של מגזימות, מטרידות, מעכירות שלווה.

דב חנין: זה היה מאבק שהתחיל בלי הרבה קשב ציבורי, בלי הרבה התגייסות ציבורית, ובתחילת הדרך המאבק הזה היה קשה, מסובך.

דב חנין: כולנו היום, ביום השלמת החוק הזה, צריכים להכיר תודה לאותן נשים, לאותן פעילות, שהובילו את המהלך הזה ויצאו לדרך כדי שאנחנו נוכל היום להשלים את המערכה.

דב חנין: אני רוצה להזכיר עוד דבר אחד חשוב שיש בחוק הזה, והוא הגשמה הלכה למעשה של עקרון המזהם – משלם.

גלעד ארדן: יש פה הרחבה משמעותית מאוד מאוד של העניין.

גלעד ארדן: המזהם – משלם רטרוא

גלעד ארדן: קטיבית 40 שנה אחורה.

דב חנין: אכן, כמו שאתה אומר, זו הגשמה הלכה למעשה של עקרון המזהם – משלם כפי שהוא צריך להיות.

דב חנין: המזהם אחראי לזיהום שהוא ייצר.

דב חנין: הוא אחראי אחורה, הוא אחראי קדימה, הוא אחראי לצדדים.

דב חנין: המזהם צריך לשלם.

דב חנין: בחוק הזה אנחנו – ופה שוב צריך להביע הערכה לעמדה של המשרד להגנת הסביבה ושל השר להגנת הסביבה – מגשימים את העיקרון הזה בצורה הנכונה, בצורה המרבית, בצורה המיטבית.

דב חנין: אני מקווה שאנחנו נזכה ונראה בחקיקה הישראלית עוד מקרים רבים כאלה שבהם המזהם משלם, שבהם המזהם ישלם.

דב חנין: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: נצביע על ההסתייגויות, נכון?

קריאה: לא צריך.

גאלב מג'אדלה: לא צריך?

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: טוב.

קריאה: הצבעה, הצבעה, הצבעה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה.

גאלב מג'אדלה: לשם החוק אין הסתייגויות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצביעים.

גאלב מג'אדלה: שם החוק כנוסח הוועדה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 31 בעד שם החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק התקבל.

גאלב מג'אדלה: בעד – 15, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: שם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

גאלב מג'אדלה: היות שחבר הכנסת הוריד את ההסתייגויות, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה מסעיף 1 עד סעיף 85, כנוסח הוועדה כמובן.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 32 בעד סעיפים 1–85 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–85 נתקבלו.

גאלב מג'אדלה: בעד – 14, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: החוק אושר בקריאה שנייה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו אנחנו נעבור לקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים.

גאלב מג'אדלה: נא להצביע.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 33 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק, התשע"א–2010, נתקבל.

גאלב מג'אדלה: בעד – 16, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: החוק אושר בקריאה שלישית, כולל לוח התיקונים כמובן, והוא נכנס לספר החוקים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להודות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, כבוד יושב-ראש הוועדה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לפני שאני מציע את החוק הבא, קודם כול אני מבקש להודות לעורכת-הדין ורד קירו, שבאמת עשתה עבודה נפלאה לאורך כל הדרך בהצעת החוק הזאת; כמובן, לעורך-הדין תומר רוזנר, שאף-על-פי שאיננו כאן כבודו נמצא כאן; וכמובן לצוות של המשרד להגנת הסביבה – עורכת-הדין נטע דרורי, הממונה על ייעוץ וחקיקה בלשכה המשפטית במשרד להגנת הסביבה, גברת בר-און, מנהלת אגף אבק מזיק במשרד להגנת הסביבה; לעורכת-הדין רוני טלמור ממחלקת ייעוץ וחקיקה של משרד המשפטים; וכמובן, מי שניצחה על המלאכה הזאת – –

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, רוצה?

דוד אזולאי: – – מירי, עוזרת השר, שבאמת לאורך כל הדרך היתה המקשרת בין המשרד לבין הוועדה.

דוד אזולאי: כמובן לצוות הוועדה: יפה מנהלת הוועדה, שוש אזולאי מזכירת הוועדה וכל הצוות, שכל אחד תרם את חלקו.

דוד אזולאי: אני חושב שכל אלה שהצביעו היום בעד החוק – אני חושב שזכינו כולנו יחד לאחד החוקים הטובים, שיסייעו לבריאותם של תושבי הגליל המערבי.

דוד אזולאי: לך, אדוני השר, תודה והרבה יישר כוח.

דוד אזולאי: אתה היית האיש שהאיץ את העבודה לקידום החקיקה הזאת מהר ככל האפשר, למרות הקשיים, עם משרד הביטחון ועם גורמים נוספים.

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה הגענו עד הלום, ועל כך ראויים כולם לתודה ולהערכה.

דוד אזולאי: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר להגנת הסביבה, חבר הכנסת ארדן, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: תורך בתודות.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה.

גלעד ארדן: אהיה קצר, בהתחשב בזמן.

גלעד ארדן: אומנם השעה מאוחרת, אבל לא יכולתי שלא לומר כמה דברים, כי באמת, לצערי, בתקשורת הרבה פעמים הכנסת מוצגת, ומתעסקים פה – שמים את הפוקוס על חוקים.

גלעד ארדן: אתה יודע, אפילו בהקשר של חוק בשארה, עם כל הכבוד, אתם יודעים שיש כאלה שתומכים ויש כאלה שלא – חוק סימבולי שלא באמת ישפיע על חייהם של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: הוא כמובן יקבל מחר את רוב הפוקוס, יחד עם חוק האזרחות.

גלעד ארדן: החוק הזה, מן הסתם, לצערי כמובן, כמעט לא יוזכר, אם בכלל, בעיתונות הישראלית.

גלעד ארדן: דווקא החוק הזה – אני חושב שנפלה הזכות בידינו, קודם כול בידיו של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת , לחוקק חוק שבאופן ודאי יציל חיי אדם.

גלעד ארדן: אני חושב שזו גולת הכותרת של העשייה הציבורית, אם בממשלה ואם בכנסת, לעשות דבר שיציל חיים של בני-אדם.

גלעד ארדן: החוק הזה – אין שום אפשרות לפרש אותו אחרת.

גלעד ארדן: בגליל המערבי יש מפגע סביבתי שבוודאות גרם למותם של בני-אדם.

גלעד ארדן: החוק הזה מסדיר את ההסרה של המפגע הזה, במימון של 300 מיליון שקלים, חציים על-ידי הממשלה וחציים על-ידי מי שגרם למפגע הזה לפני 40 שנה.

גלעד ארדן: החוק הזה ימנע מפגעים כאלה בעתיד.

גלעד ארדן: כמו שאמרתי בוועדה, יש יושבי-ראש שהיו רואים חוק כזה עבה ומסובך והיו שמים אותו בתחתית הערימה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, זה לא אתה, כי לך יש זכויות אדירות גם בחוקים חשובים ומורכבים בתחום הגנת הסביבה שהעברת כיושב-ראש , וזו בוודאי לא דרכו של דוד אזולאי, שגם בחוק הזה וגם בחוק הבא – ואני כבר אוותר על הברכות בחוק הבא בגלל השעה – הוכיח את המחויבויות שלו, המחויבות העמוקה שלו, קודם כול לציבור במדינת ישראל ששלח אותו לכאן, והוא השלים את הצעת החוק בזמן קצר, בטיפול מקצועי, בלי שום פשרות, כולל אפילו לכפות על הממשלה מסלול של קרן לאנשים שירצו להסיר מפגעי אזבסט וידם אינה משגת לשלם.

גלעד ארדן: אז גם זה כבר הוכנס לתוך החוק, על אפו וחמתו של משרד האוצר, וגם על כך מגיע יישר כוח.

גלעד ארדן: אני, כמובן, מצטרף לברכות לכל מי שעסקו במלאכה – לעורכת-הדין ורד קירו, שתמיד, כמה שאני חושב שאנחנו סביבתיים, היא עוד מוסיפה לדרישות שלנו, לגלעד קרן, ל בר-און מהמשרד להגנת הסביבה, כמובן, לעורכת-הדין נטע דרורי, שיחד עם כל הלשכה המשפטית בראשותה של דלית דרור, ליוו והשקיעו עשרות, אולי מאות שעות בהצעת החוק, כמובן למירי, שכפי שציינת – הדוברת שלי והיועצת המקשרת אל הכנסת – ליוותה יחד אתי את כל תהליך החקיקה, וליוותה אותו בכל המובנים, ודחפה והביאה עד להשלמת החקיקה.

גלעד ארדן: לכולכם יישר כוח ותודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לשר ארדן.

גאלב מג'אדלה: [מס' מ/483; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ח, עמ' 7813 ו-7814; נספחות.

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: בבקשה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, נכון שהשעה מאוחרת, אבל כאשר מצליחים להעביר חוקים, זאת שעת התעוררות.

יריב לוין: אפשר להירשם לדבר, אם זה המצב?

דוד אזולאי: אדוני, אין לי בעיה.

דוד אזולאי: אני משוריין פה כל הלילה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"א–2011, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו היא שילוב של הצעת חוק ממשלתית שיזם המשרד להגנת הסביבה ושל הצעת חוק פרטית שיזמו חברי הכנסת , , חנא סוייד ועפו אגבאריה.

דוד אזולאי: תפקידיהם וסמכויותיהם של מפקחי המשרד להגנת הסביבה אינם מעוגנים כיום בחקיקה באופן ייחודי.

דוד אזולאי: הסמכויות הנתונות למפקחים אלה הן למעשה אוסף סמכויות שונות הקבועות בחוקים סביבתיים רבים ושונים.

דוד אזולאי: מטרתה של הצעת חוק חשובה זו היא לעגן ולהרחיב את סמכויות הפיקוח והאכיפה של עובדי המשרד להגנת הסביבה, וכך להביא להגנה טובה יותר על איכות נאותה של הסביבה ולמניעת פגיעה בסביבה או בבריאות הציבור.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו היא למעשה חוק מסגרת, אשר קובע באופן אחיד, לגבי אכיפת כל החיקוקים הסביבתיים, את סמכויותיהם של מפקחי המשרד להגנת הסביבה, את התנאים למינוים, את דרכי הכשרתם ועוד.

דוד אזולאי: הצעת החוק נדונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה למעלה משנה, בעיקר בשל מורכבות הסעיפים העוסקים באכיפה כלפי מערכת הביטחון, כפי שאפרט בהמשך.

דוד אזולאי: מוצע לקבוע מנגנון להסמכה ולהכשרה של מפקחי המשרד להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: בין היתר מוצע כי תוכנית ההכשרה תיקבע בתיאום עם השר לביטחון פנים, כדי להבטיח פיקוח על-ידי מפקחים מיומנים ובעלי הכשרה מקצועית נאותה.

דוד אזולאי: מפקח אשר יעמוד בתנאי ההכשרה וההסמכה יצויד בסמכויות פיקוח, כגון דרישת מסמכים, עריכת מדידות או דגימות וכניסה למקומות, וכן בסמכויות אכיפה אשר ניתן להפעילן אם התעורר חשד לביצוע עבירה, כגון סמכות חקירה, תפיסת חפצים, סמכות לבקש מבית-משפט צו חיפוש ולבצעו, ואף סמכות עיכוב במקרים מסוימים.

דוד אזולאי: סמכויות אלה יאפשרו לפקח ביעילות על ביצוע הוראות החוקים הסביבתיים השונים ולמצות את הטיפול במי שמפר את הוראותיהם.

דוד אזולאי: במקביל, מוצע לבצע תיקונים עקיפים בחוקי סביבה שונים על מנת לבטל את האפשרות להסמיך את עובדי המשרד להגנת הסביבה בסמכויות פיקוח ואכיפה לפי חוקים אלה, כדי שהסמכתם תיעשה רק לפי החוק המוצע.

דוד אזולאי: כמו כן, מוצע בתיקונים עקיפים אלה לקבוע באופן אחיד ומסודר יותר את דרכי מינוים וסמכויותיהם של מפקחים שאינם עובדי המשרד להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: החיקוקים שעליהם יחולו הוראות חוק זה מנויים בתוספת לחוק.

דוד אזולאי: תוספת זו ניתנת לשינוי על-ידי השר להגנת הסביבה, בהסכמת השר לביטחון הפנים והשר הממונה על החיקוק שלגביו מתבקש השינוי, ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: כאמור, במהלך דיוניה עסקה הוועדה רבות בסוגיית תחולת הוראות החוק על מערכת הביטחון.

דוד אזולאי: בהצעת החוק הממשלתית הוצע להסדיר את הנושא בנוהל בין משרדי הממשלה.

דוד אזולאי: חברי הוועדה התנגדו לכך הן במישור הנורמטיבי והן במישור המהותי.

דוד אזולאי: במישור הנורמטיבי הוועדה סברה כי הסדרים מעין אלה יש לקבוע בחקיקה ראשית, כפי שכבר נעשה לא אחת בעבר, ולא בנוהל, שהוא ברמה נורמטיבית נמוכה ביותר.

דוד אזולאי: במישור המהותי הביעו חברי הוועדה אי-שביעות רצון מהנוהל המתגבש שהוצג בפניהם, מאחר שסברו שאינו כולל איזונים נכונים בין האינטרסים השונים.

דוד אזולאי: ככלל, חששו חברי הוועדה כי ההסדר המוצע יסיג את ההישגים שכבר הושגו בתחום החקיקה הסביבתית לאחור.

דוד אזולאי: יודגש כי היתה בוועדה תמימות דעים לגבי צרכיה הייחודיים של מערכת הביטחון, המחייבים מציאת הסדרים ייחודיים.

דוד אזולאי: עם זאת, על אותם הסדרים ייחודיים להבטיח כי תתאפשר אכיפת דיני איכות הסביבה, שכן מעצם טיבן, בעיות סביבתיות שמקורן במתקן ביטחוני אינן משפיעות רק במתקן עצמו אלא גם על הסובבים אותו.

דוד אזולאי: בסופו של דבר, ולאחר דיונים ממושכים, נמצאה הנוסחה המאפשרת להסדיר את הפיקוח והאכיפה של דיני הסביבה כלפי מערכת הביטחון באופן שיאזן בין השמירה על איכות הסביבה והגנתה לבין ביטחון המדינה ושלום הציבור ויקיים את מטרות החוק.

דוד אזולאי: ככלל בסיסי נקבע כי מפקחי הגנת הסביבה יפעילו את סמכויותיהם כלפי מערכת הביטחון בהתאם להתאמתם הביטחונית ובכפוף לכללי אבטחת המידע הנהוגים בגופים הביטחוניים.

דוד אזולאי: הוראה מרכזית העוסקת בסמכות הכניסה של המפקחים קובעת כי עיכוב כניסתו של מפקח למתקן המוחזק בידי מערכת הביטחון יתאפשר רק בידי קצין בדרגת סגן-אלוף או בדרגה המקבילה לכך בגופים הביטחוניים האחרים, ורק בהתקיים עילות הקבועות בחוק: שיבוש פעילות מבצעית או מודיעינית, חקירה פלילית או תרגיל או אימון רחבי היקף או שנעשה בהם שימוש באמצעי לחימה; התרחשות פעילות עוינת; קיום פעילות שהמפקח אינו רשאי להיחשף לה מטעמים של ביטחון המדינה או יחסי החוץ של מדינת ישראל.

דוד אזולאי: כמו כן נקבעו בחוק הסדרים שונים שנועדו לאפשר תיעוד ממצאים, מסירת מסמכים, עריכת מדידות, נטילת דגימות ותפיסת חפצים, והכול באופן שיבטיח שמירה על מידע מסווג מחד גיסא וקיום הפיקוח מאידך גיסא.

דוד אזולאי: עוד נקבעו הוראות המאפשרות דרכי הזדהות שונות למי שכללי אבטחת המידע אוסרים עליו להזדהות.

דוד אזולאי: הסדרים מפורטים יותר ליישום ההוראות ייקבעו בנוהל, שיובא לידיעת והגנת הסביבה עם גיבושו.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, מוגשת בצירוף הסתייגויות.

דוד אזולאי: אבקש מחברי הכנסת לדחות הסתייגויות אלה ולתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: רבותי חברי הכנסת, אני חושב שזו הפעם הראשונה שמחוקקים חוק שבעצם מאפשר בתוך מערכת הביטחון לשמור על סביבה ירוקה מצד אחד, ומצד שני – לדאוג לכך שמערכת הביטחון לא תיפגע.

דוד אזולאי: בעניין הזה אני חייב לציין שני אנשים שהיו עקביים ודאגו לנושא הזה: האחד זה השר להגנת הסביבה, שהחליט שעם כל הכבוד למערכת הביטחון, שהיא חשובה לכולנו, היא לא חסינה מפני מפגעים בסביבתה; השנייה, כמובן, היא יועצת המשפטית של הוועדה, מירי פרנקל-שור, שעמדה על כך שאין לתת למערכת הביטחון איזו חריגה מיוחדת ושהיא תובדל משאר המערכות במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אני מודה שבשלב מסוים אני לא הסכמתי אתה, אבל השתכנעתי בסופו של יום והגעתי למסקנה שאכן הצדק אתה, והגיע הזמן לקבוע שמערכת הביטחון, בכל מה שקשור לאיכות החיים שלנו, לאיכות הסביבה שלנו – הם לא חריגים, הם כמו כולם, ואת זה עשינו בחוק הזה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: יש מסתייג אחד – חבר הכנסת .

אברהם מיכאלי: חזק וברוך.

אברהם מיכאלי: תזכה למצוות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אכיפה סביבתית היא סוגיה קריטית.

דב חנין: כולנו מכירים את הטענה הרווחת, שלמרבה הצער היא טענה נכונה, שהסדרים סביבתיים מתקדמים כשלעצמם אינם אפקטיביים אם אין אכיפה.

דב חנין: ולמרבה הצער, במשך שנים רבות האכיפה במדינת ישראל היתה חסרה, היתה חלקית, היתה לקויה, היתה בעייתית.

דב חנין: הצעת החוק הזאת התחילה בכנסת הקודמת, הייתי אומר כתוצאה מתקלה כמעט.

יריב לוין: באמצע הלילה, ולא שמנו לב.

דב חנין: תמיד הדברים הטובים בכנסת קורים באמצע הלילה כשלא שמים לב.

דב חנין: מה שקורה בשעות היום בכנסת הם בדרך כלל דברים מאוד אפלים, אבל שעות הלילה הן השעות המוארות של הכנסת.

דב חנין: בכנסת הקודמת קידמנו הצעת חוק פרטית, שהיתה לי הזכות להיות היוזם שלה, שעסקה במנגנוני אכיפה סביבתית, והציעה לפתור את בעיית האי-אכיפה הסביבתית באמצעות הקניית סמכויות לפקחים של הרשויות המקומיות לבצע אכיפה סביבתית.

דב חנין: זה רעיון נכון מאוד, שבסופו של דבר גם הושלם בחקיקה, ואכן, החוק היום מקנה לפקחים של השלטון המקומי סמכויות אכיפה סביבתית כמעט בכל החוקים הסביבתיים של מדינת ישראל, ומקנה להם גם את הכלים, גם את הסמכויות, ומקנה גם לרשויות המקומיות את הכספים שמתקבלים כתוצאה מהאכיפה שהפקחים שלהן עושים.

דב חנין: זאת אומרת, אנחנו מייצרים, או ייצרנו בחוק הזה, תמריץ כלכלי לרשויות המקומיות לבצע אכיפה בחקיקה סביבתית.

דב חנין: במסגרת העבודה על הצעת החוק ההיא – ועוד לפני שהבאנו אותה להשלמה בכנסת – אנחנו הגענו למסקנה שנוצר כאן איזשהו אבסורד.

דב חנין: לפקחי השלטון המקומי נתנו סל מתקדם, מודרני, של סמכויות אכיפה, אבל הפקחים של המדינה נותרו מאחור.

דב חנין: ולכן, לפני ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית, במסגרת דיוני הוועדה, ניסינו לקדם הרחבה של הצעת החוק המקורית באופן שיקנה גם לפקחי המשרד להגנת הסביבה את אותו סל מודרני של סמכויות שהקנינו לפקחי השלטון המקומי.

דב חנין: למרבה הצער, אדוני היושב-ראש, מי שהכשילו את המהלך הזה, צריך לומר, היו משרדי הממשלה האחרים.

דב חנין: צרה עינם בסמכויותיהם של פקחי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: הם אמרו: אם הנושא הזה יעלה, אנחנו נדרוש לראות בכל הסוגיה נושא חדש, נפסיק את הדיון, נביא לוועדת הכנסת – כולכם מכירים את הפרוצדורה.

דב חנין: כאשר היינו ברגעיה האחרונים של הכנסת הקודמת, המשמעות של העניין היתה, שאם לא מוותרים על הרחבת הסמכויות של המשרד להגנת הסביבה, מוותרים על החוק כולו.

דב חנין: אנחנו החלטנו שלא לוותר על החוק ההוא, קידמנו אותו, אבל קידמנו אותו בלי להסדיר במסגרתו את סמכויות הפקחים של המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: מובן שבמקביל להשלמת החוק ההוא מייד הגשתי, אני וחברי, הצעת חוק חדשה שמתקנת את המעוות הזה ומקנה סל סמכויות מודרני ומספק גם לפקחי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: את אותה הצעת חוק שבנו והנחנו על שולחנה של הכנסת השמונה-עשרה כאשר היא כוננה, ולשמחתי, בהמשך הדרך, המשרד להגנת הסביבה הציע גם הוא הצעת חוק באותו כיוון של סמכויות אכיפה לפקחי המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: במבט לאחור, אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר שזה מקרה מובהק שבו אפשר להגיד: כל עכבה לטובה.

דב חנין: כי החוק שאנחנו מביאים היום לאישורה של הכנסת הוא חוק מתקדם יותר, משוכלל יותר, מודרני יותר, מאוזן יותר ונכון יותר מהחוק שהיה מתקבל אילו היינו אכן מאשרים את חבילת החקיקה בכנסת השבע-עשרה.

דב חנין: בהצעת החוק הזאת, כפי שפירט יושב-ראש הוועדה, יש מנגנונים רבים שמקנים לפקחי המשרד להגנת הסביבה סמכויות אמיתיות לבצע את תפקידם באופן אמיתי וראוי.

דב חנין: אבל החידוש העקרוני, והייתי אומר אפילו החידוש המהפכני בהצעת החוק הזאת – והוא לא נוגע רק לתחום הסביבתי – נמצא בעיקרון הברור של הכפפת מערכת הביטחון לפיקוח האזרחי.

אורי אריאל: ולכן?

דב חנין: והעיקרון הזה, חברי, חבר הכנסת אריאל, הוא עיקרון חיוני, הוא עיקרון חשוב, וראוי להגיד עליו לפחות כמה מלים בקצרה.

דב חנין: אני יכול לדבר על זה בהרחבה, אבל אני אדבר בקצרה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תן לו עוד דקה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לו עוד כמה מלים.

דב חנין: תודה רבה.

נסים זאב: תשאיר גם לנו זמן, תקצר.

דב חנין: העיקרון הזה בהצעת החוק הוא לא רק עיקרון אלא הוא גם מעשה וגם מנגנונים וגם פתרונות מאוד מדויקים ומאוזנים שמכפיפים את מערכת הביטחון לפיקוח האזרחי, כי מדינת ישראל היא מדינה שיש לה צבא ומערכות וביטחון, ולא מערכות ביטחון וצבא שיש להם מדינה.

דב חנין: בהקשר הזה אני רוצה, אדוני היושב-ראש – לא מתפקידי להודות ואני לא מתכוון למלא את תפקידו של יושב-ראש הוועדה בהקשר של התודות, אבל אני כן רואה לעצמי חובת כבוד לציין את היועצים המשפטיים שליוו אותנו בעבודה על הצעת החוק הזאת.

דב חנין: בפרקים גדולים של הצעת החוק ליווה אותנו עו"ד גלעד קרן, כמובן עו"ד עידו בן-יצחק, שעשה עבודה חשובה מאוד, רצינית, מקיפה, מעמיקה, בכל הנושאים שקשורים להסדרת היחסים בין הפיקוח לבין מערכת הביטחון.

דב חנין: וכמובן כמובן כמובן היועצת המשפטית של ועדת החוץ והביטחון, שליוותה אותנו בפרקים האלה, עו"ד מירי פרנקל-שור, שאני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שהיא דוגמה של יועצת משפטית כפי שכל מערכת ציבורית היתה יכולה לאחל לעצמה.

דב חנין: היא דוגמה של יועצת משפטית עם תבונה, עם השקפה משפטית ברורה, עם ראייה כוללת, עם הכרה של הפרטים, עם יכולת לייצר פתרונות אמיתיים לשאלות קשות.

דב חנין: אני מרגיש שאני עושה את שליחותי נאמנה כאשר אני מודה לכולכם מאוד מקרב לב, בשם הציבור.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת .

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, יש כמה הסתייגויות.

דב חנין: אין.

יצחק וקנין: אתה מושך.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אין הסתייגויות לחוק, כל ההסתייגויות נמשכו.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"א–2011 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 1–42 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–42 נתקבלו.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני היושב-ראש, אפשר לעבור להצבעה בקריאה שלישית?

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"א–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק נתקבלה, והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/541; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 13076, חוב' י"ג, עמ' 15762; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אציג את הצעת החוק הזאת אני רוצה להודות – – –

קריאה: – – –

דוד אזולאי: רבותי, תאמינו לי שזה המעט שאנחנו יכולים לעשות למען האנשים האלה.

דוד אזולאי: נכון שהשעה מאוחרת, אבל יכול להעיד על כך יושב-ראש ועדת הכנסת – האנשים האלה עושים עבודת קודש, משקיעים כל כך הרבה זמן, כל כך הרבה מאמץ.

דוד אזולאי: אם אנחנו יכולים להקדיש להם פה שתי דקות ולהגיד להם מילת תודה – – –

יריב לוין: לא, האכזבה שלו היתה כי הוא היה בטוח שהוא ישמע סקירה על כל תולדות הכנסת מהכנסת הראשונה.

יריב לוין: הוא הבין שאתה מדלג על השלב הזה.

דוד אזולאי: אכזבתי אותו.

דוד אזולאי: בכל זאת, אני רוצה להודות לצוות המשפטי של הוועדה, ובראשו מירי שור-פרנקל, ולעידו ולגלעד, שלאורך כל הדרך הם עושים עבודת צוות נפלאה.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה הגברת יפה שפירא, למזכירת הוועדה הגברת שוש אזולאי וכמובן לשאר אנשי הצוות של הוועדה.

דוד אזולאי: תודה רבה לכולם.

דוד אזולאי: ברשותכם, וברשותך, אדוני היושב-ראש – – –

גלעד ארדן: תודה גם לעורכת-דין נעמה שחר מהמשרד להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: בהחלט.

דוד אזולאי: אני מודה גם לנעמה שחר, שגם היא עבדה יחד עם הצוות המשפטי בשיתוף פעולה.

דוד אזולאי: הם עושים עבודת הכנה עד שהם מגיעים אלינו לוועדה.

זאב אלקין: ולשר להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: השר להגנת הסביבה – העבודה שלו היא מן המפורסמות.

דוד אזולאי: אמרתי עליו פעם שהוא התחיל להיות ירוק מהקדנציה הזאת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011, שיזמה הממשלה.

דוד אזולאי: הוראת השעה היא תוצר של הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת, להביא בפני הכנסת רק חלק מהצעת חוק לייעול האכיפה ולשמירה על ביטחון הציבור (חילוט וסמכויות פיקוח) (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010.

דוד אזולאי: הצעת החוק המלאה עוסקת בנושאים כבדי משקל, ובכללם הקמתו של מערך אכיפה עירוני משולב, הכולל מערך שיטור ופקחים עירוניים שיוסמכו בסמכויות נוספות, והוועדה החליטה להמשיך ולדון בהם בנפרד.

דוד אזולאי: הקטליזטור להצעת החוק שמובאת בפניכם הוא הדיון בבג"ץ מלינובסקי.

דוד אזולאי: פסק-דין זה עסק בשאלת חוקיותו של היטל שמירה שגבתה עיריית חולון בחוק עזר.

דוד אזולאי: חוקי עזר דומים קיימים ברשויות מקומיות רבות שמפעילות סיירות לשמירה על הסדר הציבורי.

דוד אזולאי: בית-המשפט פסל את חוק העזר בשל ליקויים בהליך אישורו, והותיר בצריך עיון את שאלת סמכותן של העיריות לגבות אגרה או היטל בעד שירותי שמירה או אבטחה.

דוד אזולאי: מאז נפסק פסק-הדין, הפסיק משרד הפנים בהדרגה לאשר לרשויות מקומיות לגבות היטלים או אגרות להסדרת השמירה.

דוד אזולאי: חלק מהרשויות המקומיות הפסיקו לתת שירותים אלה ואחרות המשיכו לממן את השמירה מקופתן.

דוד אזולאי: הצעת החוק ביקשה, אם כן, לעגן באופן זמני את סמכותן של הרשויות המקומיות להסדיר עניינים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי בתחומן, וכפועל יוצא גם את סמכותן לגבות היטל לשם כך.

דוד אזולאי: במהלך הדיונים בוועדת הפנים והגנת הסביבה נשמעו טענות בעד ונגד הסדר זה.

דוד אזולאי: מחד גיסא, נטען כי תושבי הרשויות המקומיות שבהן קיים ההסדר מרוצים ממנו, כי ההסדר תורם לשמירה על הסדר הציבורי, וכי אם לא יופעלו הסיירות בידי הרשויות, לא יהיה מי שיעשה זאת.

דוד אזולאי: מאידך גיסא, היו בוועדה מי שסברו ששמירת הסדר הציבורי היא תפקידה הקלאסי של המשטרה, ושהמדינה חייבת לספק לאזרחיה שירות זה ולא לגבות תשלום עבורו.

דוד אזולאי: כמו כן הועלו חששות מפני יצירת פערים בין רשויות מקומיות חזקות לחלשות, באופן שעלול להשפיע על רמת הביטחון האישי של התושבים.

דוד אזולאי: כדי להמשיך ולדון לעומק בסוגיה מורכבת זו, ועל מנת שלא להעמיד את הרשויות המקומיות שהגבייה בהן נפסקה בפני שוקת שבורה, החליטה הוועדה לקבוע הסדר זמני, כהוראת שעה, עד סוף שנת 2011, הכולל גם הוראות מעבר לגבי רשויות מקומיות שכבר התקינו חוקי עזר המאפשרים גביית היטלים או אגרות.

דוד אזולאי: יש להדגיש כי למרות קביעת הסדר זה כהוראת שעה עד סוף שנה זו, בדעת הוועדה לשוב ולדון בעניין זה כבר בכנס הקיץ.

דוד אזולאי: ככלל, נקבע כי העיסוק בתחומי הסדר הציבורי, השמירה והאבטחה יהיה בנושאים, בתנאים ובסייגים שקבעו שר הפנים והשר לביטחון הפנים כאחד, בהסכמת שר המשפטים.

דוד אזולאי: בנוסף, החליטה הוועדה כי אם יוטלו היטלים או אגרות, הם יוגבלו לסכום מקסימלי שיקבע שר הפנים.

דוד אזולאי: לעניין רשויות מקומיות שהיה להן חוק עזר בתוקף, שנקבעו בו אגרה או היטל בעד שירותי שמירה, נקבע בהוראת מעבר כי הן יוכלו להמשיך ולגבות את האגרה או ההיטל בעד התקופה שהחל מיום תחילתו של החוק ועד סוף שנת 2011, אף אם הסכום שנקבע בהן גבוה מהסכום שיקבע שר הפנים.

דוד אזולאי: עד סוף שנת 2011 תשלים הוועדה את דיוניה ותלבן את מכלול הסוגיות שעולות בהצעת החוק כדי להביא לאישור הכנסת הסדר מלא ומגובש.

דוד אזולאי: עד אז, כאמור, מוצע הסדר זמני זה.

דוד אזולאי: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

דוד אזולאי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: רבותי, אין הסתייגויות להצעת חוק זו, ואנחנו עוברים, רבותי, להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 36 בעד סעיפים 1–2 – 9 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: תשעה בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 37 בעד החוק – 9 נגד – 2 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: תשעה בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011, עברה בקריאה שלישית והחוק תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"א–2011.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מילות תודה.

יצחק וקנין: אה, כן, כן.

יצחק וקנין: לפני שאעבור לסעיף הבא, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי – מילות תודה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לעורכת-דין מירי פרנקל-שור ולעידו, שליוו אותנו בחוק, שהייתי אומר שהיה חוק במהלך סוער, עם הרבה לחצים לפתור את הבעיה הזאת.

דוד אזולאי: לשמחתי מצאנו את שביל הזהב, בהמלצתה ובעידודה של היועצת המשפטית.

דוד אזולאי: היה לנו ויכוח קשה מאוד בנושא הזה, ועדיין לא סיימנו אותו, אבל אני מקווה שבסופו של יום נגיש לחברי הכנסת הצעת חוק מגובשת ומסודרת.

דוד אזולאי: אני חייב עוד מילת תודה אחת לבנות שכותבות כאן את הפרוטוקול.

דוד אזולאי: לא תמיד זוכרים אותן, אז אני רוצה להודות גם להן, כי הן באמת עושות עבודת קודש.

דוד אזולאי: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק וקנין: [מס' כ/250, מ/479; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' כ', עמ' 4041; מושב שני, חוב' י"ז, עמ' 7645; מושב שלישי, חוב' ח', עמ' 14075; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תציג את החוק חברת הכנסת מירי רגב, בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, תודה לך, כבוד השר, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"א–2011, שהיא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעות חוק פרטיות שיזמנו חבר הכנסת אורי אריאל, חבר הכנסת דב חנין ואנוכי.

מירי רגב: היא נועדה לקבוע הקלות ברישום הפלילי של חיילים שמורשעים בבתי-הדין הצבאיים.

מירי רגב: הצעת החוק המונחת היום על שולחן הכנסת מתקנת עוול של שנים ארוכות, שנים ארוכות שבהן חיילי צה"ל, דווקא אותם חיילים שצריך לשבח אותם ולהוקיר אותם על עשייתם היומיומית, נפגעים מהוראות החוק הקיים.

מירי רגב: ישנם אלפי חיילי צה"ל שדווקא בשל עשייתם הצבאית ובשל טעויות וכשלים בהפעלת שיקול דעת או מעידות חד-פעמיות, מוצאים את עצמם נאשמים בבתי-הדין הצבאיים.

מירי רגב: על טעויותיהם הם משלמים בחומרה – עונשי מאסר, הורדה בדרגה, עונשים כספיים – והכול, בצדק.

מירי רגב: לצה"ל יש אינטרס מובהק להרתיע חיילים מביצוע עבירות, גם כשמדובר בעבירות קלות יחסית, שאלמלא היו חיילים כלל לא היו נשפטים עליהן.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת נועדה למנוע נזק אחר.

מירי רגב: לא את העונש אנחנו באים למנוע כי אם את הרישום הפלילי הכבד, שמונע מחיילים אלו, שנים ארוכות לאחר סיום שירותם, להשתקם ולהתאקלם בחיים האזרחיים כאזרחים שווי זכויות.

מירי רגב: עד לתיקון החוק הזה חיילים אלו נאלצו להתמודד עם רישום פלילי שליווה אותם 17 שנה, כבוד היושב-ראש – רישום פלילי 17 שנה לחיילים שהורשעו על נפקדות או עריקות, עבירות שהם צריכים להיענש עליהן, אבל 17 שנה רישום פלילי זה דבר שלא מתקבל על הדעת, ומנע מהם לעבוד במקומות עבודה, גם כקופאי – הוא לא יכול היה להיות אחראי על קופה כי יש לו רישום פלילי של 17 שנה, להתפרנס בכבוד ולקיים את עצמו בכבוד.

יצחק וקנין: זה מזכיר לי, הקופאי לא נראה לך חשוד?

מירי רגב: התיקון לחוק נועד ליצור הבחנה בין חיילים שנגזרו עליהם עונשים כבדים שמצדיקים רישום פלילי מלא לבין חיילים שנגזרו עליהם עונשים קלים יחסית שאינם מצדיקים רישום פלילי מלא.

מירי רגב: לאחר שהחוק ייכנס לתוקף, ההרשעות שבהן ייגזרו עונשים קלים יחסית יגררו "רישום פלילי מופחת", שיימחק לאחר חמש שנים, והוא יועבר במהלך אותן חמש שנים רק לרשימה מוגדרת ומצומצמת של מוסדות.

מירי רגב: לגבי עבירות של היעדר מן השירות, מוצע מנגנון המאפשר שיקול דעת מסוים לבתי-הדין הצבאיים באשר להחלת הרישום הפלילי המופחת או הרישום המלא.

מירי רגב: במקביל שומר החוק על המצב הקיים, שבו לגבי רשימה מוגדרת של עבירות, כאלה שמיוחדות למסגרת הצבאית, לא נלווה רישום פלילי כלל.

מירי רגב: שימור רשימה זו של עבירות היה הכרחי על מנת למנוע מצב שבו חוק שנועד להיטיב עם חיילים, בעצם מרע את מצבם.

מירי רגב: החוק יחול על הרשעות חדשות של חיילים, אבל יש לנו גם בשורה לאלפי חיילים שקיבלו רישום פלילי כבר לפני 17 שנה.

מירי רגב: בעצם החוק הזה יחול גם על אותם חיילים שאין הצדקה, נוכח הוראות החוק החדש – עשרות אלפי חיילים משוחררים צפויים, לפיכך, ליהנות מתיקון החוק.

מירי רגב: למרבה הצער, בשל מגבלת המחשוב של משטרת ישראל, נאלצנו בוועדה לקבוע תקופת מעבר עד לכניסתו של החוק לתוקף.

מירי רגב: אני בטוחה שמשטרת ישראל תעשה מאמץ לסיים את הליכי התאמת המערכת למצב המשפטי החדש בהקדם האפשרי, ולא תגרום לחיילי צה"ל נזק נוסף.

מירי רגב: אני שמחה שלאחר עבודת הכנה יסודית ודיונים ענייניים שקיימנו בוועדת החוץ והביטחון, אושר הנוסח פה אחד.

מירי רגב: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות.

מירי רגב: לסיום, אני מבקשת להודות בהזדמנות זו בראש ובראשונה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שאול מופז, שאילולא רצונו לקדם את החוק לא היינו כאן היום; לשר המשפטים; לשר הביטחון; לפצ"ר; לרמ"ח ייעוץ וחקיקה; ליועץ המשפטי לממשלה ולרחל גוטליב, ליועצת המשפטית של ועדת החוץ והביטחון מירי פרנקל-שור; לעורך-דין עידו בן-יצחק, אשר ליווה את החוק; לשמואל לטקו, מנהל הוועדה, לאסף, לאנשי משרדי רחל ואיתן, מאיר, עורך-דין ציפורי ועורך-דין רחבי.

מירי רגב: תודה לחברי דב חנין ואורי אריאל על כך שהצלחנו להביא את החוק החשוב הזה לידי ביצועו ואישורו, וכך נעשה למען חיילי ישראל ולמען החברה הישראלית.

מירי רגב: תודה רבה לכולם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירי רגב, שהציגה את החוק בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, רבותי.

יצחק וקנין: אני אמתין.

יצחק וקנין: אפשר להצביע.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), קריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 38 בעד סעיפים 1–6 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אפשר להצביע בקריאה שלישית, חברת הכנסת מירי רגב?

מירי רגב: כן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"א–2011 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית.

יצחק וקנין: עם סיום ההצבעה אני אזמין את חבר הכנסת אורי אריאל, שהיה מיוזמי הצעת החוק.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 39 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"א–2011, נתקבל.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 63), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי אריאל, לרשותך רשות הדיבור.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק השיפוט הצבאי (רישום פלילי) היא תרומה שבשבילה כדאי להיות פה.

אורי אריאל: אני שמח שהיה לי חלק, יחד עם ידידי וחברי, להעביר את זה.

אורי אריאל: החוק יקל על אלפי אלפי חיילים ברישום הפלילי שלהם, יוריד להם הרבה שנים ויאפשר להם להשתלב בחברה הישראלית, כפי שראוי.

אורי אריאל: אנחנו מצדיעים לחיילים ולמפקדי צה"ל, וזה חלק מהתודות שאנחנו נותנים להם.

אורי אריאל: תודות לצוות הוועדה – לעורך-דין עידו בן-יצחק, לעורכת-דין מירי פרנקל-שור, ליושב-ראש הוועדה שדחף לסיים את החוק הזה, לסניגוריה הצבאית ולייעוץ חקיקה בצה"ל.

אורי אריאל: תודה לכם שהצבעתם בעד.

אורי אריאל: תודה לכם, חיילי צה"ל.

אורי אריאל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/579).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הנושא האחרון על סדר-היום: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון מס' 17), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעה זו קיבלה פטור מחובת הנחה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק השר לשירותי הדת, השר יעקב מרגי.

יצחק וקנין: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק שירותי הדת היהודיים – לפי תיקון לחוק שנכנס בשנים האחרונות יש חובה להביא לאישור ועדת הכספים את אמות המידה לתקצוב המועצות הדתיות בתוך 60 יום מיום אישור תקציב המדינה.

יעקב מרגי: בשנה זו, מחמת עומס רב בדיוני ועדת הכספים, ונוסף על כך הליך החקיקה של דוח ועדת-ששינסקי, לא היה סיפק בידי ועדת הכספים להביא זאת לאישור הוועדה.

יעקב מרגי: מצב זה גורם להיזק כספי רב לכ-80 רשויות מקומיות.

יעקב מרגי: אי-לכך הובא תיקון זה לחוק שירותי הדת היהודיים, רטרואקטיבית מ-1 בינואר 2011, על מנת לאשר את אמות המידה עוד במושב זה של הכנסת.

יעקב מרגי: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: כמובן, בשונה מהאמור בלשון החוק, החוק יידון בוועדת הכספים ובאישור ועדת הכספים.

יעקב מרגי: את הנוסח הסופי של החוק תקבע ועדת הכספים, והנוסח הסופי שיובא לכנסת לקריאה שנייה ושלישית יהיה באישור ועדת הכספים.

יעקב מרגי: אני מודה למזכירות הכנסת על המאמץ הרב, וכן לוועדת הכנסת ולעומד בראשה, חבר הכנסת יריב לוין, על הפטור מחובת הנחה, וכן ליושב-ראש הקואליציה.

יעקב מרגי: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד.

יעקב מרגי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לשירותי הדת, השר יעקב מרגי.

יצחק וקנין: רבותי, רשימת הדוברים שנרשמו לדבר בהצעת חוק זו: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו נוכח; חבר הכנסת נסים זאב – איננו נוכח; חבר הכנסת ניצן הורוביץ – נמצא, בבקשה.

יצחק וקנין: יש עוד מישהו שמעוניין לדבר, רבותי?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אני סוגר את הרשימה, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

דוד אזולאי: אפשר לדבר בשם נסים זאב?

יצחק וקנין: הוא היה רשום, אבל משום מה כנראה הוא הלך.

ניצן הורוביץ: אני מחליף אותו.

אברהם מיכאלי: נראה לי שהוא נשבר בסוף.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה איננו ראוי ואני מתנגד לו.

ניצן הורוביץ: בבסיס העניין משיתים כאן על הרשויות המקומיות עול נוסף למימון שירותי דת, בעצם ביישובים אחרים.

ניצן הורוביץ: כך יוצא שרשויות מקומיות יותר מבוססות מסבסדות שירותי דת ברשויות מקומיות חלשות יותר, ואני חושב שזה לא מנגנון ראוי בתחום הזה.

ניצן הורוביץ: מעבר לכך, גם מנסים לעקוף את הכנסת ולבטל את הצורך באישור התקנות האלה על-ידי ועדת הכספים, ובכך בעצם מונעים מהרשויות להשמיע את דעתן.

ניצן הורוביץ: אתם הרי יודעים שאם תפנו לרשויות המקומיות שבהן מדובר, העיריות השונות – אתם יודעים שבעניין הזה יש להן דעות מאוד מאוד נחרצות, ותהיה להן התנגדות מאוד חריפה.

ניצן הורוביץ: אז ככה מגניבים את הסעיף הזה פה, ועוד עושים אותו רטרואקטיבי, כך שיחול כבר על התקציב שעבר.

ניצן הורוביץ: הסיפור הזה מיותר.

ניצן הורוביץ: אני חושב שגם צריך להשאיר את הדבר להחלטה ולתפקוד של הרשויות המקומיות.

ניצן הורוביץ: לא בכל מקום צריך מועצה דתית.

ניצן הורוביץ: בכל מקרה צריך שהדיון בעניין הזה יתקיים בצורה ראויה, וצריך לאפשר לוועדת הכספים לאשר את אמות המידה ולא להשאיר את זה בידי משרדי הממשלה השונים.

ניצן הורוביץ: אפילו כתוב פה בדברי ההסבר – אני רואה בשולי דברי ההסבר כתוב: בדרך זאת, ללא צורך להידרש לאישור ועדת הכספים, תוכל להתקבל החלטה בדבר שינוי סכום ההשתתפות בצורה קלה ומהירה יותר.

ניצן הורוביץ: זה לא הולך כך, וזה לא ילך כך.

ניצן הורוביץ: הרשויות המקומיות שבהן מדובר, שעליהן ישיתו נטל גדול יותר במימון המועצות הדתיות, יתקוממו, ובצדק, כנגד החוק הזה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה לא ראוי שמתקבלים הדברים כך, בטח בשעה כזאת ובשולי סדר-היום.

ניצן הורוביץ: אני מוצא לנכון להתריע על העניין הזה, ואני אמשיך לעשות את זה גם בוועדת הכספים.

ניצן הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון מס' 17), התשע"א–2011, קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 40 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון מס' 17), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: תשעה בעד, שני מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק תועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ג באדר ב' התשע"א, 29 במרס 2011, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.