ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 224, 2011-03-07 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר הנכבד, חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, ראש חודש אדר ב', א' באדר ב' התשע"א, 7 בחודש מרס 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: משנכנס אדר מרבים בשמחה.

ראובן ריבלין: אנחנו נמשיך ברצינות לעבוד גם בעניינינו.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 31), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 25), התשע”א–2011, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 11) (רשות בין-לאומית לחיפוש ולבחינה מקדימה), התשע”א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 27) (ניכויים בעד פעילות רווחה), התשע”א–2011, של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, חיים כץ ויצחק וקנין; הצעת חוק התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 15) (סייג להיטל על העסקת עובד זר), התשע”א–2011, של חבר הכנסת חיים כץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3023/18 וכלה בהצעת חוק פ/3044/18 – הצעת חוק מענק מיוחד לעידוד הנגב והגליל (תיקוני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק פיצויים לחיילי צה"ל נפגעי נחל הקישון, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, אריה אלדד, יוחנן פלסנר, נסים זאב, משה גפני, , איתן כבל, מירי רגב, יריב לוין וחיים כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-דין דתיים (כפיית ציות ודרכי דיון) (תיקון – קבלת מסמכים בשפה רשמית), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ליה שמטוב, חמד עמאר, , גאלב מג'אדלה, , ו; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפת הסדר הציבורי – סמכויות פקחים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת זאב בילסקי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הפחתת רמת הקרינה הסלולרית), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית ושלמה מולה; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת מינוי עורך-דין לאחראי על קטין), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק העמותות (תיקון – סייג לרישום עמותה), התשע”א–2011, מאת חברות הכנסת מירי רגב ואנסטסיה מיכאלי; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב ורונית תירוש; הצעת חוק הבלו על הדלק (תיקון – הגבלת שיעור מס הבלו), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, , רונית תירוש ודני דנון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה [נוסח חדש] (הפקדות בקרן השתלמות), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת אמנון כהן, ציון פיניאן, זבולון אורלב ומשה גפני; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת שכר מנהלים בחברה ציבורית), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק ברית הזוגיות, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, מרינה סולודקין, שלמה מולה ואורית זוארץ; הצעת חוק חסינות רבנים, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מיכאל בן-ארי, , אורי אריאל, ציפי חוטובלי וישראל אייכלר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקמת קרן לחלוקת הכנסות המדינה ממשאבי טבע מתכלים לטובת החינוך, הבריאות והרווחה, התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק הקמת קרן לחלוקת הכנסות המדינה ממס הבלו,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, נינו אבסדזה, , רוחמה אברהם-בלילא וניצן הורוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון – פטור מארנונה לעסק של נכה שאין ממנו הכנסות באותה שנה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת משה מטלון, יוחנן פלסנר ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת היערות (הסכמת רשות הכבאות להכרזה על יער שמור), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותי רפואת שיניים לקטינים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מירי רגב, אורי אריאל ויעקב אדרי; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הפחתת כאב בעת מתן טיפול רפואי לקטין), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה מארנונה לעסק קטן או בינוני), התשע”א–2011, מאת חברות הכנסת רוחמה אברהם-בלילא וליה שמטוב; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-זוג), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת איתן כבל, זאב בילסקי, חיים אורון, עמיר פרץ, יואל חסון, נחמן שי, ניצן הורוביץ, אורית זוארץ, מירי רגב ויריב לוין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חישוב השכר הממוצע השעתי), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת אילן גילאון וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בנושא: מענקי דיור למשפחות עולים מאתיופיה המותנים ברכישת דירות במקומות מסוימים, הצעתו של חבר הכנסת ישראל חסון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: עול המסים של נתניהו גורם לקריסת מעמד הביניים והשכבות החלשות;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: מדיניות האפליה והקיפוח של הממשלה כלפי המגזר הערבי בכל התחומים והשלכותיה הקשות על רקע השינויים המתרחשים באזור

ראובן ריבלין: בפנינו, כמקובל בימי שני – ועל-פי החוק כאשר מוגשות הצעות אי-אמון הן הראשונות על סדר-היום; ובפנינו שלוש הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: בפנינו הצעות של סיעת קדימה, סיעות העבודה ומרצ וסיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: הנושא הראשון שיעלה על סדר-יומנו הוא הצעת האי-אמון אשר מוגשת על-ידי סיעת קדימה, בכותרת: עול המסים של נתניהו גורם לקריסת מעמד הביניים והשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: ינמק הצעה זו חבר הכנסת אלי אפללו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: ישיב השר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, באנו היום לנסות להעיר את תשומת-לבה של הממשלה הזאת.

אלי אפללו: מדיניות המס של הממשלה הזאת כוללת הורדת נטל המס מצד אחד – אבל מסים עקיפים בעצם זה הנטל הגדול שקיים היום במדינת ישראל.

אלי אפללו: המדיניות שלהם בשביל הורדת המס צריכה בעצם לעזור בנושאים חברתיים, אבל זה בדיוק הפוך.

אלי אפללו: אם אנחנו רואים מה שקורה היום בכל הנושאים, אנחנו לוקחים דוגמאות, אדוני היושב-ראש – מי נפגע מכך קודם כול?

אלי אפללו: אז אנחנו נראה מהדוגמאות ונבין מי נפגע.

אלי אפללו: העלאת מחיר המים שאנחנו מדברים עליה, שבעצם הממשלה הזאת אמרה שהכינרת מתרוקנת, מצד אחד; מצד שני, אמרה: בואו נעלה את מחיר המים, נקים תאגידים כדי להעלות את מחיר המים.

אלי אפללו: בשביל מה, מה היתה המטרה?

אלי אפללו: המטרה העיקרית היתה להקים בעצם מכונים להתפלת מים.

אלי אפללו: אז מה קרה?

אלי אפללו: זה לא קרה.

אלי אפללו: התפלת המים, אני רואה את זה רק בססמאות, ומצד שני, המחירים האלה גדלו בצורה משמעותית.

אלי אפללו: אבל באותה עת מה אתם עושים?

אלי אפללו: אתם גם לוקחים לקופת המדינה במס ערך מוסף – על האזרח, נוסף על ההעלאה הבלתי-נסבלת, גם בזה אתם לוקחים.

אלי אפללו: בשביל מה אתם צריכים מס ערך מוסף?

אלי אפללו: יש איזה משפחה מרובת-ילדים שיכולה להתקזז ממע"מ?

אלי אפללו: מה עשיתם לעסקים ולתעשייה ולמלונאות?

אלי אפללו: להם לא העליתם את המחיר, ואתם נותנים להם אפשרות להתקזז מהמע"מ, אבל למשפחות, אלה שבאמת נפגעות, וזה בעיקר השכבות החלשות, שחלק מכם פה לפני הבחירות אמרתם בססמאות – וכולנו כבר אמרנו שאולי ראש הממשלה הנוכחי השתנה מאז שהיה ראש הממשלה בפעם הקודמת.

אלי אפללו: הוא אמר: אני אטפל בגזירות ואני אשנה אותן.

אלי אפללו: אבל מה לעשות?

אלי אפללו: כשהוא מגיע לכיסא הוא שוכח שאת מה שהוא הבטיח הוא צריך לקיים, ואני אזכיר לכם.

אלי אפללו: ואני אזכיר לך, אדוני סגן שר האוצר שיושב כאן – תשמע טוב, זה דגל שאומר – דווקא המשפחות מרובות הילדים, שאתה תיאורטית צריך לייצג אותן, אלו הנפגעות העיקריות כי הם צורכי המים הכי גדולים.

אלי אפללו: אנחנו נדבר על המדיניות של הדלק.

אלי אפללו: העליתם את מחיר הדלק, נבהלתם שהיו קצת צעקות, אמרתם: מהר, אנחנו נוריד קצת ונשנה את זה בסובסידיות בקווי התחבורה הציבורית – ניתן להם "חופשי חודשי" במחיר מוזל מסובסד.

אלי אפללו: אז אני אומר לך: אולי אתה לא רואה, אולי אתה לא חי בתוך עמך, מי משתמש ב"חופשי חודשי"?

אלי אפללו: רק אלה שצריכים כל החודש.

אלי אפללו: בן-אדם שלא משתמש בזה, המשפחה שצריכה פעם בשבוע לנסוע לקופת-חולים או ללכת לעשות קניות בשוק, אלה לא יכולים לנצל את ה"חופשי חודשי" הזה.

אלי אפללו: זה עולה להם פי-שניים, זה יותר יקר.

אלי אפללו: אז למה להעלות את המחירים לאלה?

אלי אפללו: בשביל מי, שיהיה עוד דבר אחד שיגידו בססמאות:

אלי אפללו: אנחנו נתנו לכם, אנחנו סבסדנו?

אלי אפללו: וזה כל פעם מחדש איזה תרגיל של האוצר כדי לנסות לטשטש, אבל מה, בדיוק הפוך.

אלי אפללו: התושבים לא טיפשים.

אלי אפללו: אתם דיברתם עכשיו – הארנונה הולכת ומתייקרת.

אלי אפללו: ראש הממשלה, לפני מערכת הבחירות, ישב עם השלטון המקומי, אמר שמענקי האיזון יוחזרו ואז השלטון המקומי לא יצטרך להעלות ארנונה לאזרחים.

אלי אפללו: אז בוא תראה איזה עלייה במחיר הארנונה, ושוב מי נפגע?

אלי אפללו: הרי אחד שיש לו כסף – לא מחיר המים, לא מחיר הדלק ולא מחיר הארנונה יפריעו לו.

אלי אפללו: דווקא אלה שנפגעים הכי קשה זה אלה שנצרכים, השכבות החלשות והמסכנים האחרים.

אלי אפללו: אנחנו מגיעים לנושא הבא, שזה חשמל.

אלי אפללו: עכשיו אנחנו מתבשרים שהעליתם, ומעלים, את מחיר החשמל.

אלי אפללו: תגידו לי שזה כורח המציאות, חייבים להעלות את מחיר החשמל, אבל תעשו את זה באופן דיפרנציאלי; אלו שזקוקים, אלו שלא יכולים לשלם – למה אלו ישלמו?

אלי אפללו: וזה קהל היעד שלו, של ראש הממשלה.

אלי אפללו: זה כל הזמן – הוא בא לשם ואומר – אני זוכר, לפני מערכות הבחירות – באו, צעקו לו: ביבי, מלך ישראל.

אלי אפללו: אז בא ביבי, ואין מלך.

אלי אפללו: אנחנו ממשיכים.

אלי אפללו: תראה, העליתם את שכר המינימום.

אלי אפללו: אני מברך על כך.

אלי אפללו: באמת, עשיתם דבר טוב, ואני שמח שעופר עיני סוף כל סוף לחץ כדי שזה יהיה, וכל הכבוד.

אלי אפללו: אבל מה?

אלי אפללו: לנזקקים, האוכלוסייה הכי חלשה, שזה הנכים – מה עשיתם?

אלי אפללו: העליתם את השכר של העובדים הזרים – באופן טבעי, את שכר המינימום.

אלי אפללו: אבל את מה שמגיע להם מהביטוח הלאומי לא העליתם.

אלי אפללו: שום דבר.

אלי אפללו: לא ביטוח לאומי, הקצבאות, ולא את ההשתתפות שלהם, לנכים.

אלי אפללו: יושבים פה, בחוץ, הנכים, ומתקוממים.

אלי אפללו: מה אתם עושים, כאילו אתם נמצאים במקום אחר?

אלי אפללו: לפני כמה ימים הגמלאים, או הפנסיונרים, היו פה בהפגנה שבאה וצעקה שמי שנפגע הכי קשה זה הם.

אלי אפללו: כל אחד מהם אומר שזה הם שנפגעו.

אלי אפללו: אתה יודע למה?

אלי אפללו: כי גם הם נפגעו.

אלי אפללו: בדיוק אותו דבר; הגמלאות שלהם לא עלו, ומצד שני סל התרופות עלה.

אלי אפללו: ועכשיו אתם מעלים ב-15%.

אלי אפללו: דרך אגב, שני-שלישים מהגמלאים גרים היום בדירות של "עמידר".

אלי אפללו: 15% – את הדירות של "עמידר".

אלי אפללו: מי גר בדירות של "עמידר"?

אלי אפללו: אני רוצה לדעת; אלו שדווקא הכי נזקקים לדירות, שנתמכים, הם מקבלים דירות של "עמידר".

אלי אפללו: להם אתם הולכים עכשיו להעלות 15% בדירוג שלהם, של "עמידר"?

אלי אפללו: למה?

אלי אפללו: אתם עיוורים?

אלי אפללו: אתם לא רואים את המציאות?

אלי אפללו: אתם מנותקים ממה שקורה כשאתם עולים לשלטון.

אלי אפללו: אני לא אגיד לכם שיש עוד – מלא דברים, אחד-אחד פה, אבל אני אומר לכם, אדוני סגן השר, אתה מייצג את ש"ס.

אלי אפללו: על הדגל שלכם חרות הנושא החברתי, שבו כולנו רוצים אותו דבר, אבל אני חושב, התחלתי להגיע למסקנה, שהמצב הזה דווקא מחזק אתכם, שאנשים יהפכו להיות יותר מסכנים, כדי שאולי תתחזקו, ואתם, לפני הבחירות, תצעקו: מה פתאום נעלה את המחיר של הלחם?

אלי אפללו: מה פתאום נעשה את הדברים האלה?

אלי אפללו: – זה ססמאות.

אלי אפללו: תתחברו, תראו באמת מה המדינה צריכה.

אלי אפללו: ולסיום אני אומר – – –

הואיל וסיעת הליכוד לא הפסיקה להפריע לך, אני נותן לך עוד שתי דקות.

אל תגיד לי "לסיום".

יש לך עוד שתי דקות.

אלי אפללו: תודה רבה.

אלי אפללו: אז אם אתה נותן לי, יש לי כל כך הרבה דברים להגיד – הסתכלתי על השעון, אבל – – –

שתי דקות.

אלי אפללו: אני שמח, אדוני.

אלי אפללו: תודה.

אלי אפללו: יש פה ליכוד בכלל?

אלי אפללו: אין ליכוד.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש נהנה מכל רגע.

שלא תהיה שום אי-הבנה – יש לך שתי דקות.

נסים זאב: – – – חמש דקות.

לא לא לא, אנחנו נותנים לו שתי דקות.

בדיוק כמידת ההפרעה כך מידת ההארכה.

בבקשה.

אלי אפללו: אתם מדברים – וחוזרים – לציבור שאתם אמורים לייצג.

אלי אפללו: כואב לי להגיד לכם – – –

יצחק כהן: – – –

אלי אפללו: אני מדבר אליך.

אלי אפללו: כן.

אלי אפללו: אתה יושב בממשלה הזאת.

יצחק כהן: – – –

אלי אפללו: אתם שותפים לממשלה הזאת, הממשלה הכי גרועה שיכולה להיות לשכבות החלשות.

אלי אפללו: ואתם נותנים יד לזה.

נסים זאב: היינו כבר בממשלה גרועה.

אלי אפללו: כן, ואנחנו רואים באיזה ממשלה.

אלי אפללו: אני רואה.

אלי אפללו: אתם הבטחתם שתילחמו בכל הגזירות האלה, אבל לצערי הרב לא.

אלי אפללו: אין גזירות.

יצחק כהן: איזה גזירות?

אלי אפללו: תמשיכו להתנהג כבת-יענה, שרואה את הסכנה אבל חופרת – את הראש באדמה – –

השר ישיב לו.

מייד כשהוא מסיים אתה עולה.

אלי אפללו: – – כאילו הכול טוב במדינה שלנו, אנחנו נמצאים בשווייץ, אין לנו בעיות, הממשלה הכי טובה, האנשים לא מסכנים.

אלי אפללו: אין כזה דבר.

אלי אפללו: תמשיכו לראות את זה, אבל בבחירות אתה תראה מה תהיה התוצאה.

אלי אפללו: תודה רבה.

תודה רבה לחבר הכנסת אלי אפללו.

אני מזמין את כבוד השר יצחק כהן, סגן שר האוצר, לעלות ולהשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון.

בבקשה, כבוד השר.

חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לסגן השר להשיב על הצעת אי-האמון.

בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי אפללו יקירי, מדיניות המסים של הממשלה הנוכחית היתה חלק ממכלול הצעדים שננקטו בעת המשבר הכלכלי העולמי שישראל צלחה, ברוך השם, בצורה טובה ממרבית מדינות העולם המערבי, ואין לבחון אותה במנותק מעובדה זו.

יצחק כהן: הממשלה נכנסה לתפקידה בשיאו של המשבר הכלכלי העולמי – אולי שכחת – אקלים של חוסר ודאות וחשש מהתרסקות של מערכות כלכליות במדינה, מחברות שלא היו יכולות לפרוע את התחייבויותיהן ועד לחשש מאבטלה גואה ואובדן מקור פרנסה למשפחות רבות.

יצחק כהן: טרם פרוץ המשבר, בעת שהוכן במשרד האוצר התקציב לשנת 2009, עמדה תחזית הכנסות המדינה ממסים על יותר מ-200 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: בעת שהוכן התקציב, במרס 2009, עם כניסת הממשלה הנוכחית לתפקידה – – –

ישראל חסון: אתה מדבר מהר, לא מבינים אותך.

יצחק כהן: שאני אתחיל מההתחלה?

אורית זוארץ: לא מבינות.

אורית זוארץ: סגן השר, אנחנו לא מבינות.

אורית זוארץ: לא שומעות ולא מבינות.

כבוד השר, הם מתקשים בהבנה, הם מבקשים שאדוני ידבר יותר לאט.

אורית זוארץ: – – –

תודה, שמענו.

יצחק כהן: להתחיל מההתחלה?

איך שאתה רוצה.

יצחק כהן: אז אני אתחיל: מדיניות המסים של הממשלה הנוכחית היתה חלק ממכלול הצעדים שננקטו בעת המשבר הכלכלי העולמי בישראל – – –

ישראל חסון: את ההתחלה הבנו.

יצחק כהן: תחליטו.

לא לא, חברים – חברים, מותר לפעמים קצת להתבדח, אבל לא – – –

יצחק כהן: ברוך השם, ישראל צלחה אותו בצורה טובה ממרבית מדינות העולם המערבי, ואין לבחון אותה במנותק מעובדה זו.

יצחק כהן: הממשלה נכנסה לתפקידה בשיאו של משבר כלכלי עולמי, אקלים של חוסר ודאות וחשש מהתרסקות של מערכות כלכליות במדינה, מחברות שלא היו יכולות לפרוע את חובותיהן ועד לחשש מאבטלה גואה ואובדן מקור פרנסה למשפחות רבות.

יצחק כהן: גברת זוארץ – בשבילך, לאן את הולכת?

יצחק כהן: טרם פרוץ המשבר, בעת שהוכן במשרד האוצר התקציב לשנת 2009, עמדה תחזית ההכנסות ממסים על יותר מ-200 מיליארד ש"ח, ובעת שהוכן התקציב, במרס 2009, עם כניסת הממשלה הנוכחית לתפקידה, עמדה תחזית הכנסות המדינה ממסים על כ-170 מיליארד ש"ח; נפילה צפויה של יותר מ-30 מיליארד ש"ח, אשר עמדה – ועמה היינו צריכים להתמודד.

יצחק כהן: לצד המשבר בגביית המסים, גדל שיעור האבטלה וגבר החשש לגירעון העולה על 6%, שיעור המתקרב לטווח מסוכן שעלול היה להביא לפגיעה קשה בחוסנו של המשק הישראלי.

יצחק כהן: מכיוון שהפחתת הוצאות הממשלה לא היתה רצויה, לא היה מנוס מהעלאת מסים לתקופת ביניים בדרך שתאפשר את המשך פעילותה התקינה של הממשלה.

יצחק כהן: המשבר חייב את משרד האוצר להפעיל מדיניות מס בעלת שני יעדים מרכזיים: עידוד הצמיחה ושמירה על משמעת פיסקלית.

יצחק כהן: הממשלה בחרה להתמודד עם המשבר באופן אמיץ והמדיניות הביאה לכך ששיעורי האבטלה חזרו לממדים טרום המשבר והמשק חזר, ברוך השם, לצמיחה גבוהה.

יצחק כהן: תוצאות אלה הושגו בזכות מדיניות נכונה ואחריות תקציבית.

יצחק כהן: עד כאן הכול בסדר.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני פשוט רציתי יחד עם כל חברינו לקבל בברכה משלחת פרלמנטרית מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הפלמית מבלגיה.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: Welcome to the Knesset, the Israeli parliament, shrine of democracy.

ראובן ריבלין: Welcome to , welcome to .

יצחק כהן: הממשלה נקטה שורה של צעדי מיסוי המצמצמים את האי-שוויון: א.

יצחק כהן: הוקדמה הפחתה של 0.5% מע"מ בשל עודף הכנסות ביחס לתחזית.

יצחק כהן: לשכבות החלשות – הורחבה התוכנית למס הכנסה שלילי לכל הארץ.

יצחק כהן: החל בשנת 2011 תחול פריסה ארצית של מענק מס הכנסה שלילי – מי שנמצא מתחת לסף המס יהיה לו תמריץ לעבוד ויקבל גמול על שכרו.

אורית זוארץ: – – – 2011?

יצחק כהן: שר האוצר ד"ר יובל שטייניץ ויושב-ראש ההסתדרות עופר עיני סיכמו לפני ימים מספר, כפי שציין ובירך על זה חבר הכנסת אפללו, על העלאת שכר המינימום במשק מ-3,850 ל-4,300 שקלים.

יצחק כהן: העלאת שכר המינימום תחול הן על עובדי המגזר הפרטי והן על עובדי המגזר הציבורי המקבלים השלמת הכנסה לשכר מינימום.

יצחק כהן: העלאת שכר המינימום תתבצע בשתי פעימות, כך שהחל מחודש יולי 2011 – –

אלי אפללו: מה עם ביטוח לאומי לזקנים?

יצחק כהן: – – יעמוד שכר המינימום על 4,100 שקלים, ומאוקטובר 2012 יעמוד שכר המינימום על 4,300 שקלים.

אלי אפללו: מה עם הזקנים והנזקקים, ביטוח הלאומי לא משלם להם – – –

אורית זוארץ: – – – 2012, אולי הם יחיו עד 2012.

אלי אפללו: לנזקקים אין – – – איזה מס זה?

יצחק כהן: הופחת שיעור מס הכנסה למעמד הביניים.

יצחק כהן: תוקן החוק לעידוד השקעות הון – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, אולי אתה לא שם לב.

ראובן ריבלין: הוא עכשיו מנסה להשיב לך על מה שאתה קודם אמרת.

ראובן ריבלין: הוא ישב, השתדל מאוד לשבת בשקט; כאשר הוא לא ישב בשקט, מייד נתתי לך הזדמנות להשמיע את דברך עוד פעם.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא עונה.

יצחק כהן: חברי היקר אפללו, תוקן החוק לעידוד השקעות הון באופן המגדיל ב-70% את חלקה של הפריפריה בהטבות המס.

יצחק כהן: אני יודע שאתה היית שר וסגן שר, מאוד רצית את החוק הזה.

יצחק כהן: הועלו שיעורי מס רכישה על דירות להשקעה והועלתה תקרת הפטור לרכישת דירה יחידה על-ידי זוגות צעירים, ועוד צעדים ועוד ועוד, כולל הצעדים שאתה ציינת לגבי התחבורה הציבורית והסבסוד.

יצחק כהן: אני חושב, אדוני, ששכנעתי אותך, ותמשוך את ההצעה שלך ללא הצבעה.

יצחק כהן: תודה.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אולי תסביר לצופי ישראל.

ראובן ריבלין: היום שמענו שוועדת השרים – או אתמול – לענייני חקיקה דחתה את הצעת החוק של חבר הכנסת חיים אורון בנושא אי-הפעלת הטייס האוטומטי, כאשר לא הוקמה ועדה הדוחה את תשלום ביטוח לאומי לאזרחי ישראל אשר חסכו בזיעת אפיהם, וידעו בגיל 20, 30, 40, 50, שבבואה של אזרחית לבוא ולהגיע לגיל 62, אם תרצה תוכל להמשיך עד גיל 67, אבל אם לא – מגיע לה הביטוח הלאומי והיא תוכל לפרוש.

ראובן ריבלין: פשוט הציעו להשאיר את המצב, ואף שלא הוקמה ועדה – כל עוד לא תחליט ועדה שאכן צריך לעבור, להשאיר את המצב כמות שהוא, כדי לאפשר לאזרחי ישראל לקבל את מה שמגיע להם, וזה הביטוח הלאומי שלהם.

ראובן ריבלין: רבות מנשות ישראל היום בנות 67 הן צעירות ויצירתיות ובעלות יכולות.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם, אני כל יום ישן עם סבתא, אבל אני אומר לכם בצורה הברורה ביותר, הדבר הזה לא ברור לנו, מדוע לא תיתן הכנסת דעתה לנושא – ולא רק מפני שחבר הכנסת אורון מביא את זה, כי יש לו שותפים, נדמה לי חבר הכנסת כץ וחברת הכנסת יחימוביץ, אני לא יודע מי היו היזמים.

ראובן ריבלין: אבל הציבור רוצה לדעת, פשוט להבין.

ראובן ריבלין: היום דחו ל-2011, אלא אם כן ועדה תגיד אחרת.

ראובן ריבלין: אף אחד באוצר לא עורר את הממשלה להקים ועדה, משום שברור שהדבר היחידי הוא אינטרס תקציבי שבו חוסכים ממון גדול למדינת ישראל בכך שדוחים את תשלום הפנסיה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני אומר לך שרוב נשות ישראל שעובדות מבקשות להמשיך לעבוד.

ראובן ריבלין: אבל מדוע תימנע מהן האפשרות לקבל את הדבר שהן חסכו בעמל כפיהן כל ימיהן?

ראובן ריבלין: אם אדוני יכול להתייחס לזה.

ראובן ריבלין: אני אצביע אמון בממשלה, אני כבר מודיע לך, תהיה תשובתך אשר תהיה.

ראובן ריבלין: אבל באמת מעניין את הציבור, כי היום שאלו אותי רבים מאזרחי ישראל מדוע.

יצחק כהן: סוגיה מאוד מעניינת.

יצחק כהן: אין לי ספק שהחוק של חיים אורון יובא לפה ביום רביעי.

ראובן ריבלין: לא, הוא לא יובא.

יצחק כהן: לא, אם יביאו את זה כהצעה לסדר-היום, היא תידון בוועדה של חיים כץ.

יצחק כהן: נוכל שם להתייחס ביתר עמקות לעניין הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאדוני.

ראובן ריבלין: אני חושב שהנושא הזה צריך – אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: כמובן ההצבעה תהיה לאחר הדיון המשותף.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, שכותרתה: הכשל המתמשך בטיפול במערך הכבאות גם אחרי האסון.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת יחימוביץ.

ראובן ריבלין: ישיב כבוד השר אהרונוביץ, שהוא גם היום השר התורן, ובשעה דקה ל-16:00 כבר היה פה.

יוחנן פלסנר: היא המועמדת לראשות ממשלה מטעם העבודה.

ראובן ריבלין: מטעם העבודה מי המועמד, חיים אורון נדמה לי, כך כתבו לי.

ראובן ריבלין: לא, אני מודיע לך, שהמועמדת לתפקיד ראש הממשלה היא חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, במידה – – –

יוחנן פלסנר: זה מנוגד למה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, יש בפניך אתגר.

ראובן ריבלין: אם האי-אמון שלה יתקבל, היא תיקרא על-ידי הנשיא מחר, עוד בטרם נבחרה להיות יושבת-ראש העבודה, להרכיב את הממשלה.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שזה יניע את כל חברי סיעת קדימה להצביע בהרכב מלא בעד האי-אמון, בגלל התקווה אני מתכוונת.

נחמן שי: בגלל העצמאות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחד המשפטים הקשים והחמורים ביותר בדוח מבקר המדינה על שירותי הכבאות היה ציטוט מפיו של שר האוצר יובל שטייניץ בעת דיון על תקציבי הכבאות עוד טרם האסון, ואז הוא אמר שם: קיבלתם מספיק – אני לא מצטטת במדויק, אבל זאת רוח הדברים.

שלי יחימוביץ': קיבלתם מספיק כסף, לא תקבלו יותר גרוש עד שתעשו רפורמה.

שלי יחימוביץ': קיבלתם די והותר.

שלי יחימוביץ': אז מסכם את הדיון ראש הממשלה, שאף הוא נכח שם, ואומר בגוף שלישי על עצמו: הנושא עוד לא בשל לדיון אצל ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': זה בדוח מבקר המדינה על שירותי הכיבוי.

שלי יחימוביץ': שעה שהכבאים זעקו הצילו, אף אחד אחר, אגב, מלבד הכבאים, לא התריע שמדובר באסון שמתרגש עלינו.

שלי יחימוביץ': והם ידעו, והם התריעו והם זעקו, והם נקטו עיצומים.

שלי יחימוביץ': זה לא חלילה שהם לא הלכו לכבות שרפות, אבל הם נקטו עיצומים כמיטב יכולתם הדלה, ניסו למנוע קיום אירועים פומביים ולא נתנו אישורים של כיבוי אש – דבר שגם הוא לא צלח בידם.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, הם היו היחידים שהתריעו, ושר האוצר וראש הממשלה אמרו – הנושא עוד לא בשל לדיון אצל ראש הממשלה, ולא תקבלו יותר גרוש.

שלי יחימוביץ': מה השתנה מאז?

שלי יחימוביץ': דבר לא השתנה מאז, דבר וחצי דבר.

שלי יחימוביץ': ושוב, אמרו לי כבאים שיצאו היום מהדיון בוועדה לביקורת המדינה: דיבורים כמו חול ואין מה לאכול.

שלי יחימוביץ': מה מכל ההבטחות נשאר לנו?

שלי יחימוביץ': אתם יודעים ש-81 כבאים בתחנות כיבוי ברחבי הארץ צפויים לפיטורין מכיוון שהמדינה לא העבירה תקציב לתשלום משכורות?

שלי יחימוביץ': הדבר הזה בכלל יעלה על הדעת אחרי האסון, לא לפניו?

שלי יחימוביץ': ושוב אנחנו חוזרים לרפורמה, ושוב אנחנו חוזרים להתניית העברת תקציבים ברפורמה.

שלי יחימוביץ': מה הקשר בין רפורמה לבין כבאית בת 30 שנה שמקרטעת במעלה ההר ולא יכולה לעלות?

שלי יחימוביץ': מה הקשר בין רפורמה ובין העובדה ש-81 כבאים בתחנות כיבוי צפויים לפיטורין עכשיו כיוון שלא הועברו תקציבים?

שלי יחימוביץ': הרי בסופו של דבר יש לנו מדינה להנהיג, ויש לנו שירותי כיבוי להחיות ולהציל אותם.

שלי יחימוביץ': הרי לא הכול נאומים, נאום בר-אילן 1, ונאום בר-אילן 2, ונאום הכבאות מס' 1, ונאום הכבאות מס' 2.

שלי יחימוביץ': בסוף צריך מערך כיבוי שמכבה שרפות בלי פנטזיות על מטוסים גדולים בשמים שיכבו הכול.

שלי יחימוביץ': והיום בוועדה לביקורת המדינה שוב שמענו את סיפורו של ראש הממשלה על איך הוא ישב ואכל ארוחת צהריים עם פפנדראו, וראה דלקה, ובא מטוס, והוא ראה את המטוס מכבה את הדלקה, ופפנדראו סיפר לו שככה מכבים דלקות.

שלי יחימוביץ': ואז הוא אמר: רעיון מעולה, וחשב על רכישת טייסת.

שלי יחימוביץ': וגם היום מטוסים גדולים חולפים כל הזמן בראשו של ראש הממשלה, ומכבים שרפות ענק, ומן הסתם גם הוא בכנפי דמיונו וחזונו נמצא על המטוסים האלה.

שלי יחימוביץ': מספיק עם החלומות המטופשים האלה.

שלי יחימוביץ': שרפה מכבים עם בני-אדם, לא עם מטוסים דמיוניים וטייסת שכבר נתת לה שם אבל עוד לא עשית דבר וחצי דבר כדי שהיא תקום ותקרום עור וגידים.

שלי יחימוביץ': למה לחלום חלומות גדולים בהקיץ כשכבאית אחת בעוספיא עם שני כבאים היתה מונעת את אסון הכרמל?

שלי יחימוביץ': למה ללכת כל כך רחוק?

שלי יחימוביץ': עכשיו, מה – שוב – המנוע מאחורי אותה רפורמה – ההתעקשות על רפורמה שהמיטה עלינו את אסון הכרמל?

שלי יחימוביץ': מה האובססיה הזאת לרפורמה?

שלי יחימוביץ': ואני בעד רפורמה, ואני בעד שינוי הארגון במערך הכבאות, אבל – אגב, שום שינוי ארגוני לא יהפוך כבאית בת 30 לכבאית בת שנה; שום שינוי ארגוני לא יהפוך חליפת כיבוי שהיא כבר לא בתוקף – כיוון שפג תוקפן אחרי חמש שנים – לחליפת כיבוי שכבאי יכול להיכנס אתה בביטחון לחייו לתוך להבות בוערות, ושום רפורמה לא תמציא כבאים אם אין משכורות לשלם לכבאים.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר, שרפה מכבים עם בני-אדם.

שלי יחימוביץ': ומי יהיה הקורבן של הרפורמה הזאת?

שלי יחימוביץ': בראש ובראשונה הכבאים.

שלי יחימוביץ': אותם אנשים טובים, חרוצים, אמיצים, שמעולם לא העלו על דעתם שלא ללכת לכבות שרפה – גם אם היה כבאי אחד בתחנה, והיה ברור שצריך עשרה כדי לכבות דלקה.

שלי יחימוביץ': גם אם הם נכנסו – וחירפו נפשם – אל תוך הלהבות, בלי ציוד מתאים, בלי כבאי מסייע, כי רק כבאי אחד בכבאית.

שלי יחימוביץ': מי ישלם את מחיר הרפורמה?

שלי יחימוביץ': רק הם.

שלי יחימוביץ': בשבוע שעבר הוצגה מצגת בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, ובה הובאו עיקרי הרפורמה.

שלי יחימוביץ': בניית טבלאות שכר חדשות – זה אחד הדברים.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': מה קרה?

שלי יחימוביץ': הרי רק לפני שישה חודשים נחתם הסכם עם הכבאים ועם נציגיהם, ואני שמעתי את הממונה על השכר באוצר משבח במו-פיו ובשידור את יושב-ראש ארגון הכבאים יואב גדסי, ואומר שהיה עם מי לדבר שם, והגיעו להסכם טוב, הסכם מחייב.

שלי יחימוביץ': מובן שהוא השתמש בזה כדי להשמיץ ארגוני עובדים אחרים, אבל הוא הביא את הארגון הזה לדוגמה ולמופת לארגון שאפשר לדבר אתו ולהגיע אתו להסכם.

שלי יחימוביץ': אז מה יש לכם לבנות טבלאות שכר חדשות?

שלי יחימוביץ': ומה האובססיה הזאת עם זכות ההתארגנות של הכבאים?

שלי יחימוביץ': מתי לאחרונה שבתו כבאים?

שלי יחימוביץ': מתי הם לא הלכו לכבות דלקה כי לא היו תקנים?

שלי יחימוביץ': אגב, מעולם הם לא שבתו בגלל תנאי שכר.

שלי יחימוביץ': הם תמיד נקטו עיצומים כיוון שהם התריעו מפני אסון, וגם אז הם לא העלו על דעתם שלא ללכת לכבות דלקה.

שלי יחימוביץ': אז מה האובססיה הזאת לשלול מהם את זכות ההתארגנות?

שלי יחימוביץ': מה הם עשו אתה עד היום?

שלי יחימוביץ': במה הם הזיקו למדינה?

שלי יחימוביץ': פעם אחת מאז קום המדינה האם שבתו כבאים?

שלי יחימוביץ': מעולם לא.

שלי יחימוביץ': אין שום מדינה בעולם שהכבאים בה לא מאוגדים באיגוד מקצועי.

שלי יחימוביץ': ולא סתם, אלא שהאיגודים המקצועיים והוועדים של הכבאים הם הכי חזקים תמיד, בכל המדינות.

שלי יחימוביץ': זה גם מגן על הארגון, זה גם הופך את העובדים לעובדים חזקים יותר, שמקבלים הכשרות טובות יותר, ולא לאבק אדם שנרמס במחיר רפורמה שבסופו של דבר פוגעת בבני-אדם – בכבאים.

שלי יחימוביץ': אני מציעה לראש הממשלה לרדת מהפנטזיות של מטוסים גדולים-גדולים, ולדאוג לשירותי הכיבוי ולאנשים שמתפעלים אותם, הכבאים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר יצחק אהרונוביץ לעלות ולהשיב על הצעת אי-אמון זו, של סיעות העבודה ומרצ, מטעם הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר לביטחון פנים, שכל מערכת הכבאות הועברה לסמכות משרדך.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מגיע מדיון מאוד מעניין, מקצועי, סוער, בוועדה לביקורת המדינה.

יצחק אהרונוביץ': על רוב הדברים שחברת הכנסת יחימוביץ דיברה דיברתי, התייחסתי שם – כולל ראש הממשלה, כולל מנכ"ל המשרד, ועוד אנשי מקצוע.

יצחק אהרונוביץ': אני אנסה באמת לתמצת את עיקרי הדברים כדי להראות איפה אנחנו נמצאים כרגע.

יצחק אהרונוביץ': ב-9 בינואר 2011 קיבלה ממשלת ישראל החלטה על העברת האחריות בנושא כיבוי האש במדינת ישראל ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים, ונוסף על כך הוטלה עלי המשימה – ברמה הלאומית: הקמת מערך כבאות ארצי.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לזכור שההחלטה הזאת התקבלה אומנם בעקבות אסון הכרמל, אך היא נסמכת על עבודות והחלטות שהתקבלו בעבר: א.

יצחק אהרונוביץ': מסקנות שלוש ועדות בדיקה: לפידות – 1995, גינוסר – 1998, צפת – 2007; ב.

יצחק אהרונוביץ': שתי החלטות ממשלה: 3484 משנת 2008 ו-1904 מיולי 2010; ג.

יצחק אהרונוביץ': אסון הכרמל, ב-2 בדצמבר 2010.

יצחק אהרונוביץ': דוח מבקר המדינה שפורסם בדצמבר 2010 למעשה שם לנו את הדברים בצורה ברורה, חדה, שאינה משתמעת – והמבקר עדיין לא סיים את עבודתו.

יצחק אהרונוביץ': לאור זאת, במשרד לביטחון הפנים מתבצעת עבודת מטה אל מול כל הגורמים הרלוונטיים כדי להקים את מערך הכבאות הארצי שיקבל תקציב המתאים לצרכים הנוכחיים ויוכל לפעול ביעילות ובעת הצורך .

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לומר מעל הדוכן: זה לא ייקח יום ולא יומיים.

יצחק אהרונוביץ': זה ייקח חודשים, ואני מקווה שמספר מועט של חודשים.

יצחק אהרונוביץ': אני קיבלתי את המערך במצב לא פשוט.

יצחק אהרונוביץ': יש שם אנשים מצוינים, שחירפו את נפשם גם באסון הכרמל, אבל הייתי גם באירועים קודמים.

יצחק אהרונוביץ': אני רק יכול להצדיע להם.

יצחק אהרונוביץ': הבעיה היא לא בכבאים, הבעיה היא בארגון, במינהלת, ובהחלטות שהיו קודם שלא מומשו, והקראתי אותן.

יצחק אהרונוביץ': בתפיסת העולם שאני מכיר, המבנה הארגוני של מערך הכבאות החדש יהיה שונה מיסודו וידמה לזה של משטרת ישראל, שירות בתי-הסוהר – מטה ארצי, מחוזות, תחנות, תחנות משנה, כך שתהיה הייררכיה מלמעלה עד למטה; מוטת השליטה מלמעלה עד למטה.

יצחק אהרונוביץ': לאור זאת נעשו כמה תהליכים, שאנחנו פועלים – ואני פועל במקביל: 1.

יצחק אהרונוביץ': לעשות כמה פעולות מיידיות כדי להיות ערוך לקראת האירוע הבא; ואני לא יודע – זה יכול להיות בבניין בוער, בניין רב-קומות, זה יכול להיות בחורשה, זה יכול להיות כל אסון כזה או אחר במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני הנחיתי, קודם כול, להכין מייד את כל מה שיש, לארגן אותו, את כל מה שצריך, לעשות רכש מיידי בכל מה שאפשר, בקיצורי דרך, ואלה דברים מיידיים שנעשו, ואני אפרט, כי יש התהליך היותר-ארוך, שייקח כמה חודשים; אני מקווה לסיים את זה ב-2011.

יצחק אהרונוביץ': אלה שני דברים נפרדים, אבל הם מתחברים בסוף לדבר אחד.

יצחק אהרונוביץ': בתחום כוח-האדם – תקני כוח-אדם הועברו ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': נקבע מבנה ארגוני בתיאום מלא עם נציבות שירות המדינה.

יצחק אהרונוביץ': המבנה יכלול מטה ארצי פיקודי בעל אחריות לגיוס, הכשרה, ביצוע משימות בראייה הלאומית.

יצחק אהרונוביץ': למטה יוכפפו מפקדות שטח כפי שהסברתי, גבולות גזרה כפי שקיימים היום גם במשטרה, וגם בפיקוד העורף.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן סוכמה תוספת תקנים עם אגף התקציבים במשרד האוצר.

יצחק אהרונוביץ': עד מחצית 2011 נקלוט בין 300 ל-500 כבאים, לוחמי אש חדשים שיוכשרו בבית-הספר לכבאות בראשון-לציון.

יצחק אהרונוביץ': הייתי יכול לקלוט אותם אתמול בבוקר.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול.

יצחק אהרונוביץ': צריך לצאת קול קורא, צריך לאפיין את הכבאי העתידי, ובעיקר להכין את ציודו ואת מערך בית-הספר.

יצחק אהרונוביץ': ביקרתי במערך בית-הספר, המערך לא מתאים היום לקליטה, להכשרה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לארגן אותו מחדש.

יצחק אהרונוביץ': כבר כיום רצים קרוב ל-100 לוחמים שעושים את ההכשרה הבסיסית, כדי לקלוט כמות נוספת.

יצחק אהרונוביץ': בית-הספר לא ערוך לכך.

שלי יחימוביץ': אדוני השר, מה עם – – –

יצחק אהרונוביץ': לגבי ההערה – דקה, חברת הכנסת יחימוביץ.

יצחק אהרונוביץ': דקה.

שלי יחימוביץ': 81 הכבאים – – –

יצחק אהרונוביץ': זה הסעיף הבא, הסעיף הבא בדיוק.

יצחק אהרונוביץ': לגבי ה-81, יש האומרים 94 כבאים, ששמעתי, קראתי בתקשורת, שעומדים להיות מפוטרים, אני חוזר ואומר – מה שאמרתי בוועדה, אני אומר מעל הדוכן: אף כבאי לא יפוטר.

יצחק אהרונוביץ': את כולם נקלוט במערך החדש של התקנים החדשים, ואנחנו נכשיר אותם וניתן להם, והם יקבלו את שכרם, וכל מה שלא קיבלו עד היום יקבלו ממחר.

יצחק אהרונוביץ': כך שאין כרגע שום כוונה לפטר אנשים.

יצחק אהרונוביץ': ההיפך, אנחנו רוצים לגייס אנשים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר גם מעל במה זו: לא תהיה בעיה תקציבית.

יצחק אהרונוביץ': כל מה שהועבר, הועבר, והסיכום שלי עם ראש הממשלה, שהוא התחייב עליו גם היום בוועדה, שאם נגמור את הכסף שמוקצה לנו, יינתנו כספים נוספים, כך שלא תהיה בעיה לא לכוח-אדם, לא לרכש.

יצחק אהרונוביץ': העסק פשוט יעבוד.

יצחק אהרונוביץ': רק מבחינת לוח זמנים, אנחנו צריכים לנהל במקביל כמה דברים, וזה לוקח יותר זמן.

יצחק אהרונוביץ': דבר נוסף, יוקם מרכז ניהול ושליטה, שתפקידו ריכוז שרשרת הפיקוד מרמת הנציבות הארצית – דיברנו על המטה הארצי, זה יהיה בראשון-לציון – ועד לרמת השטח.

יצחק אהרונוביץ': אגף מבצעים, מרכז שליטה, פיקוח, כל מה שקשור לזה.

יצחק אהרונוביץ': הרפורמה היא רחבה ומקיפה, כדי להעניק ללוחמי האש את כל הנדרש לביצוע משימתם העילאית – הצלת חיים.

יצחק אהרונוביץ': יש לזכור כי אל מול הסכנה בעבודתם של הכבאים יש צורך בציוד נלווה תואם, ולפני הכול – בהכשרה.

יצחק אהרונוביץ': בית-הספר לכבאות והצלה אינו עונה על הדרישות, ולבטח שלא על הציפיות.

יצחק אהרונוביץ': רק בשבוע שעבר ביקרתי שם.

יצחק אהרונוביץ': המצב לא טוב.

יצחק אהרונוביץ': עקב חשיבות הנושא, מתבצעת בימים אלו התאמה לצרכים המבצעיים, החל מבנייה ושיפוץ, כתיבת תורת הדרכה, הכשרה.

יצחק אהרונוביץ': למעשה, להתחיל מאפס ולהמשיך, במקביל, לשגר את הכבאים לשטח, כדי למלא את השורות.

יצחק אהרונוביץ': אני עושה ואעשה כל הנדרש כדי לצמצם את טווח הזמן בהשלמת הפערים.

יצחק אהרונוביץ': הציוד והרכש – ישנם עדיין חוסרים רבים, אך לא נרפה ונמשיך לרכוש.

יצחק אהרונוביץ': מנכ"ל המשרד יעקב גנות, שהוא מנכ"ל באמת משכמו ומעלה, שעושה עבודה מצוינת, פועל ללא לאות בנושא, ובמקביל פניתי לשר הפנים שימשיך לבצע את ההזמנות שהוא ביצע כבר ברכש הראשון מאותם 100 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': גם כבאיות יצאו לדרך.

יצחק אהרונוביץ': ההזמנה יצאה לדרך.

יצחק אהרונוביץ': לא תמיד המפעל בבית-אלפא יכול לעמוד בדרישות שלנו.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו גם נפנה כנראה למקומות אחרים, למפעלים אחרים בארץ ובחו"ל.

יצחק אהרונוביץ': וכל זאת עד גמר המהלך, והמהלך החקיקתי הוא הרבה יותר מורחב, מבחינת לוח-זמנים ייקח הרבה יותר זמן.

יצחק אהרונוביץ': אבל כל הנושא הזה של זכויות עובדים, נושא ההתאגדות – הדברים עדיין לא סגורים.

יצחק אהרונוביץ': עדיין יש משאים-ומתנים גם עם הוועדים, גם עם ההסתדרות.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה, אני מקווה שייסגרו בשבועות הקרובים כדי למצוא את המכנה המשותף; מצד אחד לשמור על זכויות הכבאים, ומצד שני לראות באמת שהמערך הזה עובד בצורה של שליטה מלמעלה למטה.

יצחק אהרונוביץ': עד היום הוזמנו כבר 28 כבאיות.

יצחק אהרונוביץ': המכרז לרכש חליפות יפורסם.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת יחימוביץ מדברת על חליפה לחמש שנים.

יצחק אהרונוביץ': אני, בביקור שלי, מצאתי חליפה של עשר שנים, שפג תוקפה.

יצחק אהרונוביץ': הדברים מסכנים את חייהם של הכבאים.

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים לחלוטין עם מה שאמרת, גם הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר לשלוח כבאי עם חליפה שפג תוקפה לפני חמש-שבע שנים.

יצחק אהרונוביץ': זו הפקרות שאי-אפשר – לא לומר מעבר לכך.

יצחק אהרונוביץ': גובשה רכישת כבאיות נוספות.

יצחק אהרונוביץ': סך הכול התקציב של כל הרכש של הציוד והכבאיות – – –

ראובן ריבלין: אדוני אומר: אי-אפשר.

ראובן ריבלין: ראינו שאפשר.

ראובן ריבלין: אדוני אומר: אסור שיישלח.

יצחק אהרונוביץ': ברור.

יצחק אהרונוביץ': אתה מבין את כוונתי.

ראובן ריבלין: הפרוטוקול, אבל, לפעמים לא מבין.

יצחק אהרונוביץ': לנו כאנשי ציבור, ואני כשר ממונה, אני חושב שזה לא נכון לשלוח אותם.

יצחק אהרונוביץ': הם יעשו מה שהם צריכים.

יצחק אהרונוביץ': הם עשו את זה גם בעבר, הם ימשיכו לעשות את זה עד שנרכוש עבורם, אבל אנחנו צריכים לדאוג לחייהם.

יצחק אהרונוביץ': לסיכום, הגוף החדש שיוקם יהיה ארגון עם גאוות יחידה, שיפעל באומץ ונחישות על-פי נהלים ברורים, וכל זה כדי למנוע, לכבות שרפות שפרצו, כדי להציל חיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר, רבותי, נכון שאנחנו מדברים בחיי אדם ובהצלת נפשות, אבל המשרד לקח את זה.

יצחק אהרונוביץ': המשימה מספר אחת במשרד אצלי, שאני התוויתי אותה ואני מוביל אותה יחד עם המנכ"ל, זה הנושא של הקמת מערך הכבאות על הרגליים, ויפה שעה אחת קודם.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר אהרונוביץ, אשר עוד יחזור ויעלה על מנת להשיב על הצעת אי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בכותרת:

ראובן ריבלין: מדיניות האפליה והקיפוח של הממשלה כלפי המגזר הערבי בכל התחומים והשלכותיה הקשות על רקע השינויים המתרחשים באזור.

ראובן ריבלין: ינמק הצעת אי-אמון זו חבר הכנסת טלב אלסאנע, וישיב השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת אי-אמון זו מוגשת בשם הסיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

טלב אלסאנע: השר לביטחון הפנים, מועמדנו לראשות הממשלה, חבר הכנסת טיבי, זה אחד הנימוקים שישכנעו את חברי הכנסת, כי אני רואה שיש סיכוי היום.

טלב אלסאנע: לאור הנוכחות במליאה, יש סיכוי להצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אם הצעת האי-אמון מתקבלת, מי ייקרא לנשיא?

נסים זאב: הוא לוקח את זה מאוד ברצינות, שתדע לך.

טלב אלסאנע: הכול ברצינות, חבר הכנסת נסים זאב.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, השר לביטחון פנים ציין ודיבר באריכות על השרפה שהיתה בכרמל, וניתן מענה, ולו חלקי, אבל ניתן מענה וכיוון של מתן מענה.

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס לשרפה מסוג אחר, שהשלכותיה הן הרבה יותר מרחיקות לכת; שרפה על רקע מצוקה חברתית, על רקע מצוקה כלכלית, על רקע חקיקה שגורמת לשחיקה קשה וחמורה מאוד בדמוקרטיה הישראלית.

טלב אלסאנע: מי שאחראים לשרפה הזאת הם לא ילדים בעוספיא או במקום אחר, היא הממשלה בעצמה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, ציפיתי שמי שיענה על הצעת האי-אמון שמתייחסת למצוקות כלכליות וחברתיות של האוכלוסייה הערבית הוא ראש הממשלה, שאמור להוביל מדיניות מקיפה, מערכתית, להתמודד באופן אמיתי עם הבעיות הקשות.

טלב אלסאנע: אבל אני מופתע שמי שעונה מטעם הממשלה הוא השר לביטחון פנים.

טלב אלסאנע: האם בכל מקרה שהציבור הערבי יוצא, כאשר מדובר בראשי רשויות, אז שולחים את המשטרה להתמודד?

טלב אלסאנע: או כאשר יש בעיה של יישובים לא-מוכרים, אז המשטרה צריכה לטפל?

טלב אלסאנע: וכאשר אנחנו מעלים הצעה בנושא בכנסת, גם השר לביטחון פנים צריך לענות?

טלב אלסאנע: הבעיה שלנו איננה עם המשרד לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': לכבוד ייחשב לי להשיב בשם השר.

טלב אלסאנע: בשם הממשלה כן, אבל לא במסגרת התפקיד של השר לענייני המשטרה.

טלב אלסאנע: כי אנחנו לא רוצים שהמשטרה תטפל בסוגיות של הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים שהממשלה תטפל בסוגיות האלה.

ראובן ריבלין: אתה צודק במאה אחוז, ולכן אומר לך השר יצחק אהרונוביץ, שהוא שר בממשלה, שהוא משיב בשם הממשלה ולא כשר לביטחון פנים.

נסים זאב: – – – אין מה לעשות.

טלב אלסאנע: כי אנחנו – יש לנו איזו רגישות בעניין הזה.

ראובן ריבלין: אתה צודק במאה אחוז.

ראובן ריבלין: הוא רק השר התורן היום.

ראובן ריבלין: הוא גם אינטליגנטי, אני מוכרח לומר.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אנחנו בתקופה האחרונה עדים לתופעות, לשינויים מרחיקי לכת באזור שלנו במזרח התיכון, וזה החל מצעיר תוניסאי שהצית את עצמו, מוחמד בועזיזי, על רקע מצוקה קשה, שהחרימו לו את מקור פרנסתו ולא השאירו לו את הסיכוי לחיות בכבוד; ולא רק על רקע המצוקה הכלכלית, גם על רקע השחיתות, גם על רקע של פערים כלכליים, גם על רקע של אטימות, וגם על רקע של דיכוי זכויות בסיסיות.

טלב אלסאנע: האם התופעות האלה, שגרמו למה שאנו עדים לו בתוניסיה, במצרים – האם התופעות האלה קיימות כאן, באזורנו?

טלב אלסאנע: האם אנחנו לא נשמע, אם המדיניות הזאת תימשך, שאנשים יגיעו לכאן, אולי מול הכנסת או בחצר של הכנסת, בקריאות "אל-שַעְבּ יֻרִיד אִסְקַאט אל-נִטַ'אם" – קריאות להפיל את התפיסה?

טלב אלסאנע: לא האנשים, לא האיש, ראש הממשלה, אלא תפיסת העולם הזו, כשהממשלות משתנות אבל התפיסה הזו ממשיכה לשלוט – תפיסה שמתעלמת מהאזרח, לא מציבה את האזרח בראש מעייניה.

טלב אלסאנע: ואם אנחנו רוצים לדבר על השחיתות, מה שנקרא "אל-פסאד", הרי מרוב שחיתויות כבר לא מסוגלים להבחין, אדוני היושב-ראש, במושחתים.

טלב אלסאנע: יש לנו נשיא לשעבר שמורשע, יש לנו ראש ממשלה לשעבר בחקירה, יש לנו יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון לשעבר, יש לנו שר חוץ מכהן ששורה ארוכה של חשדות מרחפת, וכעומק החקירה של המשטרה, עומק החקיקה הפסולה.

טלב אלסאנע: ארגון השקיפות הבין-לאומי מפרסם מדי שנה את מדד השקיפות הבין-לאומית שנותן ערך מספרי של רמת השחיתות הפוליטית – מ-10 עד 1, כאשר 10 זה הרמה הנמוכה ו-1 זה המדינה שהיא פחות מושחתת.

טלב אלסאנע: בהקשר הזה מדינת ישראל נמצאת במקום ה-30 מתוך 178 מדינות בדירוג של 6.

טלב אלסאנע: הנושא הנוסף הוא הפערים הכלכליים בישראל, שעוברים שיאים גם בהשוואה למצב במדינות מפותחות במערב.

טלב אלסאנע: דוח העוני שאנחנו עדים לו וכל פעם מופתעים מחדש קובע, אדוני היושב-ראש, שכ-300,000 שכירים אשר אף שהם מועסקים ומשולבים בשוק העבודה הם לא מסוגלים להיחלץ ממעגל העוני.

טלב אלסאנע: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לגבי הפערים בחלוקת ההכנסות, היחס הוא 1:12.

טלב אלסאנע: לפי דוח העוני, בישראל חיות 345,000 משפחות עניות – 1.7 מיליון נפשות.

טלב אלסאנע: 53% מכלל המשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני, שהוא קו חוסר הבושה של הממשלה, וזה פי-שניים מהמצב בקרב המשפחות היהודיות.

טלב אלסאנע: אין זה מקרי שאם אתה ערבי הסיכון שתהיה עני הוא גדול יותר; אם אתה ערבי הסיכון שתהיה מובטל גדול יותר; הסיכון שאתה תהיה נחשל או ממודר גדול יותר.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לתפוס מקום ראשון, רבותי, לא בעוני, אלא בהישגים, בתעסוקה, ולא בתחומים השליליים שהם כביכול, לדעתי, לא גזירה מהשמים אלא גזירה של מדיניות מעוותת של הממשלה.

טלב אלסאנע: בתחום החינוך, שהוא המפתח – – –

ראובן ריבלין: לפני שתתחיל בתחום של החינוך, ודאי תשמח לדעת שביציע האורחים יושבים תלמידים מבית-ספר מקיף חורפיש.

ראובן ריבלין: ברוכים הבאים לכנסת.

טלב אלסאנע: אהלן וסהלן.

טלב אלסאנע: בתחום החינוך, אדוני היושב-ראש, שכולנו יודעים שהוא המפתח לעתיד שוויוני, קיימים פערים עצומים בין האוכלוסייה הערבית ליהודית, דבר המתבטא במחסור קשה בכיתות, מחסור באנשי מקצוע, כגון קציני ביקור סדיר, יועצים חינוכיים ופסיכולוגים.

טלב אלסאנע: בתחום החקיקה שגורמת לכרסום בדמוקרטיה – רק על סדר-היום של הכנסת היום, רבותי, יש שני חוקים שהם הכי גזעניים שיכולים להיות: חוק אחד הוא שמי שמורשע בפלילים שוללים ממנו את האזרחות.

טלב אלסאנע: האזרחות, רבותי, זה לא פרס; זה לא פרס שמחלקים אותו ולא עניין של פרס על התנהגות – אתה מתנהג טוב, אנחנו מרוצים ממך ונותנים לך את הפרס הזה – – –

דוד רותם: – – – עכשיו, ואומר דברים שהם לא-אמת.

דוד רותם: אדוני יודע את זה.

דוד רותם: אדוני יודע – – –

טלב אלסאנע: אם אתה מתבייש בחוקים שאתה מזוהה אתם כל יום מדי בוקר וערב, אולי פעם אחת תפסיק עם החקיקה הגזענית הפסולה הזו – – –

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: אתה תיכנס לספר השיאים של גינס בהצעות החוק שאתה יזמת במסגרת תפקידך כיושב-ראש ועדת החוקה – – –

דוד רותם: אתה תיכנס לשיאי גינס – – –

טלב אלסאנע: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: כבוד הנואם, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני יודע מה זה דבר גזעני.

ראובן ריבלין: אם ייאמר שיהודי שיואשם בעבירה תבוטל אזרחותו, זה גזעני.

ראובן ריבלין: למה יהודי ולא ערבי?

ראובן ריבלין: פה כתוב שכל אזרח שיורשע בהרשעה כזו או אחרת, תבוטל אזרחותו.

ראובן ריבלין: הדבר הזה שווה לכל נפש.

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: יכול להיות שצריך חוק כזה, יכול להיות שלא צריך חוק כזה.

ראובן ריבלין: אבל אין פה חוק גזעני.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: אתה בא ואומר שהוא מכוּון רק – – –

עפו אגבאריה: לא זאת כוונת המחוקק – – –

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: חבר הכנסת דוד רותם, אתה יזמת את החוק של ועדות הקבלה – –

ראובן ריבלין: זה לא פה, לא – – –

טלב אלסאנע: – – אתה יזמת את החוק של ה"נכבה", ואתה יזמת שורה של חוקים פסולים – –

דוד רותם: אני גאה בזה.

טלב אלסאנע: – – שהם בושה וחרפה למדינת ישראל ולכל מדינה שמתיימרת להיות דמוקרטית.

טלב אלסאנע: וגם אני מצטט את שני החוקים שהיום הם על סדר-יום הכנסת.

טלב אלסאנע: אז אני רוצה לציין – – –

ראובן ריבלין: אני אתן לך את הזמן.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש להביע אי-אמון בממשלה או בחבר הכנסת רותם?

טלב אלסאנע: שניהם כאחד – – –

ראובן ריבלין: שניהם כאחד, אבל אז חבר הכנסת רותם יצטרך להשיב.

טלב אלסאנע: – – – אני מוכן.

ראובן ריבלין: אבל אתה מזמין את חבר הכנסת רותם להשיב, כי בעוד רגע הוא יבוא ויאמר: הוא דיבר אלי.

טלב אלסאנע: לא, לא, נכון.

ראובן ריבלין: דבר על מה שאתה רוצה.

טלב אלסאנע: לגבי חוק האזרחות, רבותי, מדובר על ביטול אזרחות בשל הרשעה בעבירה.

טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שבגין עבירה מענישים, שולחים למאסר בפועל, קנס כספי – הכול.

טלב אלסאנע: אבל עניין של אזרחות זה דבר שהוא מהותי, זה דבר שהוא חוקתי, ממנו נגזרות כל הזכויות של רווחה, בריאות.

טלב אלסאנע: להעניש אדם על עבירה כלשהי – אני אפילו לא מוכן לשלול את אזרחותו של יגאל עמיר, ועל-פי החוק שאתה יוזם אי-אפשר לשלול את אזרחותו של יגאל עמיר, כי אתה לא מגדיר את המעשה כהרשעה בעבירה נגד ביטחון המדינה.

טלב אלסאנע: אתה לא שולל – – –

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: האם החוק שלך שולל את אזרחותו של יגאל עמיר?

ראובן ריבלין: כן.

דוד רותם: בעקבות בגידה וטרור.

טלב אלסאנע: האם החוק שלך שולל את אזרחותו של יגאל עמיר?

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: נדמה לי שכן.

טלב אלסאנע: למה אתה לא עונה?

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: שאלתי אותו אם זה לא שולל.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכן.

טלב אלסאנע: שולל על התבטאויות, על מעשים שאנחנו יודעים למה הכוונה.

טלב אלסאנע: החוק הנוסף, אדוני היושב-ראש – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם – – –

טלב אלסאנע: – – – זה עניין של חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם.

טלב אלסאנע: כאשר אומרים "מדינת ישראל" זה לא רק גבולותיה ב-67'; מדינת ישראל זה גם הגדה המערבית לצורך החוק.

ראובן ריבלין: יש לך עוד שלוש דקות.

טלב אלסאנע: מאה אחוז, תודה רבה.

טלב אלסאנע: לכן גם מי שקורא לחרם על מוצרים שנעשו בגזלה של אדמות פלסטינים ונעשו בניגוד לחוק הבין-לאומי, מתוך מחויבות לחוק הבין-לאומי – גם אותו מענישים על-פי החוק הזה.

טלב אלסאנע: זה החוק שמספח את הגדה.

טלב אלסאנע: לצורך העניין הוא מספח את הגדה המערבית והופך אותה לחלק ממדינת ישראל.

ראובן ריבלין: לא צריך חוק בשביל זה, יש לנו את סעיף 11 לחוק סדרי שלטון ומשפט.

טלב אלסאנע: לא מדינת ישראל, לא ירושלים – את כל הגדה הוא מספח – – –

ראובן ריבלין: לא את כל הגדה.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שכתוב בחוק – –

טלב אלסאנע: אז שיספח.

ראובן ריבלין: – – סדרי השלטון והמשפט שהממשלה בישראל הבאה במקום הנציב העליון רשאית להחיל את החוק כפי שהיה נתון בידי הנציב העליון – – –

אחמד טיבי: – – –

טלב אלסאנע: אבל לא החילו.

טלב אלסאנע: אבל לא החילו.

ראובן ריבלין: אמרתי לך שהחילו?

ראובן ריבלין: למשל, על ירושלים החילו.

טלב אלסאנע: נכון – – –

ראובן ריבלין: אז לא צריך חוק, היא יכולה היום, היא יכולה היום לעשות את זה.

טלב אלסאנע: המדינה בחוק הזה מחילה בצורה עקיפה, לא בצורה ישירה.

טלב אלסאנע: היא מספחת את השטחים, היא לא מספחת את האנשים.

טלב אלסאנע: אז רוצים – תספחו את כל הגדה, כולל אנשים בגדה – –

ראובן ריבלין: לא צריך חוק בשביל זה.

טלב אלסאנע: – – וגם את השטחים של הגדה.

טלב אלסאנע: אבל יותר מזה, אנשים שבאים ואומרים, אנחנו נגד הכיבוש, הכיבוש הוא בלתי חוקי על-פי החוק הבין-לאומי, אנחנו רוצים למחות נגד הכיבוש – אומרים להם, לא, בעצם המחאה הזו אתה כבר עובר עבירה.

טלב אלסאנע: אם אתה בא ואומר, אני לא רוצה לקנות ירקות שמגדלים חקלאים בהתנחלויות – לא, אתה חייב לקנות, ואם אתה לא קונה, אתה מחרים.

טלב אלסאנע: זה דבר שהוא פסול.

טלב אלסאנע: ואז אומרים לנו, כל הדיכוי הזה בא תחת הססמה של חוק.

טלב אלסאנע: לא כל דבר שמכניסים אותו תחת כותרת "חוק" הופך להיות חוקתי.

טלב אלסאנע: הדברים האלה הם אוסף של דברים פסולים, אנטי-דמוקרטיים.

טלב אלסאנע: לכן כל הדברים יחד, אדוני היושב-ראש, גם השחיתות, הפערים הכלכליים, גם העוני, גם האבטלה, גם השחיקה בערכים הדמוקרטיים מובילים את מדינת ישראל למצב גרוע מאוד.

טלב אלסאנע: לא בכדי, אדוני היושב-ראש, לאחרונה פורסם סקר מקיף של ה-BBC שמלמד כי ישראל נתפסת כמדינה בעלת ההשפעה השלילית ביותר.

טלב אלסאנע: צריך להודות שקיימת מדינה כמו אירן וקיימת מדינה כמו צפון-קוריאה כדי שישראל תתפוס את המקום הרביעי.

טלב אלסאנע: בסוף יש ישראל, פקיסטן, צפון-קוריאה ואירן – אלה ארבע המדינות שתופסות את המקום בעל ההשפעה הכי שלילית.

טלב אלסאנע: היינו צריכים לשאול את עצמנו, למה?

טלב אלסאנע: לא מספיק שאנחנו נסתכל על עצמנו, אנחנו צריכים גם להתייחס לשאלה איך אנחנו נתפסים בעיני אחרים, ולמה אנחנו נתפסים בעיני אחרים בצורה הזו.

טלב אלסאנע: האם מקרי שכל העולם, ממש כל העולם – יש להם סיבה.

טלב אלסאנע: אולי אנחנו טועים?

טלב אלסאנע: אפשר להוליך את האנשים שולל חלק מהזמן ואפשר להוליך חלק מהאנשים שולל כל הזמן, אבל אי-אפשר להוליך את כל האנשים שולל כל הזמן.

טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, הסקר הזה גם נותן ציון לממשלה, איך היא נתפסת בעיני העולם, ואיך היא נתפסת בעיני אזרחיה – –

ראובן ריבלין: תודה.

טלב אלסאנע: – – וכנראה, יום יבוא – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – העם יצא, ידרוש זכויותיו, ידרוש את החלוקה הנכונה של ההכנסות – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – ולהיות שותף אמיתי גם בקבלת החלטות.

טלב אלסאנע: דמוקרטיה זה לא רק להשפיע – – –

ראובן ריבלין: עכשיו אתה מתחיל לתת נאום מחדש?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: לכן – – –

ראובן ריבלין: אתה מביע אי-אמון בממשלה?

טלב אלסאנע: לכן, אין לנו, אי לכך – – –

ראובן ריבלין: אי לכך, אתה מבקש להביע אי-אמון בממשלה.

טלב אלסאנע: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: להסרת ספק.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אני אומר את זה בצורה ברורה.

ראובן ריבלין: כי זמנך תם.

ראובן ריבלין: אני אומר במקומך.

ראובן ריבלין: לא רק שתם, אלא קיבלת.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר יצחק אהרונוביץ להשיב בשם הממשלה.

טלב אלסאנע: עוד מעט נצא.

טלב אלסאנע: נפקיר ביחד את העיר.

אחמד טיבי: בכל זאת, הוא היה משכנע.

טלב אלסאנע: יש סיכוי שתהיה ראש הממשלה, אל תדאג.

אחמד טיבי: אתה תהיה ראש הממשלה שלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם טיבי יהיה ראש הממשלה הערב, זה אתה אשם.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משיב על הצעת האי-אמון בשם שר התמ"ת שלום שמחון.

יצחק אהרונוביץ': בראשית הדברים אבקש לומר כי הממשלה רואה בבני מגזר המיעוטים אזרחים שווי זכויות שזכאים לכל סיוע שמשרדי הממשלה השונים מציעים.

יצחק אהרונוביץ': נוסף על כך מוקצים תקציבים נוספים ומיושמות תוכניות ייחודיות למגזר.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת התוכניות גובשה תוכנית חומש לפיתוח כלכלי של 13 יישובים מרכזיים במגזר המיעוטים, ערביים, דרוזיים, בדואיים, שתבוצע בשנים 2010–2014.

יצחק אהרונוביץ': היקף התקציב 778.5 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': בתחום התעשייה, המסחר והתעסוקה התוכנית מתמקדת בכמה דברים: הראשון שבהם הרחבת אזורי תעשייה ושיפור אזורי תעשייה קיימים; דבר שני, הקמת מרכזי תעסוקה; דבר שלישי, בחינת חסמי ההשקעות במגזר; קידום הקמת חברות כלכליות לאזורי התעשייה; חידוש מרכזי מסחר; הסבה מקצועית לאקדמאים; קידום תוכניות חדשות והרחבת תוכניות קיימות לייזום עסקים קטנים ובינוניים.

יצחק אהרונוביץ': בתחום השיכון – התוכנית קובעת מימון תוכניות מפורטות בקרקע מינהל וקרקע פרטית, סבסוד פיתוח הקרקע גם במינהל וגם קרקע פרטית.

יצחק אהרונוביץ': בתחום התחבורה הציבורית – התוכנית קובעת כי יוקמו קווי תחבורה ציבוריים, כולל שיקום תשתיות נדרש, הקמת חניונים ומתקנים נדרשים.

יצחק אהרונוביץ': בתחום ביטחון הפנים – כבר אמרתי מעל במה זו – הוחלט על תגבור נוכחות משטרתית ושיפור הקשר בין האזרח למשטרה.

יצחק אהרונוביץ': בתחום התיירות – הוחלט על פיתוח תשתיות תיירותיות, אתרי תיירות, עידוד עסקים ויזמות בתחום התיירות, השבחת הון אנושי בתיירות וכן הלאה.

יצחק אהרונוביץ': עבור האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית גובשה תוכנית שמיועדת לביצוע בשנים 2011–2014.

יצחק אהרונוביץ': היקף התקציב – 681 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': התוכנית כוללת הגברת הפעילות הפדגוגית, הקמת מרכזי תעסוקה, שיקום שכונות, שיקום כבישים, שיקום תשתיות עירוניות, השקעה בתשתיות תיירותיות, שיפוץ והקמת מבני דת, הקמת מוסדות ציבור ורווחה וסבסוד פיתוח – לחיילים משוחררים.

יצחק אהרונוביץ': משרד התמ"ת ישקיע במסגרת התוכנית הזאת בשנת 2011 בתחומי הפעילות האלה: פיתוח אזורי תעשייה – 5.4 מיליון; עידוד עסקים קטנים ובינוניים – 1.5 מיליון; הקמת מרכזי הכשרה והכוונה תעסוקתית – 4 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': תעסוקה – קידום תעסוקה בקרב מגזר המיעוטים הוא מרכזי וחשוב.

יצחק אהרונוביץ': הממשלה אימצה את המלצות דוח ועדת-אקשטיין להעלות את שיעור התעסוקה של נשים ערביות מ-22% כיום ל-42% בשנת 2020 ושל גברים ערבים מ-70% כיום ל-78% בשנת 2020.

יצחק אהרונוביץ': עמידה ביעדים אלו הכרחית להגדלת שיעור התעסוקה הכללי במשק ולהגברת השוויון באוכלוסייה.

יצחק אהרונוביץ': מעבר לכך, משרד התמ"ת מפעיל כלים מגוונים בקרב מגזר המיעוטים.

יצחק אהרונוביץ': הראשון שבהם – המטה לפיתוח הנגב והגליל – הוא מטה ייעודי אשר יוזם תוכניות חדשות למשיכת השקעות ועידוד הקמת עסקים על-ידי פיתוח תוכניות חומש למגזר הבדואי בהיקף של מאות מיליונים; הדבר השני, הרחבת מרכזי תעסוקה לבדואים; הדבר השלישי, הפעלת תוכנית רשות מקדמת תעסוקה בסך מיליון שקל; דבר נוסף, פיתוח מיזמים משותפים עם גופי תעסוקה והכשרה ובשיתוף האגף להכשרה מקצועית בסכום של 5.5 מיליון; שילוב האוכלוסייה הבדואית במעבר מחנות צה"ל לנגב.

יצחק אהרונוביץ': מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת מפעיל מסלול תעסוקה המסבסד שכר של עובדים חדשים בתעשייה ובשירותים, במתן עדיפות לאוכלוסיית המיעוטים.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2010 אושרו בקשות ל-64 חברות, בהיקף של 55 מיליון, שהביאו לתוספת של 1,026 משרות חדשות.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2011 מתוכננים אישורים ל-30 חברות, בהיקף של 30 מיליון, שיביאו לתוספת של 550 משרות נוספות.

יצחק אהרונוביץ': מרכז ההשקעות מעודד הקמה והרחבה של מפעלים, מבנים לתעשייה, מלונות ומפעלי תיירות על-ידי מתן מעמד של מפעל מאושר לתוכנית ההשקעות.

יצחק אהרונוביץ': בשנים 2009–2010 אושרו שש בקשות לחברות ממגזר המיעוטים, בהיקף השקעה של 35 מיליון, 7 מיליון מהם מענקי מדינה, ותוספת של עוד 210 מועסקים.

יצחק אהרונוביץ': המדען הראשי במשרד – בשנת 2010 אושרו השקעות בתוכניות מחקר ופיתוח בהיקף של 10 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': הכשרה מקצועית – משרד התמ"ת מפעיל תוכניות ייחודיות למגזר, שיסתכמו ב-150 מיליון; תוכנית ייחודית להנדסאים בדואים, שילמדו בה 38 סטודנטים; 25 סדנאות להכנה לעבודה והעצמה אישית ל-450 נשים בענפי לימוד מגוונים: מטפלות, מינהל, מכינות, צורפות, ספרות ועוד.

יצחק אהרונוביץ': פיתוח אזורי תעשייה – בשנת 2010 השקיע משרד התמ"ת באזורי תעשייה במגזר המיעוטים 38 מיליון ש"ח ב-22 אזורי תעשייה ביישובים מוסלמיים, דרוזיים, נוצריים ובדואיים.

יצחק אהרונוביץ': הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים מפעילה תוכניות וכלים תומכים לעידוד יזמות עסקית במגזר המיעוטים: 1.

יצחק אהרונוביץ': קרן הלוואות לעידוד יזמות של נשים בהיקף של 21 מיליון; קרן הלוואות לעידוד יזמות של בדואים בהיקף של 10 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': מעונות, משפחתונים וצהרונים – מסגרות המשמשות כלי תומך לעידוד יציאה של נשים לעבודה.

יצחק אהרונוביץ': בשנת הלימודים תש"ע שהו במעונות ובמשפחתונים במגזר המיעוטים 4,270 ילדים ופעוטות.

יצחק אהרונוביץ': המשרד סייע במימון בסך 32 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': בצהרונים שהו כ-3,820 ילדים ופעוטות.

יצחק אהרונוביץ': המשרד סייע במימון של 13 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': בשנת 2011 מתוכננת תוספת של 100 מיליון לצהרונים לבדואים בעלות 4 מיליון.

יצחק אהרונוביץ': לסיכום, הממשלה רואה באזרחיה בני מגזר המיעוטים אזרחים שווי זכויות ומפעילה כלים רבים לשילובם בפעילות הכלכלית שבמדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דני דנון: אני מודה לשר לביטחון פנים.

דני דנון: אנחנו ממשיכים בדיון הסיעתי.

דני דנון: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אריה ביבי מסיעת קדימה, ואחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ניצב בדימוס איציק, אני רוצה לומר לך שאתה פה דיברת, ואני, כאילו, בסרט הזה אני לא נמצא, כי אני מסתובב בכפרים ואני רואה את הדברים.

אריה ביבי: יכול להיות שאתם עושים בסמוי?

אריה ביבי: יכול להיות.

אריה ביבי: אני בעצם עומד כאן ומביע אי-אמון בממשלה.

אריה ביבי: בעצם מי שהביע אי-אמון זה לא סיעת קדימה, זה לא האופוזיציה, זה העם שהביע אי-אמון בממשלה.

אריה ביבי: תאמין לי, אדוני היושב-ראש, זעקת העם עולה, ועולה כל יום.

אריה ביבי: כל יום אנחנו עדים לשביתות, כל יום אנחנו עדים להעלאות של מסים, קמים בבוקר ואנחנו מתעוררים עם כל מיני גזירות למיניהן.

אריה ביבי: ובוא נתחיל מהצפון; אתה מסתכל על היישובים הדרוזיים, ואתה אומר: ריבונו של עולם, זאת באמת מדינת ישראל?

אריה ביבי: אתה מסתכל על הכפרים הערביים, ועוד פעם, אין כפר ערבי שהייתי בו ואין כפר דרוזי שלא היו טענות, וטענות רציניות ואמיתיות; לא טענות כאלה של: אנחנו נותנים 5 מיליון לזה ו-4 מיליון לזה.

אריה ביבי: תאמין לי, לא רואים אותם בשטח.

אריה ביבי: אני לא ראיתי את זה בשטח.

אריה ביבי: ונרד הלאה, ואז אתה רואה את כרמיאל.

אריה ביבי: גם שם הזעקה גדולה.

אריה ביבי: ונצרת ועכו, ולאן שאתה מסתובב.

אריה ביבי: אני לא יודע היכן שרי הליכוד מסתובבים.

אריה ביבי: אני מסתובב די הרבה, ואני מכיר את עמי, ואני אומר: היכן אתם?

אריה ביבי: היכן המספרים שאתם מדברים עליהם?

אריה ביבי: מה קרה?

אריה ביבי: לכן אני חושב שהבעת האי-אמון, זה לא של האופוזיציה, זה לא של קדימה, אלא של העם.

אריה ביבי: העם הזה, שבחר בליכוד, כי הוא בחר וחשב – הוא לא בחר בליכוד כמפלגה הגדולה, היינו 28 ולכם 27, אבל אוקיי.

אריה ביבי: האג'נדה שלכם היתה על רווחה, על חמלה, על אזורי המצוקה.

אריה ביבי: ומה קיבלנו?

אריה ביבי: קיבלנו ליכוד מתנשא, קיבלנו קואליציה שהיא קואליציה מתנשאת, קואליציה שלא רואה את העם עין בעין, קואליציה שמסתכלת על העם ממגדלי השן, קואליציה – אני חייב לסיים בעמוס הנביא.

אריה ביבי: עמוס הנביא, אם אתם זוכרים, הרב זאב, מה עמוס הנביא אמר על פרות הבשן, אתה זוכר?

אריה ביבי: פרות הבשן העושקות דלים, הרוצצות אביונים, האומרות הביאו ונשתה.

אריה ביבי: זה מה שאתם כל הזמן חושבים ועל זה אתם כל הזמן בודקים, איך אפשר לשבת עוד בשררה.

אריה ביבי: רבותי, המקום שלכם לא בקואליציה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אריה ביבי.

דני דנון: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת ליה שמטוב מסיעת ישראל ביתנו.

דני דנון: אחריה – חבר הכנסת נסים זאב.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באי-אמון שהגישו סיעות האופוזיציה השבוע עולות סתירות עם המציאות.

ליה שמטוב: אתם טוענים: לקחי השרפה בכרמל לא נלמדו, וזאת אף-על-פי ששמעתם בדיוק כמוני, וגם השר לביטחון פנים דיבר על 330 מיליון השקלים שהעבירו לתקציב השוטף ולפיתוח מערך הכבאות, שהופקד בידי המשרד לביטחון פנים, וזה רק ההתחלה.

ליה שמטוב: נכון, הדרך עוד ארוכה, אבל צריך להבין שצריך להכין את המדינה לכל מצב חירום לאומי כגון שרפת ענק או רעידת אדמה קטלנית.

ליה שמטוב: אבל אנחנו שמענו היום את הנתונים, ואנחנו באמת עושים.

ליה שמטוב: ואתם מדברים, ומדברים על כך שהממשלה הנוכחית היא לא חברתית.

ליה שמטוב: אבל גם זה לא נכון, וכדוגמה לכך – הרפורמה שמתכנן שר הרווחה החדש למען הקשישים הזקוקים לשעות סיעוד מביטוח הלאומי.

ליה שמטוב: התחלתי לטפל בנושא הזה לאחר שקיבלתי עשרות פניות מהקשישים שנפגעו מהבדיקה המשפילה שמתנהלת כיום.

ליה שמטוב: מייד פניתי לשר הנכנס, משה כחלון, והוא הבטיח כי זה יהיה הנושא הראשון שהוא יטפל בו, ומתוכננת רפורמה מקיפה, שתביא לשינוי שיטת הבדיקה.

ליה שמטוב: בכוונתו לעשות כך שהקשישים מעל גיל 80 יצטרכו, כדי לקבל שעות סיעוד, רק אישור מהרופא המטפל.

ליה שמטוב: אני חושבת שזה מעשה טוב, כי אנחנו יודעים מה קורה עם הקשישים בשנים האחרונות.

ליה שמטוב: ברור לי כי מספסלי האופוזיציה העשייה שלנו, הובלת המדינה לעתיד טוב, מעצבנת את מי שהיו שרים בעבר ומי שהיו יושבי-ראש הוועדות, שלצערי, רק הציתו את השרפות, ואנחנו עכשיו בלמעלה משנתיים, באמצעות החקיקה המקורית, באמצעות התקציב המאוזן, מנסים לכבות את השרפה.

ליה שמטוב: אתם מדברים על העלאת המסים שגורמת לקריסת מעמד הביניים והשכבות החלשות.

ליה שמטוב: נכון, אף אחד לא אוהב לשלם מסים, עליות המחירים – תושבי המדינה לא אוהבים, ובשל כך גם נשמעו הקריאות בתקשורת לצאת ולשרוף את הרחובות, כמו בפריס.

ליה שמטוב: אני הקשבתי לתקשורת, יצאתי לרחובות עם מטפי כיבוי, ומה אני רואה – החנויות מלאות בקונים, המסעדות – להזמין מקום צריך כמה ימים מראש, וגם עליית מחירי הדלק, מתברר, לא מרתיעה את הישראלים מריח הניילונים של המכוניות החדשות; רק בחודש פברואר נמכרו יותר מ-18,000 רכבים חדשים, וזה עלייה של 22% ביחס לפברואר אשתקד.

דני דנון: נא לסיים.

דני דנון: בבקשה.

ליה שמטוב: אני מסיימת.

ליה שמטוב: יש כאלה המדברים על מדיניות אפליה וקיפוח של הממשלה כלפי המגזר הערבי בכל התחומים.

ליה שמטוב: עכשיו שמענו מהשר לביטחון פנים, שדיבר מטעם הממשלה, על מה שעושים במגזר הערבי.

ליה שמטוב: אבל לצערי, לא יודעים להעריך את זה, ויכול להיות שאם היו נוסעים למדינות הערביות השכנות, יכול להיות ששם היו זוכים לסדנת חינוך.

ליה שמטוב: במדינת ישראל, סמל לנאורות ודמוקרטיה, חיים, לצערנו, אנשים המבקשים לכלותנו, ולהם אגיד, כמו שאמרתי בעבר: הסיוט שלכם הוא החלום של אזרחי המדינה הנאמנים.

ליה שמטוב: הממשלה היא יהודית, ערכית, שדואגת לאזרחיה ושומרת על ערכיה.

ליה שמטוב: תודה.

דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

דני דנון: הדובר הבא הוא חבר הכנסת נסים זאב מש"ס.

דני דנון: אחריו – חבר הכנסת עמיר פרץ.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, משפט אחד על פרות הבשן של אריה ביבי.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לו שיש פרות מסוג אחר, של פרעה, שם כתוב: ותאכלנה הפרות רעות המראה ודקות הבשר את שבע הפרות יפות המראה.

נסים זאב: ושם כתוב: ולא נודע כי באו אל קרבנה – שבע הפרות שהיו רעות, דקות, בלעו שבע פרות שמנות, ונשארו אותו דבר.

נסים זאב: וזה היה הסימן שבאות שנות רעב.

נסים זאב: רבותי, מה, אנחנו לא מסתכלים סביבנו?

נסים זאב: לא רואים מה קורה בעולם?

נסים זאב: כל מה שמתחולל פה במדינת ישראל, כל השינויים זה אשמת מדינת ישראל?

נסים זאב: לא מעניינת אתכם המגמה, מגמת ההתעצמות של ה"חמאס" הצבאי ברצועת-עזה?

נסים זאב: הברחות ואמצעי לחימה איכותיים מסיני דרך מנהרות רפיח, אלה הדברים שצריכים להדאיג אותנו, שבמרחב סיני הולכת ומתעצבת החצר האחורית של רצועת-עזה, כמויות אמצעי הלחימה שמרוכזות שם.

נסים זאב: בגזרת ירושלים, אני רוצה להזכיר לכם, יש עלייה במספר אירועי הטרור, פיגועי ירי, יש זריקת אבנים, השלכת בקבוקי תבערה.

נסים זאב: מכיוון שאנחנו מדברים על ירושלים, אני רוצה להזכיר שהיום, אדוני, חודש טוב ומבורך, אנחנו בראש חודש אדר, משנכנס אדר מרבים בשמחה, אבל אסור לנו לשכוח את שמונת הנרצחים, הילדים שהיו בישיבת "מרכז הרב", שהיום מלאו שלוש שנים לרציחתם – על-ידי מי?

נסים זאב: תושב ירושלים משכונת אבו-תור בא ורצח אותם כשהם יושבים ולומדים תורה.

נסים זאב: אז תראו את השנאה שקיימת נגד מדינת ישראל, נגד העם היהודי.

נסים זאב: זה מה שצריך להדאיג אותנו.

נסים זאב: כל שבוע מעלים פה חרס, עוד הצעת אי-אמון, עוד נושא.

נסים זאב: אני רוצה לומר: אל תרבו תדברו גבוהה גבוהה יצא עתק מפיכם כי אל דעות ה' ולו נתכנו עלילות.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם, כשמדברים על הנושא המרכזי, שזה בעיית עליית המחירים, למשל אספקת הדלק מלוב – מה שקורה באירופה, שאירופה כולה תלויה היום במה שקורה במדינות ערב.

נסים זאב: אי-אפשר להתעלם מכך שהיום אי-אפשר לסמוך שאספקת הדלק תהיה סדירה.

נסים זאב: מישהו יכול להתחייב מה יקרה מחר?

נסים זאב: רק לפני יומיים חשבנו על מערכת שונה במקום אספקת גז, איך לייצר חשמל.

נסים זאב: אנחנו לא רואים את השינויים סביבנו?

נסים זאב: מה אנחנו, עיוורים?

נסים זאב: אז אני רוצה לומר, שאנחנו צריכים באמת להתמקד, אדוני היושב-ראש, בדברים המהותיים שעם ישראל מחובר להם.

נסים זאב: אני חושב שכולנו נמצאים בדאגה מול האויב המרכזי שלנו, ואנחנו לא צריכים להפוך את עצמנו לאויבים ולהילחם איש באחיו.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת עמיר פרץ מהעבודה.

דני דנון: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים בדבר צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 16), התשע"א–2010.

נאזם בדר: ההחלטה האמורה טעונה אישור הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: 1.

דני דנון: עול המסים של נתניהו גורם לקריסת מעמד הביניים והשכבות החלשות;

דני דנון: 3.

דני דנון: מדיניות האפליה והקיפוח של הממשלה כלפי המגזר הערבי בכל התחומים והשלכותיה הקשות על רקע השינויים המתרחשים באזור

דני דנון: חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, לעתים, כשאתה נמצא במליאת הכנסת, יש כאן חברי כנסת שהיו כאן ברגעים מאוד חשובים, מאוד משמעותיים.

עמיר פרץ: היו ימים שבהם חשנו שמשהו עומד להתרחש.

עמיר פרץ: יש כאלה שהסכימו, יש כאלה שהתנגדו, אבל ידעת שמתקיימים ויכוחים על תפיסות עולם מחודדות, ברורות, שאנשים מוכנים לשלם בעתידם כדי להגשים את תפיסת עולמם.

עמיר פרץ: אבל מה קורה היום?

עמיר פרץ: אנחנו שומעים – יש מה שנקרא תוכניות בשלבים; בטח היושב-ראש מכיר יותר את כל העניינים, כי הוא יותר מקורב – בר-אילן א', בר-אילן ב'.

עמיר פרץ: בסדר.

עמיר פרץ: אתה שואל, ראש ממשלה צריך שלושה חודשים כדי להחליט איזה תוכנית מדינית הוא הולך למכור עכשיו לקונגרס האמריקני?

עמיר פרץ: ומה אתנו, אדוני ראש הממשלה, לנו אין זכות לדעת?

עמיר פרץ: לא תבוא, תופיע כאן באומץ?

עמיר פרץ: מה הפחדנות שלך?

עמיר פרץ: אתה מחכה שיעמדו חברי קונגרס וימחאו לך כפיים – נו, אז מה?

עמיר פרץ: אז מה?

עמיר פרץ: תגיד: הרווחנו זמן?

דני דנון: אולי הוא עוד יבוא לכאן.

עמיר פרץ: הלוואי, זו מגמתי בנאום.

עמיר פרץ: אני מקווה, ראש הממשלה, שאת ההודעה שלך על פתרון שאתה מציע לעובדים הסוציאליים אתה לא מתכוון לעשות במדינה אחרת, אולי בלונדון או מקום אחר.

עמיר פרץ: מה קרה, אדוני ראש הממשלה?

עמיר פרץ: בקושי הסכמת לבוא ולהופיע בוועדה לביקורת המדינה.

ישראל חסון: עמיר – – –

עמיר פרץ: אני לא יכול להרשות לך.

עמיר פרץ: רק היושב-ראש יכול להרשות לך לדבר.

דני דנון: אני יכול להרשות לך – שאלה, אבל על חשבון – – –

עמיר פרץ: למה על חשבוני, אדוני?

עמיר פרץ: גם נדיב וגם על חשבוני?

עמיר פרץ: זה טוב.

עמיר פרץ: זה רק הליכוד יכול.

עמיר פרץ: מה זה הדבר הזה?

עמיר פרץ: לא, חביבי, אני אסיים – תשאל.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שמתרחש היום, שיש לנו ראש ממשלה, באמת, אני לא רוצה להיכנס לעניינים – חלילה – שיישמעו פרסונליים, אבל הגיע הזמן, אדוני ראש הממשלה, תבין, גם אם אין לך תשובות, האומץ להופיע בפני הציבור זה כלל יסוד למנהיגות.

עמיר פרץ: ואתה מתחמק.

עמיר פרץ: אין תוכנית מדינית, הכול עומד.

עמיר פרץ: אין תוכניות חברתיות.

עמיר פרץ: עובדים סוציאליים מחפשים את העובד הסוציאלי שיטפל בהם.

עמיר פרץ: אין תעודת עניות יותר גדולה למתרחש במדינת ישראל מאשר הקבוצה הנפלאה הזאת, של עובדים סוציאליים, שצריכים היום להתחנן על שכרם ועל כבודם.

עמיר פרץ: ואני מקווה, אדוני ראש הממשלה, שתדע להחזיר בזמן את כבודם של אותם עובדים, אבל אנא ממך, אל תלך לארצות-הברית כדי להסביר להם מה עתידנו.

עמיר פרץ: גם כבודנו חשוב, בוא הנה באומץ ותגיד לנו אם יש לך תוכנית מדינית או שהכול רק להרוויח זמן.

עמיר פרץ: תודה.

דני דנון: תודה רבה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת משה גפני מיהדות התורה.

דני דנון: בבקשה.

ישראל חסון: אולי היושב-ראש יודע מה התוכנית המדינית ובגלל זה הוא רגוע?

דני דנון: אני שאלתי את ראש הממשלה לפני שעתיים לגבי התוכנית המדינית, חבר הכנסת חסון, והוא אמר שכרגע הוא מגבש את הדברים, ושלא נאמין לכל מה שאנחנו קוראים בעיתונים.

דני דנון: אני מציע שלא נאמין.

עמיר פרץ: אבל אולי תעזור לו, זה ייקח לו פחות זמן.

ישראל חסון: זאת אומרת, עוד אין לו.

דני דנון: אבל אני מזכיר לחבר הכנסת פרץ שפה זה המקום לומר את הדברים.

עמיר פרץ: אם תעזור לו זה ייקח לו פחות זמן.

ישראל חסון: בגלל זה, אם היית נותן לי לא על חשבון הזמן שלו, היינו אומרים במיוחד את הדברים.

דני דנון: אתם מוזמנים להצטרף לליכוד אם אתם רוצים לעזור לראש הממשלה.

דני דנון: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, יש הרבה מאוד בעיות חברתיות שמטרידות, ומפריעות ומציקות לחברה בישראל.

משה גפני: יש פערי המעמדות, יש השביתה של העובדים הסוציאליים, יש העלאת מחירי הדלק, העלאות של מוצרים בסיסיים שחלקם הגדול – או: חלקם לא תלוי בהחלטות הממשלה אלא במה שקורה בעולם, אבל מעל הכול, מעל הכול, הבעיה הלאומית הקשה ביותר זה מצוקת הדיור.

משה גפני: הבעיה הקשה ביותר, שזוג צעיר, או משפחה, אינם יכולים להגיע לקורת גג, והמציאות שמחירי הדירות נוסקים, דירה שלפני שנתיים עלתה מחיר מסוים היום היא עולה כפול, וזוג צעיר או משפחה אינם יכולים להגיע לדירה בשום מקרה, זאת בעיית הבעיות, פצצה חברתית מתקתקת שיכולה להרוס את החברה.

משה גפני: אם אנחנו נסיים את הקדנציה הזאת – ואת זה אני אומר קואליציה ואופוזיציה כאחד, בוודאי חברי הקואליציה, בוודאי השרים בממשלה – אם אנחנו נסיים את הקדנציה הזאת ומצוקת הדיור לא תיפתר, אנחנו, א.

משה גפני: נשלם את המחיר – חוץ, כמובן, מיהדות התורה, כי יש לה חמישה מנדטים וזהו, אבל כל האחרים ישלמו את המחיר.

משה גפני: לצערי הרב זה המצב.

משה גפני: הלוואי שהיו מתחשבים במה שאנחנו עובדים, חברי סיעת יהדות התורה, יכול להיות שהיינו מקבלים יותר מנדטים.

משה גפני: אבל לא מתחשבים בזה.

משה גפני: אבל המצוקה הזאת היא מצוקה שיכולה לפוצץ את החברה בישראל.

משה גפני: שמעתי שראש הממשלה הקים ועדה לאומית כדי לטפל בביורוקרטיה הקשה של מצוקת הדיור.

משה גפני: יש כמה חלקים למצוקה הזאת: א.

משה גפני: החלק הראשון הוא כמובן הביורוקרטיה.

משה גפני: המציאות הזאת, שעד שאדם יכול לבנות דירה, עד שהוא יכול להגיע לדירה, מבחינת הפרוצדורה של היתרי בנייה וכל מה שנקבע לעניין הזה, זה פשוט כמו מדינת עולם שלישי.

משה גפני: הדבר הנוסף זה שהמדינה מספסרת בקרקעות.

משה גפני: היא בעלת הקרקעות הגדולה ביותר, היא מוציאה את הקרקעות טיפין-טיפין ויוצרת עלייה במחירים.

משה גפני: המציאות הזאת שבה המדינה לחלוטין, כבר עשר שנים – בעיקר מ-2003 – יצאה מכל הנושא הזה, לא במענקי מקום, לא בהלוואות, לא במשכנתאות, היא לא נמצאת בעניין הזה, גם בעידוד התושבים ללכת לפריפריה, מכל העניין הזה היא יצאה, אומרת הממשלה שאפשר לקנות דירה ב"מגדלי אקירוב" או במרכז תל-אביב, למי שיש לו הכסף לכך.

משה גפני: מי שאין לו הכסף, לא יכול לרכוש דירות.

משה גפני: אני צריך לסיים – – –

דני דנון: משפט אחרון.

משה גפני: ברשותך, אדוני, לא שמתי לב.

גאלב מג'אדלה: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, את המשפט האחרון לא הבנתי.

גאלב מג'אדלה: לא רצית שיבינו אז אמרת אותו בשקט?

זאב בילסקי: מכיוון שהפריעו לו תן עוד דקה.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: גאלב, אמרתי – ואתה מסכים אתי, הרי דיברנו על זה כמה פעמים – שבעיית הדיור היא הבעיה שמאפילה על כל הבעיות האחרות, ויש בעיות.

משה גפני: אמרתי עובדים סוציאליים, והעלאת מחירי הדלק, מחירי היסוד, הכול בסדר.

משה גפני: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אמרתי – ובזה אני מסיים – שאני לא יכול שלא לגעת בעניין של הציבור החרדי.

משה גפני: אני אומר תמיד שכשטוב לציבור הכללי, טוב גם לציבור החרדי; כשרע לציבור הכללי, לציבור החרדי רע שבעתיים, בגלל כמה סיבות.

משה גפני: עם הסיבה העיקרית אני מסיים.

משה גפני: אין ציבור אחד במדינת ישראל שיכולים בלי תגובה להגיד – שהציבור הערבי לא ירכוש דירות בעיר שלי, או עולים מאתיופיה לא יקנו דירות בשכונה שלי.

משה גפני: אין דבר כזה שזה יעבור בלי תגובה, תהיה מלחמת עולם.

משה גפני: יש רק ציבור אחד שיכולים להגיד "הוא לא יקנה דירות בעיר שלי", כמו שקרה בקריית-מלאכי עכשיו.

משה גפני: ראש העיר מלכה אמר בישיבת מועצת העיר: כל עוד אני ראש עיר, חרדים לא יבואו לכאן.

משה גפני: וזה לא לטיפול המשטרה.

משה גפני: אל תסתכל עלי.

משה גפני: אמר לי היועץ המשפטי לממשלה, בתשובה אחרי חודשיים, שזו בעיה חינוכית.

משה גפני: תאר לעצמך, השר אהרונוביץ, שהיו אומרים את זה על ערבים, שהיו אומרים את זה על עולים חדשים.

דני דנון: נא לסיים.

דני דנון: בבקשה.

חנא סוייד: אומרים, אומרים – – –

משה גפני: זה לא היה עוזר, לערבים זה לא היה עוזר, רק היו מדברים.

משה גפני: אבל מדברים לפחות, עלינו אפילו לא מדברים.

דני דנון: הדובר הבא, חבר הכנסת אחמד טיבי, מסיעת רע"ם-תע"ל – בבקשה.

ישראל חסון: דרך אגב, משה, למגזר הערבי יש מה שנקרא "לבני המקום בלבד".

ישראל חסון: במגזר הערבי 100% המכרזים בדרום ו-90% מהמכרזים בצפון זה לבני המקום בלבד.

דני דנון: חבר הכנסת טיבי, האם חברת הכנסת חוטובלי מונעת ממך להגיע לדוכן?

ציפי חוטובלי: – – – ההשתלטות – – –

דני דנון: אם צריך אני יכול לקרוא לסדרנים, חבר הכנסת טיבי.

דני דנון: אחמד, הסדרנים מוכנים פה לכל קריאה.

אחמד טיבי: – – – איסור נגיעה – – –

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: לרשותך שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, רבותי חברי הכנסת, חברי טלב אלסאנע היטיב לבטא את עמדת הסיעה בנימוק האי-אמון.

אחמד טיבי: ברשותך, אני רוצה לדבר על נושאים אחרים, מעניין לעניין באותו עניין.

אחמד טיבי: היום הייתי בבית-המשפט העליון, חברי מוחמד ברכה ואני, יחד עם – – –

דני דנון: הבנתי שיש פשרה שתהיה התנצלות.

אחמד טיבי: תן לי לומר את הדברים ואני אענה על שאלתך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: במשפט, בעתירה, בערעור של כמה חיילים – חיילי כיבוש – שאומרים שהם שירתו בג'נין בזמן ההתקפה על מחנה הפליטים, והם רודפים – נדמה לי כבר תשע שנים – את מוחמד בכרי, יוצר, במאי, על הסרט "ג'נין ג'נין".

אחמד טיבי: אני ער לעובדה שבית-המשפט, בערכאה נמוכה יותר, החליט מה שהחליט.

אחמד טיבי: יש לי מה לומר על ההחלטה הזאת, אבל קשה לי להשתחרר מהרושם שיש כאן רדיפה.

אחמד טיבי: רוצים – – – נראה לך שאת ההפגנה שם אפשר לפזר?

דני דנון: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

דני דנון: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

דני דנון: חבר הכנסת מג'אדלה וחבר הכנסת והבה.

אחמד טיבי: ג'יבּוּ להם קהווה.

דני דנון: אתם מפריעים לנו ואני בטוח שזה לא מכוון נגד חבר הכנסת טיבי.

דני דנון: בבקשה.

אחמד טיבי: אוקיי, תודה.

אחמד טיבי: – – – ציד מכשפות נגד הבמאי מוחמד בכרי, וניסיון באמצעות הפחדתו לעשות מין טרור מחשבתי, למנוע מיוצרים למתוח ביקורת, ליצור יצירות, שירים, סיפורים, ספרים, מאמרים.

אחמד טיבי: מה המחזה המתחולל מול עינינו?

אחמד טיבי: חיילי כיבוש שביצעו, על-פי כל כלל של חוק בין-לאומי, פשעים המוגדרים כפשעי מלחמה, מציגים את עצמם כקורבן, ואת במאי הסרט כמי שתקף אותם, כאיש שאותו צריך לתקוף.

אחמד טיבי: היש יותר צביעות מזו?

אחמד טיבי: האמת היא שהישראלים באופן כללי הם בעלי תפקיד הקורבן המקצוענים ביותר שיש בעולם.

אחמד טיבי: זה הפך להיות מקצוע – –

דני דנון: נא לסיים.

דני דנון: בבקשה.

אחמד טיבי: – – שבו לא רק שרודפים אחרי יוצר ואמן – ומי שרודף אחרי יוצר של סרט, סופו גם לשרוף ספרים, למשל.

אחמד טיבי: לא ירחק היום ואולי יתחילו לשרוף ספרים שלא מוצאים חן בעיניהם.

אחמד טיבי: אגב, בניגוד לשאלה שממנה השתמע – מוחמד בכרי לא התנצל או לא יתנצל.

אחמד טיבי: הוא אמר בצורה מפורשת ביותר בפנים, בחוץ, למעלה, למטה, שבחיים שלו הוא לא יתנצל.

אחמד טיבי: בדרך כלל אני נוטה לומר שמי שמבצע פשעים רצוי שיתנצל.

אחמד טיבי: אם לא – צריך להעמיד אותו לדין.

אחמד טיבי: כך לגבי חיילי כיבוש, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אריה אלדד מסיעת האיחוד הלאומי.

דני דנון: ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני ממש שמח שנגזר עליך להשיב היום, כי האי-אמון השבועי שלי בממשלה הוא בגללך.

אריה אלדד: אתה מופקד על המשרד לביטחון פנים ועל משטרת ישראל, ולצערי אני חש שאתה נותן גיבוי לתרבות השקר שפשתה במשטרה.

אריה אלדד: אתמול היה דיון בוועדת משנה בבית הזה בנושא האירועים בחוות-גלעד.

אריה אלדד: זומן מפקד המרחב לדווח לוועדה.

אריה אלדד: הוא לא הגיע.

אריה אלדד: היחיד שיכול לאשר לקצין משטרה לא להופיע, זה השר לביטחון פנים, אבל אז הוא חייב להופיע במקומו.

אריה אלדד: למרות זאת, הקצין לא הגיע.

אריה אלדד: הגיע קצין אחר בדרגת תת-ניצב, שהוא התמנה להיות הקצין הבודק מטעם המשטרה של האירועים בחוות-גלעד.

אריה אלדד: הוא נתן את הדיווח שלו לוועדה, כשאני נזהר מאוד להגיד, לפחות על חלק מהדברים, אם הוא שיקר ביודעין לכנסת או שהתחקיר שהוא עשה התבסס על השקרים ששיקרו לו פקודיו.

אריה אלדד: אבל בדבר אחד אני יודע שהוא שיקר.

אריה אלדד: תת-ניצב במדים שבא לכנסת שיקר ביודעין.

אריה אלדד: שאלנו אותו הרבה שאלות – –

ישראל חסון: אז מה אם הוא שיקר?

אריה אלדד: – – שאלנו אותו כמה כדורים נורו, מה הנשק, מה הטווח שנורו, מי נתן את ההוראות לירי.

אריה אלדד: על השאלות האלה, ברובן, הוא השיב: התחקיר לא הסתיים, עדיין אינני יכול למסור תשובה.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא שקר.

אריה אלדד: רבע שעה אחרי שהסתיים הדיון, התפרסמה בתקשורת הודעה מטעם מפכ"ל המשטרה בעקבות התחקיר שנמסר לו.

אריה אלדד: התחקיר היה בידיו והתחקיר הסתיים.

אריה אלדד: התחקיר נמסר למפכ"ל המשטרה ובכל זאת תת-ניצב במדים בא ומשקר במצח נחושה לכנסת, ואומר: לא הסתיים התחקיר, אין לי פרטים.

אריה אלדד: ולכן, אני טוען שאתה נותן גיבוי לארגון שתרבות השקר הפכה להיות עמוד השדרה שלו.

אריה אלדד: לפני שנים הדבר הזה נגע בשירותי הביטחון הכללי של מדינת ישראל, עד פרשת קו 300, ואז ניקו את הארגון הזה מתרבות השקר.

אריה אלדד: הגיע הזמן שתעשה את זה במשטרה.

אריה אלדד: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת מוחמד ברכה מסיעת חד"ש, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, שלשום ביקרתי עם חברי בהנהגת הציבור הערבי, ועדת המעקב, בעיר לוד, וביקרנו באוהל המחאה שמוקם על הריסות בתיהם של משפחת אבו-עיד.

מוחמד ברכה: שבעת הבתים של המשפחה נהרסו לפני כמה שבועות.

מוחמד ברכה: לפני כמה ימים באו בחסות המשטרה ופגעו בתשתיות של מבנים יבילים שרצו להקים על מנת שיתאכסנו בהם, כי אין להם מקום אחר.

מוחמד ברכה: יש פה שתי סוגיות קשות.

מוחמד ברכה: הסוגיה הראשונה היא הזכות לדיור והזכות לבנות בית על קרקע פרטית, ואני חושב שהמדינה והממשלה אינן ממלאות את תפקידן, בלשון המעטה, אלא ממלאות את תפקידן בהפוך על הפוך.

מוחמד ברכה: במקום להבטיח דיור, הן יוצרות הריסות.

מוחמד ברכה: והבוקר, אדוני היושב-ראש, נהרס כפר אל-עראקיב בדרום בנגב, ליד רהט, בפעם ה-23, בחסות המשטרה, תוך שימוש בכוח ברוטלי.

מוחמד ברכה: הממשלה הזו מצטיירת בפני הציבור הערבי כממשלת החרבת הבתים – חֻכּוּמַת חַ'רַאבּ אל-בֻּיוּת.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גפני לפני דיבר על הדיור ועל בעיית הדיור ומצוקת הדיור.

מוחמד ברכה: כאן, הציבור הערבי, יש לו זכויות לדרוש דיור מהממשלה, אבל לפחות גם כשהממשלה אינה ממלאת את תפקידה בעניין הזה, והוא מקים את בתיו על אדמתו הפרטית, המדיניות היחידה שנוקטת הממשלה היא מדיניות של החרבת בתים.

מוחמד ברכה: זו ממשלה מסוכנת לחיי האזרח – אני משכתי את העניין על מנת שתתפנו מהשיחה, אדוני היושב-ראש, כדי שהשר יקשיב, השר אהרונוביץ.

מוחמד ברכה: המשטרה אינה צריכה למלא תפקיד של התקפה על ציבור אומלל שמחריבים את בתיו.

מוחמד ברכה: באותו מעשה הריסה לפני כמה ימים בלוד, השוטרים באו רעולי-פנים – כנראה הם יודעים שהם עושים עבירה, ואז הם מסתירים את פניהם – שברו יד לאשה, פגעו ברגל של תלמיד קטן, והשתמשו בברוטליות בלתי מרוסנת לחלוטין כנגד התושבים.

מוחמד ברכה: אותו מחזה חוזר על עצמו מדי כמה ימים באל-עראקיב.

דני דנון: נא לסיים.

מוחמד ברכה: הממשלה, יש לה שתי זרועות, שתי זרועות אכזריות, ברוטליות, אלימות – זרוע הורסת בית, וזרוע אחרת מכה באנשים.

מוחמד ברכה: ממשלה כזו – ולו רק בגלל הסיבה הזו – אינה זכאית לשום אמון.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אילן גילאון מסיעת מרצ.

דני דנון: חבר הכנסת ברכה, גם בחוות-גלעד הגיעו אנשי הביטחון רעולי-פנים.

מוחמד ברכה: אני בעד – – – אזרחים – – –

דני דנון: וללא תגים.

מוחמד ברכה: – – – בשום פנים ואופן – לא בחוות-גלעד ולא באל-עראקיב.

מוחמד ברכה: אני חושב שהקיום שלהם שם הוא בלתי חוקי, אבל אסור לפגוע בהם – – –

דני דנון: בהחלט.

דני דנון: בהחלט.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רבותי השרים, קשה להיות יושב-ראש הישיבה בימים אלה, מפאת השעמום, אדוני – על המסים ועל השרפות ועל קיפוח הרשויות הערביות – ולמעשה אנחנו כמו "נחום תקום", אדוני היושב-ראש, דנים כל הזמן באותו נושא.

אילן גילאון: אותו דיון, וגם כמעט אותו אי-אמון, וזה נורא משעמם, ולכן צר לי עליך שאתה עומד באותה ישיבה שבוע אחרי שבוע.

דני דנון: אנחנו מתחלפים, זה בסדר.

אילן גילאון: כן, גם זה לא מספיק.

אילן גילאון: והדיון הוא לא זה.

אילן גילאון: הדיון הוא מקור העניינים – מנוע חיפוש, שהוא מנוע חיפוש אחד – של חוסר אחריות, של הפקרות, של חוסר רצון לנהל עניינים, של רצון להעביר זמן, של המצאת שם רע לחלטורה.

אילן גילאון: פעם הייתי אומר שזה מוסר של האינסטלטורים, אבל, אדוני, האינסטלטורים היום יש להם מוסר עבודה הרבה יותר טוב והבטחה שלהם היא הרבה יותר הבטחה.

אילן גילאון: לממשלה במדינת ישראל נותר רק החריץ מכל הסיפור הזה, ולא יותר.

אילן גילאון: ואנחנו מדברים במצב כאילו היינו חיים בהולוגרמה.

אילן גילאון: הרי בשם היעילות הזאת שמדינת ישראל מתבקשת לנהוג בה, שממשלת ישראל באופן קפיטליסטי מטיפה לה, אנחנו מפריטים את עצמנו לדעת.

אילן גילאון: אני עוד מתפלא איך אף אחד עוד לא העלה את הרעיון של להפריט גם את שירותי הכבאות, כי זה יעבוד יותר טוב.

אילן גילאון: בשם היעילות הזאת אנחנו אפילו לא מצליחים באופן יעיל לספק את השירותים שהאזרחים האלה משלמים עליהם, בשום תחום מתחומי חיינו.

אילן גילאון: הבוקר, אדוני, הייתי בוועדת החינוך בדיון על התרסקות והתמוטטות מדרשת שדה-בוקר.

אילן גילאון: ולמה?

אילן גילאון: כי מדינת ישראל – הרי כל אזרח שהיה מגיע ממדינת "נורמליה" לכאן, היה חושב שמדרשת שדה-בוקר היא בכל זאת דבר ממלכתי, באחריותה של מדינת ישראל ובאחריות משרד החינוך של מדינת ישראל.

אילן גילאון: אבל מדינת ישראל, שמוציאה את כל העבודות שלה ל-outsourcing, מנסה לקנות מיזמים ומקבלנים יד שנייה שירותים שהיא בעצמה לא היתה מוכנה לספק אותם במחיר שהיא מוכנה לשלם.

אילן גילאון: ולכן, כאשר אנחנו מדברים על הנושא של המסים שממוטט אנשים, אני מדבר אליך כאדם שאוהב מאוד מסים, אבל מסים הגונים, הוגנים, ישירים, שהם על הכנסות.

אילן גילאון: ובמדרגות מס גבוהות אפשר לקחת גם 70% וגם 80% מסים, אבל כאשר אנחנו נותנים מסים עקיפים – שדווקא הם המכשיר בידינו לנהל חברה, כמו על דלק לדוגמה, ומצד שני לא נותנים שום תמורה, אנחנו לוקחים מס ערך מוסף על מים במדינת ישראל, שלא נדבר על אוכל.

אילן גילאון: נמאס לי, אדוני, ובדקה האחרונה אני אומר לך – –

דני דנון: נא לסיים.

אילן גילאון: – – הטיעון הדלוח והשחוק והחלוט, שהרבה מאוד אנשים קונים מכוניות, וכביכול אנחנו כאן צריכים להשוות את עצמנו למדינות אחרות באזור כאשר אנחנו מדברים על זכויות של אנשים, זה לא מה שהתיימרנו לעשות.

אילן גילאון: בשם היעילות הזאת, שאני לא מעריך אותה כערך ראשון, אנחנו מקיימים מדינה שהולכת ומידרדרת כל הזמן מבחינת שירותיה – –

דני דנון: נא לסיים.

דני דנון: בבקשה.

אילן גילאון: – – ומבחינת חלוקת המשאבים שבתוכה.

אילן גילאון: והיות שאני מאמין שמדינה צריכה לשרת את אזרחיה גם ולא רק אותה, המציאות הזאת מחברת את שלושת הנושאים גם יחד לאותו חיבור.

אילן גילאון: לכן, על ממשלת ישראל לעשות דבר אחד: להפריט את עצמה; לא משום שהיא שונה מהממשלה שקדמה לה, אלא משום שבשנתיים האחרונות היא לא הצליחה לשנות כיוון.

אילן גילאון: תפריט את עצמה, אולי זה יהיה יעיל יותר.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי אורבך מסיעת הבית היהודי – מפד"ל החדשה, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאור ההצלחה, בקרוב נאום בר-אילן 2.

אורי אורבך: במאי, בקונגרס, אולי ביוני או ביולי – כמו שאומר השיר – ראש הממשלה צריך להרוויח עוד קצת זמן, אז צריך להכין איזה נאום, ובנאום צריך שיהיה קצת בשר, ואם לא בשר אז קצת עצמות.

אורי אורבך: משהו שתופס, משהו שיעניין, משהו שאפשר אחריו להגיד, לדבר ולהרצות ולהתווכח על היוזמה החדשה, המחודשת, המתחדשת, המשודרגת של ראש הממשלה, שבה מציעים לפלסטינים 2%, 5%, עוד איזו כברת ארץ; שלא יצא מזה שום דבר, לשמחתי, כמו שלא יצא שום דבר, חוץ מכמה נזקים מדיניים, מנאום בר-אילן 1.

אורי אורבך: ואני סבור שראש הממשלה צריך להחליט, מדי פעם, להגיד את מה שהוא חושב באמת, ולא רק איך לרצות לרגע, במסגרת הסכם השלום שאנחנו חותמים כל הזמן עם ארצות-הברית של אמריקה, לנסות כל הזמן להרגיע אותם לעוד איזשהו פרק זמן.

אורי אורבך: כי אנחנו רואים כבר הרבה שנים – ועוד יותר, במשנה תוקף, בשנתיים האחרונות – שתהליך השלום זה מין מולך כזה.

אורי אורבך: האש כל הזמן בוערת, וצריך לזרוק כל הזמן עוד כמה זרדים כדי שזה ימשיך לבעור.

אורי אורבך: לא יוצא מזה שום דבר, אבל צריך להאכיל את המולך הרעב הזה בזרדים חדשים.

אורי אורבך: אז זה נאום בר אילן 1 – אלו זרדים גדולים, אחר כך באה ההקפאה לעשרה חודשים – הנה, עוד כמה זרדים, אחר כך הדיבורים על הקפאה 2, לעוד שלושה חודשים, והנה הרווחנו עוד כמה חודשים.

אורי אורבך: לא יותר פשוט להגיד את האמת?

אורי אורבך: – שאין כאן מקום לשתי מדינות לשני עמים, ולא תהיה כאן מדינה פלסטינית, גם אם כולם אומרים: נו, אז מה התכלית, אז מה הפתרון?

אורי אורבך: כאילו שמציעים לנו כאן איזה שי נפלא לחגים, דבר שבלעדיו מי יודע אנה אנו נלך.

אורי אורבך: צריך למצוא פתרונות קטנים, של יום חול, של יום חולין, של יום-יום.

אורי אורבך: קצת לפליטים, קצת אוטונומיה, מעט מגבלות, וגבולות של הרשות הפלסטינית, שלצערנו כבר קיימת, קצת הטבות כלכליות, פה ושם הרעות כלכליות – לפי העניין.

אורי אורבך: לא תקום כאן עוד מדינה.

אורי אורבך: מנסים למכור לנו את הסחורה הקלוקלת הזאת כבר יותר מדי שנים, וראש הממשלה מדלג לו מאבן לאבן בתוך השלולית, לא כדי להגיע למשהו, אלא כדי להתקדם.

אורי אורבך: אבל זו התקדמות של אופני כושר; עושים את הפעולה כמו באופניים, אבל לא מתקדמים לשום מקום.

אורי אורבך: ולכן אני אומר לראש הממשלה – רק להגיד את האמת:

אורי אורבך: אנחנו לא רוצים לוותר על חלקים מארץ-ישראל, אנחנו לא מאמינים שיש כאן מקום לעוד מדינה, לצד ישראל, בין הירדן לבין הים, ולכן, הבה נעשה הסכמים – הסכמי ביניים, הסכמים מוגבלים מאוד, דברים – מעשים – חד-צדדיים, לטובת האזור ובעיקר לטובת מדינת ישראל, ולא לדבר גבוהה גבוהה ובעצם לדעת שלא יצא מזה שום דבר.

אורי אורבך: לא נאום בר אילן 1 הועיל, לא נאום בר אילן 2, לא במאי תבוא התשועה, וגם לא ביוני, ביולי או באוגוסט.

אורי אורבך: רק להגיד אמת.

אורי אורבך: משם תבוא הגאולה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אורבך.

דני דנון: הדובר הבא הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה מסיעת בל"ד.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעות האי-אמון היום עוסקות בנושאים חשובים: מדיניות המיסוי שמדרדרת את מעמד הביניים – את מעמדו של מעמד הביניים, מדיניות האפליה כלפי הציבור הערבי, ובכלל – המדיניות החברתית של הממשלה, שבעצם בימים אלה אנחנו עדים לפירות שלה, בצורת השביתה של העובדים הסוציאליים, שמצבם אינו אחריותה של הממשלה הנוכחית אומנם, אבל בוודאי אחריותו של העומד בראשה, שבעשור האחרון הוא המעצב העיקרי של המדיניות הכלכלית, גם בקדנציה הקודמת שלו, כשר האוצר, וגם ברוח ובהשראה של משנתו הניאו-ליברלית הקיצונית על מדיניות הממשלה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: אחד הדברים שאנחנו מעלים שוב ושוב – ואני חושב שאסור להרפות בנושא הזה, ואני מקווה שיהיו לכך תוצאות בסופו של דבר – זה חוסר האיזון המשווע בין מסים ישירים ומסים עקיפים.

ג'מאל זחאלקה: כאשר המסים העקיפים, בצורת מע"מ על מים, כאשר לפני כן לא היה מע"מ על מים – הטלת מע"מ על מים העלתה את מחיר המים ב-17%.

ג'מאל זחאלקה: זה לא פגע כהוא-זה במעמד הגבוה, אלא רק במעמד הבינוני ובמעמד הנמוך; במעמדות הנמוכים.

ג'מאל זחאלקה: אם נוסיף לכך את הבלו על הדלק – –

דני דנון: סליחה, חבר הכנסת שי חרמש, חבר הכנסת אדרי – – –

ג'מאל זחאלקה: – – שהממדים שלו – –

דני דנון: סליחה, בבקשה.

דני דנון: אני מבקש מספסלי סיעת קדימה או להישאר בתוך המליאה בשקט או לצאת החוצה.

ג'מאל זחאלקה: – – שהממדים שלו – –

רוני בר-און: אין לך בעיה עם סיעת הליכוד.

רוני בר-און: הכול שקט.

רוני בר-און: נקי.

דני דנון: שקט.

דני דנון: שקט.

ג'מאל זחאלקה: – – הגיעו לממדים מפלצתיים.

דני דנון: הוספתי לך דקה.

דני דנון: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה טענה שההעלאה האחרונה היא בגלל העלאת מחירים – העלאת מחירי הדלק בעולם בעקבות מה שקורה בלוב ובמקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה היתה יכולה לספוג את זה.

ג'מאל זחאלקה: היא לא היתה חייבת להעלות את המחיר.

ג'מאל זחאלקה: רק לפני שלוש שנים, כבוד היושב-ראש, עלה מחיר חבית נפט ליותר מ-150 דולר, ומחיר הדלק עלה בהתאם.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך היתה ירידה גדולה מאוד במחירי הדלק, וירידה מתונה מאוד – מתונה מאוד – במחיר הדלק לצרכן.

ג'מאל זחאלקה: מה קרה כאן?

ג'מאל זחאלקה: הם ביקשו מהציבור שיספוג את הירידה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר הממשלה העלתה את המחיר, אבל לא הורידה אותו אלא בממדים קטנים ביותר – –

דני דנון: נא לסיים.

דני דנון: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: – – אפילו שמחיר הנפט ירד בצורה דרמטית.

ג'מאל זחאלקה: מה קרה כאן?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאי-אפשר לעשות יו-יו, מורידים את מחיר הדלק ליום אחד ואחר כך, אחרי יומיים, מעלים אותו שוב.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אם היתה עלייה במחיר, הממשלה היתה חייבת – בקיצור, אני רוצה להגיד שהכנסת חייבת לחייב את הממשלה לבטל את המע"מ על המים, להקטין את המסים הישירים, ולהתאים – לעשות התאמות נכונות – למסים העקיפים.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: סליחה, הפוך: להקטין את המסים העקיפים ולהתאים את המסים הישירים.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דני דנון: הדוברת הבאה – חברת הכנסת עינת וילף, ואחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת סגן השר איוב קרא.

עינת וילף: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, השרים, חברי חברי הכנסת, הלוואי שזה היה כל כך פשוט כך שאם היתה קצת ירידה במסים הפרוגרסיביים הנה היה יורד העול מהמעמד הבינוני, ובכך שלום על ישראל.

עינת וילף: הבעיה המרכזית – ואם יש מקום לביקורת היא דווקא מהכיוון ההפוך: בסופו של דבר הנטל העיקרי על המעמד הבינוני הוא נטל של ריכוזיות, הוא נטל של מחירים גבוהים שנובעים מהיעדר תחרותיות, הוא נטל שנובע בין השאר מחוסר הנכונות להיאבק בסקטורים חזקים כדי להעביר רפורמה בנמלים, ולכן החשיבות המרכזית היא דווקא למאבק לפתיחת השוק הישראלי לתחרות בנושאים מרכזיים – כמו מלט, כמו דלקים, למשל – כניסה של דלקים אלטרנטיביים באופן שיאפשר באמת להוריד את מחיר הדלק, ולא במיסוי פה ושם; לאפשר בתחומים כמו הסלולרי, שכאן הממשלה כן עושה עבודה חשובה לאפשר לתחרותיות להיות גדולה יותר ולפיכך להביא להורדת מחירים.

עינת וילף: אלה הדברים שמשפיעים – הכניסה לתחום האינטרנט המהיר, של חברת החשמל, אלה הדברים החשובים.

עינת וילף: רק ככה, לאט לאט, אפשר להתחיל להביא לכך שמעמד הביניים יזכה להשתמש בכסף שיש לו כדי להעלות משמעותית את רמת החיים שלו.

עינת וילף: ומדינת ישראל, אם תשכיל להגיע למצב של תחרותיות הרבה יותר גבוהה בנמלים, במלט, בסלולרי, בכבלים, בסופרמרקטים, בכל הדברים שבאמת משפיעים על איכות החיים שלנו, נוכל לראות שהמעמד הבינוני נמצא במקום הרבה יותר טוב.

עינת וילף: זה הסיכוי היחיד שלנו, ולא משחק זה או אחר עם המע"מ.

עינת וילף: אפשר לשחק עם אחוז פה או שם, אבל השינוי הדרמטי בעתידו של המעמד הבינוני יבוא אך ורק מהגברת התחרותיות.

עינת וילף: זה לפעמים לא דבר שאנחנו רוצים לדבר עליו – יש יותר מדי אינטרסים.

עינת וילף: הורדת הריכוזיות, הגברת התחרותיות, לפעמים להיאבק בסקטורים שלמען עצמם שומרים על כך שלא יהיו רפורמות חשובות, וזה יעזור למעמד הביניים בישראל.

עינת וילף: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אחרון הדוברים – חבר הכנסת איוב קרא, סיעת הליכוד.

דני דנון: בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יוצא מישיבה מאוד חשובה עם ראש הממשלה, שבה בעצם התחלנו לתכנן ולעשות הכול כדי לפתור את בעיית הדיור לזוגות הצעירים.

איוב קרא: זה דרך לא פשוטה, זה דרך לא קלה, אבל על-פי הדברים ששמענו מראש הממשלה, והדיון שהיה, אולי סוף-סוף יש בשורה לצעירים, לפריפריה, ולכל מי שיש לו בעיה להגיע להקים משפחה בישראל, בלי ביורוקרטיה, בלי בעצם להצטרך כל חייו להחזיר כספים.

איוב קרא: תוכנית חדשה, כולנו צריכים להתייצב כאיש אחד כדי להביא לבשורה הזאת.

איוב קרא: אמש הייתי בביקור בערב-אל-עראמשה, בגבול הצפון, בדקתי את מוכנות האזור למקרה שחס וחלילה יהיה מצב חירום ומלחמה, אדוני היושב-ראש, ומאחר שהייתי בשירות צבאי באזור הזה, ראיתי כמה ממשלת ישראל השקיעה ביישובים שבקו העימות, בלי להבדיל בין יישוב לא-יהודי ליהודי.

איוב קרא: בערב-אל-עראמשה התגלה לי שליד כל בית בעצם מדינת ישראל השקיעה במקלט קטן, ועוד תשעה מקלטים גדולים, ובעצם בשעת-חירום יכולים בהחלט תושבי המקום להיות בטוחים שם, וזה דבר שיצאתי מרוצה מאוד ממנו.

איוב קרא: אני כולי תקווה שערב-אל-עראמשה, ששייך למועצה האזורית מטה-אשר, יוכל להיות דוגמה לשאר הכפרים בלויאליות, בדרך, וגם – יש לנו הרבה דברים שצריך לעשות במישור החברתי-כלכלי.

איוב קרא: חזרתי לפני שבוע מהיישוב כסייפה, ואנחנו מסייעים היום ליישוב הזה בהקמת חווה חקלאית ראשונה במגזר הבדואי בדרום, חווה חקלאית שיהיו בה הרבה דברים חדשים מבחינת אטרקציה תיירותית חקלאית משולבת שתוכל להביא פרנסה לתושבי כסייפה.

איוב קרא: אנחנו עושים הרבה למען הדבר הזה.

איוב קרא: אני חושב שהדברים שעשינו בתקופה האחרונה – ממשלת ישראל החליטה להקים כמה מרכזי להב"ה – כמה מרכזי להב"ה – מדובר במרכזים של מחשבים, אוסף של 150 מחשבים לשכבות חלשות, אשר בעצם נותנים מענה של תרגול, של הבנת המחשב הבסיסית, דבר שלא היה במגזר.

איוב קרא: אני שמח שבסח'נין, במע'אר, בניגוד לכל אלה שמטיפים, שני פרויקטים כבר יצאו לדרך; בדרך – עוד כמה פרויקטים, ואני מקווה שבסופו של דבר כל המגזר הערבי יוכל ליהנות מהמרכזים הללו.

איוב קרא: הבאנו להחלטה בממשלה שבכל בתי-החולים בצפון – מלב"ן, צפת ופורייה, ייהנו, דרך המשרד שלי, ממכשירי MRI פעם ראשונה, לאחר שהיו במצב קשה, שאנשים חיכו לתורים שלושה חודשים, אדוני היושב-ראש, ולפעמים כמה חודשים, ואפילו יותר, כדי לזכות בצילום של MRI, ומשרד הבריאות יחד אתנו פתר את הבעיה הזאת לצורך מתן שירות בגליל, לכל תושבי הגליל.

איוב קרא: אני חושב שהממשלה, שרק לפני כמה ימים הביאה תוכנית של 680 מיליון שקל בלי לצאת להפגנות, בלי לעשות איזשהן פרובוקציות פוליטיות, מתוך הוקרה לעדה הדרוזית – 680 מיליון שקל, אדוני היושב-ראש, זכתה העדה הדרוזית.

איוב קרא: יש כאלה שמחלקים אותם, עושים אותם מינורי.

איוב קרא: רק לפני שנה היו גם עוד 350 מיליון לצורך כיסוי גירעונות ועוד – עוספיא, דאליה ומע'אר, מקבלים מהתוכנית של ברוורמן עוד 200 מיליון.

איוב קרא: המשמעות – מיליארד וכ-300 מיליון שקל, הממשלה הזאת גיבתה את המגזר הכי חשוב הזה בלי להצטרך להפגנה או לאיזה מענות וטענות וכו'.

איוב קרא: אני גאה שאני נמצא בממשלה שבלי הפגנות, בלי דברים, באה ומחבקת מגזר כל כך חשוב.

ראובן ריבלין: גם בעוספיא.

איוב קרא: עוספיא – הכנסנו אותה מכיוון שראינו צורך, שבתוכנית של ברוורמן יש הרבה חסרים, גיבינו אותה ואת דאליה ומע'אר בעוד 30 מיליון כדי שיהיה שילוב בין שתי התוכניות.

איוב קרא: לכן אני גאה על ממשלה שעושה ולא רק מדברת.

איוב קרא: אני גאה על ראש ממשלה שעושה ולא מדבר, ושאנשים ימשיכו לצייץ.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר משה כחלון לסכם בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: אתה מסכם כשר, לא כשר הרווחה.

משה כחלון: אבל תן לי לומר – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול לדבר – מה שאתה רוצה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: רבותי, מייד לאחר סיום דבריו של השר כחלון אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

משה כחלון: – – אני מתכבד לסכם בשם הממשלה.

משה כחלון: ראשית אני אגע בשביתת העובדים הסוציאליים.

משה כחלון: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, 15,000 עובדים סוציאליים שובתים כרגע.

ראובן ריבלין: מחר יש הצעות לסדר-היום שכולם ידברו ואדוני ישיב.

משה כחלון: כן.

משה כחלון: לפני שלוש או ארבע שעות הסתיים סבב שיחות.

משה כחלון: לצערי לא סוכמו דברים, אבל היתה התקדמות.

משה כחלון: לגבי השכר היתה התקדמות טובה.

משה כחלון: יש לנו בעיה עם נושא צו הרחבה.

משה כחלון: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ולחברי הכנסת: כשאנחנו מדברים על צו הרחבה, אנחנו מדברים על עובדים סוציאליים שעובדים בעמותות, עמותות פרטיות.

משה כחלון: לצערי, עמותות עם שמות מפוצצים.

משה כחלון: אני לא רוצה מעל בימת הכנסת להגיד את שמותיהן.

משה כחלון: אבל עמותות שכולנו מכבדים, וכולנו מעריכים, וחלק גם תורמים להן.

משה כחלון: העמותות האלה נחשבות עמותות פרטיות, מן הסתם – הן לא ממשלתיות – מעסיקות עובדים סוציאליים בתנאי שכר מעליבים.

ראובן ריבלין: בתנאי רעב, בתנאי רעב.

משה כחלון: בתנאי רעב, אמר יושב-ראש הכנסת.

משה כחלון: בתנאים לא תנאים.

משה כחלון: חשוב לי לציין שהעובדים הסוציאליים שעובדים בשירות המדינה ובמגזר הציבורי, ברשויות המקומיות – אני לא אומר ואני לא רוצה להיתפס למספר המצומצם שמשתכר 10,000 או 15,000 שקלים – אבל המשכורות בשירות המדינה, ואני גאה על כך, ואני שמח, אני מעולם לא דגלתי בזה שאנשים יעבדו חודש ישלם וישתכרו שכר מינימום, גם לא כשזה 4,300 וגם לא 4,500.

משה כחלון: כל חיי דגלתי בזה שאדם יצא בבוקר לעבודה עם חיוך, יתפרנס יפה, ברמת שכר של 10,000, 12,000; יבוא הביתה עם חיוך, יוכל גם לספק את הצרכים של המשפחה שלו, ולא בשכר מינימום או בתנאים מחפירים.

משה כחלון: ולצערי, יש לא מעט עובדים סוציאליים שעובדים בתנאים האלה.

משה כחלון: אבל הבעיה הגדולה, אדוני היושב-ראש – נושא של צו הרחבה.

משה כחלון: כשמדברים על צו הרחבה, חשוב לי לציין שרק פעם אחת היה צו הרחבה, אדוני היושב-ראש, וזה היה בשנת 1974.

משה כחלון: מאז לא היה שום צו הרחבה.

משה כחלון: וכל חבר כנסת מהאופוזיציה או מהקואליציה שמדבר ומתראיין כמעט 40 שנה, כמעט 38 שנים – לא היה צו הרחבה.

משה כחלון: הפעם האחרונה שהיה צו הרחבה במשק היתה בשנת 1974, וזה היה לגבי האחיות.

משה כחלון: אז כל מי שמדבר ואומר: למה אתם לא נותנים צו הרחבה, ולמה הממשלה לא נותנת צו הרחבה?

משה כחלון: כי עד היום אין צווי הרחבה; לא היו.

משה כחלון: אבל זה לא אומר, אדוני היושב-ראש, שלא צריך לפתור.

משה כחלון: לדעתי, ניתן לפתור את זה בדרכים אחרות.

משה כחלון: מה שחשוב זה לא הכותרת, מה שחשוב זה לא השם.

משה כחלון: חשוב שעמותות פרטיות ישלמו שכר הוגן לעובדים הסוציאליים, ולא ינצלו אותם.

משה כחלון: לכן, אדוני היושב-ראש, חשוב לי לציין שיש התקדמות.

משה כחלון: אני מאוד מאוד מקווה שתוך יום-יומיים יימצא פתרון לנושא צו ההרחבה לעמותות הפרטיות, ופה נוכל באמת לסיים.

משה כחלון: הנה, סגן שר האוצר יצחק כהן שהוא ממונה על המשא-ומתן מטעם האוצר – – –

קריאה: – – –

משה כחלון: מנכ"ל – ישב אתם היום, וגם דיווח לנו שהיתה התקדמות, כפי שאמרתי.

משה כחלון: גם מנכ"ל משרדי מר נחום איצקוביץ היה שם, עורך-הדין אבי ניסנקורן, אודי ניסן, הממונה על התקציבים – אנשים מאוד רציניים, אדוני היושב-ראש, עם כוונות מאוד טובות.

משה כחלון: זה כמעט נדיר שמשא-ומתן מהסוג הזה – כולם מסכימים, כולם דוהרים לאותו כיוון.

משה כחלון: כולם מסכימים שצריך לשפר את השכר שלהם, כולם מסכימים שצריך להטיב אתם, ואנחנו גם רואים את זה בהסכם השכר במשק.

משה כחלון: הקבוצה היחידה שהחריגו אותה מעבר ל-7.25% זה הם – זאת אומרת שהבינו את הצורך ואת החיוניות של הקבוצה הזאת, בקבוצה החשובה הזאת, ואנחנו נמצאים במקום הזה.

משה כחלון: הדבר השני שהוסכם זה הנושא הדיפרנציאלי.

משה כחלון: אני לא צריך – – –

ראובן ריבלין: אתה משיב לעניין.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

רחל אדטו: די, גמרנו, קיבלת הוראה – – –

ראובן ריבלין: סוף סוף אתה משיב לעניין, אז – – –

משה כחלון: הדבר השני שיש הסכמה גם אצל איגוד העובדים הסוציאליים וגם בקרב הממשלה – – –

ראובן ריבלין: תגיד לי, ההצעה של האוצר לתת להם 15% תוספת, זה כולל את ה-7.5% או לא כולל?

משה כחלון: כן, ודאי.

משה כחלון: אבל אנחנו במספרים אחרים, אדוני היושב-ראש, אז הייתי מבקש לא להיכנס.

משה כחלון: אנחנו במספרים אחרים.

ראובן ריבלין: אוקיי.

משה כחלון: כן, זה כולל את ה-7.25% – ההסכם שמקבלים כל עובדי המגזר הציבורי.

משה כחלון: שני דברים, כפי שאמרתי, מקובלים: 1.

משה כחלון: שצריך לשפר להם את השכר; 2.

משה כחלון: שזה צריך להיות באופן דיפרנציאלי.

משה כחלון: החלשים, בעלי השכר הנמוך יקבלו יותר, בעלי השכר הגבוה יקבלו פחות.

משה כחלון: ייווצר פה סוג של שוויון, סוג של צמצום פערים.

משה כחלון: ואני חייב לומר שגם העובדים הסוציאליים – האיגוד מקבל את זה, ורואה את זה בעין יפה.

ראובן ריבלין: נקווה שמחר כאשר הכנסת תדון בהצעה לסדר-היום, השר כבר יהיה במצב שיוכל לסכם.

משה כחלון: אמן.

משה כחלון: אולי יהיו לנו גם בשורות.

משה כחלון: אבל יש התקדמות.

משה כחלון: עדיין אין בשורות.

משה כחלון: אלה הדברים שאני יכול לדווח, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר כחלון שלא הופיע כאן כשר הרווחה או כשר התקשורת, אבל מסר אינפורמציה בידיעתו כשר הרווחה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: לפנינו שלוש הצעות אי-אמון של הסיעות השונות.

ראובן ריבלין: הצעת אי-האמון הראשונה שעליה נצביע היא הצעתה של סיעת קדימה בכותרת:

ראובן ריבלין: עול המסים של נתניהו גורם לקריסת מעמד הביניים והשכבות החלשות, כפי שנומק על-ידי חבר הכנסת אלי אפללו.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד אי-האמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 – בעד, 52 – נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת אי-האמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא מפריעים בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-האמון של – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: לא להפריע לי.

ראובן ריבלין: אני עכשיו מקריא את הצעת אי-האמון של סיעות מרצ והעבודה, כפי שנומקה על-ידי חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בנושא: הכשל המתמשך בטיפול במערך הכבאות גם אחרי האסון.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעות העבודה–מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 – בעד, 52 – נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת סיעות העבודה ומרצ לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת אי-האמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, שאם תתקבל יוזמן היום חבר הכנסת אחמד טיבי לנשיא המדינה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: הנושא כמובן נומק על-ידי טלב אלסאנע, וכותרתו:

ראובן ריבלין: מדיניות האפליה והקיפוח של הממשלה כלפי המגזר הערבי בכל התחומים והשלכותיה הקשות על רקע השינויים המתרחשים באזור.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: לא מפריעים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 32 – בעד, 57 – נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת אי-האמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד לא נתקבלה אף היא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים וממשיכים בסדר-היום, כשעל הסדר עומדת הצעת חוק החברות (תיקון מס' 16), התשע"א–2011, אשר הוכנה על-ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה, או מי מטעמו, לבוא ולהציג את הצעת החוק.

ראובן ריבלין: ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית תתקיים מייד אחרי הצגת החוק, מהטעם שאין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לפינוי שדות מוקשים, התשע"א–2011, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: [מס' מ/496; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ג, עמ' 8807; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: עולה ובא אל דוכן הנואמים יושב-ראש ועדת החוקה להציג את חוק החברות (תיקון מס' 16).

ראובן ריבלין: מייד לאחר ההצגה נצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה, ואם יותר לי – גם בקריאה שלישית.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 16), התשע"א–2011.

דוד רותם: מטרת הצעת חוק זו היא לעגן בחוק החברות עקרונות של ממשל תאגידי, שעניינם יצירת מנגנוני בקרה ופיקוח על אופן ניהולן של חברות.

דוד רותם: מאז פברואר 2000, שבו נכנס לתוקף חוק החברות החדש, הכולל – כבר היום – הוראות רבות הנוגעות בממשל התאגידי, נבחן יישומם של עקרונות הממשל התאגידי בישראל והצורך בעדכון נוכח ההתפתחויות בארץ ובעולם.

דוד רותם: בעקבות המלצות של הוועדה לבחינת קוד ממשל תאגידי בישראל, בראשותו של פרופסור זוהר גושן, הוכנה הצעת החוק הכוללת תיקונים הנדרשים לצורך ייעול הממשל התאגידי בישראל והתאמתו למציאות הישראלית ולעקרונות הנהוגים בתחום זה בעולם.

דוד רותם: הצעת החוק כוללת מגוון רחב של נושאים, ואציין את המרכזיים שבהם.

דוד רותם: 1.

דוד רותם: הוראות מומלצות של ממשל תאגידי – הצעת החוק מוסיפה לחוק תוספת ובה מפורטת רשימת נורמות מומלצות של ממשל תאגידי, שאימוצן הוא וולונטרי, על-פי המוצע.

דוד רותם: חברה ציבורית לא תהיה חייבת לאמץ את הוראות הממשל התאגידי, אך היא תידרש לציין, במסגרת הדוח השנתי שלה לציבור, אם אימצה את ההוראות האמורות.

דוד רותם: כך תיווצר שקיפות לגבי מנגנוני קבלת ההחלטות בחברה.

דוד רותם: ההוראות המומלצות עוסקות במגוון רחב של נושאים, בין היתר: הוראות לעניין הכשרת הדירקטורים בחברה, אופן מינוי דירקטורים חיצוניים, שיעור הדירקטורים הבלתי-תלויים בחברה וגיוון מגדרי של הדירקטוריון.

דוד רותם: במהלך הדיונים בהצעת החוק אישרה מליאת הכנסת הצעת חוק ממשלתית, שיזמה סגנית השר גילה גמליאל, ואשר לפיה היא עוסקת בייצוג נשים בדירקטוריונים.

דוד רותם: הוועדה שילבה את הוראות הצעת החוק של סגנית השר גילה גמליאל לתוך הוראות החוק, ואני מבקש כבר בשלב זה להודות לחברת הכנסת גילה גמליאל, סגנית השר, על המאמצים שהיא עשתה ועל הצעת החוק הנפלאה שהיא הביאה, ששולבה בהצעת החוק הנוכחית.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מעמדם של דירקטורים חיצוניים – מוצע להחמיר את כללי הרוב הדרוש למינוי דירקטורים חיצוניים על-ידי האספה הכללית, באופן שהרוב שיידרש מבין בעלי מניות המיעוט יגדל.

דוד רותם: במקביל מוצע להגדיל את משך הכהונה האפשרית של דירקטור חיצוני ולקבוע את כללי הרוב הנדרשים לכך בהחלטה באספה הכללית.

דוד רותם: כמו כן מוצע להחמיר את הגדרת ה"זיקה" האסורה על דירקטור חיצוני ולהרחיב את האיסור על מינוי והעסקה של דירקטור חיצוני על-ידי החברה או בעל שליטה בה.

דוד רותם: 3.

דוד רותם: מעמדה של ועדת הביקורת – כדי לחזק את ההגנה על בעלי מניות המיעוט, הצעת החוק מבקשת לבצר את מעמדה של ועדת הביקורת, בין היתר על-ידי שינוי הרכב ועדת הביקורת כך שיכיל רוב של דירקטורים בלתי תלויים, הרחבה משמעותית של תפקידי ועדת הביקורת וקביעת איסור על בעלי עניין להשתתף באופן קבוע בישיבות הוועדה.

דוד רותם: 4.

דוד רותם: עיצומים כספיים – כדי להגביר את האכיפה האזרחית של דיני החברות, הצעת החוק מציעה להסמיך את רשות ניירות ערך להטיל עיצומים כספיים בגין אי-מילוי הוראות החוק, הנוגעים, בעיקרם, בפעילותה התקינה של החברה ובאיוש תפקידים שונים בה.

דוד רותם: נוסף על האמור יש בהצעת החוק תיקונים לנושאים רבים נוספים בחוק החברות, כגון: הגדרת תפקיד הדירקטור, הסדרת היחסים בין יושב-ראש הדירקטוריון ומנכ"ל החברה, החמרת הכללים לעניין עסקאות חריגות ועסקאות עם בעלי שליטה, הקלת האפשרות להגיש תביעה נגזרת והוראות לעניין הצעות רכש של חברות.

דוד רותם: עם כל הכבוד, מדובר בהצעת חוק מאוד חשובה, שתיטיב ותייעל את מנגנוני קבלת ההחלטות בחברות הציבוריות בישראל ותחזק את ההגנה על כספם של חלק לא מבוטל מאזרחי ישראל, המושקע בחברות הציבוריות באמצעות גופי ההשקעה המוסדיים כגון קרנות הפנסיה והביטוח.

דוד רותם: הצעת החוק מקדמת את המשק הישראלי, את שוק החברות, את הבורסה הישראלית בכמה דרגות קדימה.

דוד רותם: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

דוד רותם: אני מבקש להודות כבר בשלב הזה לעורך-הדין אלעזר שטרן, היועץ המשפטי של הוועדה, לדורית ואג, מנהלת הוועדה, לצוות העוזרים שלי, ולמשנה ליועץ המשפטי אבי ליכט, על עבודה נפלאה שהם עשו בוועדה בהכנת החוק הזה.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט על הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: באמת חוק חשוב.

ראובן ריבלין: אני ממתין עד אשר יגיע יושב-ראש הוועדה למקומו, כדי לאפשר לו להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 16), התשע"א–2011, קריאה שנייה – מקשה אחת, שכן אין לחוק זה הסתייגויות, לפי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–49 – 39 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–49 נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 39, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת – – –

קריאה: מי הצביע נגד?

ראובן ריבלין: כבוד השר בגין הצביע נגד משום מה.

ראובן ריבלין: כבוד השר בגין, אדוני הצביע נגד חוק החברות ביודעין או בטעות?

זאב בנימין בגין: לא ביודעין, בטעות איומה.

זאב בנימין בגין: אני מתנצל עליה.

ראובן ריבלין: בטעות.

ראובן ריבלין: השר בגין אומר שהצביע נגד חוק החברות בטעות.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: בעד – 39, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: השר בגין אומר שטעה בהצבעה.

ראובן ריבלין: יחד עם זה אינני משנה, אבל הוא יכול לשבת ולתקן את הצבעתו.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה – –

זאב בנימין בגין: יש לי הרגל כזה, אדוני, להצביע נגד.

ראובן ריבלין: עוד יהיו לנו הרבה הזדמנויות, נראה לי.

ראובן ריבלין: – – כבוד חבר הכנסת רותם, האם אדוני, כיושב-ראש הוועדה, מבקש שאנחנו נצביע בקריאה שלישית?

דוד רותם: בהחלט כן.

ראובן ריבלין: ובכן, הצעת חוק החברות (תיקון מס' 16), התשע"א–2011 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 16), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 35 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק החברות (תיקון מס' 16), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/541; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 12842, חוב' ה', עמ' 13413, חוב' י"א, עמ' 14767; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק – האם חבר הכנסת אזולאי נמצא באולם, או יש מי מטעמו שיציג בפנינו את חוק הגנים הלאומיים?

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הפנים מוסמך.

ראובן ריבלין: הוא מתפלל.

ראובן ריבלין: הואיל והוא מתפלל, ואין אנחנו מפריעים לאנשים בתפילתם, אני מציע שחבר הכנסת גפני, אשר כבר אחרי התפילה אני מקווה, ואם לא, לפני התפילה, יבוא ויציג את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 70) לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אין להצעת חוק זו הסתייגויות.

משה גפני: יש.

ראובן ריבלין: יש הסתייגויות.

משה גפני: של אורלב.

משה גפני: אני לא יודע אם הוא עומד עליהן.

ראובן ריבלין: הורידו אותן.

משה גפני: הורידו אותן.

משה גפני: אז אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 70), התשע"א–2011.

משה גפני: הצעת חוק זו עברה בקריאה ראשונה כחלק מהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012.

משה גפני: לאחר שהוועדה קיימה שני דיונים בהצעה במסגרת חוק ההסדרים, מצאנו שמדובר בעניין מורכב, ולפיכך ביקשנו מהכנסת לפצל את פרק ייעול הליכי הרישום מהצעת חוק ההסדרים כך שנוכל להמשיך לדון בהסדר המוצע באופן יסודי, וכך אכן עשינו.

משה גפני: מטרת ההצעה המובאת בפניכם, לפי עמדת הממשלה, היא לייעל את הליכי הרישום של עסקאות נדל"ן.

משה גפני: ההצעה נולדה לאחר שנמצא בדוח עשיית עסקים העולמי, שהליכי הרישום בישראל מסורבלים.

משה גפני: אף-על-פי-כן, ההצעה לא מטפלת ברישום עצמו, אלא בתשלום מס שבח ובהליכי השומה לגביו.

משה גפני: על-פי ההצעה תקום חובת ניכוי מס במקור של תשלום מס שבח על הקונה.

משה גפני: כיום מוטל תשלום מס השבח על המוכר.

משה גפני: לפי ההצעה, לאחר שהקונה יעביר 40% מהתמורה למוכר הוא יחויב להעביר לרשות המסים תשלום על חשבון מס השבח שהמוכר חייב בו, מתוך התמורה שהיה עליו להעביר למוכר.

משה גפני: רשות המסים תראה בתשלום זה כאילו שולם על-ידי המוכר על חשבון המס בו הוא חייב.

משה גפני: בהצעת החוק המקורית ביקשה הממשלה לקבוע כי חובת תשלום מס שבח ומס רכישה תקום כבר לאחר שהקונה העביר למוכר 30% מהתמורה, וזאת במקום 50% מהתמורה, כפי שמופיע היום בחוק.

משה גפני: לבסוף החליטה הוועדה כי לגבי מס שבח יוקדם המועד למועד שבו הועברה 40% מהתמורה – זאת פשרה שהוועדה עשתה – בעוד שלגבי מס הרכישה לא יהיה שינוי והחובה תקום רק לאחר שיועברו 50% מהתמורה.

משה גפני: בנוסף, לפי הצעת החוק המקורית, חובת המקדמה היתה אמורה לחול ביחס לכל נכס שהוא.

משה גפני: הוועדה קבעה לצורך הקלה על ציבור הקונים, שחובת המקדמה לא תחול ביחס לדירות מגורים שפטורות מתשלום מס שבח.

משה גפני: על רכישת דירות מגורים פטורות לא חלה חובת התשלום.

משה גפני: כמו כן גובה המקדמה שאותה דרשה רשות המסים בהצעה המקורית היה 15% מהתמורה.

משה גפני: הוועדה סברה כי מדובר במקדמה גבוהה מדי ביחס לשיעור מס השבח הממוצע, ולכן הוחלט כי לגבי נכסים שיום הרכישה שלהם מיום כ"א בחשוון התשס"ב, 7 בנובמבר 2001 ואילך, יהיה שיעור המקדמה 7.5% מהתמורה בלבד.

משה גפני: לגבי נכסים שנרכשו במועד מוקדם יותר יישאר שיעור מקדמה של 15% כיוון שלגביהם קיימים שיעורי מס שבח גבוהים יותר.

משה גפני: בנוסף קבעה ועדת הכספים אפשרות למוכר או לרוכש לבקש את הפחתת סכום המקדמה, כך שהמנהל ייתן תשובה בבקשת ההפחתה בתוך זמן קצר יחד עם הודעתו בדבר סכום המס.

משה גפני: ועדת הכספים קבעה במהלך הדיונים כי במצב שבו עסקת המכר לא הושלמה והחזקה בנכס לא הועברה לקונה בשל נסיבות התלויות במוכר בלבד, יהיה רשאי הקונה לבקש כי סכום המקדמה יוחזר לו בצירוף הפרשי הצמדה וריבית.

משה גפני: בנוסף כוללת ההצעה הוראות שונות בדבר קיצור הליכי השומה, ובין השאר קביעה של מסלול הצהרה אחיד של שומה עצמית בתוך 40 יום מיום ביצוע העסקה.

משה גפני: כמו כן ההצעה קובעת קנסות וקיצורי מועדים שתכליתם יצירת מצב בו הקונה יהיה זכאי לקבל אישור רישום נכס במועד מוקדם.

משה גפני: אציין כי הוועדה קיימה דיונים ארוכים בהצעה זו והתלבטה רבות אם היא אכן תשיג את תכליתה ותביא לקיצור הליכי הרישום.

משה גפני: בסופו של דבר ימים יגידו, אדוני היושב-ראש, אם גישת הממשלה ורשות המסים נכונה ואכן יהיה בהצעה זו משום ייעול ההליכים.

ראובן ריבלין: איך הצלחת להעביר את זה בלי הסתייגויות?

ראובן ריבלין: באמת, מעניין.

ראובן ריבלין: שיניתם – – –

משה גפני: שינינו בוועדה.

משה גפני: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר גם לחברי הכנסת:

משה גפני: אני כמו חברים בוועדה – מתלבט.

משה גפני: החוק הזה בא לייעל את הליכי הרישום.

ראובן ריבלין: תמיד אפשר לשנות אותו.

משה גפני: אני מתלבט אם זה אכן ישיג את מטרתו.

משה גפני: אני אמרתי את זה.

ראובן ריבלין: צריך מעקב.

משה גפני: לא נראה חטא או עוון ברשות המסים – – –

ראובן ריבלין: נקבע עוד חצי שנה מעקב.

משה גפני: כן, אחרי תקופה – ויגידו, החוק לא השיג את מטרתו וצריך לשנות אותו.

משה גפני: אבל מכיוון שאין הסתייגויות לחוק הזה אני מבקש את אישור מליאת הכנסת בקריאה השנייה והשלישית.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הכספים על הפירוט ועל הצגת החוק שהוא חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 70), שעבר תיקונים בוועדה עצמה, והנוסח המובא על-ידי הוועדה הינו הנוסח אשר הוגש במקור על-ידי הממשלה, ולכן גם אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: היו הסתייגויות של חבר הכנסת אורלב אשר חזר בו מרצונו לנמקן, ולכן הוא חוזר בו מההסתייגויות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה – כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד חוק מיסוי מקרקעין?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–25 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–25 נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 28, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 70), התשע"א–2011, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב ראש הוועדה, לקרוא בקריאה שלישית?

משה גפני: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק המיסוי – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 70), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 27, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 70), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [מס' מ/565; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 17242; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו דחינו את הצעת החוק שלך מפאת כבוד התפילה וכבודך.

ראובן ריבלין: אנחנו מזמינים אותך לעלות על מנת להציג את הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, לקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: ולאחר מכן נצביע גם בקריאה שלישית, כי אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: נא להציגו.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על ההתחשבות.

דוד אזולאי: אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד אזולאי: חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה – להלן: החוק – מקים את הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים שהיא תאגיד ציבורי.

דוד אזולאי: החוק קובע כי לרשות תהיה מליאה בת 19 חברים ובהם נציגי הממשלה, נציגים מקרב מוסדות מדעיים, נציגי ציבור ונציגי השלטון המקומי.

דוד אזולאי: יושב-ראש המליאה מתמנה על-ידי השר להגנת הסביבה, מבין חבריה.

דוד אזולאי: המליאה אחראית לקביעת מדיניות הרשות, התוויית קווי פעולתה, קביעת תוכניות העבודה שלה, אישור תקציבה ועוד.

דוד אזולאי: בשל ההיקף והמגוון של תפקידי המליאה והזמן והמאמץ הנדרשים מחבריה לשם ביצועם כיאות, מוצע להסמיך את השר להגנת הסביבה, בהסכמת שר האוצר, לקבוע תקנות לעניין תשלום גמול והחזר הוצאות לחברי המליאה וליושב-ראש המליאה אשר אינם מכהנים במליאה מתוקף תפקידם בגוף אחר ועל כן אינם מתוגמלים על כהונתם במליאה ממקור אחר.

דוד אזולאי: כדי לאפשר תשלום גמול והחזר הוצאות באופן מיידי מוצע לקבוע כי עד שיותקנו תקנות ראשונות או עד חצי שנה, לפי המוקדם, יהיה השר להגנת הסביבה רשאי, בהסכמת שר האוצר, לאשר את הגמול והחזר ההוצאות שיאושרו.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות, ולכן אבקש כי הכנסת תתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הפנים על הצגת הצעת החוק המאפשרת לנו לגשת להצבעה עליה מקשה אחת בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: ובכן, נא לשבת, רבותי, כל מי שרוצה להשתתף בהצבעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, בקריאה שנייה – מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–2 – 37 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: בעד – 37, אין מתנגדים, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דוד אזולאי, אדוני יושב-ראש הוועדה, האם לקרוא בקריאה שלישית?

דוד אזולאי: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10) – גמול והחזר הוצאות לחברי המליאה – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – 1 חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: בעד – 35, אין מתנגדים, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, חברי חברי הכנסת:

ראובן ריבלין: בקשת חברי הכנסת מאיר שטרית ואורי אריאל לבטל את הצווים הבאים: צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשע"א–2010; וצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 13), התשע"א–2010.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית, אדוני, לרשותך חמש דקות תמימות על מנת להתנגד, ולאחריך – לחבר הכנסת אורי אריאל.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אם מותר לי להציע משהו לסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: הסעיף הבא בסדר-היום, אחריו זה גם כן צו המכס והפטורים שמביאים אותו להצבעה – – –

ראובן ריבלין: נכון.

מאיר שטרית: אני מבקש להתנגד גם לו.

ראובן ריבלין: אדוני יכול על שלושה.

מאיר שטרית: – – – לדבר עשר דקות, אדבר על שלושתם.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אם זה שני סעיפים נפרדים אתה יכול לדבר עשר דקות.

ראובן ריבלין: אני מקבל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל גם מתנגד לזה או רק אדוני?

מאיר שטרית: אני לא יודע, אבל אני מתנגד לזה.

מאיר שטרית: הוא לא ראה את הצו, הוא הונח רק היום.

מאיר שטרית: השני הונח רק היום על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני סוגר את הרשימה.

ראובן ריבלין: לאדוני עשר דקות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים פעם נוספת את מדיניות הממשלה להעלאת מסים עקיפים.

מאיר שטרית: נכון שמדובר פה לכאורה בשני התיקונים הקטנים שהוגשו על העלאת המס על שיני שום.

מאיר שטרית: לכאורה מה זה חשוב שיני שום?

מאיר שטרית: אבל אני שואל: למה להעלות את המס על שיני שום?

מאיר שטרית: מי מת?

מאיר שטרית: מה קרה?

מאיר שטרית: השום הוא בריא, הוא אנטיביוטיקה טבעית.

מאיר שטרית: אנשים משתמשים בשום.

מאיר שטרית: למה להעלות את המחירים של שיני שום לציבור?

מאיר שטרית: מי משתמש בשום?

מאיר שטרית: כל עקרת בית שאני מכיר.

מאיר שטרית: מה את צוחקת, דליה?

רונית תירוש: תשאל אותי.

ראובן ריבלין: זה לא רק מועיל, זה גם טעים.

ראובן ריבלין: זה לא רק מביא מזל, זה לא רק מביא מזל, זה מאוד טעים.

דליה איציק: – – –

מאיר שטרית: גם קונים שום למזל, אז – שמים בכיס.

מאיר שטרית: למה להעלות את מחיר המזל?

מאיר שטרית: אני לא מבין.

שי חרמש: מאיר, שחקני כדורגל שמים את זה בגרב.

מאיר שטרית: שמים בכיס, זה מה שאמרתי.

ראובן ריבלין: אני מכיר שחקני כדורגל שמרגע שיש להם רגל של ארנבת בכיס לא מאמינים באמונות טפלות.

מאיר שטרית: לא מאמינים בשום.

לימור לבנת: – – –

מאיר שטרית: שום זה רק פריט אחד.

מאיר שטרית: אני בכוונה מדבר – – –

לימור לבנת: על כל שן שום – – –

מאיר שטרית: לא, על כל שיני השום יחד – מעלים את המס.

מאיר שטרית: עכשיו, מה ההיגיון בהעלאת המס?

מאיר שטרית: ניסיתי לשאול, אדוני היושב-ראש, להבין מה ההיגיון – –

ראובן ריבלין: אני מתחיל להפעיל את הראש.

מאיר שטרית: – – בהעלאת המס על שיני שום.

מאיר שטרית: מה ההיגיון?

מאיר שטרית: הסתבר ככה, שמאחר שבזמנו הביאו שום, כי היה חסר שום בארץ, אז ייבאו את השום לארץ, והורידו מעליו את המכס, כדי להקל על הציבור.

מאיר שטרית: ומסתבר שהחליטו חקלאים בישראל להיכנס לגידול שום – ברוכים הבאים, אדרבה ואדרבה, הלוואי שיגדלו שומים בארץ, ובצלים, וכל הארץ תימלא שום ובצל – אז עכשיו, כשהחקלאים רוצים להיכנס לייצר שום, אומרים: אנחנו רוצים להגן על הייצור הזה, לכן בוא נעלה את המכס.

שי חרמש: מה פסול בזה?

מאיר שטרית: לא פסול.

מאיר שטרית: אני מציע קודם לחכות ולראות שנייצר שום ישראלי.

שי חרמש: מייצרים.

שי חרמש: כבר מייצרים.

מאיר שטרית: ואחרי שנראה כמות גדולה מאוד של שום ישראלי בשוק, ונראה באמת שהוא מתחרה, אז יש היגיון לבדוק את האופציה אם באמת שווה לבטל את המכס על השום.

מאיר שטרית: הרי השום הישראלי שימכרו, הוא לא יהיה יותר זול מהשום המיובא, זה ברור.

מאיר שטרית: בדרך כלל מביאים פירות וירקות כשיש חוסר, כדי לאזן את המחירים בשוק.

מאיר שטרית: ראינו את העליות, אדוני, של האינפלציה, מהעלאת המחירים של הירקות והפירות.

מאיר שטרית: בגלל החוסר בארץ נאלצו להביא עגבניות ופלפלים לתקופה מסוימת, או תפוחים, כדי להקטין את המחירים בשוק.

מאיר שטרית: זה הגיוני, ואני לא חושב שזה נכון.

מאיר שטרית: יותר חמור בעיני, חבר הכנסת גפני, זה ההיטל החדש שהנחתם על שולחן הכנסת.

מאיר שטרית: אנחנו חוזרים לסיפור הזה מחדש.

מאיר שטרית: אדוני, מעלים – תקשיב טוב – מעלים את המכס על כל סוגי הדגים הכשרים בישראל.

מאיר שטרית: מעלים את המכס על דגי לוקוס, מולית, פלמודה, אנטיאס וסרגוס, מעלים את המכס בצורה משמעותית.

מאיר שטרית: לעומת זאת, אדוני, בצו הזה – אני קורא בצו הזה שסרטנים, דג החרב, סרטן הסלע, חסילונים, פטורים ממכס.

שי חרמש: ממילא אי-אפשר לייבא את זה, אתה יודע.

מאיר שטרית: מה זה משנה?

מאיר שטרית: פטורים ממכס.

מאיר שטרית: אני שואל, למה לא מביאים?

מאיר שטרית: לא מייבאים לובסטרים?

שי חרמש: מאיר, הרי אי-אפשר לייבא את זה.

מאיר שטרית: לא מביאים לובסטרים?

מאיר שטרית: מייבאים ועוד איך לובסטרים.

ראובן ריבלין: כי הם באים עד השולחן בהליכה, בגלל זה לא – – –

מאיר שטרית: מייבאים, אדוני, את כל הלובסטרים, מייבאים את כל השרצים, שרצי הים, וחיות רעות – – –

נסים זאב: אתה בעצמך אומר שהם זוחלים.

מאיר שטרית: אני נגד זה.

נסים זאב: הם זוחלים.

ראובן ריבלין: לא לא, הם מגיעים בהליכה – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת נסים זאב, תגיד לי אתה – –

שי חרמש: כשעוד אתה היית שר האוצר.

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק.

מאיר שטרית: – – אדם שלא אוכל שרצים ולא אוכל טרף, אני שואל אותך, מה ההיגיון – –

ראובן ריבלין: שואל שאלה רצינית.

מאיר שטרית: – – להעלות את מחיר הדגים הכשרים לעם ישראל ערב פסח, כשדג הוא חלק מרכזי בענף או בשוק, ובאותו זמן אנחנו פוטרים ממכס את כל השרצים למיניהם?

מאיר שטרית: מה ההיגיון?

ראובן ריבלין: כי כל השרצים האלה, ממילא איש לא קונה אותם.

מאיר שטרית: למה אתה אומר, אדוני היושב-ראש?

ראובן ריבלין: איש לא אוכל אותם.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מזמין אותך למסעדת "אידי" באשדוד, תראה אם אוכלים או לא אוכלים.

ראובן ריבלין: לא, לא מאמין.

ראובן ריבלין: אני לא מאמין.

מאיר שטרית: אוכלים הרבה מאוד שרצים שם.

מאיר שטרית: מסעדות דגים.

מאיר שטרית: כל מאכלי דגים אוכלים ועוד איך, שרצים, בכמויות עצומות.

לימור לבנת: אנחנו אוכלים.

מאיר שטרית: אני לא סובל את זה, אני לא נוגע בזה – –

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

מאיר שטרית: – – אבל אוכלים.

מאיר שטרית: למה לא אוכלים?

מאיר שטרית: בכמויות עצומות.

מאיר שטרית: אתה טועה, אדוני היושב-ראש, אולי אתה לא אוכל, אבל אוכלים.

ראובן ריבלין: בטוח שלא.

מאיר שטרית: תאמין לי, יש כאלה שחושבים שמה שכשר – – –

אורי אריאל: מאיר – – –

מאיר שטרית: יש כאלה שחושבים שמה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, חבר הכנסת שטרית, אני רוצה לומר לך שעניין זה הובא בפני יושב-ראש הוועדה, ועדת הכספים – –

מאיר שטרית: ו – – –

ראובן ריבלין: – – חבר הכנסת ליצמן, בזמנו – –

מאיר שטרית: ו – – –

ראובן ריבלין: – – וניסו לעשות לו – נו, אנחנו – – –

מאיר שטרית: ו – אדוני – –

ראובן ריבלין: אנחנו פשוט התעלמנו מהאפשרות.

מאיר שטרית: – – אם מישהו טוען שלא מייבאים לארץ את זה, אני כופר בזאת.

מאיר שטרית: אני קובע, אדוני, לא רק שמייבאים, מייבאים כמויות גדולות מאוד.

מאיר שטרית: יש כאלה שאומרים: יש הבדל – יש כשר, ויש טעים.

מאיר שטרית: אני לא מסכים אתם.

מאיר שטרית: אני חושב שכשר זה טעים.

מאיר שטרית: בעיני.

מאיר שטרית: בעיני אחרים השרצים הטמאים, הם בעיניהם טעימים.

מאיר שטרית: אני שואל: למה?

מאיר שטרית: למה לפטור ממס?

מאיר שטרית: ויותר חשוב – כואב לי – למה להעלות מס על הדגים?

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: מה קרה?

שי חרמש: למה להעלות מס?

מאיר שטרית: למה להעלות מס על הדגים?

מאיר שטרית: מביאים דגים מחוץ-לארץ, תנו לאנשים לאכול, תורידו את מחיר הבשר, את המחיר הדגים.

מאיר שטרית: אין סיבה בעולם.

מאיר שטרית: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כשהעליתי זאת בפעם שעברה, לא רציתם לשמוע.

מאיר שטרית: הטילו על בשר בקר מס של 190%.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: למה 190% מס?

מאיר שטרית: מי מת?

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: ואני אומר לך, אדוני, אני מבין את הצורך של החקלאים לגדל בקר בארץ, אני בעדם.

מאיר שטרית: אני תומך – שיהיה ברור, חבר הכנסת שי חרמש.

מאיר שטרית: אני בעד גידול בקר לבשר בארץ, אני בעד שהחקלאים יתפסו את השטחים הפתוחים באמצעות הבקר, אני בעד לסבסד ישירות את החקלאים, כדי שיהיה כדאי להם לגדל בקר, אבל הכמות שהם מספקים היא קטנה ביותר לעומת יבוא הבשר.

מאיר שטרית: היבוא הוא הרוב, ועל הרוב הזה, הציבור מוענש, הוא משלם 190% מכס על בשר מיובא.

מאיר שטרית: למה?

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

מאיר שטרית: אני שואל: מה ההיגיון בזה?

ראובן ריבלין: אני הבנתי את ההיגיון.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהממשלה – –

מאיר שטרית: מה ההיגיון?

ראובן ריבלין: – – רוצה לעודד לאכול כשר.

מאיר שטרית: אני מדבר על בשר כשר, אדוני.

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: אז כדי לעודד לאכול בשר כשר – – –

מאיר שטרית: מעלים את המכס?

ראובן ריבלין: כדי שתאכל תוצרת הארץ.

ראובן ריבלין: לעומת זאת, אלה שרוצים לגדל בארץ דברים לא כשרים, פותחים את הייבוא, ועל-ידי כך – – –

מאיר שטרית: אדוני, אני מדבר – – –

מיכאל איתן: בישראל יש – – – של משגיחי כשרות.

מאיר שטרית: כן, אדוני.

מיכאל איתן: – – – אפשר לקנות את הבשר.

מאיר שטרית: אדוני, אני מדבר על בשר מיובא כשר, אני חלילה לא מדבר – – –

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: ברור.

מאיר שטרית: – – – למה עליו מוטל מכס 190%?

ראובן ריבלין: רוצים לעודד תוצרת הארץ.

ראובן ריבלין: רוצים לעודד תוצרת הארץ.

מאיר שטרית: למה מטילים מכס 190%, אם כך?

מאיר שטרית: אדרבה, תוריד את המכס, יאכלו הרבה יותר בשר.

מאיר שטרית: אדוני, תגיד מה – – –

ראובן ריבלין: מכס, לא.

ראובן ריבלין: אתה לא משלם על תוצרת ישראל.

מאיר שטרית: בטח שאתה משלם.

מאיר שטרית: על היבוא אתה משלם.

ראובן ריבלין: על היבוא.

מאיר שטרית: זה רוב הבשר.

ראובן ריבלין: רוצים לעודד – – –

מאיר שטרית: רוב הבשר הכשר מיובא לארץ.

מאיר שטרית: 90% מיובא לארץ.

מאיר שטרית: אני שואל: למה להעלות מכס ל-190%?

מאיר שטרית: תגיד לי, אתה יודע מה דוחף את האנשים לאכול חזיר?

מאיר שטרית: אני אענה לך, אדוני.

מאיר שטרית: אתה יודע מה דוחף אותם?

ראובן ריבלין: חס וחלילה.

מאיר שטרית: זה הרבה יותר זול, כי זה לא כשר.

מאיר שטרית: יותר זול לאכול טרפה ויותר שווה לאכול חזיר, כי זה עולה גרושים.

מאיר שטרית: אין עליו מכס, על כל השרצים האלה אין מכס.

מאיר שטרית: אני לא מבין למה צריך להטיל מכס של 190% על בשר.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: למה להעניש את הציבור שאוכל בשר?

מאיר שטרית: רבים כאלה.

מאיר שטרית: ואני רציני עכשיו, זה לא צחוק.

מאיר שטרית: הבאתי שורה של נושאים שמראים לך שכל השרצים, כל הפיגולים, כל הקרביים הפנימיים של חיות – הכול פטור ממכס.

מאיר שטרית: כל הבשר הכשר, הכול עם מכס, עשרות אחוזים.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: תורידו את המכס הזה.

מאיר שטרית: אז האוצר יפסיד עוד כמה עשרות מיליוני שקלים.

מאיר שטרית: אגב, הצו הזה, שמביאים בפנינו, מגדיל את הכנסות הממשלה ב-15 מיליון שקל.

מאיר שטרית: אני שואל: שווה בגלל זה להעניש את הציבור?

מאיר שטרית: מה קרה לכם?

מאיר שטרית: הממשלה הזאת הרי בעצם מתעמרת ממילא בחלשים – העלו את מחיר המים, את מחיר הדלק, את כל המסים העקיפים, בעוד שצריך לעשות ההיפך, ומורידים מס הכנסה לעשירים.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: תעשו את ההיפך, תורידו את המסים העקיפים – את המכס, את מס ערך מוסף, את מה שדופק את החלשים, ותשאירו את מס הכנסה בגודלו.

מאיר שטרית: אנחנו ממילא, אדוני היושב-ראש – על-פי נתוני ה-OECD, ישראל נמצאת באחד המקומות הנמוכים בכל מדינות ה-OECD בנטל המס הישיר, כלומר במס הכנסה.

מאיר שטרית: לעומת זאת, במס העקיף, אדוני, ישראל מקום ראשון במדינות ה-OECD במס העקיף.

מאיר שטרית: מקום ראשון.

מאיר שטרית: פירושו, אנחנו יוצרים מדיניות שדופקת את החלשים, כי כידוע מס רגרסיבי דופק את החלש, ובמס ישיר אנחנו גן-עדן לעשירים.

מאיר שטרית: אני חושב, אדוני, שזאת מדיניות חברתית עקומה, שלא נותנת תשובה לחלשים.

מאיר שטרית: עכשיו תוסיפו לזה שכל דבר קטן שרוצים לקנות, עוד מכס ועוד מכס – הפעם זה שיני שום, עכשיו דגים למיניהם, על כל הדגים הכשרים מעלים את המכס ב-16%.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: מה קרה?

מאיר שטרית: מה קרה?

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: להגן על מישהו שמגדל שלושה דגים בבריכה?

מאיר שטרית: אני לא מבין את ההיגיון הזה.

מאיר שטרית: ואם רוצים להגן על חקלאים שמגדלים דגים, אהלן וסהלן, אני בעד לסבסד אותם ישירות, להגיד: אתם – המכס הזה שווה כך וכך כסף, אני נותן לכם את הכסף הזה ביד, זה יותר זול, יותר זול לי – שי – כלכלית – יותר זול לי לסבסד את החקלאי, יותר זול לי, מאשר להעניש את כל עם ישראל בגין הדבר הזה, שאני מגן על 10% מהייצור של בשר, אני מעניש 90% מהבשר במכס 190%.

מאיר שטרית: זה חסר היגיון לחלוטין.

שי חרמש: מאיר, אפשר רגע לענות לך?

מאיר שטרית: בטח.

שי חרמש: היית שר האוצר, והיית חתום בדיוק על הצו הזה, כשר האוצר.

שי חרמש: היית יכול לעשות את זה, למה לא עשית את זה?

ראובן ריבלין: החליפו אותו.

מאיר שטרית: אדוני חבר הכנסת חרמש, הייתי שר האוצר תקופה קצרה, חצי שנה – –

שי חרמש: – – –

מאיר שטרית: אני אענה לך.

מאיר שטרית: – – ב-1999.

מאיר שטרית: אני לא בטוח שחתמתי על צו כזה.

מאיר שטרית: אני לא – בדרך כלל לא – חותם על שום דבר שאני לא קורא, ואני לא קראתי צו כזה אף פעם עד שראיתי בכנסת.

שי חרמש: זה אותו צו.

מאיר שטרית: ואני אומר לך, גם אם עשיתי אני טעות, אז מה?

מאיר שטרית: צריך להמשיך אותה כל החיים?

מאיר שטרית: אז אני – מודה ועוזב ירוחם.

מאיר שטרית: אז מה, אם אני טעיתי צריך להמשיך את זה?

מאיר שטרית: אני למדתי, אם לא קראתי את הצו זו טעות שלי.

מאיר שטרית: והנה עכשיו, אני רואה את הצו, ואני חושב שהוא עקום, ואין סיבה לא לתקן אותו.

מאיר שטרית: אין סיבה.

מאיר שטרית: וחבר הכנסת גפני, שהוא יושב-ראש ועדת הכספים, תאמין לי, אני מתפלא עליך, אתה בחור דתי, איך אתה נותן יד לאיוולת הזאת?

מאיר שטרית: איך?

מאיר שטרית: איך?

מאיר שטרית: איך?

מאיר שטרית: שומו שמים, איך?

מאיר שטרית: איך?

מאיר שטרית: אתה בעצם בלי כוונה, אני בטוח שבלי כוונה, חבר הכנסת גפני, אתה מעודד את עם ישראל לאכול טרף.

משה גפני: _ _ _

מאיר שטרית: פשוט, אשרי המאמין; אני לא מאמין בזה, לא מאמין.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, הגיע הזמן שתעשה תיקון פעם אחת.

מאיר שטרית: אתה יודע מה – חבר הכנסת גפני, תחזיר את הצו לוועדת הכספים, תזמין אותי לדיון, אני אבוא לדיון, נעבור סעיף סעיף, אני ואתה.

מאיר שטרית: אם אני לא משכנע אותך, תחזור לפה, נשים יד על השולחן ונצביע בעד.

מאיר שטרית: איך זה?

מאיר שטרית: ואם אני משכנע אותך, תלך אתי.

מאיר שטרית: בוא ננסה.

מאיר שטרית: פעם אחת.

מאיר שטרית: תנסה אותי.

מאיר שטרית: אני לא בלתי הגיוני.

מאיר שטרית: לא רוצה לעשות שום מחטף כלכלי.

מאיר שטרית: אני דואג לציבור החלש.

מאיר שטרית: גם בציבור שלכם.

מאיר שטרית: אתם אוכלים בשר הרי.

מאיר שטרית: כולם.

מאיר שטרית: יש כאלה אוכלים חלב.

מאיר שטרית: אנחנו אוכלים רק בשר.

מאיר שטרית: רק בשר.

מאיר שטרית: אין סיבה שיענישו את הציבור במחירים כל כך כבדים.

מאיר שטרית: אין סיבה.

מאיר שטרית: אפשר להקל על הציבור הרחב בכסף קטן.

מאיר שטרית: אם, חבר הכנסת גפני, תסכים לתיקון הזה, אני מוכן לבוא לוועדת הכספים, לשבת אתך כמה זמן שדרוש, עם אנשי האוצר, אגב, ואנשי משרד החקלאות, והחקלאים, ונגיע לפתרון טוב לכולם, כי אני מאמין שאפשר לפתור את הבעיה של החקלאים יחסית בכסף קטן, ולהפסיק את העונש הקולקטיבי של הציבור על-ידי העלאת מכסים בצורה כל כך מטורפת על מאכלים בסיסיים, שהיום, אגב, חבר הכנסת גפני, אני לא יודע אם שמעת קודם, מה שדוחף את האנשים לאכול טרף זה מחיר הבשר הטרף.

ראובן ריבלין: חלילה.

מאיר שטרית: קילו בשר חזיר עולה פחות מחצי מקילו בשר בקר כשר.

מאיר שטרית: אין בזה שום היגיון.

מאיר שטרית: תורידו את המכס.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר שטרית.

נסים זאב: מי שדוחף לאכול חזיר זה החינוך הקלוקל, התרבות המזופתת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

מאיר שטרית: – – –

ראובן ריבלין: לא, הוא זעק לחברה – – –

מאיר שטרית: אתה צודק, זה גם זה וגם זה.

מאיר שטרית: אל תקלו ראש במחירים.

מאיר שטרית: בעולם כולו מעודדים לאכול כשר – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, קול זעקתך נשמע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורי אריאל יעלה ויבוא לנמק את התנגדותו לצווים, ולאחר מכן נצביע על שני הצווים הראשונים בנפרד ועל הצו השלישי בנפרד.

ראובן ריבלין: זה שלוש הצבעות.

ראובן ריבלין: השלישי – הוא כבר דיבר.

ראובן ריבלין: אנחנו דנו בצורה משולבת על שלושת הצווים, מאיר שטרית מיצה את דבריו, ועכשיו עומדות חמש דקות לרשותו של חבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, ניסה היושב-ראש להגן כמנהג – בלהט כמנהג רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, מלמד זכות על ישראל, ואתה הוכחת לו שזה לא נכון.

אורי אריאל: תן לו להגן על עם ישראל.

אורי אריאל: הוא לא רואה אנשים שאוכלים טרפות.

אורי אריאל: אתה יודע מה, גם אני לא, ואני בטוח שלא אוכלים.

אורי אריאל: כי איך יכול להיות שיהודים טובים יאכלו דברים ש – יש על זה פרק שלם בתורה הקדושה שלנו, שמסביר מה מותר ומה אסור לאכול.

אורי אריאל: עכשיו, אומרים חכמים דבר מאוד חשוב; אומרים: אל תאמר אי אפשי; אי אפשי – אינני יכול, אינני רוצה.

אורי אריאל: אמור: אפשי ואפשי – אני רוצה ורוצה לאכול, אבל הקדוש-ברוך-הוא אסר.

אורי אריאל: אל תמצא תירוצים: זה לא כשר, זה לא בריא, זה מלוכלך; לא, תאמר את האמת הפשוטה, שהקדוש-ברוך-הוא אסר, ואנחנו לא מבינים.

אורי אריאל: מה לעשות, אנחנו לא מבינים את כל מעשי הבריאה.

אורי אריאל: אבל אני מבקש משר האוצר – שר האוצר, אם אפשר, שתי שניות, אחרי זה תמשיך – מכובדי שר האוצר, למה אתה, בתור יהודי טוב, צריך להגיש את כל השרצים האלה?

אורי אריאל: זה מתאים לליכוד?

אורי אריאל: לדרכו המסורתית?

אורי אריאל: זה מתאים לך? זה מתאים לבית אבא?

אורי אריאל: אני לא מכיר את הוריך.

אורי אריאל: מה, בשביל מה אתם צריכים להיות חתומים על זה?

אורי אריאל: יש איזו סיבה טובה?

אורי אריאל: חבר הכנסת חיים כץ – אני לא פונה ליושב-ראש, אני יודע את דעתו, והוא גם לא בא ממפלגה; הוא מעל.

אורי אריאל: מה יש לכם שאתם צריכים להצביע בעד זה עכשיו?

חיים כץ: בעד מה?

אורי אריאל: יש מישהו שלמרות כל הצעקות – אני לא יודע בדיוק מה קורה, כי לא הצלחתי לעקוב, זאת האמת, אבל אני סומך עליו.

אורי אריאל: חבר הכנסת גפני, אני לא מאמין, חברי הכנסת שטרית ואחרים, אני לא מאמין שנתן את ידו לזה, וגם לא באיזה קומבינה.

אורי אריאל: אני מקווה.

אורי אריאל: אז הוא יסביר, אני אקשיב, ואם יהיה לי משהו, אז תאפשר לי להגיד לך משפט.

אורי אריאל: אבל אני עובד עם חבר הכנסת גפני לא מעט, בוועדת הכספים, ואני לא יכול להאמין שאתה נותן את ידך – אני בטוח שאתה תיכף תסביר וזה יהיה בסדר גמור אפילו.

אורי אריאל: אבל אני מתפלא על ידידי השר יצחק כהן.

נסים זאב: – – –

אורי אריאל: חבר הכנסת זאב, אני יודע: יש לך הרבה דברים להגיד, תבוא תגיד.

אורי אריאל: לך להירשם.

אורי אריאל: עכשיו אתה תקשיב, אני אדבר.

אורי אריאל: יש לי רמקול ולא שומעים את הצעקות שלך.

אורי אריאל: אני רק מתפלא על השר יצחק כהן.

אורי אריאל: איך אתה יכול בשם האוצר – לא אתה אישית, זה לא עניין אישי – להגיש צו כזה לאישור הכנסת?

אורי אריאל: אבל אני בטוח שגם אתה דואג שזה לא יהיה ככה.

אורי אריאל: אני לא יודע בדיוק את ההסבר, אבל אני משוכנע שאתה לא רוצה שיהיו שרצים, גם אם זה מכניס לקופת המדינה 15 מיליון שקל.

מאיר שטרית: שרצים פטורים.

מאיר שטרית: זה מהדגים.

אורי אריאל: אין לי שום ספק, גם אותך אני מכיר זמן רב – לא לא לא לא, תקשיב, אני לא יכול להאמין שחבר הכנסת הרב יצחק כהן, השר, נתן את ידו לזה.

אורי אריאל: זה לא עולה על הדעת.

אורי אריאל: עכשיו תראו, יוצאי מצרים התגעגעו לשומים, נכון?

אורי אריאל: לבצלים.

אורי אריאל: מה לנו ולעניין הזה?

אורי אריאל: זאת היתה תקלה.

אורי אריאל: היה להם רגע קשה, אז הם אמרו: נזכרנו במצרים.

אורי אריאל: אז מה, אתם מציעים לנו לחזור מצרימה?

אורי אריאל: אני רוצה להציע לכנסת בכלל, ליושב-ראש ועדת הכספים, לשר האוצר ולסגן שר האוצר בפרט, שהכלל יהיה כזה: כל מה שכשר – מעודדים אותו, וכל מה שלא כשר – לא מטפלים בו בכלל.

אורי אריאל: להיפך, צריך לשים עליו איסור מוחלט, אין – ובא לציון גואל.

אורי אריאל: נעשה דבר טוב ערב חג הפורים, ולא נאפשר את הדברים.

אורי אריאל: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, בדבר אחד קצת שונה.

אורי אריאל: יש דבר אחד שלא צריך להטיל עליו מכסים, לא כאלה ולא כאלה, וזה הבנייה בירושלים.

אורי אריאל: עד מתי, אדוני ראש הממשלה, עד מתי, מכובדי שר הבינוי והשיכון, עד מתי תתעללו בירושלים?

אורי אריאל: תודה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

ראובן ריבלין: ישיב יושב-ראש ועדת הכספים, אם הוא רוצה.

ראובן ריבלין: כן, הוא רוצה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור להצבעה על שלושת הצווים.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, השרים, אני מבקש – אני אעשה את זה בקצרה, אבל אני מבקש לעשות סדר בדברים שמובאים לאישור מליאת הכנסת.

משה גפני: יש שני צווים שאנחנו נדרשים לאשר – שני הצווים הראשונים, שזה צו תעריף המכס, זה הנושא של אבקת חלב והנושא של שיני שום.

משה גפני: אנחנו נדרשים לאשר את הצווים.

משה גפני: הדבר השלישי – אנחנו לא נדרשים לאשר את הצו, אנחנו נדרשים לאשר את החלטת ועדת הכספים – חבר הכנסת שטרית – שמבטלת את הצו.

משה גפני: מבטלת.

משה גפני: אני אסביר למה הכוונה.

משה גפני: שלא תהיה אי-הבנה, תאמין לי, קיבלתי את המוסר מכם ופעלתי בהתאם.

מאיר שטרית: אתם מנסים לעקוף את הכנסת.

משה גפני: לא.

ראובן ריבלין: הכול בהתאם לתקנון.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: להיפך.

משה גפני: לפי מה שאמרת אתה לא צריך דיון, להיפך – נבטל, זה מה שביקשת, לבטל את הצו הזה, כל זה שמונח עם השרימפסים ועל הבשר הטרף.

משה גפני: אנחנו הולכים לבטל את זה עכשיו.

משה גפני: אתה נדרש לבטל את הצו הזה.

משה גפני: משרד האוצר עשה צו, וכל חברי ועדת הכספים אמרנו: למה?

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: אנחנו זכרנו את הנאום שלך מהשנה שעברה, ואמרנו: לא בא בחשבון, ודרשנו לבטל את זה.

משה גפני: הובא הצו לוועדת הכספים, פה-אחד ביטלנו את הצו, והמליאה נדרשת לבטל את הצו.

משה גפני: המליאה נדרשת לבטל את הצו.

משה גפני: אחרי שחברי קדימה הטיפו לי מוסר – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, תקרא את דברי ההסבר לצו.

משה גפני: דברי ההסבר לא רלוונטיים.

משה גפני: מה שאנחנו מבקשים – – –

ראובן ריבלין: האם ההצבעה היא על ביטול הצו?

משה גפני: ביטול הצו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מקריא מתוך הצו: אשר על כן, לבקשת משרד החקלאות, מוצע בצו אשר פורסם במסגרת מק"ח 1630, להעלות את המכס על דגי אמנון ל-15 שקלים לקילוגרם וכן על דגי לוקוס, מולית וכו'.

מאיר שטרית: מעלים את המכס.

משה גפני: יפה.

משה גפני: חבר הכנסת מאיר שטרית, אני אומר, הרי יש יבואנים ויש מגדלים ויש הכול, ואני אומר באופן המוסמך, אני אומר למליאת הכנסת:

משה גפני: המליאה נדרשת לבטל את הצו שהכינה רשות המסים, שהכין משרד האוצר.

משה גפני: ההצבעה של החברים במליאת הכנסת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, תעזור לי, אני לא רוצה לשים בפניך מכשול.

ראובן ריבלין: למיטב הבנתי – והיא לא הבנה מוחלטת, יכול להיות שאני טועה – בשני הצווים הראשונים אנחנו מתבקשים לאשר.

ראובן ריבלין: הצו השלישי – אתה מבקש מאתנו לבטל.

משה גפני: לאשר את החלטת ועדת הכספים לבטל.

ראובן ריבלין: לאשר את החלטת ועדת הכספים המבטלת.

משה גפני: נכון.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, השלישי מבטל את השני?

משה גפני: לא, זה שלושה צווים שונים.

ראובן ריבלין: אתה דיברת על הצו השלישי?

משה גפני: על השלישי.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אז הוא מבקש לבטל.

ראובן ריבלין: הצו השלישי – מבקשת ועדת הכספים מהמליאה לבטל את הצו.

משה גפני: אדוני, יושב-ראש הכנסת, אני גם אפרט.

משה גפני: הצו הראשון שהמליאה נדרשת אליו, זה הנושא של אבקת חלב.

ראובן ריבלין: גברתי היועצת המשפטית הביאה לי החלטה בדבר ביטול צו לפי חוק מסי מכס ובלו (שינוי תעריף), התש”ט–1949.

מאיר שטרית: זה שינוי תעריף.

ראובן ריבלין: החלטה בדבר ביטול.

מאיר שטרית: אבל שינוי תעריף.

ראובן ריבלין: אז מבקשת הוועדה מאתנו, כפי שהונח על שולחנכם – וזה הונח רק היום – לבטל את הצו הזה.

ראובן ריבלין: ובא לציון גואל.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: תראה, הוועדה מבלי ששמעה אותך, כיוונה לדעת גדולים והסכימה אתך.

משה גפני: היא שמעה אותו בשנה שעברה.

מאיר שטרית: זה לא נכון, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני, מותר לי?

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, בזמן שחבר הכנסת גפני מדבר, תקרא את דברי ההסבר לצו השלישי ואת כל טענותי – – –

ראובן ריבלין: כתוב כך: בהתאם לסעיף 2(א) לחוק מסי מכס ובלו – – –

מאיר שטרית: אני מדבר על דברי ההסבר, אדוני.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה רוצה ללכת לדברי ההסבר?

מאיר שטרית: כן.

ראובן ריבלין: איפה דברי ההסבר?

מאיר שטרית: תקרא את דברי ההסבר, סעיף ב': אשר על כן, לבקשת משרד החקלאות, מוצע בצו אשר פורסם במסגרת מק"ח 1630, להעלות את המכס על דגי אמנון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, פה מסבירים לכל חברי הכנסת מה הם הולכים לבטל.

ראובן ריבלין: קודם היה צו שזו היתה משמעותו.

ראובן ריבלין: הדבר שאנחנו מצביעים עליו ברגע זה הוא החלטת ועדת הכספים לבטל את הצו שכל כך הילל ושיבח אותו – – –

מאיר שטרית: בסדר.

ראובן ריבלין: אני אחראי לךָ, לפי המלצת היועצת המשפטית של ועדת הכספים, שאנחנו מצביעים על ביטול הצו – –

משה גפני: נכון.

ראובן ריבלין: – – ובא לציון גואל, משום שהם כיוונו מבלי שהם ידעו לדעתך.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לומר לך דבר אחרון, בזה אפסיק: אני חולק על דעתכם.

מאיר שטרית: מה שכתוב פה זה הטלת מכס, הגדלת המכס על דגים.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים – – –

מאיר שטרית: אתם מצביעים על מה שאתם רוצים, אבל נבדוק את זה לאחר מכן.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים לפי הנחיית היועצת המשפטית.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים במפורש על החלטת ועדת הכספים לבטל את הצו.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, היתה הצבעה בוועדת הכספים על ביטול הצו.

ראובן ריבלין: אני שולח אליך את היועצת המשפטית, שגית, היא תבוא אליך ותסביר לך.

משה גפני: היתה הצבעה פה אחד, וזה מה שאנחנו מבקשים ממליאת הכנסת.

משה גפני: עכשיו אני אגיד לך, איפה אתה כאופוזיציה תצטרך לעבוד.

משה גפני: התפרסם עוד צו שעוד לא הגיע לוועדת הכספים, שמעלה את המכס על דגי אמנון.

משה גפני: זה לא כאן.

משה גפני: יש צו שפרסמה רשות המסים – כדי להגן על הדייגים בעמק בית-שאן.

משה גפני: וזה יבוא לדיון בוועדת הכספים; זה עוד לא הגיע.

משה גפני: שם הטיעון של משרד החקלאות ושל רשות המסים, זה מה שאמרת, להגן על החקלאות המקומית.

משה גפני: ואתה צודק.

משה גפני: זה לא כאן, כאן אנחנו מבטלים.

ראובן ריבלין: היועצת מחכה לך על מנת להסביר לך.

מאיר שטרית: אבל הוא מדבר אלי, אני לא יכול.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

משה גפני: לכן, לגבי הדיון הזה, וזה אתה תצטרך להסתדר בתוך הסיעה שלך, למשל עם חבר הכנסת שי חרמש, תצטרך להסתדר אתו בעניין הזה; הוא רוצה להגן על החקלאים, ויש רבים שאומרים: הצרכנים יצטרכו לשלם יותר כסף.

משה גפני: זה נכון, זה לא הדיון.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש – ואני מסיים – את שני הצווים הראשונים אני מבקש לאשר, ואני לא נכנס להסבר.

משה גפני: על אבקת חלב זה העלאה קטנה מאוד, זה היה רק לשנה אחת.

משה גפני: ההבדל בין שיני שום לראשי שום – שיני שום זה אנשים עשירים, המכס על זה הוא לא כל כך מענייננו.

משה גפני: בהחלטה השלישית אני מבקש לבטל את הצו שפרסמה רשות המסים.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ברור, אתה מבקש להצביע על ביטול הצו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לשלוש הצבעות, כל אחת נפרדת.

ראובן ריבלין: אבל השתיים הראשונות – – –

מאיר שטרית: אדוני, אני מבקש משהו.

ראובן ריבלין: אל תקשה עלי מעבר למידה הדרושה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על שלושת הצווים, אבל הם מחולקים לשניים.

ראובן ריבלין: שני הצווים הראשונים הם צווים שהממשלה מבקשת מהכנסת לאשר אותם, וגם להם התנגדו החברים המציעים.

מאיר שטרית: אני מבקש משהו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני, אני מבקש להפנות את תשומת לבך לשורה האחרונה בדברי ההסבר על הצו הזה, צו 3.

מאיר שטרית: תסתכל בשורה האחרונות, כתוב: בנסיבות המפורטות לעיל, גם צו זה הינו צו העלאה.

מאיר שטרית: תוספת הכנסות משוערת – כ-15 מיליון שקלים.

ראובן ריבלין: זה מה שהממשלה מציגה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, אני חשבתי שאני קשה בהבנה, אני אומר לך שמה שאתה מקריא זה הצו שהממשלה הגישה, ועל זה ביקשה ועדת הכספים של הכנסת להודיע, שהיא מבטלת את כל דברי השבח וההלל של הממשלה והיא חוזרת בה מהצו.

ראובן ריבלין: זה הכול, חבל על הזמן, אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: אני מודיע לפרוטוקול, קודם כול נלך אחד אחד, שני הצווים הראשונים.

ראובן ריבלין: הצו הראשון הוא הצו המדבר על – – –

מאיר שטרית: אדוני, אני רק מודיע, מאחר שהיועצת המשפטית מודיעה שבעצם ביטלו את הצו שמובא בפנינו, אז למה צריך להביא את זה לכנסת?

ראובן ריבלין: כדי לדעת האם אתה רוצה לבטל או לא רוצה לבטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, יש גם היגיון משפטי במה שאומרים לך.

ראובן ריבלין: זה הצו כפי שהוגש על-ידי הממשלה ואת הצו הזה מבקשת הכנסת לבטל.

מאיר שטרית: ומה יבוא במקום?

מאיר שטרית: כלום.

ראובן ריבלין: כלום.

ראובן ריבלין: נו, מה, הצו מבוטל.

ראובן ריבלין: מה יבוא במקום?

ראובן ריבלין: יבוא משיח בן דוד.

ראובן ריבלין: מה יבוא?

מאיר שטרית: מחר אני יכול להביא דגים בלי מס.

ראובן ריבלין: אני מבין.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים לשני הצווים הראשונים.

ראובן ריבלין: הצו הראשון שעליו אנחנו מצביעים הוא צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11).

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי שמצביע הוא בעד הצו.

ראובן ריבלין: מי שנגד, הוא נגד הצו.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההחלטה – 45 נגד – 3 נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשע"א–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 45 בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), נתקבל על-ידי מליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לצו הבא, שגם הוא הצו על-פי בקשת הממשלה, צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 13).

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי שבעד – בעד הצו.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההחלטה – 47 נגד – 2 נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 13), התשע"א–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 47 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 13) עבר את מליאת הכנסת ואושר.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה – מי שבעד, הוא בעד ביטול הצו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, מי שבעד – הוא בעד החלטת הוועדה לבטל את הצו.

ראובן ריבלין: מי שנגד, הוא בעד השארת הצו על כנו.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד החלטת ועדת הכספים?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד ההחלטה – 49 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר ביטול צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 16), התשע"א–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 49 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהחלטת ועדת הכספים בנושא צו תעריף המכס והפטורים (תיקו מס' 16), אשר ביקשה לבטלו – בוטל באישור הכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/373).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו ממשיכים.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא מחליפי.

ראובן ריבלין: הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א–2011, הצעת חוק של חבר הכנסת זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אלקין, יעלה ויבוא.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג כאן חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, לקראת אישורו לקריאה ראשונה.

זאב אלקין: מדובר בהצעת החוק שהיא למעשה גלגול של הצעת חוק טרומית שסביבה התגבשו כמעט כל ראשי הוועדות בכנסת, רוב גדול של ראשי סיעות ורוב חברי נשיאות הכנסת, שבאה לתת מענה לקמפיינים של החרם נגד מדינת ישראל.

זאב אלקין: לאחר שהצעת החוק אושרה בקריאה הטרומית ברוב גדול במליאת הכנסת, היא עברה דיון שבעקבותיו היא שונתה מאוד במהלך הדיונים בוועדת החוקה.

זאב אלקין: אני אתעכב על המבנה הנוכחי של הצעת החוק.

זאב אלקין: למעשה היום הצעת החוק בנויה משני מרכיבים עיקריים: 1.

זאב אלקין: הצעת החוק מגדירה את מי שמוביל קמפיין חרם על מדינת ישראל, לא משנה איזה סוג חרם – כלכלי, תרבותי או אקדמי – כעוולה אזרחית.

זאב אלקין: כתוצאה מזה, מי שנפגע מהקמפיין הזה רשאי לפנות לבית-המשפט ולדרוש, במידה שנגרם לו נזק ובית-משפט יחליט שכתוצאה מקמפיין החרם הזה נגרם לו נזק, הוא יכול לדרוש ממי שגורם לו נזק פיצויים.

זאב אלקין: זה למעשה החלק העיקרי של הצעת החוק.

זאב אלקין: לצערי, בתקופה האחרונה אנחנו עדים לקמפיינים הולכים ומתגברים להחרמת מדינת ישראל, שיוצאים דווקא מתוכנו, מקרב גופים כאלה או אחרים או אנשים כאלה ואחרים בתוך מדינת ישראל.

זאב אלקין: החלק השני של הצעת החוק הזאת מדבר על האפשרות, במידה שבית-המשפט יראה את זה לנכון, לפסוק פיצוי גם בלי הוכחה של גובה הנזק, כפי שמקובל גם בעבירות אחרות.

זאב אלקין: החלק השלישי של הצעת החוק הוא למעשה סעיף שמכונה "סעיף רוואבי".

זאב אלקין: הוא נולד כתוצאה מהמציאות שבה נתקלנו שחברות ישראליות מוכנות לקבל תכתיב של חרם, במקרה הזה של הרשות הפלסטינית, וחתמו על חוזים עם הרשות הפלסטינית שלפיהם הם מחויבים לא להעסיק ולא לרכוש מוצרים מאזורים של יהודה ושומרון.

זאב אלקין: לפי הצעת החוק הזאת, לפי הסעיף הזה – שהציע אותו בוועדה חברי חבר הכנסת אריה אלדד, והוא אושר על-ידי הוועדה גם בתמיכת הממשלה – שר האוצר יהיה רשאי לקבוע בתקנות כללים שמונעים מהחברות האלה אפשרות לגשת למכרזים ממשלתיים.

זאב אלקין: החברות הישראליות יצטרכו להחליט – מי שמוכן לקבל תכתיב של החרם ומוכן להחרים או את מדינת ישראל או אזור מסוים בתוך מדינת ישראל – אם לוותר על מכרז ממשלתי.

זאב אלקין: אלה שלושת המרכיבים העיקריים של הצעת החוק בגרסה המובאת לקריאה הראשונה.

זאב אלקין: בדברי ההסבר כתוב שהוועדה ציינה שבהמשך תהליך החקיקה, לקראת קריאה שנייה ושלישית, היא תדון בסוגיות שהיו בהצעת החוק בקריאה הטרומית, אבל ירדו ממנה, לדוגמה הסוגיה אם יוזמת החרם תוגדר גם כאיסור פלילי.

זאב אלקין: נכון לעכשיו זה לא נמצא בהצעת החוק, נמצא רק עניין של פיצויים לפי החלטת בית-המשפט.

זאב אלקין: למעשה ועדת החוקה תדון גם בהרחבה של "סעיף רוואבי", שמדבר לא רק על יוזמה של החרם, אלא שבשונה מסעיפים קודמים הוא מדבר על השתתפות בחרם, על החברות שנכנעו לחרם גם אם לא יזמו אותו.

זאב אלקין: לקראת הקריאה השנייה והשלישית ועדת חוקה תדון על הרחבת הסעיף הזה על סמך המודל של החוק האמריקני.

זאב אלקין: כאן אני רוצה קצת להרחיב, חברי חברי הכנסת.

זאב אלקין: לא רבים יודעים שבארצות-הברית קיים חוק, וזה לא סוד שהשדולה היהודית שם הובילה אותו בזמנו, בשנות ה-70.

זאב אלקין: קיים חוק נגד חברות או ראשי חברות שנכנעים לחרם נגד מדינת ישראל; לא רק יוזמים אותו, אלא במידה שחברה אמריקנית תקבל תכתיב של חרם – אז זה היה רלוונטי בעיקר בגלל קמפיינים בארצות ערב שדרשו מחברות אמריקניות, כתנאי לכניסה לשוק שלהן, לוותר על הפעילות במדינת ישראל או שקשורה למדינת ישראל.

זאב אלקין: במידה שחברה אמריקנית תסכים להיכנע לדרישה מהסוג הזה – מאוד דומה לאותן חברות ישראליות כפי שראינו במקרה של רוואבי – לפי החוק האמריקני – שוב, מעטים יודעים את זה – החברה הזאת צפויה, וכך גם ראש החברה באופן אישי, פרסונלי, גם לקנס מאוד כבד, זה יכול להגיע למיליוני דולרים, וגם לאחריות פלילית, עד חמש שנים בכלא.

זאב אלקין: יש דוגמאות שונות למה בדיוק נכנעים, באילו נסיבות.

זאב אלקין: יש גם שוני בחקיקה במדינות שונות בארצות-הברית.

זאב אלקין: מלבד חקיקה פדרלית בנושא הזה, יש מספר מדינות שיש שם חקיקה יותר הדוקה, במדינות הספציפיות האלה, והכול מכוון נגד קמפיינים של חרם, לא על ארצות-הברית – יש גם על ארצות-הברית, אבל מה שמעניין הוא שזה על מדינה ידידותית לארצות-הברית, כאשר הכוונה היתה למדינת ישראל.

זאב אלקין: החוק הזה בתוקף עד היום.

זאב אלקין: זאת אומרת שהיום אנחנו במצב אבסורדי.

זאב אלקין: בואו נתאר לעצמנו אזרח ישראל פונה לאזרח אמריקני שעומד בראש חברה כלכלית מסוימת וקורא לו להחרים את מדינת ישראל מכל מיני סיבות, כי הוא לא מסכים עם המדיניות של מדינת ישראל, למשל זה יכול להיות בנושא של יהודה ושומרון ויכול להיות בנושאים אחרים.

זאב אלקין: אם אותו אזרח אמריקני ייענה לקריאתו של האזרח הישראלי, הוא צפוי לעונשים מאוד כבדים, עד חמש שנים בכלא.

חיים אורון: גם אם האזרח הישראלי יקרא לו להחרים את אירן?

זאב אלקין: לי לא ידוע, ג'ומס, שאירן מוגדרת כמדינה ידידותית לארצות-הברית.

זאב אלקין: במידה שהיא תקבל הגדרה רשמית בארצות-הברית כמדינה ידידותית, אז התשובה היא כן.

חיים אורון: – – –

זאב אלקין: יכול להיות שיבואו ימות המשיח.

זאב אלקין: פעם היה כך שגם אירן היתה מדינה ידידותית לארצות-הברית.

זאב אלקין: היום לא נראה לי שזה המצב.

חיים אורון: אולי היום לא ומחר כן.

זאב אלקין: היום זה לא המצב.

זאב אלקין: יכול להיות שאם ישתנה המשטר באירן, בוודאי שכן, כי החוק הזה מגן על כל ידידות ארצות-הברית.

זאב אלקין: לכולנו ברור מי היתה המדינה שבגללה החוק הזה נחקק ומה היתה המדינה שפעלה כדי שהחוק הזה ייחקק.

זאב אלקין: אבל בואו תארו לעצמכם לאיזה אבסורד אנחנו מגיעים.

זאב אלקין: האזרח הישראלי או הגוף הישראלי שקרא להחרים את מדינת ישראל, אי-אפשר – אם החוק הזה לא עובר – אפילו לתבוע בבית-המשפט פיצויים על נזק.

זאב אלקין: שוב, זו לא קביעה של החוק, זה לא קנסות, בית-המשפט יצטרך להחליט.

זאב אלקין: אבל את זה אי-אפשר לעשות.

זאב אלקין: האזרח האמריקני, רק על זה שהוא נענה לפנייתו של אותו אזרח ישראלי, יכול להיכנס לכלא עד חמש שנים.

זאב אלקין: זה מצב נורמלי?

זאב אלקין: זה מצב הגיוני?

זאב אלקין: יש לנו איזו זכות מוסרית לבוא לאותו אזרח אמריקני ולבוא לארצות-הברית ולהגיד: תגנו עלינו, אנחנו לא מגינים על עצמנו?

חיים אורון: – – –

זאב אלקין: תגנו עלינו, תיזמו את החוק.

זאב אלקין: בזמנו, בשנות ה-70, כשהיתה היוזמה הזאת, אף אחד לא העלה על דעתו שהקריאות לחרם על מדינת ישראל יבואו מפה.

זאב אלקין: אבל כולכם רואים מה קורה כאן, ובוודאי מה קורה כאן בשנים האחרונות.

זאב אלקין: יש יותר ויותר קריאות להחרים את האקדמיה הישראלית, את הכלכלה הישראלית, למעשה את התרבות הישראלית.

זאב אלקין: לאחרונה פסטיבל אילת – זה לא פסטיבל אריאל, זה לא היכל התרבות באריאל, זה הפסטיבל באילת שקראו להחרים אותו.

זאב אלקין: יותר ויותר יוצאות קריאות כאלה מתוכנו.

זאב אלקין: כך אנחנו מגיעים למצב אבסורדי ומבקשים מאחרים מה שאנחנו לא מבקשים מעצמנו.

זאב אלקין: זה לא יכול להימשך כך, ולכן למעשה נולדה אותה יוזמת חקיקה.

זאב אלקין: זה נכון שהיא מגיעה לכאן בגרסה הרבה יותר מרוככת מכפי שהיא היתה בקריאה הטרומית, ואז כמעט כל חברי הבית למעשה התאחדו סביב היוזמה הזאת.

זאב אלקין: לכן אני ממש לא מבין, ואני מאוד-מאוד מקווה שעוד לא מאוחר ואני אצליח לשכנע את חברתי חברת הכנסת דליה איציק, שיחד אתי, יד ביד, הובלת את הצעת החוק ועזרת לי להעביר אותה בוועדת שרים כשהיא היתה עם הרבה יותר שיניים ממה שהיא עכשיו; הרבה יותר.

זאב אלקין: היא כללה אז גם את החרם התרבותי וגם את החרם האקדמי וגם את החרם הכלכלי.

זאב אלקין: את יכולה לראות מה כתוב בהצעת החוק הטרומית.

זאב אלקין: היו עוד חברים רבים מסיעת קדימה שאז הצטרפו אליה.

זאב אלקין: ולאחר שהצעת החוק, כתוצאה ממשא-ומתן עם משרד המשפטים, שיש לו היבטים משלו – וקיבלתי את דעתם, לפחות בשלב הזה של החקיקה, כשאמרו, תשימו הצדה את האיסור הפלילי, בואו תסמיכו את בית-המשפט להחליט במקרה של נזק מה הפיצוי על גובה הנזק; אבל דווקא כשזה מגיע כך, פתאום אני שומע שחברים מקדימה רוצים להתנגד להצעת החוק הזאת.

זאב אלקין: אני מאוד מאוד מופתע מכך.

זאב אלקין: אני פונה אליכם: עוד לא מאוחר.

זאב אלקין: זאת הצעת חוק הגיונית מאוד, חשובה מאוד למדינת ישראל, כדי שתאפשר לנו לפחות להמשיך לבקש – אגב, לא רק מארצות-הברית; גם בגרמניה יש משהו דומה שמגן עלינו, לא רק בארצות-הברית.

זאב אלקין: אבל באיזה היגיון אנחנו יכולים לבקש מהם לעשות לאזרחים שלהם משהו הרבה יותר חמור ממה שאנחנו לא מוכנים לבקש מהאזרחים שלנו?

זאב אלקין: צריך להיות פה איזשהו מדרג – לפי ההיגיון צריך להיות מדרג הפוך – לפי ההיגיון צריך להיות מדרג הפוך, אבל בוודאי ובוודאי לא יכול להיות מדרג מהסגנון הזה, שאצלנו לא קורה שום דבר, ואזרח אמריקני ייכנס חמש שנים לכלא רק כי הוא הסכים להיענות לפנייתו של אותו אזרח ישראלי.

זאב אלקין: ולכן אני קורא למליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה ולתת כאן מענה לבעיה שהולכת ומחריפה בשנים האחרונות, של קמפיינים של חרם.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: – – –

אחמד טיבי: את יוזמת?

אחמד טיבי: יוזמים אותה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אורי אריאל: אני פה, היושב-ראש.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, טענת יפה, באמת יפה, חבר הכנסת זאב אלקין, ואני גם מסכימה אתך, בהיותי שרת התעשייה והמסחר, אני נגד מוחלט – חבר הכנסת אורון – בלי להתנצל, בלי כמעט, בלי על יד, בלי בערך.

דליה איציק: חרם, כל הדברים האלה – במשא-ומתן.

דליה איציק: רק במשא-ומתן.

דליה איציק: ולכן אני נגד הדבר הזה.

דליה איציק: ממשלה צריכה למשול.

דליה איציק: ממשלה צריכה להגיד – אני לא רוצה אתכם במקום הזה – היא צריכה לדעת שהיא מוציאה אותם מהמקום הזה.

דליה איציק: ולא בצורה הזאת.

דליה איציק: אני נורא מצטערת, אני חושבת שיש הרבה היגיון בדבר הזה.

דליה איציק: זה לא קשור לא לשמאל ולא לימין ולא נגד ערבים ולא בעד ערבים.

דליה איציק: ומותר פעם אחת להתרומם לשאלות שהן קצת מעבר לשמאל וימין.

דליה איציק: אבל, חבר הכנסת אלקין, אני – לא לזה התכוון המשורר.

דליה איציק: מה, אם מחר אני – אזרח פרטי – מחרימה, אתה רוצה להכניס אותי ולהתחיל להעביר אותי – – –

זאב אלקין: לא.

דליה איציק: לא לזה התכוון המשורר.

זאב אלקין: תקראי את החוק, זה לא – – –

דליה איציק: אתה גם אמרת לי, חבר הכנסת אלקין.

דליה איציק: אני הערתי לך בזמן אמת.

דליה איציק: אני גם מסכימה אתך בעיקרון, אבל אתה אמרת לי בזמן אמת: זה עוד ישתנה, ואנחנו נשנה את זה במשך – – – אני לא אצביע עכשיו.

דליה איציק: אני לא אצביע נגד, ואני גם לא מגייסת, אני כבר אומרת לך.

דליה איציק: חברים שלי יעשו מה שהם מבינים, והיתה החלטה על זה, ומרביתם מצביעים נגד, אני מניחה, אם הם יהיו כאן.

דליה איציק: אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

דליה איציק: אני חוזרת – אני גם פרסמתי כמה מאמרים בעניין הזה, ואני אמשיך לפרסם – אני לא מתנצלת, אני אומרת לך את זה בצורה הכי ברורה.

דליה איציק: אני חושבת שלקחתם את זה – – –

זאב אלקין: אני מצדיע לך על כך.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין, אני מרגישה שלקחתם את זה יותר מדי רחוק.

דליה איציק: תקשיב גם למה שחבר הכנסת אורון אמר לך.

דליה איציק: מרוב חוקים, מרוב דברים – לא צריך, גם ככה המצב מסובך, ולא מוכרחים לסבך אותו יותר.

דליה איציק: רצית להגיד פה אמירה שהיא נבונה והיא נכונה והיא צודקת – אני מצטרפת אליה; אני לא יכולה בשום אופן להצטרף להצעת החוק כפי שהיא כתובה.

דליה איציק: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורי אריאל.

אחמד טיבי: שלוש דקות, אדוני.

אורי אריאל: יכולים לסדר את המנוע הזה פעם שזה יעלה – – –

אחמד טיבי: אוטומטית?

אחמד טיבי: אה, יותר מהר.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, נראה לי ש – חבר הכנסת אלקין, יושב-ראש הקואליציה, החוק הזה ראוי ונצביע בעדו, אבל בכל זאת אני רוצה לשאול שאלה על חרם אחר.

אורי אריאל: מה אתה היית מציע – אולי שלא בחקיקה – לעשות נגד החרם על הבנייה במעלה-אדומים?

חיים אורון: זה בתוך החוק.

חיים אורון: אזרח שתומך בחרם במעלה-אדומים, תבע אותו לדין – – –

אורי אריאל: אתה יודע מה, עכשיו יש לי עוד סיבה להיות בעד החוק.

חיים אורון: כבר עכשיו.

חיים אורון: עכשיו – – –

אורי אריאל: עכשיו, נניח, אני שואל את חבר הכנסת, סגן שר החוץ דני אילון: מה אתה עושה נגד מי שמחרים את הבנייה אצל מפוני גוש-קטיף מנצרים שיושבים באריאל?

אורי אריאל: מה אתה מציע?

חיים אורון: בית-משפט.

חיים אורון: אותי – – – יאללה – – –

אורי אריאל: או נניח, אני יכול לשאול את ידידי יושב-ראש סיעת ש"ס, מיכאלי: מה אתה חושב היה כדאי לעשות על מי שמחרים את ביתר ומודיעין-עילית?

אורי אריאל: יושבים שם יהודים טובים, רבבות עם בית ישראל, יהודים כשרים, והממשלה מחרימה אותם; שר הבינוי לא משווק קרקעות, שר הפנים לא מתכנן, שר האוצר – סגן שר האוצר לא יכול לעזור להם, לא כי לא רוצים, אבל מחרימים.

אורי אריאל: אז – מה היית עושה?

אורי אריאל: או נניח, מה תעשה אם מחרימים את עמנואל?

אורי אריאל: או נניח, הייתי רוצה לשאול את חבר הכנסת רותם – –

דוד רותם: כן.

אורי אריאל: – – יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט: ממשלה שלמה, כולל שר החוץ, כולל השר לביטחון פנים, כולל שר התיירות, כולל שרת העלייה והקליטה, שיושבת אתנו פה – לא מאפשרת לבנות בעיר הקודש אפרת.

אורי אריאל: עושה חרם.

אורי אריאל: חרם רשׂמי.

אורי אריאל: לא יוצאת יחידת דיור אחת, לא מגרשי ספורט.

אורי אריאל: ואתם מחרישים?

אורי אריאל: יש חרם.

דוד רותם: מה הייתי עושה?

אורי אריאל: לא, מה תעשה.

אורי אריאל: לא מה הייתי עושה.

אורי אריאל: עכשיו, זה מול עינינו.

דוד רותם: זה לא החוק הזה.

אורי אריאל: זה לא החוק הזה.

אורי אריאל: היית מחוקק חוק מיוחד, נכון?

דוד רותם: לא – – – שאתה תחוקק.

יעקב כץ: הנה, הנה החוק.

אורי אריאל: אני רוצה להודות לחבר הכנסת רותם על עמדתו הנחושה בעד בנייה באפרת, בקריית-ארבע ובכל מקום.

קריאה: – – –

אורי אריאל: אתם הולכים סחור-סחור, ורק הליכוד יכול.

אורי אריאל: למעשה, הליכוד זה כמעט מקרה אבוד, או אולי זה כבר מקרה אבוד, והגיע הזמן ש – או שתעשו שינוי מהבסיס, או שפשוט תלכו הביתה.

אורי אריאל: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים אורון: לפי החוק – – – חרם על מעלה-אדומים נגד החוק?

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, זה לא שעת שאלות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו בוודאי מתנגדים לחוק הזה.

חנא סוייד: אנחנו חושבים שזה חוק שבא לעגן – או להגן על הכיבוש.

חנא סוייד: זה חוק לא ראוי, זה חוק שבא במסגרת השרשרת האין-סופית של חוקים שמבקשים להכריע ויכוחים אידיאולוגיים וערכיים על-ידי ניצול רוב פרלמנטרי בתקופה מסוימת.

חנא סוייד: זה בקצרה התכלית של החוק הזה.

חנא סוייד: יש רוב לימין הקיצוני שמאמין בחרם, בכוח, ורוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לעגן את הכיבוש הישראלי של השטחים הכבושים.

חנא סוייד: אני רק רוצה בקצרה להגיב על הדאגה של יושב-ראש הקואליציה לאותו אזרח אמריקני; אותו אזרח אמריקני, כאילו שהוא בבעיה בלי החוק הזה, וחבר הכנסת אלקין רוצה להגן עליו.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד כאן שאותו אזרח אמריקני, או חברה אמריקנית, יש אלף ואחד חוקים בארצות-הברית שמונעים מחברות להשתתף או להפיק רווחים מכיבוש או מתפיסת שטחים בכוח בכל רחבי העולם.

חנא סוייד: לכן כל הדאגה הזאת לאותו אזרח אמריקני היא לא במקומה והיא מאוד צינית.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, אני חושב שהחוק הזה, הוא לא יציל את כלכלת ישראל.

חנא סוייד: הוא לא יפגע.

חנא סוייד: קודם כול, אין כל כך פגיעה, בגלל החרם, בכלכלת ישראל, אבל מצד שני, החוק הזה מהווה פגיעה קשה מאוד בחופש הביטוי, כי אנחנו מדברים כאן – וכבר נאמר כאן שזה יכול להיות ציד מכשפות; בעצם מי שרוצה להגיד שהוא באופן פרסונלי לא רוצה לקנות איזשהו מוצר מסוים שמיוצר בשטחים הכבושים, או בכל מקום אחר, מכל סיבה אידיאולוגית אחרת, החוק הזה יכול לתפוס אותו ויכול לגרום לו בעיה על חופש הביטוי שלו ועל הרצון שלו ועל ההחלטה החופשית שלו.

חנא סוייד: לכן זה חוק מסוכן.

חנא סוייד: זה חוק שאי-אפשר לדעת איך הוא יתפתח, והיישום שלו, איך הוא יתפתח, כי יכול להיות שיבוא איזה שר משפטים, או ממשלה אפילו יותר גרועה מהממשלה הנוכחית – אם יש אפשרות למצוא ממשלה כזו – והיא תוכל לעשות ניצול מאוד ציני ומסוכן, ומקארתיסטי, בחוק הזה.

חנא סוייד: לכן אני אומר שאנחנו מתנגדים בתוקף לחוק הזה.

חנא סוייד: הוא מהווה פגיעה קשה בחופש הביטוי.

חנא סוייד: אין מקום לחוקים כאלו, במיוחד שאנחנו רואים שאדון יושב-ראש הקואליציה תומך בחוקים שבעצם מהווים חרם מעשי על האזרחים הערבים.

חנא סוייד: למשל, לקנות בתים ודירות ביישובים מסוימים, או שהוא בכלל לא מדבר ולא יוצא נגד חרם שמכריזים רבנים על אזרחים ערבים – לקנות בתים, או אפילו לשכור בתים, בערים.

חנא סוייד: לכן, יש כאן דיספרופורציה, יש כאן אי-שוויון, יש כאן גזענות שצריך לגנות אותה – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

חנא סוייד: – – ולכן צריך להתנגד לחוק הזה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: לפני שאני סוגר את הרשימה – יש מישהו שמעוניין?

איתן כבל: כן, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: איתן כבל.

אחמד טיבי: טוב.

אחמד טיבי: הרשימה של הדוברים נעולה.

אחמד טיבי: אל-אח' עפו אגבאריה.

איתן כבל: רק אתה קורא לו?

אחמד טיבי: אה.

אחמד טיבי: אל-מונאדי דב חנין, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני מוחה.

איתן כבל: מה זה "אל-אח'"?

איתן כבל: ומה אני?

אחמד טיבי: אישרַחוּ לה.

אחמד טיבי: גם אתה, מה?

אחמד טיבי: אִנתי מונאדי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בהסכמה מלאה לכל דבריו של חברי, חבר הכנסת הד"ר חנא סוייד.

דב חנין: לא אחזור על הדברים האלה, אני מסכים לכל מלה שהוא אמר.

דב חנין: אני רוצה להפנות אתכם, עמיתי חברי הכנסת, לעוקץ פוליטי מאוד דרמטי שנמצא בחוק הזה.

דב חנין: לטעמי זה העוקץ הפוליטי העיקרי של הצעת החוק הזו.

דב חנין: העוקץ הפוליטי העיקרי של החוק לא נמצא בכלל בסוגיית החרם.

דב חנין: העוקץ לא נמצא בסוגיית החרם, כי החרם אפילו בכלל לא מוגדר בחוק הזה.

דב חנין: החוק הרי אוסר חרם בלי להגדיר בכלל מה זה חרם.

דב חנין: הסוגיה העיקרית נמצאת במקום אחר, והיא ההגנה על ההתנחלויות ועל מוצרי ההתנחלויות.

דב חנין: הזיהוי המוחלט של ההתנחלויות עם ישראל.

דב חנין: זה נמצא, עמיתי חברי הכנסת, בהגדרה של מה שנחשב כחרם על מדינת ישראל.

דב חנין: חרם על מדינת ישראל כולל גם כל הימנעות מקשר עם אדם או גורם, מחמת זיקתו לאזור הנמצא בשליטתה של ישראל.

דב חנין: זאת אומרת: אדם או גורם שקשור לשטחים הכבושים, בשפה עברית פשוטה ורגילה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אולי אתם לא יודעים את זה, אבל כל תוצרת ישראלית שמיוצאת היום לחוץ-לארץ משתתפת, וחייבת להשתתף, בסימון מוצרי התנחלויות.

דב חנין: לא יכולה להיות תוצרת ישראלית על מדפי "מרקס אנד ספנסר" בלונדון אם יש חשש שהיא מיוצרת בהתנחלויות.

דב חנין: ולכן, התעשיינים בישראל שותפים בסימון של מוצרי התנחלויות, אם הם רוצים בכלל לשווק את המוצרים שלהם בחוץ-לארץ.

דב חנין: קראתי השבוע שזה הסיוט הכי גדול של התעשיינים, ש"מרקס אנד ספנסר" יפסיקו להסתבך עם הסוגיה הזו – מה מייצרים איפה.

דב חנין: במקום לבחון מפות יחליטו שהם פשוט לא רוצים להסתבך; יגידו: במקום להסתבך, לא רוצים בכלל שום תוצרת מישראל.

דב חנין: זה אינטרס של התעשיינים שההבחנה הזו, בין מוצרי ההתנחלויות לבין מה שמיוצר בתוך ישראל, תישמר.

דב חנין: ולכן, לא במקרה נציגי התעשיינים הביעו, בוועדת החוקה של הכנסת, התנגדות חד-משמעית להצעת החוק הזו.

דב חנין: אגב, התנגדו להצעת החוק הזאת משרד המשפטים, משרד התמ"ת ומשרד החוץ – יש עדיין משרד כזה; ונציגיו הגיעו לוועדת החוקה של הכנסת להתנגד להצעה הזו.

דב חנין: ההצעה בעצם מציעה לנו להחרים את המחרימים.

דב חנין: אבל כאשר מחרימי ההתנחלויות הם כל העולם, ההצעה היא בעצם להחרים את כל העולם: מדינת ישראל הגדולה תחרים את כל העולם הקטן.

דב חנין: בעצם, הצעת החוק הזו, בעצמה, מייצרת מנגנון מאוד אפקטיבי ומאוד חזק לקידום חרם על ישראל ועל תוצרת ישראלית בעולם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אבל, כמובן, האפקט העיקרי של הצעת החוק הזו הוא בהשתקה והפחדה של מחרימי ההתנחלויות בתוך ישראל.

דב חנין: וכיוון שקולם לא נשמע עד עכשיו בדיון, אני רוצה להביא בפניכם קטע קצר שכתב אדם קלר, דובר תנועת "גוש שלום".

דב חנין: והוא כתב כך: "מאז קום המדינה מטילה הרבנות הראשית חרם על מסעדות וחנויות המוכרות מזון לא כשר.

דב חנין: שוב ושוב מתפרסמות מודעות ובהן שמות וכתובות של בתי-העסק המוחרמים.

דב חנין: כדי לעשות זאת מופעל מנגנון גדול ומסועף של עובדים במשרות מלאות, שמשכורתם מגיעה מכספי משלמי המסים.

דב חנין: מדוע פועלת הרבנות כך?

דב חנין: משום שבמדינת ישראל חי ציבור של אזרחים דתיים, שמבחינתם הכשרות היא עניין מהותי, ולכן הם מעוניינים בקיומו של כלב שמירה שיפקח ויודיע להם היכן נמכר מזון לא כשר.

דב חנין: הרבנים רואים במכירת מזון לא כשר תופעה הפוגעת בדמותה של מדינת ישראל כפי שהיו רוצים לראות אותה, ומבחינתם, זו זכותם וחובתם להילחם בתופעה הזאת.

דב חנין: "מאז 1997 קוראת תנועת 'גוש שלום'" – שכותב שורות אלה, אותו אדם קלר, משמש כדוברה – "לחרם נגד מוצרים המיוצרים בהתנחלויות שהקימה המדינה בשטחים הכבושים, תוך הפרת החוק הבין-לאומי.

דב חנין: אנו מפרסמים את רשימת המוצרים המיוצרים בהתנחלויות, וקוראים לציבור להימנע מלרכוש מוצרים אלה.

דב חנין: 'גוש שלום' אינה מקבלת אגורה מכספי משלם המסים, וגם לא משום ממשלה זרה.

דב חנין: המנגנון שלנו מורכב מעובדת אחת במשרה חלקית וממתנדבים.

דב חנין: מדוע אנחנו עושים זאת?

דב חנין: מכיוון שבמדינת ישראל יש ציבור של שוחרי שלום, אשר ההתנגדות לכיבוש ולהתנחלויות היא מבחינתם עיקרון מהותי.

דב חנין: הם אינם רוצים לסייע לתופעה שלה הם מתנגדים, ולכן הם מעוניינים בקיומו של כלב שמירה שיפקח ויודיע להם מהם המוצרים שמהם הם רוצים להימנע.

אחמד טיבי: כמה זמן אתה צריך עוד?

דב חנין: עוד חצי דקה, דקה, אדוני.

אחמד טיבי: גם שתיים.

דב חנין: "אנו, ב'גוש שלום' ובארגונים נוספים השותפים למאבק, רואים בכיבוש של עם אחר ובגזלת אדמתו, בהקמת התנחלויות ובביטול האפשרות לעתיד של שלום, תופעה שלילית, הפוגעת בדמותה של ישראל כפי שהיינו רוצים לראותה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דב חנין: "מבחינתנו זו זכותנו וחובתנו להילחם בתופעה זו.

דב חנין: " את הקולות האלה, עמיתי חברי הכנסת, רוצים פה להשתיק בכוח.

דב חנין: זה שימוש לרעה בכוחו של הרוב הפרלמנטרי, כדי לדרוס אנשים כמו אנשי "גוש שלום".

דב חנין: בעתיד גם ידרסו, חבר הכנסת נסים זאב, את החרם שלך, על מוצרים לא כשרים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דב חנין: כאשר אין גבולות לכוחו של הרוב – – –

נסים זאב: – – –

דב חנין: כאשר אין גבולות לכוחו של הרוב, אין גם שום זכויות למיעוט – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

דב חנין: – – וכאשר אין זכויות למיעוט, אין דמוקרטיה.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: ד"ר אגבאריה.

קריאה: מי אחריו?

אחמד טיבי: ג'מאל זחאלקה.

קריאה: – – –

עפו אגבאריה: (אומר דברים בשפה הרוסית).

עפו אגבאריה: טוב.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שכשבאים ומציעים איזה חוק כזה, שנראה לי הזוי, אז אני לא יודע מי עושה באמת את החרם.

עפו אגבאריה: האם השטחים הכבושים באמת יכולים לייבא ויכולים לייצא את כל התוצרת שלהם?

עפו אגבאריה: אז מי עושה את החרם האמיתי?

עפו אגבאריה: זו הרי אחיזת עיניים לבוא ולהגיד שהעולם הולך ומחרים את התוצרת של ישראל.

עפו אגבאריה: זה שקר אחד גדול.

עפו אגבאריה: אפילו תיכנסו לשטחים הכבושים, שזה בגדה המערבית, ואז תראו: רוב החנויות שיש שם, זה תוצרת ישראל.

עפו אגבאריה: על מה החרם צריך להיות ועל מה האנשים באמת מוחים?

עפו אגבאריה: וזה מה שאתם לא רוצים להבין, או שאתם מבינים, אבל אתם רוצים לעשות, כמו תמיד, מהזבוב – פיל.

עפו אגבאריה: (אומר דברים בשפה הרוסית), כצל'ה.

עפו אגבאריה: אז באמת הולכים לעשות דבר כזה, ולהראות לעולם שכאילו הולכים ומחרימים את מדינת ישראל – עוד פעם אותו התקליט השחוק, אנטישמיות: כולם לא אוהבים אותנו וכולם נגד מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אבל האמת היא לא כזאת.

עפו אגבאריה: יש התנחלויות בלתי חוקיות על אדמה שהיא בלתי חוקית, שהיא לא שייכת למדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אם היא שייכת למדינת ישראל, למה מדינת ישראל לא מכריזה על הגדה המערבית ורצועת-עזה שטח ישראל ומחילה את הריבונות שם?

עפו אגבאריה: למה עד עכשיו אף אחד לא מכיר אפילו בירושלים כבירתה של מדינת ישראל?

עפו אגבאריה: אז תפסיקו להפחיד את העם.

עפו אגבאריה: יש התנחלויות, שהם מייצרים דברים.

עפו אגבאריה: בשביל שהעולם ימחיש לכם שאנחנו לא מסכימים עם ההתנחלויות האלה, מחרימים את התוצרת שלהם.

עפו אגבאריה: והאמת היא שאתם מחרימים את התוצרת של הרשות הפלסטינית.

עפו אגבאריה: יש הרבה מוצרים מהרשות הפלסטינית שיכולים להימכר בתוך מדינת ישראל?

עפו אגבאריה: לא.

עפו אגבאריה: אתם נותנים להם אפילו להעביר את היבול שלהם לירדן, כמו יבול הזיתים, או שהמתנחלים הולכים וכורתים את הזיתים שלהם, בשביל שלא יהיה יבול ובשביל שלא יהיה שמן זית בסוף – בושה, לבוא ולהגיד שבאמת מי שמחרים אנחנו צריכים להחרים אותו.

עפו אגבאריה: דבר כזה, באמת, זה רק יכול להיות ברוב כזה דורסני, בממשלה כזאת קיצונית, שהיא רק גורמת נזק, לא רק לערבים, היא גם גורמת נזק למדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אני חושב שאתם צריכים להתעורר, ולא ללכת עם ה"עליהום", שכאילו כל העולם נגדכם.

עפו אגבאריה: לא כל העולם נגדכם.

עפו אגבאריה: הגיע הזמן להיות קצת הגיוניים, לדעת שיש מציאות אחרת; יש מציאות אחרת גם במזרח התיכון וגם בעולם.

עפו אגבאריה: תזכרו, רק לפני שבועיים מדינה אחת תמכה בכם וכל המדינות מתוך 15 – מועצת הביטחון – לא תמכו בכם.

עפו אגבאריה: נגדכם.

עפו אגבאריה: תתעוררו.

עפו אגבאריה: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק לאיסור קריאה להטלת חרם היא הצעת חוק שמכינה – מצטרפת להצעות חוק אחרות ומשלימה את הפסיפס המקארתיסטי שנוצר כאן בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: היא מניחה את אבני היסוד לפעילות מקארתיסטית של גופים שונים, בהם ועדות שנמצאות בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: הפגיעה בחופש הביטוי בהצעה הזאת היא פגיעה חמורה מאוד, ואנחנו בתקופה האחרונה נדרשנו ושמענו את דעותיהם המלומדות של יועצים משפטיים שדיברו על האפקט המצנן של חופש הביטוי.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך להיות כתוב במפורש בחוק ש – יש כאן הגבלה של חופש הביטוי.

ג'מאל זחאלקה: ההגבלה היא לא רק בדברים שנאמרים בחוק, אלא בהשפעה הכללית, ואלה הלכות שמקובלות בתפיסות משפטיות, גם בית-המשפט העליון בארץ וגם דעותיהם של מרבית המשפטנים.

ג'מאל זחאלקה: אנשים פשוט מאוד יימנעו מלהגיד דברים, שמא הם יהיו צפויים לעונש בגלל חוק כזה.

ג'מאל זחאלקה: הם יימנעו לא רק מהקריאה המפורשת והישירה להטלת חרם, אלא גם מדברים שקרובים לכך.

ג'מאל זחאלקה: ואני יכול לראות דוגמאות רבות – נגיד, ממשלת צ'ילה קונה חצציות לפיזור הפגנות מישראל, ואני יוצא בגינוי לממשלת צ'ילה על השימוש בכלי משחית ואומר: אסור לצ'ילה לקנות חצציות לפיזור הפגנות.

ג'מאל זחאלקה: אני בעצם – או מי שעושה זאת הוא בעצם – קורא לחרם וצפוי לעונש.

ג'מאל זחאלקה: החוק מנוסח כך שהוא מכוון נגד הציבור הערבי ונגד השמאל.

ג'מאל זחאלקה: רבנים שקוראים להחרמת ערבים – זה לא עובד עליהם.

ג'מאל זחאלקה: קבוצות דתיות שקוראות להחרמת חברות מסיבות אלה או אחרות – זה לא חל עליהן.

ג'מאל זחאלקה: זה חל רק על – הוא נוסח בצורה כזאת – הוא חל רק על כל מה שקשור לכיבוש, ומה שקשור להתנגדות.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אני לא רואה את הגורמים הימניים, שהם בעד הכיבוש, שיקראו להחרמת מוצרים של הכיבוש.

אחמד טיבי: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אני, כבוד היושב-ראש, רוצה להגיד דבר אחד: אנחנו נקרא ונמשיך לקרוא להחרמת תוצרים של ההתנחלויות.

ג'מאל זחאלקה: יגידו שאתה קורא לעבירה על החוק?

ג'מאל זחאלקה: אני אומר: לא, אני מממש את זכותי לפעילות פוליטית ולחופש ביטוי, שהיא, מבחינה חוקתית, יש לה מעמד מעל לחקיקה של זאב אלקין ושאר גמדים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת חנין זועבי.

אחמד טיבי: לאחר מכן – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום התפרסם סקר מקיף של ה-BBC, והוא מראה שישראל נתפסת כמדינה בעלת ההשפעה השלילית ביותר על העולם.

חנין זועבי: כמו שיכולים כולנו לראות, היא ממוקמת בתחתית הטבלה.

חנין זועבי: להגיד את האמת, אנחנו לא יכולים להאשים רק את הכנסת הזאת ורק את החקיקה הגזענית בכנסת הזאת, וגם לא רק את הממשלה הזאת, כי סקר העמדות העולמי של ה-BBC נערך מדי שנה מאז 2005, ובאופן כמעט קבוע ישראל ממוקמת בו במקום נמוך באופן שצריך להדאיג את החברים כאן יותר מאשר הטלות החרם.

חנין זועבי: כן, אתם צריכים לדאוג, אבל אולי מדברים אחרים.

חנין זועבי: המיקום השלילי של ישראל הוא התשובה הטבעית, אפילו המוסרית, שמגיעה למדיניות הכיבוש, והדיכוי, וההסתה.

חנין זועבי: ותאמינו לי שהעולם לא צריך עמותות, ולא צריך אזרחים ישראלים שקוראים לחרם.

חנין זועבי: מספיקה ההחלטה של אתמול בנוגע לשער המוגרבים, או החלטה של לפני חודשיים להרוס את בניין המופתי בירושלים, או ההחלטה להרוס אלפי בתים בסילואן, או החלטה להרוס אלפי בתים בשיח'-ג'ראח, או ההחלטה לגרש את אנשי הפרלמנט הפלסטיני מירושלים, או ההחלטה להתנקש ולהרוג 13 פלסטינים במבצע התנקשות, או ההחלטה להפציץ את עזה, או ההחלטה להרוג בלילה אחד תשעה פלסטינים; מספיק זה, לא צריכים להחרים, לא צריכים קריאות של אזרחים ישראלים להחרים מוצרים של ההתנחלויות.

חנין זועבי: אתם באמת לא חושבים שמעשי ידי הממשלה והצבא הם הקריאה הכי משכנעת להטלת חרם על ישראל?

חנין זועבי: אתם באמת לא מבינים שהמדיניות של ישראל היא קריאת החרם הכי חזקה, הכי משכנעת?

חנין זועבי: זה לא מאוד מטומטם לחשוב – זה לא כל כך מאוד מטומטם לחשוב שעל-ידי השתקת מצפונם של עמותות ושל אזרחים העולם יפסיק לחשוב על אמצעים להטלת עונש על ישראל?

חנין זועבי: זה באמת מטומטם, לא רק גזעני.

חנין זועבי: זה מטומטם.

חנין זועבי: ואתם יודעים למה דווקא עכשיו מציעים להעניש את אלה שקוראים לחרם, חוץ מהסיבה שאנחנו נמצאים בכנסת הכי גזענית?

חנין זועבי: הסיבה השנייה היא שהקריאות לחרם הולכות ומתרבות, והולכות ומתעצמות, ומכיוון שיש יותר היענות לקריאות החרם האלה.

חנין זועבי: ואני רוצה לשאול אתכם מה יותר חשוב לחברי הכנסת שאמורים להנהיג חברה שהעולם מציב אותה בתור החברה הכי מסוכנת בעולם; מה יותר חשוב – –

נסים זאב: את מסוכנת, את הסכנה שלנו – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב.

חנין זועבי: – – להשתיק את העולם – אתה יכול להגיד את זה בפני כולם.

חנין זועבי: אתה יכול להגיד לאזרחים הבריטים בבריטניה וצרפת למה אתם חושבים – – – תשאל אותם – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, נא לאפשר לדוברת להמשיך.

עפו אגבאריה: – – –

קריאות: – – –

חנין זועבי: הסקר – – –

אחמד טיבי: נסים זאב, אני לא קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: תודה, אדוני.

נסים זאב: מותר לדבר, מדינה דמוקרטית.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תמשיכי בבקשה.

חנין זועבי: אם האזרחים האלה והעמותות שקוראים לחרם הם בוגדים, הם סתם קבוצה של שונאים, אז למה נתקלים כל שנה ביותר ויותר אקדמאים נכבדים בבריטניה, בצרפת, בקנדה, ואפילו בארצות-הברית, הידידה של ישראל, שנענים בחיוב לקריאות החרם?

חנין זועבי: למה ישנם בעולם אמנים, מרצים, סופרים וחברות שלא מחכות לקריאת חרם מישראל, ומתחילים מעצמם חרם?

חנין זועבי: הם יכולים להתחיל בעצמם את החרם.

חנין זועבי: מדברים באירופה על מדיניות האפרטהייד של ישראל.

חנין זועבי: לא צריכים באמת לחכות לעמותות ישראליות על מנת לפתוח את עיני העולם לגדר ההפרדה הגזענית, למשל.

חנין זועבי: ומי צריך עמותות, ומי צריך אזרחים שיקראו לחרם על ישראל כאשר ישנו צה"ל שיורה בפלסטינים, כאשר יש משטרה שמרביצה באכזריות לאזרחים, כאשר יש בולדוזרים שהורסים בתים, כאשר מגרשים פלסטינים מהבתים שלהם בגדה המערבית ובירושלים?

אחמד טיבי: נא לסיים.

אחמד טיבי: נא לסיים.

חנין זועבי: באמת לא צריכים לא אזרחים ישראלים להטיל חרם או לקרוא לחרם, ולא צריכים עמותות ישראליות, אתם – – –

אחמד טיבי: כמה זמן?

חנין זועבי: ופה אני מסיימת, משפט סיום.

חנין זועבי: אתם, חברי הכנסת, אתם עושים מעל ומעבר.

חנין זועבי: אתם האמצעי הכי מוצלח לשכנע את העולם בהטלת חרם על ישראל.

חנין זועבי: רואים כמה אפשר לסמוך עליכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: (אומר בשפה הערבית: אתה תקבל את המכסה שלה.

אחמד טיבי: ) בבקשה.

עפו אגבאריה: – – –

נסים זאב: – – – תקבלו אותנו בזרועות פתוחות.

עפו אגבאריה: – – –

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברים, (אומר בשפה הערבית: חבר'ה, מה קורה?

מסעוד גנאים: אנחנו מדברים).

מסעוד גנאים: – – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לחבר כנסת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עוד פעם עוד חוק.

מסעוד גנאים: אבל הפעם החידוש פה הוא הגיוס של האזרחים.

מסעוד גנאים: הם מעודדים את האזרחים לתבוע את אלה שבאמת מנסים להביע את דעתם, את מחאתם, דרך כלי החרם.

מסעוד גנאים: עכשיו, חבר הכנסת אלקין, אולי הוא רוצה להעניש את כל אלה שלא מצטרפים לשדולתו, שדולת ארץ-ישראל.

מסעוד גנאים: כל מי שלא מאמין במפעל ההתנחלויות, כל אלה שלא מאמינים שבאמת הגדה המערבית היא שטח פלסטיני ערבי כבוש, אז הוא צריך להיענש.

מסעוד גנאים: לא יודע – יש אמרה אולי בתורה: "מה ששנוא עליך, אל תעשה לחברך".

מסעוד גנאים: נסים, מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך, נכון?

נסים זאב: – – –

מסעוד גנאים: כן.

מסעוד גנאים: אז קראתי שהלל הזקן אמר שזו כל התורה.

מסעוד גנאים: הוא פירש את "ואהבת לרעך כמוך", נכון?

מסעוד גנאים: אז פירש אותה באמרה הזו.

מסעוד גנאים: אז כוונתי היא שישראל רוצה להחרים כל מדינה, כל מפלגה, כל תנועה שהיא חשה שהיא מאיימת עליה או שהיא נגדה.

מסעוד גנאים: אבל היא לא רוצה שהפלסטינים, יעזו אלה הפלסטינים שבונים את העיר רוואבי, לדרוש תנאים מכל חברה, שלא להתעסק עם ההתנחלויות, כי מפעל ההתנחלויות פוסל את שאיפתו של העם הפלסטיני להקמת מדינתו ולשחרור השטחים הכבושים.

מסעוד גנאים: אז זכותם, זכותם לדרוש את הדברים האלה, וגם זכותו של האזרח או זכותה של החברה לקבל את התנאים האלה.

מסעוד גנאים: למה לכפות עליהם את תנאי שדולת ארץ-ישראל השלמה?

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לך, אוסתאד' מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: אח' טלב אלסאנע.

אחמד טיבי: אל-יום יומַכּ יא אבו – – –

קריאה: – – –

קריאה: – – – הוא תרם את זה לטלב.

ג'מאל זחאלקה: רוצים לשמוע את טלב.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סלאם עליכום.

קריאה: רוצים לשמוע אותך.

אחמד טיבי: סלאם עליכום – – –

טלב אלסאנע: סידאתי סאדתי, מסאא אל-ח'יר.

קריאה: – – – ערבית – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מה שמעניין שבהצעת החוק, בעצם מה הם רוצים, מה הם מציעים?

אחמד טיבי: מי שמרגיש זר יכול ללכת לשתות קפה מאחורי המליאה.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: אני חושב שזו שפה רשמית.

טלב אלסאנע: אני חושב שהגיע הזמן גם לדבר.

טלב אלסאנע: זה חלק מהזהות.

אחמד טיבי: רק מי שמרגיש זרות פתאום, יכול לשתות קפה מאחורי המליאה.

יעקב כץ: בפרלמנט הלובי, בפרלמנט הלובי.

אחמד טיבי: בבקשה.

טלב אלסאנע: מה שמעניין, שאלה שקוראים, זאת אומרת, טוענים שמי שהם מחרימים אותם, הם קוראים לא רק להחרים, אלא להעניש.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, הם מבקשים להחרים את המחרימים.

טלב אלסאנע: וכבר נאמר: הפוסל במומו פוסל.

יעקב כץ: כל הפוסל.

טלב אלסאנע: כל הפוסל, במומו פוסל.

אחמד טיבי: במומו.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: העניין הוא שלא באים בטענות נגד מדינת ישראל, רבותי.

טלב אלסאנע: הבעיה שלכם עם כל העולם, לא רק אתנו, היא עם הכיבוש שלכם.

טלב אלסאנע: וכל העולם לא מוכן לקבל את הלגיטימציה של הכיבוש.

טלב אלסאנע: כל העולם לא מוכן להשלים עם ההתנחלויות, עם השליטה בעם אחר.

טלב אלסאנע: ומה שאתם מנסים כאן לעשות הוא לקשור בין ההתנחלויות לבין מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אילו לא היה כיבוש, אף אחד לא היה מחרים.

טלב אלסאנע: ואילו לא היה כיבוש, השאלה הזו והסוגיה הזאת לא היתה מועלית.

טלב אלסאנע: ואתם באים ורוצים לתת הכשר למפעל הזה, להתנחלויות שאף אחד בעולם לא מוכן לקבל אותן.

טלב אלסאנע: ואני שואל את עצמי, האם אנחנו צריכים באמת להתנגד להצעות החוק התמוהות והמוזרות?

טלב אלסאנע: אני חושב שהגיע הזמן לומר לעצמנו שבדיוק ההצעות האלה חושפות את הפרצוף האמיתי של הכנסת.

טלב אלסאנע: זה הפרצוף שלה, זו היא.

טלב אלסאנע: למה לנו לייפות אותה?

טלב אלסאנע: למה להגיד שאנחנו מופתעים?

טלב אלסאנע: זו המציאות.

טלב אלסאנע: והעולם לא מוכן להשלים, ולכן רואים את התוצאות ביחס של מדינות העולם האחרות למדינת ישראל.

טלב אלסאנע: ומה שמעניין, רבותי חברי הכנסת, זה שאתם כאן משמיעים קריאה, למשל, צריך להחרים את טורקיה.

טלב אלסאנע: להחרים את טורקיה – זה מותר, זה לגיטימי.

טלב אלסאנע: להחרים את אירן.

טלב אלסאנע: למה חרם נגד אירן הוא ממש כשר כאשר אירן לא שמעתי שהיא כבשה שטחים של מדינות אחרות?

טלב אלסאנע: יש בעיה שם – כל מיני, שני איים – לנסיכויות המפרץ.

טלב אלסאנע: אבל מדינת ישראל כובשת, והיא קוראת נגד החרם.

טלב אלסאנע: אבל החרם נגד אירן – דוחפים את העולם, מועצת הביטחון, לקבל החלטות ולהחרים.

טלב אלסאנע: למה החרם שם כשר וכאן פסול?

טלב אלסאנע: והדבר הנוסף – הרי גנדי, אחד הדברים שדגל בהם הוא מאבק פסיבי, מאבק לא אלים.

טלב אלסאנע: ואחת השיטות היא החרם נגד מוצרים של השלטון הקולוניאליסטי הבריטי.

אחמד טיבי: כמה אדוני צריך עוד?

טלב אלסאנע: חצי דקה ואני מסיים.

טלב אלסאנע: ולכן, אי-אפשר להגיד להם, לנכבש, לנשלט: אתה צריך לשתף פעולה ולתמוך בכלכלה של הכובש והמדכא – אי-אפשר.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיד להם: אתם צריכים לצרוך, "ראס בין ענכום", אתם צריכים לצרוך את המוצרים, ולהשתמש במוצרים שנוצרו על אדמותיכם שנגזלו בניגוד לרצונכם.

טלב אלסאנע: זה דבר חסר היגיון.

טלב אלסאנע: ואם נלך למצב שחרם אסור, מאבק פסיבי אסור, ומאבק אקטיבי נגד הכיבוש אסור, אז מה נותר כדי להביע את המחאה של אלה שמתנגדים לכיבוש?

טלב אלסאנע: העולם לא מוכן להשלים עם תופעות פסולות, תופעות הסותרות את החוק הבין-לאומי; עם התופעה שמישהו מרשה לעצמו לשלוט ולדכא ולגזול אדמות, ולשדוד אדמות של אחרים.

טלב אלסאנע: ולכן הוא יעביר את המסר הזה בצורה הברורה, גם אקטיבית וגם פסיבית.

איתן כבל: אדוני היושב ראש – – – כמה הוא מדבר?

טלב אלסאנע: וחרם הוא הצורה הכי לגיטימית המותרת בעניין.

טלב אלסאנע: לכן, אני חושב, חבר הכנסת איתן כבל, שכולנו צריכים להגיד שהפתרון הוא לא בהחרמת המוצרים של ההתנחלויות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלב אלסאנע: הפתרון הוא בהסרת ההתנחלויות, פירוק ההתנחלויות, וסיום הכיבוש.

ג'מאל זחאלקה: – – –

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת יעקב כץ.

אחמד טיבי: הגיע תורך, כי חבר הכנסת אחמד טיבי מנהל את הישיבה, ואין מי שיחליף אותו בשלב זה.

יעקב כץ: אני ממש מודה לך.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

יעקב כץ: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו יודעים שחרמות זה דבר רע.

יעקב כץ: איך אומרים בערבית – חראם עליך?

אחמד טיבי: עליכ.

יעקב כץ: כן, חראם עליכ.

יעקב כץ: חרם זה דבר שלילי.

יריב לוין: בערבית לא אומרים.

יריב לוין: עושים.

אחמד טיבי: הלוואי.

יעקב כץ: אנחנו נגד חרמות נגד יהודים, ואנחנו גם מתנגדים לחרמות על ערבים.

יעקב כץ: הראיה, שביישובים שלנו יש מאות אלפי יהודים, ועובדים הרבה מתושבי יהודה ושומרון הערבים, מתפרנסים בכבוד בבנייה אצלנו.

יעקב כץ: הם בונים עכשיו הרבה אצלנו, מאז שב-26 בספטמבר ההקפאה הסתיימה, לפחות מילולית – ראש הממשלה ממשיך להקפיא, ממשיך להחרים, במה שתלוי בו, הוא ושר הביטחון, אבל לפחות ביישובים שלנו, המרוחקים, ברוך השם, הערבים תושבי יהודה ושומרון נותנים יד ונוטלים חלק בבניינם של יישובים רבים, בתים רבים, ערים גדולות, מתפרנסים, מביאים לחם הביתה, מביאים חלב הביתה, מביאים פירות הביתה, מביאים ירקות הביתה, עובדים בברקן, עובדים ביישובים, מתפרנסים.

יעקב כץ: כי אנחנו, היהודים, לא מחרימים.

יעקב כץ: אנחנו בעד יחסים של שלום, ולכן אנחנו כל הזמן קוראים, באמת כמו שחיים אורון היה רוצה שזה יהיה, מדינה אחת לתושביה היהודים של מדינת ישראל ולעולים החדשים שבאים מחוץ-לארץ ושבים אליה, מאמריקה בהמוניהם, מאנגליה, מרוסיה, מאוקראינה, מאתיופיה ומכל המקומות.

יעקב כץ: וברוך השם, אנחנו בעד לתת גם לערבים תושבי יהודה ושומרון את האפשרות למי שיקבל עליו עול מלכות מדינת ישראל, עול מלכות דרך ארץ, יקבלו עליהם את כל החובות של מדינת ישראל ואת הזכויות של מדינת ישראל ויוכלו ולהצביע לפרלמנט הישראלי.

יעקב כץ: ואני כבר אמרתי פעם לחבר הכנסת אחמד טיבי, שבמקום שיהיו לנו עשרה אחמד טיבי יהיו לנו 20 אחמד טיבי, אז מה רע באחמד טיבי?

יעקב כץ: עכשיו ממש הרגשנו כמו בפרלמנט בלוב.

יעקב כץ: מדברים חופשי, גלוי, אף אחד לא מפחד, פה אין מכונות ירייה, פה לא זורקים רימונים, פה לא הורגים, פה יש חופש דיבור.

יעקב כץ: איפה אתם בעולם יכולים לקבל מקום שאין בו חרמות?

יעקב כץ: רק במדינת ישראל.

יעקב כץ: מדינת ישראל היא כל כך לא מחרימה.

יעקב כץ: לצערנו הרב, את היהודים קצת מחרימים.

יעקב כץ: לצערנו הרב, ראש ממשלת ישראל – טוב, אנחנו כבר פרסמנו שהליכוד זה מקרה אבוד, לצערנו הרב, היושב-ראש אקוניס.

יעקב כץ: הליכוד זה מקרה אבוד, כי הוא מחרים את הבנייה בירושלים, הוא לא בונה באפרת; אני יודע שזה כואב לך וזה מציק לך – באופן אישי.

אופיר אקוניס: ללא ספק.

אופיר אקוניס: אבל אתה יודע, חבר הכנסת כץ, אני תמיד זוכר מי הביא את מפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: אתם?

אופיר אקוניס: לא.

יעקב כץ: לא, אני הייתי עוזר של אריק שרון.

יעקב כץ: בשנים – –

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: אז מצוין.

אופיר אקוניס: אז לא צריך כל הזמן.

יעקב כץ: – – כשאריק שרון היה אריק שרון, בנינו הרבה, כולנו יחד.

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: מצוין.

יעקב כץ: ואנחנו מייחלים ליום שנתניהו יחזור להיות כמו אחיו יוני, זיכרונו לברכה, וכמו אבא, שייבדל לחיים ארוכים, יידבק למורשת של אבותיו ויחזור ויאשר בנייה בירושלים עיר הבירה שלנו, באפרת עיר הקודש, מעלה-אדומים עיר הקודש, קרני-שומרון עיר הקודש, ביתר עיר הקודש, תל-ציון, קריית-ספר; רק שיאשר בנייה ליהודים.

יעקב כץ: אני אומר, אנחנו נגד חרמות, אנחנו לא אוהבים להיות מוחרמים.

יעקב כץ: היהודים סבלו שנים רבות מחרמות בחוץ-לארץ – –

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: תודה.

יעקב כץ: – – ולכן אנחנו ניתן יד, בעזרת השם, לחוק הזה, ואנחנו מקווים שיושב-ראש הקואליציה אלקין ילך מחיל אל חיל וידאג שהחרמות על יהודה ושומרון, על היהודים ביהודה ושומרון, ייפסקו.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת יעקב כץ.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, ואחריו נחזור לסדר; חבר הכנסת חיים אורון אחר כך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שואל את עצמי מי הציבור ומי המדינה שהבון-טון שלה זה להחרים.

אחמד טיבי: מי החרים את טורקיה באופן קולקטיבי בתגובה פבלובית על מעשה פוליטי, כי פתאום לא אוהבים את העמדות של הטורקים?

אחמד טיבי: הישראלים.

אחמד טיבי: ממשלה וציבור.

אחמד טיבי: האמת היא שהממשלה קצת זוחלת על ארבע כדי להתקבל שוב אצל הטורקים, אבל הציבור החרים.

אחמד טיבי: הוא כבר – – –

עתניאל שנלר: יש מאות אלפים שמבלים שם.

עתניאל שנלר: מי מחרים אותם?

אחמד טיבי: לא, יש חרם.

אחמד טיבי: "הכול כלול" עבר לבולגריה, נדמה לי.

אחמד טיבי: נדמה לי.

אופיר אקוניס: אדוני, אני לא חושב שזה בגלל חרם, אני חושב שהם הרגישו לא רצויים אולי.

אופיר אקוניס: זה לא חרם מאורגן.

אופיר אקוניס: אני הייתי בטורקיה ב-1997 – – –

אחמד טיבי: זה חרם קולקטיבי ישראלי.

אחמד טיבי: לא נוסעים לטורקיה.

אופיר אקוניס: אני הייתי שם ב-1997, היה בסדר גמור.

אופיר אקוניס: אבל זה היה מזמן.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: לכן אני אומר, זה חרם על רקע פוליטי.

אחמד טיבי: כאשר הם היו בקשרים טובים עם ישראל, תמרונים משותפים, עמדות פוליטיות שנוחות, אז נהרו באלפיהם, הישראלים.

אחמד טיבי: כשהעמדות הפוליטיות המדיניות השתנו, יש חרם.

אחמד טיבי: ספונטני.

אחמד טיבי: מי החרים את הציבור הערבי וחנויות ומסחר ביישובים הערביים אחרי הפגנות 2000?

אחמד טיבי: יהודים.

אחמד טיבי: זה מנהג – – –

עתניאל שנלר: כי הם פחדו להיכנס לשם.

אחמד טיבי: לא פחדו.

אחמד טיבי: לא לא לא.

עתניאל שנלר: אני פחדתי להסתובב שם.

אחמד טיבי: אל תזלזל בישראלים.

אחמד טיבי: אתה, אל תזלזל בישראלים ואל תגיד כי הם פחדו.

אחמד טיבי: זו החלטה מודעת, להחרים ולהעניש.

אחמד טיבי: ולכן, מי שהוא היוצר של הסגנון ושל השיטה, שלא יטיל רפש באחרים ועכשיו יחוקק חוק שעושה סמטוחה מכל הנושא.

אחמד טיבי: אתה יודע מה, אני אומנם עקרונית מתנגד לחוק, אבל יהיו הרבה תסבוכות בעקבות החוק הזה, ואני לא כל כך עצוב מהתסבוכות האלה, ואתם תראו מה יקרה.

אחמד טיבי: לא בכדי משרד החוץ התנגד.

אחמד טיבי: לא בכדי משרד החוץ התנגד – כי זה יגרום לאיזו מצוקה, מבוכה, לישראלים, למשרד החוץ, למדינת ישראל, בחוץ.

אחמד טיבי: אלה הן הפנים האמיתיות של ישראל כיום, הכנסת הזאת, החוקים האלה.

אחמד טיבי: אגב, מי שגם מחרים באופן – תקראו מאמרים גם על שחקנים שנחשבים לפרו-פלסטינים, שחקנים אמריקנים, אירופים.

אחמד טיבי: אתם לא אוהבים אותם בגלל העמדות שלהם, בגלל השקפת העולם שלהם.

יעקב כץ: יש לנו מספיק בישראל.

אחמד טיבי: ולכן – ולכן.

אחמד טיבי: עמדה שנוקט מאן דהוא נגד הכיבוש תוביל לסנקציה על-פי חוק.

אחמד טיבי: אז אני מודיע לך שאני אמשיך ל – מה, תיארת לעצמך שאחד מאתנו, אנחנו נשנה את דעתנו לגבי החרם על ההתנחלויות?

אחמד טיבי: צריך להגביר את החרם על ההתנחלויות.

אחמד טיבי: המטרה היא לסלק אותן ולפרק אותן – ובעיקר צריך להחרים, בהחלט, להחרים כל מוצר של התנחלויות.

אחמד טיבי: ויש כאלה שבשל ההתנחלויות האלה לא רוצים שום מגע עם מי שאפילו תומך במדיניות של ההתנחלויות; לא רק תוצרת של ההתנחלויות, אלא מי שמזוהה עם המדיניות הזאת של התנחלות ותמיכה בסיפוח.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאז שהחוק הזה עבר בקריאה טרומית אני תוהה מה יש פה יותר, פחדנות או צביעות.

חיים אורון: פחדנות למה?

חיים אורון: ממה כל כך מפחדים?

חיים אורון: מה קרה?

חיים אורון: מישהו קרא להחרים את הפסטיבל באילת, לפי דעתי אמירה לחלוטין לא הגיונית, לא רוצה לתת לה שמות אחרים.

חיים אורון: היה פסטיבל יוצא מן הכלל.

חיים אורון: יש לי אפילו הרגשה שמנהלי הפסטיבל שילמו כסף, ועל-ידי זה סוף-סוף ידענו שיש פסטיבל למוזיקה קאמרית באילת.

חיים אורון: אבל – אלוהים אדירים, מה יקרה אם מישהו יציע להחרים?

חיים אורון: ואני יודע שטיפוח ההרגשה שהעולם כולו נגדנו הוא סממן מרכזי בדיון הזה.

חיים אורון: אבל מי מפתח את זה, אדוני היושב-ראש?

חיים אורון: מי שחושב שהחרם הוא כלי לא רק לגיטימי, הוא סופר-לגיטימי; למשל בנושא אירן, למשל בנושא דרום-אפריקה, ובנושאים אחרים.

חיים אורון: אז ממה נפשך?

חיים אורון: חרם שאני עושה אותו הוא כשר למהדרין.

חיים אורון: ובכל זאת אם זה בחלק ממדינת ישראל, אם הציבור החרדי מטיל חרם על שני מפעלים שנמצאים בגליל ופוגעים בתעסוקה באזור במדינת ישראל, לפי החוק צריך להעמיד אותם לדין?

חיים אורון: הם פוגעים במדינת ישראל.

חיים אורון: אלה מפעלים חוקיים, מעסיקים אנשים.

חיים אורון: מה קרה?

חיים אורון: מה עובר עליכם?

חיים אורון: מסביר יושב-ראש הקואליציה – הוא, אגב, מומחה לכול – מה נגיד לאמריקנים?

חיים אורון: בא נציג משרד החוץ ואומר: אל תגידו לאמריקנים, זוזו הצדה, אתם עושים שטויות; הוא לא אמר את המלה "שטויות", אבל בלשון דיפלומטית הוא אמר יותר מזה.

חיים אורון: מדינת ישראל לא צריכה את החוק הזה.

חיים אורון: נזקו גדול לאין שיעור מתועלתו.

חיים אורון: אני אומר מאוד בגלוי: גם חרמות שאני מתנגד להם – ויש חרמות רבים שאני מתנגד להם – חרם הוא כלי לגיטימי.

חיים אורון: אתם משתמשים בו הכי הרבה, יוזכר פה.

חיים אורון: הקריאות "אל תבואו לעוספיא", "אל תבואו לאום-אל-פחם".

חיים אורון: ההישג שהצלחנו למנוע מיהודים לבוא לכפרים ערביים אחרי מהומות אוקטובר 2000.

חיים אורון: אני התנגדתי לזה בכל נפשי.

חיים אורון: כעסתי על זה, דיברתי נגד זה.

חיים אורון: לפי החוק הזה, יעמידו הרי למשפט או לא יעמידו, הרי אתם יודעים שלא יעמידו – יעמידו רק צד אחד.

חיים אורון: לא יעמידו את מי שקורא לחרם על מוצרים או על רשתות שיווק או על ציבורים מסוימים.

חיים אורון: אבל כל הפרנויה הזאת שעולה מהחוקים הללו, גם מהחוק הבא שנדון בו עוד מעט.

חיים אורון: ממה אתם כל כך פוחדים?

חיים אורון: במקום לעשות את הדבר המתבקש – להתמודד עם מה שהעולם כולו אומר כלפינו; כבר שמעתי את זה היום משני שרים בכירים, יעני כבר השביעייה לא מאוחדת.

חיים אורון: שניים, האחד דן מרידור והשני אהוד ברק, אמרו: תבינו, זאת לא רק שנאת יהודים, זה לא רק דה-לגיטימציה – זאת תשובה למה שאנחנו לא עושים.

חיים אורון: הם לא בדיוק ממרצ.

חיים אורון: אז במקום להתמודד עם הדבר הזה, אתם כל שבוע תבואו בהצעה חדשה שנובעת מהרבה צביעות, מהרבה פחדנות, והערבוב של שתיהן יוצר חוקים מהסוג הזה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם לא הייתי חושש להקשות על הקצרניות הייתי פותח את דברי במלים "צה-צה-צה-צה" או בתרגום לעברית יידישאית: "אוי אוי אוי אוי אוי".

אריה אלדד: אוי אוי אוי אוי אוי.

אריה אלדד: כוס המים הזאת, לדעתי, לא נועדה רק לגרון ניחר של הנואמים פה, אלא בעיקר כדי למנוע התייבשות של אלה שמזילים על הדוכן הזה דמעות תנין, וכדי שלא יתייבשו וימותו שמו פה כוס מים.

אריה אלדד: שתי כוסות מים משום ריבוי התנינים.

אריה אלדד: מי רוצה להטיל חרם על ישראל?

אריה אלדד: אויבי ישראל, שונאי ישראל.

אריה אלדד: כל אלה שרוצים לראות בחורבננו – אותם אני מבין, אין לי אליהם טענות.

אריה אלדד: אבל יש מתוכנו משרתיהם של אותם אויבי ישראל, אנשים מעוותי נפש, אנשים נגועים בשנאה עצמית חולנית, שרוצים להטיל חרם על האקדמיה שהם שותים ממימיה.

אריה אלדד: קוראים להחרים את מוסדות המחקר שאת המענקים שלהם הם שותים כדי לעשות דוקטורטים ופרופסורות.

אריה אלדד: הם מעוותים, הם צבועים.

אריה אלדד: לו הצביעות היתה מחלה אורתופדית, הם כל החיים בגבס.

אריה אלדד: אבל הצביעות היא, כנראה, לא מחלה קטלנית כי הם אתנו, והם בחיים.

אריה אלדד: וכשאנחנו באים וגם באמצעות החוק הזה אומרים, עד כאן, הפאשיזם הערבי שבא להחרים תוצרת יהודית לא יעבור, הם – דווקא הם בצביעותם – "הפוסל במומו פוסל", אמר מישהו קודם – הם צועקים "פאשיזם".

אריה אלדד: הם צועקים "חופש ביטוי"; להחרים יהודים זה חופש ביטוי.

אריה אלדד: פעם לשרוף יהודים היה גם חופש ביטוי.

אריה אלדד: הכול מותר – הכול בשם חופש הביטוי והדמוקרטיה והליברליזם.

אריה אלדד: ומי שבא ואומר להם "עד כאן", זה כבר לא בסדר.

אריה אלדד: עוד הערה אחת קצרה: אני גאה בחוק הזה, אני גאה בחלקי בחוק הזה.

אריה אלדד: אני מצטער על מה שקוצץ ממנו בחולשת דעת של אלה שדנו בכך, אבל נצליח לחזק אותו בהמשך.

אריה אלדד: ויותר מכול אני גאה בתרומה ובתוספת של החוק בסעיף 3 שלו, שהוא "סעיף רוואבי", שאומר שזה בסדר גמור מצדם של בוני רוואבי לדרוש שחברות לא יקנו תוצרת מיישובים יהודיים ביהודה ובשומרון.

אריה אלדד: אבל חברה יהודית, חברה ישראלית שנכנעת לדרישות שונאות ישראל הללו, תצטרך להחליט את הכסף של מי היא רוצה – את הכסף של בוני רוואבי או את הכסף של מדינת ישראל.

אריה אלדד: מי שנכנע לחוקים הללו, חוקים גזעניים, לא יוכל לגשת למכרזים מטעם מדינת ישראל.

אריה אלדד: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עתניאל שנלר.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בוא נסיר טיפה את המעטפת.

עתניאל שנלר: יש ויכוח גדול לגבי עתיד יהודה ושומרון והעתיד המדיני.

עתניאל שנלר: המאבק הרך לדה-לגיטימציה של מדינת ישראל הוא מאבק נגד מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: הוא איננו מאבק נגד ההתנחלויות או נגד דברים אחרים.

עתניאל שנלר: זה מאבק נגד מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: זה מאבק נגד כלכלת ישראל.

עתניאל שנלר: ואני שואל את אותם מתנגדים עקרונית, מה זה קשור איפה המפעל נמצא לטובת חרם על מפעל?

עתניאל שנלר: הרי זה באחריות מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: לכאורה ה"כובש" או מי שנמצא באזורים הללו – זה מדינת ישראל, זה נכון בתל-אביב, זה נכון בכל מקום – כאן זה על-פי החוק הבין-לאומי, כאן יש ויכוח.

עתניאל שנלר: אבל בעצם מחרימים את מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: ואני שואל: איפה הפטריוטים למדינת ישראל?

עתניאל שנלר: לא חשוב עכשיו מה הפתרון המדיני – איפה הפטריוטיות?

עתניאל שנלר: צריכים לפחד להגן, מאבק על לגיטימיות מדינת ישראל?

עתניאל שנלר: מה זה הרפיון הזה?

עתניאל שנלר: לא, לא, אני מגן על מדינת ישראל רק בקטע אחר.

עתניאל שנלר: לא, זה מה זה?

עתניאל שנלר: זה אוויר?

עתניאל שנלר: ולכן כל מי שהוא באמת פטריוט למדינה צריך להגן על מדינת ישראל בלי קשר לוויכוח המדיני.

עתניאל שנלר: ואני רוצה להגיד לכם, כמתנחל, כחלק מתורם לקושי שצריך לפתור אותו: את הקושי הזה של סוגיית ההתנחלויות, כמו שאר הסוגיות – של הפליטים, ירושלים – נפתור בדרך המדינית.

עתניאל שנלר: אז, יתכבדו נא, בבקשה, נציגי אלה שרוצים לראות עצמם מייצגי הרשות הפלסטינית בבניין הזה ויעזרו לאבו מאזן לחזור לשולחן הדיונים – אדרבה; ונפתור את הבעיות כמו שפותרים בעיות.

עתניאל שנלר: ולא נדבר על מונחים של חרמות וגידופים.

עתניאל שנלר: וזה בסדר.

עתניאל שנלר: לכן, אני פונה אליכם: במקום לפעול נגד המדינה שלכם, במקום לפעול נגד הפטריוטיות הישראלית, תעזרו למי שצריך לנהל משא-ומתן לבוא לנהל משא-ומתן וימצאו פתרון.

עתניאל שנלר: ועוד הערה אחת למציע החוק: זה מסוג החוקים שאסור שהוא ייפול או יעלה שלא בקונסנזוס.

עתניאל שנלר: ואני אומר את זה למציע החוק.

עתניאל שנלר: החוק אולי הוא טוב, אולי הוא פחות טוב, אינני יודע.

עתניאל שנלר: זה חוק שצריך לאחד את רוב מרכיבי הבית הזה; כל מי שהוא לפחות פטריוט למדינה שלו, שנושא את תעודת הזהות שלו, צריך להיות שותף להגנה על המדינה שלו.

עתניאל שנלר: ועשו שינויים קטנים שלא מאפשרים לחלק מהבית הזה, בעיקר החלק הזה, לתמוך בחוק – וזה חבל.

עתניאל שנלר: ואני חושב: אם בהכנה לקריאה שנייה ושלישית יגיעו, אולי למשהו בתוכן פחות מושלם לדידי אלה שרוצים את החוק אבל לדבר שיכול לאחד את רוב הבית הזה, זה כוחו של החוק הזה, ולא בדיוק מה הורידו, מה הוסיפו.

עתניאל שנלר: בזה אני פונה אל מציע החוק: תנסו להגיע להסכמה שהחוק הזה יקבל את רוב חברי הבית.

יעקב כץ: ולהסכים לחרם.

עתניאל שנלר: אני לא שמעתי.

יעקב כץ: הסכמה כזאת שנוריד את הפרטים כדי – – –

עתניאל שנלר: לא לא, לא לא.

עתניאל שנלר: לא הצעתי להסכים לחרם, כי בעיני זו מהות החוק.

עתניאל שנלר: הצעתי ליצור קונסנזוס שזה יהיה כוחו של האנטי-חרם.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יריב לוין, המכונה יושב-ראש ועדת כלכלה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: יושב-ראש ועדת הכנסת, סליחה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, חוק מתון הבאנו היום בפני מליאת הכנסת – –

אחמד טיבי: כל הכבוד.

יריב לוין: – – וחסד גדול עשינו, נדמה לי, גם עם מתנגדיו.

ג'מאל זחאלקה: כמה מלקות רצית להציע?

ג'מאל זחאלקה: כמה מלקות?

יריב לוין: חבר הכנסת זחאלקה, יש עוד פתרונות חוץ ממלקות, אבל הכיוון הוא נכון.

יריב לוין: הכיוון הוא נכון.

יריב לוין: מי שמחרים את מדינתו, מי שפועל מתוך מדינתו כדי לפגוע בה, מי שעושה את זה כשהוא יודע שהוא משתף פעולה עם המרים שבאויבי ישראל, למטרה שהיא לא רק החרם הנקודתי אלא היא חיסול המדינה כולה, רבותי, בעיני, העונש שמגיע לו הוא בכלל בתחום הפלילי.

אחמד טיבי: מי שמחרים תוצרת התנחלויות – –

יריב לוין: כן, אני אומר לך יותר מזה.

אחמד טיבי: – – הוא מחסל את המדינה?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך יותר מזה: אתה יודע, לעמוד כאן על הדוכן הזה, כאשר הרצל נמצא מצד ימין ודגל ישראל מצד שמאל, והלשכה והרכב והמשכורת מגיעים מכיסיהם של משלמי המסים הישראלים – לעמוד כאן ולקרוא להחרים את ישראל ולהחרים ישראלים ולהחרים סחורות ישראליות, ולנסוע – בתואר שלך, כחבר הכנסת זחאלקה – להודו כדי לקרוא להם לא לרכוש מוצרים מהתעשיות הביטחוניות הישראליות, בואו אני אגיד לכם את האמת: מעבר לכל דבר זה אפילו עלוב.

יריב לוין: אפילו עלוב.

יריב לוין: אני חושב שאם יבוא יום והתקוות הגדולות שלכם תתגשמנה באמת, אתם תצטרכו להסביר איך בכלל נהניתם מכל הטוב הזה כאשר אחיכם המסכנים נאנקים בעזה ובמקומות אחרים.

יריב לוין: נכון, חברת הכנסת זועבי?

יריב לוין: כל כך מסכנים הם, ואת יושבת כאן בעודם שם סובלים.

יריב לוין: אבל, רבותי, אנחנו, כפי שאמרתי כאן כמה פעמים, הפסקנו להיות פראיירים, הפסקנו לאפשר לכל דכפין לבוא, להשמיץ את מדינת ישראל, להחרים את טובי בניה, להכתיב מבחוץ עם מי הוא כן יסחר, עם מי הוא לא יסחר, איפה אנחנו נגור, איפה אנחנו לא נגור.

יריב לוין: והפטנט הזה, שראשיתו, אני חושב, כמעט כראשית ימי המדינה, שתחילתו עוד בימי משרד החרם, שיושב, נדמה לי, עד היום בסוריה – הדבר הזה יהיה לו סוף, ואנשים יצטרכו להחליט: האם הם אזרחים נאמנים למדינתם, האם הם רוצים לפעול מתוך מדינת ישראל למען מדינת ישראל, האם הם רוצים לנהל כאן, בפנים, בתוך הבית, את הוויכוח, כל אחד על-פי דרכו ואמונתו, וזה כמובן לגיטימי, או שהם רוצים להיות חיל חלוץ, כוח חנית, מוצב קדמי, של כל הכוחות האלה שפועלים מבחוץ כדי לפגוע במדינת ישראל, להחרים אותה, לבודד אותה ולנסות לפגוע בלגיטימיות שלה.

יריב לוין: את זה לא נרשה, והחוק הזה הוא בהחלט צעד ראשון חשוב, במובן הזה שהוא קובע את הנורמה שהדבר הזה הוא אסור, שמי שנפגע מהדבר הזה זכאי לפיצוי, ושהפיצוי הוא פיצוי נכבד.

יריב לוין: אבל אני אומר לכם: אין ספק שמוטלת עלינו החובה להשלים את החוק הזה, אבל לא להסתפק בו, להביא את הדברים לידי כך שמי שיעשה דברים מן הסוג הזה, יבוא על העונש המגיע לו, והעונש הזה מצוי בתחום הפלילי.

יריב לוין: לא מלקות, חבר הכנסת זחאלקה, כי אנחנו בכל זאת מדינה דמוקרטית – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

יריב לוין: – – וחברה שיש לה סטנדרטים אחרים, אבל כן, כמה שנים בבית-הסוהר, למי שרוצה לחסל את מדינתו מבפנים – –

אחמד טיבי: כמה זמן אתה רוצה?

יריב לוין: – – זה עונש סביר לחלוטין.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יריב לוין: – – – של אסירי ה"חמאס".

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תודה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי חברת הכנסת דליה איציק ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א–2011, שבמקור היא הצעת חוק פרטית 2505/18.

נאזם בדר: וכן אני מבקש להודיע, ברשות היושב-ראש, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיונים מהירים בנושאים: הרוויזיה בתמרורי הדרכים פוגעת בחניית נכים, הצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון; אספקת מים לכפרים אלחיראן ותל-עראד, הצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי; ואזור התעשייה בטייבה, הצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (קריאה ראשונה) [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/373).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה, שאני אחד מיוזמיו, הוא חוק צודק, חוק מוסרי, חוק לאומי.

אחמד טיבי: שכחת להגיד מידתי.

אחמד טיבי: כולם אומרים "מידתי".

אופיר אקוניס: אני גם אוסיף שהוא מידתי.

אחמד טיבי: אה, מאוד מאוד.

אופיר אקוניס: המטרה היא אחת.

אופיר אקוניס: יש מטרה אחת, אדוני – להגן על מדינת ישראל ואזרחיה מפני חרמות המוטלים עליה.

אופיר אקוניס: מה יותר פשוט ובסיסי מהדבר הזה?

אופיר אקוניס: ואם בארצות-הברית קיים חוק דומה שמגן על מדינות ידידות שלה, על צד שלישי, מחרם, מה לנו כי נלין?

אופיר אקוניס: ובכל פעם שמגיע חוק מהסוג הזה, הוא ביטוי מובהק לדמוקרטיה מתגוננת, והיא צריכה להתגונן, אדוני היושב-ראש, מפני ניסיונות מכוערים, שמנסים כל הזמן לכרסם ולכרסם ולכרסם בדמוקרטיה הישראלית ובדמוקרטיה היהודית, בשם הדמוקרטיה ובשם חופש הביטוי.

אופיר אקוניס: ועכשיו אני שומע כאן דיון, אני מוכרח להגיד, מרתק, של כמה?

אופיר אקוניס: שעה בערך, שעה וחצי, של כל אלה האומרים שהם כמובן בעד חופש הביטוי ובעד חופש המחשבה, אבל הם כמובן תומכים בחרם על מוצרים מיהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: אדוני, אלה הן בעיני שיטות נלוזות.

אופיר אקוניס: יש ויכוח פוליטי, פוליטי, על הנוכחות הישראלית ביהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: אני בוויכוח הפוליטי הזה, כך נולדתי, כנראה, תומך בנוכחות הישראלית ובהתיישבות היהודית ובתעשייה ביהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: ואגב, אני מוכרח להגיד לכם, באזור התעשייה ברקן נהנים מן התעשייה הזאת גם פלסטינים שבאים לעבוד.

אופיר אקוניס: יוצאים בבוקר למקום העבודה, חוזרים בערב לכפר שלהם.

אופיר אקוניס: נהנים.

אופיר אקוניס: ואז, כשיש ויכוח פוליטי, מחרימים.

אופיר אקוניס: מזכיר נשכחות.

אופיר אקוניס: חרם על יהודים הוא דבר מזכיר נשכחות.

אופיר אקוניס: אני לא רוצה להרחיב ולהסביר מתי וממי זה בא.

אופיר אקוניס: ותמיד אומרים: מקארתיזם – יש פה כבר מלים קבועות לנאומים – פגיעה בחופש הביטוי, פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: מי פוגע בדמוקרטיה?

אופיר אקוניס: מי מקארתיסט?

אופיר אקוניס: אתם זוכרים את חרם האמנים על אריאל?

אופיר אקוניס: בושה ורפיון שכל.

אופיר אקוניס: אלה הם חסידי הדמוקרטיה?

אופיר אקוניס: אלה הם מחריבי הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ובאלה הקוראים לחרם ומעודדים חרם, בהם ניאבק בכלים דמוקרטיים, גם באמצעות החוק הצודק והנכון הזה, ואני מקווה שהוא יעבור פה בשעה הקרובה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים ד'יב – איננו.

אחמד טיבי: נינו.

אחמד טיבי: חברת הכנסת נינו אבסדזה.

נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, חוק לא צודק, לא מוסרי ולא לאומי.

אחמד טיבי: לא מידתי.

אחמד טיבי: גם לא מידתי.

נינו אבסדזה: ולא – מידתי הוא לא אמר.

נינו אבסדזה: אני מנסה מאוד לשמור על הציטוט המדויק – –

אחמד טיבי: לא, הוא אמר.

אחמד טיבי: הוא אמר מידתי, הוא אמר מידתי.

נינו אבסדזה: – – כדי שהוא לא יגיד שדבריו הוצאו מהקשרם.

נינו אבסדזה: לא לאומי – אני חוזרת למלה האחרונה שאמרת.

נינו אבסדזה: תראה, אני פטריוטית, ועקרונית נגד כל חרם על מדינת ישראל, אבל אין מונופול על פטריוטיות, לא לשמאל ולא לימין ובוודאי לא לימין הקיצוני.

אופיר אקוניס: אני בחיים לא אומר את זה.

נינו אבסדזה: אתם שמחוקקים, הקואליציה, את החוקים המקארתיסטיים והבולשביקיים – אני נורא מצטערת, שאלת, וניסיתי לענות בקצרה.

נינו אבסדזה: אני נגד חרם, אבל הבעיה היא שלקחתם את החוק הזה למקומות רחוקים, קטסטרופליים, מקארתיסטיים ובולשביקיים.

נינו אבסדזה: הפכתם אותו לעוד חוליה בשרשרת של חוקים של סתימת פיות ופחד קטסטרופלי.

נינו אבסדזה: שים לב, חבר הכנסת אקוניס, כמה פעמים רק במהלך הדיון הזה הוזכרו המלים "שיתוף פעולה עם האויב"; כלומר, ממחר בבוקר, אחרי שהחוק הזה יתקיים, כל אזרחי מדינת ישראל – שוב, וזה רק חוליה בשרשרת – אמורים לרוץ ולחפש מי האויב.

נינו אבסדזה: ויתחילו באקדמיה הבריטית, ואחרי זה יבואו לערבים, ואחרי זה יבואו לשמאלנים, ואחרי זה למרכז, ואחרי זה מי שלא מספיק ימין קיצוני, גם הוא בסוף יהיה אויב העם.

נינו אבסדזה: לי יש שאלה תמימה, כנראה משום שאני מעט מאוד זמן בפוליטיקה אני שואלת דברים תמימים ואנושיים: תגידו לי, אם מחר, חס וחלילה, מבחינת הקואליציה שלך, תקום או תחליט הממשלה הנוכחית – חס וחלילה, במירכאות – שהיא רוצה לעשות סוג של שלום בגבולות כלשהם.

נינו אבסדזה: איך זה ייקרא?

נינו אבסדזה: זה יהיה חרם?

נינו אבסדזה: יכול להיות.

נינו אבסדזה: אז כל ממשלת ישראל יהיו עבריינים שעברו על החוק, ומה נעשה עם הממשלה הזאת?

נינו אבסדזה: שאלה תמימה, אבל כעיתונאית לשעבר וכמחוקקת היום, אני לא יודעת מה זה חרם.

נינו אבסדזה: אין לי מושג עד כמה רחוק אפשר לקחת את זה, ואני לא רוצה לפחד כל רגע פחד מוות שכל דבר קטן, כל אזרח במדינה הזאת יכול להבין כחרם.

נינו אבסדזה: ודאי אני לא רוצה לראות את מדינת ישראל שעוברת על החוקים.

נינו אבסדזה: ברשותכם, אסיים בבדיחה נורא פופולרית בברית-המועצות.

נינו אבסדזה: נפגשים שני נשיאים, של ברית-המועצות וארצות-הברית.

נינו אבסדזה: אומר האמריקני לרוסי: אני ממדינה דמוקרטית, אצלי אפשר להביא, להגיד שאתה מחרים את נשיא אמריקה.

נינו אבסדזה: הרוסי אומר: שמע, גם אני ממדינה דמוקרטית, אין בעיה לצאת לכיכר האדומה, ולהגיד שגם אתה מחרים את נשיא אמריקה.

נינו אבסדזה: לדבר – נורא יפה.

נינו אבסדזה: צריך לעשות משהו כדי שלא נצטרך לרוץ ולחפש חרם על מחרימים.

נינו אבסדזה: עפו, איך אמרת?

נינו אבסדזה: עושים פיל מזבוב.

נינו אבסדזה: זה הרבה יותר גרוע; אנחנו חושבים שאנחנו הפיל היחידי וכולם מסביב הם זבובים, ואנחנו יכולים להחרים ולהחרים.

נינו אבסדזה: אדוני, צריך לעשות משהו, לא להחרים.

נינו אבסדזה: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, אני החלטתי שאתה מדבר לפי התור, והפעם לא תדבר אחרון.

איתן כבל: שתדע לך, זה סימנים לביאת המשיח ביהדות.

אחמד טיבי: נראה איזה סימני גמילה יהיו לך על הדוכן.

איתן כבל: זכות גדולה, נסים, יש לך.

איתן כבל: אתה מסמן את ביאת המשיח.

אחמד טיבי: דבריו יישמעו בכל תור.

אחמד טיבי: אני גם אוסיף לו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איתן כבל בהצעת החוק שלו הטיל חרם על מי שעוקר את הציפורניים של החתול אפילו.

נסים זאב: אז מי שמזיק למדינת ישראל, מי שרוצה להרוס את מדינת ישראל, לקעקע את המדינה הזאת – הוא אומר: שלוש שנים, מי שעוקר ציפורניים של חתולה.

נסים זאב: תבינו, כמה כואב לו על החתולה הזאת.

נסים זאב: לא כואב לכם על מה שעושים לנו?

נסים זאב: איפה אתם?

נסים זאב: התורה אומרת: יצאו אנשים בני בליעל מקרבך, וידיחו את אנשי עירם לאמור – כשבני הבליעל יוצאים מתוכנו, זה לא החרם בבריטניה.

נסים זאב: "אֹיבי איש, אנשי ביתו" – כשהאויב הוא מתוך הבית, אנחנו באמת צריכים להחרים אותו.

נסים זאב: על מה אנחנו מדברים?

נסים זאב: מדברים על חברות שאוכלות, מתעשרות מתוך מדינת ישראל, ממני וממך; מהקניות שאנחנו קונים.

נסים זאב: והם יכתיבו לנו ולממשלה הזאת איזה מוצרים לקנות, למי למכור ולמי לא למכור.

נסים זאב: יש לנו מספיק אויבים, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: יש לנו, ברוך השם, הליגה הערבית, יש לנו חרם על האקדמיה.

עפו אגבאריה: הליגה הערבית הציעה לכם שלום.

עפו אגבאריה: אתם לא רציתם.

עפו אגבאריה: לא התייחסתם.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: ראינו את ה"עיד אל-סלאם".

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אתם לא מבינים למה כל החרמות האלה באים מבריטניה: הפלסטינים כבר מזמן כבשו את בריטניה.

נסים זאב: זה עניין של זמן, ועוד מעט אנחנו נראה את "הג'יהאד האסלאמי" בלונדון, עניין של עשר, 15 שנה.

נסים זאב: בריטניה היא כבר לא מדינה אירופית.

נסים זאב: זה רק בנדמה לי.

נסים זאב: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שהם לא יודעים איך לאכול את הסם הזה כרגע.

נסים זאב: האיחוד האירופי, שהגיע לפה לפני כמה שבועות, בא פה לעשות חשבון נפש, ללמוד ממדינת ישראל איך אנחנו מתמודדים עם כל העולם הערבי סביבנו ועם כל האויבים בתוכנו, ואיך – 20% של ערביי ארץ-ישראל, ואנחנו באמת מרגישים בכל זאת חזקים.

נסים זאב: זה לא כי אנחנו דמוקרטים.

נסים זאב: לא בגלל זה.

נסים זאב: אתם מנצלים את הדמוקרטיה כדי להרוס ולקעקע את האושיות של מדינת ישראל.

נסים זאב: אתם מנסים להרוס את המדינה הזאת.

אחמד טיבי: כמה זמן אתה צריך עוד?

נסים זאב: אני לא צריך בכלל זמן.

נסים זאב: אני ממשיך בלי זמן.

אחמד טיבי: סיימת.

נסים זאב: ראיתי שנתת לאחרים כל כך הרבה זמן, בשפע, בטוב לב כזה.

אחמד טיבי: אני מגלה נדיבות.

אחמד טיבי: כמה זמן אתה צריך?

אחמד טיבי: עוד חצי דקה.

נסים זאב: אני רק רוצה להזכיר לכם את ההיסטוריה.

נסים זאב: באפריל 2002, לאחר "חומת מגן", בבריטניה הוחלט לשים חרם על המוצרים הישראליים.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: כי מדינת ישראל היתה צריכה להתגונן, בתקופה הכי קשה שלה, עם האויב הכי – המר והנמהר, יאסר ערפאת, כשעשו פה טבח של אזרחים, ולישראל לא היתה אפשרות להתגונן, והיא יצאה למלחמת "חומת מגן".

נסים זאב: וההחלטה היתה מאוד קשה, וכמה חללים מתוך צה"ל נפלו, ובכל זאת ראינו את העוינות, את השנאה נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: ואתם פה יושבים בבית הזה כדי ללבות את האש.

נסים זאב: אז לפחות אני מצפה מכם:

נסים זאב: אתם מצהירים נאמנה למדינת ישראל – אל תצהירו, לפחות אל תשקרו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: נשארו עוד שני דוברים אחרי איתן כבל, והם: סגן השר איוב קרא ואל-וזיר גלעד ארדן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו שוב אמורים פה להתמודד עם הצעת חוק, חברי חברי הכנסת, שהיא באמת באה ממקום של פחדנות – אני מנסה להזכיר לנו כל הזמן שיש לנו מדינה משלנו ואנחנו לא זקוקים כל הזמן לחוקק חוקים, להגן על עצמנו מפני מה?

איתן כבל: ממה כל הזמן – – –

איוב קרא: – – –

איתן כבל: לא, אני אומר את זה: ממה נפשך?

איתן כבל: אין לי ספק שמי שינסה לפגוע בנו, הרי מי ייתן לו את היד לעשות זאת?

איתן כבל: אין לזה שום קשר בכלל.

איתן כבל: העניין הוא, אני רוצה להזכיר לחברי חברי הכנסת, כולל היושב-ראש של ועדת חוקה , דרך אגב, שלא אהב את השינויים, שאני הייתי – הצעת החוק המקורית היתה דרקונית לאין שיעור מזו המונחת לפנינו היום, והצעת החוק כפי שהביא אותה זאב אלקין, חבר הכנסת אלקין, אחרי שהגשנו רוויזיה ניתנה לו אפשרות להציג הצעת חוק שונה לחלוטין, כי אפילו הוא הבין שהצעת החוק המקורית שהונחה על-ידו ועל-ידי השאר החברים היא לא הגיונית, היא לא עושה שכל.

איתן כבל: ובסופו של עניין הוצגה פשרה, שלכאורה היא יצאה פשרה טובה.

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת: אני, בוודאי, במתכונת כפי שזה מובא היום, אצביע נגד, אלא אם כן נמצא את עצמנו לקראת קריאה שנייה ושלישית מביאים הצעת חוק שבאמת באמת מנסה להתמודד רק עם מי שבאמת מנסה לפגוע במדינת ישראל.

איתן כבל: כי נכון להיום, אם אני קורא למאן דהוא לא לסייר בשטחי יהודה ושומרון, כיוון שמדובר, לשיטתי, לתפיסתי, בשטח כבוש, אני יכול למצוא את עצמי כמי שעובר על החוק.

איתן כבל: נכון לרגע זה, כל מה שנוגע לשטחים, כל אמירה הנוגעת לשטחים, על-פי החוק הנוכחי, יש פרשנות שתקבע שאני מדבר נגד החוק.

איתן כבל: והרי האם לזה התכוון המחוקק?

איתן כבל: לא לזאת הכוונה.

איתן כבל: לא לזאת הכוונה.

איתן כבל: אני לא מבקש להתחרות עם אף אחד על אהבת הארץ.

איתן כבל: אני כבר מזמן הרמתי ידיים בתחרות הזאת.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: יש מי שחושב שהוא דואג ואוהב את הארץ הזאת יותר מהאחרים, יבושם לו.

איתן כבל: אני לא בתחרות הזאת.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אינני יכול לתמוך בהצעת חוק שמחר בעצם פוגעת בשיח הדמוקרטי.

איתן כבל: השאלה אם שחקנים רוצים לשחק בתיאטרון באריאל, נכון או לא נכון – זה שיח לגיטימי.

איתן כבל: אני נגד מי שמבקש להחרים, אבל זה שיח לגיטימי, למען השם.

איתן כבל: והמשמעות היא שמי שמתנגד יעבור על החוק.

מירי רגב: מה לגיטימי בזה שמי שמקבל משכורת מהמדינה מחרים?

מירי רגב: כשהוא לא יקבל מאתנו משכורת, אז זה לגיטימי.

איתן כבל: חברת הכנסת מירי רגב, זה שיח לגיטימי לחלוטין.

איתן כבל: אני מתנגד לו, אבל זה שיח לגיטימי.

אחמד טיבי: משפט סיום.

איתן כבל: אני מסיים.

איתן כבל: אני חוזר ואומר: אנחנו, אני לפחות, אתנגד להצעת החוק הזאת.

איתן כבל: במידה שיסתבר באמת, שהחוק הוא לא חוק של רדיפה וחוק שמנהל איזה סוג של פחדנות של מי שחושב שהמדינה הזאת עוד לא קמה – אז זה אולי גם בקריאה שנייה ושלישית לא תהיה ברירה אלא להתנגד.

איתן כבל: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נאאב אל-וזיר איוב קרא, שלוש דקות.

קריאה: אפשר לקבל תרגום?

דוד רותם: אני מתחיל לדבר ביידיש.

אחמד טיבי: סגן השר איוב קרא, ושלושה רבעים מכם – הבנתם.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, ד"ר עפו אגבאריה, בספר איוב, אנחנו היום נמצאים בספר ההחרמות, שלצערי לא צריך להיות קיים בלקסיקון של מדינת ישראל כלפי כל ציבור שהוא, וזה מפריע לי, מפריע לי מאוד, מכיוון שיש דברים שאפשר לספר ויש דברים שאי-אפשר לספר.

איוב קרא: אבל גם במצב שאנחנו נמצאים בו היום, של לוחמה – זאת אומרת, מצב של אי-קשר עם מדינות מסוימות באזור, אני יכול להתוודות שהיתה לי זכות גדולה: למרות ההחרמות כביכול, אנחנו במדינת ישראל ידענו בתקופה האחרונה לעשות הכול, מבחינה הומנית, כדי להביא לכאן אנשים ממדינות שבעצם אין לנו קשרים דיפלומטיים אתן, וגם אין לנו קשר ישיר אתן.

איוב קרא: חשבנו: טוב נעשה לסייע לאנשים במצוקה בריאותית כדי שיעברו כאן

איוב קרא: ניתוחים למיניהם, והם חזרו למשפחותיהם ולארצם בריאים ושלמים.

איוב קרא: לא עשינו חשבון מה מקורו או מה כיוון החשיבה של אותו גורם.

איוב קרא: לא חשבנו לרגע שצריך לעשות את החשבון הזה.

איוב קרא: אדם, בשר ודם, וחשוב לסייע לו.

איוב קרא: עשינו הכול כדי לקדם את התיירות הבריאותית, עם ארצות רבות כרגע, וזה מתעצם מיום ליום.

איוב קרא: אני חושב שזה נובע מהרגש האנושי והדמוקרטי שיש במדינה הזאת, שיש לי זכות להימנות כאזרח מהשורה בשורותיה; כאשר מנגד אני רואה לנגד עיני איך טובחים באנשים, לצערי הרב, ברוב המדינות בסביבה.

איוב קרא: אנחנו גם עשינו – אפילו ברמת-הגולן – משהו גלוי.

איוב קרא: כל שנה כמעט, למרות הקשרים המסובכים שם, כמדינה וכממשלה גדלנו, מ-2,000 טונות של תפוחים ב-2005, למצב שהשנה 12,000 טונות תפוחים עברו לסוריה, אדוני היושב-ראש.

איוב קרא: לכן, ההחרמות למיניהן וכל הפרובוקציות למיניהן לא צריכות להיות במשטר דמוקרטי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איוב קרא: כדאי, אדוני היושב-ראש, להוריד את כל החרמות הללו מסדר-יומו של הבית הזה, מהאופוזיציה ומהקואליציה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: השר גלעד ארדן נועל את רשימת הדוברים.

נסים זאב: גלעד, תרחם עלינו, שתי דקות.

גלעד ארדן: איפה יושב-ראש הקואליציה?

גלעד ארדן: אם יושב-ראש הקואליציה יגיד לי שהוא השתכנע לא למשוך את החוק שלו אלא להצביע עליו, למעשה אין לי מה לסכם.

גלעד ארדן: אתה משוכנע?

גלעד ארדן: עוד דקה?

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שכל מגוון הדעות לגבי הצעת החוק הזאת הושמעו כאן.

גלעד ארדן: אין ספק שצריך עוד לשפר ולתקן חלק מהסעיפים בהצעה כדי להבהיר בדיוק על מי יחולו העוולות הנזיקיות שמופיעות בה ועל מי לא.

גלעד ארדן: כי בסופו של דבר, אנחנו באמת רוצים, לא שכל קריאה בעלמא שאין לה שום השפעה – תהיה פה איזושהי רדיפה ופגיעה בחופש הביטוי.

גלעד ארדן: בכל זאת, הממשלה סבורה שיש צורך לאזן בין חופש הביטוי של אזרחי המדינה לבין הרצון שלנו כדמוקרטיה מתגוננת לשמור על האינטרסים הבסיסיים ביותר של מדינת ישראל, מעמדה בעולם, כלכלתה, איכות החיים של תושביה.

גלעד ארדן: כדי להגן על האינטרסים הללו, אותם גופים, אותם ארגונים שבעצם פועלים פעילות שיש לה משמעות לא מבוטלת – אבל לא רק משמעות ציבורית אלא גם סיכוי גדול לכך, או סיכוי סביר לכך שזה גם יפגע באותם אינטרסים של מדינת ישראל שאני ציינתי – אנחנו מעוניינים למנוע את התופעה הזאת ככל שניתן.

גלעד ארדן: לכן הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק, לאשר אותה בקריאה הראשונה ולהעביר אותה להמשך דיון מפורט כדי לשפר את הסעיפים שנדרשים להבהרה.

גלעד ארדן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה על הדברים הנוקבים של השר ארדן.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לצרף את כל חברי הסיעה שלי.

איתן כבל: אני במקומם, אני כמו שבעה.

אחמד טיבי: אתה מקוזז?

אחמד טיבי: בעד חוק החרם – 32, נגד – 12, אין נמנעים.

אחמד טיבי: מי לא הספיק?

אחמד טיבי: איתן כבל, אתה הספקת?

איתן כבל: אני הצבעתי.

איתן כבל: אני אומר שאני מבקש לצרף את הסיעה.

אחמד טיבי: אה, בשם הסיעה, סיעה ידועה.

אחמד טיבי: אגב, זו הסיעה שהדיחה אותנו מהתואר "הסיעה השנייה בגודלה באופוזיציה".

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להמשך דיון בוועדת החוקה לקריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: אני מודה לכם.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/366).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 10) (ביטול אזרחות בשל הרשעה בעבירה), של חברי הכנסת דוד רותם ורוברט אילטוב – קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: יש לך עד עשר דקות.

דוד רותם: – – בהצעת החוק מוצע להרחיב את האפשרות של שלילת אזרחות – – –

אחמד טיבי: נא לפזר את ההפגנה.

כרמל שאמה-הכהן: – – – אייכלר הצביע נגד וזה עבר במליאה.

כרמל שאמה-הכהן: איך זה יכול להיות?

אופיר אקוניס: יש פה דבר מאוד מעניין.

אחמד טיבי: אייכלר הצביע נגד.

אחמד טיבי: אה, טלב (אומר בשפה הערבית: אתה יושב במקום של אייכלר).

טלב אלסאנע: בטעות.

אחמד טיבי: האמת היא שחבר הכנסת טלב אלסאנע יושב במקום ישראל אייכלר ובטעות הצביע נגד.

אחמד טיבי: נא לרשום את טלב אלסאנע כנגד, ואת אייכלר כלא נמצא.

אחמד טיבי: אין ספק שמדובר בצעד מגלומני – להצביע במקום אייכלר.

עפו אגבאריה: – – –

אחמד טיבי: העמדה של טלב אלסאנע היתה ונשארה נגד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן כבל: אבל, אנחנו גאים בבלש אלקין.

אחמד טיבי: אלקין מיטיב למלא את תפקידו.

אחמד טיבי: זו מזכירת הכנסת.

אחמד טיבי: הדברים האלה נובעים מהשינויים שהיו לאחרונה בסדר הישיבה.

אחמד טיבי: טלב אלסאנע ישב פעם שם.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: (אומר בשפה הערבית: במצרית אומרים: את הדברים האלה תשלחו לו בשמו).

אחמד טיבי: את זה תגיד בחקירה.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: בהצעת החוק אנחנו מבקשים להרחיב את האפשרות של שלילת אזרחות, ולהסמיך בית-משפט שהרשיע אדם בעבירות – תקשיב, חבר הכנסת טלב אלסאנע – של טרור, פגיעה בריבונות, גרם מלחמה, סיוע לאויב במלחמה, שירות בכוחות אויב, ריגול או ריגול חמור – שבית-המשפט יוכל לשלול את אזרחותו לבקשת שר הפנים ובאישור היועץ המשפטי לממשלה.

דוד רותם: רבותי, האמנה הבין-לאומית בדבר צמצום אזרחות קובעת מערכת שתכליתה להפחית למינימום את המצבים שאדם יימצא מחוסר אזרחות.

דוד רותם: יחד עם זה, בצד העיקרון הכללי, יש סייגים.

דוד רותם: אחד הסייגים החשובים אומר שכאשר אדם, בניגוד לחובת הנאמנות שלו כלפי המדינה, עשה אחד מאלה: נתן שירותים למדינה אחרת, נהג בדרך המזיקה מאוד לאינטרסים החיוניים של המדינה או סיפק הוכחה ברורה להחלטתו להתכחש לנאמנותו כלפי המדינה, ניתן לשלול ממנו אזרחות.

דוד רותם: רבותי, בהצעת החוק הוספה הוראה אחת שלא היתה במקור, והיא אומרת שאם האדם ייוותר חסר כל אזרחות, יינתן לו רשיון לישיבת קבע בישראל.

דוד רותם: פירושו של דבר, אנחנו לא מגרשים את האיש, אלא אומרים לו שמדינה היא שותפות, ואם אתה פועל נגד השותפות, אתה לא יכול להיות חבר בה.

דוד רותם: ולכן אין פה לא פגיעה בדמוקרטיה, לא פגיעה באזרחות, אלא בדיוק בהתאם להוראות של האמנה הבין-לאומית, אנחנו מבקשים לחוקק את החוק בישראל.

אחמד טיבי: אדוני המציע, לגבי רוצחי ילדים, אנסים וכדומה?

דוד רותם: אדוני, אנחנו לא מדברים על רוצחים, אנחנו מדברים על סעיפים שמופיעים באמנה הבין-לאומית.

דוד רותם: אין באמנה הבין-לאומית סעיף שאומר: סייג לשלילת אזרחות זה רצח ילדים.

אחמד טיבי: רצח ראש ממשלה למשל?

דוד רותם: גם זה לא מופיע באמנה הבין-לאומית.

אחמד טיבי: לא מופיע, לא מופיע.

דוד רותם: דקדקתי פה באמנה הבין-לאומית, כדי שהחוק הזה – – –

אחמד טיבי: איזו אמנה זו, אדוני?

דוד רותם: זה ה- – Convention of the Reduction of Statelessnessהאמנה הבין-לאומית בדבר צמצום חוסר אזרחות.

דוד רותם: משום שבסופו של דבר אי-אפשר להיות שותף בחברה ולא להיות נאמן לה.

דוד רותם: כמו שאנחנו אומרים: האזרחות תלויה גם בנאמנות.

דוד רותם: זה לא דבר – – –

אחמד טיבי: רוצח ראש ממשלה נאמן לחברה?

דוד רותם: אילו היה מופיע באמנה הבין-לאומית, הייתי מכניס גם אותו, אבל אני לא מבין מה הקשר בין ביטול אזרחות של רוצח ראש ממשלה לבין בגידה במדינה.

דוד רותם: זה לא אותו דבר.

אחמד טיבי: אה.

חיים אורון: זה דרגה פחות.

אחמד טיבי: שמעתם?

אחמד טיבי: רק תשמעו.

אחמד טיבי: אוקיי.

דוד רותם: לכן, אני מבקש לאשר את החוק בקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת אורי אריאל, אם הוא רוצה; ההיסוס אומר: לא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חנא סוייד.

אחמד טיבי: אמרו לי שאחד מכל סיעה ידבר.

אחמד טיבי: טלב אלסאנע ידבר בשם רע"ם-תע"ל וזחאלקה בשם בל"ד.

ג'מאל זחאלקה: חנין זועבי.

אחמד טיבי: חנין זועבי – בל"ד, זחאלקה מוותר.

אחמד טיבי: זו החלטה של הסיעות.

מיכאל איתן: דיון אישי, אבל סיעתי.

אחמד טיבי: כן, אבל זו החלטה עצמונית.

מיכאל איתן: כך גם הכנסת ממשיכה לנשום באופן עצמוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, צריך להגיש פה חוק לשלול את האזרחות של מי שלא ויתר.

אחמד טיבי: אוקיי, זה קרוב.

אחמד טיבי: תפאדל, חנא סוייד.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, האמת היא שאני רוצה להתחיל ולהרכין את ראשי מול הכבוד הגדול שנתן חבר הכנסת רותם לאמנות בין-לאומיות.

אחמד טיבי: מרשים, מרשים.

חנא סוייד: איזו דבקות, איזה כבוד – –

אחמד טיבי: מרשים.

חנא סוייד: – – מלה במלה, אות באות.

חנא סוייד: זה ממש – –

אחמד טיבי: מרשים.

חנא סוייד: – – מרשים.

אחמד טיבי: בִּאלצַ'פט.

חנא סוייד: אני חושב שטוב יעשה חבר הכנסת, גם סיעתו, גם הכנסת, אם תיצמד באמת לאמנות בין-לאומיות – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת רותם, שמעת את ההמלצה של חנא סוייד?

חנא סוייד: – – בדבר זכויות אדם, בדבר זכויות אזרח, בדבר החלטות של מועצת הביטחון, בדבר כיבוש, בדבר כל הדברים שהזירה והמוסדות הבין-לאומיים מדברים עליהם, שממשלות ישראל, ובמיוחד הממשלה הנוכחית מצפצפת עליהם.

חנא סוייד: לכן ממש נדיר הכבוד הזה שניתן כאן לאמנה הבין-לאומית.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד שהדיון הזה לא צריך להתקיים תחת העננה של מה אתם רוצים לעשות עם מישהו שריגל נגד המדינה.

חנא סוייד: אז אני אומר: אוקיי, מי שריגל נגד המדינה נענש על-פי חוק.

חנא סוייד: אבל זה שכל שני וחמישי באים להזכיר כאן שאזרחות זה כאילו מתנה, זו טובה שמישהו נותן לאזרחים בכלל, והכוונה כאן היא ברורה ביותר, היא כלפי האזרחים הערבים, אף-על-פי שזה לא נאמר כאן – – –

דוד רותם: למה רק האזרחים הערבים – – – טרוריסטים – – –

חנא סוייד: לא נאמר כאן.

חנא סוייד: תבין מה שאני אומר, תעזוב אותי.

חנא סוייד: תראה, אתה מבין בדיוק את הלוגיקה שאני מדבר עליה.

חנא סוייד: אני אומר שלא טוב שהדיון הזה יתקיים תחת העננה שאני רוצה להגן על מישהו שריגל נגד המדינה.

חנא סוייד: זו לא נקודת המוצא.

חנא סוייד: מי שמתחיל ככה, הוא מטעה את כולם.

חנא סוייד: אז אני אומר, מצד שני לא יכול להיות שכל שני וחמישי – אזרחות, אזרחות, אזרחות.

חנא סוייד: זה לא יכול להיות ככה.

חנא סוייד: האזרחות שאני מקבל כאזרח במדינה היא לא מתנה מאף אחד, היא זכות בסיסית שלי.

חנא סוייד: אי-אפשר לפצל ביני לבין האזרחות שלי.

חנא סוייד: אם אני עושה משהו לא טוב, אם אני עובר על החוק, יש חוקים.

חנא סוייד: אבל לקשור כל דבר עם האזרחות, עם עצם הקיום שלי והדבקות שלי במולדת שלי, איפה שאני חי, זה דבר שהוא אנטי-דמוקרטי, זה אנטי-חופש, ובוודאי ובוודאי לא לכך התכוונו באמנה שנאמר כאן שכאילו רוצים לכבד אותה מלה במלה, אות באות.

אחמד טיבי: נא לסיים.

חנא סוייד: אני מציין את זה במיוחד, במקום או במדינה שרוצה להצטייר שהיא נאות המדבר של הדמוקרטיה במזרח התיכון.

חנא סוייד: אני מאוד שמח שההתפתחויות במזרח התיכון לאט-לאט יראו שזה לא המצב.

אחמד טיבי: תודה.

חנא סוייד: עד עכשיו, לרוע המזל היו משטרים בעולם הערבי, משטרים של רודנות, שנתנו כאילו, ועזרו לכך שמדינה שהיא כובשת והיא נגד הזכויות הבסיסיות של חלק מהאזרחים שלה תצטייר כנאות מדבר.

חנא סוייד: אני מציין שהחוקים האלה רק מוכיחים את ההיפך: שכאן מדובר במשטר לא פחות רודני מכל המשטרים שנופלים, ואי-אפשר לחלום שמשטר רודני שלוחם באזרחים שלו, או לפחות בחלק גדול מהם, ימשיך כל הזמן לטעון שהוא נאות המדבר של הדמוקרטיה במזרח התיכון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת חנין זועבי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לא, הוא ויתר.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בית-המשפט העליון האמריקני קבע כי שלילת האזרחות היא אכזרית יותר מעונש מוות.

חנין זועבי: אבל זה לא יעזור פה, בכנסת גם לא היו מתנגדים לעונש מוות.

חנין זועבי: אז מה נגיד?

חנין זועבי: נגיד שהצעת החוק, המבקשת לערער על האזרחות כזכות יסוד, מנוגדת לאמנת האו"ם?

חנין זועבי: גם, אז מה?

חנין זועבי: מה נגיד?

חנין זועבי: שיוזמי החוק אינם טורחים להסתיר את העוינות שלהם, יוזם החוק העיקרי אינו טורח להסתיר את העוינות שלו כלפי האזרחים הערבים?

חנין זועבי: גם, אז מה?

חנין זועבי: הם יגידו שאנחנו אויבים.

חנין זועבי: מה נגיד?

חנין זועבי: שיוזם החוק הוא אחד היוזמים המובילים של רשימת החוקים הגזעניים?

חנין זועבי: הוא יתגאה בכך.

חנין זועבי: נגיד שהאזרחות אינה רק זכות פוליטית כי אם זכות בסיסית?

חנין זועבי: זכות אדם בסיסית?

חנין זועבי: גם המלים "זכויות אדם" הן מילות גנאי בכנסת הזאת.

חנין זועבי: אנחנו לא נגיד את זה.

חנין זועבי: נציע דילמה אחרת.

חנין זועבי: הדילמה היא שהערבים – שאליהם מיועד החוק, ואנחנו מבינים אחד את השני – כמעט שאינם אזרחים.

חנין זועבי: לפני שתשללו, ותחשבו לשלול את האזרחות שלהם, שלנו, אנחנו כמעט איננו אזרחים.

חנין זועבי: ועל מנת לשלול אזרחות, צריכים קודם כול לתת אזרחות.

חנין זועבי: הערבים פה הם אזרחים על תנאי, שלעולם לא יוכיחו את הנאמנות שלהם כי הם לעולם לא יהיו פטריוטים ציונים.

חנין זועבי: אז אולי בגלל זה כל כך קל להסיר את האזרחות שלנו.

חנין זועבי: כי מדובר מלכתחילה באזרחות חלשה, באזרחות רופפת.

חנין זועבי: ולמה לשלול, אבל למה לשלול את האזרחות שלנו בחוק?

חנין זועבי: למה הפאדיחה הזאת, הסקנדל הזה?

חנין זועבי: למה אתם צריכים אותו?

חנין זועבי: הרי המדינה והשלטונות שוללים את האזרחות שלנו כמעט כל יום.

חנין זועבי: הבולדוזרים של משרד הפנים שוללים את האזרחות שלנו כמעט כל יום.

חנין זועבי: הפקעת זכויות האזרח שלנו היא גם כן צורה של שלילת אזרחות שהיא נעשית כל יום.

חנין זועבי: בכל זאת, חוק זה הוא חוק מסוכן.

חנין זועבי: גם לאור המציאות העגומה הזאת, המדכאת הזאת, החוק הזה הוא חוק מסוכן.

חנין זועבי: כבר אמרו שהכנסת הופכת את האזרחות מזכות אדם לכלי של מאבק פוליטי, וכבר נאמר שהכנסת הופכת את החוקים מכלי לשמירת זכויות לכלי של מאבק פוליטי.

חנין זועבי: המלה הראשונה והאחרונה נתונה לשב"כ בחוק הזה.

חנין זועבי: בית-המשפט צריך רק להשתכנע ש"האזרח עשה מעשה של הפרת אמונים למדינה".

חנין זועבי: מי משכנע את בית-המשפט?

חנין זועבי: השב"כ.

חנין זועבי: האם זו משימה קשה?

חנין זועבי: האם קשה שהשב"כ ישכנע את בית-המשפט של מדינה שמרגישה שהיא מאוימת כל הזמן?

חנין זועבי: מדינה וחברה שמטפחות את הפחד, הופכות את הפחד לאידיאולוגיה.

חנין זועבי: אפילו לא צריכים את השב"כ.

חנין זועבי: חברי הכנסת הם יותר אינטליגנטים, הם משתכנעים בכוחות עצמם שעצם קיומו של הערבי הוא קיום מאיים.

חנין זועבי: כבר אמרו, ואני מצטטת, ש"השוני העיקרי בין הצעת החוק של חבר הכנסת רותם" – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

חנין זועבי: כן, אני מסיימת.

חנין זועבי: – – "ובין המצב החוקי הקיים הוא בכך שההצעה מבקשת להוסיף כלי למשפט הפלילי נגד חשוד בעבירות טרור, באמצעות שלילת אזרחותו, כעונש נוסף, במסגרת ההליך הפלילי נגדו".

חנין זועבי: חברי חברי הכנסת, משפט סיום.

חנין זועבי: קודם כול צריכים להבין אזרחות מהי, ואז אפשר לדבר על שלילת אזרחות.

חנין זועבי: ורק אז, כאשר מבינים באמת אזרחות מהי, אפילו לא מעלים על הדעת לשלול אותה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אחמד טיבי: שד חאלכ.

איתן כבל: אני מבקש – – – אדוני היושב-ראש, אל תיתן לו פריווילגיה של אח.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: זה הנאום השלישי או הרביעי שלו היום.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

חנא סוייד: הוא – – – אבל מצביע כאייכלר.

אחמד טיבי: כאייכלר.

אחמד טיבי: צריך להתרגל, אגב.

אחמד טיבי: הוא לא התרגל לעובדה שיש כבר שני אייכלרים בכנסת.

טלב אלסאנע: זה שכן טוב, והוא גם שכן חדש – תפס מקום שהיה פנוי.

טלב אלסאנע: לא שמתי לב ששינו, צריכים להודיע לנו.

טלב אלסאנע: בכל זאת, זה כבוד גדול לאייכלר להצביע נגד החוק הזה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, כבוד היושב-ראש, כאשר מדי פעם מעלים את הסוגיה של אזרחות, אלה שרוממות האזרחות בגרונם, בזכות מה הם קיבלו את האזרחות?

טלב אלסאנע: הרי מעולם הם לא היו שייכים לכאן, הם לא היו כאן.

טלב אלסאנע: באיזו זכות הם מתחילים לדבר על האזרחות?

טלב אלסאנע: הרי אנחנו מקבלים את האזרחות מעצם היותנו, כאן נולדנו, וההורים שלנו כאן, וכאן נמשיך.

טלב אלסאנע: ולכן, דבר כזה, העובדה ההיסטורית הזו, אי-אפשר בשום חוק לשנות אותה – –

יריב לוין: הרי הבדואים הם שבטים נודדים – – –

טלב אלסאנע: – – לא זכות, חבר הכנסת יריב לוין, שקיבלנו אותה בחסד או טובה, או שמישהו חיכה לנו בשדה התעופה, ואמר: הו, אתם אזרחים.

יריב לוין: זה המדד?

יריב לוין: – – – אזרחות – – –

טלב אלסאנע: אנחנו נולדנו אזרחים כי אנחנו נולדנו כאן.

טלב אלסאנע: כי אנחנו שייכים לכאן – –

יריב לוין: פה?

יריב לוין: אתם שבטים נודדים – – –

טלב אלסאנע: – – לאדמות האלה, להרים האלה, לגבעות האלה.

טלב אלסאנע: כאן, זו עובדה היסטורית.

טלב אלסאנע: ולכן, יש כאלה שיש להם תמיד תחושה – כאילו משליכים את התחושה של חוסר השייכות גם לאחרים.

טלב אלסאנע: אני יודע, בחוק העונשין – ואתה יודע, בתור עורך-דין – על עבירות מענישים.

טלב אלסאנע: לא כורתים לאדם את האוזן, לא כורתים לו את הראש.

טלב אלסאנע: מענישים – –

יעקב כץ: זה בסעודיה.

יעקב כץ: זה בסעודיה.

טלב אלסאנע: – – כדי להעביר מסר.

טלב אלסאנע: אבל כאשר באים ושוללים את האזרחות, שהיא חלק ממהותו של האדם, חלק מהשייכות שלו, חלק מהזיקה שלו למדינה ולמקום – זה יותר חמור מלכרות לו את היד.

טלב אלסאנע: ולכן, זה דבר שאיננו קשור לעונש.

טלב אלסאנע: עונש מענישים כאשר באים ואומרים: יש עבירה ויש עונש.

טלב אלסאנע: הוא מרצה את העונש, הוא חוזר לחברה.

טלב אלסאנע: אדם ששללת ממנו את האזרחות, אחרי שסיים לרצות את עונשו, מה יהיה?

טלב אלסאנע: אתה מעניש אותו לכל החיים.

טלב אלסאנע: ומהזכות החוקתית הזו נגזרות זכויות נוספות – מה שקשור לבחירות ולהצבעה ולבחור ולהיבחר, וכל מיני.

טלב אלסאנע: ולכן, השאלה הנשאלת: מה התכלית של סוגיית האזרחות?

טלב אלסאנע: הרי זה איננו עונש.

טלב אלסאנע: המטרה היא לעשות דה-לגיטימציה אזרחית לאזרחותה של האוכלוסייה הערבית, ולהעביר מסר חינוכי שהם לא אזרחים, וסוג העבירות שבהן אנחנו דנים זה עבירות פוליטיות.

טלב אלסאנע: מה זה טרור במציאות הקיימת?

טלב אלסאנע: זה דבר פוליטי, זה דעה.

טלב אלסאנע: כי לא מענישים את עמי פופר, שירה בשבעה עובדים פלסטינים.

טלב אלסאנע: הרוצח יגאל עמיר, שרצח ראש ממשלה על רקע דעות פוליטיות – ראש ממשלה – החוק הזה לא חל עליו.

טלב אלסאנע: הוא חל על מי שהביע עמדה שהוא בעד כיבוש, תומך במאבק הפלסטינים נגד הכיבוש, אז זה תמיכה בטרור.

טלב אלסאנע: ולכן, זה חוק פוליטי, חוק אנטי-חוקתי, חוק בלתי חוקתי בעליל.

טלב אלסאנע: ולכן, לדעתי – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – אני מאמין שהיועץ המשפטי של הוועדה – גם הוא יודע שהחוק הזה דינו להיפסל.

טלב אלסאנע: לכן, החוק הזה, גם אם תעבירו אותו, הוא יישאר פסול, יישאר בלתי חוקתי, לא יעזור לכם כלום.

אחמד טיבי: תודה רבה, אף-על-פי שאני ויתרתי על זכות הדיבור, אני רוצה להסביר לכם מה ההבדל בין "אזרחות" בעברית ל"מוואטנה" בערבית.

אחמד טיבי: "אזרחות" היא מ"אזרח"; "מוואטנה" היא מהשורש "ווטן", שזה מולדת.

אחמד טיבי: תראה מה ההבדל ומה הקשר הגורדי בין ה"מוואטנה" ל"ווטן", ולכן הקשר הוא למולדת יותר מאשר למדינה, הוא לארץ ולמולדת יותר מאשר למדינה.

אחמד טיבי: יכול להיות שבגלל זה אתם רוצים לשלול את האזרחות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב כץ – ויתר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת כץ ויתר.

אילן גילאון: – – –

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה שעוד לא הצלחתי להשתחרר מההתרגשות ממידת הדבקות של מציעי החוק – –

אחמד טיבי: בהחלט, בהחלט.

חיים אורון: – – באמנה בין-לאומית שאני מודה שאני לא בדיוק מכיר אותה – – –

אחמד טיבי: מרשים, מרשים.

אחמד טיבי: זה היה מרשים.

חיים אורון: אני לא בדיוק מכיר אותה, ואני לא מכיר אותה על כל חלקיה.

חיים אורון: אני רק מבין שהכותרת שלה זה איך מצמצמים את הפגיעה באזרחות.

חיים אורון: אז אני מבין – אני לא רוצה להתייחס לאמנה שאני לא מכיר אותה, אבל אני מודה, חברי ישראל ביתנו, אני לא מפסיק להתרגש מהנאמנות הזאת לאמנות בין-לאומיות.

חיים אורון: אבל למה אני צריך להיות דבק באמנות בין-לאומיות?

חיים אורון: בואו נהיה דבקים בעצמנו.

חיים אורון: כפי שנאמר פה על-ידי חלק מקודמי, האזרחות היא לא סוג של זכויות שאנחנו מעניקים למישהו; עד כדי כך שאמרנו: כאשר אתה דורך על אדמת הארץ, יהודי, לפי חוק השבות, קיבלת אזרחות – לא יום יותר מאוחר, לא דקה יותר מאוחר.

חיים אורון: לא כמו שמקובל בארצות העולם – בהתחלה ככה ואחר כך ככה, ותהליכים שלמים.

חיים אורון: אגב, בהבדל ממישהו אחר.

חיים אורון: אנחנו בעצם אמרנו: המשמעות של הזיקה לכאן היא הזהות המוחלטת.

חיים אורון: – – – הפתעתי אותך כאן עם העדפה מאוד מאוד גדולה, שאני תומך בה: בני העם היהודי.

חיים אורון: עכשיו, בהבל פה – ומסבירים לי כל הזמן: תשמע, זה לא חוק נגד ערבים.

חיים אורון: אנחנו נעשה את זה גם לטרוריסט יהודי.

חיים אורון: וכאשר נשאל פה המציע אם רוצח ראש ממשלה הוא לא טרוריסט, הוא אומר: לא.

חיים אורון: זאת אומרת – מה אתם בדיוק אומרים?

חיים אורון: מישהו שיזרוק בקבוק מולוטוב, על-פי ההגדרה הוא טרוריסט, לבטח אם הוא זרק אותו על יהודי – קל וחומר הוא טרוריסט, ניקח לו את האזרחות.

חיים אורון: ורוצח ראש ממשלה הוא לא.

חיים אורון: כי מה?

חיים אורון: תסבירו, כי מה?

חיים אורון: חוץ מזה, אני מודה ומתוודה:

חיים אורון: הקוד המוסרי שלי לא יצר רצף שעבירות נוראיות – שאני מגנה אותן ונאבק בהן וכו' וכו' – כנגד המדינה, הן סקאלה נפרדת.

חיים אורון: רוצח ארבעת ילדיו הוא לא.

חיים אורון: אה.

חיים אורון: כי זה לא כתוב באמנה הבין-לאומית.

חיים אורון: נדאג שיתקנו את האמנה הבין-לאומית.

חיים אורון: הוא יישאר אזרח.

חיים אורון: אגב, גם לא לוקחים לו את הפנסיה.

חיים אורון: איש רם מעלה, אונס שתי נשים בכוח – הוא לא.

חיים אורון: אבל מי שטלפן למישהו בזמן מלחמה – הוא כן.

חיים אורון: אני מודה ומתוודה: הסקאלה שלי הרבה יותר מורכבת.

חיים אורון: ולכן, בסקאלה שלי, האזרחות היא לא אחד מכלי הענישה.

חיים אורון: אתם הפכתם את האזרחות כעוד אחד – יש עונש קנס, ומאסר, ונטילת אזרחות.

חיים אורון: היא לא כלי ענישה.

חיים אורון: וכל המנגנון הכאילו-משפטי שהכנסת תיתן לבית-המשפט להשתמש בו – מאיפה זה בא?

חיים אורון: מה, אתם מחפשים עוד ועוד נושאים?

חיים אורון: ממה אתם פוחדים, לכל השדים והרוחות?

אחמד טיבי: נא לסיים.

סופה לנדבר: – – – אתה לא רואה שבנאומים בלי הגבלת זמן מדברים היום?

אחמד טיבי: אני קורא אותךְ לסדר בגלל הסגנון שלךְ.

סופה לנדבר: אתה לא יכול לקרוא אותי לסדר.

סופה לנדבר: תסתכל על השעון – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותךְ לסדר פעם שנייה.

אחמד טיבי: אז מה אם את שרה?

אחמד טיבי: מה, את יכולה להטיף לי מוסר?

אחמד טיבי: אל תעירי לי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין – אני מבין מצוין, ולכן אני נגד.

חיים אורון: כל שבוע עם סיפור חדש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת – נסים זאב.

נסים זאב: לא יוצא לך מהגרון, השם שלי.

נסים זאב: – – – כמעט נחנק.

חיים אורון: מה שנכנס לגרון לא יוצא.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו מתקרבים לפרשת "זכור אשר עשה לך עמלק".

נסים זאב: ועל עמלק כתוב: לא תשכח.

חיים אורון: מי עמלק?

נסים זאב: ולכן אנחנו צריכים לדעת, כדי להילחם בעמלקי הזה שבכל דור – בכל דור יש לנו את אותם הטרוריסטים, את אותם שרוצים להשמיד את מדינת ישראל.

נסים זאב: אם אנחנו נשב בחיבוק ידיים ולא נעשה מעשה, אז באמת אנחנו מפקירים את מדינת ישראל.

נסים זאב: על מה מדברים פה בכלל?

ג'מאל זחאלקה: – – – של ההיסטוריה – מה שאתה עושה.

נסים זאב: תאמין לי, אני רוצה לומר לך: יש כאן נקודה מאוד חשובה שאף אחד לא חשב עליה.

נסים זאב: כשאנחנו מדברים על שלילת אזרחות, תגיד לי עכשיו: אמיר מח'ול, שנשלח על-ידי ה"חיזבאללה", למשל, לרגל – איזה זכות יש לו להיות ישראלי?

נסים זאב: למה ש"חיזבאללה" לא ייתנו לו את האזרחות שלהם?

נסים זאב: אותו מרגל סורי שפועל לטובת סוריה – שייתנו לו את האזרחות.

נסים זאב: אף אחד לא מונע מאותה מדינת אויב לעזור לאויב שיקבל את האזרחות שלו.

נסים זאב: אם הוא כל כך נאמן לאויב, שהאויב יעזור לו גם בתעודת הזהות וגם באזרחות שלו.

נסים זאב: אין שום בעיה עם זה.

נסים זאב: אבל דבר נוסף אני רוצה לומר – ואני ראיתי את זה בהצעת החוק, וכולם מתעלמים מזה משום מה: הרי אם אין לו אזרחות, באמת, במדינת ישראל – נאמר שבית-המשפט קבע לשלול לו את האזרחות – זה לא גירוש עדיין, ואת זה אף אחד לא אומר.

נסים זאב: זאת אומרת: הוא יכול להישאר תושב מדינת ישראל.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לכם – – –

ג'מאל זחאלקה: אז בשביל מה, בשביל מה לשלול אזרחות בכלל?

נסים זאב: בגלל שאין לו זכות – – –

ג'מאל זחאלקה: זה החוק של רותם.

ג'מאל זחאלקה: הוא רוצה לקבל – – –

נסים זאב: כטרוריסט – – –

ג'מאל זחאלקה: זה כל העניין.

ג'מאל זחאלקה: רוצה לקבל עצם.

ג'מאל זחאלקה: – – –

נסים זאב: תגיד לי, היום, היום האזכרה של שמונה הנרצחים שנרצחו, ילדים, בישיבה שלהם, ב"מרכז הרב".

נסים זאב: היום, בראש חודש, נרצחו שמונה תלמידים מ"מרכז הרב", בישיבה, על-ידי טרוריסט – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – ירושלמי.

נסים זאב: היתה לו אזרחות ישראלית.

אחמד טיבי: כל מי שרצח ילדים צריך לשלול לו את האזרחות?

נסים זאב: מי שרוצח כדי לפגוע בביטחונה של מדינת ישראל – שילך לכל הרוחות.

נסים זאב: אין מקומו במדינת ישראל.

אחמד טיבי: מי שרוצח ילדים?

נסים זאב: גם אם הוא ישראלי-יהודי.

נסים זאב: כן.

אחמד טיבי: עמי פופר?

נסים זאב: שילך לכל הרוחות.

אחמד טיבי: עמי פופר.

נסים זאב: מי שפוגע במדינת ישראל, ופוגע – – –

אחמד טיבי: עמי פופר.

נסים זאב: אני לא רוצה להגיד שמות.

אחמד טיבי: אה.

נסים זאב: אני לא מכיר שמות, לא יודע מה הוא עשה.

אחמד טיבי: אתה לא יודע מה הוא עשה, עמי פופר?

נסים זאב: אני לא יודע איזו כוונה היתה לו.

נסים זאב: בית-משפט יחליט.

אחמד טיבי: החליט כבר, בית-משפט.

נסים זאב: אם הוא כיוון, אותו טרוריסט, לפגוע במדינת ישראל – פה החוק הוא שווה לכולם.

נסים זאב: אפילו קדאפי לא יקבל אותו, תאמין לי.

נסים זאב: אפילו קדאפי היום מצהיר שהוא נגד טרור, הוא נגד "אל-קאעידה".

כרמל שאמה-הכהן: גם עמי פופר – – – תגיד לו את זה.

כרמל שאמה-הכהן: מה, אתה מתבייש להגיד שעמי פופר – – –

נסים זאב: אני לא מתבייש.

נסים זאב: אני לא רוצה לומר שם כזה או אחר.

נסים זאב: כל מי שפוגע במדינת ישראל, ומתוך מטרה לפגוע בה, וזה לא משנה אם זה רצח ערבי או רצח יהודים.

קריאה: – – –

נסים זאב: בוודאי, אני אמרתי את זה.

נסים זאב: אבל למה להיכנס לשמות כרגע?

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: אתה סיימת.

נסים זאב: אני סיימתי ואני כבר מסיים.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: זה מעניין.

נסים זאב: האחריות שלנו כלפי אזרחי מדינת ישראל – לא מבקשים להיות נאמנים, כי כל הנאמנות פה היא בלוף.

נסים זאב: אבל להיות בוגדים ולקבל אזרחות, שהיא נאמנות למדינת ישראל, את זה צריכים לעקור מן השורש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יריב לוין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יריב לוין, ההזדמנות שלך לבטא את משנתך, שוב.

כרמל שאמה-הכהן: – – –

אחמד טיבי: אחרון הדוברים בהצעה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: משנתו הסדורה.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: מאוד סדורה.

אחמד טיבי: הוא יגיד לך שזה פחות מדי.

יעקב כץ: יריב, במלה.

אחמד טיבי: במידה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, כן, אזרחות זו פריווילגיה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: להיות אזרח של מדינה ולקבל את הגנתה, ולקבל שורה שלמה של זכויות שאתה זכאי להן מכוח האזרחות הזאת, זו פריווילגיה.

יריב לוין: ולא בכדי.

יריב לוין: כאשר שואלים את אותו ציבור שבחר גם בכם, חבר הכנסת זחאלקה וחבר הכנסת סוייד, מה תרצו לעשות ביום שתקום מדינה פלסטינית, אם תקום – האם תרצו שאתם, הבית שלכם, היישוב שלכם, יהיו חלק מאותה מדינה?

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: אתם רוצים להישאר אזרחי ישראל, לא במקרה, אז בואו לא ניתמם.

יריב לוין: עכשיו אני אומר עוד דבר אחד.

יריב לוין: חברת הכנסת זועבי, שמעתי את הנאום שלך על ה"אין אזרחות".

יריב לוין: זה היה די מגוחך, כשיושב כאן על כס היושב-ראש חבר הכנסת טיבי, ואת עומדת כאן לצדו ונואמת ואומרת את כל אשר על לבך – אבל אין לכם אזרחות, ואין זכויות ואין כלום.

עפו אגבאריה: – – –

יריב לוין: אני אגיד לך מה אין לכם, אין לכם נאמנות בסיסית למדינה שאתם נהנים ממנה כל כך, ואת הדבר הזה צריך לתקן.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת אורון.

יריב לוין: הדוגמאות שלך הן בהחלט שובות לב, אבל אני חושב שההבדל הוא הבדל ברור.

יריב לוין: העבירות שבהן מדובר והן נכללות במסגרת החוק הזה – אני בהחלט שותף לדעתך שלא איזו אמנה בין-לאומית היא שצריכה להכתיב לנו את הדרך, אם כי זה לא מקרה שהאמנה נוגעת דווקא לתחומים האלה; אלה עבירות שיש להן נגיעה ישירה לחובה שלך להיות נאמן לאותה מדינה שנותנת לך את האזרחות.

יריב לוין: ויש קשר – – –

חיים אורון: – – – ממשלה – – –

יריב לוין: לא, בדיוק לא.

יריב לוין: העבירות שאתה מנית, שהן כולן מהתחום הפלילי, אם אפשר לקרוא לו, במירכאות, "החמור מאוד", אבל עדיין התחום הפלילי הרגיל, הן עבירות שאין להן קשר לזהות שלך כאזרח של המדינה.

יריב לוין: יש בהן עבירות חמורות מאוד, אני מסכים, אין בכלל ויכוח.

יריב לוין: העונש עליהן צריך להיות חמור.

יריב לוין: אבל הקשר, הקשר בל-יינתק, בין העובדה שאדם מצד אחד מקבל מהמדינה אזרחות עם כל הזכויות שנלוות לה, ומצד שני בוגד ברגל גסה באותן חובות נאמנות מינימליות שיש לו כלפי המדינה, הקשר הזה הוא קשר ברור, כל אחד רואה אותו.

יריב לוין: לכן, אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא טוב, החוק הזה נכון, החוק הזה הוא במקומו.

טלב אלסאנע: – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: והחוק הזה הוא חלק מסדר שאנחנו עושים כאן כדי שמדינת ישראל תהיה מדינה דמוקרטית אמיתית, מדינה של חופש ביטוי ושוויון זכויות, אבל מדינה שמגינה על עצמה ושאזרחיה חבים בנאמנות לה.

יריב לוין: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אחרון הדוברים – מותר לשר להתערב בנושא, חבר הכנסת השר לנדאו, הוא ביקש.

אחמד טיבי: אין ספק שהנושא של אזרחות הוא נושא חשוב לאנשי הימין.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אורון, ג'ומס: רוצח ראש ממשלה, בעבורו, ואולי בעבורו בלבד, צריך שייפסק, על-פי חוק המדינה, פסק-דין מוות.

עוזי לנדאו: שאלת האזרחות כאן מיותרת.

עוזי לנדאו: בכל דרך שבה ישראל צריכה להראות, להביע, את שאט הנפש שלה, את התיעוב, את השלילה הגמורה של כל מי שמרים יד על הדמוקרטיה בישראל במעשה כה קיצוני – יש לזה רק דרך אחת והיא פסק-דין מוות.

עוזי לנדאו: לכן, השאלה שאתה העלית, מה דינו, תישלל אזרחותו, לא תישלל אזרחותו – כך צריך לפעול.

מירי רגב: למה – – – לבטל חסינות של חברי כנסת – – –

קריאה: – – – בירייה.

קריאה: מתי – – – את עונש המוות?

קריאה: אדוני, מתי?

עוזי לנדאו: אני חושב, חבר הכנסת אורון, הדוגמה שהבאת לגבי זכותו בחוק השבות, זכותו של כל יהודי באשר הוא יהודי, לעלות לישראל, ראשית צמיחת גאולתנו – איך פתאום נשלול את אזרחותו?

קריאות: – – –

עוזי לנדאו: מי שרוצה להיות יהודי, לחיות במדינת יהודים, לעשות לבניינה, לראות בה את ביתו, לקשור את גורלו בגורלה – זה מקומו.

עוזי לנדאו: אבל כל מי שמבקש לעלות, בין שהוא יהודי ובין שהוא לא יהודי, במטרה להביא להריסתה, אין לו שום מקום במדינה הזאת.

עוזי לנדאו: אגב, גם יהודי שמבקש לעלות – – –

חיים אורון: זה לא הנושא.

אילן גילאון: מה יהיה עם מי – – –

עוזי לנדאו: אתה העלית את זה, ולכן זו התשובה שאתה מקבל.

עוזי לנדאו: עכשיו, גם יהודי שבפלילים קשור, ישראל יכולה שלא לקבל אותו.

עוזי לנדאו: אני אולי אקצר ואומר את הדבר הבא.

נסים זאב: – – – רוצים להצביע – – –

קריאה: – – –

עוזי לנדאו: שמה?

קריאה: – – –

יצחק כהן: אני הולך.

יצחק כהן: אני הולך.

עוזי לנדאו: גם מי שאיננו יהודי יכול להיות גם אזרח, בלי שום בעיה, בוודאי.

קריאה: – – –

עוזי לנדאו: אז אני מודה לך על התיקון.

עוזי לנדאו: בלי ספק בכלל.

עוזי לנדאו: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להדגיש: – –

אחמד טיבי: אגב, אני מציע לכל מי שממהר – – –

עוזי לנדאו: – – אזרחות עניינה זכויות ועניינה גם חובות.

עוזי לנדאו: ומי שמבקש להיות אזרח כשהוא מנצל את אזרחותו כדי לקעקע את יסודותיה של המדינה שבה הוא חי – – –

יצחק כהן: אני הולך.

אחמד טיבי: נא לאפשר לשר להמשיך.

אחמד טיבי: יש לך עוד שבע דקות.

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: מי שלא רוצה – – –

עוזי לנדאו: – – – אותו שופט.

עוזי לנדאו: והשאלה האחרונה, אני מבקש לשאול את חברת הכנסת זועבי – –

אחמד טיבי: מותר לו להמשיך.

עוזי לנדאו: – – ומי שהם פה מבקשים להפוך את המדינה הזאת למדינה שהיא על הכוונת: – –

מירי רגב: – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

עוזי לנדאו: – – למה אתם רוצים להיות אזרחי ישראל?

עוזי לנדאו: אם אתם פלסטינים, אתם רוצים להרוס אותה, אם כל מה שאתם עושים כאן, את ודומייך, זה כדי להביא להריסתה – מה את כל כך נתלית באזרחות שלך?

עוזי לנדאו: את מן הראשונים שהיית צריכה לבוא ולומר: גט כריתות, אינני מכירה בכם, אני רוצה ללכת.

עוזי לנדאו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: תתבייש לך – – – מלפניך, מלפני המשפחה שלך.

ג'מאל זחאלקה: תתבייש לך.

חנין זועבי: – – –

מירי רגב: – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: עוד השקפת עולם על אזרחות מבית-המדרש של הימין.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: מי שבעד, הוא בעד שלילת אזרחות.

נסים זאב: בעד הדמוקרטיה.

נסים זאב: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 10) (ביטול אזרחות בשל הרשעה בעבירה), התשע"א–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 26, מתנגדים – 12, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הצעת החוק של חבר הכנסת דוד רותם להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: זה חריג.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: הוא, בדרך כלל – – –

קריאה: – – – קריאה ראשונה.

דוד רותם: אדוני רוצה ועדת הפנים – ועדת הפנים.

אחמד טיבי: ועדת פנים.

אחמד טיבי: אמרנו: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: מה?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: מה אמרת?

אחמד טיבי: אמרתי "לוועדת החוקה", כי הוא תמיד לוקח את כל החוקים, גם כשהם מדברים על מחיר ביצים וכבשים.

קריאה: מחיר ביצים זה כלכלה.

דוד רותם: – – –

אחמד טיבי: הפעם הוא מחזיר את זה לאיפה שצריך – לוועדת הפנים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: אני מודה לכם.

אחמד טיבי: [מס' כ/360; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 16243; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הנושא הבא – חבר הכנסת חיים כץ.

מירי רגב: לא מעניין – – – חוק כזה, חוק אחר – – –

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא חדש:

אחמד טיבי: הצעת חוק שירות הקבע (גמלאות) (תיקון מס' 25), קריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כץ.

קריאה: – – – סדר-היום.

חיים כץ: זה קצר וחשוב.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני נהנה בשעות האלה לעמוד פה ולעזור לאזרחי מדינת ישראל.

חיים כץ: אני מתכבד להביא בפני הכנסת הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 25), התשע"א–2011, של חבר הכנסת עתניאל שנלר.

חיים כץ: סעיף 33 לחוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות), התשמ"ה–1985, קובע כי מי שזכאי לקצבת פרישה במסגרת פנסיה תקציבית, מקבל משכורת מאוצר המדינה או ממקור אחר שנקבע כקופה ציבורית – עשויה קצבתו להיות מופחתת בהתאם לתנאים הקבועים באותו סעיף.

חיים כץ: התפיסה המונחת על בסיס הוראה זו היא שקצבת הפרישה בפנסיה תקציבית מהווה תחליף ההכנסה ובקביעת גובה תחליף הכנסה זה ניתן להתחשב בהכנסות אחרות שמקורן באוצר המדינה.

חיים כץ: הפחתת הקצבה עקב קבלת הכנסה מקופה ציבורית גורמת לא פעם לפורשי צה"ל הזכאים לקצבה לעבוד כיועצים במקום להיקלט כעובדים מהשורה, כדי שיוכלו ליהנות ממלוא הקצבה לצד המשכורת.

חיים כץ: היחידות הכפופות למשרד ראש הממשלה והתעשיות הביטחוניות הממשלתיות זקוקות לידע הייחודי ולניסיון של פורשי צה"ל.

חיים כץ: ואולם, הן נאלצות להעסיקם בתור יועצים, ובכך לא נהנות מהיכולות הניהוליות שלהם ומשילוב אינטגרלי שלהם בתוך המערכת.

חיים כץ: כדי למנוע את הפגיעה בגופים האמורים ולהרחיב את אופק ההשתלבות בהם לפורשי שירות הקבע בצבא ההגנה לישראל, מוצע לקבוע כי ההוראות בעניין הפחתת הגמלה לא יחולו לגבי פורשי צה"ל הזכאים לקצבת פרישה שעברו לעבוד ביחידות סמך ביטחוניות או בתעשיות הביטחוניות הממשלתיות האמורות.

חיים כץ: ברצוני להודות לחבר הכנסת עתניאל שנלר שיזם את הצעת החוק וטרח להביא אותה כמה שיותר מהר, לעורכת-הדין נועה בן-שבת, היועצת המשפטית של הוועדה, לצוות הוועדה בראשות המנהלת וילמה מאור, שעדיין נשארת פה, לבנות מעיין, אתי וענת שעזרו ופעלו בקידום הצעת החוק, ולעוזרי הפרלמנטרים איילת השחר ואילן מרסיאנו.

חיים כץ: אני פונה אליכם לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות.

חיים כץ: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

אורי מקלב: חבר הכנסת עתניאל שנלר, יש לך הסתייגות, הסתייגות דיבור.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת.

קריאה: לא, לא.

קריאה: אחר כך – – – להצביע.

עתניאל שנלר: תצביע, ואז אני אברך.

עתניאל שנלר: תצביע, ואז אני אברך.

אורי מקלב: אבל אתה מוריד את ההסתייגות.

עתניאל שנלר: אני מוריד את ההסתייגות.

עתניאל שנלר: נצביע ונברך.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו, אם כך, עוברים מייד להצבעה על הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 25), התשע"א–2011; לקריאה שנייה, לפי נוסח הוועדה.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1–2 – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אורי מקלב: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 25) התקבלה בקריאה שנייה.

אורי מקלב: אם כך, נעבור לקריאה שלישית, ברשותך, היושב-ראש.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הצבעה בקריאה שלישית.

אורי מקלב: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 25), התשע"א–2011, נתקבל.

אורי מקלב: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 25), התשע"א–2011, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית, ואם כך, החוק נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו נאפשר לחבר הכנסת עתניאל שנלר להגיד כמה מילות ברכה.

אורי מקלב: תודה.

עתניאל שנלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עתניאל שנלר: כנסת נכבדה, אני רוצה לומר תודה רבה למבקר המדינה, שבדוח שלו ראה שזו לקונה, ומתוך העניין אנחנו תיקנו את החוק.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר תודה לכל חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: ישנם כאן 18 חברי כנסת שהצביעו בעד – סימן ח"י, סימן שהחוק הזה, יש לו משמעות גדולה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להגיד תודה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת חיים כץ – עבודה יוצאת מן הכלל, כך מנהלים ועדה, למצוא את האיזון בין כלל האינטרסים הכלכליים של המדינה לאינטרסים של עובדים, לצורכי הביטחון של ישראל.

עתניאל שנלר: צריך אמנות בניהול הוועדה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ, אני ממש מודה לך.

עתניאל שנלר: וכן למנהלת הוועדה, ליועץ המשפטי ולכל החבורה שהיתה שם.

עתניאל שנלר: ואני רוצה עוד תודה אחת – תודה לכל פורשי צה"ל שבמקום ללכת לשוק הפרטי, או לנסוע לחוץ-לארץ, מבינים שהידע שצה"ל ועם ישראל נתן להם, ראוי שיישאר בארץ, הם הולכים ועובדים בתע"ש, ברפא"ל, בתעשייה האווירית, בשב"כ, במוסד, במטה לביטחון לאומי ובכל שאר הגופים הרלוונטיים.

עתניאל שנלר: תודה לפורשי צה"ל, תודה לכנסת שזיכתה אותנו לשמר את הידע הביטחוני לדורות הבאים.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, נותן התודות.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת עתניאל שנלר על הצעת חוק זו.

אורי מקלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/375).

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אם כך, נעבור להצעת החוק הבאה והאחרונה בסדר-היום: הצעת חוק התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל(תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 15).

אורי מקלב: יציג את החוק חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחודש מרס 2010 נחתם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת ניו-זילנד הסכם שמטרתו לאפשר לצעירים בני 18–30 משתי המדינות לטייל ולעבוד במדינה האחרת במשך שנה אחת באופן חופשי, כאשר זמן ההעסקה המקסימלי אצל כל מעסיק יהיה שלושה חודשים.

חיים כץ: ההסכם האמור יאפשר לצעירים ישראלים הנוסעים לטיול בן כמה חודשים בניו-זילנד ובמדינות השכנות לה לאחר השירות הצבאי, או לאחר הלימודים, לעבוד במדינה זו תקופה קצרה.

חיים כץ: כמתחייב מהוראות תקנון עבודת הממשלה, בחודש מאי 2010 הועבר ההסכם למזכירות הכנסת והועמד לעיונם של חברי הכנסת למשך שבועיים.

חיים כץ: יישום ההסכם, הכרוך בהדדיות בינינו לבין ניו-זילנד, מחייב במקרה שלנו מתן פטור מאגרות והיטלים הקבועים בחוק למעסיקים בישראל שיבחרו להעסיק מטיילים צעירים מניו-זילנד.

חיים כץ: ולכן, על מנת שניתן יהיה ליישם את ההסכם, יש צורך בתיקון חוק התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנים 2003 ו-2004), התשס"ג–2003.

חיים כץ: בחוק האמור נקבע ככלל כי מעסיק של עובד זר חייב בהיטל בשיעור של 20% מסך כל ההכנסה של העובד שהוא מעסיק.

חיים כץ: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לפטור מתשלום ההיטל מעסיקים של עובדים זרים שאשרת העבודה שלהם הונפקה בהתאם להסכם חופשת עבודה בין מדינת ישראל למדינה אחרת, דוגמת ההסכם עם ממשלת ניו-זילנד.

חיים כץ: במסגרת זו מוצע להסמיך את שר האוצר, בהתקיים תנאים מסוימים המפורטים בהצעת החוק, לקבוע בצו על אילו הסכמי חופשת עבודה יחול הפטור.

חיים כץ: כך ניתן יהיה ליישם את ההסכם שנחתם מול ממשלת ניו-זילנד, ובעתיד אף ליישם הסכמים דומים, אם ייחתמו, עם מדינות נוספות.

חיים כץ: הצעת החוק קיבלה את תמיכת כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה ראשונה.

חיים כץ: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: באין נרשמים להצעת חוק זו, אנחנו נעבור מייד להצבעה.

אורי מקלב: חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 15) (סייג להיטל על העסקת עובד זר), התשע"א–2011.

אורי מקלב: בבקשה, חברים, הצבעה בקריאה ראשונה.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 15) (סייג להיטל על העסקת עובד זר), התשע"א–2011, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אופיר אקוניס: זו קריאה שנייה ושלישית?

קריאה: לא, ראשונה.

קריאה: בשבוע הבאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך, אני קובע שהצעת חוק זו התקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אם כך, תם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום שלישי, ב' באדר ב' התשע"א, 8 במרס 2011, בשעה 16:00.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.