ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 215, 2011-02-14 00:00

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, באין שר עדיין, היום הוא יום שני, י' באדר א' התשע"א, 14 בחודש פברואר 2011, למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 30), התשע”א–2011, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2339/18 וכלה בהצעת חוק פ/2959/18 – הצעת חוק למתן פטור ממס על דלק לאדם אשר משתלם לו מאוצר המדינה תשלום לאחזקת רכב בשל נכות ברגליו (תיקוני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת משה מטלון; הצעת חוק לבוש ייצוגי במוסדות ציבור, התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – העסקת עובד זר בתחום הסיעוד), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , איתן כבל, עמיר פרץ, ו; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מאיר שטרית, מרינה סולודקין, אברהם דיכטר, שי חרמש ויוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על אספקת מים ושירותי ביוב), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת רוברט טיבייב; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – בדיקת רישום פלילי בטרם הצבה במשמר הגבול), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אריה ביבי, רוברט טיבייב, אמנון כהן, זאב בילסקי, גדעון עזרא, נחמן שי, , , יריב לוין, , אורי אורבך, , , ישראל חסון, שלמה מולה, עתניאל שנלר וכרמל שאמה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – חלוקת ערכות מגן), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, כרמל שאמה, ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי תקציב) (תיקון – הגדלת שיעור עדכון הארנונה והוראת שעה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , זאב בילסקי, , פניה קירשנבאום ו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – חינוך ביתי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, , , איתן כבל, , כרמל שאמה ואלכס מילר; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לישיבת הסדר, למכינה קדם-צבאית ולישיבה גבוהה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , ציון פיניאן, שלי יחימוביץ, , אורי אורבך ואורי אריאל; הצעת חוק הכנסות המדינה ממשאבי טבע מתכלים (תיקוני חקיקה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , , אורי מקלב, אורית זוארץ, ניצן הורוביץ, איתן כבל, אברהים צרצור וחנא סוייד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תמורה לבית-חולים ציבורי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ציון פיניאן; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – הזכות לדמי מחלה), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תקופת הזכאות לדמי לידה), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת ציפי חוטובלי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שינוי תקופת אכשרה לקבלת דמי לידה לסטודנטיות), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת ציפי חוטובלי; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגבלת גיל העובד הזר), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת מיכאל בן-ארי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון – הגברת הפיקוח על שיעור הבלו), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת מירי רגב, חיים כץ, מרינה סולודקין, כרמל שאמה, , , אילן גילאון, , שלמה מולה, , , נסים זאב, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, , ציפי חוטובלי, ציון פיניאן, אורלי לוי אבקסיס, יריב לוין, דני דנון, , , אנסטסיה מיכאלי, פניה קירשנבאום, אלכס מילר, חמד עמאר, ליה שמטוב, אורי אורבך, אופיר אקוניס, , מיכאל בן-ארי, , אמנון כהן, ניצן הורוביץ ועינת וילף; הצעת חוק העברת הכנסות מהימורים לתמיכה במרכזי גמילה, התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת , וכרמל שאמה; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – ביטול האיסור להפעלה עצמית של שירותי המים והביוב), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בהליכי גבייה מינהלית), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת שי חרמש וציון פיניאן; הצעת חוק הממשלה (תיקון – אישור הכנסת להסכם מדיני), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת דני דנון, , עתניאל שנלר, רוברט טיבייב וכרמל שאמה וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של ליטא בדבר שיתוף פעולה דו-צדדי במחקר ובפיתוח תעשייתי במגזר הפרטי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: 1.

ראובן ריבלין: שנתיים לבחירות: אזרחי ישראל קורסים תחת עול הגזירות של ממשלת המסים של נתניהו;

ראובן ריבלין: 3.

ראובן ריבלין: עליית המחירים של מצרכי היסוד והפגיעה בשכבות החלשות לרבות תושבי הפריפריה והיישובים הערביים

ראובן ריבלין: נא לשאול אם הממשלה מתכוונת לשלוח את נציגה.

ראובן ריבלין: שאם לא כן, אולי – הדבר הזה הוא לא ייתכן.

ראובן ריבלין: פשוט, לא ייתכן.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ממשלה בירושלים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת, הנה, השר נמצא פה.

ראובן ריבלין: אדוני הוא השר המשיב על הצעות האי-אמון?

ראובן ריבלין: שר תורן בא למלא את תפקידו, אבל השר המשיב – הרי אתם רוצים שהוא ישיב בלי שהוא יודע מה אמרו?

דניאל הרשקוביץ: ישיבו.

ראובן ריבלין: אתה גם תשיב?

ראובן ריבלין: אם אתה תשיב, אין לי בעיה.

דניאל הרשקוביץ: לא, אני לא אמור להשיב.

ראובן ריבלין: אמרו לי שסגן שר האוצר, השר יצחק כהן, אמור להשיב על הצעות האי-אמון.

ראובן ריבלין: מטבע הדברים אדוני נמצא פה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת , את יכולה לעלות.

ראובן ריבלין: אני לא אתחיל להפעיל את השעון, אלא ברגע שהשר המשיב ייכנס.

ראובן ריבלין: השר הרשקוביץ נמצא פה.

ראובן ריבלין: אבל, כמובן, לא יכול להיות מצב שבו ישיב שר בלי שהוא יודע.

ראובן ריבלין: האם השר יצחק כהן יודע שהוא צריך להשיב?

ראובן ריבלין: האם אפשר לברר אם הוא נמצא או לא? לא, אדוני ישב.

ראובן ריבלין: הבמה לרשותך.

ראובן ריבלין: אני לא מפעיל את השעון, אלא כאשר – אז את יכולה לדבר לפני שאת – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, אדוני השר, גברתי ראש האופוזיציה, אני רואה פה תלמידים.

רוחמה אברהם-בלילא: תלמידים יקרים, ברוכים הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יודעת אם אתם שמעתם, אבל בוודאי אזרחי ישראל צפו בסאגה שהיתה לפני דקות מספר, ואני אומַר, אדוני היושב-ראש – ואני אומרת בצער, כי כואב לי לראות מה קורה, אז אני אעדכן אותך.

רוחמה אברהם-בלילא: לפני דקות מספר נפל דבר בישראל; דבר שבעיני הוא חסר תקדים ביחסים בין ראש הממשלה לשר החוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: שר החוץ בחר להשפיל את ראש הממשלה במסיבת עיתונאים, והוא מודיע לו שכמובן את עוזי ארד הוא לא שולח לאנגליה.

רוחמה אברהם-בלילא: במסיבת עיתונאים.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה ההידברות?

רוחמה אברהם-בלילא: ראש ממשלה, שר החוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל – מאז עברו דקות לא מעטות – ראש הממשלה שותק.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי הליכוד שותקים.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת מטעם הליכוד, ממה אתם מפחדים?

יעקב כץ: הם לא פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

מגלי והבה: הם מפחדים.

מגלי והבה: הם מפחדים.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע ממה הם מפחדים?

אריה ביבי: הם פוחדים להגיע.

רוחמה אברהם-בלילא: הם מפחדים שלא תקרה להם הסאגה שהיתה לפני שלושה שבועות, שהם ילכו לישון בלילה עם חליפות ויתעוררו בבוקר, אדוני היושב-ראש, בלי כיסאות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שואלת את כולנו מה אזרחי ישראל אמורים להבין.

רוחמה אברהם-בלילא: מה הם מבינים כשהם רואים את ראש הממשלה משפיל בשבוע שעבר את שר האוצר שלו; שר הביטחון אתמול והיום משפיל את הרמטכ"ל שלו; שר החוץ – – –

ציפי לבני: שלנו.

ציפי לבני: שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: האהוב שלנו.

רוחמה אברהם-בלילא: הרמטכ"ל המצוין, שיצא לי כשרה לעבוד אתו, ואני אומרת שהוא אחד האנשים הטובים שהיו לנו – באופן שבו הוא שיקם את הצבא והחזיר את כושר ההרתעה.

רוחמה אברהם-בלילא: והיום, לפני דקות מספר, שר החוץ משפיל את ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ואני שואלת אתכם, מי הבא בתור ומי בתור הבא?

רוחמה אברהם-בלילא: כמה שזה עצוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל מהבוקר – אדוני, אתה יודע, בימים האחרונים אנחנו מציינים שנתיים לבחירות.

רוחמה אברהם-בלילא: שנתיים שבהן ממשלת המלכוד הלאומי מובילה את מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: 720 ימים שבהם למדינת ישראל יש הממשלה המנותקת ביותר בתולדותיה.

רוחמה אברהם-בלילא: זו ממשלה חסרת דמיון, שמונעת על-ידי קלישאות, שהיא תוצר של נישואי קרובים.

רוחמה אברהם-בלילא: הבית הלבן – אני מתביישת להגיד את המלה הזו כאן, בבית הזה, אבל אני מצטטת מישהו חשוב, שאמר הבוקר מושג, משפט, שהוא קשה מאוד בעיני – –

יעקב כץ: הוא לא כל כך חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: – – שהבית הלבן נגעל – – –

יעקב כץ: – – – לא חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: – – – נגעל מבני שיחם הישראלים.

רוחמה אברהם-בלילא: ובירושלים ניצלו את המהפכה במצרים לצורכי תעמולה, כשהם אמרו: אמרנו לכם?

נחמן שי: רוחמה, כותב את זה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו המדינה היציבה היחידה באזור, מפני שאנחנו הדמוקרטיה היחידה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא צריכה את העזרה שלך, חבר הכנסת נחמן, אני אומר בדיוק מי אמר את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: תאמין לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי, לא נחמן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נחמן שי.

רוחמה אברהם-בלילא: את הדברים הללו אמר לא אחר מאשר תומס פרידמן.

יעקב כץ: מי זה תומס פרידמן?

יעקב כץ: מה הוא אמר?

רוחמה אברהם-בלילא: ואף אחד לא יוכל לומר שמדובר, חבר הכנסת כץ, בהתנגחות פוליטית – –

יעקב כץ: אבל הוא לא דובר הבית שלנו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – סיעתית.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, היא עכשיו נואמת.

ראובן ריבלין: היא חושבת שצריך להחשיב מאוד, לצורך עניין זה, את – – –

יעקב כץ: אבל שנינו באופוזיציה.

יוחנן פלסנר: אתה יותר קואליציה מאופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני לא יכול להתיר שיח אופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא תמיד שנינו מסכימים.

רוחמה אברהם-בלילא: גם לא הסכמנו כאשר אתה הצבעת ונתת את היד שלך לקיצוץ הרוחבי, ולתקציב הכושל אתה נתת יד כי שילמו לך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יודעת מה ולאיפה, אבל הצבעת בעד התקציב הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז שנינו לא מסכימים על כל דבר.

יעקב כץ: אל תגידי ששילמו לי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת את זה, כי אתה בחרת, ואתה היית בין אלה שנתנו יד לרוע הגזירות, לריסוק שכבות הביניים שאנחנו רואים יום-יום.

יעקב כץ: תומס פרידמן – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אל תפריע לי.

ראובן ריבלין: רק רגע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, מספיק.

ראובן ריבלין: פה זה לא דו-שיח שכל אחד רואה זמן לעצמו ומתחיל לדבר.

ראובן ריבלין: קראתי, אמרתי לך בצורה מכובדת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר גם דברים שאתה לא רוצה לשמוע.

רוחמה אברהם-בלילא: דברים נכונים.

כבוד השר יצחק כהן – גברתי המכובדת, מייד.

אני רוצה לעשות פה איזה סדר קטן.

כבוד השר יצחק כהן, הכנסת נותנת הרבה כבוד לך, על כל פנים באמצעותי.

ואנחנו מצפים לאותו כבוד מצד השרים.

אדוני היה צריך, וצריך, להשיב על כל הצעות האי-אמון.

ואנחנו פה, 11 דקות, מחכים לאדוני, כי השר הרשקוביץ, ובצדק, אמר שהוא לא משיב על הצעות האי-אמון.

אני מבקש מאדוני, כשהוא משיב על הצעות אי-אמון להיות בזמן.

זה הכול.

זה דבר אלמנטרי, פשוט, מבחינת היחס – אני לעולם לא אאחר כשאתה אומר לי באיזו שעה לבוא.

יצחק כהן: בדרך כלל אני מגיע מוקדם.

אני יודע.

אני מדבר על היוצאים מן הכלל.

אני מבקש שלא יהיו יוצאים מן הכלל.

גברתי – – –

יצחק כהן: – – –

שלמה מולה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני עונה לך, אדוני.

חבר הכנסת מולה, כמובן אתה חייב לעזור לי.

אני דיברתי עם השר עכשיו, לא צריך את עזרתך.

עכשיו, גברתי יקירתי, אני מתחיל להפעיל את השעון מעוד דקה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להזכיר לכולנו בבית הזה, גם אלה שלא אוהבים את דעותיו של העיתונאי תומס פרידמן, שמדובר בסך הכול בידיד ישראל, אוהב ישראל, שזועק מדם לבו.

רוחמה אברהם-בלילא: וכבר תקופה לא קצרה, שהוא מנסה להעביר לנו מסרים חשובים של הממשל האמריקני.

רוחמה אברהם-בלילא: ורק כאן, רק כאן – כלום.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרי יעלה סגן השר, בעיני השר, שעושה עבודה נפלאה; באמת עושה עבודה נפלאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה בעקביות רבה מגן על כל צעדיה הכושלים של הממשלה הנוכחית, אבל אני יודעת – אני מכירה אותך – אני יודעת שאתה, בתוכך, גם אתה לא שלם.

רוחמה אברהם-בלילא: ואולי מתבייש.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל בטוח, בטוח שאתה לא מאמין – ישבנו יחד סביב אותו שולחן הממשלה, ואני, קשה לי להאמין שבשעה שאתה ואני עשינו דברים נפלאים למדינת ישראל, חשבת שכעבור שנתיים תצטרך לבוא, לעמוד כאן, על הדוכן הזה, ולהגן על צמד נהגים שמוביל את מדינת ישראל בדרך שהיא מאוד מאוד מאוד מסוכנת.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, שנתיים זה הרבה זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: זה הרבה זמן שבו אפשר לעשות ולתקן, אפילו להפוך עולמות.

רוחמה אברהם-בלילא: שנתיים – בשנתיים האלה, אין חלקה טובה שלא הרסתם.

רוחמה אברהם-בלילא: אי-אפשר יותר לבוא לציבור ולומר לו – או להאשים את אלה שהשאירו לכם על מגש של כסף את ישראל חזקה בקהילה הבין-לאומית, את ישראל חזקה מבחינה כלכלית, את ישראל חזקה מבחינה ביטחונית.

רוחמה אברהם-בלילא: עברו שנתיים שבהן הממשלה בראשות

רוחמה אברהם-בלילא: כם מתדלקת את השנאה בתוך החברה הישראלית, שנתיים שבהן ישראל דוהרת לבידוד עולמי, שנתיים שבהן אין כמעט תחום שלא העליתם בו מסים, שנתיים שבהן פתחתם במלחמת חורמה, אפילו, נגד מעמד הביניים והשכבות החלשות.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם יום-יום, בעקביות רבה, מרסקים את מעמד הביניים בישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: הפכתם אנשים עובדים לעובדים עניים וחסרי סיכוי.

רוחמה אברהם-בלילא: לפני שנתיים, בתקופת הבחירות – אז הוא היה חבר כנסת, היום ראש ממשלה – הוא הבטיח להוריד מסים.

רוחמה אברהם-בלילא: אז הבטיח, אדוני היושב-ראש, באמת הבטיח.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הוא העלה את הארנונה, את מחירי המים, החשמל, התחבורה הציבורית, הדלק.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני ראש הממשלה, שאיננו – שאיננו, תרתי משמע; הוא לא רק לא כאן, בכנסת, לדעתי הוא לא קיים אפילו בממשלה – אולי הגיעה העת שהוא יבוא ויגיד לנו, לציבור כולו ולכל אחד מחברי הכנסת, מה עושה השר ?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה הוא?

רוחמה אברהם-בלילא: איך הוא נאבק בדה-לגיטימציה של ישראל בעולם?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי יש לו לשכה, יש לו מזכירות, יש לו עוזרים, יש לו נהג, יש לו מכונית וגם מאבטחים.

רוחמה אברהם-בלילא: והשר הזה לענייני כלום, כמו עוד שרים וסגני שרים שמסתובבים בכנסת הלומי קרב, כולם ממומנים, אדוני היושב-ראש, מ-23 האגורות שראש הממשלה, שר האוצר, הממשלה וכל חברי הקואליציה – מאותו מס על הבלו, מתושבי אופקים, שלומי, מאותם אנשים שמשתכרים 3,500 שקל.

רוחמה אברהם-בלילא: מתי ביקרתם בנתיבות?

רוחמה אברהם-בלילא: מתי ירדתם לשלומי?

רוחמה אברהם-בלילא: מתי ראיתם מקרר ריק אצל משפחה שאין לה מה לאכול?

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, אולי השר דניאל הרשקוביץ, אולי תענה לנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי אתה תבוא ותאמר לי מתי ביקרת אצל משפחה שמשתכרת 3,500 שקל ואין לה מה לאכול בבית?

רוחמה אברהם-בלילא: אין לה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יום-יום, שעה-שעה, מדברת עם האנשים האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ואתם פשוט אטומים.

רוחמה אברהם-בלילא: כי אתם צריכים לדאוג ללשכות, למזכירות, לעוזרים, אבל מישהו צריך לתדלק את הממשלה המנופחת הזאת, ואת התדלוק הזה עושה, על חשבון הציבור, ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, מי שנסע היום לתחנת הדלק כדי לתדלק – –

חבר הכנסת אמנון כהן, אני לא ארשה להפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: – – ודאי לא שם לב לשום דבר מהפכני ליד משאבת התדלוק.

רוחמה אברהם-בלילא: הסאגה שאפיינה את אירועי השבוע החולף שוב הוכיחה שמגע היד של הקוסם הפך למגע של הרס.

רוחמה אברהם-בלילא: כל מה שהוא נגע בו נגמר רע.

רוחמה אברהם-בלילא: אלוהים, מתי יגיע היום שהוא ילך מפה?

רוחמה אברהם-בלילא: פשוט על רשימת קורבנותיו של ראש הממשלה התווסף, אחרי רבים, קורבן נוסף, בדמותו של שר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי כולנו מכירים את נתניהו כבר לא מעט שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם בוודאי מכירים אותו מספיק טוב כדי לדעת מתי הוא נלחץ, מתי הוא מאבד עשתונות – גם אדוני היושב-ראש יודע – גם מתי הוא מזיע.

רוחמה אברהם-בלילא: וכאשר, חברי חברי הכנסת, כאשר זה קורה לעתים תכופות, כפי שזה קורה בחודשים האחרונים, אז בוודאות כבר ניתן לזהות את ההתרסקות, את אובדן שיקול הדעת, את אובדן הדרך והעקרונות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, כאשר ראש הממשלה תלה את שר האוצר שלו בחוצות העיר לעיני כולם, הוא עשה זאת בכוונת מכוון, בקור רוח וללא כל חרדה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם את מסיבת העיתונאים שהוא רצה לעשות כאשר השר שלו היה מאושפז, הוא ביטל ברגע האחרון כי הוא נבהל מהתקשורת.

רוחמה אברהם-בלילא: אותו שר אוצר שהוביל את הביזיון, הביזיון הפרלמנטרי של תקציב דו-שנתי, ואת המדיניות שאותה אישר ראש הממשלה – ואני מזכירה לכולנו: כשהוא מינה את שר האוצר הנוכחי, מה הוא אמר?

רוחמה אברהם-בלילא: שהוא שר-העל הכלכלי.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אמר את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסאגה הזו הצטרפו כל חברי הקואליציה, שהתבכיינו בשבוע שעבר – לא על הציבור, לא על המסכנים, לא על אלה שאין להם מה לאכול.

רוחמה אברהם-בלילא: הם התבכיינו על עצמם, כי הם הבינו שאת הכנסת הם הולכים לראות רק דרך ערוץ-99.

רוחמה אברהם-בלילא: לא מקרוב.

רוחמה אברהם-בלילא: ואותו שר אוצר, כמו שר הפנים בשרפת הכרמל, או שר הביטחון בנושא ה"מרמרה", מצא את עצמו תחת לינץ' מתוכנן, מתוזמן, שאותו ארגנו ראש הממשלה – ביד לא כל כך נעלמה – וסיעת הליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, חמלה – חמלה, קיימת אצל ראש הממשלה, שאיננו, שר הביטחון, שאיננו, שר האוצר, שאיננו, שר החוץ, שאיננו – כל השרים אינם; גברתי ראש האופוזיציה, איפה כולם?

רוחמה אברהם-בלילא: – חמלה, מסתבר, יש רק לאדם אחד בממשלה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: היא קיימת רק למפקדו מהסיירת, אהוד ברק.

רוחמה אברהם-בלילא: השניים הללו יודעים איך מכבדים עניינים.

רוחמה אברהם-בלילא: ראינו איך הם סגרו ביניהם את כניסת הכוחות המצריים לסיני: בלי קבינט, בלי ממשלה, בלי שביעייה.

רוחמה אברהם-בלילא: מי שחיפש, אדוני היושב-ראש, בנרות, מנהיג בירושלים, מצא חולשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לישראל ראש ממשלה חלש ולחיץ.

רוחמה אברהם-בלילא: אין מי שייקח אחריות, אין מי שיוביל מדיניות ואין מי שייצג את הזוג הצעיר ששירת בשירות חובה ומבקש לרכוש לעצמו בית.

רוחמה אברהם-בלילא: אין מי שייצג בממשלת ישראל את השכירה והשכיר, שעובדים יום מלא, אפילו יותר מעשר שעות ביום.

רוחמה אברהם-בלילא: אין מי שייצג את מעמד הביניים שיש לו רכב, וצריך לבדוק בין תדלוק הרכב – אדוני היושב-ראש, היום הגענו למצב שצריך לבחור בין תדלוק רכב לבין ארוחה חמה משפחתית.

רוחמה אברהם-בלילא: לאן הגענו?

רוחמה אברהם-בלילא: אין היום בממשלת ישראל מי שיטה אוזן לאזרחיה המבוגרים של החברה שלנו, שאשפוז בבית-חולים הפך להסתברות גבוהה של גזר-דין מוות, כי גם שם אין תקציבים ואין מיטות, ואני לא אלאה אתכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, בירושלים יושב ראש ממשלה מדושן עונג.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אינו מוטרד מהזילות של בחירת רמטכ"ל בצה"ל, הוא אינו מוטרד מהבידוד הבין-לאומי הקשה, הוא אינו עוצר לרגע אל מול העוני המחריף והוא אינו עוצר לרגע אל מול הפערים הגדלים.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אינו עוצר לרגע אל מול אובדן התקווה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אזרחי ישראל, בירושלים יושבת ממשלה אטומה, ולא יעזרו קולותיהם הצרחניים של חברי וחברות סיעת הליכוד, גם לא תעזור השחיטה המדומה שמבצעים חברי הליכוד בשר האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו יודעים של מי הידיים, אנחנו יודעים מי מנענע את העריסה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אדוני היושב-ראש, אני משוכנעת שגם אזרחי ישראל יודעים שהבעיה איננה העציץ מ"ארץ נהדרת", אלא הבעיה היא האיש ששתל אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחברת הכנסת אשר נימקה את הצעת האי-אמון מטעם סיעת קדימה, שנושאה – שנתיים לבחירות: אזרחי ישראל קורסים תחת עול הגזירות של ממשלת המסים של נתניהו.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן, סגן שר האוצר, ישיב על כל ההצעות יחדיו.

ראובן ריבלין: לכן, אני מזמין את ניצן הורוביץ לנמק את הצעת האי-אמון של סיעות מרצ והעבודה, שנושאה: גלי ההתייקרות במשק, הקיטוב החברתי המעמיק ומדיניות המיסוי המיטיבה עם מתי מעט ומרעה עם כל השאר.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי קדימה להתאזר בסבלנות ולשמוע גם את דבריו של ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני מתכבד להביא את הצעת האי-אמון בשם סיעות מרצ והעבודה, כאשר המועמד לתפקיד ראש הממשלה הוא חבר הכנסת חיים אורון.

ניצן הורוביץ: היות שלצערי הרב לא יהיו לנו עוד הרבה הזדמנויות – – –

ראובן ריבלין: אם הוא ייבחר כחבר כנסת, אנחנו יכולים לתקן את החוק.

שי חרמש: רובי, אם – – –

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תאר לך, תאר לך – – –

אילן גילאון: – – – באו"ם – – –

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה פה – – –

ראובן ריבלין: הוא לא רוצה לאו"ם.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להגזים בעניין הזה, כי אני יודע שג'ומס לא יאהב את זה, אבל רק תאר לך, אדוני, אם אכן זה היה המצב, והיינו עומדים בפני אפשרות כזאת שג'ומס יהיה אכן ראש ממשלה.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שבכל חלקי הבית, לא רק בצד הזה – באמת אני אומר את זה, לא רק מפני שאני במפלגה שלו, אבל רק תחשוב.

ראובן ריבלין: הכנסת שקלה פעם לאפשר לאדם שהוא לא חבר כנסת להיות ראש ממשלה.

ראובן ריבלין: אנחנו רצינו להגיש הצעת חוק כזאת.

ראובן ריבלין: המועמד לא רצה שנגיש את הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: אפשר להעתיק את אותה הצעת חוק לגבי ג'ומס.

ציפי לבני: חבל שבכל זאת הוא המשיך לרצות להיות ראש ממשלה מאז.

ראובן ריבלין: הוא לא רצה להיות ראש ממשלה שלא כחבר כנסת.

ניצן הורוביץ: אדוני, לפי החוק, הרי כדי שהצעת אי-אמון תעבור, באמת צריך גם להסכים על מועמד חלופי לראשות ממשלה.

ניצן הורוביץ: ובדרך כלל הדבר הזה, התוספת הזאת, היא מין איזה, אתה יודע, דבר שהוא – – –

ראובן ריבלין: אני אשכנע את אילן גילאון, הכול יהיה בסדר.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: רק אם נוכל לתאר לעצמנו שאכן זה היה קורה, אני בטוח – – –

ראובן ריבלין: נתחיל במניין הזמנים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ניצן הורוביץ: חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לפני הדברים בעניין המצב הכלכלי והחברתי, שזה נושא הצעת האי-אמון, אני רוצה לומר דבר מה בעניין מצרים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהדרך שבה מדינת ישראל וממשלת ישראל מתייחסות בשבועות האחרונים למה שקורה במצרים הוא לא מכובד ולא יאה.

ניצן הורוביץ: מה שקורה במצרים, ואני לא אפרשן עכשיו כאן מה ילד יום – אפשר לחשוב שמישהו מכל האנשים שמפרשנים וחוזים יודע – אבל מה שקורה עכשיו במצרים הוא דבר בעל משמעות היסטורית בין-לאומית, ששנים לא ראינו.

ניצן הורוביץ: ואפשר, אפשר להגיד גם מלה טובה לעם המצרי על מה שקורה.

ניצן הורוביץ: לא צריך להתייחס בצורה כל כך חשדנית, מראש לראות את הדברים האיומים ביותר, לנבא שחורות כאלה.

ניצן הורוביץ: מי אנחנו שבכלל נדע מה שיהיה.

ניצן הורוביץ: אבל כשיוצאים מיליונים של אנשים, בצורה הכי דמוקרטית, באופן בלתי אלים, ומבקשים להדיח שליט שנמצא שם כבר יותר מ-30 שנה בתור שליט יחיד – והרי מה היה הטריגר למהפכה במצרים?

ניצן הורוביץ: בחירות מזויפות לחלוטין, שבהן פרסמו את התוצאות עוד לפני שספרו את הקולות.

ניצן הורוביץ: אז אני יודע שיש אצלנו במדינה כאלה שחושבים שדמוקרטיה זה משחק שלא מתאים לערבים.

ניצן הורוביץ: בואו נגיד את הדברים בצורה ברורה.

ניצן הורוביץ: ואני קראתי טוב מאוד מה שאמרו בתקשורת ומה שאמרו פה כל מיני אנשים בבית הזה ומחוץ לבית הזה.

ניצן הורוביץ: לצערי, זו נחלת חלקים רבים במדינה שלנו.

ניצן הורוביץ: דמוקרטיה זה, אני לא יודע, בשביל אנשים לבנים.

ניצן הורוביץ: זה לא מתאים למצרים או לכל מיני כאלה, כי מי יודע מה הם יעשו עם המשחק הזה.

ניצן הורוביץ: היות שהיום הוא סיים את תפקידו, אז אפשר להתייחס ביתר חופשיות, אפילו הרמטכ"ל אומר: במזרח התיכון עדיפה יציבות על דמוקרטיה.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, מה זו האמירה הזאת?

ניצן הורוביץ: איזה מין אמירה זאת להגיד – במזרח התיכון עדיפה יציבות על פני דמוקרטיה?

ניצן הורוביץ: מה זה אומר עלינו כשמישהו מתוכנו, ועוד במעמד כזה, אומר דבר כזה?

ניצן הורוביץ: אז אולי זה גם לא מתאים פה.

ניצן הורוביץ: מה, דמנו סמוק מדמם של המצרים?

ניצן הורוביץ: ולכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא ייגרם למדינת ישראל שום נזק אם מדינת ישראל – לבסוף הם עשו את זה.

ניצן הורוביץ: היתה, אני חושב, הודעה של ראש הממשלה, קצת נראתה מן הפה ולחוץ, אתמול או לפני יומיים; ובסופו של דבר, כשבאמת מובארק ברח מקהיר וכבר היה ברור שהשליט האוטוקרטי הזה סיים את כהונתו במצרים, אז הרשה לעצמו ראש הממשלה, ככה מן הפה ולחוץ להגיד: אנחנו מברכים, או משהו מהסוג הזה, אני לא זוכר את הניסוח המדויק.

ניצן הורוביץ: אבל צריך להגיד את זה בלי כל כך להתבחבש ולהיות עם כזה קושי פנימי.

ניצן הורוביץ: מה שקרה במצרים זה דבר יפה וראוי, ואנחנו כאן, מן הכנסת בירושלים, מברכים את העם המצרי, שהחליט להצטרף למשפחת העמים הדמוקרטיים ולתבוע את הזכות של כל אדם בעולם, של ייצוג, של חופש, של חופש אספה, של חופש מחאה, של חופש ביטוי.

ניצן הורוביץ: והלוואי, הלוואי שמה שקרה בתוניסיה ובמצרים יעבור למדינות אחרות באזור שלנו, שבהן שולטים רודנים ללא בחירות, תוך דיכוי העם שלהם.

ניצן הורוביץ: וזה דבר טוב, וזה דבר חיובי, 20 שנה אחרי שגל כזה קרה במזרח-אירופה.

ניצן הורוביץ: אני זוכר שגם אז – אז כיסיתי את הדברים – אני זוכר איזה שחורות צפו שם, שיעלו ניאו-נאצים, לא יודע מה יהיה שם, בפולין, בהונגריה.

ניצן הורוביץ: גוש שלם עבר מטוטליטריזם לדמוקרטיה ופתח דרך של חירות למאות מיליוני בני-אדם.

ניצן הורוביץ: הלוואי שזה מה שיקרה במזרח התיכון.

ניצן הורוביץ: ולכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, חבל שהקולות האלה לא נשמעים יותר.

ניצן הורוביץ: חבל.

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה לצטט פה מהמאמר של תומס פרידמן, שציטטה חברתי כאן, חברת הכנסת , לגבי איך שהגיעו הטלפונים מירושלים לבית הלבן בתחנונים לממשל שלא יעזוב את מובארק.

ניצן הורוביץ: אני לא רוצה להשתמש בניסוחים שלו.

ניצן הורוביץ: הוא כתב מה שכתב, כולם יכולים לקרוא בעיתון.

ניצן הורוביץ: אבל האמירה הזאת: אנחנו בעלי-הברית הבטוחים היחידים שלכם באזור, כי אנחנו הדמוקרטיה היחידה, ולכן אל תנטשו את מובארק ואל תסללו את הדרך לדמוקרטיה במצרים – שוב, איזה מין אמירה זאת?

ניצן הורוביץ: אבל זה הוא אמר.

ניצן הורוביץ: אולי זה לא נאמר, בוא נשאיר ספק לממשלת ישראל, אולי לא כך התבטאו נציגינו ומנהיגינו.

ניצן הורוביץ: אני חושב שמה שקרה במצרים הוא דבר חשוב והוא דבר מבורך, ואני מקווה שאנשים בכל מקום ינהגו כך.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני רוצה לתת עוד דוגמה.

ניצן הורוביץ: גם זה חמק, כי הרי דמוקרטיה זה לא משחק לערבים או לאפריקנים.

ניצן הורוביץ: שוב, חלילה כדי שלא יופיעו בפרוטוקול הדברים, אני אומר שאני אומר את זה על דרך האירוניה.

ניצן הורוביץ: בשבועות האחרונים היה תהליך דמוקרטי למופת במדינה מאוד קשה, אחת העניות בעולם, בסודן.

ניצן הורוביץ: מיליוני אנשים הלכו למשאל-עם והצביעו במשאל-עם.

ניצן הורוביץ: אנשים שפעם ראשונה בחיים שלהם שלשלו פתק בבחירות.

ניצן הורוביץ: יצאו מחושות, ממערות, הצביעו בבחירות דמוקרטיות, משאל-עם, להיפרדות דרום-סודן והפיכתה למדינה עצמאית.

ניצן הורוביץ: דרום-סודן, עם שלטון אסלאמי, עשרות שנים של מלחמת אזרחים.

ניצן הורוביץ: באמת מדינה מאוד קשה, ענייה, איומה.

ניצן הורוביץ: והבחירות עברו, יחסית, כמעט בסדר מופתי, כמעט 100% הצבעה, וביולי תקום מדינה חדשה באפריקה – דרום-סודן.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שתכונן יחסים מלאים עם ישראל, ובכלל, תהיה מדינה ראויה ותשים קץ לטרגדיה בסודן.

ניצן הורוביץ: אבל, חברי חברי הכנסת, רק בואו לא נהיה כל כך אטומים.

ניצן הורוביץ: אנחנו אומרים: אנחנו הדמוקרטיה היחידה באזור, אבל אנחנו לא רוצים להישאר הדמוקרטיה היחידה באזור.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים שיצטרפו דמוקרטיות, וכשיש תהליך דמוקרטי מלהיב ומרגש, שקורה עכשיו אצל שכנתנו הגדולה והדגולה מצרים, אנחנו צריכים לברך על זה – לברך על זה.

ניצן הורוביץ: ואני כאן מברך על זה.

ניצן הורוביץ: הלוואי, הלוואי, שהדברים ימשיכו בכיוון דמוקרטי.

ניצן הורוביץ: אני אומר, אדוני, אני מודע לחששות.

ניצן הורוביץ: אני לא תמים ואני לא נאיבי, לא נולדתי אתמול.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שזה יימשך בדרך דמוקרטית, יובטחו הזכויות של תושבי מצרים, המדינה הגדולה והמובילה במזרח התיכון.

ניצן הורוביץ: טוב, עכשיו לנושא שלנו, הנושא החברתי-הכלכלי.

ניצן הורוביץ: יפה שראש הממשלה התעשת והוריד את המס המיותר על הדלק.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שהוא גם יוריד את התוספות שהוטלו בנושאים נוספים; בידיו הדבר.

ניצן הורוביץ: אבל אני רוצה להגיד משהו על כל המשחק הזה שמתנהל פה בשבועות האחרונים ובכלל.

ניצן הורוביץ: מגיע דבר לכנסת – טוב, החברים פה לא יושבים, רק חלק קטן מהם, אבל אולי השר כהן יואיל להסביר לי איך מגיע דבר לכנסת, מצביעים חברי הקואליציה בעד הדבר, כמו למשל בעניין הדלק, ואחרי כמה שבועות, כשפתאום מגלים שיש עם זה בעיה, הם נהיים חברתיים ועושים מחאה חברתית וקוראים לראש הממשלה שלהם, איש מפלגתם: אתה לא תיבחר, אנחנו לא ניבחר, אני לא יודע מה, יש רק 18 ברשימה הארצית – אתה מבין בזה, אדוני, יותר מזה – יישארו תשעה חברי כנסת בחוץ, אנחנו צריכים לעשות רעש, המרכז ידיח אותנו.

ניצן הורוביץ: אני לא מבין.

ניצן הורוביץ: תגידו לי, אנחנו חיים על איזו פלנטה אחרת?

ניצן הורוביץ: הדבר הגיע, אפילו אני חושב היה בהצבעה שמית הסיפור הזה של הדלק, נכון?

ניצן הורוביץ: שמית, שמית.

ניצן הורוביץ: הצביעו אנשים שמית, ידעו בדיוק על מה מצביעים, כי היה דיון פה.

ניצן הורוביץ: אמרו: כבר הדלק מגיע לשיאים וכו'.

ניצן הורוביץ: הצביעו.

ניצן הורוביץ: הצביעו בעד, אחר כך פתאום נזכרים שהם חברתיים כאלה ולא יבחרו בהם, אני לא יודע מה, בפריפריה, והם צריכים לעשות זה, ואז ראש הממשלה מזגזג.

ניצן הורוביץ: כל העסק הזה נראה כל כך עלוב, שבאמת זה די ביזיון.

ניצן הורוביץ: אני כאילו אמור לכוון את הדברים לראש הממשלה ולממשלתו, אבל אני אומר את זה לחבריו בסיעה, שהצביעו בעד ואחר כך נזכרו שהם נגד.

ניצן הורוביץ: אותו דבר גם היה עם המים ודברים נוספים.

ניצן הורוביץ: פתאום כולם נהיים חברתיים כאלה ומתקדמים מבחינה כלכלית.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר לכנסת הזאת בהצעת אי-האמון הזאת: חברות וחברים, הבעיה היא לא עם מס כזה או אחר, עם היטל, בלו כזה או אחר או עם משהו כזה או אחר.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא בשיטה.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא בשיטה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אתה הסברת את זה בעצמך לא פעם – יש מסים ישירים ויש מסים עקיפים.

ניצן הורוביץ: ישראל מחזיקה כמעט בשיא עולמי מבחינת היקף ונטל המיסוי העקיף על אזרחיה.

ניצן הורוביץ: מיסוי עקיף מגדיל פערים משום שהוא חל על הכנסה שעליה כבר שולם מס הכנסה, מס ישיר, אוקיי?

ניצן הורוביץ: לכן, אתה, עבורך המס העקיף הוא מס אחיד, אבל מי שיש לו הכנסה, החלק של זה יותר גדול מבחינת ההכנסה שלו.

ניצן הורוביץ: זה דבר שכל בן-אדם בשנה – לא בשנה א' כלכלה, כל תלמיד תיכון, באזרחות, צריך להבין.

ראובן ריבלין: אני מוסיף עוד שתי דקות.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני.

ניצן הורוביץ: אבל פה ממשיכים להטיל מסים עקיפים.

ניצן הורוביץ: מה זה מסים עקיפים?

ניצן הורוביץ: צריך להסביר פה?

ניצן הורוביץ: מע"מ, בלו, מס קנייה – מסים שמוטלים על ההכנסה הפנויה ממס.

ניצן הורוביץ: כל עוד הממשלה הזאת תמשיך להקטין את המס הישיר ולהעלות את המס העקיף יגדל הפער החברתי, ואז חברי הכנסת מהליכוד ומש"ס פתאום ירגישו שיש להם בעיה עם החברתיות של עצמם.

ניצן הורוביץ: אז חברים, יש לזה פתרון מאוד פשוט: אנחנו מתגאים שאנחנו תמיד הולכים לפי הכללים של ה-OECD.

ניצן הורוביץ: בדקו את היקף המסים העקיפים המוטלים במדינות ה-OECD.

ניצן הורוביץ: אני לא אומר תלכו לאיזה סוציאליזם רדיקלי.

ניצן הורוביץ: בדקו את היקף המסים העקיפים המוטלים במדינות ה-OECD וישמו את הכלל הזה אצלנו, בין שמדובר במע"מ, בין שמדובר במסי קנייה, בלו או מסים אחרים.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לומר שכל הסיפור הזה, שהיום המס על החברות בישראל כבר מגיע הרי לדרגה שאפילו אנשים מהצד הימני הכלכלי של המפה – חוקרים אקדמיים, פרשנים, עיתונאים – אפילו הם כבר מודים שהמס הזה, מס החברות, כבר נמוך מדי.

ניצן הורוביץ: נמוך מדי, לעומת זאת המע"מ והמסים העקיפים גבוהים מדי.

ניצן הורוביץ: אז ביבי פה עשה – ראש הממשלה – איזה תיקונצ'יק קטן.

ניצן הורוביץ: אגב, גם ממדיו עדיין לא ברורים.

ניצן הורוביץ: אשמח לשמוע מסגן שר האוצר מה בדיוק טיב ההבטחות שהבטיח ראש הממשלה לחבריו החברתיים בליכוד כדי שירדו מהמחאה וכדי שיושב-ראש ההסתדרות ירד מהסיפור – מזכ"ל ההסתדרות.

ניצן הורוביץ: כדאי שישנה את השיטה עצמה, שאנחנו כבר מבינים כמה היא הרסנית, כמה היא הרסנית.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, יש לנו בארץ חברות – אתה תגיד, ברוך השם; אתה יודע מה?

ניצן הורוביץ: ברוך השם – חברות גדולות, חברות של טלפוניה וטכנולוגיה וחברות של תשתיות, בנקים, שנהנים מרווחי עתק, רווחי עתק.

ניצן הורוביץ: עבורם ההפחתה של מס חברות, נגיד ב-1% או 2%, היא בלתי משמעותית, אבל מבחינת אוצר המדינה היא משמעותית.

ניצן הורוביץ: ומאיפה הם מפצים?

ניצן הורוביץ: עם המסים העקיפים.

ניצן הורוביץ: אז כל הטריקים האלה שעכשיו יעשו לא ישנו את השיטה עצמה, שהיא מעוותת, היא קלוקלת.

ניצן הורוביץ: אתם יודעים את זה אבל אתם הולכים בדרך הזאת.

ניצן הורוביץ: אבל מה, אדוני היושב-ראש, יש מבחן בבחירות.

ניצן הורוביץ: בסופו של דבר, זה מה שהעם רצה.

ניצן הורוביץ: עכשיו הוא נוכח פעם נוספת מה ראש הממשלה בנימין נתניהו, האיש הזה בנימין נתניהו, מביא על ראשו.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שלפחות בפעם השלישית תהיה התפכחות ויפנו לכיוון אחר.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: גם על הצעת אי-אמון זו, של סיעות מרצ והעבודה, ישיב, יחד עם ההצעה הקודמת, השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: עכשיו ההצעה השלישית, והיא הצעת סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, שאותה יציג חבר הכנסת , בנושא: עליית המחירים של מצרכי היסוד והפגיעה בשכבות החלשות, לרבות תושבי הפריפריה והיישובים הערביים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת , מראש אני מודיע לך שיש לך 12 דקות.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: האמת היא שחזינו בתיאטרון אבסורד בשבוע האחרון, או בעצם בשבועיים האחרונים בעיקר, שבו ממשלה עם שני שרי אוצר – שר אוצר ושר-על כלכלי – מחליטה להעלות את מחירי הדלק, הלחם, המים בעבר, ותחת לחץ פופוליסטי של סקרים ולחץ אמיתי של הציבור היא נכנעת וחוזרת בה חלקית.

אחמד טיבי: אבל בשבועיים האלה היה מחזה שנעצור כדי לנתח אותו, לקרוא אותו; הוא מחזה של אופורטוניזם פוליטי מהמדרגה הראשונה, של כמה חברי כנסת, בעיקר מסיעת הליכוד.

אחמד טיבי: בישיבת ועדת הכספים ב-27 בדצמבר – ואני זוכר אותה היטב – הובאו שתי הצעות באותה ישיבה על-ידי הממשלה והקואליציה: אחת, להעלות צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין וכדומה וצו הבלו על דלק, ובקשה להעברת עודפים ממשרד השיכון למשרד הביטחון – 420 מיליון שקל.

אחמד טיבי: ההצעה הראשונה הזאת, שהתנגדנו לה בתוקף, עברה בהפרש – על חודו של קול אחד, והוחלט להעביר ממשרד השיכון 420 מיליון שקל למשרד הביטחון.

אחמד טיבי: אני חוזר: מהשיכון לביטחון.

אחמד טיבי: עודף.

אחמד טיבי: מדברים על עליית מחירי דירות?

אחמד טיבי: ומי תמך?

אחמד טיבי: חברי הקואליציה.

אחמד טיבי: תיכף נזכיר שמות.

אחמד טיבי: אחר כך הגענו לסעיף החשוב, הרלוונטי – הבלו על הדלק.

אחמד טיבי: מי היה שם בישיבה?

אחמד טיבי: היו חברי הכנסת מירי רגב – ליכוד, אופיר אקוניס – ליכוד, דני דנון – ליכוד, אלקין, יושב-ראש הקואליציה, נכנס ויצא, ציון פיניאן – ליכוד, והיו חברי ש"ס וישראל ביתנו.

אחמד טיבי: כל האנשים האלה תמכו, הצביעו בעד העלאת המס על הדלק.

אחמד טיבי: התנגדנו, והם תמכו.

אחמד טיבי: לזכות, על מנת שיהיה גילוי נאות, היו שניים מהקואליציה שהתנגדו: חבר הכנסת וקנין מש"ס וחברת הכנסת יחימוביץ מהעבודה, אז חברה בקואליציה.

אחמד טיבי: יש כאלה שתמכו והיום אמרו: אנחנו תמכנו, וטעינו, יש שיקולים קואליציוניים; חבר הכנסת אמנון כהן הוא אחד מהם.

אחמד טיבי: הוא היה מספיק אמיץ היום להגיד בוועדה: אני תמכתי, זאת מחויבות קואליציונית.

אחמד טיבי: היושב-ראש גפני אמר שהוא תמך, ציון פיניאן.

אחמד טיבי: אבל למה אני מתרכז בשלושת השמות שהזכרתי?

אחמד טיבי: מירי "דלק" רגב, אופיר "פטקוק" אקוניס ודני "בנזין" דנון – מכיוון ששלושת אלה בשבועיים האחרונים הציבו את עצמם כמובילי המאבק להורדת מחירי הדלק.

אחמד טיבי: עד איפה הגיע האופורטוניזם הפוליטי?

אחמד טיבי: הצביעות?

אחמד טיבי: להוליך שולל את הציבור – חוסר הבושה?

אחמד טיבי: בקולותיהם עלה המס על הדלק, עלה מחיר הדלק.

אחמד טיבי: בלעדיהם זה לא היה עולה.

אחמד טיבי: ההפרש היה כולו שניים.

אחמד טיבי: נכנס ויצא אלקין אז.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'ומס – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורון, היית, התנגדת.

אחמד טיבי: אבל קצרה ידנו מלהושיע, כי חברי הכנסת האלה, מובילי המאבק בדיעבד – הם-הם.

אחמד טיבי: והם תקפו אותנו למה אנחנו מתנגדים.

אחמד טיבי: אמרו, אתם תגרמו לגירעון בתקציב.

אחמד טיבי: גם אדוני חבר הכנסת אדרי היה בישיבה הזאת, גם אתה התנגדת.

יעקב אדרי: נכון.

אחמד טיבי: אני רוצה לבוא כאן ולומר: יש חשיבות לעבודה הפרלמנטרית בוועדות, בעיקר המשקל הסגולי של חברי הקואליציה הוא גדול, הוא חשוב, אפשר לנצל את המשקל הסגולי של כל חבר קואליציה כאשר מדובר בנושא חשוב, בעל משמעות ציבורית.

אחמד טיבי: וראו זה פלא, אותם חברים התעוררו באותה ישיבה, פתאום אין שיקולים קואליציוניים, וכשבא הסעיף לא להעלות את המס על סוג מסוים של דלק, "פטקוק" קוראים לו, המשמש לייצור מלט – היתה אינתיפאדה.

אחמד טיבי: אינתיפאדת ה"פטקוק" של הליכוד.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: בהתחלה אנשים תמימים לא הבינו כי נציג האוצר, חבר הכנסת ברכה, התחיל להסביר.

אחמד טיבי: שאלו אותו: למה?

אחמד טיבי: והוא אמר: זה בשביל איכות סביבה.

אחמד טיבי: ביטוי טוב, יפה, חבר הכנסת הורוביץ, איכות סביבה.

אחמד טיבי: כמעט שכנע אנשים עד שהתברר ש"פטקוק" המשמש לייצור מלט קשור בצורה זו או אחרת, בצורה אמיצה, למפעלים של דנקנר.

אחמד טיבי: כל חברי הכנסת האלה חברי ליכוד, שבדרך כלל מציגים את עצמם כמפלגת העם.

אחמד טיבי: מי בחר אותם?

אחמד טיבי: העם, האנשים הפשוטים, עמך.

אחמד טיבי: אני יכול במידה רבה של סבירות, אדוני היושב-ראש, לומר שדנקנר לא הצביע עבור מירי רגב, אפילו לא עבור אקוניס, גם לא עבור דנון.

אחמד טיבי: אבל אלה עמדו שם והגנו בגופם על ה"פטקוק".

אחמד טיבי: היה חשוב להם כמה מיליארדים שמפעלי "נשר" יפסידו – או לא ירוויחו – בגלל עודף הרווחים, אבל התעלמו מהאינטרס הציבורי ומהנטל הכלכלי הכבד על השכבות החלשות.

אחמד טיבי: חבורת "פטקוק" שכמוכם.

אחמד טיבי: איפה הם?

אחמד טיבי: אין אף חבר כנסת מסיעת הליכוד כאן.

אחמד טיבי: מדברים על העלאת מחירים.

אחמד טיבי: היום בוועדת הכספים, אדוני, היה דיון מיוחד על נושא העלאת המחירים.

אחמד טיבי: ומי לא היה?

אחמד טיבי: "חבורת הפטקוק" לא היו.

אחמד טיבי: הם לא היו.

אחמד טיבי: לא גברת דלק, לא מר בנזין ולא אדון פטקוק.

אחמד טיבי: הם לא היו.

אחמד טיבי: חשוב שהציבור – והדברים האלה מופנים אליהם בעיקר, אבל בעיקר לציבור – שיבין שהם זורים חול בעיני הציבור, מטעים את הציבור.

אחמד טיבי: צביעות, חוסר יושר, חוסר הגינות ציבורית.

אחמד טיבי: עד כמה הפופוליזם יכול להוביל אנשים?

מוחמד ברכה: אם זה לקדם את האינטרסים – – –

אחמד טיבי: אדוני, אף אחד לא הכחיש, וזה היה גם כל כך ברור שמדובר בהתגייסות למען חברה מסוימת, ופתאום האנשים האלה התעוררו, וידעו לומר לא.

אחמד טיבי: וכשהם רוצים לומר לא הם יודעים.

אחמד טיבי: אגב, כל סיעה יכולה לומר לא על נושאים שחשובים לה, ציפור הנפש.

אחמד טיבי: יהדות התורה, ש"ס – על נושאי דת, הם יודעים להגיד לא, והם עוצרים דברים, מבטלים דברים.

אחמד טיבי: מחירים של דלק, מים, לחם, לא חשובים?

אחמד טיבי: כי לאנשים האלה אין מפלגה.

אחמד טיבי: זה בלוף שהליכוד הוא מפלגת העם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על נושא – קולגיאלי.

אחמד טיבי: אף אחד לא חושד בי שאני תומך של ד"ר שטייניץ, שר האוצר.

אחמד טיבי: האנשים האלה עשו סיבוב על הגב של החבר שלהם לסיעה, שר האוצר, כשהם תמכו בהצעה שלו באופן זול.

אחמד טיבי: אגב, זה לא היה וירוס שהכניס אותו לבית-החולים – –

יעקב אדרי: הם הכניסו אותו.

אחמד טיבי: – – זה היה סכינים של חבורת ה"פטקוק".

ניצן הורוביץ: את זה אתה אומר כרופא?

אחמד טיבי: גם הופעתי יחד אתו בערוץ-2 ב"פגוש את העיתונות", ומהאובזרבציה – הוא הסתיר את הגב.

אחמד טיבי: והוא אמר שם שהוא שלם עם כמה החלטות ומשלים עם החלטות אחרות.

אחמד טיבי: כלומר, החלטות שנכפו עליו, ולכן הוא משלים אתן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, למה פרצה ההפיכה במצרים?

אחמד טיבי: בגלל שחיתות, היעדר דמוקרטיה, עליית מחירים, חוקים לשעת-חירום, התעלמות מהאזרח הפשוט והרגשה של הציבור שרומסים את כבודו.

אחמד טיבי: ככה הרגישו אנשים.

אחמד טיבי: לא רק בגלל עוני.

אחמד טיבי: ואאל ע'אנם, מנהל השיווק של "גוגל", אחד מגיבורי ההפיכה הזאת, הוא אדם עשיר, הוא בן למשפחה מאוד מבוססת.

אחמד טיבי: הוא הגיע מדובאי במיוחד לקהיר כדי להנהיג יחד עם חבריו הפיכה בדרכי שלום.

אחמד טיבי: תרבותית.

אחמד טיבי: ראיתם את הקבוצה הזאת מסביב, עם לפטופים, "מקינטוש", "פייסבוק" ו"טוויטר".

אחמד טיבי: הם הפיצו השראה לכל העולם, בעיקר לגזענים שחושבים שערבים ודמוקרטיה זה לא הולך יחד, בעיקר לאלה כאן שחושבים שדמוקרטיה זה טוב בישראל, אבל לא טוב אצל הערבים, ולאלה שחושבים שהססמה "יציבות" עדיפה על דמוקרטיה.

אחמד טיבי: מילת הגנאי במזרח התיכון היא "יציבות" – אני קובע.

אחמד טיבי: למה היא מילת גנאי?

אחמד טיבי: כי יציבות פירושה לשמור על שלטון מדכא, שלטון כיבוש על העם הפלסטיני והסכמי שלום בילטרליים שלא משפיעים על תהליך קבלת ההחלטות ועתיד האזור, לא משפיעים על דיכוי, תוך כדי קיום הסכמי משנה של מחירי גז – הנמוכים ביותר בעולם, המועברים ממצרים לישראל.

אחמד טיבי: ואני מקווה שההסכם הזה יבוטל – מחיר הגז – כי הוא בא על חשבון האזרח המצרי.

אחמד טיבי: מדובר באוצרות טבע של כל אזרח מצרי, והמחיר צריך להיות מחיר השוק העולמי.

יעקב אדרי: כשעשו את ההסכם הוא היה זול, אי-אפשר – – –

אחמד טיבי: לא, מחירים משודרגים ומתעדכנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, נתתי שתי דקות לניצן.

ראובן ריבלין: הואיל ואני מקפח אותך, אני נותן לך רק עוד דקה.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: אגב, רבים כאן, אבירי היציבות, חשבו מה יהיה עם ההסכם בין ישראל למצרים.

אחמד טיבי: מי שעשה את ההסכם הזה הוא סאדאת.

אחמד טיבי: נרצח – נשאר ההסכם.

אחמד טיבי: המשיך מובארק 30 שנה.

אחמד טיבי: נפל – נשאר ההסכם.

אחמד טיבי: זה הסכם בין-לאומי.

אחמד טיבי: בניגוד למה שחושבים – תיאוריות הסטריאוטיפים – מדינות ערב מכבדות הסכמים.

אחמד טיבי: יש ממשלות אחרות, מאוד רחבות, שחיפשו כל הזדמנות כדי לא לקיים הסכמים – לא הסכמי אוסלו, לא הסכמי חברון, לא מפת הדרכים; חתימה זאת לא חתימה, הסכם זה לא הסכם, מלה זאת לא מלה.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, התנאים – למען גילוי נאות אני אגיד את דעתי, למה הציבור לא קם במיליוניו או במאות אלפיו כדי להגיע לכיכר תחריר בתל-אביב, כיכר רבין, ולהפיל את השליט – ההבדל הוא שכל ארבע שנים מתחלף שלטון באמצעות הקלפי, ולכן לא צריך לא לתלות את המנהיג ולא לגרש אותו.

אחמד טיבי: זה יתרון עצום.

אחמד טיבי: כך חשוב שיהיה בכל בירה ערבית: בחירות כל ארבע שנים, שהציבור יכריע בקלפי ולא בכיכר.

אחמד טיבי: אבל אם אין קלפי, יש כיכר, ולכיכר קוראים "תחריר", ולכן אני קורא לתחרירזציה של כל הכיכרות בבירות הערביות, כדי שהשליטים הטוטליטריים ייעלמו, והציבור הוא שיכריע על גורלו בכבוד.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יעקב אדרי: אמן כן יהי רצון.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת .

ראובן ריבלין: כבוד השר יצחק כהן, סגן שר האוצר, יעלה ויבוא וישיב על שלוש הצעות האי-אמון, של סיעת קדימה, של סיעות העבודה–מרצ, או מרצ–העבודה, ושל סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בתשובה על הצעות האי-אמון: מדיניות הממשלה כלכלית ואחראית, יציבה, ונותנת גם פתרונות חברתיים בצורה שקולה ללא פריצת התקציב.

יצחק כהן: מדיניות המסים של הממשלה הנוכחית היתה חלק ממכלול הצעדים שננקטו לטיפול בעת המשבר הכלכלי העולמי, שישראל צלחה, ברוך השם, בצורה טובה ממרבית מדינות העולם המערבי, ואין לבחון אותה במנותק מעובדה זו.

יצחק כהן: הממשלה נכנסה לתפקידה בשיאו של משבר כלכלי עולמי, אקלים של חוסר ודאות וחשש מהתרסקות של מערכות כלכליות במדינה, מחברות שלא יכלו לפרוע את התחייבויותיהן ואבטלה גואה ואובדן מקור פרנסה למשפחות רבות.

יצחק כהן: טרם פרוץ המשבר, בעת שהוכן במשרד האוצר תקציב לשנת 2009, עמדה תחזית הכנסות המדינה ממסים על יותר מ-200 מיליארד שקלים.

יצחק כהן: בעת שהוכן התקציב, במרס 2009, עם כניסת הממשלה הנוכחית לתפקידה, היתה תחזית הכנסות המדינה ממסים כ-170 מיליארד שקלים, נפילה צפויה של יותר מ-30 מיליארד שקלים אשר עמה היה צריך להתמודד.

יצחק כהן: לצד המשבר בגביית המסים גדל שיעור האבטלה וגבר החשש מגירעון העולה על 6%, שיעור המתקרב לטווח המסוכן שעלול היה להביא לפגיעה קשה בחוסנו של המשק הישראלי.

יצחק כהן: מכיוון שהפחתת הוצאות הממשלה לא היתה רצויה, לא היה מנוס מהעלאת מסים לתקופת ביניים בדרך שתאפשר את המשך פעילותה התקינה של הממשלה.

יצחק כהן: המשבר חייב את משרד האוצר להפעיל מדיניות מס בעלת שני יעדים מרכזיים: עידוד הצמיחה ושמירה על משמעת פיסקלית.

יצחק כהן: הממשלה בחרה לאמץ מדיניות קשה ואמיצה על פני מדיניות חסרת אחריות, שיכולה היתה אולי להיטיב בטווח הקצר עם כיסו של משלם המסים, אך לפגוע בו קשות בטווח הארוך.

יצחק כהן: מדיניות חסרת אחריות היתה מרעה, ראשית, את מצבן של השכבות החלשות.

יצחק כהן: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, השיג המשק הישראלי תוצאות שעלו על התחזיות: שיעורי צמיחה גבוהים וביצוע טוב מהחזוי של גביית מסים בשנים 2009 ו-2010.

יצחק כהן: תוצאות אלה הושגו בזכות מדיניות נכונה ואחריות תקציבית.

יצחק כהן: ממשלת ישראל העלתה בלית ברירה מסים שפגיעתם בצמיחה של המשק נחשבת נמוכה, כמו מע"מ או מסים על דלק וסיגריות.

יצחק כהן: תוספת ההכנסות ממסים אלה שימשה למימוש צעדים תקציביים משפרי שוויון, כמו הגדלת קצבאות הילדים וקצבאות הזיקנה והשקעות בחינוך.

יצחק כהן: הצעד החברתי החשוב ביותר שעשתה הממשלה הוא להוריד את שיעורי האבטלה בישראל; שיעורי האבטלה הם מהנמוכים בעולם המערבי – 10% באירופה, 9.6% בארצות-הברית, ובישראל 6.6%.

יצחק כהן: המשבר עוד לא לגמרי מאחורי ארצות-הברית ואירופה, והמטרה הכלכלית-החברתית הכי חשובה היא למנוע מחזות של אבטלה המונית ופיטורים המוניים עם קיצוצי שכר ופנסיה כמו שאנחנו חוזים בארצות-הברית ובאירופה.

יצחק כהן: נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, נקטה הממשלה הנוכחית שורה של צעדי מיסוי המצמצמים את האי-שוויון: הוקדמה הפחתה של 0.5% במע"מ בשל עודף הכנסות ביחס לתחזית; הורחבה התוכנית למס הכנסה שלילי לכל הארץ; תקרת ההכנסה לחיוב בדמי ביטוח לאומי ובמס בריאות הועלתה זמנית עד לפי-עשרה מהשכר הממוצע במשק; החוק לעידוד השקעות הון תוקן באופן שמגדיל ב-70% את חלקה של הפריפריה בהטבות המס; הועלו שיעורי מס רכישה על דירות להשקעה והועלתה תקרת הפטור לרכישת דירה יחידה על-ידי זוגות צעירים.

יצחק כהן: בשבוע שעבר יצרנו חבילת צעדים מאוד משמעותית שיש בה הקלות מסוימות על הדלק ועל המים וגם בשכר מינימום קיימת נכונות ללכת לגבי אלה שבאמת מרוויחים שכר נמוך.

יצחק כהן: לגבי מיסוי הדלקים – אירע הדבר והשתלבו זה בזה עליית מחירים עולמית ותוספת הבלו בשיעור של 20 אגורות.

יצחק כהן: בנושא זה הוחלט לבטל את העלאת הבלו על הבנזין ולהקצות משאבים נוספים לטובת התחבורה הציבורית.

יצחק כהן: הצעד הראשון להקלה על הנטל יוצא לדרך – שר האוצר ד"ר יובל שטייניץ חתם על צו להורדת המס על הדלק – הבלו – ב-20 אגורות.

יצחק כהן: ההפחתה תסתכם בכ-23 אגורות והיא נכנסה לתוקף אמש בחצות.

יצחק כהן: בכך שר האוצר מיישם את הראשון בסדרת הצעדים שגיבש משרד האוצר בשיתוף עם משרד ראש הממשלה להקלת הנטל, צעדים שעליהם הודיעו שר האוצר וראש הממשלה במסיבת העיתונאים ביום חמישי בשבוע שעבר.

יצחק כהן: כמו כן הוחלט לעודד את השימוש בתחבורה ציבורית, ועל כן הודיעו ראש הממשלה ושר האוצר על הפחתה בתעריפי התחבורה הציבורית בכ-10% – אוטובוסים, רכבות ו"חופשי-חודשי".

יצחק כהן: דבר נוסף – הפחתת התשלום על המים לצריכה ממוצעת.

יצחק כהן: נקבע עיקרון פשוט: מי שמוציא הרבה יותר לנפש, ובוחר לעשות זאת, ישלם באופן משמעותי יותר, כדי שאלה שמשתמשים במים ביתר חסכנות יוכלו לשלם פחות.

יצחק כהן: הדבר השני שאנחנו עושים בתחום המים – אנחנו מוסיפים גם מכסה מיוחדת לנכים ולאנשים עם מוגבלות, משום שהם צורכים יותר מים, והאוצר הולך לקראתם.

יצחק כהן: שוב, זו הפחתת תשלום על המים לצריכה הממוצעת.

יצחק כהן: העלאת שכר המינימום – אנחנו תומכים בהעלאת שכר המינימום במגזר הפרטי בהתאם להבנה בין המעסיקים להסתדרות.

יצחק כהן: לגבי הסקטור הציבורי אנו נבחן בחיוב את העלאת שכר המינימום למי שבאמת מרוויח שכר מינימום.

יצחק כהן: הממשלה נקטה צעדים חברתיים כדי לצמצם את אי-השוויון – הגדלנו את קצבאות הילדים ב-500 מיליון שקלים.

יצחק כהן: הבאנו טיפולי שיניים לילדים עד גיל 12, דבר שלא היה אף פעם – 130 מיליון שקלים.

רחל אדטו: על חשבון מה?

יצחק כהן: הגדלנו את הסבסוד לצהרונים ולמעונות-יום כדי שנשים תוכלנה לעבוד – תוספת של 320 מיליון שקלים.

יצחק כהן: ניתנה תוספת הנחה במס לאמהות עובדות – 300 מיליון שקלים.

יצחק כהן: התחלנו בפריסה ארצית של מס הכנסה שלילי – 700 מיליון שקלים – למי שנמצא מתחת לדרגת המס, שיהיה לו תמריץ לעבוד ויקבל גמול על שכרו.

יצחק כהן: הגדלנו את קצבאות הזיקנה – 400 מיליון שקלים.

יצחק כהן: הפחתנו את מס ההכנסה למעמד הביניים – 800 מיליון שקלים.

יצחק כהן: הוספנו תוספת להשכלה הגבוהה – 550 מיליון שקלים, ובנוסף הענקנו שנה אקדמית חינם לסטודנטים חיילים משוחררים ובוגרי שירות לאומי בפריפריה, בגליל ובנגב.

יצחק כהן: הוספנו לכבישים ולרכבות, בגליל ובנגב.

יצחק כהן: יש שם השקעות בסך 1.6 מיליארד שקלים.

יצחק כהן: מחשבנו את בתי-הספר בגליל.

יצחק כהן: תוכנית מחשוב בתי-ספר בגליל ובנגב ב-250 מיליון שקלים.

יצחק כהן: בנוסף אישרה הממשלה שידורי טלוויזיה דיגיטלית חינם.

יצחק כהן: האזרחים מוציאים סכום גבוה על הזכות לצפות בכמה שידורים ועכשיו יוכלו לשלם פחות.

יצחק כהן: כמו כן, הופחתו דמי הקישוריות בטלפון הסלולרי, הוגדל הפטור למס רכישה לדירה יחידה, ועוד ועוד ועוד, אדוני.

יצחק כהן: אני חושב שהתקציב הוא תקציב חברתי ויש לדחות את הצעות האי-אמון.

יצחק כהן: תודה רבה.

רחל אדטו: אתה סופר את 132 המיליון, זה בדיוק הכסף שהוצאתם מסל התרופות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אדרי בוודאי ידע לומר לו את זה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, נא לסיים.

ראובן ריבלין: אני אזמין אותך.

יצחק כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יעקב אדרי יהיה ראשון הדוברים.

ראובן ריבלין: סיעת העצמאות לא הגישה את השם של דוברה.

ראובן ריבלין: מפלגת העבודה קבעה שחבר הכנסת גאלב מג'אדלה יהיה זה שידבר בשם הסיעה.

ראובן ריבלין: מראש אני נותן לכל אחד מהנואמים ארבע דקות, אבל לא יותר.

שלי יחימוביץ': אני מוכנה לדבר על הזמן של סיעת העצמאות.

ראובן ריבלין: האם גברתי מביעה כוונה פוליטית באמירה זו, או לא?

שלי יחימוביץ': חס וחלילה, נהפוך הוא.

ראובן ריבלין: הבנתי, רק רציתי שהדבר יהיה ברור.

ראובן ריבלין: זה בלתי אפשרי.

שלי יחימוביץ': חבל.

ראובן ריבלין: אלא אם כן גברתי מזדהה עם העקרונות – – –

חיים אורון: האם תקנון הכנסת שונה ואפשרי סיעת יחיד עם ארבעה חברים?

ראובן ריבלין: אני פעם הייתי בסיעת הליכוד עם הרבה יותר חברים מאשר חמישה, ובכל זאת היו מנהיגים והיתה סיעה, אני הייתי הסיעה.

חיים אורון: אבל סיעת יחיד לא הייתם.

ראובן ריבלין: היו מנהיגים והיתה סיעה, אני הייתי הסיעה, היחידי שהיה הסיעה, כל השאר היו המנהיגים, זה קורה גם במפלגות גדולות יותר.

ראובן ריבלין: עובדה שכולם הסכימו אתי שאני הסיעה והם המנהיגים; תשאל את גדעון עזרא, הוא היה אתי אז.

ראובן ריבלין: בבקשה חבר הכנסת אדרי, לרשותך ארבע דקות.

ראובן ריבלין: ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, יצחק וקנין, ייתן לכולם ארבע דקות אבל לא יותר מזה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, סגן השר, חברי חברי הכנסת, לקחתי על עצמי, כמיטב יכולתי, לעלות כל שבוע ולצלצל בפעמונים.

יעקב אדרי: בנושא הדיור – זה נושא שאני חושב שהוא פצצת הזמן הבאה וחבל שהממשלה הזאת לא מתייחסת מספיק לעניין הזה.

יעקב אדרי: קיוויתי – אני בטוח גם ששר השיכון ועוד אלפי זוגות במדינת ישראל מכל הסקטורים קיוו – שבשבוע שעבר, במסיבת העיתונאים שהיתה ביום חמישי, תצא איזה בשורה גם בנושא הדיור.

יעקב אדרי: לא נאמרה שם מלה אחת, כלום.

יעקב אדרי: הובטח לנו לפני – אני כנראה מפריע לסגן השר.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ואדוני השר, זה מפריע לניהול הישיבה.

יעקב אדרי: כולנו קיווינו בשבוע שעבר שתהיה התייחסות של הממשלה בנושא בוער מאוד – נושא הדלק חשוב, הלחם, הקמח – אבל גם נושא הדיור הוא פצצת זמן.

יעקב אדרי: הובטח לנו – מי שזוכר – לפני חצי שנה, במסיבת העיתונאים של ראש הממשלה, שר השיכון ושר האוצר, שיהיו צעדי המשך בנושא הדיור.

יעקב אדרי: צעדים אין.

יעקב אדרי: היה נושא של מס רכישה בוועדת הכספים, אנחנו רואים שעל דירה ראשונה מדובר בהנחה של 10,000 שקלים.

יעקב אדרי: אני לא מזלזל באף שקל, אבל כאשר מדובר על מחירים של מיליון, 1.2 מיליון, 1.3 מיליון, 1.5 מיליון לדירה, 10,000 שקל בטלים בשישים, זה כלום.

יעקב אדרי: אני חושב שעל הממשלה לתת את דעתה וכמה שיותר מהר.

יעקב אדרי: בשבוע שעבר היה כאן שר השיכון, אמרנו את הדברים, הוא מבין, והוא גם נמצא במצוקה.

יעקב אדרי: חברי היושב-ראש גם העלה את נושא המשכנתאות, זה חלק מפתרון, אבל שוב אני אומר, תבדקו טוב את הנושא, כי אני יודע מה האוצר מתכוון לעשות.

יעקב אדרי: הוא מציע פיילוט – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אדרי, אני אומר לך, צריך פה טיפול מערכתי ולא נקודתי.

יצחק וקנין: אין ספק בכלל.

יעקב אדרי: אני ממשיך, אני מדבר בנושא המשכנתאות כי זה נושא חשוב, כי זה פתרון – אני חושב שעשית נכון וכולם חתמו לך – אבל לצערי הרב, אני שומע על פיילוט פה ופיילוט בדרום ופיילוט בצפון, שניים-שלושה יישובים ובזה נגמר הסיפור.

יעקב אדרי: אני מקווה מאוד שתילחמו על העניין הזה.

יעקב אדרי: אנחנו כמובן נעמוד לצדכם בנושא הזה.

יעקב אדרי: אבל אתה צודק, זה טיפול מערכתי שצריך לכלול, א.

יעקב אדרי: את המשכנתאות.

יעקב אדרי: מחירי הקרקע, שזו בעיה גדולה מאוד, שם הממשלה יכולה לקבוע, לפחות בפריפריה, שזה יהיה מאפס עד 30% מהערכת השמאי – זה היה בעבר – על-פי מדרג היישובים.

יעקב אדרי: אבל מחיר הקרקע הגיע לשמים, אז ודאי שמחיר הדירה יעלה.

יעקב אדרי: מה יעשו הקבלנים?

יעקב אדרי: בדרום ובצפון, למה לא לתת מחירים כפי שהיה בשנות ה-90 – מי שזוכר – השמאי העריך ב-100,000 שקל, נתנו מאפס על מחיר קרקע ועד 30%.

יעקב אדרי: זה נתן אפשרות להוזיל את העסק.

יעקב אדרי: סבסוד פיתוח – שוב, על-פי מדרג היישובים.

יעקב אדרי: היישובים הרחוקים יותר עם מצב סוציו-אקונומי נמוך יותר – סבסוד גדול יותר.

יעקב אדרי: בכל מכרז של המינהל יהיו 20% דירות קטנות.

יעקב אדרי: אני הגשתי הצעת חוק, לא ראיתי שוועדת השרים מתייחסת לזה.

יעקב אדרי: יש פה ושם ניסיונות, אבל זה צריך להיות בחקיקה.

יעקב אדרי: כל מכרז של המדינה, 20% מהדירות יהיו עד 100 מטר.

יעקב אדרי: זה יוזיל.

יעקב אדרי: גם אנחנו גדלנו בדירות קטנות, לא יקרה כלום.

יעקב אדרי: זוגות צעירים רוצים את זה, הם מבינים שההתחלה קשה והם צריכים דירות קטנות.

יעקב אדרי: זה יוזיל.

יעקב אדרי: אבל לא עושים את זה.

יעקב אדרי: דבר נוסף, שמעתי את שר השיכון אומר שהוא רוצה לשווק קרקע לא מתוכננת.

יעקב אדרי: אין בזה כלום, כי קרקע לא מתוכננת – זה ייקח שנים עד שיגמרו את העניין הזה, עד שיגמרו את התכנון; אנחנו יודעים מה זה תכנון.

יעקב אדרי: אני בכל זאת חוזר להצעתי; היא לא סימפתית, היא לא אהובה, היא לא אהודה, אבל היא פותרת את העניין.

יעקב אדרי: נושא הוול"לים, לשנה – הממשלה יכולה להחליט לשנה על ול"לים.

יעקב אדרי: היא תשחרר את הפקק של התכנון, ויש פקק בלתי נסבל.

יעקב אדרי: חברי חבר הכנסת זאב בילסקי, נדמה לי שאתה הבאת את הדוגמה שבמחוז המרכז אין יושב-ראש, אין מתכנן מחוז, אני זוכר את הדברים.

יעקב אדרי: אם ילכו על פתרון מערכתי, כמו שאומר היושב-ראש, אני חושב שזה יביא להקלה; זה לא מהיום למחר אבל זה לפחות כיוון נכון.

יעקב אדרי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת .

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק וקנין: ואחריו – חבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, שמעתי כאן כמה חברי כנסת שהתייחסו לכל הקשור למסים.

אלכס מילר: כאשר אנחנו מסתכלים על התמונה הכללית אנחנו רואים שאזרחי מדינת ישראל משלמים על הצרכים המינימליים שלהם, אם דלק, אם מים, אם אוכל – בכל אותם נושאים אנחנו רואים שיש עלייה דרמטית מאוד, שיש מיסוי, ואני חושב שהגיע הזמן שבחלק מהנושאים, שבנושא כמו מים לא יחול מס.

אלכס מילר: זה דבר בסיסי שהמדינה צריכה לתת, ולא להרוויח על העניין הזה.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שנטפל בכך בהקדם; יש הצעת חוק שלי בעניין, יש גם הצעת חוק של חבר הכנסת גפני וחברים נוספים, הצעה שמטפלת בכל הקשור לפטור ממע"מ על המים.

אלכס מילר: אבל מה שהכי – הייתי אומר – מפתיע אותי, כאשר אני שומע את סיעת קדימה כל פעם כשאנחנו מעלים נושאים שונים שהם על סדר-היום הציבורי – כמו הנושא של מחירי המים, כמו הנושא של חוקים בעניין ברית הזוגיות, חוקים של גיור, הנושא של שינוי שיטת הממשל, וכל פעם אנחנו שומעים חברי כנסת שעולים, מהסיעה של מפלגת קדימה בכנסת, וטוענים: אנחנו היינו בשלטון, עשינו טעויות, אבל עכשיו אנחנו פיקחים ואפשר לשנות את זה.

אלכס מילר: אתה יודע, אומנם צעיר הייתי – עדיין לא זקנתי, אבל אני יכול ללמוד מהדברים שנעשו בעבר.

אלכס מילר: במשך אותן שלוש שנים וחצי שמפלגת קדימה היתה בשלטון, כל כך הרבה טעויות נעשו, שעכשיו הממשלה, שהגיעה בשנת 2009, במשך שנתיים מנסה לשפר את אותן הטעויות.

אלכס מילר: אני זוכר, יושבת כאן חברת הכנסת יחימוביץ – – –

אלי אפללו: איפה היית, באופוזיציה או בקואליציה?

אלכס מילר: אנחנו היינו באופוזיציה, ותאמין לי, אני – – –

אלי אפללו: הייתי בקואליציה, שלא תשכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: לא, אני רוצה לרענן לו את זיכרונו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: – – – בקואליציה.

רוברט אילטוב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אפללו, נא לא להפריע לדובר.

אלכס מילר: יושבת כאן חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שהיתה חברת ועדת הכספים גם בכנסת הקודמת, אם אני לא טועה – נכון, גברתי?

שלי יחימוביץ': כן.

אלכס מילר: ואת זוכרת איזה צעקה קמה כשמפלגת קדימה החליטה להטיל מס על קרנות השתלמות.

אלכס מילר: חברים, צריך להיות הוגנים.

אלכס מילר: צריך להיות הוגנים.

אלכס מילר: כשאתם באים ועושים דבר, ואז יש צעקה ציבורית, ואז הדבר לא כל כך מתאים, אז אתם באים – – –

אלי אפללו: מי היה יושב-ראש ועדת הכספים?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אפללו.

אלכס מילר: – – – ואז אתם באים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: מי היה יושב-ראש ועדת כספים?

אלכס מילר: – – – ואז אתם באים ומשנים את דעתכם – – –

אלי אפללו: רק שיזכור.

אלכס מילר: – – – רציונלית, וממשיכים הלאה.

אלכס מילר: אני מאמין שבכל ממשל אפשר לעשות שינויים, אפשר לעשות טעויות, אפשר להבין אותן, אפשר להכיר, אבל מרוב הטעויות שעשיתם, איך אתם יכולים לבקש מאזרחי מדינת ישראל – אחרי כל כך הרבה טעויות – חזרה את השלטון, שהיה אצלכם?

אלכס מילר: איך אפשר?

אלי אפללו: סטס היה יושב-ראש הוועדה.

אלכס מילר: תראו כמה נושאים: אני שומע את חבר הכנסת מולה תוקף ותוקף על כל הנושא של ברית הזוגיות – הרי ישבתם שלוש שנים וחצי, החוקים היו על סדר-היום, איפה הייתם?

אלכס מילר: אתם תוקפים על שינוי שיטת הממשל – הקמנו שולחן עגול, הבאנו כל כך הרבה הצעות, שום דבר לא התקדם.

אלכס מילר: אז בואו תהיו אמיתיים, אל תהיו צבועים; אל תבקשו מאזרחי מדינת ישראל לתת לכם עוד פעם את השלטון, אחרי כל כך הרבה טעויות שעשיתם, ועד היום מה שאנחנו מנסים לעשות זה לטפל בטעויות שנעשו על-ידיכם.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלי אפללו: מי עושה את הגזירות עכשיו?

אלכס מילר: דבר שני, אני שומע – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אפללו.

אלכס מילר: – – גם רבים מדברים כאן על הנושא של הדיור; חבר סיעת

אלכס מילר: כם, חבר הכנסת יואל חסון, בכנסת הקודמת היה יושב-ראש שדולה לקידום הדיור לצעירים.

אלכס מילר: מה עשיתם?

אלכס מילר: חבר סיעתכם.

אלכס מילר: אז תהיו הוגנים – – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אלכס מילר: אז תהיו הוגנים, תתמכו במה שלפחות מנסים לעשות ולשפר את מה שאתם גרמתם – כל כך הרבה נזקים, ותחכו בסבלנות עם הנושא של השלטון.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלי אפללו: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אמנון כהן, ואחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת כהן, לרשותך ארבע דקות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להגיד תודה לראש הממשלה, לשר האוצר – אומנם מאוחר, אבל יש אמרה שאומרת:

אמנון כהן: מוטב מאוחר מאשר אף פעם – שהתעשתו – –

שלמה מולה: – – – לא מאמין – – –

אמנון כהן: – – והורידו את המס על הבלו, ועוד כמה הטבות שאנחנו עדיין – אני אישית עוד לא ירדתי לסוף הדעת איך זה יתבטא בסופו של התהליך, איך זה יגיע לאזרח, אבל הכוונה היא טובה.

אמנון כהן: אני מדגיש שהיא הגיעה מאוחר מדי.

אמנון כהן: ואני מזכיר לחברי כאן – חלקם היו אתי יחד בוועדת הכספים באישור תקציב המדינה – שבוועדה הצלחנו, בחוק ההסדרים, להוריד כמה גזירות קשות על עם ישראל.

אמנון כהן: נושא של קצבאות הילדים שהיה אמור לרדת, האי-עדכון הזה, אנחנו מנענו אותו, ועוד שורה של גזירות שבשיתוף פעולה עם יושב-ראש הוועדה ובתיאום עם האוצר, חברי ועדת כספים מהקואליציה, כמובן גם האופוזיציה סייעה לנו בדברים האלה, אבל אנחנו הובלנו את הקווים האלה.

אמנון כהן: ובאותו לילה של ההצבעה הסבירו לנו שיש חור בתקציב, של 1.7 מיליארד, והדרך היחידה שבה אפשר לא לפרוץ את מסגרת התקציב היא: חייבים להטיל את הבלו על אזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: בוועדה היה דיון, לאחר מכן אנחנו, כחברי הקואליציה, נכנסנו לחדרו של יושב-ראש הוועדה, וישבנו שם גם עם אנשי האוצר, והצענו כמה חלופות, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: אמרנו, למה להטיל גזר-דין כזה של מס עקיף, כאשר זה פוגע בחוליה הכי חלשה בחברה הישראלית, מס, בלו; במקום זה אפשר להגיע למצב של אי-עדכון של מס החברות ומסים ישירים, שזה פחות או יותר נותן את אותו הסכום.

אמנון כהן: ואמרנו: ייתכן שהשנה תהיה טובה, בהמשך נראה, אולי העדכון ייכנס לתוקף יותר מאוחר.

אמנון כהן: והיה דיון סוער בחדרו של יושב-ראש הוועדה, והתקשרו אפילו לראש הממשלה, ללשכתו, ואמרו שיש הבטחה למשק, שחייב להיות עדכון של מס החברות, שזה ירד ב-1%, גם המס הישיר, אבל כן יהיה אפשר לפגוע בציבור הרחב.

אמנון כהן: נשכנו שפתיים כמובן, אנחנו חברי הקואליציה, יש לנו אחריות, הכי קל לא להצביע, הכי קל לצעוק – פופוליזם – והכי קל להצביע בעד ואחר כך לצאת לרחובות להוביל את המהלך.

אמנון כהן: צריך לקבל אחריות.

אמנון כהן: בן-אדם שיושב בוועדה, ולפעמים מצביע בניגוד לרצונו, בגלל אילוצים קואליציוניים, צריך לקבל אחריות.

אמנון כהן: ואדוני, אני רק אומר לך לסיום – אמרנו את זה גם היום בדיון בוועדת הכספים, שאנחנו הפעם נגלה אחריות בוועדת הכספים.

אמנון כהן: לא יהיה מצב שיביאו קיצוץ flatמול משרדי הממשלה כדי לא לפרוץ את מסגרת התקציב, ולא ישאלו אותנו.

אמנון כהן: לא ניתן עוד לפגוע בשכבות החלשות, לא ניתן לקצץ בקצבאות של השכבות החלשות, במשרד הרווחה ובמשרד החינוך.

אמנון כהן: כל שקל, אנחנו נבחן מאיפה מורידים אותו – שזה ילך לפעילויות שהממשלה רוצה להוביל.

שלמה מולה: אני מבטיח לך, בסוף תצביעו בעד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ואחריו – חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, בדיון בוועדת הכספים הבוקר שמענו נתונים ומצגת מאלפת מהצוות הבכיר של האוצר.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר באופן הכי ברור: לרגע, מי שבא מבחוץ לא רק משתכנע, אלא גם נהנה מהמצגת ומהנתונים – היטיבו עם העם.

גאלב מג'אדלה: זה נשמע כל כך משכנע.

גאלב מג'אדלה: מזל שאנחנו חיים בארץ, מתחככים עם הציבור הרחב מדי יום.

גאלב מג'אדלה: וכמובן, יהיה דיון המשך, שבו אנחנו נאמר להם את דעתנו, כמו שחברים שקיבלו זכות דיבור אמרו להם באופן ברור שדעתנו היא כמעט בהסכמה, כולל אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: איך אפשר לומר לנו דברים כאלה כאשר קו העוני עולה מדי יום, שבוע, חודש ושנה, 50.7 קו העוני בישראל.

גאלב מג'אדלה: המעצמה הזאת, מדינת ישראל, קו העוני בה 50.7.

גאלב מג'אדלה: כמובן שאין לי כוונה, חלילה, שנבין, קו העוני שונה מבמקומות אחרים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא מדברים על קו העוני באפריקה, אבל זה קו העוני של מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: איך אפשר, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, להמשיך להתהלך בחוצות העיר כאשר יש לנו שכר מינימום בקושי, ויש לנו שכר חודשי מיליון פלוס.

גאלב מג'אדלה: אדוני השר בגין, מהמשפחה שבאת – – –

זאב בנימין בגין: רציתי לשאול אם הנתון שהבאת בפנינו היה לפני או אחרי תכנוני העבר?

גאלב מג'אדלה: הנתון שהבאתי לך הוא מהדוחות שקיבלנו לפני חודש.

גאלב מג'אדלה: כל מה שעשה כבוד ראש הממשלה ביום חמישי היה קוסמטיקה.

גאלב מג'אדלה: זה לא הזיז כהוא-זה אף עני אחד.

גאלב מג'אדלה: אני מבטיח לך, לך תבדוק את זה אצל הכלכלנים הטובים ביותר.

גאלב מג'אדלה: זה היה מס שפתיים – – –

כרמל שאמה-הכהן: מה, רף המינימום עוד לא – – –

גאלב מג'אדלה: עוד לא עלה שכר המינימום.

גאלב מג'אדלה: עוד לא עלה.

גאלב מג'אדלה: הוא ייכנס למשא-ומתן – – –

כרמל שאמה-הכהן: לא, ב-1 ביולי – – –

גאלב מג'אדלה: לא, תסלח לי, גם כשיעלה שכר המינימום, אני מודיע לך שקו העוני לא ירד.

כרמל שאמה-הכהן: הקו לא ירד, אנשים יעלו מעליו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאמה, אנחנו מדברים על אנשים זועקים לשמים.

גאלב מג'אדלה: לכו תפגשו אותם בעיירות הפיתוח, ביישוב הערבי, בשכונות בערים הגדולות.

גאלב מג'אדלה: לכו תראו את העם, תתחככו עם העם, תעמדו על המצב האמיתי שלו.

גאלב מג'אדלה: אני מודיע לכם שהסכנה הגדולה ביותר לנו, כחברה הישראלית, זה לא אחמדינג'אד אלא הפערים החברתיים.

גאלב מג'אדלה: זה שיש משפחה עם שבעה ילדים ומשתכרים 3,500 בקושי, ואחד מרוויח מיליון ורבע בחודש, זה מה שצריך להדאיג אותך, חבר הכנסת שאמה, בתור אזרח ואחרי זה בתור נבחר ציבור ואחר כך בתור קואליציה ואחר כך בתור יושב-ראש של הכנסת.

שלמה מולה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מולה, אתה שומר הסף אני רואה, אתה אומר מי הצביע, מה עשה.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך, אם היית בקואליציה – – –

שלמה מולה: – – –

גאלב מג'אדלה: גם קל לדבר – לפני שבועיים, כשהיינו בקואליציה, כי אני יודע לכבד משמעת; אני לא מאלה שעוסקים בדמגוגיה ובססמאות כל בוקר, מצביע א' ומדבר ב'.

גאלב מג'אדלה: אני הייתי בקואליציה, לצערי הרב, בעל כורחי, מאונס.

גאלב מג'אדלה: ברוך השם, אתה השם מלך השמים, שפטרת אותנו.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה מאונס?

יצחק וקנין: חבר הכנסת מג'אדלה, אפשר לסיים?

גאלב מג'אדלה: לכן, אני אומר לכם, תהיו מודאגים.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לכם, תהיו מודאגים.

גאלב מג'אדלה: יש במדינה הזאת עניים שלא חיים בכבוד.

גאלב מג'אדלה: זה הדבר הרע ביותר שיכול לקרות לאזרח.

גאלב מג'אדלה: חלוקה צודקת.

גאלב מג'אדלה: מאיפה באתם?

גאלב מג'אדלה: אתם ייצגתם את השכבות החלשות לא מזמן.

גאלב מג'אדלה: ראש הממשלה בגין, עליו השלום – – –

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: – – – שיקום שכונות, דאגה לפרט, דאגה לאזרח, דאגה לעני.

גאלב מג'אדלה: אתם הסתאבתם, זנחתם את המקורות, ועכשיו אתם רוצים גם להביא אותנו אתכם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נוביל את המאבק החברתי לטובת האזרח במדינת ישראל, יהודי כערבי, צפון, דרום, גליל, נגב.

גאלב מג'אדלה: נעשה את זה, והדגל הזה, נניף אותו גבוה ונוביל אותו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות.

יצחק וקנין: זה הנאום הראשון של אדוני בכנסת הזאת?

ישראל אייכלר: לא, ברוך השם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אדוני כבוד השר, חברי הכנסת, כשאני רואה את הכותרות של הצבעת האי-אמון, חשבתי שאני צריך להצביע בעד האי-אמון.

ישראל אייכלר: כל מלה שם נכונה.

ישראל אייכלר: כולם מדברים על עליות מחירים של לחם וחלב.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על בעיה שהיא הרבה יותר יקרה מלחם וחלב, וזה עניין מחירי הדיור.

ישראל אייכלר: אדם רגיל יכול להרשות לעצמו עוד כמה אגורות ללחם ואפילו לחלב, אבל אם אין לו קורת-גג והוא צריך להפוך לעבד לכל ימי חייו עבור דירה, או לשלם שנים רבות שכר-דירה שעולה על התשלום החודשי של המשכנתה, ולבסוף להישאר בלי דירה ובלי כסף לאחר 20 שנה של מגורים בדירה שכורה – זאת גזירה שהתחדשה עלינו רק בעשורים האחרונים.

ישראל אייכלר: רבותי חברי הכנסת, יש לי הרבה מה לומר על שלטון מפא"י.

ישראל אייכלר: איך אומרים היום?

ישראל אייכלר: אללה ירחמו.

ישראל אייכלר: אבל בימים הקשים הללו, כאשר הם שלטו במדינה, המדינה ראתה את עצמה אפוטרופוסית לספק דירה לעולים חדשים ולוותיקים ולזוגות צעירים בבנייה ציבורית, חברות משכנות, הפרחת השממה ואפילו מקומות תעסוקה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להזכיר לטובה את שר האוצר פנחס ספיר שהיה אומר כל בוקר: אני קם ושואל את עצמי כל בוקר איך אני מאכיל היום שלושה מיליון פיות בלחם ותעסוקה.

ישראל אייכלר: האם גם אנחנו, ההנהגה של היום, שואלת את עצמה כל בוקר את השאלה הזאת?

ישראל אייכלר: ספיר הקים בעיירות פיתוח ובערים מפעלי טקסטיל שלא היו כל כך רווחיים.

ישראל אייכלר: מדינת ישראל קראה לעצמה אז מדינת רווחה.

ישראל אייכלר: ידענו כי רוב המשאבים הולכים לאלה שהיה להם "צעטלך" של אנשי שלומנו בקיבוצים, במושבים ובמפלגת השלטון.

ישראל אייכלר: אבל כשהיתה אחריות מוצהרת לפרנסתם של ישראל, כל האזרחים נהנו מכך, אם לא במישרין לפחות בעקיפין.

ישראל אייכלר: קראתי הרבה מחקרים על המצב הדמוגרפי של ירושלים בעוד עשור שנים בלבד.

ישראל אייכלר: יש בריחה מירושלים, ומנסים להסיט את זה לכיוון – זה מפני שיש חרדים, בשעה שהחרדים הם הרוב בקרב הצעירים שעוזבים את ירושלים בגלל בעיית מחיר הדיור.

ישראל אייכלר: הדרך היחידה להוזלת הדירות ולהחזרת הצעירים מכל העדות והחוגים לירושלים היא בניית 30,000 דירות בכל סביבות ירושלים.

ישראל אייכלר: אפשר וצריך לעשות את זה עכשיו.

ישראל אייכלר: מי שמדבר על ירושלים צריך להוזיל את מחירי הדיור בירושלים ולהביא תעסוקה לירושלים, וכל הדיבורים האחרים הם דיבורי סרק.

ישראל אייכלר: אז אומרים שרוצים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-סימון, זה מפריע לישיבה, אתה מדבר בקול רם.

ישראל אייכלר: – – – אומרים שרוצים אוכלוסייה יצרנית בירושלים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבשר לכם: ישנם צעירים חרדים יצרניים שמחפשים עבודה בהיי-טק ובלואו-טק בירושלים והם לא מתקבלים לעבודה בגלל גזירת התעודות האקדמיות, שהיא גזירה נוראה.

ישראל אייכלר: אם יכירו בהשכלה תורנית, ירושלים תפרח ותשגשג וגם תוכל להחזיק על כפיים את אותו שבט לוי קטן וקדוש, שיושב ולומד תורה ובזכותו כולנו חיים.

ישראל אייכלר: אבל בעוונותינו, רוב החרדים אינם יכולים להימנות עם שבט לוי והם לא זכו לכך והם רוצים לעבוד, ופשוט מרעיבים אותם על-ידי הגזירות של התעודות האקדמיות.

יצחק וקנין: אם אפשר משפט אחרון, כי זמנך תם.

ישראל אייכלר: אם זמני תם, אני רק אגיד משפט אחרון: יש עכשיו הרבה בדיקות על בני ישיבות ועל כוללים.

ישראל אייכלר: סיפר לי מישהו דבר מוזר, שיש חוק שאברך כולל, אסור לו להתפרנס.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, סטודנט, מותר לו להתפרנס בתלוש, וזה בסדר גמור.

ישראל אייכלר: למה לא יגידו גם לאברך כולל שרוצה לשבת וללמוד שבשעות האחרות הוא יכול להתפרנס?

ישראל אייכלר: זה גם יביא עוד ייצור, עוד תעסוקה.

ישראל אייכלר: רואים שזאת גזירה בלתי אפשרית.

ישראל אייכלר: אני מציע שישנו את הדבר הזה, יכירו בהשכלה תורנית כמו בתואר אקדמי, יקבלו אותם למקומות עבודה, וגם מי שיושב ולומד תורה יוכל להתפרנס בשעות הלילה, בשעות האחרות.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק וקנין: בזמן שאתה עולה – הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 127) (תשלום גמלת סיעוד לידי הזכאי – הארכת תקופת הניסיון), התשע"א–2011; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 20) (הגנה על מידע סודי שנמסר אגב רישום תכשיר רפואי), התשע"א–2011; והצעת חוק החברות (תיקון מס' 15) (ממשל תאגידי בחברת איגרות חוב), התשע"א–2011.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: שנתיים לבחירות: אזרחי ישראל קורסים תחת עול הגזירות של ממשלת המסים של נתניהו;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: עליית המחירים של מצרכי היסוד והפגיעה בשכבות החלשות לרבות תושבי הפריפריה והיישובים הערביים

יצחק וקנין: בבקשה, חבר הכנסת .

יצחק וקנין: לרשותך ארבע דקות.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, במקורות שלנו יש אמירה מפורסמת שאמר הח'ליף הרביעי בממשלת האסלאם בראשית דרכו, שנקרא עלי אבן אבי טאלב, עליו השלום.

אברהים צרצור: הוא קבע כלל ברזל בנוף שנקרא "צדק חברתי".

אברהים צרצור: הוא אמר את הדבר הזה, אני אומר בערבית ואתרגם את זה לאחר מכן.

אברהים צרצור: התרגום של האמירה המפורסמת הזאת, שהפכה לכלל ברזל במה שנקרא צדק חברתי, היא כך: אני משתומם על אדם – – –

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, אדוני סגן שר החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: עדיין ברכות – הם מברכים אותי.

יצחק וקנין: יואיל לשבת במקומו.

יצחק וקנין: אדוני יכול להמשיך.

אברהים צרצור: התרגום של האמירה שהזכרתי עכשיו: אני משתומם על אדם שלא מוצא פת לחם, איך הוא לא יוצא אל שליטיו כשהוא נושא את חרבו בידו.

אברהים צרצור: דברים מעניינים מאוד.

אברהים צרצור: אין באמירה הזאת, כבוד השר, כבוד היושב-ראש, אין באמירה הזאת רק עידוד של ההמון העשוק על-ידי שליטיו לצאת כדי לקבל את זכויותיו, להילחם למען זכויותיו; יש גם הסתה של ההמונים העשוקים לצאת ולהשתמש בכל הכלים הלגיטימיים כדי להשיג את זכויותיהם, כדי לקבל את זכויותיהם משליטים שלא מאפשרים להם לקבל את הזכויות האלה בצורה מסודרת.

אברהים צרצור: וזה גם מאיר את עינינו – זה משליך אור על התפקיד של ההמונים בהשגת מה שנקרא "צדק חברתי" אל מול ממשלות שהמדיניות שלהן היא פשוט מאוד לחזק את העשירים ולתת לעניים להידרדר עד כמה שאפשר ולהתבוסס בביצה שנקראת עוני, וחיים מתחת לקו העוני, גם כן.

אברהים צרצור: התפקיד של ההמונים הוא מרכזי, כבוד השר, והדבר המעניין במדינת ישראל הוא שההמון, שלצערי הרב, לפי הדוחות של המוסד לביטוח לאומי, וגם לפי דוחות של מרכזי מחקר חברתיים, וגם דוחות של משרדי הממשלה השונים – מוכיחים מעל לכל ספק שיש בעם בישראל, יהודים וערבים, אחוז גדול מאוד, מעל 50%, שחי, לצערי הרב, מתחת לקו העוני, ויש אחוז גם לא מבוטל שהוא קרוב מאוד לקו הזה, שבתנאים מסוימים יכול להידרדר, להתחלק גם מתחת לקו העוני, וזה דבר מדהים.

אברהים צרצור: על כן הדבר במדינת ישראל – שהעם בולע את הצפרדעים, עם כל העצמות שיש בהן, שמושתות על-ידי הממשלות השונות, ולא רק על-ידי הממשלה הזאת, על-ידי כל הממשלות השונות, בולע את הצפרדעים האלה, ושותק, וממשיך באמת לזלול את הדייסה הזאת, שהממשלות מבשלות לו, בלי להרים עפעף, בלי לזוז, בלי לעשות מאומה כדי להגן על עצמו וכדי להילחם במדיניות הזאת, שגורמת לו עוול נורא, ככל שהזמן עובר.

אברהים צרצור: על כן, אני אומר, כבוד היושב-ראש, ובזה אני מסיים: יש טקטיקה של כל הממשלות, שהיא טקטיקה שקופה מאוד – מצב נתון של אוכלוסייה שחיה מתחת לקו העוני, או מעל לקו העוני, קרובה לקו העוני, הממשלה באה ולוחצת יותר, העם צועק, והממשלה מבטלת את התוספות האלה, או משאירה את העם כשהוא חי במצב הגרוע ביותר.

אברהים צרצור: הטקטיקה הזאת שקופה מאוד, והגיע הזמן שהעם, שההמון העשוק יבין את הטקטיקה הזאת ויילחם בה כדי להוציא את עצמו מהצינוק הזה, שנקרא עוני, עד כמה שאפשר.

אברהים צרצור: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת .

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת .

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת אריה אלדד, ארבע דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הממשלה מטילה גזירות כהרגלה – לא הממשלה הראשונה ולא השנייה – גזירות על מים, ועל חשמל, ועל דלק, ועל קמח; גזירות.

אריה אלדד: כל הממשלות עשו את זה בעבר, אחת הרבתה, ואחת המעיטה, אבל מה קרה שהממשלה הפעם חזרה בה לפחות לגבי מקצת הגזירות והסירה אותן, או הקלה מהן?

אריה אלדד: יש אומרים: אימת כיכר תחריר נפלה על הממשלה, שמא שוועת ההמונים תועתק לכיכרות שלנו, ויבואו וירעידו את אמות הסִפים גם בביתנו.

אריה אלדד: יש אומרים: אימת כיכר תחריר נפלה על חלק מנבחרי הציבור שלנו, אותם אלה – יש לומר ביושר רב – שבצביעות רבה הצביעו לפני כמה שבועות בתמיכה בחלק מהגזירות, בתקציב הדו-שנתי שכולל חלק מההעלאות והגזירות הללו, ועכשיו שמעו את אנקת ההמונים ופחדו מאפקט כיכר תחריר, ושלושה שבועות או ארבעה שבועות או חמישה שבועות לאחר שתמכו בכל הגזירות האלה קפצו כטרמפיסטים על עגלת המשוועים והזועקים וגם הם קמו לזעוק – הנה, התייקרו המים, והחשמל, והדלק והקמח.

אריה אלדד: בין כה וכה אנחנו מבינים שיש כאן חדשות רעות וחדשות טובות.

אריה אלדד: החדשות הרעות הן שהממשלה רעה, היא מטילה גזירות על העם; והחדשות הטובות הן שהממשלה חלשה, כלומר היא גם יכולה לחזור בה מחלק מהגזירות שהטילה.

אריה אלדד: עכשיו, אנחנו ראינו תופעה דומה בשנה האחרונה, בשנה וחצי האחרונות – ממשלת ישראל הטילה גזירות על הבנייה היהודית ביהודה ושומרון; הקפיאה את הבנייה היהודית ביהודה ובשומרון, והסבירו לנו שזה קשה, וחסר תקדים, וחד-פעמי.

אריה אלדד: לפני כמה שבועות שמעתי את ראש הממשלה – במו-אוזני שמעתיו – אומר שהנשיא אובמה לחץ, והוא היה מוכן להאריך את ההקפאה בשלושה חודשים נוספים.

אריה אלדד: אנחנו ידענו שהוא היה מוכן להאריך את ההקפאה, ולכן הפעלנו את כל הלחץ שידענו – אנשי שדולת ארץ-ישראל בכנסת – הפעלנו את כל הלחץ שידענו; גייסנו שרים, גייסנו חברי כנסת, מרבית חברי סיעת הליכוד חתמו על מכתב לראש הממשלה, ואכן, ראש הממשלה, שהתחייב לנשיא אובמה לקבל את הגזירה הזאת, גם הוסיף תנאי ואמר שאת כל המתנות שהנשיא אובמה הבטיח לנו כתמורה על הארכת ההקפאה, כזכור – שהיתה חד-פעמית – כתמורה על הארכתה, הוא מבקש בכתב, שגם יכתוב לנו את כל המתנות הללו בצ'ק שאי-אפשר לחזור בו.

אריה אלדד: הנשיא אובמה שקל והחליט שלא כדאית לו העסקה הזאת וויתר על המתנות וויתר על המשך ההקפאה.

אריה אלדד: מה זה מלמד אותנו?

אריה אלדד: שממשלה יכולה להיות גם רעה וגם חלשה, גם להתכופף תחת הלחץ שמפעילים חברי הכנסת.

אריה אלדד: אני קורא לכל חברי הכנסת נאמני ארץ-ישראל, בקואליציה, באופוזיציה, באשר הם, לא להתבייש, להפעיל את כוחם שהתגלה עתה, כשהממשלה קשובה ונכנעת גם ללחצים מבית, גם בנושאי ארץ-ישראל.

אריה אלדד: וכאשר סוגיית הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון, ההקפאה של הבנייה הממשלתית עדיין שוררת – שר הביטחון מסרב לחתום על תוכניות בנייה חדשות; בירושלים בונים מעט מזעיר, בירושלים בקושי בונים 10% מהצרכים השנתיים לגידול האוכלוסייה בירושלים.

יצחק וקנין: אבקש להשתדל לסיים.

אריה אלדד: את הכוח הזה אפשר להפעיל לא רק בלחם ומים ודלק, אפשר גם להפעיל אותו במאבק על ארץ-ישראל.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת .

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת ברכה, ארבע דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, משום מה יש אנשים שהיו מרוצים וטובי לב למחרת מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה ושר האוצר ביום חמישי האחרון, עד כדי כך שההסתדרות, שאמורה להוביל את המאבק החברתי למען זכויות העובדים, באה ומעיינת מחדש בעצם ההכרזה על עיצומים במשק.

מוחמד ברכה: אני מניח שבינתם של אנשי ההסתדרות אינה נופלת משלי לגבי המשמעות האמיתית של מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה ושל שר האוצר.

מוחמד ברכה: מה היה שם בעצם?

מוחמד ברכה: בעצם קמה זעקה על פרט או שניים במדיניות הכלכלית – מחירי הדלק ומחירי המים – ויש חברי כנסת מהקואליציה שעלו על הגל וניסו לקצור רווח פוליטי זול אף שהם היו שותפים להחלטות על ההתייקרויות.

מוחמד ברכה: ואז בעצם כשאנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, בזמן הדיונים של התקציב על העזים שמכניסים ומוציאים, זה פשוט עז קלאסית שהכניסו את ההתייקרויות ואחרי כך הוציאו אותן.

מוחמד ברכה: אבל בעצם לא הוציאו אותן.

מוחמד ברכה: הם משקרים לאנשים, הם משקרים לציבור.

מוחמד ברכה: מסיבת העיתונאים ביום חמישי זה לא מסיבת העיתונאים להוזלת מצרכים, או לביטול התייקרויות.

מוחמד ברכה: זו מסיבת הונאה של הציבור.

מוחמד ברכה: כי מה היה שם?

מוחמד ברכה: היה שם כאילו ביטול ההתייקרות של המים – או צמצום ההתייקרות של המים, בעצם זה לא ביטול – ההתייקרות של המים ושל הדלק, הבלו על הדלק.

מוחמד ברכה: והיו דיבורים, או החלטה על שתי פעימות של העלאת שכר המינימום.

מוחמד ברכה: אבל בעצם איך מממנים?

מוחמד ברכה: הרי יש משפט הקסם שלא פורצים את מסגרת התקציב.

מוחמד ברכה: מה זה אומר?

מוחמד ברכה: שבאותה העוגה צריך לקחת את הכסף הזה ממקום אחר, והמקום האחר, ה-2% שמקצצים הם מכל התקציבים, קיצוץ רוחבי מכל התקציבים החברתיים.

מוחמד ברכה: ואם מישהו חשב שזה יגיע לתקציב הביטחון, הוא טועה ומטעה.

מוחמד ברכה: רק שלושה ימים לפני מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה ושל שר האוצר הוחלט בוועדת הכספים על העלאה של תקציב הביטחון ב-700 מיליון שקל.

מוחמד ברכה: לכן, גם אם יחול הקיצוץ הרוחבי על הביטחון, עדיין זה לא ייגע בו.

מוחמד ברכה: ולכן, מה שיוצא – שהממשלה לקחה לציבור, לאנשים החלשים מהכיס הזה הרבה, ושמה להם מעט בכיס הזה, בדמות של הורדת 20, 23 אגורות על דלק וכו'.

מוחמד ברכה: זו הונאה של הציבור.

מוחמד ברכה: הפתרון להתייקרויות האלה צריך לבוא בדרך אחרת.

מוחמד ברכה: אני לא אומר מה לא, אלא אומר גם מה כן.

מוחמד ברכה: ואני לא רוצה לדבר על העודפים בתקציב, של מיליארד שקל לחודש, 12 מיליארד לשנה שאפשר להיעזר בהם.

מוחמד ברכה: אני מדבר על מה שאמר סגן שר האוצר כאן על מימון מס ההכנסה השלילי.

מוחמד ברכה: גם זו הונאה של הציבור.

מוחמד ברכה: במקום להשית את העלאת שכר המינימום על המעסיקים ועל החברות ועל בעלי ההון, בעצם הממשלה פוטרת את כל אלה, ואומרת שהיא תשלם מהקופה הציבורית על חשבון החינוך, על חשבון הבריאות, את מס ההכנסה השלילי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, הממשלה מנדבת את המדינה על מנת לשלם את מה שהמעסיקים היו אמורים לשלם.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מוחמד ברכה: משפט אחרון: אדוני היושב-ראש, העלות של מס הכנסה שלילי לשנה היא בין 700 למיליארד שקל, זאת אומרת, זה בדיוק הסכום שעשו אותו כקיצוץ רוחבי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, היה אפשר לא לעשות את הקיצוץ הזה, להעלות את שכר המינימום שהחברות ובעלי ההון ישלמו, ולהשאיר על כנם את התקציבים שהם בלאו הכי מועטים של השירותים החברתיים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת .

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת גילאון, לרשותך ארבע דקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המדע, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, וזה לא הדלק, טמבל, כמו שאומרים, זה גם לא הלחם, זה אפילו לא המים, אלא זה הקשר, אדוני היושב-ראש, בין כל הדברים גם יחד.

אילן גילאון: מי שלא מבין את הקשר בין מחירי הדלק למחירי הלחם למחירי המים לתוכנית ויסקונסין, לקניית מדינת ישראל בנזיד עדשים או על-ידי אנשים שעוד מעט הם ימכרו מים מותפלים אחרי שהרעילו את בארות המים, לא עושה את האבחנה הנכונה.

אילן גילאון: כאשר אנחנו מדברים על מדיניות, והנה היתה מסיבת עיתונאים כביכול, אנשים מאוד נלחצו כדי להראות.

אילן גילאון: וסיפרתי כאן על הדוכן הזה את בדיחת הרס"ר לפני שבוע, ואדוני היה פה, ולא אחזור עליה.

יצחק וקנין: אני ישבתי ושמעתי.

אילן גילאון: אדוני, זה מצב לעומתי של מדינה שלא סובלת את האזרחים שלה, שהם עול קשה מנשוא על קופת האוצר, שבתירוצים שונים ומשונים היא מנסה להשתחרר מאחריות לאזרחים שלה.

אילן גילאון: הרי כלכלה, אדוני, זה מכשיר שצריך לשרת אנשים.

אילן גילאון: בכלל, המדינה נועדה לשרת את האנשים, ובמקום שיש אפילו אדם אחד שצריך לבחור בין תרופה לפרוסה, במקום הזה הציונות לא שווה גרוש.

אילן גילאון: היעדים של המדינה – אותה מדינה שביקשה להיות אור לגויים ופנס לגויים לא שווה שום דבר.

אילן גילאון: אני אומר את הדברים, אדוני, לא מפאת מבט החמלה, החמלתי של העניין.

אילן גילאון: אני לא אוהב את המלה הזאת.

אילן גילאון: בכלל, אמרתי כאן שהייתי מוציא את המושג "חברתי" מן הלקסיקון.

אילן גילאון: מה זה "חברתי"?

אילן גילאון: הכול זה חברתי.

אילן גילאון: הרי מה הפוליטיקה קובעת?

אילן גילאון: קובעת מי מקבל, מי משלם – זה הכול.

אילן גילאון: אז אני שונא כאשר אומרים "חמלה".

אילן גילאון: בואו נדבר על הגינות, על סדר, על צדק.

אילן גילאון: למה כל דבר צריך מאבק?

אילן גילאון: על מה ממשלות ישראל – אני אומר לך ממשלות ישראל, כי אני שומע פה חברים מקדימה מדברים גבוהה-גבוהה.

אילן גילאון: אפשר לחשוב שבתקופה ההיא היתה חלוקה בלתי רגילה של העושר הלאומי, או יותר צודקת.

יעקב אדרי: היתה בהרבה – – –

אילן גילאון: אין בהרבה יותר טוב.

אילן גילאון: היתרון של הכלכלה הישראלית לפחות מזה ארבעה עשורים הוא שיותר אנשים מקבלים פחות, ופחות אנשים מקבלים יותר.

אילן גילאון: זה אפילו לא קפיטליזם חזירי, כי בקפיטליזם החזירי יש לפחות פירמידה עם יותר סיכויים סטטיסטיים.

אילן גילאון: זה מבנה של בניין שדומה ל"אמפייר סטייט בילדינג" – ככה גבוה, שלמעלה הולכת הצמרת ומצטמצמת, ואותם מעמדות, מעמדות לא זכייניים – פעם היה פרולטריון, היום זה מעמד לא זכיין – שכבות הביניים והשכבות החלשות הן שמשלמות את המחיר.

אילן גילאון: עכשיו אני רוצה את ההגינות, משום שיש לכל אחד מאתנו לא מטעם זה שהוא אלטרואיסט, סיכוי להיות באמת אותו אדם שחס וחלילה בגיל 50 קורה לו משהו, אדוני, פתאום זרקו אותו מהעבודה שלו בהיי-טק, והוא מת מבחינת שוק העבודה, הוא במוות קליני מבחינת שוק העבודה; או חס וחלילה הוא צריך השתלה, או התערבות רפואית כזאת או אחרת שעולה הון תועפות, והוא מפסיד את כל עולמו, והוא יודע שהוא לבד, לבדו, גם ברמה הפסיכולוגית של התחושה וגם ברמה העובדתית האובייקטיבית.

אילן גילאון: אז אנחנו יכולים פה להוציא שסתום, ולעשות את עצמנו שאנחנו מטפלים בדלק בנפרד, ויש מי שאומר שבדיור – יש קשר בין הדברים הללו, אדוני, בצורה מסודרת.

אילן גילאון: אין לי פה היכולת מבחינת הזמן לפרוס לפני אדוני תוכנית כלכלית – –

יצחק וקנין: – – – לך את – – –

אילן גילאון: – – אבל צריך לשנות את היוצרות.

אילן גילאון: כל כלכלה מורכבת – ובאמת אני אסיים בדבר הזה – משלושה פקטורים, וזה תשתיות, שכל מה שמשקיעים בהם תמיד חוסך כסף לעתיד; כל אחד יודע שמה שמשקיעים בחינוך חוסכים ברווחה, ומה שמשקיעים ברווחה חוסכים אחרי זה בשיקום.

אילן גילאון: יש תשתיות, יש תשלומי העברה ויש מסים.

אילן גילאון: המשיכה בשלושת אלה יכולה לייצר חברה הוגנת יותר, צודקת יותר, והכי חשוב – מבטחת, כי מדינה, בסופו של דבר, אם אנשיה הם טובים מנעוריהם או רעים מנעוריהם, צריכה להיות וחייבת להיות חברה של ביטוח.

אילן גילאון: כולם מדברים על חמשת המ"מים של ז'בוטינסקי.

יצחק וקנין: תודה.

אילן גילאון: אני, אתה יודע, חניך "השומר הצעיר", אבל אני – – –

יצחק וקנין: כבודו צריך לסיים.

אופיר אקוניס: זה בנאום הבא, חמשת המ"מים.

אילן גילאון: כשאני אומר "ז'בוטינסקי" אתה לא יכול לעצור אותי, אדוני.

אופיר אקוניס: לא, אני אומר שחמשת המ"מים זה בנאום הבא.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: – – – חמשת המ"מים, בלי המלבוש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: אחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אקוניס.

יצחק וקנין: אתה אחריה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי, לרשותך ארבע דקות.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אומרים לנו באוצר כי הדיון הציבורי בנושא עליית המחירים הפך להיות רדוד ומגיע לרמות מסוכנות.

חנין זועבי: ואילו על התייקרות הדלק אמרו: נכון, זה לא מעט, אבל זה לא הדרמה שעושים מזה.

חנין זועבי: אולי ההערה הזאת נכונה, בתנאי אחד, שמה שחשוב על מנת לשקול אם הדרמה שווה או לא, היא התשובה על השאלה מי עושה את הדרמה הזאת.

חנין זועבי: אולי לא משנה לאוצר אם ההתייקרויות הן שיח הרחוב, כי הרחוב, האזרח הפשוט, לא מייצר דרמה חזקה מספיק עבור האוצר.

חנין זועבי: אולי זו אינה דרמה בשביל האוצר, אבל זו אכן דרמה בכל מקום.

חנין זועבי: זה שיח הרחוב בבתי-קפה, השכנים, החברים.

חנין זועבי: רק אולי המהפכה במצרים הצליחה להנמיך בצורה זמנית את השיח הזה, אבל הוא עלה בחזרה בכל הכוח.

חנין זועבי: וזו אינה רק הדאגה של העניים המובטלים ובעלי ההכנסה הנמוכה, אלא דווקא דאגתם של בעלי ההכנסה, האזרחים שעובדים למען פרנסתם, אותם אנשים שיוצאים מן הבית בבוקר לעבודה ואין להם מספיק הכנסה עד סוף החודש.

חנין זועבי: לפי נתוני הביטוח הלאומי, המרחק של תושבים רבים שנחשבים למעמד הבינוני מעוני – המרחק שלהם מעוני יכול להסתכם ב-5 שקלים מעל הקו הדמיוני שנקרא קו העוני, והוא המעמד שלא נהנה מעבודתו ומהשכר שלו.

חנין זועבי: ועדת הכספים גם אישרה את ההתייקרויות.

חנין זועבי: כלומר, לא מדובר רק בהחלטה של השר, אלא בהסכמה בצל פיקוח פרלמנטרי, פיקוח שכנראה אי-אפשר שהאזרח יסמוך עליו, היות שהאינטרסים של כמה חברות ושל כמה תאגידים ברווחים מקסימליים הם הרבה יותר חזקים מאשר הדאגה לאזרח – הדאגה של ועדת הכספים לאינטרסים של האזרח הפשוט.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, הגזירות וגל ההתייקרויות האלה הופכים את כל הדיון בנושא צמצום הפערים הכלכליים והחברתיים במדינה ללא רלוונטיים ולחסרי טעם, ואני לא מבינה איך בו בזמן מייקרים מצרכים הכי בסיסיים ומצהירים כי הבעיה העיקרית שמולה ניצבת המדיניות הכלכלית היא הגידול בפערים והעוני.

חנין זועבי: אנחנו מבקשים כל הזמן העלאה בשכר המינימום, הגברת תעסוקה, הפחתת המסים העקיפים.

חנין זועבי: אבל גם אם הממשלה תיענה בחיוב לדרישות האלה, הן יצליחו בקושי לנטרל את ההתייקרויות.

חנין זועבי: ההורדה האחרונה של מחירי הדלק לא תשתיק את המחאה ולא תסייע למשפחות שנפגעו ולא תסייע דווקא לתושבי הפריפריה, שנאלצים לנסוע מרחקים יותר ארוכים, ואפילו עלולים להיאלץ לוותר על נסיעות חיוניות על מנת לחסוך בכסף.

חנין זועבי: מדובר באוכלוסייה שלמעלה מ-2,000 שקל מפרידים בין השכר הממוצע שלה לבין השכר הממוצע לתושבי המרכז.

חנין זועבי: לכן יש מקום, ועוד איך, לדרישה לבטל את גביית מס ערך מוסף על דלק בפריפריה – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, זה לא מכובד שאתם עומדים ככה והיא – וגם הקול שלכם נשמע.

יצחק וקנין: אני שומע אתכם.

יצחק וקנין: כן, את יכולה – – –

חנין זועבי: – – ויש מקום, ועוד איך, לבטל את המע"מ על המים, וצריך לעשות רוויזיה כוללת במדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על-ידי ישות מדינית זרה, התשע"א–2011, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: שנתיים לבחירות: אזרחי ישראל קורסים תחת עול הגזירות של ממשלת המסים של נתניהו;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: עליית המחירים של מצרכי היסוד והפגיעה בשכבות החלשות לרבות תושבי הפריפריה והיישובים הערביים

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אקוניס, לרשותך ארבע דקות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משפחת שילנסקי, אדוני, מהי מנהיגות חזקה?

אופיר אקוניס: מהי מנהיגות אמיצה?

אופיר אקוניס: זו מנהיגות שבטוחה בכוח שלה, בטוחה בעוצמה שלה.

אופיר אקוניס: לא כזו שמתעקשת, לא כזו שאטומה לרחשי העם ולמחאה ציבורית.

אופיר אקוניס: מנהיגות אמיתית, אדוני, מנהיגות אמיתית שבטוחה בעצמה, מזהה טעויות ויודעת לתקן, כשצריך לתקן, תוך כדי עשייה ותוך כדי תנועה.

אופיר אקוניס: אני אומר כאן את מה שאמרתי גם בישיבת סיעת הליכוד וגם במקומות אחרים בשבועיים-שלושה האחרונים – העלאת המס, הבלו על הדלק, היתה טעות.

אופיר אקוניס: שמענו את זה ברחוב, שמענו את זה בתחנות הדלק, אני שמעתי את זה בעשרות מפגשים עם חברים, חלקנו ישיבה משותפת של ועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, בעניין הזה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, שמעתי אותך כאן, הקשבתי לדבריך.

אופיר אקוניס: הבאנו את הדברים, את הזעקה הציבורית, לסיעת הליכוד, לפני ראש הממשלה, והוא הקשיב, הוא שמע.

אופיר אקוניס: הוא שמע את המחאה, הוא הקשיב לרחשי לב הציבור, החליט על שורה של הקלות שמטרתן להקל את העול הכלכלי על מעמד הביניים, ובעיקר על השכבות החלשות בחברה, תוך שמירה על ניהול הכלכלה באופן אחראי ושקול.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הלילה הטעות הזאת תוקנה ומחירי הדלק ירדו.

אופיר אקוניס: שמעתי, אדוני, את הביקורת של דוברי קדימה, שממחזרים את הססמאות שמוכתבות להם במקום שבו הן נולדו, במשרד הפרסום שלהם.

אופיר אקוניס: נתניהו התקפל, אמרתם.

אופיר אקוניס: הרי, אדוני, אם ראש הממשלה לא היה קשוב לרחשי לב הציבור, היו אומרים שהוא אטום.

אופיר אקוניס: ומרגע שהקשיב לעם ותיקן, אז הוא מתקפל ומזגזג.

אופיר אקוניס: אם אתם, חברי קדימה, חבר הכנסת שי, אם אתם הייתם מקשיבים יותר לרחשי לב העם, אולי הייתם מצליחים למנוע לפחות חלק – אולי חלק – מהכישלונות בשלוש שנות שלטונכם; שלוש שנות הכישלון, שבסופן החליט העם לפטר אתכם.

אופיר אקוניס: אתה לא היית פה, אבל את חבריך הוא החליט לפטר ולשלוח אתכם לאופוזיציה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, חברי בסיעת קדימה, תשאלו את עצמכם, חבר הכנסת ביבי, איך הפכתם ללא רלוונטיים בשיח הזה.

אופיר אקוניס: זאת שאלה מעניינת.

אופיר אקוניס: היא שאלה במדעי המדינה, היא לא שאלה בכלכלה.

אופיר אקוניס: כיצד הופכת, אדוני, מפלגת האופוזיציה הראשית – שאלה במדעי המדינה, לא בכלכלה – ללא רלוונטית, ונזקקת לשירותים של ארגונים כאלה ואחרים שינגחו את הממשלה.

אופיר אקוניס: שמענו את ההסתדרות, אני שמח שהיא תחזור בה מהכוונה להשבית את המשק.

אופיר אקוניס: אדוני, במי פוגעת שביתה במשק?

אופיר אקוניס: במי היא פוגעת?

אופיר אקוניס: היא מועילה לראשי ההסתדרות, זה ברור, אבל היא פוגעת בראש ובראשונה בשכבות החלשות.

עמיר פרץ: לא נכון.

אופיר אקוניס: אוה, שלום לך, חבר הכנסת פרץ.

אופיר אקוניס: לא התכוונתי, אתה לא יושב-ראש ההסתדרות כרגע – – –

עמיר פרץ: לא, אבל אתה קובע אקסיומה שאין לה שום קשר למציאות.

אופיר אקוניס: ואני זוכר, אני אומר – שביתה במשק פוגעת בכל הציבור, ובראש ובראשונה בשכבות החלשות.

אופיר אקוניס: לא נקודה, סימן קריאה.

עמיר פרץ: למה?

אופיר אקוניס: סימן קריאה.

אופיר אקוניס: בשירותי הרווחה, בשירותי החינוך, בזבל שנערם ברחובות, בתחבורה הציבורית.

אופיר אקוניס: בראש ובראשונה בשכבות החלשות.

ראובן ריבלין: למצוא את המשפטים האחרונים.

אופיר אקוניס: אדוני, אתה הרי – – –

עמיר פרץ: אני יכול להגיד משפט?

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא מסיים.

עמיר פרץ: כן, אבל משפט, להוסיף עניין לדיון.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: מספיק עניין.

עמיר פרץ: משפט אחד.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד – –

עמיר פרץ: – – –

אופיר אקוניס: אנחנו לא נזקקנו, חבר הכנסת פרץ, לא לעצות – – –

חיים אורון: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: – – – לא לעצות – לא הצבעתי.

חיים אורון: מה לא הצבעת?

חיים אורון: הצבעת במליאה, פה.

חיים אורון: אתה הצבעת במליאה, אתה הצבעת בעד.

אופיר אקוניס: – – –

אם תסיים לא ישאלו אותך שאלות.

אופיר אקוניס: אבל, אדוני, כמובן לא היינו זקוקים להצהרות – –

אריה ביבי: מתי בפעם האחרונה – – –

אופיר אקוניס: – – של ההסתדרות.

חבר הכנסת ביבי, תודה רבה.

הוא כבר בזמן מושאל.

זמן פציעות.

אופיר אקוניס: אני אוכל, ברשותך, אם תוסיף לי זמן על – – –

לא לא, אבל אתה צריך לסיים.

אני לא רוצה שישאלו אותך שאלות.

אופיר אקוניס: אדוני, מנהיגות אמיצה – מנהיגות אמיצה שבטוחה בעצמה, יודעת לקבל ביקורת, להקשיב לרחשי לב הציבור, ואם צריך לתקן – – –

אורית זוארץ: – – –

לא, חברת הכנסת זוארץ, גם את – אני מבקש ממך לאפשר לחבר הכנסת אקוניס לסיים את דברו.

אופיר אקוניס: אדוני, להעלות את שכר המינימום זה חברתי.

אופיר אקוניס: להשקיע בחינוך ובהשכלה גבוהה זה חברתי.

אורית זוארץ: מזל שיש לנו שרגא ברוש.

את לא שמעת שהערתי לך, חברת הכנסת זוארץ?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבייב הוא תושב אופקים – – –

אדוני, נא לסיים בשני המשפטים האחרונים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבייב הוא תושב אופקים.

אופיר אקוניס: תגיע אליו מסילת ברזל – זה חברתי.

אוקיי.

אופיר אקוניס: אדוני, להשקיע מיליארד ורבע – – תשמע את הסכום.

כן, אבל נא לסיים.

אופיר אקוניס: – – שקל כדי לעצור מסתננים שגוזלים מקומות עבודה של השכבות החלשות, זה חברתי.

תודה.

אופיר אקוניס: אדוני, אנחנו נמשיך – – – אני מסיים.

תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך להוביל את המדיניות הכלכלית-חברתית ברוח משנתו של מנחם בגין, עליו השלום: כלכלה חופשית עם רגישות חברתית.

אופיר אקוניס: כלכלה חופשית עם צדק חברתי.

אופיר אקוניס: נמשיך להוביל אותה באחריות ולהיטיב עם העם.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מציע לחברי באופוזיציה להתאזר בסבלנות – – –

אורית זוארץ: – – – עופר עיני – – –

חברת הכנסת זוארץ, הוא מסיים.

הוא מסיים.

את רוצה שאני אקרא אותך לסדר כשהוא מסיים?

אופיר אקוניס: אני אוכל להשלים את המשפט, אדוני?

תשלים, אבל – תשלים.

נא להשלים.

חיים אורון: – – –

חבר הכנסת אורון, הוא מסיים.

אי-אפשר לקרוא קריאות ביניים לבן-אדם שמסיים את נאומו.

בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני, בקרוב הציבור יתבשר עוד בשורות בתחום הכלכלי-חברתי, ומפלגת קדימה תיאלץ להמתין עוד שנתיים וחצי עד הבחירות, ולהפסיד גם בהן.

תודה רבה לחבר הכנסת אקוניס.

יעלה ויבוא השר המקשר, השר לשמירת הסביבה, והוא יסכם את הדיון מטעם הממשלה.

נא לצלצל, כי השר לא מתכוון לדבר פה בפיליבסטר.

הוא רק עונה תשובה עניינית; מסכם בצורה עניינית.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, אכן, אני רק ביקשתי לסכם את – –

לא עלה על דעתי אחרת.

גלעד ארדן: – – הדיון.

גלעד ארדן: אני חושב שכל הסיעות שיזמו את הצעות האי-אמון על רקע מה שהן טענו – משבר כלכלי-חברתי, ציפו לראות את עשרות אלפי האזרחים יוצאים לרחובות.

גלעד ארדן: יושבת-ראש האופוזיציה וחברי האופוזיציה ניסו לשכנע את העם, כמעט בכוח, כמה המצוקה היא אדירה וכמה העוני הוא נורא, ורק תשתתפו אתנו – סוף-סוף יש איזו פעילות אופוזיציונית, פעם ראשונה.

גלעד ארדן: אז קודם כול, אני חושב שהיה כאן הישג; העם גילה שליושבת-ראש האופוזיציה יש גם עמדות – יש לה סוף-סוף גם עמדות בנושא החברתי והכלכלי.

גלעד ארדן: היא כמובן לא הסבירה לכולנו איך, נגיד, היא היתה מונעת ממחירי הנפט העולמיים לקפוץ.

יוחנן פלסנר: אולי תגיד את זה לחברי הליכוד – – –

גלעד ארדן: האם היא היתה, כפי שהיא מנסה לשכנע כל שבוע – או חבר סיעת

גלעד ארדן: כם, שהוא, אם רק הייתם בשלטון, הייתם משכנעים את הפלסטינים צ'יק-צ'ק לחתום על הסכם שלום.

גלעד ארדן: האם אתם חושבים שהעם קונה את זה שאם אתם הייתם בשלטון מחיר הנפט העולמי לא היה עולה?

גלעד ארדן: או מה?

גלעד ארדן: הייתם משכנעים את בתי-הזיקוק לייבא נפט לארץ במחיר גבוה ולמכור אותו לציבור במחיר נמוך?

גלעד ארדן: מה שראינו כאן זה גל של פופוליזם, של חוסר הבנה.

גלעד ארדן: אנחנו לא חפים מטעויות.

גלעד ארדן: אנחנו לא חפים מטעויות, וכנבחרי ציבור צריכה להיות לנו רגישות – –

שלמה מולה: – – –

גלעד ארדן: – – ואם יש גל התייקרויות עולמי, צריך לא להוסיף עליו התייקרויות נוספות, של מיסוי, בעיקר אם הן לא הכרחיות, כשיש עלייה בגבייה, וכשהמשק מתייצב, וכשהצמיחה במדינת ישראל היא בין הגבוהות בעולם המערבי.

גלעד ארדן: ולכן אנחנו לא מתביישים גם לתקן וגם לשפר.

גלעד ארדן: נכון, זה מאוד כואב, זה הורס לכם את ההסתה, זה הורס לכם את הפופוליזם, שהרי – מה אתם אומרים לציבור?

גלעד ארדן: אם המחירים עולים, אז הממשלה אכזרית; ואם המחירים יורדים, אז הממשלה מזגזגת ופופוליסטית.

גלעד ארדן: אז אולי תחליטו, חברי באופוזיציה, מה המדיניות הכלכלית-חברתית שאתם רוצים לראות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: האם העובדה שבארצות-הברית ובעולם יש גלי פיטורים של מאות אלפי ומיליוני אנשים, וכאן התעסוקה רק עולה, והמשק ייצר בשנה האחרונה 100,000 מקומות עבודה – האם זה לצנינים בעיניכם?

יואל חסון: מה אתה מסתכל עלינו?

יואל חסון: תסתכל עליהם, הביקורת באה משם, השר ארדן.

יואל חסון: השר ארדן – החברים שלך.

יואל חסון: כאן התעסוקה רק עולה.

גלעד ארדן: האם זו לא פעולה חברתית?

רוחמה אברהם-בלילא: 100,000 מקומות של עובדים עניים.

רוחמה אברהם-בלילא: עובדים עניים יצרתם.

גלעד ארדן: האם תוספות נדיבות לקצבאות הזיקנה, לקצבאות הילדים, ריווח מדרגות מס, הכנסת תחרות במשק התקשורת, השקעות של עשרות מיליוני שקלים בתחבורה ובתחבורה ציבורית, העלייה במספר התיירים שנכנסים למדינת ישראל, מהפכת המיחזור, מהפכת הפסולת, והייתי יכול לציין כאן – ההשקעה בחינוך – מיליארד וחצי, באוניברסיטאות – דברים שאתם רק פטפטתם וחלמתם עליהם.

גלעד ארדן: אנחנו הרי זוכרים איך רציתם למסות את קרנות ההשתלמות, וכשההסתדרות רק איימה, שר האוצר לשעבר, בר-און, מייד התקפל.

גלעד ארדן: הרי לא נתחיל למנות כאן את כל שאר הטעויות והצעדים שלכם.

גלעד ארדן: הרי הותרתם לנו משק עם גירעון של כ-30 מיליארד שקלים.

גלעד ארדן: והנה היום אנחנו ניצבים, שנתיים אחרי חילופי השלטון, עם משק פורח, עם כלכלה יציבה, עם תעסוקה, עם תוספות לשכבות החלשות, עם הוזלת מחירי התחבורה הציבורית, עם השלמה של בניית גדר הביטחון בדרום ועם עוד הרבה מאוד צעדים, שאם תדרשו אני מוכן לפרט.

יואל חסון: אדוני השר, אתה חי פה?

יואל חסון: אתה חי פה, או בניו-יורק, אדוני השר?

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו חושבים שאתה מתבלבל.

גלעד ארדן: אני חי כאן – – –

חבר הכנסת יואל חסון, שמעתי את השאלה.

ירצה, יענה לך.

גלעד ארדן: אני אענה לך, יואל חסון.

גלעד ארדן: אני כאן, אני נשאר כאן, ונראה לי שאני שוהה הרבה פחות בחו"ל ממה שאתה שוהה, כשיאן הכנסת בתחום הזה.

לא, הוא התכוון – הוא לא התכוון – – –

גלעד ארדן: הוא שאל אותי שאלה אישית, עניתי אישית.

הוא התכוון בניו-יורק לתפקיד מסוים שמקדמים אותו.

גלעד ארדן: אהה.

גלעד ארדן: אני לא הבנתי.

גלעד ארדן: אני חשבתי שהוא מתכוון – אהה.

גלעד ארדן: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שגם הפעם סיעות האופוזיציה לא בחרו את הנושא שישכנע את הציבור שיש לעשות שוב את הטעות ולהחזיר את קדימה לשלטון, ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אני מאוד מודה לשר המקשר, השר גלעד ארדן, אשר עלה וסיכם את הדיון בשם הממשלה.

חברי הכנסת, השר, שר הבריאות, שר הבריאות ליצמן, נא לשבת.

כדאי שלא תרוצו.

אדוני יושב-ראש הקואליציה, רבותי, אדוני שר התקשורת והרווחה, אני מבקש מכולם לשבת.

לפנינו שלוש הצעות אי-אמון, שלאחר סיומן אנחנו נקיים אזכרה ליקירנו יושב-ראש הכנסת השתים-עשרה, יושב-ראש הכנסת שילנסקי, זיכרונו לברכה, ובטרם נעשה זאת אנחנו נעבור, כמצוות החוק, קודם כול להצביע על הצעות אי-אמון המונחות לפנינו.

ובכן, רבותי, הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה בנושא שזו כותרתו: "שנתיים לבחירות: אזרחי ישראל קורסים תחת עול הגזירות של ממשלת המסים של נתניהו", שנימקה חברת הכנסת רוחמה אברהם.

רבותי, נא להצביע.

מי בעד?

מי נגד האי-אמון?

נא להצביע.

הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

38 בעד, 56 נגד, אין נמנעים.

אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה, כפי שנומקה על-ידי רוחמה אברהם-בלילא, לא נתקבלה.

אנחנו עוברים להצעות האי-אמון מטעם סיעות מרצ והעבודה, בנושא: גלי ההתייקרות במשק, הקיטוב החברתי המעמיק ומדיניות המיסוי המיטיבה עם מתי מעט ומרעה עם כל השאר, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת ניצן הורוביץ, מטעם סיעות העבודה ומרצ.

נא להצביע.

מי בעד?

מי נגד?

נא להצביע.

הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 38 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ–העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 38 בעד, 56 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת האי-אמון של סיעות העבודה ומרצ, כפי שנומקה על-ידי ניצן הורוביץ, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ואנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, בנושא: עליית המחירים של מצרכי היסוד והפגיעה בשכבות החלשות, לרבות תושבי הפריפריה והיישובים הערביים, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אני מציע לכולם לשבת, כי אנחנו מקיימים מייד אזכרה ליושב-ראש הכנסת שילנסקי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 34, נגד – 57, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעה זו, הצעתן של סיעות רע"ם-תע"ל, בל"ד וחד"ש, כפי שנומקה על-ידי אחמד טיבי, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, גברתי ראש האופוזיציה, שרי הממשלה, חברי הכנסת, בניו של דב שילנסקי, שפיר ושמיל, ורעיותיהם; הנכדים – אנה, דניאל, יוסי, יהונתן, רון ותום; האח אריה שילנסקי; יקירנו יחיאל קדישאי האגדי ורעייתו במבי; השר לשעבר משה שחל, ידידו ומוקירו של דב שילנסקי; יוסי אחימאיר, ראש מכון ז'בוטינסקי; חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים יקרים כולם, לפני כחודשיים ימים הסתלק מאתנו אחד מעמודי התווך של הציבוריות הישראלית ומי שהיה מאושיות המשכן זה.

ראובן ריבלין: זכתה הכנסת שיקירנו דב שילנסקי, בֶּקי, הנהיג אותה מהכיסא הזה, שזכיתי לשבת עליו, והוא ישב עליו במשך ארבע שנים, ושימש כפניו היפות, האצילות והמכובדות של הבית הזה.

ראובן ריבלין: זכה גם הציבור כולו שאישיות נדירה זו, אוד מוצל מן התופת ומציפורני מכונת ההשמדה הנאצית, התייצב ללא חת בצומתי ההנהגה, עוד בימי המחתרות, במאבקה של המדינה שבדרך.

ראובן ריבלין: מראשית הקמתה של המדינה ועד לשנים האחרונות, היה סמל ומופת של יהודי גאה וציוני זקוף קומה.

ראובן ריבלין: דב היה צלמו ודמותו של המפעל הציוני כולו; דוגמה חיה ל"אילן ששורשיו מרובים, שאפילו כל רוחות שבעולם באות ונושבות בו – אין מזיזות אותו ממקומו".

ראובן ריבלין: דב, בקי, גילם בדמותו את תולדות העם היהודי במרוצת המאה החולפת.

ראובן ריבלין: על בשרו צרובים גולה ושואה, עלייה ותקומה, מערכות ישראל ושכול.

ראובן ריבלין: מהמחתרת בגטו הוא הצטרף לשורות האצ"ל במאבק לסילוק הכובש הבריטי, ומשם לארץ-ישראל, כשהוא עומד על סיפונה של "אלטלנה" עם מורנו מנחם בגין, וזועק יחד אתו: "רק לא מלחמת אחים".

ראובן ריבלין: דב היה איש אמת, שתוכו כברו.

ראובן ריבלין: ציוני אדוק מן הזן ההולך ונכחד.

ראובן ריבלין: תמיד ידעתי שעבורו, המלים "עמנו, ארצנו, מולדתנו", שחזר ושינן, לא היו ססמה ריקה, אלא נאמרו בשכנוע פנימי עמוק ומתוך הכרה של מי שיודע שמדינת ישראל איננה דבר מובן מאליו.

ראובן ריבלין: הוא היה אידיאולוג אמיתי וחסר פשרות, שנותר עיקש בהתנגדותו החריפה לשילומים מגרמניה ולהסכמי קמפ-דייוויד, ואשר לא ויתר כמלוא הנימה על אמונתו ש"ציון כולה שלנו" – לא בשם תהליך מדיני כלשהו, ולא בלחץ מדינות העולם.

ראובן ריבלין: לפני שנים מספר, כאשר הוזמנתי כיושב-ראש הכנסת לנאום בפני הפרלמנטים בליטא ובלטביה, המליץ לי דב שלא אסע, כדי שלא יתפרש הביקור כמחילה על חלקם של עמים אלה בהשמדת היהודים בתקופת השואה.

ראובן ריבלין: על אף עצתו נסעתי בחשש, וכאשר דמותו מרחפת לנגד עיני אמרתי לחברי הפרלמנטים שם: לא נוכל לפתוח אתכם דף חדש, מבלי שתודו קודם כול באשמתכם.

ראובן ריבלין: לא תוכלו להביט אתנו אל העתיד מבלי שתכירו תחילה בחטאי העבר.

ראובן ריבלין: המלים אומנם יצאו מגרוני, אך הזעקה היתה של דב שילנסקי.

ראובן ריבלין: מכובדי, בני המשפחה, היתה בו, בדב, אותה מורכבות, שהיום, לא הכול יודעים להכיל: כבית"רי – היה תקיף בדעותיו, אך לצד ה"תגר" היה בו גם, באותה מידה, ה"הדר".

ראובן ריבלין: כך הוא ניהל את הדמוקרטיה הישראלית בתקופה לא פשוטה, והטביע חותם על תרבות הוויכוח בה.

ראובן ריבלין: שילנסקי ייזכר כפרלמנטר מהמעלה הראשונה, שאהב את עמו וארצו.

ראובן ריבלין: לא פחות מכך, ואת זה כנראה פחות יודעים עליו, היה דב איש חסד אמיתי, שפעל בשקט, בצנעה, למען עניים ונזקקים.

ראובן ריבלין: הוא קיים באופן הפשוט והישיר ביותר את הפסוק: "ועניים מרודים תביא בית".

ראובן ריבלין: לפני למעלה מ-15 שנים, כך סיפר הרב של אודסה, הרב וולף, הגיע שילנסקי לביקור בעיר.

ראובן ריבלין: כשנפגש עם הרב המקומי, אמר לו דב: שמעתי שיש בעיר הזו הרבה ילדים יהודים יתומים, שאין להם מסגרת.

ראובן ריבלין: הוא הוציא מכיסו 500 דולרים ואמר: כשתחליטו לבנות בית-יתומים, ואני מקווה שזה יקרה בהקדם – הנה לכם התרומה הראשונה.

ראובן ריבלין: וכך היה: בעידודו ובהשראתו של שילנסקי, הלך ונבנה בית-יתומים כזה, ובעיצומם של ימים אלו הולך ונבנה אפילו קומפלקס נוסף וגדול, שיספק לילדים אלו הכול תחת אותה קורת-גג.

ראובן ריבלין: מכובדי, המעמד שייסד להקראת שמות הנספים בשואה: "לכל איש יש שם", הוא מצבתו החיה של דב בבית זה.

ראובן ריבלין: תמיד במעמד הזה היה מספר על ילד קטן, מוישל'ה קרא לו, שהסתובב בגטו שלו, גטו שבלי, מבלי שאיש ידע מיהם הוריו ומה שם משפחתו.

ראובן ריבלין: דב וחבריו, המבוגרים יותר, כך סופר, דאגו לכל מחסורו, אבל מוישל'ה הקטן לא שרד את התופת.

ראובן ריבלין: סיפורו של הילד הגלמוד היה בעיני בקי סמל למאורעות התקופה.

ראובן ריבלין: איש מאתנו לא יודע אם מוישל'ה היה או רק משל היה; האם זו היתה רק דוגמה של הילד שמייצג את כל אותם 1.5 מיליון ילדים שנספו בשואה.

ראובן ריבלין: לכל אורך הדרך, בכל תפקידיו, בכל תהפוכותיו, בכל הצמתים והתחנות בחייו, תמיד נשא בתוכו את לפיד הזיכרון והנחיל לנו את הצו המקודש: לזכור ולא לשכוח.

ראובן ריבלין: זה היה המסר של דב בחייו, וזהו המסר של דב לאחר לכתו.

ראובן ריבלין: נזכור את דב כאחת הדמויות הציוניות הבולטות בדור האחרון.

ראובן ריבלין: איש החדור כל-כולו בתודעת שליחות ומסירות למען העם הזה, למען הארץ הזאת, למען תקומת המדינה.

ראובן ריבלין: לכם, בני המשפחה היקרים, אנחנו שולחים כולנו חיבוק חם ואוהב.

ראובן ריבלין: דב – ורעייתו, עליה השלום – יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד ראש הממשלה לעלות ולשאת דברים.

בנימין נתניהו: משפחת שילנסקי היקרה, בניו של דב, שפיר ושמואל, הנכדים, אחיו, אריה שילנסקי, מוקירי זכרו של דב, וביניהם יחיאל קדישאי, רעייתו במבי, יושב-ראש מכון ז'בוטינסקי, ידידנו יוסי אחימאיר, מכובדי חברי הכנסת, דב שילנסקי היה דמות מופת בתולדות הכנסת ובתולדות המדינה.

בנימין נתניהו: ואתה, אדוני, ראוי לכל ברכה שאתה מקיים את המפגש הזה, וגם מפגשים אחרים, כדי להוקיר את זכרו.

בנימין נתניהו: העובדה שהאולם כמעט מלא היא עדות לכך שגם אתם, חברי הכנסת, שותפים למטרה הנשגבת הזאת, לשמר ולרומם את זכרן של דמויות המופת של מדינתנו.

בנימין נתניהו: לפני שאדבר על דב, אני רוצה להגיד לכם, שכיוון שכולנו שותפים ביעד הזה, אנחנו צריכים גם לשמר את הזיכרון, וגם למנוע פגיעה בזיכרון.

בנימין נתניהו: התברר לנו רק עכשיו שדמות מופת אחרת, יצחק בן-צבי, זיכרונו לברכה, הנשיא השני של מדינת ישראל – שחלקת קברו נפגעה.

בנימין נתניהו: אני יודע שאתם שותפים לדעתי, שזה איננו דבר של מה בכך.

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם שרק לאחרונה שיקמנו ושיפצנו את הצריף של יצחק בן-צבי ברחביה כאתר מורשת.

בנימין נתניהו: אני מניח שאתם יודעים שיצחק בן-צבי ביקש להיקבר בהר-המנוחות, ולשם באים אנשים, לאותה רחבה, ומתייחדים עם זכרה של אישיות מיוחדת זאת, גם היא דמות מופת בתולדות עמנו.

בנימין נתניהו: אני הנחיתי את השר מרגי, השר לשירותי דת, לפעול לעצור מייד את הפגיעה הזאת, להשיב את המצב לקדמותו, הוא עשה זאת מיידית, ואנחנו נדאג לשמר את האתר, שוב, כחלק מהמורשת שלנו.

בנימין נתניהו: אני חושב שמורשת של עם היא סיפור תולדותיו, אבל גם סיפור דמויות המופת שעולות מתוך ההיסטוריה שלנו, העתיקה והחדשה.

בנימין נתניהו: ואין ספק שדב שילנסקי היה אחד מהאנשים הבולטים הללו.

בנימין נתניהו: עברו חודשיים מאז שהוא נפטר, ואני שמתי לב מה אמרו עליו חבריו, מוקיריו, רבים מכם; הרביתם לספר בשבחו כאדם, כאיש ציבור, כיושב-ראש הכנסת.

בנימין נתניהו: וצמד המלים שהופיע כמעט תמיד בכל אותם דברים, בהספדים, בדברי השבח והברכה, צמד המלים שחזר כל הזמן – וגם אתה חזרת על זה היום – היה: יהודי גאה.

בנימין נתניהו: מהיכרותי האישית עם דב שילנסקי – הוא אכן היה יהודי גאה.

בנימין נתניהו: מאוד גאה.

בנימין נתניהו: מאוד יהודי.

בנימין נתניהו: אבל הרשו לי להוסיף תכונה נוספת שאפיינה את דב – אם הייתי צריך להגדיר כיצד הוא ראה את תפקידו הציבורי, הייתי אומר שהוא תיאר את עצמו כשליח ציבור – של כל הציבור, אבל בייחוד של הניצולים, ולא פחות מזה של אלה שלא ניצלו, של שליש מעמנו שנספו בשואה.

בנימין נתניהו: הוא ראה את עצמו כנציג העם שאבד, ואת כל חייו הוא הקדיש לזיכרון הנרצחים.

בנימין נתניהו: אני זוכר שיחות עמו במשרד היושב-ראש, כשהוא תיאר בצורה מרגשת, בצורה שקשה לתאר – הוא היה אדם עם הרבה חן, עם הרבה רגש, אתם הכרתם אותו גם כן כתמהיל של רוך ונחישות, אפילו נוקשות, תמהיל מיוחד, אבל ברגעים האלה, שהוא דיבר על מה שהוא חווה, על הילדים, על הזוועות, הוא היה מאוד נרגש, היתה לחלוחית בעיניו, וקולו היה משתנה, אפילו משתנק, וזה מה שהביא אותו להקים מפעל אדיר, רעיון פשוט, שהוא הגה אותו, המפעל שנקרא "לכל איש יש שם".

בנימין נתניהו: זו היתה היוזמה שלו, והיא תעמוד לדורות.

בנימין נתניהו: מתוך לבו, רעיון פשוט, חד, בהיר, שמבטא את גודל האובדן ואת מהות הזיכרון.

בנימין נתניהו: כמובן, בתפקידו כיושב-ראש הכנסת הוא הרבה לדבר ולעסוק בזיכרון השואה.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד, הוא לא חסך את שבטו מנציגים של מדינות שהיו אחראיות להתרחשות השואה ולביצוע השואה על אדמת אירופה.

בנימין נתניהו: הוא היה מדבר אתם דברים קשים, דברים כדרבונות, כיהודי גאה, יהודי זוכר.

בנימין נתניהו: הלקח העיקרי שהוא הסיק מהמאורעות שחווה, מהמאורעות שחווה עמנו, היה לדאוג לביטחונם של דור הבנים והנכדים ולביטחונה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הוא נתן לזה ביטוי בנאום הכתרתו ליושב-ראש הכנסת; שם הוא בעצם הציג את ה"אני מאמין" שלו.

בנימין נתניהו: הוא יצק לתוך הנאום הזה את ערכי היסוד שהנחו אותו, ערך הממלכתיות לצד ערך ההדר הבית"רי, מחויבותו המוחלטת לביטחון ישראל לצד אמונתו הבלתי-מעורערת במוסר הנביאים, אהבת הארץ לצד אהבת האדם.

בנימין נתניהו: ולא במקרה הוא גם הקדיש את החלק הראשון של נאומו לעולם שממנו בא, ואת חלקו השני למדינה שאליה הגיע ושהוא תרם להיווסדה.

בנימין נתניהו: וכך הוא אמר: בחרתם היום ליושב-ראש אוד מוצל מאש, שריד השואה, וכמה סמלי הדבר לנצח ישראל.

בנימין נתניהו: בעומדי פה לפניכם, מרגיש אני כי אחיותי ואחי הקדושים הינם אתי במעמד זה.

בנימין נתניהו: הם צופים בנו ופוקדים עלינו לשמור מכל משמר את הנכס היקר – מדינה יהודית בארץ ישראל, שהם לא זכו לה.

בנימין נתניהו: ואז הוא מוסיף: אוי, לו היתה לנו אז מדינה, כמה הכול היה נראה אחרת.

בנימין נתניהו: אבל דב לא הסתפק רק בהתייחסות לעברו.

בנימין נתניהו: הוא הקפיד להפנות את מבטו להווה ואף לעתידה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: את זה הוא תרגם למאמרים, שהוא קיבץ אותם בספר, שאני ממליץ לכם לקרוא אותו.

בנימין נתניהו: יש שם כל אותם דברים שאתה תיארת, אדוני היושב-ראש, הערכיות הבלתי-מתפשרת.

בנימין נתניהו: הדברים האלה גם באו לידי ביטוי בהמשך נאומו, כי בעיניים פקוחות, מניסיונו האישי הכואב, הוא המשיך בנאומו.

בנימין נתניהו: ניסיונו הכואב – כי הוא הגדיר את עצמו כאבא של יוסי, בנו שאותו שכל במלחמות ישראל.

בנימין נתניהו: הוא אמר: במעמד זה נושא אנוכי את עיני לעבר החלקה הצבאית בהר-הרצל בירושלים ולזו שבקריית-שאול, שבה מביא אותי גורלי האישי לביקורים תכופים יותר, ולכל המקומות האחרים הפזורים בדומייה והוד בכל רחבי ארצנו, ובלבי תפילה: ריבונו של עולם, תן שנהיה ראויים להם.

בנימין נתניהו: היתה לי הזכות להכיר את דב כאדם וכשותף לדרך.

בנימין נתניהו: סיפור חייו האישי מחייב אותנו – וכולנו, במובן הרחב, ממשיכי דרכו – לדאוג שלעולם לא תתרחש יותר, שלעולם לא תהיה שואה נוספת לעם היהודי; שלעולם לא ניקלע למציאות שבה נהיה חסרי אונים ותלויים בחסדם של אחרים.

בנימין נתניהו: לעולם לא עוד.

בנימין נתניהו: גם את זה דב אמר – אמר לי, אמר לכם, אמר לעם ואמר לעולם.

בנימין נתניהו: מורשתו וצוואתו של דב הן אחת: כנבחרי ציבור, כיהודים גאים, כישראלים אחראים, מוטלת עלינו האחריות והחובה לדאוג לביטחונה, לעתידה של מדינתנו האחת, מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: זאת היתה שאיפתו של דב, וזאת היא שאיפתנו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: בינתיים, אברך את הבאים האחרים לישיבה זו, את שר הביטחון לשעבר מישה ארנס, את חבר הכנסת לשעבר שלמה אליהו, את חבר הכנסת לשעבר יגאל ביבי ואת חבר הכנסת לשעבר אלי גבאי.

ראובן ריבלין: גברתי ראש האופוזיציה, בבקשה.

ציפי לבני: מכובדי משפחת שילנסקי, כנסת נכבדה, כבוד היושב-ראש, כל מוקירי זכרו של דב שילנסקי – בקי, מבחינתי, תחילת ההיכרות האישית שלי היא חברות עם ההורים, שנרכשה במקום היחידי שבו הורי יכלו לקרוא למישהו חבר, וזה היה באצ"ל, כשהפגישה הראשונה עם אבא היתה בגרמניה, עוד טרם עלייתו לארץ, כשבקי הוא ראש האצ"ל שם.

ציפי לבני: ואלה היו ימים שבהם הם קראו אחד לשני בכינויים, כשרוב הכינויים בעצם נרכשו באצ"ל והם כולם הביעו עוז ושמות תנ"כיים.

ציפי לבני: אבל בקי שמר על השם שליווה אותו מנעוריו, ולא קראו לו דווקא בשמו המחתרתי, שנדמה לי שהיה משה.

ציפי לבני: אני לא יודעת אם הוא לא היה אותו חיבור לאותו מוישל'ה מהגטו, שעליו יושב-ראש הכנסת דיבר אתנו, והדרך לשמר את אותו מוישל'ה דרך אותו לוחם לאחר כל כך הרבה שנים.

ציפי לבני: אלה היו ימים שבהם אף אחד לא סיפר את תולדותיהם, ואולי, כמו שהנוער אומר היום, אף אחד לא ספר אותם; ימים שבהם הם היו כמעט בגלות מרצון או על סף נידוי של הממסד של אז; ימים שבהם הם נאבקו על הצדק שייעשה, הצדק ההיסטורי עם פעולותיהם, הצדק ההיסטורי עם עמדותיהם, הצדק שצריך לקבל ביטוי בערכיה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: על זה הם נאבקו בכל מגרש, גם הפוליטי.

ציפי לבני: הרבה שנים אחרי זה פגשתי אותו במגרש הפוליטי, שנינו מתמודדים, הוא זקן השבט, וראיתי אותו הולך ונאבק, אולי נאבק עם הרבה "תגר" בפוליטיקה שלא היה בה "הדר".

ציפי לבני: והוא ייצג בדיוק את שני הערכים האלה.

ציפי לבני: והוא עבר והוא היה זועק: די עם העכשוויזם.

ציפי לבני: הציבור בישראל, הנוער, רוצה הכול עכשיו, וצריך להיאבק בזה; ואנחנו צריכים לגלות סבלנות, וצריך שיהיה בנו הכוח לפעול ולשמור על המדינה הזאת ולא לקבל הכול עכשיו, מעכשיו לעכשיו.

ציפי לבני: אני מדברת ואני שומעת אותו נוזף בדור הצעיר ועומד על זכותו להילחם על עמדותיו, גם בפוליטיקה שנראתה אחרת לגמרי ממה שהוא וחבריו חלמו שתיראה הפוליטיקה במדינת ישראל.

ציפי לבני: ואחר כך נפרדו דרכינו האידיאולוגיות, הפוליטיות, וחזרתי וראיתי אותו כאן, באותם ימי שואה, מגיע באירוע שבעיני הוא הסמל הנכון ביותר, המדויק, לשואה – "לכל איש יש שם".

ציפי לבני: אני חושבת שזה בעיקר ביטא לא רק את רצונו לא לשכוח ולא לסלוח, אלא כי הוא ראה את האנשים ואת השמות ואת הדמויות שהיו, גם כאן בארץ, ובוודאי את הצורך לזכור לא רק מספרים אלא את האנשים שהיו.

ציפי לבני: בפעם האחרונה הוא כבר התנייד בקושי, אבל תמיד כשהוא עלה על הבמה הלא-גבוהה, המוגבהת קלות, באולם שאגאל, וגם כשהוא כבר היה שחוח, שירת "התקווה" היתה מבחינתו – באותו רגע הזדקף כאילו עוצמתה של מדינת ישראל תלויה בזקיפות קומתו וחייה ועתידה תלויים בעוצמת השירה של "התקווה", כי הסמלים – הדגל והסמל – הם מה שהוא היה בחייו.

ציפי לבני: ניצול שואה ששרד את המחנות.

ציפי לבני: אני חושבת שלא נכון להגיד עליו שרד – נלחם כבר אז, במחתרת.

ציפי לבני: עלה, הגיע עם "אלטלנה", האונייה שהפכה להיות קדושה עבורם – האונייה ולא התותח הלא-קדוש – התנגד בכל עוצמתו לשילומים מגרמניה ונזף והמשיך לנזוף באומות העולם על אי-הצדק, והמשיך להילחם.

ציפי לבני: נדמה לי שגם כשלמד משפטים זה לא היה מתוך הדקדקנות המשפטית אלא דווקא מתוך אותו מאבק לצדק גם בחקיקה.

ציפי לבני: יושב-ראש כנסת ישראל.

ציפי לבני: אולי זה מה שבעצם מסמל את מדינת ישראל – ניצול שואה, לוחם, אב שכול, יושב-ראש הכנסת, פניה הכואבות, היפות והחזקות של ישראל; אולי ישראל כפי שהיינו רוצים לראות אותה, כפי שהוא היה רוצה לראות אותה, כפי שיכולה להיות – יהודית, ערכית וגאה.

ציפי לבני: יהי זכרו ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים – שר החינוך .

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, משפחת שילנסקי היקרה, חבריו, זכות גדולה היא לשאת כאן דברים במעמד הזה, לזכר אחת מדמויות המופת ששירתו בבית הזה קרוב ל-20 שנה – ואף זכה לעמוד בראשו.

גדעון סער: בעיני היה שילנסקי אדם שכולו לב: אהבת האדם ואהבת ישראל, נאמנות לארץ-ישראל ורגישות אין קץ לחלש ולסובל.

גדעון סער: יפה נפש; אמיתי.

גדעון סער: אם הייתי צריך לתאר את שילנסקי, בקי בפי חבריו ומכריו, במלה אחת, הייתי אומר "יהודי", בשתיים – "יהודי גאה"; הוא אולי היה אומר "יהודי פשוט".

גדעון סער: הוא לא היה אדם דתי, אבל היה גדוש באהבת אמת ובכבוד גדול לתורה ולמסורת, הרבה לצטט מהמקורות, חי ונשם תמיד את הגורל היהודי.

גדעון סער: השואה והתקומה הלוא הן גם סיפור חייו האישי של דב שילנסקי.

גדעון סער: הוא חווה את התופת של הגטו, את המחנות, את צעדות המוות, היה ממפקדי האצ"ל, עלה לארץ באונייה "אלטלנה", שירת במלחמות ישראל, ייצג את עמו כאן, בבית-הנבחרים, וזכה לכהן כיושב-ראש הכנסת השתים-עשרה.

גדעון סער: הוא היטיב להבין את משמעות הפלא של מדינה יהודית שזכה לה דורו, שקם מהאפר, וכמה חשוב לשמור עליה.

גדעון סער: מחויבותו לזיכרון השואה ליוותה אותו לאורך כל חייו.

גדעון סער: הוא סיפר וכתב את "מוזלמן" וגם את "חשכה לאור יום"; הוא תיאר את שראו עיניו בחרדת קודש.

גדעון סער: יהיה זה לפי כבוד המעמד לחזור על מקצת הדברים.

גדעון סער: הוא תיאר את תליית היהודי בצלאל מזוביצקי, שהבריח מזון לבנו הקטן ונתלה בלב הגטו על-ידי בני עמו, ברוב עם יהודי שהוכרח להשתתף במעמד, וליטאים שלא רצו להחמיצו.

גדעון סער: הוא סיפר על היהודי שנתפס ביום חורף, מבריח למחנה קליפות תפוחי אדמה, והועמד ליד שער המחנה כשעל חזהו הכתובת: "אני פושע יהודי".

גדעון סער: שפכו עליו שוב ושוב מים קרים, שקפאו, שכבה על גבי שכבה, עד שקפא למוות, והיה למצבה קפואה.

גדעון סער: על צווחות "אמא'לה" של ילדים יהודים שנתלשו בכוח מזרועות אמותיהם ונשלחו לתאי הגזים של אושוויץ; על אודות מצעד המוות, שבו הוצעדה בשלג שארית הפליטה, והוא ביניהם, ללא מים, ללא מזון, עטה על ערימות זבל ופגרי חיות, ומסביב מזנבים בה הכלבים, מכוניות דורסות, מכונות ירייה.

גדעון סער: "לא נשאר בנו צלם אדם", כתב, "לא הרגשנו דבר".

גדעון סער: וגם על שירת "התקווה" האדירה ששמע מפי יהודים לפני שנטבחו.

גדעון סער: כיושב-ראש הכנסת נתן את החסות למפעל ההנצחה "לכל איש יש שם", והתעקש להגיע למעמד הזה גם כשבריאותו לא היתה במיטבה.

גדעון סער: היה חבר בהנהלת "יד ושם" עד יומו האחרון.

גדעון סער: הוא קיים יום-יום את השבועה "לזכור ולא לשכוח".

גדעון סער: והוא, שיצא מגיא ההריגה, גם לא סלח.

גדעון סער: איך יכול היה.

גדעון סער: בנאומיו, גם על הדוכן הזה, הרבה לצטט את דברי ד"ר הנס פרנק, מי שהיה מושל פולין, במשפטי נירנברג: "אלף שנים תחלופנה, וחרפת גרמניה לא תימחה".

גדעון סער: והוסיף: "חרפת תאי הגזים, חרפת המשרפות, חרפת הרצח ההמוני".

גדעון סער: דב הבין היטב ולעומקו את המהפך שחל בתולדות העם היהודי עם חזרת עמנוּ למולדתו והיאחזותו באדמתה, הקמת המדינה וביסוס כוחנו הצבאי, כוח המגן היהודי, שהוא הערובה לכך שמה שחוו הוא ובני דורו לא יישנה עוד לעולם.

גדעון סער: מסירותו לארץ-ישראל היתה ללא סייג, ונשענה על ההכרה העמוקה בדבר זכותנו על הארץ.

גדעון סער: אני זוכר אותו, מדי שנה, מצטט את שיר "אלטלנה" באזכרה השנתית לחלליה: "לארץ-ישראל השלמה לעד נישאר נאמנים".

גדעון סער: גם שבועה זאת קיים.

גדעון סער: אהבת ישראל, אהבת כלל ישראל, היתה עבורו ערך עליון.

גדעון סער: הציווי של מפקד האצ"ל מנחם בגין, זכרו לברכה, "לא תהיה מלחמת אחים!", ליווה אותו כל חייו.

גדעון סער: חשוב, אדוני היושב-ראש, בעיקר בימים אלה, להדגיש, כי כשם שהיה נאמן לארצו ולעמו, כך היה גם מחויב לערכים דמוקרטיים ואוניברסליים; ביום בחירתו ליושב-ראש הכנסת דיבר כאן על רבו, בנימין וסילבסקי, שהחדיר בו את צו תורתנו לגבי "הגר החי בתוכנו", וציטט גם את דברי זאב ז'בוטינסקי מהשיר "שמאל הירדן": "שם ירווה לו משפע, מאושר, בן ערב, בן נצרת ובני".

גדעון סער: מדברי ימי הכנסת לא נפקדים דבריו גם בנושא מעמד האשה ויחס הכבוד לאשה.

גדעון סער: בחינוך ובהשקעה בחינוך ראה את הדבר החשוב ביותר.

גדעון סער: אני מצטט: "החינוך הוא אור בנשמה ורינה בלב.

גדעון סער: החינוך הוא שירת אלוה".

גדעון סער: חינוך בבית ובבית-הספר, חינוך לערכים ולאהבת ישראל.

גדעון סער: הוא הבין שלחינוך זיקה ישירה לעתיד האומה.

גדעון סער: ממילא המפתח לעתיד מצוי בידי אנשי החינוך, וכך אמר: "אצלכם, המורים, נמצאת נשמת האומה, וגם החיים והמוות הלאומיים".

גדעון סער: דב היה עורך-דין במקצועו.

גדעון סער: שנים ארוכות היה נציג הבית הזה בוועדה לבחירת שופטים.

גדעון סער: משרד עורכי-הדין שלו שכן ושוכן מול ביתי.

גדעון סער: שמו עדיין על שלט הכניסה.

גדעון סער: ב-2002 הגשתי לראש הממשלה דאז, אריאל שרון, את התפטרותי מתפקיד מזכיר הממשלה כדי להתמודד על מקום ברשימת הליכוד לכנסת, והגעתי בשעת צהריים ממשרד ראש הממשלה היישר אל משרדו של דב.

גדעון סער: במסע הזה – זאת היתה פגישתי הראשונה.

גדעון סער: באתי אדם צעיר לאדם מנוסה לבקש עצה טובה וגם תמיכה.

גדעון סער: קיבלתי את שתיהן בנדיבות לב.

גדעון סער: מאדם אמיתי, שתוכו היה כברו, שהיה נאמן לאמונותיו ולדרכו, ומעולם לא ביקש דבר לעצמו.

גדעון סער: על אף קורות חייו עמוסי התלאות והמכאובים, היה דב אדם אופטימי, עתיר אנרגיות, מלא שמחת חיים ואהבת חיים, שחיוך תמיד נסוך על שפתיו.

גדעון סער: אהבתי אותך, דב.

גדעון סער: אהבנו אותך.

גדעון סער: יהי זכרך ברוך.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר החינוך גדעון סער.

ראובן ריבלין: השר לשעבר פנחסי, אותך אני אף פעם לא מונה, כי אתה בינינו כל הזמן.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לכולם.

ראובן ריבלין: עד כאן הישיבה המיוחדת לציון פטירתו של יקירנו יושב-ראש הכנסת השתים-עשרה דב שילנסקי, זיכרונו לברכה.

ראובן ריבלין: הפסקה לדקה, ואנחנו מייד ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן שר האוצר יצחק כהן להביא בפני הכנסת את הודעת הממשלה והחלטתה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה בנושא העברת סמכויות משר האוצר לשר המשפטים, יעקב נאמן.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: רבותי, יש כאן גם הצבעה.

ראובן ריבלין: מייד לאחר מכן אנחנו נראה מי נרשם לדיון.

ראובן ריבלין: אני סוגר את הרשימה בעוד חצי דקה, ולאחר מכן נראה אם נרשמו אנשים לדיון, ולאחר הדיון מייד תתקיים ההצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, כי בכל מקרה שבו לדעת היועץ המשפטי לממשלה קיים חשש לניגוד עניינים בהפעלת סמכות הנתונה לשר האוצר, ד"ר יובל שטייניץ, לפי תקנות חובת המכרזים, התשנ"ג–1992, תועבר הסמכות האמורה לשר המשפטים, וזאת כל עוד ד"ר יובל שטייניץ מכהן כשר האוצר.

יצחק כהן: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש, בשם הממשלה, את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

יצחק כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: נרשמו לדיון בנושא זה חברי הכנסת חיים אורון ושלמה מולה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: לכל אחד שלוש דקות.

ראובן ריבלין: אני סוגר את הרשימה.

ראובן ריבלין: הרשימה נסגרה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני יודע שסגן שר האוצר לא אוהב שאני שואל לפשר כתבי החידה שאחת לכמה זמן הוא משמיע בפנינו.

חיים אורון: לא ברור איפה יש ניגוד עניינים, על מה ניגוד עניינים ולמה.

יצחק כהן: אשתו של הד"ר שטייניץ היא שופטת בית-המשפט המחוזי.

חיים אורון: תודה לסגן השר, וזה מעצים את שאלותי.

חיים אורון: אדוני סגן השר והשר מיכאל איתן, אני מוטרד מהסמכויות שמועברות או נלקחות שלא מעל דוכן הכנסת.

חיים אורון: הרי רוקנו את שר האוצר מסמכויותיו לא באמצעות חקיקה בכנסת.

חיים אורון: עשו ממנו צחוק – ראשונים חבריו לסיעה, המשכם שרים בממשלה.

חיים אורון: אגב, כולם, ללא יוצא מהכלל, הצביעו בעד העלאת מחירי הדלק – –

ראובן ריבלין: סגנית היושב-ראש רוחמה אברהם, בעוד כמה דקות אני צריך לפגוש את משפחת שילנסקי.

ראובן ריבלין: בעוד חמש דקות תחליפי אותי.

רוחמה אברהם-בלילא: אין בעיה.

חיים אורון: – – בהצבעה שמית שהתנהלה פה במליאת הכנסת, כולל חבר הכנסת אופיר אקוניס, שכנראה הזיכרון זה לא הצד החזק אצלו.

חיים אורון: אבל אין לי טענות אליהם.

חיים אורון: לא ברור לי, יושב-ראש הכנסת, מתי מרוקנים שר מסמכויותיו שלא באמצעות החלטה פה במליאת הכנסת.

חיים אורון: למשל, הוא בטוח שהוא מוביל שורה של החלטות, בא ראש הממשלה, נכון, הוא שר-על, אבל למיטב זיכרוני, אדוני השר מיקי איתן – אתה פשוט נשארת פה, מסכן, היחידי – למיטב זיכרוני אף פעם לא הוגדרו סמכויותיו של שר-העל ביחס לשר האוצר.

חיים אורון: לא ברור.

חיים אורון: אז הוא לוקח סמכויות, חוטף אותן מתי שהוא רוצה.

חיים אורון: שר האוצר מודיע שהוא מתנגד להעלאת שכר המינימום, זו בכלל תהיה קטסטרופה, וראש הממשלה מודיע שהוא בעד העלאת שכר המינימום.

חיים אורון: שר האוצר מודיע – אגב, בשמו המובהק של ראש הממשלה – שהוא מתנגד להצעה שלא להוריד את מס החברות ומס על יחידים, ובא לוועדת הכספים פעם, פעמיים ושלוש, בניגוד לעמדת פקידי האוצר, ואומר: זה הפתרון היחידי.

חיים אורון: בא ראש הממשלה ביום חמישי, עושה לו overruling כזה, ואיפה סמכויותיו ואיפה ענייניו.

חיים אורון: אז בסדר גמור, אם שר האוצר, אשתו, כולם עד מאה-ועשרים, משמשת כשופטת, עם כל הכבוד, והוא עשוי להימצא בניגוד עניינים, יועברו סמכויותיו.

חיים אורון: אבל זה פה על השולחן, כולנו יודעים.

חיים אורון: לא זה מה שמפחיד אותי.

חיים אורון: מפחיד אותי ממי עוד לוקחים, השר איתן, סמכויות ודברים בלי שאנחנו יודעים בכלל.

חיים אורון: למשל, אתמול ראיתי שראש הממשלה הודיע על מינויים, לא כאלה זוטרים, באיזה מקום שולי: ראש לשכתו ושגריר בלונדון.

חיים אורון: בא היום שר החוץ ואומר: אין, שכח מזה, מה פתאום.

חיים אורון: אז אולי, אדוני היושב-ראש, תבוא הממשלה ותסביר לנו מי אחראי על מה ובעצם מי לא אחראי על כלום.

חיים אורון: כנראה הממשלה כולה אחראית על לא כלום, ולכן אצביע, בהתאם למה שמתחייב מדברי כאן, נגד ההצעה להעביר את סמכויותיו של השר שטייניץ.

ראובן ריבלין: זאת הפתעה שאתה מחייב את עצמך.

ראובן ריבלין: אולי ישכנע אותך השר שאתה טועה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך שלוש דקות מלאות.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, איפה סגן שר האוצר?

שלמה מולה: נראה לי שהוא איננו.

שלמה מולה: רציתי לשאול את סגן שר האוצר – – –

ראובן ריבלין: אולי אתם לא יודעים, אחרי שהוא גומר לדבר, אם השר לא משיב, אנחנו מצביעים.

חיים כץ: כן, ואז אין לו רוב – – –

שלמה מולה: רציתי לשאול את סגן שר האוצר, נדמה לי ששר המשפטים ושר האוצר מכהנים שנתיים.

שלמה מולה: מה, נזכרו לגבי בעיית הסמכויות רק אחרי שנתיים?

שלמה מולה: או שיאמר לנו שנזכרו רק אתמול בערב, ואז לפחות נדע את האמת.

דוד רותם: כבר העבירו פעם אחת סמכויות כאלה, כאשר היה מדובר בתקופת הפנסיה של השופטים.

ראובן ריבלין: לא, אני לא מאפשר לו.

ראובן ריבלין: אני יודע, עשינו את זה מספר פעמים.

ראובן ריבלין: הוויכוח לא על הנושא הנקודתי.

שלמה מולה: תראה, ממשלת הזיגזג של ראש הממשלה, כדרכה בקודש, מזגזגת גם בעניין הזה.

שלמה מולה: האמת היא שראש הממשלה הודיע לנו כשהוא מינה את שר האוצר: אני שר-על.

שלמה מולה: אז אולי יש גם סמכויות שאנחנו לא יודעים שיש לראש הממשלה בניגוד עניינים?

שלמה מולה: אם הוא שר-על, שגם יאמר לנו.

שלמה מולה: אדוני, דיברנו הרבה על התוכניות הכלכליות של שר האוצר.

שלמה מולה: לקחו ממנו כמעט את כל הסמכויות.

שלמה מולה: ג'ומס הגדיל ואמר ששר האוצר הזה נהיה כלי משחק, אפילו של חברי הליכוד.

שלמה מולה: ואז ראש הממשלה בא להגנתו ואמר: ליכודניק לא תוקף ליכודניק.

שלמה מולה: גם זה קיים.

שלמה מולה: שר האוצר הזה בעצם רק יושב על כיסאו במשרד האוצר, ולא בטוח, השר לענייני התפוצות, שהוא אפילו יודע מה הוא עושה.

שלמה מולה: הרי הוא מקבל החלטה היום, אבל הוא יודע שמחר בבוקר החלטתו כמעט איננה תקפה.

שלמה מולה: ראש הממשלה יבוא ויחליט את זה בשבילו, או שחברי סיעת הליכוד, בישיבת סיעת הליכוד, יחליטו בשבילו.

שלמה מולה: לכן אנחנו שואלים את השאלה התמוהה הזאת כל הזמן.

שלמה מולה: הרי בשאלת קיצוץ התקציב – שכנראה תבוא אלינו – בשאלת הגזירות הכלכליות, לא באנו ולא אמרנו לכם, גם בוועדת כספים וגם במליאה, בחלק מהסעיפים אפילו הצבענו עליהם הצבעה שמית בתקציב.

שלמה מולה: לכן, אדוני יושב-ראש הכנסת, הממשלה הזאת, חבריה, במיוחד חברי הליכוד, פשוט לא סופרים את שר האוצר.

שלמה מולה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם הממשלה רוצה להשיב?

ראובן ריבלין: אתה רוצה להצביע?

ראובן ריבלין: לפי דעתי אתה מוכן ומזומן להצבעה.

ראובן ריבלין: השר רמז לי שאין לו מה להשיב.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על החלטת הממשלה בדבר העברת סמכויות בהתאם לסעיף 31 מחשש לניגוד אינטרסים ותועבר הסמכות האמורה משר האוצר לשר המשפטים.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע – מי בעד הודעת הממשלה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

אחמד טיבי: לשם שינוי, אני אצביע בעד.

קריאה: לא, אל תעשה את זה, טיבי.

קריאה: הצבעה מס' 4 בעד הודעת הממשלה – 25 נגד – אין נמנעים – 2 הודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות משר האוצר לשר המשפטים נתקבלה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשרה לשעבר וסגנית יושב-ראש הכנסת לפי שעה.

ראובן ריבלין: 25 בעד, אין מתנגדים, ושני נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהודעת הממשלה על-פי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, נתקבלה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, היות שכל סיעתי נמנעה, יש לי זכות – – –

אם לא השתתפת בדיון.

תקרא את הסעיף.

כתוב: אם לא השתתפה בדיון ונמנעה.

אתה רוצה לדבר עוד פעם?

קריאה: – – –

קריאה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/565).

קריאה: ]

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק הגנים הלאומיים – השר גלעד ארדן יציג את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: השר ארדן, נא – – –

חיים כץ: מה, אין מקורות אנרגיה?

ראובן ריבלין: כך אמרו לי.

גלעד ארדן: שלי היתה אמורה להיות מייד אחרי, אבל זה סעיף אחד.

גלעד ארדן: דקה, סיימנו.

חיים כץ: גם מקורות אנרגיה – – –

גלעד ארדן: לא, זה חוק ארוך.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10) (גמול והחזר הוצאות לחברי המליאה), התשע"א–2011 – הצעת חוק שהתחיל קודמי, השר להגנת הסביבה לשעבר, חבר הכנסת גדעון עזרא.

גלעד ארדן: מדובר בהצעה פשוטה, קצרה מאוד וחשובה מאוד לתיקון חוק הגנים הלאומיים, ואני מקווה שהכנסת תאשר אותה בלוח זמנים קצר.

גלעד ארדן: למעשה, יש היום עיוות – אני לא יודע מי מכם יודע – שבחברות ממשלתיות, חברי הדירקטוריונים מקבלים החזר הוצאות, איזשהו גמול, בהתאם לסיווג של החברה.

גלעד ארדן: לגבי תאגידים סטטוטוריים – – –

חיים אורון: זה לא החזר הוצאות – – –

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: בהתאם לסיווג של החברה.

גלעד ארדן: לגבי תאגידים סטטוטוריים, אלא אם כן נאמר בחקיקה שניתן לתת איזשהו גמול או הוצאות, בעצם לא ניתן לאפשר שום תשלום לחברי המליאה.

גלעד ארדן: מליאת רשות הטבע והגנים היא מליאה מאוד מאוד חשובה, יש בה אנשים בכירים, מסורים, מהאקדמיה, מארגוני הסביבה, ממשרדי ממשלה; כמובן שלא מדובר בעובדי מדינה, ויש כמובן גם יושב-ראש.

גלעד ארדן: מליאת רשות הטבע והגנים בעצם מופקדת על ניהול כמעט 25% משטחי מדינת ישראל – מיליוני מבקרים, השלכות של שמירת טבע, בטיחות המטיילים, תחזוקה, פיתוח – באמת עבודה קשה, ומי שרוצה פיקוח ציבורי ראוי צריך להבין שצריך לאפשר לשר להגנת הסביבה, בהסכמת שר האוצר – כי צריך פיקוח גם כדי שהשר להגנת הסביבה לא יגזים – לאשר תשלום לחברי המליאה וליושב-ראש המליאה, כמקובל.

גלעד ארדן: ובעצם, מה שהצעת החוק הזו מבקשת זה רק לאפשר את הסמכות הזו בהסכמת משרד האוצר.

גלעד ארדן: כמובן שאחרי שזה יאושר עוד יהיה לי דיון עם משרד האוצר על העניין הזה, אבל כדי שיתאפשר פיקוח ציבורי ראוי על הפעולות של רשות הטבע – זה גוף עם למעלה מ-1,000 עובדים – אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעביר אותה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

גלעד ארדן: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: להצעת החוק יש דובר אחד – חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, מליאת רשות הטבע והגנים זה מוסד מאוד מאוד חשוב.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שהעניין של היופי והסביבה שהקדוש-ברוך-הוא ברא בעולם הוא דבר חשוב, וכשהקדוש-ברוך-הוא ברא את הגנים ואת הפירות ואת הדברים האלה ואת העולם כולו, הוא אמר לאדם הראשון: ראה, בראתי לך עולם יפה – אני לא מצטט בדיוק מלה במלה – ראה שלא תחריב את עולמי.

ישראל אייכלר: אז אני לא רוצה להאריך בדיבור בעניין הזה כי אני לא צריך ללמד את חברי הכנסת על החשיבות של שמירת הטבע והגנים, אבל כן אני חושב לשאול את כבוד השר או לבקש גם בחקיקה לבדוק אם במועצה של רשות הטבע והגנים ישנם גם אנשים חרדים, או שהמדיניות שנקבעה במשך שנים רבות, שהציבור הזה מודר מכל המועצות הציבוריות, קורית גם כאן.

ישראל אייכלר: אם כן, אני מבקש להוסיף חברים חרדים, כי הם, גם להם יש מה לומר כבני-אדם וכנציגי ציבור, וגם הם אוהבים את הטבע, אם זה מפתיע מישהו.

ישראל אייכלר: דבר שני, העניין של המחירים.

ישראל אייכלר: המחירים בנויים בדרך כלל לפי אבא, אמא, ילד וילדה, וזה מאוד נחמד, אבל ישנן משפחות ברוכות ילדים שלא יכולות לעמוד במחירים האלה.

ישראל אייכלר: אז צריך לקבוע במחירים גם התחשבות במשפחות ברוכות ילדים, לא רק חרדיות – ברוך השם, יש היום הרבה-הרבה אוכלוסיות שיש בהן משפחות ברוכות ילדים; הם מגיעים בהמוניהם וצריך לאפשר גם להם לבוא.

ישראל אייכלר: הדבר השלישי – בעניין המינויים.

ישראל אייכלר: יש אפשרות של הנחות במינויים שנתיים.

ישראל אייכלר: בדרך כלל אנשים דתיים וחרדים בשבתות כמובן לא נוסעים לשם – אולי בימי שישי קיציים וארוכים, אלא בעיקר בימי חול המועד.

ישראל אייכלר: אז כשעושים מנוי שנתי, צריך אולי לעשות מנוי במועדים, או דברים כאלה, כדי לאפשר לאנשים לבוא לשם.

ישראל אייכלר: וחוץ מזה, אם רוצים לתת גמול לאנשים שיושבים במועצה, אז שיהיה להם לבריאות, ואנחנו נתמוך בחוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 10) (גמול והחזר הוצאות לחברי המליאה), התשע"א–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, בעד הצביעו 17, לא היו מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שהצעת החוק תועבר לפי תקנון הכנסת לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 17) (סליקת עסקאות בכרטיסי חיוב), התשע"א–2011 – קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

קריאה: איננו.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הוא פה – – –

חיים כץ: איפה פה?

חיים כץ: תעברי לנושא הבא.

-בלילא: עד אשר סגן השר יגיע אנחנו נעבור לנושא הבא, ולאחר מכן תידון הצעת החוק שהוא יציג אותה.

-בלילא: [מס' כ/366; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 16733; נספחות.

-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 126), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית – יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת חיים כץ.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 126), הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת שלי יחימוביץ ושלי, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

חיים כץ: סעיף 225א לחוק הביטוח הלאומי קבע תוכנית ניסיונית לבחינת דרך חלופית לקבלת שירותי סיעוד, שלא באמצעות גמלה בעין אלא באמצעות גמלה בכסף, לפי בחירת הזכאי לגמלה.

חיים כץ: תקופת הניסיון נקבעה לשנתיים, החל מיום 1 בינואר 2008.

חיים כץ: לפני שנה הוארכה תקופת הניסיון – גם זאת ביוזמה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ ושלי – בשנה נוספת, עד תום שנת 2010, וגם הורחבה מארבעה אזורי ניסוי לכל היותר, לתשעה לכל היותר.

חיים כץ: התוכנית הניסיונית לוותה מראשיתה במחקר שערך המוסד לביטוח לאומי על מנת לבחון את יעילותה ולראות אם תשלום גמלת הסיעוד בכסף ישירות לידי הזכאי יגשים באופן נכון יותר את המטרה שלשמה נועדה הגמלה.

חיים כץ: בעת הדיונים שקיימנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נמסרו נתונים בדבר היקף יישום התוכנית הניסיונית.

חיים כץ: התברר כי הרחבת התוכנית לפני כשנה הופעלה באיחור ועדיין לא מוצתה, כך שבינתיים פועלת התוכנית בשבעה אזורים בלבד מתוך תשעה אפשריים.

חיים כץ: הגורמים המקצועיים הביעו את דעתם בשלב הזה, שעדיין אי-אפשר להעריך באופן מלא את מידת הצלחת התוכנית.

חיים כץ: כדי להמשיך לבחון את הצדקתו של ההסדר, מוצע בהצעת החוק המונחת בפניכם להאריך את תקופת הניסיון בשנתיים נוספות, החל ב-1 בינואר 2011.

חיים כץ: ברצוני להודות לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שותפתי לחקיקה, שיחד אתה קידמנו את הצעת החוק – לה ולעוזריה; לשר הרווחה לשעבר יצחק בוז'י הרצוג, ולשר הנכנס; לעורכת-הדין נועה בן-שבת, היועצת המשפטית של הוועדה; לצוות הוועדה, על עבודתו – מנהלת הוועדה, הגברת , והבנות העוזרות, מעיין, אתי וענת; וכן לעוזרי הפרלמנטרים איילת-השחר ואילן, שעזרו ופעלו בקידום הצעת החוק.

חיים כץ: מאחר שלהצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, אני פונה אל חברי הכנסת – לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, כפי שנאמר, להצעת החוק לא היו הסתייגויות, ולפיכך נעבור להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–2 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד – 9, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהצעת החוק החשובה של חברי הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ – – –

קריאה: – – – שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: כאמור, הצעת החוק התקבלה על-פי הצעת הוועדה, ואנחנו עוברים לקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 126), התשע"א–2011, נתקבל.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 13, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שהצעת החוק האמורה, החשובה מאוד, של חברי הכנסת חיים כץ, יושב-ראש העבודה, הרווחה והבריאות, ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ – –

דוד רותם: הוא לא יושב-ראש העבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רוחמה אברהם-בלילא: – – נכנסה לספר החוקים של מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/566).

רוחמה אברהם-בלילא: ]

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו חוזרים לנושא הקודם – הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 17) (סליקת עסקאות בכרטיסי חיוב), התשע"א–2011, קריאה ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, השר לשעבר, ולעתיד, חבר הכנסת יצחק כהן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: להצעת החוק הזאת נרשם דובר אחד, חבר הכנסת בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר מכן נעבור להצבעה.

יצחק כהן: זה צריך להיות חוק היסטורי, דרך אגב.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציע את הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 17) (סליקת עסקאות בכרטיסי חיוב).

יצחק כהן: הצעת החוק עוסקת בשוק כרטיסי האשראי, אשר כידוע הוא שוק עצום, הגדל משנה לשנה, ומחזור העסקאות בו גבוה מ-160 מיליארד ש"ח בשנה.

יצחק כהן: הצעת החוק נולדה בעקבות המלצות של ועדה בין-משרדית לבחינת כשלי השוק במערך סליקת כרטיסי האשראי בישראל, אשר מונתה באוגוסט 2005.

יצחק כהן: במהלך גיבוש הצעת החוק, החשב הכללי, בנק ישראל ומשרד המשפטים ערכו בחינה מעמיקה של השוק, שכללה פגישות עם כל הגורמים הרלוונטיים בענף, לרבות כל חברות כרטיסי האשראי, חברות הניכיון, חברות הביטוח, חברות קמעוניות ועסקים קטנים.

יצחק כהן: כמו כן נערכה בדיקה של הרגולציה הממשלתית הקיימת בעולם.

יצחק כהן: מטרתה המרכזית של הצעת החוק היא להגביר את התחרות בתחום הסליקה.

יצחק כהן: הצעת החוק קובעת כי מי שהנפיק 10% או יותר מכרטיסי האשראי הוא מנפיק גדול, והוא יחויב לאפשר לסולקים אחרים לסלוק עסקאות שבוצעו באמצעות כרטיסי החיוב של אותו מנפיק גדול.

יצחק כהן: הצעה זו מגבירה את התחרות בשוק הסליקה ומאפשרת בעיקר לבעלי עסקים קטנים, אשר להם כוח מיקוח קטן יותר, לבחור עם איזו חברת אשראי להתקשר כדי לכבד את הכרטיסים העיקריים הקיימים היום בשוק, בניגוד למצב היום.

יצחק כהן: הצעת החוק גם מאפשרת כניסה של מתחרים חדשים לשוק.

יצחק כהן: למעשה, מנפיקים חדשים יוכלו להשתמש בתשתית הסליקה הקיימת של החברות ולא יצטרכו להקים אותה בעצמם.

יצחק כהן: סעיף חשוב נוסף בהצעת החוק מתייחס לשוק הניכיון ומטרתו להסיר חסמים בשוק ולאפשר הגדלת הפעילות לטובת העסקים.

יצחק כהן: הצעת החוק תעניק לעסקים הקטנים בפריפריה כוח מיקוח מול חברות כרטיסי האשראי, שיביא להורדת עמלות הסליקה של כל חברות כרטיסי האשראי.

יצחק כהן: נוסף על כך, ההצעה תגביר את התחרותיות בשוק כרטיסי האשראי באופן משמעותי.

יצחק כהן: פתיחת השוק לתחרות תשפר בעיקר את מעמדם של בתי-העסק הקטנים בארץ בכלל ובפריפריה בפרט, תשפר את השירות שחברות האשראי מעניקות לעסקים הקטנים, תוביל לירידה בעמלות בתי-העסק, אשר אנו מקווים שבסופו של דבר, בעזרת השם, תוביל גם לירידת מחירים לצרכן.

יצחק כהן: אני רוצה להודות לשר המשפטים, פרופסור יעקב נאמן, לחשב הכללי שוקי אורן, למפקח על הבנקים, הקודם והנוכחי, לממונה על ההגבלים העסקיים, על קידום הצעת החוק, ומבקש מכם לאשרה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמרתי, להצעת החוק יש דובר אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רואה את עצמי אזרח ממוצע, גם עם סוג של השכלה ממוצעת, ואני לא מבין כלום, כלום, במלים האלה שאמר עכשיו פה סגן השר יצחק כהן.

מיכאל בן-ארי: לא מה זה "סליקה", מה זה "ניכיון" – אני לא מבין במלים האלה כלום.

חיים כץ: מה, זה לא הגיע לשטחים?

מיכאל בן-ארי: כלום, לא הגיע לשטחים ולא הגיע לאזרח הממוצע.

מיכאל בן-ארי: יש כמה דברים שהגיעו לשטחים: חומש עם רש"י, פרשת השבוע, כמה דפי גמרא, כמה קלאסיקות שאני יכול לדבר אתך עליהן – –

קריאה: – – –

מיכאל בן-ארי: – – אבל המלים האלה – יש לי בארנק כמה כרטיסי אשראי כאלה – – –

יריב לוין: הכי חשוב – – –

מיכאל בן-ארי: אבל אל תפריעו לי, כי יש לי באמת מה להגיד – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת לוין – – –

מיכאל בן-ארי: – – על כל פרשת כרטיסי האשראי, שהפכה להיות סוג של שליחת יד – אני לא רוצה להשתמש בביטוי שווה למלה "שליחת יד" – אל הכיס של האזרח הפשוט בלי ידיעתו.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לספר סיפור: כמו הרבה אזרחי ישראל, יש לי בבית מנוי לאחת מחברות הסלולר, לא נגיד איזה.

מיכאל בן-ארי: אני אף פעם לא פותח לראות מה אני משלם ומה אני לא משלם.

מיכאל בן-ארי: יש לנו טלפון אחד פעיל, שבו משתמשת רעייתי, לא פטפטנית גדולה, בדרך כלל זה משהו מאוד דל.

מיכאל בן-ארי: במקרה במקרה במקרה, הגיע הדואר, פתחתי את הדואר, אני רואה על מה אני משלם, ואני רואה רשימה ארוכה, של שישה – לא פחות – שישה מספרי טלפון שאני משלם עבורם.

מיכאל בן-ארי: אני מסתכל, יש מספר אחד שאני מכיר שכבר לפני שש-שבע שנים הוא לא פעיל.

מיכאל בן-ארי: עוד מספר, עד שנעשיתי חבר כנסת וכמו כולם קיבלתי מספר, כבר שנתיים לא פעיל, ועוד שני מספרים שאני בכלל לא מכיר.

מיכאל בן-ארי: אני שואל את אשתי: את מכירה את המספרים האלה?

מיכאל בן-ארי: היא מחככת בראשה ואומרת: כן, נכון, פעם היתה לנו עסקה שבא סוכן ואמר:

מיכאל בן-ארי: אם תיקחו עוד שני מספרים לא תשלמו עליהם כלום, זה רק יהיה רשום, לא תקבלו מכשיר.

מיכאל בן-ארי: שום דבר.

מיכאל בן-ארי: זה יעשה לכם הקלה באני-לא-יודע-מה, ויעשה לכם משהו חינם.

מיכאל בן-ארי: אמרנו: נותנים לך חינם, בא אליך הסוכן הרשמי של החברה הנדונה – בוא נשלם.

מיכאל בן-ארי: העברתי את כרטיס האשראי, והנה הגיע חודש ינואר שנת 2011, והחליטו בחברת הסלולר לגבות עבור המספר הזה, שמעולם לא פעל, לא נכנסה אליו שיחה ולא יצאה ממנו שיחה, 8.5 שקלים עבור המספר.

מיכאל בן-ארי: התקשרתי ואמרו לי: הודענו לך.

מיכאל בן-ארי: אני פתחתי את הנייר, אני, האזרח הממוצע עם ההשכלה ממוצעת ועם הזמן הממוצע.

מיכאל בן-ארי: רבותי, הסיפור הזה של כרטיסי אשראי והוראות הקבע הפך להיות סוג של גזל של הציבור.

מיכאל בן-ארי: ואם שומעים אותי פה הציבור בבית, אני אומר לכם: אל תשתמשו בכרטיסי אשראי, תעברו לשיטה של ההורים שלי – בתחילת החודש הולכים ומוציאים את מה שצריך, ועם זה משלמים.

מיכאל בן-ארי: כרטיס האשראי מביא לעוני, מביא לדלות; כל שיטת התשלומים – לכמה לחלק לך?

מיכאל בן-ארי: מה, אם אתה מחלק אתה לא משלם?

מיכאל בן-ארי: לכן, אני נגד ריבוי של כרטיסי אשראי ונגד כל ההקלות האלה, כי היחידים, סגן השר יצחק כהן, שמרוויחים מכך, זה כל החמדנים הללו שמרמים את הציבור.

מיכאל בן-ארי: ואני אומר לציבור: אל תלכו שולל אחר ההקלה הזאת, תעברו לשיטה של אבא ואמא וסבא וסבתא – לשלם במזומן, כי זה מה שיש, ולא יגזלו אתכם עם כרטיסי האשראי.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור כעת להצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 17) (סליקת עסקאות בכרטיסי חיוב), התשע"א–2011, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 19 חברי כנסת, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שהצעת החוק תועבר לשם הכנתה לקריאה שנייה לוועדת הכספים.

קריאות: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת הכנסת תכריע בנושא.

קריאה: מתי כרטיסי אשראי – – –

קריאה: [מס' כ/352; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 14409; נספחות.

קריאה: ]

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א–2011.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, אתם מפריעים לי, חבר הכנסת כרמל שאמה, אני מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר.

קריאה: ברור – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ברור לא ברור.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת הכנסת מכריעה בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו כבר בנושא הבא.

רוחמה אברהם-בלילא: הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א–2011 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, לפני שחבר הכנסת יושב-ראש הוועדה יתחיל, אני רק אומר שעל-פי סיכום שנערך, אנחנו ננמק את כל ההסתייגויות כמקשה אחת, כאשר לסיעת חד"ש יש 15 דקות, ל – 20 דקות, לרע"ם-תע"ל – 15 דקות ולבל"ד – 15 דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: יציג חבר כנסת אחד בשם הסיעה כולה, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

): תודה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: לא היה סיכום של אחד בשם כל הסיעה.

אחמד טיבי: – – – אחד מדבר.

ג'מאל זחאלקה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לי נאמר על-ידי מזכיר הכנסת שהסיעות – – –

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני כעת קיבלתי.

ג'מאל זחאלקה: לא היה סיכום כזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אם אתם מחכים – בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת שאם יש מצב שבו סיעה יש לה יותר מדובר אחד, נא להעביר את השמות בטרם – בסדר?

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר הזמן נשאר לכם באותה מכסה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

): תודה רבה.

): גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד – רוצה לומר אולי במידה מסוימת לא בשמחה גדולה אבל בהחלט בתחושה של צורך ושל לית ברירה – להציג בפניכם לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א–2011.

): גברתי היושבת-ראש, באנו הערב הזה לשים סוף לביזיון, לשים סוף למצב שנקלענו אליו שלא בטובתנו, אבל הוא מצב בלתי מתקבל על הדעת, ואני כמובן אפרט בהמשך.

): הצעת החוק הזאת היא פרי יוזמה משותפת של מספר חברי כנסת מסיעות שונות בבית מן הקואליציה ומן האופוזיציה, שהובלה על-ידי חבר הכנסת ישראל חסון מסיעת קדימה.

): חבר הכנסת חסון, שלא נמצא היום בארץ, ביקש ממני למרות זאת לא להשתהות ולהביא את ההצעה הזאת לדיון היום, משום הנימוק שהצגתי כבר בתחילת הדברים: הצורך לשים סוף למצב שעמו הצעה זו מתמודדת.

): ביחד אתו היינו שותפים ליוזמה הזאת אנוכי, חבר הכנסת זאב אלקין, חבר הכנסת משה מטלון, , אנסטסיה מיכאלי, מירי רגב, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, ואלינו הצטרפו חברי הכנסת אורי אורבך, מיכאל בן-ארי, מנחם אליעזר מוזס, נסים זאב, כרמל שאמה, אריה ביבי וציון פיניאן.

ג'מאל זחאלקה: בקיצור, גאוני הדור.

אחמד טיבי: שמאלוב-ברקוביץ – – –

): חברי הכנסת זחאלקה וטיבי, אנחנו הפסקנו להיות פראיירים, לא של בשארה ולא של הבוגדים האחרים.

): טוב תעשו אם תבדלו את עצמכם מאדם כזה ולא תבואו כאן להגן עליו.

): גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק באה לאפשר לכנסת לשלול מחבר כנסת מכהן או מחבר כנסת לשעבר את תשלומי השכר והפנסיה והתשלומים הנלווים להם, כולם או מקצתם, במקרה שהוא קיצוני וחריג שבו נמנע חבר הכנסת או חבר הכנסת לשעבר מלהתייצב לחקירה או למשפט או לריצוי עונש מאסר שנגזר עליו כתוצאה מכך שהוא נחשד או הורשע בביצוען של עבירות חמורות מאוד.

): הצעת החוק זכתה לתמיכת הממשלה, וגם בוועדת הכנסת היא אושרה ברוב גדול, שכן חברי הכנסת היו משוכנעים שלא ניתן לאפשר מצב אבסורדי שבו חבר הכנסת או חבר הכנסת לשעבר, אשר הוא לא רק המחוקק אלא גם נהנה משורה ארוכה של זכויות יתר שנועדו לאפשר לו לבצע את תפקידו, לרבות זכויות יתר לעניין יציאה מהארץ וחופש תנועה, וזכויות היתר האלה מנוצלות על-ידו כדי להימלט מן הדין, ימשיך לקבל ביד השנייה את אותם תשלומים המגיעים לו כביכול בגין תקופת כהונתו כאן.

מוחמד ברכה: למה כביכול?

): כביכול, משום שהמלה "מגיעים" לא מתאימה במקרה הזה.

קריאה: זה הכסף – – –

): הם לא מגיעים לו.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מייד אחריו עולה לדבר, אז אתה תוכל לומר את כל אשר תרצה.

): המצב האבסורדי, שבו חבר הכנסת או חבר הכנסת לשעבר יכול לקבל מדי חודש משכורת מהמדינה, זכויות נוספות, ובה בעת הוא מסכל את קיומו של הליך משפטי נגדו, הוא מצב שלא ניתן להשלים אתו.

): כאן אני מבקש לומר, רבותי, אכן זהו חוק, שאם נבדוק בפרלמנטים אחרים אינני בטוח שנמצא כמותו, ולא במקרה, משום שהסיטואציה, המצב שאליו נקלענו בגין התנהגותו של חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה הוא מצב חריג שמחייב התייחסות חריגה ומיוחדת ותיקון.

): מי ייתן, ואני תקווה שלא נזדקק לחוק הזה, שהחוק הזה יישאר שריד לדבר שאסור היה שיקרה, ואני מקווה שלא יקרה לעולם.

): אבל בה בעת חובתנו גם לשים סוף ולטפל במצב שיצר חבר הכנסת לשעבר בשארה, כמו גם להציב תמרור אזהרה ואמירה ברורה, שכנסת ישראל, עם ישראל ובעיקר מדינת ישראל לא יסכימו לאותו כפל שבו אדם ביד אחת פועל תוך ניצול הכלים המועמדים לרשותו במסגרת הדמוקרטיה, במסגרת שליחותו כחבר כנסת, מועל באמון הציבור, מועל באמונה של המדינה, עושה שימוש בזכויות היתר ובכלים האלה כדי לפגוע בה, כדי לבגוד בה, ולאחר מכן נמלט מאימת הדין ובה בעת שולח את ידו ומבקש מדי חודש לקבל מימון כדי שיוכל להמשיך בפעילותו זו באין מפריע ועל חשבונם של אותם אלה שהוא בגד בהם וכיוון את הטילים אל בתיהם.

): לא, רבותי, גם לטירוף יש גבול.

): אני מבקש להדגיש יחד עם זאת, שלא קלה בעינינו היתה ההחלטה – או הצורך – לבוא ולשלול זכויות, בפרט כאשר מדובר בזכויות לתשלומי פנסיה, ועשינו כל שיכולנו על מנת לצמצם ולהטיל כל מגבלה אפשרית שתאפשר את השגת תכלית החוק במובנו המצומצם ביותר.

): בהתאם להצעה, אם חבר הכנסת מתייצב לחקירה או למשפט בתוך שנה מיום החלטת הכנסת, יוחזרו לו באופן רטרואקטיבי מלוא השכר או הפנסיה שנשללו ממנו, שכן, ואני רוצה להדגיש, אין מדובר כאן בענישה.

): הרי העונש על המעשים המיוחסים למשל לחבר הכנסת לשעבר בשארה, אם יורשע בהם, הוא בוודאי לא רק שלילת פנסיה.

): העונש לבוגדים, רבותי, הוא אחר.

): אבל מדובר ברצון להניע את חבר הכנסת לשתף פעולה עם רשויות החוק, להיענות לזימון שנמסר לו, וכפי שאמרתי קודם, לשים סוף לאבסורד שנקלענו אליו, ושלצערי כבר נמשך תקופה ארוכה מדי.

): מאחר שמדובר בסמכות חריגה, קבענו שורה נוספת של מנגנונים, שורה ארוכה, שיבטיחו כי הסמכות תופעל רק במקרים מתאימים באופן הראוי, וכפי שציינתי, המצמצם ביותר.

): כך נקבע כי הסמכות לשלול תשלומים תחול רק כאשר חבר הכנסת או חבר הכנסת לשעבר חשוד או נאשם בעבירה פלילית חמורה, שעונשה עשר שנות מאסר או יותר, ואשר בוצעה אך ורק בעת שכיהן כחבר הכנסת.

): כלומר, קיים קשר ישיר בין ניצול מעמדו וישיבתו כאן וזכויותיו מכוח זה לבין ביצוען של העבירות שבהן הוא נחשד או הורשע.

): עוד קבענו כי היועץ המשפטי לממשלה הוא שיודיע לכנסת כי התנאים האמורים מתקיימים, ואין הדבר מסור לשיקול דעת של גורם פוליטי כזה או אחר.

): הוא גם זה שיבדוק אם חבר הכנסת לא התייצב לחקירה או למשפט שזומן אליהם, והאם הציג טעמים סבירים לאי-ההתייצבות, אשר יש בהם כדי למנוע את ביצוע והטלת הסנקציות הקבועות במסגרת הצעת החוק הזו.

): רק לאחר קבלת הודעה מהיועץ המשפטי לממשלה שחבר הכנסת לא הציג טעמים סבירים לאי-התייצבותו תוכל הכנסת להתחיל בהליך שבו יתקיים דיון בוועדת הכנסת, ולאחר שהוועדה תמליץ על שלילת תשלומים, יועבר הדיון והאישור של ההחלטה למליאה – הליך דומה לזה שנהוג ביחס לנטילת זכויות יתר מחברי הכנסת, תוך נקיטת הליך שמאפשר התייחסות פרטנית ובחינה מדוקדקת של כל מקרה לגופו, וכמובן הליך דו-שלבי, כאשר הוא עובר גם את העניין של ועדת הכנסת, ולאחר מכן את אישורה של המליאה כולה.

): עוד קבענו כי הודעה על קיום הדיונים תפורסם מראש, וקבענו גם הסדרים שיבטיחו את זכות הטיעון של חבר הכנסת או חבר הכנסת לשעבר, בין בעצמו ובין באמצעות חבר כנסת אחר או בא כוח מטעמו, הן במסגרת הדיון בוועדה והן במסגרת הדיון במליאה.

): בנוסף לזאת קובעת הצעת החוק גם מנגנון המאפשר למי שנשללו ממנו הזכויות לשוב ולבקש כי ההחלטה תשונה, ואף זאת בהליך מסודר שקבוע במסגרת ההצעה, והשומר באופן המקסימלי על זכויותיו, לרבות זכויות הטיעון, והזכות כי עניינו יידון מחדש בנסיבות מתאימות.

): עוד קובעת הצעת החוק כי גם אם החליטה הכנסת לשלול שכר או גמלה מחבר הכנסת, לא תחול ההחלטה על שאיריו לאחר פטירתו.

): הדבר הזה, אני מוכרח לומר לחברי הכנסת, רבים מתקשים להבין אותו.

): רבים מתקשים להבין את הרעיון שבו אם אותו בוגד נפטר, יוכלו שאיריו פתאום ליהנות מהתשלומים.

): אבל מצאנו לנכון לשמור על כך שאין מדובר בענישה, וככל הניתן אין גם פגיעה בקרובים, בוודאי לא בשאירים, כל עוד – – –

חיים אורון: זה גם תקציבית וגם צוברת?

): אני תיכף אתייחס.

): משעה שאותו חבר הכנסת, או חבר הכנסת לשעבר נפטר, ומשמע שממילא כבר אינו יכול עוד להתייצב בפני מערכת המשפט, בטל הבסיס העומד ביסוד ההצעה המוצעת.

): אין כבר את מי לעודד או להניע להגיע למשפט, ומשכך שאיריו לא ייפגעו ויזכו לקבל את המגיע להם.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אם הם גרים בחו"ל?

): גם אם הם גרים בחו"ל.

): אני אתייחס כמובן לסוגיה של הפנסיה הצוברת והפנסיה התקציבית.

): רבותי, אינני רואה שום דרך שבה ניתן לגעת בכספי פנסיה צוברת של אדם או בכספים אחרים במסגרת הזו.

): יש כלים בחוק, אפשר לחלט, אפשר לעשות כל מיני דברים אחרים שנמצאים בתחום הסמכויות של הדין הפלילי.

): מרגע שהפנסיה היא צוברת היא הפכה לקניינו של אדם.

): הוא, רבותי – – –

חיים אורון: אז מה – – –

): אני אסביר בדיוק, חבר הכנסת אורון.

): – – – הוא מקבל את הכספים ולא ניתן.

): אגב, הוא יכול לפדות אותם באופן מיידי.

): אין לנו יכולת להניח את היד על הפנסיה הצוברת, ולטעמי גם לא צריך, ואני אסביר למה.

): החוק הזה נועד למנוע מצב שבו המדינה ממשיכה לשלם.

): הוא לא דומה לפנסיה צוברת שבה אדם הפריש וקיבל את מה שהופרש עבורו כפי שקיבל שכר לאורך כל השנים.

): הכסף הזה שלו, וכאשר הוא מסיים את כהונתו הכסף נשאר ברשותו.

): הפנסיה הצוברת דומה לשכר, אין היא כמו הפנסיה התקציבית.

): הפנסיה התקציבית משולמת כל חודש, מדי חודש בחודשו, מקופת המדינה.

): אין היא מבטאת כספים שצבר האיש במהלך תקופה קודמת.

): הוא לא צבר את הכסף הזה.

): הוא מקבל אותו מדי חודש מהמדינה.

): נדמה לי שהאבחנה הזאת היא אבחנה חשובה.

): לא יכול להיות שהמדינה, שאזרחי ישראל ימשיכו מדי חודש להוציא מכיסם, מכספי משלם המסים את התשלומים האלה.

): אני אומר לחבר הכנסת אורון, החוק כמובן גם נותן מענה למצב שבהחלט ייתכן, שבו חבר כנסת מכהן, כפי שהיה אז חבר כנסת בשארה, פשוט יחליט שהוא לא מתפטר.

): ולכאורה, אומנם יש הליך בוועדת האתיקה.

): אבל על פניו הוא עדיין זכאי לתשלומים.

): גם שלילת השכר האפשרית בשל היעדרות מהמשכן לא חלה על כל התשלומים המגיעים לו, ולכאורה הוא אמור לקבל תשלומים בשיעורים ניכרים, ועד תום תקופת כהונתה של אותה כנסת, עוד לפני בכלל שהוא יוצא לגמלאות.

): גם את הדבר הזה אנחנו מסדירים, ושוב, על-פי אותו עיקרון של הפסקה מיידית ומוחלטת של כל מה שהוא מקבל מקופת המדינה, מכיסם של אזרחיות ואזרחי ישראל.

): ואני אומר שוב, הכול בצורה המידתית והמינימלית ביותר האפשרית.

): לכן, גם קו האבחנה הזה שמצטרף לאותם גבולות ברורים שקבענו כפי שתיארתי אותם קודם לכן.

): חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק היא הצעה מאוזנת, הכוללת מנגנוני בקרה רבים שמטרתם להבטיח שרק במקרים קיצוניים שבהם, כאמור, חבר הכנסת מסכל את קיומו של הליך משפטי בקשר לעבירה פלילית חמורה במיוחד שבה הוא עצמו חשוד או נאשם או הורשע, ואשר אותה עבירה בוצעה לפחות בחלקה בעת שכיהן בבית הזה, אז ורק אז תוכל הכנסת לקבוע כי לא ישולמו לו תשלומים הקשורים לכהונתו בכנסת עד אשר יתייצב ויאפשר את קיום ההליך המשפטי.

): אמרתי קודם, ואני חוזר ואומר, אף מדינה בעולם לא היתה סובלת דבר כזה.

): באף מדינה בעולם המחדל הזה לא היה נמשך במשך שנים.

): אני, כאשר קיבלתי לידי את ראשות ועדת הכנסת והתחלתי לבדוק ולראות מה הנושאים שעומדים על שולחני, והנושא הזה הובא לידיעתי, סברתי שאי-אפשר להמשיך בו, שהמציאות הזו היא מציאות שיש בה מעבר לאבסורד היומיומי בעניינו של אותו חבר כנסת מסוים, יש בה גם מסר שלילי שעובר לחברה כולה.

): מצד שני, סברתי שגם כאשר המקרה הוא חריג וגם כאשר התחושה קשה צריך להיות זהירים מאוד, וצריך לפעול בצורה מצומצמת, מוגבלת, ולעשות שימוש מושכל בסמכויות ולא לפתוח כאן פתח שעלול אחר כך להביא אותנו למחוזות שאף אחד מאתנו לא רוצה להיות בהם.

): לשמחתי, חברי גם בוועדה וגם ליוזמה הזו ראו כך את הדברים.

): ואני חושב שהתוצאה המונחת בפניכם היא תוצאה מאוזנת, טובה, שיש בכוחה להפסיק את האבסורד שאנחנו מתמודדים אתו עכשיו בעניינו של חבר הכנסת לשעבר בשארה.

): ואני מקווה שלא יהיה עוד צורך להזדקק לה בהקשרים אחרים.

מיכאל איתן: אפשר רק שאלה?

מיכאל איתן: – – –

): בבקשה, כן.

): ברשות היושבת-ראש כמובן.

מיכאל איתן: יישר כוח – – –

רוחמה אברהם-בלילא: כן, אבל רק בקצרה, כי זה כבר יותר מדי.

): כן, אני מסיים.

): לי יש פסקה אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מיכאל איתן: יישר כוח – – – על העבודה, ועל הצגת הדברים – – –.

מיכאל איתן: אבל דיברת על אבסורדים.

מיכאל איתן: האם במהלך הדיונים בוועדה – – – לשאלה האבסורדית איך אדם שמואשם בהכוונת טילי אויב על המדינה מקבל אישור לצאת לחוץ-לארץ?

מיכאל איתן: האם זה עלה?

מיכאל איתן: האם קיבלתם איזשהו מידע?

מיכאל איתן: האם צריך אולי גם בקשר לזה לעשות איזשהו תיקון?

): אדוני השר, ראשית אני חושב שהנושא הזה הוא בהחלט מטריד.

): אני לא עסקתי – – –

חיים אורון: – – – על מישהו אחר.

): לא עסקתי במסגרת הדיונים בחוק הזה בנושא הזה, משום שנדמה לי שהוא חורג מגדר הנושא של הצעת החוק.

): הוא בהחלט שאלה שלטעמי אולי היא ראויה לדיון דווקא בוועדה שבראשה עומד חברי חבר הכנסת דוד רותם, נדמה לי שזה הפורום הנכון יותר, משום שהיא מעלה את הנושא בהקשר הרחב יותר, לאו דווקא בסוגיה של חבר כנסת וזכויותיו, אלא בסוגיה הרחבה יותר של המציאות הזאת, שבה – – –

מיכאל איתן: למה זה קשור לוועדת הכנסת?

מיכאל איתן: כי היתה טענה שכביכול אי-אפשר היה לעצור את הנסיעה בגלל חופש התנועה.

מיכאל איתן: אני לא מקבל את הפרשנות הזאת, אבל אם אי-אפשר לעצור בגלל פרשנות, צריך גם את זה לתקן.

): אני יכול לומר על זה כך: ראשית, לפחות בדיונים שלנו בוועדה לא נטען באופן מפורש שהיציאה לא נמנעה בגלל מעמדו כחבר כנסת, אבל אני מוכרח לומר שהדבר הזה ניתן, ובהחלט היה יכול להיות מובן במשתמע, שהרי ברור לגמרי שאדם מן היישוב שהיה חשוד בעבירות מן הסוג הזה – קשה מאוד להאמין שהיה משוחרר ללא לפחות צו עיכוב יציאה מהארץ, ואין ספק – – –

מיכאל איתן: יש משימה נוספת.

): נכון, נכון.

): ואני יכול לומר יותר מזה, אני אזכיר לכבוד השר, שכאשר דנו כאן בעניין שלילת זכויותיה של חברת הכנסת חנין זועבי – זכויות היתר, בדיוק לכך התכוונו כאשר אז שללנו בדיוק את הזכות הזאת, שבה השתמש חבר הכנסת לשעבר בשארה כאשר הוא יצא מן הארץ.

ג'מאל זחאלקה: אתה מטעה את הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: מה שאתה אומר פשוט לא נכון.

): זה נכון מאוד.

ג'מאל זחאלקה: פשוט לא נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: לא לא לא, חבר הכנסת זחאלקה, אתה מייד תעלה לדבר.

): אני, אבל, הייתי נזהר – אני אסיים במשפט הזה את ההתייחסות, ועוד פסקה אחת אחרונה בטרם אני מסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: בקצרה, בבקשה.

): כן.

): אני רק אומר לכבוד השר, אני הייתי נזהר מאוד – וזה גם עובר כחוט השני בהצעת החוק הזאת, כפי שהיא מובאת כאן – מלעשות, מלנקוט צעדים שיגבילו את חופש התנועה של חברי הכנסת בגלל מקרה קיצוני כזה או אחר.

): אני חושב שהדבר הזה הוא מסוכן, הוא בעייתי; יכול להיות שצריך לשקול אותו בגדר מאוד מאוד מסוים, אבל ככלל אני חושב שאנחנו צריכים להיות בנושא הזה זהירים, ואם לעשות את זה, אז באמת לעשות את זה בעבירות שהן עבירות מאוד מאוד – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך.

מיכאל איתן: זה כבר היום נקבע.

): נכון, אני אומר, אבל להוסיף ולהרחיב את גדר העבירות, נדמה לי שזה קצת מסוכן.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אנחנו לא נסיים בדו-שיח הזה.

): אבל בכל מקרה, הנושא ראוי בהחלט לדיון נפרד, ולא נכון שהדיון הזה יתקיים במסגרת הדיון בהצעת החוק הזאת.

): אני רק אסיים, גברתי היושבת-ראש, ואומר שלהצעת החוק הוגשו הסתייגויות, שבוודאי ינומקו על-ידי חברי הכנסת המסתייגים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור על כולן ואנחנו נצביע על כולן.

): ההסתייגויות נדחו בוועדת הכנסת ברוב גדול, ואני מבקש כי גם הכנסת תדחה אותן ותאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

): תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, כבוד יושב-ראש ועדת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשון הדוברים, חבר הכנסת , בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשות אדוני 15 דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, עמד כאן יושב-ראש ועדת הכנסת ונע בין לטעות לבין להטעות; זכויות היתר אינן כוללות את הזכות לפגוע בחופש התנועה של חבר הכנסת, ואין המשל כנמשל, וזה מצביע או על בורות או על ניסיון להטעות את הכנסת.

מוחמד ברכה: הדבר השני – וזה בעקבות השאלה של השר איתן – מחייב חשיבה רצינית, ונדמה לי שהחוקרים עצמם, שניהלו את התיק ואת החקירה של חבר הכנסת לשעבר בשארה, ידעו שההאשמות הן לא מה שנאמר כאן.

מוחמד ברכה: אם אותם חוקרים – ואם אותה מערכת חקירה הרשתה לעצמה להוציא צו של האזנת סתר, לו, שאמור להיות דבר חריג לגבי חברי כנסת, וצריך להיות באישור של שופט – אם החוקרים הרשו לעצמם את המעשה הזה כדי להגיע למה שהגיעו, או שלא הגיעו, היו יכולים לעשות צו עיכוב יציאה, אבל הם לא עשו את זה, כי ידעו שיש פה האשמות פוליטיות על פעילות פוליטית לגיטימית של חבר כנסת.

מוחמד ברכה: עכשיו, אני לא אנהל את החקירה כאן, אני רק יכול לנתח את הכיוונים.

מוחמד ברכה: לכן – לבוא וליצור מהעניין הזה תקדים שמחייב חקיקה, שאין בינה ובין האוניברסליות שום דבר – זו חקיקה שהיא ביטוי של נקמנות, היא חקיקה אישית, שמכוונת לגופו של אדם אחד ואיש אחד, היא חקיקה שבאה כדי לספק יצרים אפלים של אנשי פוליטיקה קטנים, שחושבים שזה נושא שיכולים דרכו לצבור הון פוליטי.

מוחמד ברכה: יריב לוין חושב שהוא ירוויח מזה, וכל חבריו.

מוחמד ברכה: אבל מה הוא יהיה כשיגדל?

מוחמד ברכה: מקסימום הוא יהיה עוזי לנדאו, אז מה? נו, ביג דיל.

מוחמד ברכה: מה תהיה?

מוחמד ברכה: לבוא ולעשות מזה פוזה של חקיקה ושל דיבור כביכול שקול ומשפטי ואחראי – באמת, באמת.

מוחמד ברכה: זו חקיקה שמכוונת לגופו של איש, שמונעת על-ידי יצרים אפלים ופוליטיקה קטנה כלפי ציבור שלם, וכלפי מתנגדים פוליטיים, גם אם יהיו ערבים וגם אם יהיו יהודים.

מוחמד ברכה: ואני חושב שהחקיקה הזאת היא אחד הביטויים – – –

דוד רותם: – – – הציבור הערבי כולו לעזמי בשארה.

מוחמד ברכה: – – – אחד הביטויים שמבטאים כישלון מוסרי של הכנסת הזאת.

מוחמד ברכה: הרי על מה אנחנו מדברים כאן?

מוחמד ברכה: ראשית, אנחנו מדברים על כך שוועדה פוליטית, ועדת הכנסת, שמוסד פוליטי, שזה הכנסת, יחליטו שהם השופטים והם המוציאים לפועל.

מוחמד ברכה: זה אותה לוגיקה שכיוונה את ועדות החקירה הפרלמנטריות לארגוני זכויות האדם, או ועדות הציד של ארגוני זכויות האדם, שאנשים יש להם כאן הזיות גזעניות, אנטי-דמוקרטיות, שהופכים אותן למין חקיקה ופעילות פרלמנטרית, ויש להם שיגעון גדלות, שרוצים להיות גם שופטים – גם לשפוט וגם להוציא לפועל, ואז נותנים לעצמם זכויות, מאצילים לעצמם זכויות שבקושי שופטים יכולים לקחת אותן לעצמם.

מוחמד ברכה: אתם אומרים שהערכאה שתדון בכל העניין הזה היא ערכאה פוליטית, של הכנסת, פרלמנטרית, שבנויה על רוב פוליטי, אם זה בוועדת הכנסת ואם זה במליאה עצמה.

מוחמד ברכה: הרי יש דברים שהתקבלו בבית הזה, בהצעות חוק הזויות שלא מן העולם הזה.

מוחמד ברכה: ואז אומר יושב-ראש ועדת הכנסת: אין פרלמנט בעולם שירשה לעצמו – מובן שאין פרלמנט בעולם שירשה לעצמו דבר כזה, כי זה דבר פסול, נלוז, נמוך, אנטי-דמוקרטי.

מוחמד ברכה: אז הם קובעים: אנחנו השופטים, אנחנו נמנה את עצמנו לשופטים, אנחנו נדון כערכאה שיפוטית, אנחנו גם נוציא לפועל.

מוחמד ברכה: באמת, זה לא כנסת.

מוחמד ברכה: זה לא כנסת.

מוחמד ברכה: רוצים להפוך את הבית הזה לבית הזיות, בית ששולטים בו אנשים הוזים שחושבים איך לעשות קידום מכירות פוליטי תוך שימוש באמצעים שהם חושבים שהם פופולריים, פופוליסטיים – שזה הולך בשוק.

מוחמד ברכה: דבר שני, גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, זו הצעת חוק לא רק של אנשים הוזים, אלא של אנשים שנוטלים לעצמם את הזכות להיות גנבים.

מוחמד ברכה: גנבים – לשלוח את ידם הארוכה והמלוכלכת לכיסם של אנשים שצברו זכויות על-פי חוק.

מוחמד ברכה: אתה רוצה לבוא בדין על דבר אחר, תבוא בדין על דבר אחר.

מוחמד ברכה: אל תשים את היד בכיס על דברים שלא לך.

מוחמד ברכה: זו הצעת חוק שמכשירה גנבה ככלי לגיטימי, על-ידי הכנסת עצמה, של הכנסת עצמה.

מוחמד ברכה: איזה זכות יש, למי שלא יהיה, לקחת זכויות של אדם שעבד, על-פי כל הדעות, במקום מסוים, קיבל משכורת, צבר זכויות פנסיה ואחרות, והוא זכאי?

מוחמד ברכה: ואז כאילו עושים את האקט הכאילו-אנושי, שזה לא ישלול משאיריו של פלוני.

מוחמד ברכה: באמת, מה?

מוחמד ברכה: זו אנושיות בגרוש.

מוחמד ברכה: אתם גונבים כסף שהוא לא לכם.

מוחמד ברכה: פה יאשרו, אם יאשרו – וכנראה שיאשרו – את החוק של מתן לגיטימציה לגנבה ככלי פוליטי, ככלי של נקמנות פוליטית.

מוחמד ברכה: חברי הכנסת שבאו עם הצעת החוק הזו גם לוקים בשיכרון כוח.

מוחמד ברכה: חושבים שהכול מותר; שהכול מותר.

מוחמד ברכה: ואז, יש רוב, אז הם יכולים להחליט שהשמש תזרח ממערב.

מוחמד ברכה: מה יכול להיות?

מוחמד ברכה: יש רוב.

מוחמד ברכה: יכולים לגעת בדברים שאנשים נורמלים לא נוגעים בהם, לא מקרוב ולא מרחוק.

מוחמד ברכה: הכנסת הזו, גברתי היושבת-ראש, כנראה שמאבדת לא רק את המוסר ואת הדרך הסבירה, אלא גם מאבדת את הבושה.

מוחמד ברכה: מעסיקים כנסת.

מוחמד ברכה: הוא יושב – אני לא יודע אם יריב לוין דיבר על תקציב המדינה כפי שדיבר על החוק הזה.

מוחמד ברכה: אני באמת לא בטוח.

מוחמד ברכה: עושים מזה עניין גדול איך לשלול, איך לגנוב, איך לגנוב זכויות של חבר כנסת לשעבר, או של אדם שצבר זכויותיו, כדת וכדין.

מוחמד ברכה: אני לא יכול באמת לתלות תקוות רבות בכנסת הזו, אבל יום יבוא ויעמדו אנשים ויגידו: לא ראיתי, לא שמעתי והסתנוורו חושי באותו יום.

מוחמד ברכה: אבל אתם מובילים – מובילים את הבית הזה, את הכנסת הזו ואת המדינה הזו למקומות מאוד מאוד מסוכנים.

מוחמד ברכה: הצעת החוק לא תהרוג את ולא תפיל אותו.

מוחמד ברכה: אבל היא תפיל את עמוד השדרה המוסרי, כי זה מתחבר לדברים אחרים.

מוחמד ברכה: מתחבר לאותה תחושה של נקמנות פרימיטיבית.

מוחמד ברכה: מתחבר לאותה רוח נמוכה של אנשים נמוכים, שרוצים לתת הצדקה לגנבה ולשליחת יד לכיסיהם של אנשים אחרים.

מוחמד ברכה: אבל הצעת החוק הזו היא סימפטום לאיזה מדרון ולאיזה רדידות ירדה הכנסת וירד הרוב הפרלמנטרי הזה, בעזרת כמה חברים מהאופוזיציה, גם.

מוחמד ברכה: למה לתת רק לאנשי הליכוד ליהנות מהפירות של התועבה הזו?

מוחמד ברכה: גם הם.

מוחמד ברכה: מה קרה?

מוחמד ברכה: ישראל חסון רוצה גם כן ליהנות מהתועבה הזו, שהופכים אותה לחקיקה כאן.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזו צריכה ליפול.

מוחמד ברכה: גם אם תאשרו אותה היום, היא בעצם הצעת חוק שנופלת בכל קטגוריה, בכל קריטריון ובכל קנה מידה מוסרי והגיוני ובכל קנה מידה של מינהל תקין.

מוחמד ברכה: ולכן אתם יכולים להרגיש מה שאתם חושבים, אבל זה יישאר תקוע לכם בגרון.

מוחמד ברכה: לא הפנסיה של , אלא הגזענות והרדידות, והגנבוּת שלכם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא הוא חבר הכנסת חיים אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: אין לכם הסתייגויות.

מוחמד ברכה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: כי רק אלה אשר הגישו את ההסתייגויות מוסמכים לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, 20 דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

חיים אורון: אני לא – תשימי את השעון, בבקשה, על פחות.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה שאדוני יחפוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך 20 דקות.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, על-פי עולם הערכים שלי ועל-פי קוד ההתנהגות שהייתי מצפה לו מאזרח, קל וחומר מחבר כנסת, מי שמואשם בהאשמה פלילית, המקום היחידי שבו זכאותו יכולה לצאת לאור, היא בתוך ההליך הפלילי שקיים במדינת ישראל, לשמחתנו הרבה.

חיים אורון: כל בריחה או כל הימנעות – אני גם, אגב, מכניס לעניין הזה את זכות השתיקה של איש ציבור – כל הימנעות מלממש הליך פלילי עד תומו, על כל השלבים שיש בו, היא חריגה קיצונית מהנורמה שעל-פיה הייתי רוצה לראות את מדינת ישראל, לבטח שהייתי רוצה לראות על-פיה אנשי ציבור, קל וחומר בן בנו של קל וחומר, חברי כנסת שמחוקקים את החוקים שעל-פיהם כל הציבור צריך לנהוג.

חיים אורון: האם הצעת החוק שמוגשת כאן באה לחזק את הנורמה הזאת?

חיים אורון: האם הצעת החוק שמוגשת כאן באה לקדם את הנורמה הזאת?

חיים אורון: בשום פנים ואופן לא.

חיים אורון: למשל, הזכרת בדבריך: אם היתה מוצעת הצעת חוק שהיתה אומרת: חבר כנסת שהוגש נגדו, או יש חשש, או התגבש נגדו כתב-אישום, והוא ברח, מהארץ או לחוץ-לארץ, ולא מתפטר מהכנסת – אופציה שהצגת אותה כאחת האפשרויות – והיית מציע פה הצעת חוק שאומרת: חבר כנסת כזה – תיפסק.

חיים אורון: עם היועץ המשפטי – אני לא רוצה עכשיו להעריך את כל הפרוצדורות – שיבוא אותו גורם ויוכיח לכנסת שאומנם התגבשה האשמה רצינית ואדם ברח, ואנחנו רוצים להפסיק את משכורתו, ואפילו יוצרים מצב – אגב, אם אני לא טועה, מי שהוגש נגדו כתב-אישום לא צריך להתפטר מהכנסת, אבל אפילו היית בא ואומר: במצב הזה, ייכנס במקומו מישהו אחר; לא יהיה חבר כנסת – למה בארצות ערב?

חיים אורון: בארצות-הברית, ברח – אני מוכן לקיים אתך על זה דו-שיח, כי אני חושב שיש פה משהו מאוד מהותי לא נכון.

חיים אורון: זאת לא הסיטואציה שעליה מדובר פה.

חיים אורון: והשאלה ששאלתי בקריאת הביניים באשר להבדל בין פנסיה צוברת ופנסיה תקציבית, מדגימה את כל העניין.

חיים אורון: רוב רובם של חברי הכנסת עכשיו הם בפנסיה צוברת; לא תקציבית.

חיים אורון: משנת 1990 או 1991, בדיוק התפטרתי – – –

אחמד טיבי: מאז שנכנסנו, קרה האסון.

חיים אורון: ממתי?

אחמד טיבי: 1999.

קריאה: 1994.

חיים אורון: לא, מה פתאום?

חיים אורון: אני חזרתי לכנסת ב-2003.

חיים אורון: יצאתי בפנסיה תקציבית, חזרתי – – –

קריאה: 1996.

חיים אורון: חבר'ה, אני חושב שב-2003 – איתן, נכון?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: כן.

חיים אורון: ב-2003 כולם בצוברת.

גאלב מג'אדלה: ב-1996.

חיים אורון: מה ב-1996?

גאלב מג'אדלה: הצוברת התחילה ב-1996.

חיים אורון: אני חזרתי לכנסת, חברים.

חיים אורון: עזבו – עלי.

חיים אורון: עזבו, מה זה חשוב?

קריאה: מה זה חשוב.

אלכס מילר: אבל היית שר.

חיים אורון: הייתי שר והפסדתי את הפנסיה.

חיים אורון: עזוב אותי עכשיו.

חיים אורון: הבעיה לא שלי עכשיו, כי לא ידעתי על תקופת אכשרה.

חיים אורון: פה מישהו ישמע בזה שהפסדתי פנסיה כי חס וחלילה קרה משהו.

חיים אורון: אבל הבעיה היא לא אני.

חיים אורון: חברי הכנסת היום הם בפנסיה צוברת.

מיכאל איתן: אלה שצוברים, עדיין.

מיכאל איתן: יש כאלה שכבר צברו – – –

חיים אורון: יש כאלה שכבר צברו מספיק.

חיים אורון: עזבו עכשיו – לא, אלה בדרך כלל ממשיכים להיות בתקציבית.

חיים אורון: כי אין עוד מישהו בצוברת שכבר הגיע לתקרה.

חיים אורון: כי עכשיו אין מגבלה, בעצם.

חיים אורון: אבל אני עוזב את שאלת הפנסיה.

חיים אורון: אז על מה אנחנו מדברים בדיוק?

-בלילא: כבוד השר הרשקוביץ, חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת אורון מסביר את זה כל כך יפה.

חיים אורון: על מה אנחנו מדברים פה עכשיו?

חיים אורון: על שחרור יצר מאוד קשה – שאני יכול להבין אותו – של כעס, של תסכול, בעיקר, חבר הכנסת יריב, של נקמה.

חיים אורון: כי אנחנו לא יודעים מה לעשות עם זה.

חיים אורון: לא יודעים מה לעשות.

חיים אורון: זה נורא מעצבן אותך.

חיים אורון: אבל פה בדיוק המבחן – איפה אתה שם גבול, גם כאשר אתה נורא כועס, גם כאשר אתה בטוח שאתה נורא צודק.

חיים אורון: במדינת ישראל לא גורעים פנסיה, גם לא תקציבית, מאדם שרצח את ארבעת ילדיו.

חיים אורון: עם כל הכבוד למה ש עשה, זה יותר גרוע בעיני, על-פי הקוד המוסרי שלי.

חיים אורון: אין בשום מרכיב בפסיקה הישראלית – שום פושע, לא לקחו לו את קצבאות הביטוח הלאומי שמשפחתו זכאית להן, למיטב ידיעתי, ולא לקחו לו את הפנסיה.

חיים אורון: אז אנחנו שוברים את הכלל המאוד-מאוד מהותי הזה, בעיני, פה.

חיים אורון: בשביל מה?

חיים אורון: שתוקם קרן בין-לאומית ש יקבל יותר כסף?

חיים אורון: שמקופת המדינה לא ישלמו ל כסף?

חיים אורון: על זה שוברים עיקרון, שהוא בעיני מאוד מהותי?

חיים אורון: כי אני יודע על הרבה מאוד תסכולים שאנחנו חווים כשאנחנו נתקלים בשוק של חשדות או בפשעים מוכחים אחרים, וידנו קצרה מלהושיע, ולא נוגעים בפנסיה.

חיים אורון: למה עליתי לדבר כאן בנושא הזה?

חיים אורון: כי אתם לא מבינים – אתם מבינים בדיוק, כי זה מה שאתם רוצים שיקרה – שבטירוף שהכנסת הזאת חווה, של לרדוף, של להכות, של לנקום, של כאילו להפחיד – תגידו לי, מי שמואשם בהאשמות כאלה – אני, דרך אגב, לא יודע בדיוק מה ההאשמות, ואני לא יודע אם אתם יודעים מה ההאשמות בדיוק, כי אני לא ראיתי אף פעם איזושהי האשמה, חוץ מאמירות מכל מיני סוגים – אז אתם באים ואומרים עכשיו: אנחנו, במצב הזה, לוקחים את הפנסיה.

חיים אורון: אתם הייתם באים ואומרים: אנחנו מפסיקים לשלם לו עיתון – הייתי אומר:

חיים אורון: בסדר; לא משלמים לו 8,400 שקל בשנה עבור הטלפון – – –

): גם זה.

חיים אורון: רגע.

חיים אורון: זה לא גם זה.

חיים אורון: אם זה היה זה, הייתי אומר: בסדר, לקחו לו את זכויות היתר של חבר כנסת על פני כל אזרח, לא הייתי רב אתכם על זה, לא הייתי עולה לדוכן הזה.

חיים אורון: אני אומר לך בגלוי: אתם לא הולכים לשם בכוונה, ואם זה היה תלוי בכם הייתם לוקחים את הפנסיה הצוברת, רק באו ואמרו לכם אנשי המשפט: זה לא חוקתי.

חיים אורון: אי-אפשר.

): לא נכון.

): התשובה: לא נכון.

חיים אורון: לא נכון, בסדר.

): זה לא נכון.

): מה לעשות?

): אתה יכול לראות את הפרוטוקול של הישיבה.

חיים אורון: בסדר, לא משנה, אז אני אומר לכם: הרי אם אתם רוצים להרתיע, אז איך אתם מרתיעים חבר כנסת שיש לו בכלל פנסיה צוברת, ומה בכלל משמעות ההרתעה בתחום הזה?

חיים אורון: כל הדיון הזה לא שייך לעניין עצמו.

חיים אורון: זה "חוק עזמי בשארה" לשחרור תסכולים של חברי כנסת כלפי עזמי בשארה.

חיים אורון: זה בסדר גמור.

חיים אורון: חלק יכולים לעשות את זה אצל הפסיכולוג, חלק יעשו את זה בשחייה, חלק יעלו לדוכן וינאמו.

חיים אורון: זה לא שייך לחוק הזה, שישבתם עליו ועשיתם ככה.

חיים אורון: אגב, גם החוכמה הזאת, שאם הוא נפטר, לשאיריו מגיעה הזכות הזאת.

חיים אורון: סליחה, בהגדרה הפנסיה היא גם של שאיריו, גם עכשיו, אז הכלל הזה קיים רק אם הוא נפטר, כי זה הכול עקום, הכול לא ממין העניין, כי ניסיתם פה לעשות איזה משהו שייראה כאילו, והדבר המרכזי זה: הצלחנו להוכיח לציבור שלנו – אני גם יודע בדיוק באיזה ציבור מדובר, אני יודע מי שואל את השאלות האלה, לפעמים הציבור הזה יעצום את עיניו לפני דברים אחרים לחלוטין.

חיים אורון: ולכן – אני יודע, הייתי בוועדת הכנסת, זה יעבור פה, אני עברתי עכשיו במזנון, הוא מלא בכאלה שיגיעו לכאן, ואל תדאגו, אלה שיושבים פה, אין לנו רוב.

חיים אורון: אל תתבלבלו.

גאלב מג'אדלה: לא היה לנו ספק בזה.

חיים אורון: לא לא, אל תתבלבלו, אין לנו רוב פה.

חיים אורון: עכשיו, כרגע, באולם יש כאילו רוב, אז כמעט אמרתי: בואו נפסיק לדבר ונצביע מייד.

חיים אורון: אל תדאגו, הם כולם יבואו, אין בעיה.

חיים אורון: לא כולם – יבואו מספיק שזה יעבור.

חיים אורון: אבל אתם יודעים מה, גם אחד האסונות – ובזה, את רואה, אני חוסך לך הרבה זמן, גברתי היושבת-ראש – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

חיים אורון: – – גם לא מתקיים דו-שיח אמיתי.

חיים אורון: אני לא רוצה להסתיר: אני נשארתי פה – הייתי צריך להיות היום בבאר-שבע – כדי שגם קול יהודי ישתתף בדיון הזה.

חיים אורון: זה לא ויכוח בין חברי הכנסת היהודים לערבים.

חיים אורון: נוח היה לכם לעשות אותו ככה.

חיים אורון: ואני יודע שהרבה משפטנים אומרים את מה שאני אומר כאן, וגם אנשי שלטון – לא רוצה לתת יותר מדי שמות – במקרה הטוב אומרים: מה אתם צריכים את כל הדבר הזה?

חיים אורון: תפסתם איזה תותח בשביל לירות על זבוב, וספק אם אתם פוגעים בו.

חיים אורון: הרי אחרי החוק הזה יש כבר קרן בין-לאומית שתיתן לו פנסיה פי-17 מהפנסיה שלך.

): לא מהכסף שלנו.

חיים אורון: "לא מהכסף שלנו".

חיים אורון: פתאום החיסכון הגדול.

חיים אורון: שמע, אני מצפה - – –

): לא עניין של חיסכון, עניין של עיקרון.

חיים אורון: חבר הכנסת יריב, לבי יוצא על הדאגה הנוראית שלכם לכסף שלנו.

חיים אורון: ראיתי פה בימים האחרונים איך הכסף זורם לכל הכיוונים.

חיים אורון: לא מהכסף שלנו.

חיים אורון: הוויכוח שלי הוא לא על כסף, והוויכוח הוא לא על של מי, הוויכוח שלי הוא על הקלות הבלתי-נסבלת של היכולת לשבור עקרונות, כאשר למישהו מתחשק, ברגע מסוים, ובעיקר אם התחום שבו רוצים לשבור את העיקרון קשור ליחסים שבין יהודים לערבים.

חיים אורון: ובעיני, אני מודה בגלוי, העיקרון של אי-פגיעה בזכויות פנסיוניות של אדם יותר חזק מהרצון לרדוף ולהעניש את עזמי בשארה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת אורון.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רוחמה אברהם-בלילא: בינתיים, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (הגדלת ההיצע של דירות מגורים – הוראת שעה), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת הכספים של הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לך, מזכיר הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שמונה דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת בראש, רבותי חברי הכנסת, החוק הוא חוק אישי, כלומר לגופו של אדם, ולא חוק עקרוני, ובזה הוא פסול, אבל למרות זאת אקדים ואומר שהוא לא פוגע בחבר הכנסת עזמי בשארה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אגלה סוד אם אני אומר שהוא לא חי מהפנסיה שהוא מקבל; הוא מנהל היום את אחד ממכוני המחקר החשובים ביותר בעולם הערבי, והפנסיה זה לא העניין.

ג'מאל זחאלקה: העניין הוא – זה מעיד יותר על יוזמי החוק, ולאן הם מוכנים ללכת, על מניעיהם ומטרותיהם, ולכן אנחנו מתווכחים עם החוק הזה ושוללים אותו מכול וכול.

ג'מאל זחאלקה: החקיקה האישית, כאמור, היא פסולה מעיקרה, אבל בדרך לנקם בחבר הכנסת , שזה נקם מצד אחד – דרך אגב, זו נקמה שלא פוגעת בננקם – מוכנים לרמוס ברגל גסה עקרונות חשובים מאוד של המשפט ושל זכויות האדם, ואני רק אמנה אותם במהרה: יש כאן פגיעה חמורה מאוד בזכות להליך הוגן – מענישים אדם כשעומדת לצדו חזקת החפות, אבל זה לא מעניין את חברי הכנסת יוזמי החוק מה זה חפות.

ג'מאל זחאלקה: פוגעים גם בעיקרון חשוב מאוד של השפיטה הפלילית בישראל, וזה שלא עורכים משפט בהיעדרו של אדם.

ג'מאל זחאלקה: גם את זה אפשר למחוק בדרך לחקיקה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן פגיעה חמורה מאוד בהפרדת הרשויות – איפה נכתב כדבר הזה באיזשהו משטר, שמי שמחוקק את החוק – אותו אדם, דרך אגב – הוא מחוקק את החוק, הוא התובע והוא השופט?

ג'מאל זחאלקה: על הפרדת רשויות שמעתם?

ג'מאל זחאלקה: מי שמחוקק לא הוא ששופט.

ג'מאל זחאלקה: זה בעצם בית-דין שדה פוליטי, שבו רוב פוליטי מחליט.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא רק שזה פוליטי, זה גם – איך אומרים – מחיקה של עקרון הפרדת הרשויות.

ג'מאל זחאלקה: יש גם פגיעה חמורה מאוד בזכות הקניין.

ג'מאל זחאלקה: הפנסיה היא רכוש של אדם ושל משפחתו.

ג'מאל זחאלקה: זה לא משהו שהמדינה משלמת – זה רכוש שאדם צבר.

ג'מאל זחאלקה: המדינה לא משלמת גרוש, זה כסף של האדם שנצבר מטעם עבודתו.

ג'מאל זחאלקה: זו כל הפסיקה בארץ, גם היועצת המשפטית לשעבר של הכנסת וגם החוק עצמו אומר מפורשות, שהפנסיה היא רכושו של אדם ולא משהו שהמדינה משלמת לו.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן פגיעה בעקרון השוויון.

ג'מאל זחאלקה: מדוע רק חבר הכנסת וחבר הכנסת לשעבר?

ג'מאל זחאלקה: מה עם שופט או מה עם פרופסור באוניברסיטה, מה עם אנשים בתפקידים אחרים?

ג'מאל זחאלקה: העניין הזה הולך בכיוונו של אדם אחד ולכן נאמר בו העניין הזה של חבר הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בחקיקה פוליטית במהותה.

ג'מאל זחאלקה: הרי כל ילד יודע מדוע מביאים את החוק הזה ובאיזה נסיבות, שזה המשך ישיר של הרדיפה הפוליטית של חבר כנסת , שבגינה הוא נמצא בגלות, וזה לא סוד.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה שתדעו, שמאות מנהיגים של תנועות לשחרור לאומי, של לוחמים נגד הפאשיזם ונגד הגזענות, חיו בגלות.

ג'מאל זחאלקה: רוב מנהיגיה – – –

): וקיבלו כסף מהמדינות שהם פעלו נגדן.

ג'מאל זחאלקה: רוב המנהיגים, מנהיגי המאבק באפרטהייד בדרום-אפריקה חיו בגלות.

ג'מאל זחאלקה: רוב אלה שנאבקו נגד פאשיזם בכל מיני מקומות בעולם חיו בגלות, חלק גדול מהנאבקים נגד משטרים טוטליטריים חיו בגלות.

ג'מאל זחאלקה: אז חבר כנסת לשעבר עזמי בשארה לא לבד.

ג'מאל זחאלקה: עזמי בשארה הוא אינטלקטואל ואתם מנסים להפליל אותו בצורה שהוא עשה עבירות ביטחוניות.

ציפי חוטובלי: אז למה הוא לא התייצב לדין?

ג'מאל זחאלקה: תבינו, מישהו יכול להגיד או ללמוד או להגיד משהו שווה ערך על הנאורות, עקרון הנאורות, תנועת הנאורות ששינתה פני עולם, בלי ללמוד את הספר של ד"ר , עם ההקדמה המבריקה שלו, שכולם מכירים בזה?

ג'מאל זחאלקה: האם מישהו יכול ללמד היום אזרחות בצורה נורמלית ונורמטיבית והגונה מבלי להזדקק למה שכתב על מדינת כל אזרחיה ועל השוויון בין האזרחים ועל הזכויות של מיעוט לאומי?

ג'מאל זחאלקה: מדובר באינטלקטואל גדול וחשוב, היום הוא אחד האינטלקטואלים החשובים ביותר בעולם הערבי.

ציפי חוטובלי: ריגל לטובת מדינת אויב.

ג'מאל זחאלקה: גמדים מנסים להיתלות באילנות גבוהים ולפגוע בו.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא פוגעים בחבר כנסת עזמי בשארה, אתם פוגעים בזכויות אדם בתוך ישראל גופא כאשר אתם רומסים ברגל גסה את זכות הקניין, זכויות השוויון, ההפרדה בין רשויות.

ג'מאל זחאלקה: וכל זה בגלל רצון של תאוות נקמה ורדיפה פוליטית ולהרוויח קצת קולות במרכז הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: בושה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה – חברת הכנסת חנין זועבי.

מירי רגב: כל כך הרבה שטויות שמעתי על דמוקרטיה שלא יכולתי להיכנס למליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת מירי רגב, יופי שנכנסת.

קריאה: ברוכה הבאה.

מירי רגב: – – –

-בלילא: חברת הכנסת מירי רגב – – –

מירי רגב: – – –

-בלילא: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

-בלילא: חברת הכנסת מירי רגב, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

-בלילא: עד עכשיו היה דיון.

-בלילא: כל אחד יבוא ויאמר את אשר הוא חושב, גם אם זה לא מוצא חן בעינייך.

מירי רגב: – – –

קריאה: במרכז הליכוד – – –

מירי רגב: – – –

-בלילא: חבר הכנסת לוין.

מירי רגב: – – –

טלב אלסאנע: יריב לוין לקח לךְ את הקולות של המרכז.

מירי רגב: לא, אין לי בעיה עם זה.

מירי רגב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת מירי רגב, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: יכול להיות שתרצי לקרוא קריאות ביניים תוך כדי, אז כדאי שתשמרי לך קצת זכות יתר.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת חנין זועבי, לרשותך שבע דקות, בבקשה.

חנין זועבי: אדוני היושבת-ראש – – –

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש.

חנין זועבי: גברתי.

חנין זועבי: זה תמיד קורה אתךְ.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושבת-ראש.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, מה מציעים לנו חברי הכנסת בהצעת החוק הזאת?

חנין זועבי: הכנסת, ולא רשויות אכיפת החוק, תעניש נבחר ציבור שנחשד בעבירה.

חנין זועבי: הצעת החוק הזאת מקיימת שישה תנאים שהופכים את ה"חוק" למלת גנאי: נקודה ראשונה – הכנסת, כלומר מפלגות פוליטיות הן אלה שמתייגות עבירות, מענישות ומטילות את גזר-הדין, ולא רשויות אכיפת החוק.

חנין זועבי: דבר שני, הרשות הפוליטית הזאת מענישה חבר כנסת לפני שמוכיחים את החשד נגדו.

חנין זועבי: זה לא רלוונטי אם כן אפשר להוכיח את החשד או אי-אפשר להוכיח את החשד.

חנין זועבי: גם אם לא יכולים להוכיח, זה לא אומר שמענישים לפני הוכחה.

חנין זועבי: דבר שלישי, היועץ המשפטי מתנגד לעונש.

חנין זועבי: בסיטואציה כזאת יכולים להגיד שהחוק הוא חוק פוליטי ושהענישה היא ענישה פוליטית ולא פלילית.

חנין זועבי: מטילים עונש שבכלל לא קשור לחשד.

חנין זועבי: יותר מזה, עונש שיש בו פגיעה חמורה בזכויות האזרח.

חנין זועבי: מדובר בסיטואציה של אדם ספציפי, קוראים לו , שכל כך מצליח להוציא את חברי הכנסת מגדר השפיות גם כאשר הוא כל כך רחוק, עד כדי כך שחלק מחברי הכנסת הופכים את עצמם למודל של כל מה שחבר פרלמנט לא צריך להיות.

מירי רגב: אין מודל כמוך, מודל זועבי הוא המודל.

חנין זועבי: – – – כל כך מצליח להכעיס אתכם, גם כאשר הוא כל כך רחוק, וזה טוב.

מירי רגב: – – –

חנין זועבי: הוא מוציא אתכם מהשפיות שלכם.

מירי רגב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת זועבי, שנייה אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: תקשיבו: היא תדבר בזמן שמוקצב לה, גם אם זה לא מוצא חן בעיני או בעיניכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם לא תפריעו לה.

מירי רגב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ואת לקראת קריאה שלישית, אז אנא ממךְ.

רוחמה אברהם-בלילא: עד עכשיו היה דיון מסודר, וחברי הכנסת שמעו גם את אשר לא אהבו לשמוע.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל היא תדבר במשך שבע דקות, וכל הפרעה שלכם – אני אוסיף לה זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: אז תחליטו.

עפו אגבאריה: זו הצגה בשביל מרכז הליכוד.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת מיכאלי, תודה רבה.

חנין זועבי: החוק הזה הוא לא פרי הדמיון של ישראל ביתנו או של האיחוד הלאומי, אלא הוא משקף קונסנזוס, כנראה, סביב הגזענות והשנאה ויצר הנקמנות שנמצאים אצל רוב חברי הכנסת.

חנין זועבי: זה החוק, עכשיו גם האמת: אל תסתכלו רק על החוק, תסתכלו על שפע ההתבטאויות סביב החוק שנאמרו מעל הבמה הזאת.

חנין זועבי: יש מי שאמר: "לא רק שזו לא פגיעה גדולה, זו פגיעה שאיננה מספיקה.

חנין זועבי: זה המעט במעט שאפשר לעשות".

חנין זועבי: חבר כנסת אחר קרא להתנקש ב.

חנין זועבי: האמת היא, שאינכם יכולים להתמודד עם חבר הכנסת לשעבר , זה באמת גדול עליכם, ואני יכולה להבין.

חנין זועבי: אני מבינה את זה, גדול עליכם לענות על האתגר הדמוקרטי, האזרחי, שחבר הכנסת לשעבר העמיד בפניכם.

חנין זועבי: הרי כולנו יודעים, אבל כולנו, שאם היה לטעמכם לפני החשד התפור – –

קריאה: – – –

חנין זועבי: – – הייתם מעלים על דעתכם חוק כזה?

חנין זועבי: אם הייתם סובלים את הדעות שלו, הייתם מעלים על דעתכם חוק כזה, גם בצל החשד שמדברים עליו?

חנין זועבי: לא הייתם מעלים על דעתכם חוק כזה.

חנין זועבי: אז זה לא העניין של החשד הספציפי הזה, זה עניין של מה עזמי בשארה ייצג עבורכם ואיזה אתגר הציב עזמי בשארה מולכם.

חנין זועבי: זו הנקודה.

מירי רגב: מה את מגינה כל כך על עזמי בשארה?

חנין זועבי: אני מבינה, אתם לא יכולים לסבול.

חנין זועבי: מה, שהכנסת של חוק העמותות תסבול את עזמי ואת האתגר שעזמי בשארה הציב?

חנין זועבי: כמובן לא.

מירי רגב: ייצג טרור, בוגדנות.

מירי רגב: זה מה שהוא ייצג.

חנין זועבי: מה, שהכנסת של חוק היישובים הקהילתיים תסבול את ?

חנין זועבי: בטח שלא.

חנין זועבי: אני מבינה, אל תכעסו, אני אומרת שאני מבינה אתכם.

חנין זועבי: זה גדול עליכם.

חנין זועבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, ההסתייגות להצעת חוק כזו היא מיותרת לחלוטין, שכן אי-אפשר לעגן בחקיקה אקט לא חוקתי ואנטי-מוסרי.

חנין זועבי: ולא צריכים את החוק הזה בשביל להוכיח עד כמה הכנסת הזאת יכולה להרחיק.

חנין זועבי: חוק זה נועד להעניש חברי כנסת על פעילות פוליטית שלא מוצאת חן בעיני חברי כנסת אחרים.

חנין זועבי: זו הצעת החוק, וזו הצעת חוק אחת בסדרה של הצעות חוק ודיונים שבאים להעניש חברי כנסת שפועלים בניגוד לקונסנזוס, שבאים גם להעניש עמותות שפועלות נגד הקונסנזוס.

חנין זועבי: בגלל שיש פה חברי כנסת שרואים עצמם מוסמכים לקבוע נורמות לחברי כנסת אחרים, החוקים לא מספיקים, החוק הפלילי לא מספיק עבורם להגביל ולהגדיר את המותר ואת האסור, ומכאן והלאה הם מוצאים את עצמם השופט והדיין, שצריכים לטפל בחברי כנסת שאינם לטעמם ואינם לרוחם.

חנין זועבי: הכנסת הזאת סובלת לא רק מגזענות ולא רק מנקמנות אלא גם כן מסכיזופרניה.

מירי רגב: היא סובלת גם – – – "מרמרה".

חנין זועבי: לא רק סכיזופרניה ומרחק תהומי בין ערכים לבין פרקסיס – –

מירי רגב: את לא מבינה את "מרמרה" – – –

חנין זועבי: – – אלא גם בין החוקים לבין עצמם, כי בחוק אחד מוחקים את זכות הקניין ובחוק אחר נותנים לזכות הקניין מעמד מעל למעמד חיי בני-אדם ומתירים בחוק אחר לבני-אדם להרוג את מי שבא לשדוד אותם.

חנין זועבי: אז סכיזופרניה בין ערכים לבין פרקסיס וסכיזופרניה בין החוקים לבין עצמם.

חנין זועבי: ואני לא מצפה – – –

מירי רגב: מה קרה לך בספינה?

מירי רגב: לא ראית את החיילים?

מירי רגב: – – – שאת לא רואה דברים אחרים.

חנין זועבי: אני לא מצפה מחברי כנסת שמזהירים את הכנסת מחברי כנסת אחרים שיש להם סכינים בכיס לסבול את .

חנין זועבי: גם את זה אני מבינה.

חנין זועבי: באמת אני מבינה ש גדול על הכנסת הזאת.

חנין זועבי: את זה כולם מבינים פה, לא רק אני.

חנין זועבי: כולם, יהודים וערבים כאחד.

מירי רגב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת זועבי, אל תדברי בשם כולם.

רוחמה אברהם-בלילא: את מדברת אך ורק בשם עצמך.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה ממך.

חנין זועבי: מי שמתנגד יכול להגיד.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר, אז אל תכלילי את כולם בבית הזה.

חנין זועבי: זו הדעה שלי, שכולם יודעים.

חנין זועבי: מי שלא מסכים אתי יכול להביע את דעתו.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לסיים.

חנין זועבי: אני מסיימת.

חנין זועבי: לא חסרים חוקים גזעניים, לא במשתמע ולא בכאילו, לא בניסוח מעורפל או אפילו מתגונן.

חנין זועבי: שנית, זו הצעת חוק שעברה, כמו שאמרנו, את שלב הגזענות וההתגוננות ועברה לפסים אישיים נקמניים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

חנין זועבי: תופרים לבשארה תיק, ואחר כך תופרים עבורו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: – – – לפי מידותיו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא הדובר הבא, חבר הכנסת אחמד טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מירי רגב: לטיבי שווה לחכות.

מירי רגב: חנין זועבי זה לא רציני, אבל טיבי – שווה לחכות.

רוחמה אברהם-בלילא: את יודעת שלפני קריאה שלישית עכשיו – – –

עפו אגבאריה: זו לא מחמאה, דרך אגב, אם את אומרת את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, 15 דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אחמד טיבי: עשר דקות, וחמש דקות יקבל חברי לסיעה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רוחמה אברהם-בלילא: עשר דקות, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו יסכם את הדיון חבר הכנסת – איך לא – נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, עשר דקות.

): לא צריך להתאמץ.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יריב לוין.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, לפני שנים רבות נפסלה מפלגה בכנסת והוצאה מחוץ לחוק בשל העובדה שהואשמה כארגון טרור, בתמיכה בטרור.

אחמד טיבי: היה חבר כנסת שייצג אותה, קראו לו מאיר כהנא, יימח שמו וזכרו.

נסים זאב: תתבייש לך, נבל.

ציפי חוטובלי: – – – היתה מפלגה – – – מחוץ לחוק.

ציפי חוטובלי: את זה אתה שוכח.

נסים זאב: תתבייש לך, נבל.

נסים זאב: תתבייש לך.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: נבל.

נסים זאב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב, די.

רוחמה אברהם-בלילא: די.

נסים זאב: יימח שמם כל שונאי ישראל.

נסים זאב: כל שונאי ישראל – יימח שמם.

אחמד טיבי: גם שונאי ישראל.

ג'מאל זחאלקה: גם – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה.

אחמד טיבי: אף אחד לא חשב שצריך לשלול ממנו את הקצבה או את הפנסיה, למרות שהתנועה שלו הוצאה מחוץ לחוק והוגדרה כארגון טרור.

אחמד טיבי: נהפוך הוא, נציג אחר של אותה מפלגה מצא את דרכו לכנסת.

אחמד טיבי: היש צביעות יותר גדולה מזאת?

אחמד טיבי: וכי למה?

אחמד טיבי: כי הוא יהודי.

אחמד טיבי: ליהודים מותר.

אחמד טיבי: כאשר יש חבר כנסת שעליו אנחנו מדברים – חבר כנסת לשעבר, חבר הכנסת בשארה – נחקר, לא הוגש כתב אישום – –

יריב לוין: איך יוגש כתב אישום?

מירי רגב: איך יוגש?

מירי רגב: הוא לא בא למשפט, יא צבוע.

מירי רגב: תגיד את האמת.

אחמד טיבי: – – ותראו מה קורה – גברת מירי דלק רגב, אני אגיע אלייך עוד מעט.

אחמד טיבי: מישהו היה מעדיף לראות אותו עם אזיקים.

אחמד טיבי: לא יכול היה לראות אותו עם אזיקים, אז חמס את כספו.

אחמד טיבי: המינימום, זה מה שיש – חמס את כספו, גזל את הכסף שלו, של המשפחה שלו.

רוחמה אברהם-בלילא: חמד.

אחמד טיבי: חמד וחמס.

אחמד טיבי: ובאקט, שכבר תיארתי אותו בעבר, בכנסת הזאת, שהיא הכנסת הפנאטית ביותר, הגזענית ביותר, המטורפת ביותר שהיתה עד עכשיו – – –

אנסטסיה מיכאלי: אתה חבר פה.

אנסטסיה מיכאלי: מספיק לזלזל במעמד של הכנסת.

אנסטסיה מיכאלי: מספיק.

אנסטסיה מיכאלי: אתה מזלזל במעמד שלנו ובשלך.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת מיכאלי, אני מבקשת ממך.

רוחמה אברהם-בלילא: את רוצה שעל כל קריאת ביניים אני אוסיף לו דקה, סתם?

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה לעשות את זה.

אחמד טיבי: אני מבקש לאפשר לה, כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה לעשות את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוסיפה לך עוד דקה, חבר הכנסת טיבי.

ציפי חוטובלי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני אוסיף לו עוד זמן, ומבחינתי עד שתים-עשרה בלילה נהיה כאן.

חיים כץ: – – –

ציפי חוטובלי: לא, זה הדמגוגיה הזאת.

חיים כץ: מה אכפת לךְ?

חיים כץ: מותר לו.

ציפי חוטובלי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברי הכנסת, אני מנהלת את הישיבה, ואני אחליט מה לעשות, ואף אחד לו יפריע לו לדבר, גם אם זה לא מוצא חן בעינייך.

רוחמה אברהם-בלילא: מה לעשות?

אחמד טיבי: היה חבר לשעבר אחר, שר לשעבר, שנכנס לכלא בגלל שהבריח סמים.

אחמד טיבי: מישהו חשב לגזול ממנו את הפנסיה שלו?

אחמד טיבי: היה יהודי שחשב לגזול ממנו את הפנסיה שלו?

אחמד טיבי: חבר כנסת יהודי?

אחמד טיבי: חברת כנסת יהודייה?

ציפי חוטובלי: היה יכול לשבת – – –

אחמד טיבי: יתירה מזאת – – –

ציפי חוטובלי: הוא היה כל השנים בכלא.

ציפי חוטובלי: – – – בכלא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

אחמד טיבי: יתירה מזאת, היו רוצחים שרצחו משפחות באופן סדרתי – נשים וילדים.

אחמד טיבי: מישהו חשב לגזול את הפנסיה שלהם?

אחמד טיבי: יותר מכך, היה רוצח יהודי שרצח ראש ממשלה, מהמחנה הזה.

אחמד טיבי: מישהו חשב – חשב – לשלול את האזרחות שלו?

אחמד טיבי: את הפנסיה?

אחמד טיבי: על ערבים תמיד חושבים, חדש – לשלול את הפנסיה, או לשלול את האזרחות אפילו.

): או שניהם.

אחמד טיבי: בדיוק, זה מה שאתה מכוון.

אחמד טיבי: תראה מה הרזומה שלך, חבר הכנסת יריב לוין.

אחמד טיבי: מה הרזומה שלך?

אחמד טיבי: חוקים אנטי-ערביים.

אחמד טיבי: מבחינתך, "טיקט" מנצח באווירה כזאת מתלהמת: חוק שלילת זכויות יתר, חוק רמת-הגולן, חוק תמיכה – – –

חיים כץ: למה סגרו לך את הרמקול?

חיים כץ: שישמעו.

אחמד טיבי: אתה לא רציני.

אחמד טיבי: אתה מוכן להתייחס ברצינות?

חיים כץ: אני רציני.

חיים כץ: לא שמעתי אותך.

אחמד טיבי: אם זה לא מוצא חן בעיניך, זה לא מקובל בעיניך – אתה רשאי לעזוב.

אחמד טיבי: גברתי, אני מבקש – – –

קריאה: – – – אתה צריך הגנה?

אחמד טיבי: חוק, אפילו על ערבים בנציבות שוויון הזדמנויות – עמדת על הרגליים האחוריות.

אחמד טיבי: אין לך מה לעשות בכנסת הזאת חוץ מאשר חוקים כאלה, חוקים מלאי שנאה.

אחמד טיבי: אמרתי בעבר שבכנסת הזאת כל חוק, כל הצעה עוברת, גם אם יש בה סעיף שהשמש זורחת ממערב.

אחמד טיבי: זה מה שקורה.

אחמד טיבי: מה עשיתם בכנסת?

אחמד טיבי: מה הפרודוקציה שלכם בכנסת?

אחמד טיבי: אתם, חבורת ה"פטקוק".

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: מה הבאתם?

אחמד טיבי: מה הבאתם לבוחרים שלכם?

אחמד טיבי: את הראשים שלנו?

אחמד טיבי: מה?

יואל חסון: חבר הכנסת טיבי – – –

אחמד טיבי: עניין הדלק.

אחמד טיבי: נבחרתם על-ידי הציבור שלכם.

אחמד טיבי: ההצבעה על הדלק – נכנסת מתחת לשולחן מרוב פחד, מירי דלק רגב.

מירי רגב: מה קשור הדלק לטרור?

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת מירי רגב.

אחמד טיבי: מה תגידי לציבור?

אחמד טיבי: אז במקום זה אתם תומכים בהצעות פנאטיות של שנאה לערבים ולחברי כנסת ערבים.

אחמד טיבי: זה מה שאתם יכולים להציג לציבור, עם אווירה מתלהמת כזאת.

אחמד טיבי: מה בדרך כלל עושים פאשיסטים קטנים?

אחמד טיבי: הולכים לקורבן הקרוב ביותר, הקל ביותר – שזה הערבים – ומתנפלים עליו.

אחמד טיבי: זה מה שעושים פאשיסטים קטנים, בני-אדם קטנים; משחקים עם הרגש הנבזי ביותר, היצרי ביותר.

אחמד טיבי: מתחילים עם ערבים, עוברים לאנשי שמאל ולעמותות שמאל – –

אנסטסיה מיכאלי: מגיע לכם.

אנסטסיה מיכאלי: מגיע לכם.

אחמד טיבי: אני רופא, ויש לי מידה של רחמים.

אחמד טיבי: – – ולכן אתם מתחילים עם ערבים, עוברים לעמותות, אחר כך שרים שמתנגדים להצעות של אנשי הימין, כמו מיכאל איתן, דן מרידור, בני בגין, ריבלין – אתם מתנפלים עליהם כי הם לא הצביעו יחד אתכם.

אחמד טיבי: התנהגות טבעית ותהליך טבעי של פאשיזם ששולט בחברה הזאת.

ציפי חוטובלי: – – – אתה לא חושב שגם לכם יש אחריות בעניין הזה?

ציפי חוטובלי: – – –

אחמד טיבי: הקורבן תמיד אשם.

אחמד טיבי: הקורבן תמיד אשם.

מירי רגב: – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: איזה קורבן?

יואל חסון: איזה?

מירי רגב: – – –

ציפי חוטובלי: – – – אחריות על המנהיגות שלכם, למשל.

אחמד טיבי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, אני לפני קריאה – – –

ציפי חוטובלי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, את לא מנהלת פה דו-שיח.

רוחמה אברהם-בלילא: נקודה.

רוחמה אברהם-בלילא: ועוד פעם אחת אני לא אקרא בשמך – אני פשוט אבקש להוציא אותך.

נסים זאב: הרוצח – קורבן.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב, אתה עוד מעט תדבר, ואתה יכול לומר ככל שתחפוץ בחמש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: תאמין לי, זה הרבה זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, חבר הכנסת טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

מוחמד ברכה: את יכולה לגלות יותר אורך רוח, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להעיר לךְ, אבל אדם שאומר "נבל" ו"רוצח" על חבר כנסת, נדמה לי שזה חציית כל קו.

אחמד טיבי: נדמה לי.

אחמד טיבי: אני כך מבין.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יכול להתלונן בוועדת האתיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: כל הדלתות פתוחות – – –

אחמד טיבי: לא, לא רוצה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, זאת זכותך.

אחמד טיבי: לא, לא רוצה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אנשים כושלים, בדרך כלל אין להם מה להציג ברזומה חוץ מפוליטיקה של שנאה.

אחמד טיבי: נכון, בתקופה הזאת פוליטיקה של שנאה היא "טיקט" מנצח – תראו מה קורה לישראל ביתנו ולמזדנבים אחריו ומתחרים אתו – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: – – שהם חברי סיעת הליכוד.

אחמד טיבי: תגיד, יש פה שני חברי כנסת מקדימה בלבד.

אחמד טיבי: זה מקרי?

אחמד טיבי: טיבייב ויואל חסון.

אחמד טיבי: הרי יש לכם החלטה כמעט לצאת מהמליאה, מה אתם עושים פה?

יואל חסון: איפה היתה החלטה כזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת חסון.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, לא בכדי אף אחד לא חשב להעניש לא שרים לשעבר שהם יהודים, לא חברי כנסת לשעבר שהם יהודים ולא רוצחים או פושעים או אנסים או גנבים או דורסים או נהגים משתוללים, או כל פושע אחר, בשל השיוך הלאומי והדעה הפוליטית שלו – גם זה וגם זה.

אחמד טיבי: לכן, בסופו של דבר, צר לי שהכנסת הזאת – כבר אמרנו בהתחלה שזה מדרון חלקלק – אנחנו כבר מעבר למדרון, למטה, בתחתית הסולם.

אחמד טיבי: כל שבוע יש הברקה של חוק המבטא שנאה וגזענות – –

מירי רגב: חוק ששומר על המדינה שלנו.

אחמד טיבי: – – וכל גמד או גמדה – מלך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: יסכם את הדיון, כפי שאמרתי, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה על ההסתייגויות.

יואל חסון: נסים, אתה עולה רק אם יש לך משהו לחדש.

מוחמד ברכה: יש לו הסתייגויות.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שאנחנו דנים בה נוגדת את עקרונות היסוד בכל חוק עונשין בעולם, כאשר אנחנו יודעים שכל אדם הוא בחזקת חף מפשע עד שמוכח אחרת.

מירי רגב: – – – טרור – – –

טלב אלסאנע: – – – כאן, חברת הכנסת רגב – – – הוא התליין.

רוחמה אברהם-בלילא: תשתי כוס מים קרים ותחזרי.

טלב אלסאנע: יש להם הכול – – –

מירי רגב: – – –

טלב אלסאנע: – – –

אחמד טיבי: רוחי, בארה, יא מירי.

מירי רגב: – – – לא יעזור.

מירי רגב: זה רק – – –

טלב אלסאנע: – – – יא גזענית.

מירי רגב: – – – אתם זה לא – – –

אחמד טיבי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אני לא מוכנה לזה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אבל, אני רוצה לומר – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אל תתערב לי במהלך השמירה על זכות הדיבור שלך.

טלב אלסאנע: רבותי, אני רוצה לומר שחברת הכנסת מירי רגב – – –

מירי רגב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חברת הכנסת מירי רגב, צאי להתקרר בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: (חברת הכנסת מירי רגב יוצאת מאולם המליאה.)

טלב אלסאנע: חברת הכנסת מירי רגב כועסת כי יריב לוין לקח לה את הקולות במרכז הליכוד.

טלב אלסאנע: אז מה היא תעשה?

טלב אלסאנע: היא תשתולל.

טלב אלסאנע: אז אתה פשוט עשית דבר לא הוגן.

טלב אלסאנע: צריך לשתף אותה.

קריאה: – – –

טלב אלסאנע: לכן, אני רוצה לומר לכם, רבותי, שחבר הכנסת ניצח אתכם בהצעת החוק הזאת; הוא חשף את הפרצוף המכוער שלכם, הוא חשף את הצביעות שלכם, הוא חשף את כפל המוסר שלכם כאשר אתם באים להעניש אדם שלא מורשע בכלל.

טלב אלסאנע: אין עבירה, – –

יואל חסון: – – –

טלב אלסאנע: – – מענישים ללא הרשעה.

טלב אלסאנע: מענישים אדם כי לא התייצב – – –

): – – –

טלב אלסאנע: הנקודה הכי נמוכה על פני כדור הארץ זה ים המלח, אבל אתם הורדתם את רמת הכנסת מתחת לרמת ים המלח – –

יואל חסון: – – –

טלב אלסאנע: – – מתחת למפלס – – –

יואל חסון: – – – הגנה אוטומטית.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת חסון.

טלב אלסאנע: ומה אני רואה, את הקואליציה בין קדימה לאחורה, בין קדימה לליכוד.

טלב אלסאנע: על מה?

טלב אלסאנע: נגד מי?

קריאה: – – –

): – – –

טלב אלסאנע: – – – חבר ועדת הביקורת.

טלב אלסאנע: איזה ביקורת, כאשר אתה משתף פעולה עם יריב לוין בהצעת חוק כזאת אומללה?

קריאות: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יריב לוין, אתה תסכם את הדיון.

טלב אלסאנע: אתה יודע, חבר הכנסת , שעקרון בסיס הוא שלא מענישים באופן רטרואקטיבי.

טלב אלסאנע: אין עבירה רטרואקטיבית.

טלב אלסאנע: עכשיו, מה עושים?

טלב אלסאנע: מגישים הצעת חוק היום, להעניש על מה שהיה לפני הצעת החוק, ומחילים את החוק רטרואקטיבית וגוזרים עונש רטרואקטיבי.

טלב אלסאנע: ומה העונש?

טלב אלסאנע: גזלת הפנסיה.

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שאדם שנמצא בכלא, משלמים הבטחת הכנסה למשפחתו.

טלב אלסאנע: הפרנסה היא גם לילדיו ולמשפחתו.

טלב אלסאנע: אבל – –

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: – – אני לא מופתע, כי אתם גזלנים באופי ובמדיניות; אתם גזלתם לו את המולדת שלו, אתם תומכים ב"מתנחבלים" בגדה, שגוזלים לפלסטינים את האדמות שלהם – זה התפקיד שלכם.

טלב אלסאנע: באופן אובססיבי – –

רוברט טיבייב: את זה דודו רותם אומר.

טלב אלסאנע: – – אתם שודדים – –

דוד רותם: נכון, גם אני.

טלב אלסאנע: – – אבל לא יודעים את זה.

טלב אלסאנע: אתם מעניקים הכשר לכל מעשה שוד שאתם עושים.

טלב אלסאנע: בהצעת חוק ה"נכבה" אתם לא רק שודדים את האדמות של אחרים; אתם מנסים לשדוד להם את הזיכרון הקולקטיבי שלהם.

טלב אלסאנע: גם את זה אתם רוצים להפוך לעבירה.

טלב אלסאנע: אבל לא יעזור כלום.

טלב אלסאנע: מה שכאן אתם עושים – אתם חושפים את הפרצוף שלכם – –

חיים כץ: – – –

טלב אלסאנע: – – אתם עושים סיכול ממוקד למה שנותר מהדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: מגישים הצעת חוק אינדיבידואלית, אישית, אפשר להגדיר אותה הצעת חוק של עזמי בשארה – –

דוד רותם: כן.

טלב אלסאנע: – – ומחוקקים חוק של שלושה דפים.

טלב אלסאנע: מה יהיה, חבר הכנסת רותם, אם ראשי הרשויות עוברים עבירה או לא מתייצבים?

טלב אלסאנע: הרי החוק הזה לא יחול עליהם.

טלב אלסאנע: מה יהיה עם עובדי מדינה שלא יתייצבו?

טלב אלסאנע: הרי החוק הזה לא יחול עליהם.

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: זה חוק שלא יחול על אף אחד – – –

קריאות: – – –

דוד רותם: – – –

חיים כץ: תן לו לגמור.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: זה חוק של בוגדים בדמוקרטיה, זה חוק של הצבועים, זה חוק של גזענים, – –

חיים כץ: – – –

טלב אלסאנע: – – זה חוק של אנשים שאיבדו את טיפת המוסר האחרונה שלהם.

טלב אלסאנע: ואני רוצה להגיד: זאת שחיתות מוסרית, זאת שחיתות ערכית, זה פשוט טירוף.

טלב אלסאנע: טירוף כאשר הכוחנות – השתן עולה למוח, כאשר הגוף בריא, אבל השכל דפוק.

טלב אלסאנע: מתחילים לחשוב במושגים של כוח ומחסלים את הדבר הפשוט והבסיסי כאשר משתמשים בחוק העונשין כדי להעניש על לא עבירה וכדי להעניש באופן רטרואקטיבי רק כי למישהו יש דעה אחרת.

טלב אלסאנע: לא שמעתי מכם אף מלה בגנות נתן זאדה, אף מלה בגנות מרצחים כמו עמי פופר, אף מלה נגד יגאל עמיר.

טלב אלסאנע: אתם כל הזמן תומכים ברוצחים, בתנאי שהם יהודים, ואתם כל הזמן מאשימים את הערבים כשהם לא ביצעו שום עבירה, כי הם אחרים, דוגלים בעמדה אחרת משלכם וחושפים את הפרצופים שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

טלב אלסאנע: והפרצוף המכוער שאתם רואים בראי זה הפרצוף שלכם – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – ולא יעזור לכם אם אתם שוברים את הראי, אתם תישארו מכוערים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרון המסתייגים הוא חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר מכן – נא לצלצל.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, לרשותך חמש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הנביא ירמיהו אומר: היו צריה לראש, אויביה שָלו.

נסים זאב: כל המצר לישראל נעשה ראש.

נסים זאב: היה ראש תנועת בל"ד, אויב מדינת ישראל, בוגד, שקרן – – –

טלב אלסאנע: שקרן זו לא עבירה.

נסים זאב: על מה אנחנו מדברים פה?

נסים זאב: לא ביקשנו לתלות אותו, לא ביקשנו להעביר מכיכר בבחריין או מכיכר תחריר במצרים, לא לקחנו אותו למדינה אחרת.

נסים זאב: בסך הכול ביקשנו שיבוא למדינת ישראל כדי להישפט.

נסים זאב: אם הוא באמת לא בוגד, אם הוא באמת לא אויב מדינת ישראל, אם הוא באמת לא מרגל, מה הבעיה שלו להגיע לפה?

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, עוד לפני יותר מעשר שנים שמעתי את ראש השב"כ שאמר שהוא לא מבין איך תנועת בל"ד בכלל נמצאת פה בכנסת, כש בראשה.

נסים זאב: כולם ידעו שהאיש הזה בוגד, אויב מדינת ישראל, ובכל זאת בגלל הדמוקרטיה שלנו, שאנחנו באמת דמוקרטיה מתאבדת – לא מתגוננת, כבר מזמן הפסקנו להיות מתגוננת – דמוקרטיה מתאבדת, אנחנו מאפשרים לאויבים של עם ישראל לבוא פה, בכנסת הזאת, וחברת הכנסת שנותנת לנו פה מוסר נוסעת במשט הטורקי, שותפה לאויבי ישראל, לטרוריסטים נגד מדינת ישראל – –

מירי רגב: – – –

נסים זאב: – – והיא נותנת לנו פה מוסר.

נסים זאב: אז מדברים על זכויות סוציאליות?

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אנשים שמחויבים למדינת ישראל הרבה יותר מהאזרחים הרגילים הם קודם כול חברי הכנסת.

נסים זאב: אנחנו נשבעים שבועת אמונים.

נסים זאב: שבועת כזב אתם נשבעים פה, אני אומר לכם.

נסים זאב: אני הייתי פוטר את תנועת בל"ד מלהישבע שבועת אמונים למדינת ישראל, ועוד חברי כנסת שמצפונם מעיב עליהם, שהם יודעים שזו שבועת אמונים שהיא כולה מהשפה ולחוץ.

נסים זאב: למה להכביד את זה עליכם בכלל?

נסים זאב: למה לאלץ אתכם להישבע שאתם נאמנים למדינת ישראל, כאשר אתם תומכי טרור ברמה הפוליטית?

נסים זאב: כל יום שומעים אתכם פה מעל במת הכנסת.

נסים זאב: אז שמעתי את ג'ומס שאומר שיש לו עולם ערכים.

נסים זאב: הא-הא.

נסים זאב: עולם הערכים שלך, אתה פשוט לא יכול להבין שכל זמן שיש הימנעות מלממש את ההליך הפלילי, איך אתה רוצה שבאמת יהיה אפשר להכריח אדם שנמלט ממדינת ישראל לממש נגדו הליך פלילי?

נסים זאב: איך בדיוק אתה רוצה לעשות את זה?

נסים זאב: כאשר כל הראיות מוכיחות שהאיש הזה אויב בזמן המלחמה.

נסים זאב: בעיצומה של מלחמה הוא מכוון את הטילים, מתקשר ל"חיזבאללה", אומר להם: תירו, עכשיו אתם צריכים לירות יותר ימינה, יותר שמאלה, יותר קדימה, לא פגעתם מספיק.

נסים זאב: אנחנו מדברים על פנסיה של המסכן המתועב הזה – – –

מיכאל בן-ארי: גם להם יש רוב – – – החברים שלו פה.

רוחמה אברהם-בלילא: בוקר טוב, חבר הכנסת בן-ארי.

ציון פיניאן: מכוון אותם לטבריה, לבית שלי.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת פיניאן, חבר הכנסת אופיר אקוניס, נא לאפשר לו לדבר.

נסים זאב: אנחנו גנבים.

נסים זאב: שמעתי פה חברי כנסת שאומרים שידנו ארוכה, מלוכלכת.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם שהפה המזוהם שלכם – עומד פה חבר כנסת ומקלל חבר כנסת לשעבר שנרצח על-ידי החברים שלכם, שהבן והכלה שלו נרצחו על ידי אויבי ישראל.

נסים זאב: אתה מקלל אותם יימח שמם וזכרם?

נסים זאב: מה זה?

אחמד טיבי: למדתי מכם.

נסים זאב: כמה מלוכלך אתה יכול להיות?

נסים זאב: כמה אומלל ונתעב אתה יכול להיות.

נסים זאב: אתה, אחמד טיבי, אתה – –

אחמד טיבי: – – –

נסים זאב: – – אתה מנצל את הבמה פה.

נסים זאב: כולם מכבדים אותך פה, אבל אתה – – –

אחמד טיבי: – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת בן-ארי.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת טיבי.

מיכאל בן-ארי: – – – הטרוריסט, חבר אש"ף, הוא חבר של קדאפי.

נסים זאב: אנחנו צריכים לשלם לבוגד פנסיה.

נסים זאב: זה הדיון שלנו.

מיכאל בן-ארי: – – – של רב-המרצחים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת בן-ארי.

נסים זאב: ועוד דבר, פנסיה היא רכושו של אדם.

נסים זאב: תגידו לי, איך הוא עשה את הכסף הזה?

נסים זאב: הוא לא גנב את הכסף?

נסים זאב: הוא לא לקח את הכסף במרמה כאשר הוא נשבע שבועת אמונים וכביכול משרת פה את מדינת ישראל כשהוא אויב המדינה?

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיכום.

נסים זאב: הוא צבר את הרכוש הזה, הוא גנב את הרכוש.

נסים זאב: ולכן – והשיב את הגנבה אשר גנב, את הגזלה אשר גזל.

נסים זאב: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת נסים זאב.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים כעת להצבעות.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שנאמר, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על כל ההסתייגויות, כל הסתייגות בנפרד.

ג'מאל זחאלקה: מאיפה באו כולם?

ג'מאל זחאלקה: איפה הם היו?

ג'מאל זחאלקה: מה זה, הייתם במחתרת?

ג'מאל זחאלקה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זחאלקה, תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מפריע לי.

רוחמה אברהם-בלילא: הם הגיעו מהיכן שהם הגיעו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא מעניינך מה הם עשו עד עתה.

ג'מאל זחאלקה: התחילו לצמוח חברי כנסת – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה על שם החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: לשם החוק יש הסתייגות של חברי הכנסת , חנא סוייד, ועפו אגבאריה, להלן: קבוצת חד"ש, מעתה ואילך; חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וניצן הורוביץ, להלן: קבוצת מרצ; חברי הכנסת אברהים צרצור, , טלב אלסאנע ומסעוד גנאים – קבוצת רע"ם-תע"ל; חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות לשם החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 10 נגד – 33 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת , קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וחברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לשם החוק לא נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, בעד הצביעו עשרה, נגד – 33, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שההסתייגות לשם החוק לא התקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: מי בעד?

רוחמה אברהם-בלילא: מי נגד?

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 10 בעד שם החוק, כהצעת הוועדה – 34 נגד – 11 נמנעים – אין שם החוק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, בעד הצביעו 34, 11 מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת ששם החוק התקבל כהצעת הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות לסעיף 1 של קבוצת חד"ש, קבוצת מרצ, קבוצת רע"ם-תע"ל וחברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 34 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש, קבוצת , קבוצת סיעת רע"ם-תע"ל וחברי הכנסת ג'מאל זחאלקה וחנין זועבי לסעיף 1 לא נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 11, 34 מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שההסתייגות לא התקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעבור להצבעה על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 34 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 34, 11 מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שסעיף 1 התקבל כהצעת הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: בסעיף 2 יש ארבעה תת-סעיפים, האם אתם רוצים להצביע על כולם כמקשה אחת או על כל אחד בנפרד?

מוחמד ברכה: אנחנו רוצים להסיר את כל ההסתייגויות ולהצביע נגד החוק, ואנחנו נגד החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: יש את ההסתייגות של אחרון המסתייגים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נסים זאב, האם גם אדוני מסיר את ההסתייגות?

נסים זאב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אם כך, חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה מסעיף 2 עד סעיף 11, כולל, כהצעת הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: מי בעד?

רוחמה אברהם-בלילא: מי נגד?

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 2–11 – 36 נגד – 11 נמנעים – אין סעיפים 2–11 נתקבלו.

רוחמה אברהם-בלילא: בעד הצביעו 36 חברי כנסת, 11 מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך, אני קובעת שסעיפים 2–11, כולל, כהצעת הוועדה, נתקבלו בקריאה שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לעבור לקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 36 נגד – 11 נמנעים – אין חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א–2011, נתקבל.

מירי רגב: איזה יופי.

מירי רגב: לא יהיה מי שישלח – – – פרחים עכשיו משם.

מירי רגב: מה לעשות?

מירי רגב: – – – לממן את הפרחים לבד.

קריאה: – – –

מירי רגב: – – – לממן את הפרחים לבד.

רוחמה אברהם-בלילא: ובכן, בעד הצביעו 36, 11 מתנגדים, לא היו נמנעים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך אני קובעת שחוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א–2011, עבר בקריאה שנייה ושלישית, ונכנס לספר החוקים של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת – בלי הצבעות.

): גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לומר כמה דברי תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: רק אם תכוון לעצמך את המיקרופון.

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר להגביר רמקולים?

): אני רוצה לומר כמה דברי תודה למי שלקחו חלק בקידום ובגיבוש החוק החשוב הזה שהעברנו עכשיו.

): בראש ובראשונה, לחברי חבר הכנסת ישראל חסון שביחד אתי היה שותף מלא לחוק הזה, הוביל אותו וגילה מצרך שהוא נדיר במקומותינו כאשר הוא העדיף וביקש ממני באופן מיוחד לקיים את ההצבעה היום, למרות שהוא לא נמצא כאן, משום שטובת העניין עמדה קודם כול לנגד עיניו והוא ביקש שהעניין הזה לא יתעכב, ולו לרגע אחד.

): אני בהחלט מוכרח לומר שזה נדיר וראוי להערכה, ובאמת מגיעות לו כל התודות על העבודה המצוינת שהוא עשה בחוק הזה.

): לשותפי ליוזמה, ביחד עם חבר הכנסת ישראל חסון, חברי הכנסת זאב אלקין, משה מטלון, אברהם מיכאלי, אנסטסיה מיכאלי, מירי רגב, יוליה שמאלוב-ברקוביץ, והמצטרפים לחוק שסייעו לנו מאוד: אורי אורבך, מיכאל בן-ארי, מנחם אליעזר מוזס, נסים זאב, כרמל שאמה, אריה ביבי וציון פיניאן.

): לחברי ועדת הכנסת, לחברים שהשתתפו בדיונים בוועדת הכנסת, כמובן לחברות ולחברי הכנסת שהצביעו ותמכו בחוק הזה לאורך השלבים השונים שלו במליאה.

): אני רוצה להודות למנהלת ועדת הכנסת אתי בן-יוסף, ולנועה בירן-דדון, על עבודה מצוינת שהן עושות, כרגיל; ליועצת המשפטית של הוועדה, לארבל אסטרחן, שגם הפעם במקצועיות ובמסירות אין-קץ דאגה לסייע בידינו לבנות חוק שהוא באמת חוק מורכב.

): לכל מי שהיה שותף לדיונים, בפרט לעורכי-הדין איל זנדברג ועמי ברקוביץ ממשרד המשפטים שסייעו בידנו רבות, לאנשי לשכת היועץ המשפטי לממשלה.

): וכמובן שאני רוצה גם להודות לעוזרים שלי: ללילך שלי, רועי שרעבי ומיכל גרסטלר, שמסייעים בידי לאורך כל הדרך.

): רבותי חברי הכנסת, שמנו היום סוף למצב שהיה בלתי נסבל, וטוב שכך.

): מכאן, ברשותכם, אני מבקש לעבור להודעות קצרות שאינן מחייבות הצבעה.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור צילום נפגעי עבירה מינית), התשע"א–2010, של חברת הכנסת ציפי חוטובלי וקבוצת חברי הכנסת, פ/2091/18, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): הודעה שנייה: אני מודיע בזאת על חילופי אישים מטעם סיעת יהדות התורה, וזאת בנסיבות המשמחות של מינויו של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס לסגן שר והצטרפותו לכנסת של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

): חבר הכנסת אייכלר יכהן במקומו של סגן השר מוזס בוועדות הבאות: בוועדת הכנסת, בוועדת הכלכלה, בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא העסקת עובדים ערבים בשירות הציבורי ובוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך, התרבות והספורט להצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 25), התשע"א–2010, מ/541.

): תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, כבוד השר, תם סדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, מחר, י"א באדר א' התשע"א, 15 בפברואר 2011, בשעה 16:00.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיבה זו נעולה.