ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 204, 2011-01-17 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום שני, י"ב בשבט תשע"א, 17 בחודש ינואר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (הגדלת ההיצע של דירות מגורים – הוראת שעה), התשע”א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 8) (אישור להעסקת מנהל בבית-ספר על-יסודי), התשע”א–2011, של חברי הכנסת אלכס מילר, זבולון אורלב ורונית תירוש; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 101) (התקנת מראות קדמיות ברכב להסעת תלמידים), התשע”א–2011, של חברת הכנסת רונית תירוש.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2846/18 וכלה בהצעת חוק פ/2871/18 – הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – תקציבי ממשלה), התשע”א–2011, של חברי הכנסת דוד אזולאי, אורי מקלב ופניה קירשנבאום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – פיקוח על קייטנות), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת אורי אורבך; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שימוש ומסירת מידע סודי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת עתניאל שנלר וציון פיניאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת תוקף ניסוי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים כץ; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – העבדה מותרת בשעות נוספות), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פטור מדמי טיפול מקצועי-ארגוני), התשע”א–2011, מאת חברות הכנסת מירי רגב ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הקוסמטיקה, התשע”א–2011, מאת חברות הכנסת אורית זוארץ ומירי רגב; הצעת חוק ניסויים רפואיים בבני-אדם, התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת מאיר שטרית; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור הפעלת מפוחים רועשים), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק האנטומיה והפתולוגיה (תיקון – הסכמה להשתלת איברים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רוחמה אברהם-בלילא ו; הצעת חוק איסור שימוש בסמלים ובכינויים בעלי זיקה לשואה או לנאציזם, התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת העדה הדתית (המרה) (סמכות לתת תעודת אישור להמרה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, שלמה מולה, יוליה שמאלוב-ברקוביץ ורוברט טיבייב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רוחמה אברהם-בלילא ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבוררות (תיקון – בוררות חובה בתובענה כספית), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הוספת נותני שירות להסעת יולדת), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, מנחם אליעזר מוזס ויוליה שמאלוב-ברקוביץ;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון – איסור חקירת חשוד בלילה), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה בשל הקמת הרכבת הקלה בירושלים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת רחל אדטו, יריב לוין, נסים זאב ו; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שימוש בהפקעות לקידום דיור בר-השגה לצעירים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זאב בילסקי, ויריב לוין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – קביעת תורים בבית-החולים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פרסום התקציב באינטרנט), התשע"א–2011, מאת חברי הכנסת וזאב בילסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ביטול פטור מארנונה לכביש אגרה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת שי חרמש וציון פיניאן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לגמלת נכות לתושב חוזר), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת משה מטלון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי לידה), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת נחמן שי, שלי יחימוביץ, רוברט טיבייב, דב חנין ומירי רגב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – עידוד ייצוג לצעירים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הכנסת בדבר שינוי בהרכב הסיעתי של הכנסת ובדבר שינוי שם סיעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בדבר שיתוף פעולה בתחום הדואר והתקשורת בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה הצרפתית.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי ועדת החוקה, חוק ומשפט, בהתאם לסמכותה על-פי הוראות סעיף 124 לתקנון הכנסת, מבקשת לחדש את דיוניה בהצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מס' 8), התשע"א–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: מכובדי, אדוני השר, מכובדי חברי הכנסת, נתבקשתי להודיע על ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט בנדון:

ראובן ריבלין: הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מס' 8), התשע"א–2010.

ראובן ריבלין: הצעת החוק שבנדון הונחה על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ושלישית ביום 15 בנובמבר 2010.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו היא של החברים ישראל חסון, שי חרמש ושל חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: בישיבתה היום החליטה ועדת החוקה, חוק ומשפט, בהתאם לסמכותה על-פי הוראות סעיף 124 לתקנון הכנסת, לחדש את דיוניה בהצעת חוק זו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שלפי סעיף 124 החזירה ועדת החוקה את החוק לוועדה על מנת להכניס בו תיקונים והיא תחזיר אותו פעם נוספת לקריאה שנייה ושלישית אחרי שהוועדה תחליט מה שהיא החליטה.

ראובן ריבלין: המדובר בחוק האגודות השיתופיות.

רוני בר-און: זאת הודעה של יושב-ראש הכנסת?

ראובן ריבלין: כך כתוב:

ראובן ריבלין: נבקש להודיע על כך במליאת הכנסת.

ראובן ריבלין: ככה ביקש ממני.

רוני בר-און: אני זכרתי שיושבי-ראש הוועדות בדרך כלל מודיעים.

ראובן ריבלין: הוא ביקש ממני להודיע.

ראובן ריבלין: הואיל והדבר הוא מאוד עדין ואני לא יודע אם הוא רוצה או לא רוצה לעלות, אני בחרתי לומר את זה אחרי שהוא ביקש ממני.

ראובן ריבלין: אני חושב שזה צריך להיות הודעת הוועדה ורשאי יושב-ראש ועדה – כך ביקש יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: אם ירצה לעלות בעצמו ולהודיע.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שהדבר הזה חשוב.

ראובן ריבלין: כמו כן, חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמח לבשר לכם ולצופים בנו שהיום נכנס לראשונה לשימוש המעלון החדש שהותקן לאחרונה כאן במליאה.

ראובן ריבלין: המעלון יאפשר לחברי הכנסת המוגבלים בתנועתם להיכנס אל אולם המליאה באופן עצמאי על אף המדרגות הממוקמות כאן בכניסות.

ראובן ריבלין: פרויקט ההנגשה יושלם כפי שקבוע בחוק במהלך השבועות הקרובים, כאשר יותקן המעלון הנוסף ויונגש גם דוכן הנואמים של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מבקש להודות לכל מי שטרח כדי להשלים מלאכת קודש זו.

ראובן ריבלין: גברתי, מזכירת הכנסת, אדוני, מנכ"ל הכנסת.

זאב בילסקי: הצעה לסדר – אם אפשר רק לשנות את הצבע.

ראובן ריבלין: כדאי, נחכה אולי לראות אם הממשלה נפלה, ואז – – –

זאב בילסקי: לא, לא, לא, רק לשנות את הצבע.

ראובן ריבלין: לשנות את הצבע של מה?

ראובן ריבלין: של המעלון?

זאב בילסקי: כן, הכול פה כל כך חום ויפה ושם שמו בצבע כזה שזה לא מתאים.

דליה איציק: זה מה שיש לכם להתעסק עכשיו?

עפו אגבאריה: ולהאריך את הדלת, שמה יש מרווח גדול.

ראובן ריבלין: אני אקבל כל אחד שירצה, יבוא אלי ללשכה, ייתן לי את הסקיצה עם המפה ותוכנית העבודה ואני אשמח לבדוק, חבר הכנסת בילסקי.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: נתניהו מבודד את ישראל בסדרת פעולות ומחדלים מדיניים;

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, שהוא היום הראשון לישיבות הכנסת השבוע, ואני מודיע לכם שיש שתי הצעות לאי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אחת היא הצעה של סיעת קדימה והשנייה הצעה משותפת של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: הנושא הראשון הוא נושא שמציעה סיעת קדימה והוא בכותרת: נתניהו מבודד את ישראל בסדרת פעולות ומחדלים מדיניים.

ראובן ריבלין: יציג את הצעת האי-אמון חבר הכנסת נחמן שי.

ראובן ריבלין: המשיב הוא השר , הנמצא כאן באולם.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהיה הראשון להופיע היום לישיבת הכנסת.

רוני בר-און: כל השרים שהתפטרו לא דיברו על זה שמלמיליאן התפטר, מה הולך פה?

ראובן ריבלין: האם השר רוני בר-און רוצה להודיע על התפטרותו של מלמיליאן?

ראובן ריבלין: אני רוצה גם לברך את אולפני הכנסת על האולפן החדש שנפתח היום.

ראובן ריבלין: אנחנו נחוג את זה בצהרי יום ד', מי שיוכל אז ולא יהיה עסוק במליאה – לרדת לרגל פתיחת האולפן החדש.

אולי נדחה את זה לט"ו בשבט.

ראובן ריבלין: בט"ו בשבט אנחנו נמצאים בנטיעות בכרמל, וכל החברים מוזמנים, כמובן, לבוא לנטיעות בכרמל ביום חמישי בשעה 12:00, הכנסת יחד עם קרן קיימת.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת האי-אמון של סיעת קדימה כפי שתנומק על-ידי חבר הכנסת ד"ר נחמן שי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קדימה אומרת היום לראש הממשלה: לך הביתה, קח אתך את הממשלה שלך, אשר מיום ליום מצטיירת כאסון גדול שנפל על ישראל.

נחמן שי: כך הכנתי את הפתיחה לנאום הזה לפני 24 שעות.

נחמן שי: ביססתי את דברי על המפולת המדינית שהפיל ראש הממשלה על ראש כולנו, אבל בשעות הבודדות שחלפו מהבוקר התעצמה עוד יותר תחושת המיאוס מממשלת הליכוד ושותפיה.

נחמן שי: הקריאה "לך הביתה" צריכה להישמע מתוך כל בית ומעל כל במה.

נחמן שי: איזה מהלך מבריק היה לנו, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: טובי המוחות של היחידה מתכנסים בשעות הלילה בחדרי-חדרים, הרחק מן העין הציבורית, ותופרים חליפות חדשות לחמישה חברי כנסת.

נחמן שי: השאלה היחידה המעסיקה אותם היא איך להבטיח את כיסאותיהם, את משרותיהם המיניסטריאליות ואת שברי השברים של מעמדם הציבורי.

נחמן שי: המהלך החשאי מסתיים בהצלחה גדולה.

נחמן שי: שרידי העבודה פורשים עם שחר ממפלגת האם, ומפליגים לעולם שכולו עצמאות.

נחמן שי: כאילו לפני כן מישהו הגביל אותם בבית הפוליטי המט לנפול שהשאירו מאחוריהם.

נחמן שי: איזה מבצע פוליטי מבריק חווינו.

נחמן שי: והרי הוא מעיד כי אילו רק רצו שותפיו, התאומים נתניהו וברק, שני הבחורים הטובים, להשקיע 10% מן האנרגיה הזאת בקידום תהליך השלום; אולי בסגירת הפערים החברתיים שפעם, אי-שם, מפלגת העבודה היתה חרדה להם; אולי בקידום החינוך במדינת ישראל, הצונח והולך אל מדינות העולם השלישי; ומה בדבר דיור לזוגות צעירים?

נחמן שי: פריפריה?

נחמן שי: אלימות?

נחמן שי: מה בדבר שילוב החרדים בחברה הכללית?

נחמן שי: אולי גם נחשוב על המיעוט הערבי שזכאי לזכויות ולשוויון.

נחמן שי: החברה הישראלית קורסת, אבל ברק ונתניהו חרדים אך ורק, אך ורק לשרידותם האישית.

נחמן שי: מה כבר נשאר לברק?

נחמן שי: מפלגה אין לו, בוחרים אין לו, כי הרי לפי התחזיות מפלגתו, עד לפני כמה שעות, צונחת לתוצאה חד-ספרתית בבחירות.

נחמן שי: מצע פוליטי מזמן נשכח מאחור.

נחמן שי: נשאר רק התיק והיוקרה של תפקידי העבר.

נחמן שי: ונתניהו?

נחמן שי: האיש שהבטיח הכול וקיים כלום.

נחמן שי: האיש שהצהיר לפני שנה על שתי מדינות לשני עמים ונשאר עם מדינה אחת לשני עמים; האיש שבחר בשותפים הטבעיים שסוחטים אותו בכל רגע, ואפילו בשעה הזאת, שאנחנו מדברים פה.

נחמן שי: מי שכלא את ישראל אל עידן של בדידות בין-לאומית כי לא השכיל לחסום את ההחלטות המסוכנות ואת החוקים ההרסניים שהכנסת הזאת, אדוני, מעבירה.

נחמן שי: מה יהיה עליו?

נחמן שי: אני רוצה שנזכור את העובדות הבאות: בישראל, נכון לרגע זה, יש קואליציה של 66 חברי כנסת, מהם חברים בממשלה 30 שרים ותשעה סגני שרים.

נחמן שי: 30 שרים ותשעה סגני שרים.

נחמן שי: עוד לא היה כדבר הזה.

נחמן שי: אל תשכח, יובל שטייניץ, להעלות עוד קצת את המסים, כבר מזמן לא עשית את זה.

נחמן שי: אולי תקפיץ את ישראל למקום הראשון בעולם במחירי הדלק, אנחנו רק במקום השלישי.

נחמן שי: בכל זאת, מישהו צריך לממן את השערורייה הזאת.

נחמן שי: הנרי קיסינג'ר אמר פעם כי לישראל אין מדיניות חוץ, רק מדיניות פנים, ומעולם לא צדק כל כך.

נחמן שי: ראש הממשלה, דיפלומט מנוסה ואיש העולם, צריך לפקוח את עיניו ולראות את הצונאמי המדיני השוטף אותנו; את גל המדינות בדרום-אמריקה המצהירות על הכרה במדינה פלסטינית בגבולות 67'.

נחמן שי: ואזכיר את כולן: ברזיל, ארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי, פרגוואי, בוליביה, גינאה.

נחמן שי: האחת אחרי האחרת הן נפרדות מתהליך השלום, והולכות ובוחרות בהחלטה חד-צדדית, בגבולות 67'.

נחמן שי: לא גבולות של הגנה, לא הכרה בירושלים המאוחדת, לא הכרה בגישה החופשית למקומות הקדושים.

נחמן שי: הכול נלקח בבת-אחת.

נחמן שי: פלסטינה וישראל בגבולות 49'.

נחמן שי: האם ראש הממשלה אינו רואה את הכתובת על הקיר?

נחמן שי: ואם ראה, מה עשה כדי למנוע זאת?

נחמן שי: כלום.

נחמן שי: עובדה שקוביות הדומינו נופלות בזו אחר זו.

נחמן שי: כך בדרום-אמריקה ובקרוב באסיה, אולי באירופה, ובסוף כנראה גם בארצות-הברית.

נחמן שי: ראש הממשלה מינה את אהוד ברק להיות שליחו המיוחד לממשל האמריקני.

נחמן שי: היום, כפי שכתב לאחרונה "הארץ", ברור כי הוא הטעה אותם.

נחמן שי: לא הוא, לא עמיתיו בעבודה וכמובן לא הקואליציה חדלת האונים הזאת התכוונו לכך ברצינות.

נחמן שי: גם השליחויות המיוחדות של ברק למזכיר האו"ם הסתיימו בצורה דומה.

נחמן שי: בין ברק ובין מזכיר האו"ם באן קי-מון, מתנהל שיח של חירשים, אמר השבוע דיפלומט בכיר באו"ם.

נחמן שי: על שני עמודים מונחת מדינת ישראל: על המשטר הדמוקרטי מבית ועל הרצון לקדם שלום בינה לבין שכנותיה כלפי חוץ.

נחמן שי: שניהם נועדו להבטיח את קיומה כמדינה יהודית, דמוקרטית, השוכנת בשלום בגבולות בטוחים.

נחמן שי: שני העמודים הללו נפלו.

נחמן שי: שר חוץ שעניינו, כולו, בנושאי פנים, הצליח להוציא את דיבתה של הארץ רעה.

נחמן שי: אלפי אנשים חזרו לצעוד ברחובות תל-אביב מתוך חשש אמיתי לאופיה הדמוקרטי של מדינת ישראל.

נחמן שי: רק ליברמן יכול.

נחמן שי: וכלפי העולם גדל והולך החשש כי ישראל אינה חותרת באמת ובתמים לשלום.

נחמן שי: כפי שאמרה מזכירת המדינה הילרי קלינטון: ישראל מערערת את המאמץ לחדש את תהליך השלום.

נחמן שי: מעשיה נוגדים את ההיגיון של הסכם מתבקש בין הצדדים על הסדר בירושלים.

נחמן שי: ושרת החוץ של האיחוד האירופי, קתרין אשטון, חזרה אחריה ואמרה: פרשת מלון "שפרד" וההתנחלויות מערערות את האמון בין הצדדים ומהוות מכשול לשלום.

נחמן שי: האם אתה שומע את הקולות הללו, אדוני ראש הממשלה?

נחמן שי: האם אתה קורא – – –

ראובן ריבלין: תהיה נינוח, תקריא שיבינו אותך.

נחמן שי: למה, אתה נהנה?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: יותר טוב שישמעו אותך מאשר תמהר.

נחמן שי: אני אוכל לקרוא את זה שוב.

נחמן שי: אני מאוד כואב את הדברים שאני אומר.

ראובן ריבלין: לא אמרתי בציניות.

נחמן שי: האם אתה שומע את הקולות הללו, אדוני ראש הממשלה?

נחמן שי: האם אתה קורא את דיווחי הדיפלומטים ואת חוות הדעת שלהם, או שאתה מעניש אותם, כפי שעשה שר החוץ שלך, אם דעותיהם אינן תואמות את שלך?

נחמן שי: אופס, טעיתי.

נחמן שי: הרי הדיפלומטים שלך, החיילים של המלחמה בדה-לגיטימציה שובתים.

נחמן שי: מי כמוך מבין מה פירוש להיות דיפלומט בימים האלה ובכלל.

נחמן שי: אבל במקום להתגייס ולהטיל את כובד משקלך על מנת להחזירם למעגל הפעילות, אתה פורש, כדרכך, החוצה והצדה, ונותן לאוצר לחבל במשא-ומתן.

נחמן שי: כך מתבטלים ביקורים בישראל של נשיא ארצות-הברית, של ראשי ממשלות סלובניה וקרואטיה, עוד מעט של קנצלרית גרמניה, נסיעות של שרים, שמחון וסער, גם שלך, גברתי, יושבת-ראש האופוזיציה, משלחת פרלמנטרית לצרפת.

נחמן שי: נזקים לקשרי הביטחון בינינו ובין מדינות בעולם, נזקים לתיירות נכנסת ומאות ישראלים שתקועים בפינות שונות של העולם בלי דרכון, חסרי אונים, מתדפקים על דלתות הקונסוליות.

נחמן שי: האם כך תרצה, אדוני ראש הממשלה, כי ישראל תנהל את מאבקיה המדיניים וכי כך תתייחס לאזרחיה?

נחמן שי: פעם קראנו להם "שגרירי הסברה", אם אתה זוכר, בפינות שונות של העולם.

נחמן שי: תום פרידמן, חבר וידיד אך מאוכזב מאוד מממשלתך, כתב לאחרונה כי אתה משחק בנשיא אובמה וגורם לישראל להיראות כאילו היא מעדיפה אדמה על שלום.

נחמן שי: ואחר כך תיאר את התמונה הבאה: אם אתה קופץ מבניין בן 80 קומות, במשך 79 קומות אתה חושב שאתה עף, עד שאתה נתקע בקרקע.

נחמן שי: באיזו קומה אנחנו עכשיו?

נחמן שי: אז יש לי הצעה בשבילך, ראש הממשלה, אל תנהל משא-ומתן מגוחך עם מפלגה שנולדה עם שחר ותגווע לעת שקיעה.

נחמן שי: לך לרחוב הנשיא 3 – – –

ציפי לבני: המשא-ומתן הסתיים כבר.

נחמן שי: נכון, אבל יש עוד שותפים קואליציוניים שבקרוב יופיעו עם דרישות.

נחמן שי: – – – לך לרחוב הנשיא 3 בשכונת טלביה בירושלים, יושב שם שמעון פרס, יושב ואינו מאמין.

נחמן שי: כשנכנסת לתפקידך הוא הוביל את הבשורה הגדולה לאמריקה: ביבי יביא שלום – –

רוני בר-און: אל תבנה עליו, יכול להיות שהוא לא יקבל את ההתפטרות שלו.

נחמן שי: – – כך הלך ממקום למקום והיה לשגרירך הנודד.

נחמן שי: עד שקלט, לאחרונה, כי תחת שלטונך ישראל לא תגיע לשום מקום.

נחמן שי: ויותר מכך, הוא ראה את הדמוקרטיה הישראלית מתפרקת והולכת.

רוני בר-און: אם הוא היה אומר את זה, היה הרבה יותר טוב, נחמן.

נחמן שי: לך לנשיא, תחזיר לו את המנדט, תאמר לו כי מיצית את דרכך הפוליטית, הסתיימו שני הניסיונות.

נחמן שי: ההיסטוריה תשפוט אותך.

נחמן שי: בינתיים, תכריז על בחירות חדשות ותן לציבור להחליט בהליך הדמוקרטי, כל עוד הוא נוהג במקומותינו, מי יבוא אחריך.

נחמן שי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ד"ר נחמן שי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר להשיב על הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: אני מבקש לקרוא לשר הפנים, כדי שיהיה מוכן לשמוע את חבר הכנסת, השיח' אברהים צרצור.

רוני בר-און: – – –

אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, עד רגע זה היה נחמן שי פה.

ראובן ריבלין: רצית להפריע, הוא לא הפריע לו, אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: כרגע לא מפריעים לשר אלא בקריאות ביניים מדודות.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הקואליציה עוברת היום טלטלה.

מסתמן שינוי.

עד היום היא מנתה 74 חברים, ועל-פי מה שאנחנו צפויים כנראה לקבל כתוצאה מהפילוג במפלגת העבודה, בסיעת העבודה, אנחנו עלולים מבחינתנו לקבל קואליציה של 66 חברים.

מאיר שטרית: – – – עם אמסלם 66.

השאלה היא מה המשמעות של השינוי הזה.

66 חברים בקואליציה, מבחינה מספרית זה בטוח פחות מ-74.

השאלה האם 66 חברים בקואליציה יכולים להיות קואליציה יותר חזקה ויותר טובה מ-74.

זה אפשרי בהחלט, וכל אחד שהיה כאן בכנסת או שעקב אחר כנסות קודמות וממשלות קודמות, יודע שלאו דווקא 74 יותר חזק מ-66.

יותר טוב שיהיה 74 כנראה, אבל לא בהכרח 74 מתפקדים יותר טוב מ-66.

אם אנחנו מסתכלים למשל על שני הפלגים בסיעת העבודה, אחד מהם היה יותר צמוד במהלכים המדיניים ובניווט המהלכים המדיניים לעמדות ראש הממשלה והממשלה, ואילו אחרים – שבעצם היו רשומים כקואליציה אבל חלקם ישבו פה והצביעו כל הזמן כאופוזיציה – הם היו רק תיאורטית חלק מה-74, אבל בפועל הם היו שייכים לאופוזיציה כבר קודם לכן.

וחלק אחר שישבו בממשלה והיו שרים בממשלה, ועשו עבודה טובה וחשובה למען מדינת ישראל בתחומים רבים – בתחומי עבודה, ואני חושב שיש לשבח אותם על כך – בכל אופן חלקו בדברים מסוימים ואף הצהירו פעם אחר פעם ששעון העצר שהם שמו לגבי השתתפותם בממשלה הולך ואוזל, או הולך ומתקרב לנקודת הכרעה שבה הם יסיקו מסקנות ויפרקו את הקואליציה.

מצב כזה אינו מצב שהוא טוב לקואליציה.

מדוע?

משום שהוא מייצר ציפיות גם בזירה הפוליטית הפנימית, אבל חמור מכך, בזירה החיצונית, שבה – במסגרת הציפיות הללו – אומרים בני-שיחו של ראש הממשלה: אין לנו מה למהר, אין לנו מה לוותר, אין לנו מה להגמיש את עמדותינו; שעון העצר הזה, ששותפים של נתניהו בממשלה אומרים, הולך ואוזל אם נתניהו לא יעשה כך וכך וכך, משחק לטובתנו.

אני, חס וחלילה, לא רוצה לומר כהוא-זה שאותם שרים שדיברו מתוך הממשלה על לוח זמנים ועל שעון עצר, הם חס וחלילה אינם פטריוטים ישראלים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, האם השר שמשיב מפריע לך?

ראובן ריבלין: כי אני אבקש ממנו – – –

ישראל חסון: לא, אני – – –

קריאות: – – –

אריה ביבי: לתרגם אותו.

ראובן ריבלין: לא, כי אתה מרצה לחבריך על במה בלי מיקרופון, אני אבקש – – –

אריה ביבי: הוא מתרגם אותו.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מכיר את השר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, יש לנו הרבה כבוד אליך, אבל – – –

ישראל חסון: אני מכיר את השר כאחד האנשים שמדייקים ביותר.

ראובן ריבלין: נכון.

ישראל חסון: והוא ציין – – –

משתדל.

אין אדם שמדייק ביותר.

משתדלים.

אנחנו כולנו רק משתדלים.

ישראל חסון: אתה ציינת שאתם בקואליציה של 66.

ישראל חסון: אני מבין שאתם בקואליציה של 51 – – –

אני פשוט שמעתי את דובר קדימה שעמד כאן על הבמה – – –

ישראל חסון: ויש סיעה שחושבת – – –

לא, לא, אל תשכנע אותי.

חבר הכנסת חסון – –

ישראל חסון: לא, כי אתם שניכם – – –

– – בניגוד לך, מאחר שאני הייתי צריך להשיב על דבריו של נציג קדימה שהגיש כאן את הצעת האי-אמון, הייתי צריך לבוא מההתחלה – הקשבתי למה שהוא אמר.

וחבר הכנסת נחמן שי אמר שהקואליציה תמנה 66 חברים – –

שלמה מולה: זה נכון.

– – ואם יש תיקונים, תפנה אליו ותתקן אותו.

ישראל חסון: אתה מקבל את הטעות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון.

חלק כן וחלק לא.

אתה יודע איך זה בחיים?

אני חלק מהדברים בהחלט מקבל ועל חלק אני חולק.

ובכן, אני רוצה לומר בהקשר של המשך דרכה של הקואליציה.

כאשר יש שרים שאינם רואים עין בעין את הניווט על-ידי ראש הממשלה, ואינם מקבלים את קצב ההתקדמות כפי שהוא מוביל את התהליך המדיני, והם אינם שומרים את ההסתייגויות לעצמם או משמיעים אותן בתיאום עם ראש הממשלה לאוזניו, אלא מגיעים למצב שבו הם מכריזים שיש שעון ויש לוח זמנים והם לוחצים שראש הממשלה ישנה או יעשה את עמדותיו אחרת ממה שהוא עושה היום, עדיף שהם יסיקו את המסקנות ויתפטרו מהממשלה מאשר יקשו על ראש הממשלה ללכת בדרכו.

כי ברור שכאשר מנהלים משא-ומתן ומתוך הממשלה יש כאלה שהם יותר נוחים למי שאתו הם מנהלים משא-ומתן, ברור שהצד השני יחכה עד שאותם אנשים אולי יביאו לו את הסחורה שהם מבטיחים לו יותר בזול.

שלמה מולה: מה עם ליברמן – – –

אז לכן, יותר מתאים – ולפעמים ממשלה יותר קטנה, במקום 74, 66, שיכולים לשמור על קו מדיני שמוביל ראש הממשלה, היא לפעמים יותר חזקה מממשלה של 74 שכוללת שרים שאינם מקבלים את הקו הזה.

רחל אדטו: יש לו קו מדיני?

שלמה מולה: שר החוץ מקבל – – –

אני מבין – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: השר משיב לנחמן שי.

שלמה מולה: אני יודע – – –

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה לבטל את מה שנחמן שי אמר ואתה תעלה, מחדש נעשה?

שלמה מולה: אני אמרתי, שר החוץ במדינת ישראל אומר – – –

ראובן ריבלין: אבל זה לא חשוב מה שאתה אומר כרגע – –

שלמה מולה: – – – אני לא מקבל את עמדת הממשלה – – –

ראובן ריבלין: – – הוא עונה עכשיו לנחמן שי.

ראובן ריבלין: הוא עונה לנחמן שי.

ראובן ריבלין: אחרי זה אני אאפשר לך שאלות, אם הוא יסכים.

אני מבין שיכולים להיות חילוקי דעות על עצם הקו – –

רחל אדטו: יש קו?

– – ואז יכול להיות, ובאופן טבעי האופוזיציה אומרת:

מאחר שאנחנו חלוקים על הקו, אז אנחנו רואים בזה יום חג – –

ישראל חסון: אנחנו על הקו שלכם – – –

– – אבל אני רוצה לומר כך.

אני רוצה לומר כך – –

ישראל חסון: שר החוץ חולק על הקו שלכם.

ישראל חסון: שר החוץ חולק על הקו של היושב-ראש.

– – האמירה הזאת שבתחום המדיני, ובעיקר בתחום – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, הוא מעולם לא היה במפלגה – אה, לא.

ראובן ריבלין: כששר החוץ היה בליכוד, הם היו יחד.

לא באותה סיעה בכנסת.

ראובן ריבלין: לא באותה סיעה בכנסת, נכון, אבל הם היו באותה מפלגה.

ישראל חסון: לא משנה אבל הוא ציין 66 – – –

ראובן ריבלין: אבל היו אחרים בכנסת שהיו אתו באותה מפלגה.

ישראל חסון: יש לך סיעה שלמה שחושב בה – היא לא חושבת, היא סיעה שחושב – שאתה וכבוד היושב-ראש, כבוד השר וכבוד היושב-ראש לא רלוונטיים לדיון המשותף בכלל.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא צריך להגזים.

ישראל חסון: אני מצטער, זה מה שהם אמרו.

ראובן ריבלין: לא צריך להגזים.

ראובן ריבלין: לא צריך להגזים.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד רלוונטיים לדיון.

ישראל חסון: הם טוענים.

ישראל חסון: אני חושב שאתם מאוד רלוונטיים.

ראובן ריבלין: הם טוענים ובכל זאת אנחנו – – –

ישראל חסון: אני חושב שאתם – – –

ראובן ריבלין: ובכל זאת, נוע תנוע.

מאיר שטרית: "פיינשמקרים".

ישראל חסון: אתה יודע שאני גם מאוד מכבד, לא כמוהו.

ראובן ריבלין: טוב, אבל עכשיו תאפשרו לשר, הוא יטפל בכל אחת מההערות שלכם, אני מכיר אותו.

חבר הכנסת חסון, אתה – – –

ראובן ריבלין: תנו לו לענות קודם כול לשי.

אתה בסופו של דבר לא תמיד היית בסיעת קדימה.

ישראל חסון: מודה ועוזב ירוחם.

מודה ועוזב ירוחם, אבל הוא ירוחם מתוך איזו חשדנות מסוימת.

בכל אופן.

ישראל חסון: למה?

בכל אופן.

מאיר שטרית: כולם מודים ועוזבים את ירוחם.

בכל אופן, צריך להיות קצת יותר – בוא נגיד ככה, צריך להיות קצת יותר ביקורתי וצנוע כאשר אתה מעביר ביקורת על השותפות הזאת, כאשר בסופו של דבר אתה באת משם – – –

ישראל חסון: – – – להעביר ביקורת על שותפות.

ישראל חסון: אני רוצה להגיד לך שמה שאתה אומר – – –

בסדר.

אני רוצה רגע להתקדם ולענות על הביקורת של חבר הכנסת נחמן שי.

לגבי העניין שאתה אומר – הממשלה הזאת הפילה מפולת על ראשיהם של אזרחי ישראל – טוב, ויכוח.

האמירה חריפה.

אבל אני רוצה, למען ההגינות, שאנחנו נבדוק שני פרמטרים מרכזיים – אני חושב המרכזיים ביותר – בשירות של הממשלה לאזרח במדינת ישראל.

הדבר הראשון במדינת ישראל ובתנאיה של מדינת ישראל זה העניין הביטחוני, ושמירת שלומם וגופם של אזרחי ישראל.

אני לא רוצה להיכנס להשוואות ולמספרים – זה דברים מכוערים שלא צריך לעשות אותם.

אבל כאשר באים אלינו ואומרים: אתם הפלתם, אתם הפלתם מפולת על ראשיהם של אזרחי ישראל, אני רוצה לציין, ואני חושב שזאת זכותה של הממשלה להתברך בכך, שמבחינה ביטחונית, מבחינת כמות הנפגעים – –

נחמן שי: תאונות דרכים.

– – מבחינת השלום של גופם של אזרחי ישראל.

אנחנו – בבקשה?

נחמן שי: תאונות דרכים?

נחמן שי: תאונות דרכים עולות.

תראה, דיברת על העניין המדיני – –

גם נושא הבצורת אפשר.

– – ודיברת בהקשר הזה, ובהקשר הזה אני רוצה לענות לך: אם מחלקים ציונים לממשלה בהגינות, צריך לומר ולציין את זה: הממשלה הנוכחית הביאה את מדינת ישראל לכך שכמות הנפגעים הביטחוניים היא הנמוכה ביותר מזה שנים רבות, שנים רבות מאוד.

והיא נמצאת במשברים ומנהלת משברים, והיא נמצאת מול איומים – כולנו נמצאים בעניין הזה.

ולכן אפשר להגיד, ויכול להיות שאפילו הייתי – אני אומר בהגינות – מצטרף לתביעה ולרצון לעשות יותר למען השלום, אבל הביטחון קודם.

והזכות של הממשלה הזאת בנושא הביטחוני אינה מוטלת בספק, וממנה נהנו הרבה מאוד ישראלים, שלפחות על-פי הסטטיסטיקה עלולים היו להיות בין הקורבנות, אם היתה מדיניות אחרת.

אני רוצה לומר בהקשר השני: מדינת ישראל – וגם על זה אי-אפשר להתווכח – נמצאת היום, מבחינה כלכלית, בעידן הטוב ביותר – אני לא רוצה להיות – מאז ומעולם; בשנים האחרונות בטוח.

נחמן שי: אבל זו מפולת מדינית.

ההישגים שלנו מבחינת התוצר, ההישגים שלנו מבחינת הכלכלה, ההישגים שלנו מבחינת המדיניות, כפי שהיא מקבלת לגיטימציה בכל מקום בעולם, חוץ מאשר בבית, וזה גם טבעי – – –

נחמן שי: איפה היא מקבלת לגיטימציה?

בכל מקום בעולם אומרים שהמדיניות של ישראל היא המדיניות הנכונה וזכתה להישגים – – –

נחמן שי: איפה?

– – – וזכתה להישגים מול המשבר העולמי – – –

נחמן שי: אתה לא חי פה.

חבר הכנסת נחמן שי, מה לעשות – – –

חבר הכנסת נחמן שי, הוא מביע את דעתו – – –

אני לא מביע את דעתי, אני מצטט עובדות.

נחמן שי: – – – לליברמן.

הצריכה הפרטית עלתה – –

אילן גילאון: איפה?

– – האבטלה ירדה.

כל האינדיקטורים מראים שהמצב הכלכלי בישראל יותר טוב מאשר שנים רבות אחורה.

שלמה מולה: – – –

רחל אדטו: והפערים?

אילן גילאון: מה עם האזרחים?

וכולם יודעים שמי שאחראים להישגים האלה הם שני אנשים: אחד, שהניח את היסודות במדיניות רפורמה מרחיקת לכת תוך מהלכים מאוד מאוד קשים, זה ראש הממשלה הנוכחי, אז שר האוצר, בנימין נתניהו, והשני זה שר האוצר הנוכחי יובל שטייניץ, שמביא – – –

שלמה מולה: או – – –

– – – שמביא את מדינת ישראל להישגים – –

אילן גילאון: – – –

– – ונלחם מלחמות צודקות – –

רחל אדטו: אתה לא מאמין למה שאתה אומר.

– – ומגן – אני, לא רק שאני מאמין, אני – – –

אילן גילאון: – – –

טוב, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: שייתן מקום אחד.

אבל אתה לא יכול להשתלט על הדיון.

השר מדבר, הוא לא רוצה שאלות.

אילן גילאון: איפה?

אילן גילאון: שיביא מקום אחד.

שמעתי.

הוא לא רוצה.

הוא לא רוצה לענות.

אני מקווה, דרך אגב, שבמאבק שלו בעניין אימוץ המלצות ועדת-ששינסקי גם אתם תתמכו.

נכון?

שלמה מולה: כבר תמכנו.

מרינה סולודקין: תמכנו.

רחל אדטו: אבל זה לא שלו.

בכל אופן – – –

נחמן שי: תמכנו בוועדה.

אתם תתמכו.

בכל אופן – הנה, אופוזיציה אחראית, אני לא אומר.

אתם תתמכו.

זאת אומרת, אתם תומכים במהלכים נכונים ונבונים וטובים.

אתם לא תומכים בדברים לא נכונים.

אז לממשלה הזאת יש הישגים, יש לה, כמובן, כמו בכל דבר, צללים – זה יהיה תפקידכם לתאר.

שלמה מולה: מה עם החוקים הגזעניים?

בסך הכול הממשלה יוצאת היום לדרך – – –

חבר הכנסת מולה – –

שלמה מולה: תשמע, אני רק – – –

– – אנחנו מצפים להצבעה, שאז יכול להיות שהממשלה נופלת, כי הגשתם הצעת אי-אמון.

כשאני הייתי באופוזיציה, הייתי שותק כשהשר מדבר, כדי לאפשר כמה שיותר מהר את ההצבעה, כדי שנביא, כפי שהיטיב חבר הכנסת נחמן שי לומר, לסיומה של הקדנציה של הממשלה.

למה אתה מפריע לו?

כי כל זמן שתפריע לו הוא ידבר.

שלמה מולה: אני רק רציתי להזכיר – – –

הרי זאת כוונת ההצעה, לא?

ההצעה היא – – –

שלמה מולה: אני רק רציתי להזכיר לו, בדרך, את שתיקתו של ראש הממשלה בעניין חקירת, אתה יודע, ארגונים אזרחיים.

אבל הוא עכשיו עונה, אתה רוצה שגם על זה הוא יענה?

דרך אגב, דרך אגב – –

שלמה מולה: הוא מדבר על הסוגיה הביטחונית.

– – היו כמה סיעות שחברים שלהן הצביעו בעד העניין הזה.

נכון.

היו כמה סיעות.

למשל, השר לא הצביע.

אבל היו כמה סיעות שהיו בהן חברי כנסת שהצביעו בעד.

אילן גילאון: – – –

אני רוצה להבהיר בהקשר לעניין.

לא במרצ.

אני מכבד – אני 26 שנים מכהן בכנסת, 27 כבר, ואני מכבד את המוסד הזה שקוראים לו משמעת סיעתית.

לא פעם אנשים שאלו אותי בקריירה שלי: איך זה יכול להיות שאתה מדבר נגד חוק, נלחם נגד חוק, ומצביע בסוף, יחד עם העשייה שלך, עם החוק.

איפה המצפון שלך?

ואני אומר להם: תראו, אם אני, כשהלכתי לפריימריס במפלגה שלי, לבחירות המוקדמות, הייתי אומר לבוחרים: תראו, אתם בוחרים בי היום, אבל דעו לכם שאני לוקח לעצמי את המנדט ואת החופש, אחר כך, להצביע איך שמתחשק לי – אז הייתי יכול לעשות את זה.

אני חושב שהמנגנון הדמוקרטי ואותו מצפון ואותה מוסריות צריכים לבוא לידי ביטוי גם בכך, שכאשר אני הולך לציבור הבוחרים שלי, ונבחר בליכוד, לייצג את הליכוד, אני מקבל את הכלי הזה של משמעת סיעתית.

ואני נלחם עד לרגע שבו הסיעה קיבלה החלטה, קיבלה משמעת סיעתית.

באותו רגע, אם אני לא יכול לכבד את זה, אני לא יכול להצביע נגד.

ואני גם, דרך אגב, באופן אישי, הצהרתי, כתבתי את זה, כחלק ממצע הבחירות האישי שלי בקמפיין הפנימי בתוך הליכוד.

אמרתי: לא אצביע נגד משמעת סיעתית.

מה שקרה בהצבעה זו – אני הצבעתי נגד, משולחן הממשלה – ולשרים בטח אי-אפשר להצביע נגד.

מדוע?

משום לממשלה לא היתה עמדה – בניגוד מוחלט למה שאמר כאן סגן שר החוץ.

הממשלה לא התייחסה לנושא, הוא לא נדון, כי זאת לא היתה הצעת חוק.

זאת היתה הצעה לסדר-היום על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

היא לא עוברת דרך ועדת השרים, ולכן בממשלה לא היה שום דיון.

זה הגיע לכאן.

בסיעת הליכוד היה דיון כיצד צריכה הסיעה לנהוג, והסיעה לא קיבלה עמדה מחייבת, אלא קיבלה איזה סיכום ביניים שהדיון יימשך, והיום, דרך אגב, נמשך הדיון.

כבוד השר, כבוד השר.

ולכן, לכן, אם אתה שואל אותי – אני מסיים מייד – לכן אם אתה שואל אותי לגבי העניין הזה, בעניין של ועדות החקירה, אני חושב שאין מקום לעשות בכנסת שימוש – זה שימוש בכנסת – למטרות לא לגיטימיות.

ואני מקווה מאוד שהכנסת תתעשת ורוב חברי הכנסת ידחו את המהלך הזה.

אני אומר את זה כמי שחרד לגורל הכנסת ומי שחבר בה במהלך 27 שנים, ומי שיודע למה מכוונת ועדת חקירה פרלמנטרית, כי אני עצמי עמדתי בראש שתי ועדות כאלה, שהן ועדות שבאות לבדוק נושאים שנמצאים לא בחתך של רוב ומיעוט לפי סיעות הבית, אלא בנושאים שדורשים התייחסות ציבורית מתוך הסכמה רחבה, ולא שרוב כופה על מיעוט וחוקר מיעוט וארגוני מיעוט במטרה למצוא אשמים.

לשם כך יש מוסדות אחרים.

כבוד השר, כבוד השר – – –

אני מסיים – – –

רק שנייה, לפני שאתה מסיים, אני רוצה רק לומר: קודם כול, אני מכבד אותך ואני מכבד את רמתך האישית בנושא זה.

יחד עם זאת, עלי לציין עובדה אחת.

ביררתי, חבר הכנסת אילטוב, עם הממשלה, שכן פרצה פה מחלוקת קשה בין כבוד השר איתן לבין סגן שר החוץ, ואני מוכרח לומר למען הסדר הטוב ולפרוטוקול, שהממשלה הודיעה לי שהיא הסמיכה את סגן שר החוץ לענות בשמה, אבל היא לא קיבלה עמדה.

זה אני – – –

אני רוצה לעשות את ההבחנה, אם אתה העלית את זה.

זאת נקודה טובה.

ראובן ריבלין: לכן כדאי.

הממשלה מטילה, מבחינת סדר עבודתה, לתת תשובות על הצעות לסדר-היום שעולות.

הממשלה גם במקרה הזה הטילה על השר שהיא חשבה שהוא הנוגע בדבר שהוא יענה וישיב על הצעה לסדר-היום, אבל כאשר השר בא הנה, או כאשר סגן השר בא הנה, והוא צריך להציג את עמדת הממשלה, השר המשיב – – –

ראובן ריבלין: כן.

אדוני היושב-ראש, אני לא בא בטענות למה שנעשה כאן בכנסת, כי הכנסת קיבלה הודעה – ישיב סגן השר.

ראובן ריבלין: כתוב רק ככה, אני רוצה לומר לך.

ראובן ריבלין: אחרי ההנמקה לפי סעיף קטן (ב) בפרק החמישי – ועדות חקירה פרלמנטריות – "רשאי חבר הממשלה המדבר בשמה".

ראובן ריבלין: את מזכירות הממשלה שאלתי האם הוא הוסמך לדבר בשמה.

אדוני היושב-ראש, אתה היושב-ראש, ואני החייל הנאמן שלך כאן, אבל תרשה לי הקטן להעיר לך.

יכול לבוא סגן שר או שר ולדבר בשם הממשלה ואז הוא בא הנה והוא מוסר לכנסת: לממשלה אין עמדה בנושא הזה, הממשלה לא דנה.

מה שעשה סגן השר, וזה מעשה שלא ייעשה, הוא אמר "הממשלה תומכת", והממשלה לא תומכת, היא לא תמכה.

ישראל חסון: מיקי, תראו על מה אתם מדברים.

ולכן אני מסכים עם מה שאתה מעיר.

דוד רותם: – – –

עוד שנייה.

ראובן ריבלין: ממשלה צריכה לדאוג שהמדבר בשמה יאמר את הדברים שהיא רוצה לשמוע.

המדבר בשמה צריך גם להגיד מה עמדותיה.

ראובן ריבלין: נכון.

הוא מדבר בשמה, הוא צריך להגיד אמת מה היא אומרת, אז הוא יכול להגיד: עמדתי האישית היא בעד.

הממשלה אין לה עמדה, וזה מה שהוא היה צריך לומר.

הממשלה אין לה עמדה, והוא אמר: הממשלה תומכת.

ראובן ריבלין: נכון.

זה לא היה נכון ולא ראוי להגיד את הדבר הזה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

אני רוצה לסיים.

דוד רותם: ראש הממשלה לא קובע את עמדת הממשלה?

ראש הממשלה – הוא לא היה ראש הממשלה כרגע.

דוד רותם: אני רוצה פשוט לענות לך.

אנחנו לא מדברים – – –

דוד רותם: היו לך טענות על נאומו של השר ליברמן בעצרת האו"ם.

דוד רותם: גם שם הממשלה לא החליטה כלום.

שלמה מולה: נכון.

ראובן ריבלין: יש הבדל, יש הבדל בין תקנון האו"ם לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: פה הממשלה צריכה לדעת, ואמרה לי הממשלה – השר דיבר בשמה של הממשלה.

היו לי טענות – – –

ראובן ריבלין: זה דבר שבמידה מסוימת מחמיר את – – –

שלמה מולה: – – –

היו לי טענות משום שחשבתי שכאשר – – –

ראובן ריבלין: עושים לך את העבודה יותר טוב פה.

שלמה מולה: אני אומר, ליברמן הוא בעל-הבית, זה משהו אחר.

ראובן ריבלין: טוב, חבר הכנסת מולה, אני אתן לך כל שלוש דקות לומר דבר, אבל יש לחכות בין זמן לזמן.

חשבתי שהיחסים התקינים בין שר החוץ לראש הממשלה לא היו צריכים להכתיב לשר החוץ לצאת חוצץ בבמה חיצונית.

כאן בארץ זאת זכותו, הוא יכול להתווכח, אולי זו חובתו לפי השקפתו, אבל ללכת לאומות המאוחדות וקבל עם ועולם להגיד שבעצם יש כאן עמדות אחרות, אני חושב שזה דבר שלא צריך היה להיעשות, וחבל שאנחנו חוזרים לזה.

חשבתי שגם שר החוץ הבין שהוא קצת חרג ממה שהיה מצופה וממה שהיה צריך לעשות, חבל שאנחנו חוזרים לזה.

אני רוצה לסיים ולומר כך: נכון, אולי גם ההערות האלה של חילופי הדברים בינינו, והדיון מעיד על כך שגם בקואליציה של ה-66 עוד יש מחלוקות ודעות – כך טבעו של עולם, לא כולנו מאותה מפלגה, לא כולנו עם אותן השקפות.

השאלה, אם נשכיל, אדוני , יושב-ראש ועדת החוקה ואחד החברים הבולטים של ישראל ביתנו, השאלה, אם נשכיל למצוא את המכנים המשותפים ולהוכיח שהקואליציה הזאת של 66 היא אפילו יותר חזקה מהקואליציה של 74, וביחד נקדם את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ליעדים המשותפים של הקואליציה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מזמין את חבר הכנסת השיח' אברהים צרצור לעלות לבמה על מנת לנמק את הצעת האי-אמון של סיעות – הצעת רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה, בכותרת:

ראובן ריבלין: מערך התכנון והבנייה ביישובים הערביים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אברהים צרצור, המועמד להיות ראש ממשלה צריך להיות נוכח באולם.

ראובן ריבלין: אנחנו נשמע את זה.

אברהים צרצור: אין בעיה, נזעיק אותו.

ראובן ריבלין: ישיב השר יעקב מרגי בשם שר הפנים.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד אדוני.

אברהים צרצור: תודה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, פסק-הדין במשפטו של נשיא מדינת ישראל לשעבר קצב תפס את המנהיגות בישראל לא מוכנה.

אברהים צרצור: בעת שהמנהיגות הזאת התכנסה בביתו של הנשיא דהיום מר שמעון פרס, אחד מיועציו בא ולחש לאוזנו והביא לידיעתו את בשורת איוב – הוא עמד על הדוכן ואמר דברי חוכמה שקשורים לנושא שאנחנו דנים בו היום: מערך התכנון והבנייה במגזר הערבי.

אברהים צרצור: הוא אמר את הדברים האלה: "אין שתי מדינות ישראל, יש רק מדינת ישראל אחת.

אברהים צרצור: אין שתי מערכות שיפוט בישראל, יש רק מערכת שיפוט אחת.

אברהים צרצור: אין שני סוגי אזרחים בישראל, יש רק סוג אזרחים אחד וכולם שווים בפני החוק".

אברהים צרצור: ואני שואל, כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, האם מה שאמר הנשיא הוא האמת לאמיתה?

אברהים צרצור: האם מה שאמר כבוד נשיא המדינה אכן משקף את המציאות?

אברהים צרצור: אני אומר לכם במלוא הכנות: אני בספק רב.

אברהים צרצור: מערך התכנון והבנייה במגזר הערבי מעיד כאלף עדים על כך שאין מדינה אחת שקוראים לה מדינת ישראל, יש שתי מדינות.

אברהים צרצור: אולי נוכל להגיד כך – יש מדינה אחת, אבל יש שתי מערכות תכנון שונות, אחת לכיוון של היהודים ואחת לכיוון של הערבים.

אברהים צרצור: ועל כן אני אביא לידיעת

אברהים צרצור: כם כמה דוגמאות שמעידות, כפי שאמרתי, שאכן אין המדיניות בנושא של התכנון והבנייה זהה הן בקטע של היהודים והן בקטע של הערבים.

אברהים צרצור: אתחיל דווקא במה שקבעה ועדת-אור, כבוד היושב-ראש, במסקנותיה, בהמלצותיה משנת 2003, זאת אומרת, לפני שבע שנים בערך.

אברהים צרצור: מה אמרה ועדת-אור בנושא של התכנון במגזר הערבי – ואני מצטט: "יש מקום לקביעת הסדרים תכנוניים מתאימים בכל ההקדם על מנת למנוע אותו חלק של הבנייה הבלתי-חוקית אשר אחד הגורמים לו הוא היעדר תוכניות תקפות המאפשרות קבלת היתר לבנות".

אברהים צרצור: הוועדה ממשיכה, ואני ממשיך בציטוט: "מתבקש כי הסחבת והרפיון המאפיינים את המהלכים למציאת פתרון לבעיה זו יפנו את מקומם לפעולה מערכתית נמרצת אשר תעניק מענה אמיתי לסוגיות הריסת הבתים וההפקעות".

אברהים צרצור: יתירה מכך, כבוד היושב-ראש, מה אומרת הוועדה, וזה דבר חסר תקדים – "לא אחת מתקבלות בהקשר זה החלטות שסבירותן מפוקפקת ואשר משקפות חוסר רגישות ולעתים חוסר תבונה".

אברהים צרצור: זה מה שקבעה ועדת-אור בשנת 2003 בנושא של התכנון, ואני חושב שאין להוסיף מלים על מה שאמרה ועדת-אור.

אברהים צרצור: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני מביא כמה נתונים, כפי שאמרתי, שמעידים שיש הבדלים ויש צורך באמת בתיקון המצב.

אברהים צרצור: לפני כמה ימים שמענו את כבוד ראש הממשלה עומד על אחד הדוכנים באחד הכנסים אל מול אולי אלפים של אנשים שהתכנסו באותו מקום, ומדבר על בתים שנבנו ללא היתר בשטחים הכבושים על אדמות פלסטיניות יוקרתיות, אבל הם – אני מתכוון לשני הבתים, לשתי הווילות האלה – שייכים לשני קצינים של צה"ל שנפלו, אחד בצפון במלחמת הלבנון השנייה ב-2006, והשני נפל ברצועת-עזה במלחמה כנגד רצועת-עזה ב-2008.

אברהים צרצור: הוא עמד על הדוכן ואמר דברים מזעזעים שפשוט מאוד אין הדעת סובלת.

אברהים צרצור: הוא אמר: אני, כראש הממשלה, לא ארשה בשום פנים ואופן ששני הבתים האלה ייהרסו.

אברהים צרצור: הוא דיבר על שתי המשפחות של שני הקצינים האלה, שנפלו.

אברהים צרצור: אין שום ספק, זה נושא אנושי ממדרגה ראשונה, אבל איך הוא מעז – ואני אביא דוגמאות ממול עכשיו – איך הוא מעז לבוא ולהתעלם מעבירה על החוק במדינת ישראל, בגלל עניין אנושי, שאנחנו באמת מייחסים לו משקל כבד מאוד, אבל לא רק ליהודים, גם לערבים.

דוד רותם: אתה זוכר את – – – ובית-המשפט אישר את זה.

אברהים צרצור: יפה.

אברהים צרצור: אל מול הדוגמה הזאת – דרך אגב, אני לא קבעתי עמדה עכשיו אל מול העמדה של ראש הממשלה.

אברהים צרצור: אני רק מנסה לעשות מה שנקרא דיאגנוזה עובדתית, אמיתית, מדויקת, למה שקורה, לצערי הרב, בשתי מערכות שונות.

אברהים צרצור: מול העמדה של ראש הממשלה, באותה מלחמה שישראל הכריזה על רצועת-עזה, נפל חייל בדואי מהנגב, כבוד ראש הממשלה.

מיכאל בן-ארי: ישראל הכריזה על עזה, אה?

אברהים צרצור: רק שבוע, שבוע לאחר – – –

מיכאל בן-ארי: – – – כל השקרים – – – מה שרוצים אפשר להגיד.

אברהים צרצור: שבוע לאחר נפילתו – – –

מיכאל בן-ארי: אה, מה שרוצים אפשר להגיד.

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק להפריע.

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: אבל, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אתה לא תקבע לי.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אמרתי לך להפסיק להפריע.

ראובן ריבלין: הוא אמר את דבריו.

ראובן ריבלין: תעלה אחריו, תענה לו.

אברהים צרצור: שבוע לאחר נפילתו של החייל באותה מערכה שנפל בה הקצין הזה, שמדבר עליו ראש הממשלה, ושבנה וילה בשטחים כבושים על אדמה פלסטינית שנגזלה מהם – – –

דוד רותם: זה לא אמת.

דוד רותם: זה שקר – – –

אברהים צרצור: שבוע, שבוע – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, הוא לא אומר את האמת.

ראובן ריבלין: הוא אומר את מה שהוא רוצה.

מיכאל בן-ארי: אין אף אחד – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל בן-ארי: אבל אין אף אחד – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, הוא אומר את דעתו.

מיכאל בן-ארי: לא, אבל הוא אומר עובדות – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה שהוא – – –

אברהים צרצור: אני מביא עובדות גם ממקורות לא שלי – של התקשורת הישראלית.

ראובן ריבלין: הוא אומר מה שהוא רוצה.

אברהים צרצור: אל מול העובדה הזאת, שבוע לאחר שנפל אותו חייל ברצועת-עזה, רשויות אכיפת החוק הישראליות דוהרות בבולדוזרים שלהן – והורסים שלושה צריפים; לא רק של החייל שנפל לפני כשבוע, אלא של כל המשפחה, בטענה שהצריפים – לא הווילות – שהצריפים האלה נבנו ללא היתר.

אברהים צרצור: דוגמה שנייה, כבוד היושב-ראש, "בית יהונתן" בירושלים.

אברהים צרצור: רק לפני כשבוע, עשרה ימים, מפנה היועץ המשפטי לממשלת ישראל – מה שנקרא – אזהרה תקיפה ביותר, כולנו שמענו על זה – הפנה את האזהרה הזאת לראש עיריית ירושלים, והזהיר אותו מהסכנות הטמונות בכך שהוא מתערב בנושא לא לו.

אברהים צרצור: פשוט נושא של אכיפת החוק – ראש עיר לא צריך להתערב בנושאים האלה; והוא הזהיר אותו, יתירה מכך, שאם הוא ימשיך להתערב בכך הוא עלול לעמוד בפני החוק, דהיינו, היועץ המשפטי יכול לפתוח נגדו חקירה שתוביל בסופו של תהליך גם להאשמתו, או להגיש כתב אישום נגדו.

אברהים צרצור: מה קורה אל מול האזהרה של היועץ המשפטי לממשלה?

אברהים צרצור: שום דבר לא זז.

אברהים צרצור: "בית יהונתן" נשאר, ראש העיר – גם כל הרשויות האחרות לא עושות כלום כדי לכפות את החוק באותו מבנה.

אברהים צרצור: לא אוטמים את המבנה הזה, לא מפנים את הבניין הזה, והבניין הזה נשאר עד היום בועט ומסמל את ה"שוויוניות" באכיפת החוק במדינת ישראל.

אברהים צרצור: אל מול זה בכל יום אנחנו שומעים על עשרות בתים של פלסטינים בירושלים, בסביבות ירושלים, שהרשויות בישראל הורסות – על בסיס יומי, עשרות של בתים.

אברהים צרצור: דרך אגב, יותר מ-150 – וזאת סטטיסטיקה שפורסמה רק לאחרונה בתקשורת הישראלית: 150 בתים של פלסטינים נהרסו בשנת 2010 על-ידי רשויות אכיפת החוק במדינת ישראל.

אברהים צרצור: דוגמה שלישית, כבוד היושב-ראש, מאחזים בלתי חוקיים.

אברהים צרצור: אנחנו כולנו יודעים שב-8 במרס 2005 הגישה עורכת-הדין טליה ששון, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דאז, דוח על המאחזים הבלתי-חוקיים בשטחים הכבושים.

אברהים צרצור: ומה היא קובעת?

אברהים צרצור: רשויות ציבוריות וגופים מטעם המדינה, בכללם משרדי הממשלה – ביטחון, שיכון, פנים, ההסתדרות הציונית – נתנו את חלקם בהקמת המאחזים הבלתי-חוקיים האלה.

אברהים צרצור: עורכת-הדין המכובדת הזאת – גם הדוח הזה קבע: הרשויות שקיבלו לידיהן סמכויות בכל הקשור עם ההתיישבות הישראלית ביו"ש עשו בסמכויות אלה שלא כדין.

אברהים צרצור: דבר שלישי, הדוח הזה קובע: המינהל האזרחי סירב לתת לחוקרת נתונים בדבר מספרם האמיתי של מאחזים אלה.

אברהים צרצור: מנתונים שהצטברו – מנתונים חלקיים שהצטברו אצלה, הגיע מספרם של מאחזים בלתי חוקיים בחלקי הגדה המערבית הכבושה ל-105 מאחזים שהוקמו בצורה בלתי חוקית.

אברהים צרצור: אולם, היא קובעת – יתירה מכך – אולם בפועל המספר גדול בהרבה.

אברהים צרצור: הדוח הזה נמצא על שולחנה של הממשלה הקודמת, על שולחנה של הממשלה הנוכחית, מאז 2005 ועד היום.

אברהים צרצור: חמש שנים, כבוד היושב-ראש, עברו מאז הנחת הדוח הזה – 105 מאחזים, אולי 120 מאחזים מאז ועד היום.

אברהים צרצור: אולי – אולי – –

מיכאל בן-ארי: 50,000 – – –

ראובן ריבלין: – – – לשבת, לשבת.

אברהים צרצור: – – הפכו ל-200 מאחזים בלתי חוקיים שהוקמו בשטחים כבושים, וישראל לא עושה כלום.

אברהים צרצור: אל מול זה, לא בשטחים הכבושים, אלא בתוככי מדינת ישראל, לפני שלושה ימים, כבוד היושב-ראש, מזעיקים אותי משכונה ערבית בעיר לוד, שנקראת שכונת רמז – שכונת רמז, כבוד היושב-ראש, כיכבה בשנת 2006; רשויות אכיפת החוק באו והרסו עשרות בתים באותה שכונה.

אברהים צרצור: אנשים צעקו, משפחות נזרקו אל מחוץ לבתים שלהן.

אברהים צרצור: אנחנו דנו בסוגיה הזאת, אנחנו, חברי הכנסת הערבים, הבאנו את הצעקה של האנשים האלה לכנסת, לוועדות, למליאה, בדיונים שהיו בינינו לבין השרים הנוגעים בדבר.

אברהים צרצור: בסופו של דבר היה שר בינוי ושיכון אמיץ, יש להגיד, חבר הכנסת מאיר שטרית – ב-2006 הוא אמר: כן, יש פה דבר לא צודק, שנעשה לאנשים האלה.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שנעשה משהו לטובת האנשים האלה.

ראובן ריבלין: הפריעו לך – – –

אברהים צרצור: אני מסיים.

ראובן ריבלין: הפריעו לך, אני נותן לך עוד שתי דקות.

אברהים צרצור: אני מאוד מודה לך, מקרב לב, כבוד היושב-ראש.

אברהים צרצור: מה שקרה שבדיוק ככה, השר לשעבר בא וקבע: אנחנו מקפיאים את צווי ההריסה, מריצים תוכנית שנקראת לד/1/220.

אברהים צרצור: חמש שנים – התוכנית הזאת עדיין בשלבים של הפקדה.

אברהים צרצור: לפני שלושה ימים מישהו מהמינהל מתעורר ומתחיל לשלוח צווי הריסה לאנשים שנמצאים במסגרת ההסדר שהיה מ-2006.

אברהים צרצור: במקום שרשויות החוק בישראל ילכו עם ההסכם ויעשו צדק, הלכה למעשה, לטובת האנשים האלה, הם דווקא בוחרים ללכת בדרך הקשה ביותר, לרוץ אחרי האנשים האלה ולהרוס את החיים שלהם.

אברהים צרצור: לסיכום, כבוד היושב-ראש, אני אומר בשני משפטים – במשפט אחד, בתמציתיות: הבעיה של מערך התכנון והבנייה, כבוד היושב-ראש, במגזר הערבי, איננה עניין טכני בלבד; היא עניין של מנטליות.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שישראל – שממשלות ישראל, שהרשויות בישראל – יחליטו פעם ולתמיד שהמגזר הערבי הוא חלק אינטגרלי של אזרחי ישראל; אזרחי ישראל הערבים אינם שוהים בלתי חוקיים.

אברהים צרצור: הם אזרחי ישראל החוקיים, הלגיטימיים, ויש להם זכות שממשלות ישראל ייקחו אותם במסגרת מה שנקרא תכנון לאומי.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שצדק ייעשה כלפי המגזר שלנו.

אברהים צרצור: תודה מקרב לב.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שיח' אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: אני מזמין את השר יעקב מרגי, השר חבר הכנסת יעקב מרגי.

ראובן ריבלין: אדוני יעלה ויבוא.

ראובן ריבלין: ואני מזמין את סגן יושב-ראש הכנסת אחמד טיבי להחליף אותי.

אחמד טיבי: לא, אמרו לי – – – אני לא רוצה להיות – – – כזאת ממשלה אני לא רוצה.

קריאה: – – – את הממשלה.

ראובן ריבלין: בשלב זה אתה תחליף אותי, ואם אכן יוטל עליך – אולי השר יסכים – אני מייד אחזור ואחליף אותך.

ראובן ריבלין: אני מייד אחזור.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני השר מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת אי-אמון בראש הממשלה בנושא מערך התכנון והבנייה ביישובים הערביים.

יעקב מרגי: חשוב להבין את נושא התכנון והבנייה במגזר הערבי בכלל ובתחומי היישובים בפרט.

יעקב מרגי: נושא התכנון והבנייה במגזר הערבי נמצא במשבר מכמה סיבות, ושתי הסיבות העיקריות הן, האחת – –

אחמד טיבי: אדוני עונה במקום שר הפנים?

יעקב מרגי: כן, זה הודגש לפני כן.

יעקב מרגי: הוא נמצא באזכרה לכבאי חייט, זיכרונו לברכה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: – – אי-קיומה של תוכנית מפורטת, ואי-קיומה מונע הוצאת היתרי בנייה.

יעקב מרגי: סיבה שנייה – חוסר רצון וחוסר שיתוף פעולה מצד הרשויות והאזרחים.

יעקב מרגי: חוסר שיתוף פעולה נובע מכך שיש אי-רצון של התושבים לבנות בתחום התוכניות המפורטות והמאושרות, כדי להימנע מהוצאת היתרי בנייה הכרוכים בתשלום, היטלים ואגרות, וזאת למרות העובדה שגם בהיעדר תוכנית מיתאר ארצית אין מניעה לקדם תוכנית מיתאר מפורטת.

יעקב מרגי: השיח' אברהים, בוא תשמע.

יעקב מרגי: למרות העובדה שגם בהיעדר תוכנית מיתאר ארצית אין מניעה לקדם תוכנית מיתאר מפורטת כבסיס חוקי למתן היתרי בנייה על-פי חוק.

יעקב מרגי: לראיה – אני לא ידעתי, זה חידוש, כשהכנתי את התגובה – לראיה, בעיר תל-אביב אין תוכנית מיתאר מאושרת, ובכל זאת נושא התכנון והבנייה מתנהל למישרין ואין בנייה בלתי חוקית בעיר תל-אביב.

יעקב מרגי: אין ספק שיש חשיבות לתוכנית מיתאר כלל-יישובית, המאפשרת איזון באינטרסים השונים ביישוב וקבלת תוצאה מיטבית לטובת האזרח, טובת הציבור.

יעקב מרגי: האחריות להכנת תוכניות מיתאר מקומיות מוטלת על הרשות המקומית בוועדה המקומית לתכנון ובנייה.

יעקב מרגי: ממשלת ישראל קיבלה על עצמה בסדרה של החלטות שונות לתת עדיפות למגזר הערבי כאפליה מתקנת בכל הקשור לקידום תוכניות מיתאר ותוכניות-אב, לצורך הרחבת והסדרת שטחי המגורים וקידום רווחת החיים ביישובים – ידידי חבר הכנסת אברהים צרצור, זאת לשון ההחלטה – וזאת על מנת להביא לפיתוח התשתיות כבסיס לתכנון מפורט אשר יאפשר הסדרת רישום המקרקעין והוצאת היתרי בנייה.

יעקב מרגי: לידיעה, במגזר הערבי יש 128 יישובים, לא כולל ערים מעורבות.

יעקב מרגי: 120 יישובים עברו תהליך תכנון או שהם בתהליך תכנון מיתארי.

יעקב מרגי: מהם – 90 תוכניות מיתאר בהובלה של משרד הפנים.

יעקב מרגי: יש להדגיש כי התכנון המיתארי נעשה בשיתוף עם הרשויות המקומיות, אשר נציגיהן מלווים את התכנון בכל שלביו, נוסף על תהליך של שיתוף הציבור, אשר כולל קבוצות דיון בנושאי תכנון שונים, כנסים, סקרים – וכל זה בשיתוף האוכלוסייה.

יעקב מרגי: אני אומר, חבר הכנסת אברהים צרצור, אין ספק – אמרתי את זאת מעל הדוכן הזה, אם אני לא טועה, כמה וכמה פעמים, עד עשר פעמים – קשה, קשה לבוא בטענות לצד אחד.

יעקב מרגי: גם לא לאוכלוסייה.

יעקב מרגי: בהיעדר תוכניות, בהיעדר תשתיות, בהיעדר שטחים, בהיעדר הרחבות, מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: החיים יותר חזקים מהכול.

עפו אגבאריה: אז מי אחראי?

אברהים צרצור: אז מה עושים?

אברהים צרצור: מה עושים?

יעקב מרגי: אני אומר.

יעקב מרגי: ואני אומר: פה צריך שילוב ידיים, גם של היישובים, של ההנהגה של המגזר הערבי, כולם יחד, עם הממשלה, לשלב ידיים, לקדם את התוכניות המקומיות יחד עם תוכניות המיתאר.

יעקב מרגי: ושוב אני אומר לכם, רבותי: צריך להטמיע את זה, יחד.

יעקב מרגי: לא יעזרו שום תוכניות, לא ארציות ולא מקומיות, אם הציבור לא ישתף פעולה ולא יטמיע את זה שהבנייה על-פי תכנון, על-פי תוכניות מיתאר, היא לא עזרה לממסד, היא בראש ובראשונה סיוע לתושבים.

יעקב מרגי: גם אני נכנס ליישובים ערביים.

יעקב מרגי: לפעמים אני מזדעזע מהעליות, אתם מכירים את זה, וחוסר שוליים, וחוסר מדרכות, והכביש נסלל עד לפתח הבית.

יעקב מרגי: רבותי, הבעיה היא בעיה קשה, אבל הציבור צריך לדעת: בנייה שלא לפי תוכניות פוגעת בראש ובראשונה בתושבים עצמם, שאין להם מרחב החיים הנאות והמגיע להם.

יעקב מרגי: לכן אני חושב שאין מקום להצעת האי-אמון.

יעקב מרגי: מה שצריך לעשות זה כן לשלב ידיים יחד, לקיים דיונים נוקבים בוועדת הפנים של הכנסת – אתם יודעים שיש לכם אוזן קשבת בוועדת הפנים – לקיים דיונים מעמיקים, דיונים נוקבים, ולהביא סוף לסוגיה הזאת.

אחמד טיבי: אין ספק שדיברת בשם הממשלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רחל אדטו, ארבע דקות.

אחמד טיבי: היטבת לדבר בשם הממשלה.

אחמד טיבי: אני מקווה שאתה לא מאמין למה שאמרת.

יעקב מרגי: הייתי קצת עדין, אבל בגלל היחס – – –

רחל אדטו: אפשר?

יעקב מרגי: הכבוד הוא לי.

רחל אדטו: הכבוד הוא לי.

רחל אדטו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, 180% תפוסה בבתי-חולים בירושלים, 135% תפוסה בבתי-חולים בפריפריה, יותר מ-100% תפוסה, וחולים במסדרונות של כמעט כל בתי-החולים בארץ.

רחל אדטו: האחיות מאיימות כי ממחר לא יטפלו בחולים מעבר לתקנים הרשמיים בבתי-החולים.

רחל אדטו: רופאים אין במחלקות, וכבר ימים שלמים שאני תוהה איפה ראש הממשלה שלנו, כאשר למעשה הוא עצמו שר הבריאות, למה הוא לא מתערב בנושא?

רחל אדטו: למה הוא אפילו לא מתבטא, מגלה איזו מעורבות, איזו אמפתיה, משהו?

רחל אדטו: איפה השר?

רחל אדטו: אבל עכשיו – גילינו הבוקר, גילינו איפה שר הבריאות, איפה ראש הממשלה – –

אברהם מיכאלי: שר הבריאות – – –

רחל אדטו: – – הוא פשוט עסוק בלפרק את מפלגת העבודה.

רחל אדטו: זה מה שהוא עשה בימים האחרונים.

רחל אדטו: זה יום עצוב לפוליטיקה הישראלית.

רחל אדטו: מפלגת העבודה, שהקימה את מדינת ישראל, פורקה, לא בשל אידיאולוגיה, אלא בשל כיסאולוגיה.

רחל אדטו: כמו שראיתי באחת הכותרות בעיתונים, מה רבין – בקברו – היה אומר, שלא לדבר על מה בן-גוריון, עם חזונו, היה אומר אם הוא היה חי כאן היום.

רחל אדטו: זהו יום רע לממשלת נתניהו, אבל מאידך זה יום שנותן תקווה לאזרחי ישראל, כי אזרחי מדינת ישראל אולי יבינו מי זאת הממשלה שכרגע מושלת, והרצון לגמור עם הממשלה הזאת, לפרק אותה, להירתע ממנה – אולי היום הזה מהווה איזה סימן או סימן-דרך לקראת זה.

רחל אדטו: זוהי ממשלה שמתפוררת מבפנים בשל היעדר חזון והיעדר דרך.

רחל אדטו: דיבר קודם השר מיקי איתן רבות על המדיניות, על קו המדיניות שמובלת על-ידי הממשלה.

רחל אדטו: שאלנו אותו איזה קו, איזו מדיניות, על איזה חזון, על מה מדברים בכלל – הרי החזון היחיד בכל הממשלה הזאת הוא רק החזון איך לשרוד.

רחל אדטו: זוהי ממשלה שבראש סדר העדיפויות שלה לא עומדת המדינה, לא האזרח, לא רווחת האזרח ובריאותו, אלא רק שרידות הממשלה בלבד עומדת מול עיניו של ראש הממשלה.

רחל אדטו: נתניהו, שלפני שנה עסק רוב זמנו בניסיונות לפרק את קדימה, בחוסר הצלחה, היום הוא לקח את חברו מהסיירת, ושניהם יחד, במעטה של סודיות, שני אנשי הדממה, הצליחו לפרק את מפלגת העבודה.

רחל אדטו: וכל אלה שהלעיזו היום, וכל אלה שצעקו היום: אבל גם אתם, בקדימה, גם אתם עשיתם את אותו הדבר – התשובה היא: לא; קדימה לא פורקה כדי לקבל כיסאות, אלא – כשקדימה פרשה, או קדימה עזבה את הליכוד, זה היה א.

רחל אדטו: על רקע אידיאולוגי; ב.

רחל אדטו: זה לא היה במטרה ל – כיסאות, אלא מייד לאחר הפירוק הלכו לבחירות, ואנשים שעזבו את קדימה עזבו את המפלגות, התפטרו מהמפלגות שלהם ולא לקחו את המנדטים ועברו לתוך קואליציה אחרת.

רחל אדטו: ולכן הניסיון להשוות את הפילוג היום למה שקרה בקדימה לפני שנתיים הוא ניסיון טועה, ומטעה כל מי שמנסה להשוות בין השניים.

רחל אדטו: ולכן אין לנו פה שום אידיאולוגיה היום, ולא רואים שום אידיאולוגיה.

רחל אדטו: כמו שאמרתי, האידיאולוגיה היחידה שקיימת פה זה רק הכיסא, סבב הכיסאות בממשלה, ואנחנו נחכה – בעוד יומיים, שלושה ימים אנחנו גם נשמע את ההבטחות ואת ההפתעות ואת כל מה שקיבלו כל הפורשים החדשים.

רחל אדטו: זוהי ממשלה חולה.

רחל אדטו: ראש הממשלה, שאתה גם שר הבריאות של הממשלה הזאת, לא מסוגל לרפא אותה.

רחל אדטו: הציבור נוכח היום באמת מי נאמן לדרכו, ומי זונח את עברו ובוחריו.

רחל אדטו: קדימה נאמנה לדרכה ולבוחריה.

רחל אדטו: מפלגת העבודה זנחה את בוחריה וזנחה את דרכה, ולעומת זה הליכוד זונח את ערכיו פעם אחר פעם.

רחל אדטו: ואם נסתכל רק ברצף האירועים של התקופה האחרונה, של השבוע-שבועיים האחרונים: ועדת חקירה פרלמנטרית, ממשלה שתומכת בגזענות, ממשלה ללא חמלה שמגדילה את הפערים בחברה.

רחל אדטו: עמד כאן השר מיקי איתן וסיפר לנו קודם על ההצלחה הכלכלית המסחררת של הממשלה הזאת, אבל הוא לא הדגיש שהפערים הכלכליים בחברה גדלו מאשר היו אי-פעם; הריח של העשן ביערות הכרמל עדיין עולה באפנו, אבל הרעיון של ועדת חקירה שתבדוק את עצמה ותבדוק את המהלכים טואטא מתחת לשטיח, וזה מתוך פחד.

רחל אדטו: מחיר הדלק מאמיר, מחיר המים עולה – הממשלה הזאת חייבת להחזיר את המנדט שהיא קיבלה.

רחל אדטו: הממשלה הזאת היא לא ממשלת אחדות, השותפים הטבעיים שלה אינם טבעיים, ולכן נאמר גם בשבוע שעבר: ראש הממשלה, קח את המפתחות שקיבלת, תניח אותם על השולחן – אנחנו נמצא את הדרך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת רוברט אילטוב.

אחמד טיבי: שמעתי שאתה מועמד לתפקיד שר לענייני מיעוטים אחרי ברוורמן.

רוברט אילטוב: – – –

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב, שלא נמצא בשלב זה במליאה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: ארבע דקות.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, חברי חברי הכנסת – –

דוד רותם: היה רוצה להיות יושב-ראש הכנסת.

רוברט אילטוב: – – אני ראיתי את הנושא שמפלגת קדימה העלתה, ואני פשוט עברתי קצת על דפי ההיסטוריה.

רוברט אילטוב: הלכתי לא רחוק מדי; הלכתי שנתיים וחצי, שלוש שנים, אחורה, ומה אני מזהה?

אחמד טיבי: מה אתה מזהה, באמת?

רוברט אילטוב: אני מזהה שמדינת ישראל, התחילו לבודד אותה הרבה לפני תקופת הממשלה הזאת, ומכמה פעולות.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אני תמכתי בהיותי באופוזיציה בפעולות האלה של הממשלה, "עופרת יצוקה" ו"מלחמת לבנון השנייה".

רוברט אילטוב: בעקבות הפעולות האלה היה דוח-גולדסטון שבו העבירו ארגונים ישראליים לזכויות אדם נתונים שחיילי צה"ל הרגו ופשעו, ולא הבחינו בין אזרחים לבין פעילי טרור, ובעצם פגעו בכך באוכלוסייה האזרחית – דבר שהוא לא נכון בעליל.

רוברט אילטוב: אותם ארגונים לא רק לא הגנו על זכותם של ישראלים שחיים גם היום תחת מתקפת הטילים וגם היום לא מגינים על זכותם לחיות בביטחון.

רוברט אילטוב: דווקא אותם ארגונים סיפקו לאותו דוח-גולדסטון הרבה מאוד מידע, ומתברר שחלק מאותם הארגונים מקבלים מימון וממשיכים לקבל מימון.

רוברט אילטוב: חבל שחברת הכנסת אדטו הלכה, כי היא טוענת שוועדת החקירה היא לא לגיטימית, ואני רוצה להפנות את חברת הכנסת אדטו לבג"ץ, שהוא לא גוף פוליטי – לבג"ץ 562/86, מ-1986, של אל-חטיב ואחרים נגד הממונה על המחוז.

רוברט אילטוב: בגוף העתירה מדובר על סגירת שני עיתונים ערביים במזרח-ירושלים שפעלו במימון לא לגיטימי, כנראה, של גופים שמזוהים עם גופי טרור כאלה ואחרים, ובג"ץ קבע שהוא סוגר את שני העיתונים האלה.

רוברט אילטוב: ומה לעשות, אז גם לא היתה ישראל ביתנו, ואז כנראה גם לא היתה גזענות.

רוברט אילטוב: אבל מה קבעה אותה החלטה של בג"ץ?

רוברט אילטוב: אני רוצה לצטט מה נכתב באותו בג"ץ: אין זה עולה כלל על הדעת שמדינת ישראל תיתן היתר לארגוני טרור להקים בתחומה עסקים "לגיטימיים" ככל שיהיו ולנהל ביטאונים ולהפעיל עיתונים, יהיה תוכנם אשר יהיה, ממש כפי שלא יעלה על הדעת שמדינה ריבונית ומתוקנת תסבול בתחומה קיומו של עסק "לגיטימי" המנוהל על-ידי ארגון פשע.

רוברט אילטוב: השאלה איננה מה הנזק לציבור שייגרם על-ידי ניהול עסק "לגיטימי" כזה.

רוברט אילטוב: מדובר בהחלת כלל של תקנת הציבור, שמדינה לא תיתן יד למהרסיה.

רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, יש צורך להבדיל בין פעולות לגיטימיות לפעולות לא-לגיטימיות.

אחמד טיבי: נא לסיים.

רוברט אילטוב: מה שנעשה פה היום זה ניסיון לקבוע שהחלטה של הכנסת להקים ועדת חקירה היא לא לגיטימית.

רוברט אילטוב: הכנסת סוברנית להחליט ברוב קולות – אנחנו במדינה דמוקרטית, ואנחנו רוצים לבחון את הניהול התקין של אותם ארגונים – מי מממן את אותם הארגונים.

רוברט אילטוב: אנחנו בעצם רוצים לחשוף לציבור מהן הפעולות.

רוברט אילטוב: דרך אגב, לא אמרנו שזה ימין או שמאל.

רוברט אילטוב: אנחנו דיברנו על ארגונים שפועלים כדי להכפיש את מדינת ישראל ופועלים כנגד חיילי צה"ל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אין הגדרה של "ימין" או "שמאל".

רוברט אילטוב: אם יש ימין ושמאל, מי שפועל נגד חיילי צה"ל ומדינת ישראל, אנחנו נבחן אותם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

רוברט אילטוב: תודה.

אחמד טיבי: נשקול את בקשתך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב בשם ש"ס.

אחמד טיבי: אחריו – לא נמסר לי מי ידבר בשם סיעת העבודה.

אחמד טיבי: כתוב פה: עבודה, קו.

אחמד טיבי: אחר כך – אורי מקלב בשם יהדות התורה.

אחמד טיבי: לאחר מכן כתוב שם חדש, העצמאות, ולידו ריק.

אחמד טיבי: אני מבקש שימסרו לי מי ידבר בשם סיעת העבודה, ומי ידבר בשם הסיעה החדשה העונה לשם העצמאות.

נסים זאב: אני מוכן לדבר בשם שניהם, אם אדוני יאפשר לי.

נסים זאב: אני מוכן לדבר גם בשם מפלגת העבודה וגם בשם העצמאות.

נסים זאב: אם זה אפשרי, אני אודה לך.

ניצן הורוביץ: ובטוח שהוא יעשה את זה יותר טוב.

אחמד טיבי: בהחלט.

אחמד טיבי: אתה בשם העצמאות יכול בהחלט לדבר.

דוד רותם: איך אומרים "עצמאות" בערבית?

אחמד טיבי: "איסתיקלאל".

דוד רותם: לא "נכבה"?

אחמד טיבי: "איסתיקלאל".

אחמד טיבי: "העצמאות" – "אל-איסתיקלאל"

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, זה לא בית-ספר לשפה הערבית פה, עם כל הכבוד.

אחמד טיבי: לא מוצא חן בעיניך – תפרוש.

נסים זאב: אז אני אגיד לך משהו על פרשים, אם ככה.

נסים זאב: בפרשת השבוע הפסוק אומר: אשירה לה' כי גאׂה גאה.

נסים זאב: הפרשים הלכו יחד עם הסוסים.

זאב בילסקי: סוס ורוכבו רמה בים.

נסים זאב: סוס ורוכבו רמה בים.

נסים זאב: מה מיוחד היה בסוסים האלה, המיוחדים?

נסים זאב: הסוסים תפסו את הפרשים, לא נתנו להם לעזוב אותם.

נסים זאב: לכאורה כשהסוס דוהר, נכנס לתוך הים – הפרש צריך לעזוב את הסוס, ולהגיד לו, אַמרַכּ, לך לבד, מה אתה סוחב אותי אתך.

נסים זאב: בכל זאת, אדוני היושב-ראש, הפרשים הלכו יחד עם הסוסים.

נסים זאב: מה אתה אומר על זה?

נסים זאב: זה מפלגת העבודה – – –

אחמד טיבי: ברשותך – – –

נסים זאב: זה מפלגת העבודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, ברשותך.

אחמד טיבי: נא לפזר את ההפגנה של ישראל ביתנו שם.

אחמד טיבי: אם אין חיילים, אז הסדרנים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ישראל חסון: תפוס אתם יחסים.

דוד רותם: – – – מפזר הפגנות.

אחמד טיבי: בכל זאת השר לענייני מיעוטים יהיה מהם, אתה אומר.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אתה כל פעם מוציא אותי מהריכוז, ואני מבקש ארבע דקות מחדש.

אחמד טיבי: אני אפצה אותך.

נסים זאב: אני מודיע לך, אתה מוציא אותי מהריכוז, אני פשוט שכחתי מה אמרתי קודם לכן.

אחמד טיבי: אני אפצה אותך, חבר הכנסת זאב.

קריאה: – – –

זאב בילסקי: הפרשים.

אחמד טיבי: הפרשים ברחו, כן.

נסים זאב: אבל הסוסים כבר ברחו.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, מפלגת העבודה, יש להם הפרשים, הרוכבים – אלה שמנהיגים את המפלגה הזאת.

נסים זאב: ויש שם גם סוסים שדוהרים – לאן הם רוצים להגיע?

נסים זאב: הם בעצמם לא יודעים.

נסים זאב: הם טובעים אבל רוצים לקחת את כל המנהיגות אחריהם.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, לא שאני מפרגן ליושב-ראש מפלגת העבודה אהוד ברק, אבל אני חושב שמפלגת העבודה זה סרח העודף של מפלגת מפא"י 40 שנה.

נסים זאב: איפה הערכים שלהם, לבנות ולהיבנות ולהקים יישובים?

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: עכשיו עוסקים בהרס ובחורבן?

נסים זאב: מתוסכלים?

נסים זאב: אני חושב שמה שעשה פה יושב-ראש מפלגת העבודה, שפרש ממפלגה שבאמת סיימה את דרכה, הוא נכון, הוא נבון ושקול.

נסים זאב: אני רואה בזה אומץ ומנהיגות מצד היושב-ראש.

נסים זאב: 24 שעות נושפים בעורפו, כמו איזה אשה שכורעת ללדת, כל שנייה: מתי כבר הבייבי יצא לאוויר העולם?

נסים זאב: כבר רוצים את השלום, אוי ואבוי אם עוד חודשיים, עוד 30 יום, עוד ארבעה חודשים.

נסים זאב: כל פעם אתה שומע אמירות והצהרות – מדוע לא דוהרים?

נסים זאב: צריך לדהור לשלום.

נסים זאב: איזה שלום כבר מייחל לנו?

נסים זאב: מה הקשקשת הזאת?

נסים זאב: הלוא כבר עשינו את השלום בעזה, ראיתם מה יש לנו שם; עשינו את השלום בלבנון.

נסים זאב: מה, אנחנו עיוורים?

נסים זאב: סומים?

נסים זאב: לאן אנחנו דוהרים?

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, כאשר עמד פה השר איתן – ואני רוצה לענות לו – כשהוא בא ואמר:

נסים זאב: 66 חברים זה פחות מ-74.

נסים זאב: אני רוצה לומר את הפסוק: לא מרובכם בחר ה' מכל העמים, כי אתם המעט מכל העמים; כי מאהבת ה' אתכם.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שקואליציה, המבחן שלה זה לא במספרים.

נסים זאב: כאשר הקואליציה המורחבת והגדולה יותר, כאשר בכל הצבעה ובכל הצעת חוק הם יותר גרועים מהאופוזיציה, מתנהגים, אז איזה מין קואליציה זאת?

נסים זאב: לפחות אתה יודע היום מי נמצא בשמאל, מי נמצא במרכז.

נסים זאב: וכאשר הולכים למרכז תל-אביב ומניפים דגלי אש"ף, אני לא יודע מה חברי הכנסת האלה עושים בבית הזה.

נסים זאב: פשוט בושה וכלימה.

אחמד טיבי: את מי אתה רוצה שנסלק?

אחמד טיבי: תן שמות.

נסים זאב: אני לא רוצה להגיד את השמות, כי צריך לסלק כמעט את כולם, אז לא תישאר כנסת בסוף.

אחמד טיבי: רק תן שמות.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לדעת – כשאנחנו חותרים למדינה יהודית וציונית, וזה רוח הדברים, לא יכול להיות שברק היום, במפלגה החדשה שלו, הוא יאמר שאנחנו מפלגה ציונית.

נסים זאב: רק.

נסים זאב: כשהוא אומר "ציונית", המשמעות שהיא לא יהודית, וחבל מאוד.

נסים זאב: אני חושב שאם כל כך חשובה לנו היהדות יחד עם הציונות, שבאמת לא נשכח את זהותנו היהודית.

אחמד טיבי: תודה רבה, אני מודה לך.

אחמד טיבי: תמה הדקה השישית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה – התחלף עם חבר הכנסת אורי מקלב.

אחמד טיבי: לאחר חבר הכנסת יעקב כץ אני אמשיך.

אחמד טיבי: מטעמי התחשבות במצוקה ובהתפתחויות, אם יגיע בכל שלב שהוא של הדיון נציג שיוכח שהוא נציג של סיעת העבודה, או נציג שיוכח שהוא נציג סיעת העצמאות, אני אתן לו, לפנים משורת הדין, לדבר.

רוני בר-און: אתה טועה, אדוני היושב-ראש, יש עבודה בראשות ברק, יש עבודה בלי ראשות ברק, יש עצמאות.

רוני בר-און: דרך אגב, היום אני הצעתי שלאור השם, שהם לקחו את השם עצמאות, נגיש הצעת חוק שמכאן ואילך יום העצמאות יהיה יום עבודה.

רוני בר-און: למה הם לא קראו לזה סיעת הנכבה?

רוני בר-און: אל תענה לי.

רוני בר-און: אל תענה לי.

דוד רותם: את הבדיחה הזאת כבר שמעו.

אחמד טיבי: גם לך ייתנו ארבע דקות, אדוני.

יעקב כץ: ברשות היושב-ראש, אדוני השר, מכובדי חברי הכנסת, האמת שלהצביע אי-אמון בממשלה צריך בגלל כמה דברים שקורים בשנים האחרונות – ואני רוצה למנות אותם – מאז חבר נתניהו לברק, שני החברים מהמטכ"ל – –

אחמד טיבי: אתה תחבור אליהם?

יעקב כץ: זה תלוי במה שיציעו.

אחמד טיבי: או, או: יש ידיעה.

יעקב כץ: – – על כל פנים, לאחר שחברו – –

עפו אגבאריה: הצבעת אתם בתקציב.

יעקב כץ: "קק דילה"?

אילן גילאון: אתה לא הולך להיות השר הבא לענייני מיעוטים?

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: תמשיך.

יעקב כץ: אילן, אתה מפריע לי – – –

אילן גילאון: אני מציע לך להיות שר לענייני מיעוטים, כצל'ה.

יעקב כץ: על כל פנים, רציתי לומר, מאז חבר נתניהו לברק, שני החבר'ה מהיחידה, מה לא קרה במדינת ישראל – יש אפילו איזה דבר שחבר הכנסת אחמד טיבי הסכים אתי, ואפילו כשהבאתי חוק לכנסת הוא יצא החוצה מההצבעה.

יעקב כץ: קודם כול, מאז חברו שני החבר'ה האלה יחדיו – הקפאה מוחלטת במה שתלוי בשני החבר'ה האלה – בנושא בנייה בירושלים וביהודה ושומרון.

יעקב כץ: בירושלים הוצאו למכרזים רק 235 יחידות דיור מאז עלתה הממשלה הזאת לשלטון, ולכן המחירים בירושלים – כל איש בירושלים שמחזיק דירה נהיה מיליונר, עוד מעט הוא יהיה מיליארדר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דני בן-סימון, אתה מדבר אחרי חבר הכנסת יעקב כץ.

דניאל בן-סימון: אני לא רשום.

אחמד טיבי: מה?

דניאל בן-סימון: לא אכפת לי.

דניאל בן-סימון: באמת אפשר?

יעקב כץ: הוא רוצה.

אחמד טיבי: אני קובע.

אחמד טיבי: אני קובע.

יעקב כץ: בוא, בוא שב פה, דניאל.

יעקב כץ: בוא, תוכל לעלות מייד אחרי.

דניאל בן-סימון: אני כבר יכול לעבור כאן?

יעקב כץ: אתה יכול לשבת על כיסאי, ואני מבטיח לך שאני נותן לך – – –

דניאל בן-סימון: ממש לא.

דניאל בן-סימון: אני, עם כל הכבוד, לא אשב בכיסא שלך.

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: תמשיך.

אילן גילאון: אבל חכה, יבואו עוד שבעה.

יעקב כץ: דניאל, בוא שב פה, תעלה מייד אחרי.

יעקב כץ: על כל פנים, מאז חברו שני החבר'ה האלה יחדיו, 235 יחידות דיור בלבד יצאו בעיר ירושלים, וכשהודיעו לפני שנה, חבר הכנסת דניאל בן-סימון, שבארץ יש 250 מיליונרים נוספים, אני טענתי שכל יהודי שמחזיק דירה בירושלים נהיה מיליונר.

יעקב כץ: לכן, צריך להוסיף עוד אלפים רבים, אולי יהיו עשרות אלפים, שלא לדבר על מעלה-אדומים, שלא לדבר על ביתר, שלא לדבר על קרני-שומרון, שלא לדבר על אפרת, שלא לדבר על כל המקומות ביהודה ושומרון שהיה שר הביטחון הפוסט-ציוני, ששכח מה זה לבנות את ארץ-ישראל, עסוק בהרס הבתים שם.

יעקב כץ: שני החבר'ה האלה – לכן כל כך מצער היום לראות את ברק עומד במסיבת עיתונאים ואומר, חבר הכנסת אחמד טיבי, שהוא נפרד מהחבורה שיושבת מסביבו, משום שהם נהיו פוסט-ציונים והלכו יותר מדי שמאלה.

יעקב כץ: לדידנו הוא הקצה של הקצה של האמא של הקצה של השמאל.

יעקב כץ: לאחר מכן, יש עוד דבר אחד שקרה תחת הנהגתם של שני החבר'ה האלה, שנכנסו במשך השנתיים האחרונות יותר מ-25,000 מסתננים ממצרים ללא רשות, ללא רשיון, ותופסים פה מקומות עבודה של בדואים שהיו רגילים לעבוד במלונות בים-המלח; של ישראלים – יהודים ושאינם יהודים – בבתי-מלון, במוסכים, במסעדות, ותופסים מקומות עבודה רבים – זה היה היום אצלנו בוועדה, אדוני היושב-ראש – ולכן הדבר הזה הוא חמור מאוד.

יעקב כץ: ולכן אני טוען שצריך להצביע אי-אמון בממשלה הזאת, משום שהיא מביאה עלינו אסונות:

יעקב כץ: אסון אחד – שאין בנייה בארץ, ולכן המחירים טסים ועולים.

יעקב כץ: אז אין בועת נדל"ן, ואני חוזר ואומר: אין בועת נדל"ן, פשוט אין נדל"ן.

יעקב כץ: לכן הממשלה היתה צריכה להחליט על בנייה תקציבית, כי הגירעון הוא כל כך גדול.

אחמד טיבי: תודה.

יעקב כץ: ב.

יעקב כץ: היתה צריכה לעצור את כניסת המסתננים לארץ-ישראל לא רק במהלכים דפנסיביים, אלא גם במהלכים אופנסיביים – להכריז משטר חירום ולעצור אחת ולתמיד את כניסת המסתננים לישראל.

יעקב כץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ובכן, רבותי, הבמה שלך, חבר הכנסת דני בן-סימון, לאחר תקופת היעדרות ארוכה מעל הדוכן.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתנצל על הצרידות שלי, עבר עלינו יום קשה.

אלי אפללו: זה בגלל זה או בגלל מה שבלעת?

אלי אפללו: בלעת איזה משהו גדול שנתקע לך בגרון.

דניאל בן-סימון: מפאת הידידות שלי אתך אני רוצה להתעלם מההערות הלא-רציניות האלה.

דניאל בן-סימון: אני רק רוצה לומר, אדוני היושב-ראש – –

אלי אפללו: – – –

אחמד טיבי: תנו לו לדבר, בכל זאת מדובר בנציג סיעת העבודה.

דניאל בן-סימון: – – תתייחס בכבוד לצרידות הזאת, היא באה אחרי עמל רב.

אלי אפללו: זה היה בהומור.

דניאל בן-סימון: זה היה עמל רב.

דניאל בן-סימון: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: בבקשה.

דניאל בן-סימון: – – אני לא ציפיתי למחווה הזאת, שתעלה אותי לבמה.

דניאל בן-סימון: זו הפעם הראשונה בסיעה שאני עומד פה כאיש האופוזיציה.

דניאל בן-סימון: אני לא רק חשקתי בזה, אדוני – – –

אחמד טיבי: זה רק מוכיח מה שתמיד אמרתי, שכשאני בשלטון, אני מגלה נדיבות לב ומתינות.

אחמד טיבי: בבקשה.

דניאל בן-סימון: לא רק שחשקתי בזה, כמעט פנטזתי על הרגע הזה, שאני אעמוד ואומר את דעתי על הממשלה הזאת, שאני אומר לכם, בשנה האחרונה, היא הובילה אותנו למצבים פשוט בלתי אפשריים.

דניאל בן-סימון: ולשבת בקואליציה אופורטוניסטית של מפלגתי לשעבר, של שר הביטחון לשעבר, שחשף אופורטוניזם ללא שליטה פשוט – – –

אלי אפללו: למה "שר הביטחון לשעבר", הוא שר הביטחון נוכחי.

דניאל בן-סימון: מטעם העבודה.

אלי אפללו: תגיד: מפלגת העבודה לשעבר.

דניאל בן-סימון: למה?

דניאל בן-סימון: תגיד, באת לפה להפריע לי עכשיו?

דניאל בן-סימון: תן לי נאום ראשון כאיש אופוזיציה.

דניאל בן-סימון: אני עכשיו, אתה יודע – – –

אלי אפללו: אני מבקש לעלות אחריו.

מיכאל בן-ארי: למה מפריעים בנאום ראשון?

מיכאל בן-ארי: לא מפריעים בנאום ראשון.

דניאל בן-סימון: נאום ראשון כחבר האופוזיציה זה סיטואציה שלא ניתנה לכל אחד, במיוחד לחברים שלנו, שחלקם ישבו – – –

אלי אפללו: אני רוצה לברך – – –

אחמד טיבי: אני שוקל לקרוא אותך לסדר, חבר הכנסת אפללו.

אריה ביבי: בן-סימון, אתה מתחיל לעניין...

אחמד טיבי: הוא תמיד היה מעניין, רק לא נתנו לו – – – נא לתת מים לחבר הכנסת בן-סימון.

דניאל בן-סימון: זה לא רק מעמד מיוחד.

דניאל בן-סימון: זה גם ההתרגשות לעמוד פה, כמו שעמד חבר הכנסת מולה, למשל, בשנה וחצי האחרונה.

דניאל בן-סימון: אני באמת הסתכלתי עליך וקינאתי בך, שיכולת לומר את האמת שלך; אני נצרתי אותה בתוכי, ואפילו לא יכולתי לכתוב אותה, כי אני כבר לא כותב כמו פעם.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר: זה סיטואציה, אדוני היושב-ראש, תחושה של יציאה מעבדות לחירות – – –

אלי אפללו: יום העצמאות.

אריה ביבי: בן-סימון, יש לי הרגשה שקיבלת כנפיים – שתית "רדבול" – – –

דניאל בן-סימון: לא לקחתי כלום, אני נשבע לכם.

דניאל בן-סימון: לא לקחתי – – –

אחמד טיבי: קתרזיס קוראים לזה.

דניאל בן-סימון: קתרזיס הוא מונח רפואי, והיושב-ראש יודע על מה הוא מדבר.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, מעכשיו אנחנו כל שבוע נתייצב פה כמו חיילים צייתנים נגד הממשלה האומללה הזאת, שבמשך שנה וחצי נמנענו לומר מה שבלבנו – – –

יעקב כץ: למה?

אחמד טיבי: נבצר ממנו.

דניאל בן-סימון: וכשאמרתי או עשיתי, כצל'ה, נענשתי גם, וקיבלתי את העונש באהבה.

דניאל בן-סימון: לכן אני רוצה לבשר לכם – – –

שלמה מולה: השאלה הגדולה – מה יגידו אנשי סיעת אקירוב.

דניאל בן-סימון: רגע, אל תעזור לי.

דניאל בן-סימון: אל תעזור לי בנושא אקירוב.

אלי אפללו: חסמב"ה.

דניאל בן-סימון: חברי האופוזיציה, יהודים וערבים כאחד, אתם מקבלים עכשיו חבורה נחמדה, שסוף-סוף יוצאת אל המרחב החדש.

אחמד טיבי: אתה מתכוון חבורה אסרטיבית, לא רק נחמדה, דני – – –

דניאל בן-סימון: אתם מקבלים חבורה של אנשים שעד היום היו שרים בממשלה.

דניאל בן-סימון: הם יצטרכו תקופת צינון, אבל תתייחסו אליהם בכבוד – עבר עליהם יום קשה.

דניאל בן-סימון: אנא מכם, אני הייתי תמיד באופוזיציה, אבל למי שישב פה, בשולחן הזה, ועכשיו הולך לשבת בצד שלכם, אנא, גלו סבלנות, גלו אמפתיה – המעבר מקואליציה לאופוזיציה אינו פשוט.

דניאל בן-סימון: אני שמח שעשיתי את המעבר הזה, גם אם הוא יזום על-ידי אדם אחר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בן-סימון, נשאלתי, ואני מעביר את השאלה: האם אתה חושב שההצעה שהועברה לך בשבוע שעבר על-ידי שמחון וברק היתה תרגיל הסחה?

דניאל בן-סימון: תראה, אמר פה מנחם בגין באחת הפעמים – ואנשי מפא"י צחקו עליו, ואז הוא כאילו אמר להם: אתם יודעים, בסופו של דבר, ילוגלגו המלגלגים, הקומבינטורים האלה, מלידה, כמעט גֶן של קומבינציה, שחלקם – מה יכתבו על הקומבינטור הזה ספרי ההיסטוריה?

דניאל בן-סימון: מה יכתבו על שר החקלאות לשעבר – או בהווה?

דניאל בן-סימון: מה יכתבו בעוד 15 שנה – מה הוא תרם לחברה?

דניאל בן-סימון: מה הוא תרם למדינה?

דניאל בן-סימון: ואותו הדבר, כל הניסיון פה ללגלג ולשקר.

דניאל בן-סימון: אז נכון, עשו תרגיל, אבל בסופו של דבר ההיסטוריה ודברי הימים יאמרו את שלהם, ויאמרו את האמת על האנשים האלה, שבילו ימים ולילות כדי לעשות תרגילים, המאיסו את הכנסת הזאת על הציבור ונמנעו מלומר אמת.

אלי אפללו: היית חלק מהם.

שלמה מולה: אתם הייתם עיוורים.

דניאל בן-סימון: חבר'ה, אתם יודעים את מצבי, לכן, אני אומר לכם, אתם מדברים עם אדם שחי בפיצול אישיות במשך שנה וחצי – ישב שם, אבל הרגיש פה.

יעקב כץ: פה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש רק לא להושיב אותי ליד כצל'ה במושב החדש שלי, אני חושש שהשכנות הזאת לא תעלה יפה.

דניאל בן-סימון: מיזוג אחד כבר הלך פארש.

אחמד טיבי: תגיד, איך נודע לך – אני מקבל שאלות אס.

אחמד טיבי: אם.

אחמד טיבי: אס של עיתונאים – Ynet שואלים: איך נודע לך על ההתפתחות הזאת?

אלי אפללו: שאלה מעניינת.

אלי אפללו: ועדת חקירה?

דניאל בן-סימון: אם זה סיאנס אישי פה, לא אכפת לי.

דניאל בן-סימון: זה באמת – קיבלתי טלפון בבוקר – – –

יעקב כץ: – – –

אחמד טיבי: כצל'ה, נא לאפשר לחבר הכנסת בן-סימון להשלים את דבריו.

אחמד טיבי: נא להשלים.

דניאל בן-סימון: קודם כול, נסים זאב לא נהנה כפי שאחרים נהנים – אני מתנצל על המהלך הזה.

דניאל בן-סימון: אני מבטיח שזו פעם יחידה.

דניאל בן-סימון: אני רק אומר שקיבלתי טלפון בבוקר – – –

נסים זאב: זאת פעם אחרונה.

דניאל בן-סימון: אני קיבלתי טלפון הבוקר מחבר הכנסת טיבי, שאמר:

דניאל בן-סימון: אני בדרכי לבוא לסיעה כדי להודיע – לקבל איזה משהו רשמי על ההתפלגות.

דניאל בן-סימון: הוא אמר לי שאהוד ברק עוזב.

דניאל בן-סימון: חשבתי שזה לא הזמן לצחוק.

דניאל בן-סימון: אני במצב שאני בא ליום מאוד חשוב, ואומר לי: אהוד ברק עוזב.

דניאל בן-סימון: אמרתי לו: אחמד, זה לא הזמן, דבר אתי עוד שעה.

דניאל בן-סימון: אומר לי: תלחץ רדיו.

דניאל בן-סימון: אני בטעות, מרוב התרגשות, לחצתי "קול המוזיקה".

דניאל בן-סימון: אומר לי: תלחץ גל"צ, והאצבע הלכה ל"קול המוזיקה", ולקח לי זמן, האוטו כמעט – היטלטל מצד לצד, והיום הזה, שהיה אמור להיות יום קשה, הוא יום של הקלה, לדעתי, לכל חברי סיעת העבודה, ולאלטרנטיבה בישראל – סוף כל סוף להעמיד קול אלטרנטיבי למדיניות הרעה הזאת של הממשלה הזאת, שבסופו של דבר תיתקל בקיר, ובסופו של דבר לתת לבוחר את האלטרנטיבה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, אני חושב – – –

אחמד טיבי: בכל זאת, שאלה אחרונה לפני הסיום: האם אתה מקל ראש בעובדה שחברות הכנסת עינת וילף ואורית נוקד עוברות לקדמת הבמה של הנהגת מדינת ישראל?

אלי אפללו: מפלגת העבודה.

דניאל בן-סימון: אני מאוד מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד שאני רוחש לך, אני מבקש לא לענות על השאלה הזאת, לא בשלב זה.

דניאל בן-סימון: אני חייב לבחון את השאלה הזאת לעומקה, כדי להיות מסוגל לתת תשובה ראויה.

אחמד טיבי: טוב.

אחמד טיבי: סיימת את דבריך?

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אם יהיה נציג של העצמאות שרוצה לענות, אני אאפשר לו.

אלי אפללו: הוא נקב בשמי.

אלי אפללו: אני יכול לענות?

אחמד טיבי: תפנה למזכירת הכנסת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מקלב.

אלי אפללו: דובר שעולה, ופונה – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אפללו, אני שוב לא קורא אותך לסדר.

מיכאל בן-ארי: חבר הכנסת בן-סימון, יש לך מקום פה לידי, אני שומר לך.

אלי אפללו: אני רוצה להשיב.

אחמד טיבי: הוא לא השמיץ אותך, הוא לא פגע בכבודך – זה לא עונה על האייטם הזה.

אחמד טיבי: בבקשה, ארבע דקות, נא לא להפריע.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, באמת מעבר חד מהדברים הרציניים מאוד – – –

ישראל חסון: הוא לא הודיע גם לך?

אורי מקלב: יש לי רק פלאפון כשר, וזה לא כל כך מסתדר, הפלאפון הכשר שלי והטלפון שלו.

שלמה מולה: בכל זאת, בשבת אפשר להתקשר – – –

אורי מקלב: לא, זה אחרי שבת.

אורי מקלב: לקבל טלפון מאחמד טיבי מותר גם בשבת.

אורי מקלב: אי-אפשר להרים את זה, אבל לקבל אפשר ממנו.

אורי מקלב: לו מותר.

אורי מקלב: רבותי, מדברים רציניים לדברים פחות רציניים, ואחת ההצעות של האי-אמון בממשלה, שגם מבקשת למנות את אחמד טיבי לראש הממשלה, זה הנושא של היעדר מערך תכנון ובנייה ביישובים ערביים, בערים ערביות, ואני חושב שהדבר הזה מאוד מאוד נכון.

אורי מקלב: אם אנחנו כל הזמן מלינים על בנייה לא-חוקית, ושומעים על צווי הריסה בערים כאלה, ערים חדשות שנבנות, הדבר קורה מסיבה אחת – אני לא חושב שכולם, שאלה שפועלים ככה כי הם קרימינלים ועבריינים בפועל.

אורי מקלב: אנשים שאין להם ברירה, אומרים אצלנו שהחיים הם יותר חזקים, ואני חושב שהחיים המשותפים הם יותר חזקים, ולכן, מחוסר ברירה – – –

אלי אפללו: אני חושש שיתחילו לערבב את הנושא, חברי חברי הכנסת מסיעות אופוזיציה, מסיעות ערביות, אני אומר, לא לערבב; בואו נדבר על מה שקורה בתוך מדינת ישראל – ואני תומך בעניין.

אלי אפללו: לא איפה שיש מחלוקות, זה מה שאני אומר.

אלי אפללו: אני מקווה שנוכל כולנו לתמוך.

אורי מקלב: אתה שומע שאין מקום להרחבה.

אורי מקלב: יש חיים, אנשים נולדים, ואחרי זה מתחתנים, והחיים יותר חזקים, אנשים צריכים לגור באיזה מקום, והחיים המשותפים עוד יותר חזקים, ואנחנו אחרי זה אומרים שבונים ללא רשות, ואני תמיד אומר, יש פתגם בארמית: לא עכברא גנב – לא העכבר הוא הגנב, אלא החור הוא הגנב.

אורי מקלב: ברגע שיש חור, ברגע שיש ואקום, שאין פעילות אחרת ואין תכנון מדיניות, ולא רק מדיניות תכנון, אין גם באופן מעשי, אין שום דבר, ודאי שזה ככה נראה.

אורי מקלב: אבל האמת היא, זה נכון לא רק לגבי המגזרים הערביים או לגבי מגזר זה או אחר, זה נכון לגבי כל המגזרים במדינת ישראל.

אורי מקלב: יש היעדר תכנון, יש היעדר בנייה, באופן מעשי שום דבר לא נעשה פה.

אורי מקלב: אין ממשלה שאומרת: תשמעו, אני רוצה היום לא לחזק את הערים האלה והאלה, אני רוצה לחזק את הפריפריה, לכן שם אני כן נותנת את האפשרות לבנות ולפעול.

אורי מקלב: אני נותנת אפשרות בדרום, לחזק את הצפון.

אורי מקלב: אין שום מלה שנאמרת בכלל בנושא הזה.

אורי מקלב: באמת, הממשלה היא חסרת מעש בנושא הזה, ואם היינו בוחנים רק את הנושא הזה באי-אמון, לפי דעתי גם הקואליציה היתה מצביעה אי-אמון, מכיוון שאנחנו רואים ממשלה שכבר מבטיחה ורוצה לעשות משהו, כפי שראינו שלאחר דיוני התקציב האחרונים היו שתי הצעות חוק שהממשלה עצמה תמכה בהן; שתי הצעות חוק של סיעת ש"ס וסיעת יהדות התורה, שדיברו לא עליהם, לא על הציבור הזה, אלא על כלל הציבור בלי שאפשר להגיד שבמשהו זה מגזרי.

אורי מקלב: הצעת החוק הזו, שנתמכה על-ידי הממשלה – שומעים ששר האוצר הוא זה שהגיש ערעור בממשלה על ההצעות האלה, על הצעות החוק האלה שאושרו בקריאה טרומית.

אורי מקלב: קשה להגיד ששר האוצר הוא לא בממשלה, הוא לא באותה מפלגה של ראש הממשלה.

אורי מקלב: קשה להגיד ששר האוצר לא קשור לראש הממשלה.

אורי מקלב: אם יש שר שמאוד קשור, במיוחד שר האוצר כאן, אני לא חושב בממשלה הזאת – מאוד מאוד קשור ועושה דברים בלי ראש הממשלה.

אורי מקלב: איך יכול להיות, איזה אמון יש בציבור כשמצד אחד הממשלה אומרת שהיא תומכת בחוק הזה ולאחר מכן, לא עוברים 30 יום, שבועיים, עשרה ימים, ושר האוצר מגיש ערר.

אורי מקלב: איזה אמון יש בזה?

אורי מקלב: ואני כבר שומע את הקולות – את החוק הזה המפלגות החרדיות דרשו.

אורי מקלב: כבר נותנים לזה איזה קונוטציה של מפלגה חרדית.

אחמד טיבי: נא לסיים.

אורי מקלב: לא מזמן היה חוק האברכים.

אורי מקלב: הממשלה רצתה לכסות את עצמה בנושא התקציב, ולא נגעה בשום דבר בעוני, לא טיפלה בעוני, לא טיפלה בנכים, בהרבה דברים לא טיפלה; העלתה את מחיר הדלק, העלתה את מחיר המים – אבל מה שדיברנו כאן כולנו עליו זה חוק האברכים.

אורי מקלב: גם היום, האם החוקים האלה הם חוקים שהם רק מגזריים או שהם חוקים לכולם?

אורי מקלב: מדינה היא לא רק המנון והיא לא רק דגל.

אורי מקלב: מדינה צריכה דבר ראשון, בבסיס שלה, לתת מגורים מינימליים וסבירים לאזרחיה.

אורי מקלב: והיום המצב הוא שמי שגר במחסנים, מי שגר בחניונים, זה לא נקרא מגורים.

אורי מקלב: הקן המשפחתי היום נפגע, ומי שקרוב לדברים האלה יודע כמה בעיות שלום-בית יש כשגרים אצל ההורים, גרים במחסנים.

אורי מקלב: זה נקרא מדינה שלא נותנת שום מענה לתושביה.

יעקב כץ: בואו אתנו לאופוזיציה, הרב מקלב.

אורי מקלב: אנחנו נפעל בתוך הקואליציה בדבר הזה.

אורי מקלב: ואני אומר עכשיו גם על ההתפטרות האחרונה.

אחמד טיבי: נא לסיים.

אורי מקלב: משפט הסיום.

אורי מקלב: לאור ההתפתחויות האחרונות שאנחנו שומעים היום, מה שקרה, אני לא יודע כמה זמן הממשלה הזאת תחזיק מעמד, ובסופו של דבר הציבור ישפוט אותה גם על מחירי הדלק, גם על המים, אבל בעיקר ובעיקר במה שנוגע כמעט לרוב הציבור, וזה נושא הדיור.

אורי מקלב: תודה רבה.

יעקב כץ: אין דיור, תגיד שאין דיור, שלא בנו פה.

אורי מקלב: גיור אולי יש אבל אין דיור.

אחמד טיבי: ובכן, תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב על הדברים שנשא בשם סיעת יהדות התורה בהצעת האי-אמון.

אחמד טיבי: הדברים עכשיו עוברים, הבמה היא של חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שההצעה שהעלה חבר הכנסת צרצור על בעיות התכנון והבנייה נוגעת בנקודה גורלית כמעט לחייהם ועתידם של האזרחים הערבים, של המיעוט הערבי בישראל.

אחמד טיבי: עשרות אלפי בתים מאוימים בצווי הריסה.

אחמד טיבי: אני חוזר ואומר ומשנן את מה שאמרתי תמיד: כאשר יש כמות כזאת של בנייה בלי רשיון, הדבר מעיד על חוסר ברירה, לא על בחירה מראש.

אחמד טיבי: כלומר, יש תוכניות מיתאר, מאפשרים בנייה, נותנים רשיונות, ואז האזרח הערבי עושה דווקא ובונה ללא רשיון.

אחמד טיבי: הדבר חמור שבעתיים כאשר ההריסה מתבצעת על בניין שגרים בו אנשים לאורך שנים באדמה ששייכת להם, אדמה פרטית, או שהאדמה נמצאת בתחום המיתאר של היישוב או במקום שבתכנון עתידי אמור להיכלל.

אחמד טיבי: זה נשמע כמו עונש, סנקציה, להכביד את היד על האוכלוסייה.

אחמד טיבי: מדיניות התכנון והבנייה היא אידיאולוגיה, ולכן לאורך שנים האידיאולוגיה הזאת היתה תחת הכותרת "ייהוד הגליל", "ייהוד הנגב".

אחמד טיבי: והפירוש של זה הוא דחיקת חלק מסוים מהאזרחים על בסיס אתני והעדפת אוכלוסיית הרוב.

אחמד טיבי: מדינה שבחוק-יסוד קוראת לעצמה מדינה דמוקרטית לא אמורה לנהוג כך.

אחמד טיבי: זה שימוש לרעה בתואר דמוקרטיה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול שלא להתייחס למה שאמרו כאן חברים על מה שהתרחש היום בסיעת העבודה, כי לאחרונה נשמע איום של בכירי מפלגת העבודה ושריה המופנה לנתניהו וברק, שאם לא יהיה תהליך מדיני עם הפלסטינים, אז העבודה תפרוש לפני הפגרה.

אחמד טיבי: האיום הזה הובן, נקלט על-ידי אהוד ברק, והמהלך היום הוא העדות המוצקה שלא יהיה תהליך מדיני.

אחמד טיבי: כי אם ברק ונתניהו היו חושבים שיהיה תהליך מדיני, שאני לא מאמין לו עם הממשלה הזאת, אבל מבחינתם, לשיטתם, הוא לא היה מתפלג מסיעתו.

אחמד טיבי: כי אז, אם היה תהליך מדיני, הם היו נשארים, השרים.

יצחק וקנין: אחמד טיבי, יש לי שאלה.

יצחק וקנין: האם היתה מפלגת העבודה בכלל במשך השנתיים האחרונות?

יצחק וקנין: היתה בכלל?

יצחק וקנין: היתה סיעה כזאת?

יצחק וקנין: היא היתה מפוצלת.

אחמד טיבי: היא היתה העבודה.

אחמד טיבי: היתה העבודה.

אחמד טיבי: העבודה היתה.

אחמד טיבי: היא היתה העבודה.

יצחק וקנין: היו ארבעה-חמישה חברי כנסת שהצביעו עם הממשלה, וכל השאר, כל אחד עשה ככל העולה על רוחו.

יצחק וקנין: מה, אנחנו סוגרים את עינינו?

יצחק וקנין: עוצמים אותן?

יצחק וקנין: לא רואים מה היה פה באמת?

יצחק וקנין: עם כל הכבוד לדני בן-סימון ולכל שאר החבר'ה, לא היתה סיעת עבודה, לצערי הרב.

אלי אפללו: אבל גם ככה בשביל מה אתה מתעלם מכך שהיא היתה כשהיא לא היתה קיימת?

אלי אפללו: אחמד, הרי אתה יודע שלא.

אחמד טיבי: שהיא לא היתה קיימת.

אלי אפללו: היא לא היתה קיימת.

אחמד טיבי: אז שלושתנו מסכימים.

אלי אפללו: היא היתה תיאורטית, אז מה היא היתה?

אחמד טיבי: אז שלושתנו מסכימים, אבל בכל זאת היום הוקמה סיעה חדשה בכנסת והיום מתחיל משא-ומתן קואליציוני, יחלקו את הכופתאות מחדש.

אחמד טיבי: ביום רביעי הכנסת תצביע על תיק זה או תיק אחר.

אחמד טיבי: אגב, אני מקווה שהדבר הטוב היחידי יהיה שלא יהיה בממשלה שר לענייני מיעוטים.

אחמד טיבי: לא רוצים שר לענייני מיעוטים.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שר לענייני.

אחמד טיבי: אולי.

אחמד טיבי: אבל הממשלה הזאת היא ממשלה עם דרך ברורה, דרך ללא מוצא.

אלי אפללו: אתה מאותת שאתה רוצה להיכנס לקואליציה?

אחמד טיבי: מדיניות של הישרדות.

אחמד טיבי: זה מה שעושה – אמרו את זה על נתניהו, עכשיו אומרים את זה על ברק.

אחמד טיבי: זו ההוכחה.

אחמד טיבי: הצמד הזה רוצה לשרוד, להמשיך.

אחמד טיבי: יכול להיות שהמהלך הזה – אתם לא תאהבו את זה – המהלך הזה, במקום בחירות בתחילת השנה הבאה – ידחה את הקץ בעוד תקופה, אבל מי שעושה מהלכים כאלה לפי ההיסטוריה של הפוליטיקה הישראלית, בסופו של דבר נעלם בכנסת שלאחר מכן.

אחמד טיבי: אבל אני לא רוצה לפגוע בעתיד המזהיר של חברת הכנסת עינת וילף וחברת הכנסת אורית נוקד, וגם מתן וילנאי וגם שלום שמחון.

אחמד טיבי: בכל זאת מדובר על שרים פונטציאליים בממשלת ישראל.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני, ארבע דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני לא אדבר בנימה מבודחת, כי אני חושב שמה שקורה אצלנו ראוי מאוד להתייחסות רצינית ואפילו להתייחסות מודאגת.

דב חנין: הפוליטיקה הישראלית עשתה היום צעד מאוד גדול לכיוון של שפל ערכי ומוסרי, לכיוון שמסביר למה כל כך הרבה אזרחים בישראל קצו בפוליטיקה, מאסו בפוליטיקה ועבורם הפוליטיקה היא שדה הראוי לבוז וללעג.

דב חנין: כי היום עשו פה מעשה פוליטי, כמה ממנהיגי ישראל; אני מבין שבתבשיל הזה בחש לא רק אהוד ברק, שר הביטחון, אלא גם ראש הממשלה נתניהו, עם תרגיל שפשוט הופך לקטן את המעשה הזכור של אותו אדון כלנתר בעיריית ירושלים, שארגן לעצמו פרישה וכיסא ונקרא על שמו המעשה הפוליטי הזה – כלנתריזם.

דב חנין: מעתה, אדוני היושב-ראש, זה ייקרא בישראל פשוט ברקיזם, כי זה יותר מדויק ויותר נכון.

דב חנין: הם שברו את כל השיאים.

דב חנין: הברקיזם יותר פשוט להיגוי וגם יותר נכון פוליטית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה שקרה היום זה סוף נשף המסכות.

דב חנין: הוסרו המסכות; קודם כול הסיר מעל עצמו, סוף-סוף, את המסכה האדון אהוד ברק, אדם שפעם התחפש למנהיג מחנה השלום.

דב חנין: אתם זוכרים כזה דבר?

דב חנין: האדם הזה התחפש למנהיג מחנה השלום, והוביל את תהליך השלום לחורבן איום בשנת 2000.

דב חנין: אחר כך הוא כמובן סיפר לכל העולם שזה לא באשמתו, כי אין פרטנר, ואין עם מי לדבר, ואין על מה לדבר, אבל האמת ההיסטורית הרי מתגלית, והשקרים מתגלים, והעובדות מתגלות, ומסתבר שהסיפור האמיתי שונה לחלוטין.

דב חנין: אותו מנהיג מחנה השלום, כביכול, היה אחראי לאירועי אוקטובר הנוראים בשנת 2000 – – –

ישראל חסון: לא לא, לאירועי אוקטובר – – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לו לדבר.

קריאות: – – –

אלי אפללו: – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר, חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: בסדר, תקרא אותי עוד פעם.

עפו אגבאריה: הוא היה שר ביטחון אז?

דב חנין: לא על חשבון זמני, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני אפצה אותך.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: נא להירגע.

דב חנין: האדון הזה, מר ברק, תמיד שמענו, ידוע ביכולתו לפרק שעונים, אבל אף פעם לא שמענו שהוא גם יודע להרכיב את השעונים האלה מחדש.

דב חנין: בפירוק הוא מצוין.

דב חנין: כל דבר שהוא נוגע בו מתפרק, עכשיו הוא גם הצליח לפרק את מפלגת העבודה.

דב חנין: אני מאחל לו מכל לבי שזה יהיה המהלך האחרון של סוף דרך פוליטית – לא מפוארת, דרך פוליטית מבזה.

דב חנין: אני מאחל לו שבזה, הדרך הפוליטית העגומה והמזיקה הזאת תבוא סוף-סוף לסופה.

דב חנין: אני מאחל לו את הדבר הזה מכל לבי, ואני מקווה שהציבור הישראלי יזכה לראות את סוף הדרך הזאת.

נינו אבסדזה: אולי הוא יפרק גם את הליכוד?

דב חנין: אולי.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, זה לא רק סוף המסכה של אהוד ברק, זה גם סוף המסכה של ממשלת נתניהו.

דב חנין: ממשלת נתניהו היום הופכת לממשלה של אסון גלוי בלי שום מסווה.

דב חנין: זה נכון, היא תמשיך בוודאי לשקר לעולם, וגם לציבור הישראלי – תהליך שלום והידברות – – –

אחמד טיבי: אני מוסיף לך עוד דקה.

דב חנין: – – – אבל היום צריך להיות ברור לציבור הישראלי שאנחנו מדברים על ממשלה של התנחלויות, ושל כיבוש, ושל מלחמה – כן, מלחמה אזורית חדשה, שמאיימת עלינו בהיעדר כל תהליך מדיני אמיתי.

דב חנין: הידרדרות למלחמה כזאת קיימת, מסוכנת, אמיתית, וזה הזמן להתריע עליה.

דב חנין: הממשלה הזאת, ללא שום מסכה, תהיה ממשלה של איומים והתקפה על המרחב הדמוקרטי.

דב חנין: הממשלה הזאת, ללא שום מסכה, תהיה ממשלה של אפליה מעמיקה והולכת של האוכלוסייה הערבית.

דב חנין: הממשלה הזאת, ללא שום מסכה, תהיה ממשלה של גזירות, של המשך הצמצום בתקציבי הבריאות והרווחה ודיאטה למערכת החינוך.

דב חנין: הממשלה הזאת, ללא שום מסכה, תהיה ממשלה שתמשיך לא לספק פתרונות דיור לזוגות צעירים ולצעירים בכלל בישראל, ולכן, עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת היא ממשלה שצריך להעביר אותה מן הארץ, ומוטב מוקדם מן המאוחר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דב חנין: רבותי חברי הכנסת, רק במשפט אחרון – אני רוצה כמובן להצטרף לכל דברי ההנמקה החשובים שהציג חבר הכנסת צרצור בנושא הספציפי של מצוקת האוכלוסייה הערבית בנושא תכנון ובנייה, שערורייה מתמשכת – אגב, לא רק הממשלה הנוכחית אחראית לה, גם ממשלות קודמות אחראיות לה.

דב חנין: אבל המצוקה הולכת ומתמשכת, הולכת ומעמיקה, הולכת ומגיעה למצבים בלתי אפשריים, והממשלה הזאת מובילה לאסון גם בתחום הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אילן גילאון, מרצ.

אחמד טיבי: אילן גילאון פה?

אחמד טיבי: ארבע דקות גם לך.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, ודאי שפה – להחזיק את היד לחברי שיוצאים מן הארון עכשיו, והיציאה הזאת היא ממש לא פשוטה, אבל אני לא יכול להיות בנימה מבודחת כי אני מתייחס לכל האירוע בצורה מאוד אמביוולנטית, משום שהייתי אחד מאותם אלפים שהיו בכיכר לפני קרוב ל-11 שנים, שבו נשמע המשפט "שחר של יום חדש".

אילן גילאון: ומאז השחר של היום החדש הזה לא היה, אדוני היושב-ראש, אפילו בוקר טוב אחד, אפילו שחר אחד לא קרה.

אילן גילאון: אז לומר היום שממשלת בב"ל – ביבי, ברק, ליברמן – היא הרכב של פחדן אחד ושל מנותק אחד ושל פירומן אחד, זה לבזבז את הזמן ולהשחית את המלים.

אחמד טיבי: ממשלת בבל"י, עם יו"ד – ישי.

אילן גילאון: בבלי זה שיכון, אדוני, אבל זה בכל זאת לא אקירוב; אתה יודע שיש הבדל גדול בין בבלי לאקירוב מבחינת המקום שבו בחר לעצמו מנהיג מעמד הפועלים לגור בו, אבל זה לסוגיה אחרת.

אילן גילאון: ושחר של יום חדש, אדוני, אני אומר, משום שנוצרה הזדמנות, שחברי לא יצרו אותה, אבל איך אומרים – יותר טוב מאוחר מאשר לעולם לא.

אילן גילאון: אולי בפעם הראשונה לזכך מחדש את אותו מחנה ששורתו איננה מסודרת מאותו בוקר של שחר של יום חדש, אדוני, שבו מדינת ישראל עברה מהחמצה להחמצה, לעומתית יותר ויותר כלפי אזרחיה.

אילן גילאון: אני לא אומר שלאהוד ברק לא היו קווי יסוד.

אילן גילאון: להיפך.

אילן גילאון: היה לו חדר מלא קווי יסוד אבל הוא תמיד השתמש בקווי היסוד הלא-נכונים.

אילן גילאון: תמיד הסיפור הזה שיושב-ראש המפלגה פורש מהמפלגה מזכיר לי את מנהל בית-הספר שאמר לאמו שהוא שונא ללכת לבית-הספר, כי הוא שונא את התלמידים, והוא שונא את המורים, אבל אמו אמרה לו: אתה חייב ללכת לבית-הספר, כי אתה מנהל בית-הספר.

אילן גילאון: תודה לאל, אדוני, שנוצרה מציאות, ובמציאות הזאת צריך לפעול בשום שכל, בלי הרבה מדי אגו, ולא להמשיך לקיים את חוק פיזור האנרגיה של המחנה שצריך לייצג באופן מעמדי תנועה חדשה במדינת ישראל – ציונית, סוציאליסטית, הומניסטית ושוחרת שלום, שצריכה להיות בנויה על ארבע כפות תמרים: השתחררות מן השטחים ומתן לפלסטינים את מה ששלהם; כיבוש מחדש של מדינת ישראל ומתן מדינת ישראל לאזרחיה החוקיים, שהם רוב אזרחיה; שחרור מדינת ישראל מאותן ידיים כל כך מעטות שמחזיקות בה היום; סדר-יום אזרחי חדש, שבו האזרח הישראלי ירגיש חופשי לחיות במדינה מתקדמת.

אילן גילאון: אלה הן המטלות שצריכות להתרחש עכשיו בתוך מפלגת העבודה, מתוך בניית התשתית למחנה רחב, רחב מאוד.

אילן גילאון: מתוך בנייה מרחיבה של אותם אנשים שהגיעו, אדוני, אל הכיכר במוצאי-שבת.

אילן גילאון: הם היו 10,000, אולי 15,000 איש, לא רבים כל כך, אבל היו 15,000-10,000 זוגות של עיניים בוערות, וזה מה שצריך, אדוני, כדי לחולל מהפכה תודעתית – לדבר הזה.

אילן גילאון: והדבר הכי חשוב זה לפנות היום אל הציבור הישראלי, אל הישראלים והישראליות שיכולים להיכנס לתוך מחנה חדש שיגן על האינטרס שלהם כאזרחים; למורים ולמורות, לנכים, לערבים, לנדכאים ולנרפים, לכל אותם אנשים שחסרה פרוטתם כדי לקנות את התרופה שלהם – אלה שממשלת ברק, ולאחר מכן ממשלות מרכז, ולאחר מכן ממשלות של ריק, ולאחר מכן ממשלות של מנותקים ופירומנים ופחדנים, הלכו ומשלו בהם.

אילן גילאון: הציבור, בסופו של דבר, אדוני, יקבל את מה שהוא יהיה ראוי לקבל.

אילן גילאון: נוצרה הזדמנות – אני מפחד לומר לך שזה שחר של יום חדש, אבל זה פתח זעיר מאוד דווקא אחרי 12 שנים, ועוד לא אמרתי כלום על כל החמצות ברק, מקמפ-דייוויד ועד כה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת אילן גילאון.

אחמד טיבי: האם יש נציג של סיעת העצמאות במליאה?

אילן גילאון: אני.

אחמד טיבי: אני חוזר וקורא לנציג סיעת העצמאות.

אברהים צרצור: – – –

אחמד טיבי: אין נציג.

אחמד טיבי: לכן, אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת אורי אורבך.

אחמד טיבי: ארבע דקות.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סיעת העצמאות יצאה לדרך, אנחנו רואים בעיקר עכשיו את הזיקוקין.

אורי אורבך: זה יום שמעורר מחשבות על מפלגת העבודה שרק ב-1999, לפני 11 שנה, התחילה קדנציה בראשות הממשלה, בשלטון, ובתוך תשע שנים מאז עזבה את השלטון, היא בעצם איננה.

אורי אורבך: מפלגת העבודה, מפלגה שיש לה מניית זהב בייסוד המדינה, נפרדת.

אורי אורבך: האורגן הזה שנקרא מפלגת העבודה – לאו דווקא הדעות – נפרד היום.

אורי אורבך: ואפשר לקשור את זה לאהוד ברק ולמריבות פנימיות, והכול נכון, הקוניונקטורות הפוליטיות הן נכונות, אבל לא המריבות הורסות את מפלגת העבודה.

אורי אורבך: האם בשמאל הישראלי – היהודי לפחות – שואלים את עצמם פעם אחת מה קרה?

אורי אורבך: ואני לא מדבר רק מ-1999–2001, אני מדבר מ-1992, מממשלת רבין שהביאה אלינו את ההסכם המדיני, את הסכמי אוסלו.

אורי אורבך: מה קרה מאז, שהיום התפרקתם לשניים בינתיים, וכנראה לשלושה ולארבעה, וכל אחד ילך לדרכו ולנפשו?

אורי אורבך: מה שקרה, שהפכתם מתנועת העבודה לתנועת מחאה, להפגנה בכיכר.

אורי אורבך: אחד הידידים שלי אמר שמה זה השמאל – הוא הפך מתנועה פוליטית לזרם באמנות, למיצג.

אורי אורבך: זה לא מספיק.

אורי אורבך: זה לא משכנע.

אורי אורבך: נכון שעם מותה של תנועת העבודה כאורגן פוליטי, כמו הדבורה שעוקצת ומתה, העקיצה הזאת הורישה לליכוד ולמפלגות אחרות אולי את העמדות הפוליטיות של השמאל, אבל במפלגת העבודה כנראה כבר אין צורך, כי אנשים, כולל אהוד ברק עצמו, לא מרגישים שהם צריכים להיות חלק ממפלגת שמאל שאין לה תמיכה ואין לה תומכים, אלא אם כן המפלגה רוצה להחתים רק עצומות של אנשי רוח או לרכז כמה אלפי אנשים בכיכר.

אורי אורבך: ואני מודה שלבי-לבי גם באופן אישי לשלושה שרים – השר ברוורמן, השר הרצוג והשר בן-אליעזר – שלושת הבי"תים האלה.

אורי אורבך: מה הם יעשו ב-48 השעות האחרונות שלהם כשרים?

אורי אורבך: לדעתי, הם עכשיו לוקחים את מכוניות השרד ואת המאבטחים והם נוסעים ברחבי הארץ הלוך וחזור, להיפרד מהכיסא שהיה כל כך נעים, מהתיק שהם כל כך אהבו, מהמאבטחים.

אורי אורבך: הם עוצרים לקנות להם קולה ופלאפל, הם מפרגנים להם ביומיים האחרונים.

אורי אורבך: הם כל כך לא רצו שזה יקרה להם.

אורי אורבך: הם אמרו: בסוף אנחנו נפרוש, בפברואר, במרס נכנס את הוועידה, באפריל בבוקר יש לנו יום פנוי, אז אנחנו נשב ואם לא נחליט לפרוש, אני קם ויוצא.

אורי אורבך: אולי ביוני, מקסימום ביולי.

אורי אורבך: ופתאום בא אהוד ברק ומשך את השטיח ואת הכיסא ואת המכונית ואת המאבטחים ואת הכיבודים מתחת לרגליהם, וגם אם הם יבלעו לימון ועוד לימון, הם לא יצליחו להסיר את החמיצות מעל פניהם, כי כמו שאמר ראש הממשלה שרון, טוב להיות שר, והם, עם כל האידיאולוגיה והשקפת העולם והרצון להיות אופוזיציה בתוך הקואליציה, מאוד אהבו להיות שר, אבל היום הם מפסיקים.

אורי אורבך: מקרה אחד יקרה את כולם – והנהגות פורשות ומתפלגות – אבל אני חושב שהיום זה סיפור יותר גדול, יותר חשוב, כי מפלגת העבודה כגוף סיימה את תפקידה ההיסטורי בגלל שמאלנות-יתר, ועכשיו היא תתארגן מחדש, שאריותיה – יחד עם מרצ, יחד עם גופים אחרים – ואולי תהיה לנו מפלגה של 10–12 מנדטים – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורי אורבך: – – זה הגודל הנכון של הקבוצה הזאת, ומשר לענייני מיעוטים עכשיו ידונו בחלוקת התיקים, נראה לי שזה יהיה מיעוט לענייני שרים, חמשת החברים.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת אורבך.

אורי אורבך: עצוב אבל נתגבר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת חנין זועבי, בל"ד.

אחמד טיבי: ארבע דקות.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אמרו היום בעיתונות ש"מכשירים את המקום לנטיעות כדי לשמור את הקרקע".

חנין זועבי: והקרקע נשמרת כאשר שומרים על הבעלים שלה, על התושבים שחיים על האדמה.

חנין זועבי: הקרקע נשמרת כאשר מפתחים אותה למען התושבים שחיים עליה.

חנין זועבי: הקרקע לא נשמרת כאשר מתנכלים לאזרחים, כאשר מפגיזים אותם בגז מדמיע, כאשר עוצרים את האנשים, כאשר מתעמתים אתם באגרסיביות.

חנין זועבי: ככה כלום לא נשמר.

חנין זועבי: דחפורי מינהל מקרקעי ישראל יודעים איך לגזול אדמות.

חנין זועבי: זה השם.

חנין זועבי: זה השם כאשר שוללים מאזרחים את האדמות שלהם.

חנין זועבי: בפעם התשיעית הרסו הדחפורים האלה את המבנים בכפר הלא-מוכר אל-עראקיב.

חנין זועבי: מבנים ארעיים שהוקמו במקום כמסר לדבקות התושבים בזכות שלהם לחיות – רק לחיות – זו הדרישה.

חנין זועבי: הבניינים האלה נהרסו שמונה פעמים.

חנין זועבי: המשאיות התחילו מייד לפנות את שרידי הבניינים הקודמים כמו שמנקים זירת פשע, על מנת לטשטש את הראיות.

חנין זועבי: קודם כול, לא מכירים בבעלות הערבים על הקרקע.

חנין זועבי: המדינה מתייחסת למיעוט המולד כאל פולש – ככה אומרים גם בעיתונות, פולשים, גם בתקשורת, גם בקק"ל.

חנין זועבי: זה השם של הילידים – פולשים.

חנין זועבי: אחר כך המדינה לא מתייחסת לאזרחים כאל חלק מהתכנון, כמו שצריכים להתחשב כאשר מגיעים להחלטות בעניין תוכניות המיתאר.

חנין זועבי: לא מתחשבים באזרחים, שוללים את הזכות שלהם על הקרקע ולא מתחשבים בהם.

חנין זועבי: רק לפני כמה חודשים החליט משרד ראש הממשלה לבטל החלטות של ועדה מקצועית שהחליטה להכיר בשני יישובים בנגב.

חנין זועבי: כלומר, הקריטריון אינו קריטריון של תכנון ובנייה, אין קריטריונים של תכנון ובנייה, אין קריטריונים של רווחת התושבים, של זכויות התושבים.

חנין זועבי: הקריטריון הוא איך לתכנן על מנת לא להכיר בכפרים בנגב, איך לתכנן על מנת לשלול מהערבים אדמות בנגב.

חנין זועבי: ובאמת, קוראים למעשה הגירוש וההריסה "מבצע".

חנין זועבי: כן, כי הוא מבצע – מבצע משטרתי, כוחות המשטרה מלווים את הדחפורים, התושבים מתנגדים לפינויים ולהריסת הבתים שלהם, נאבקים על זכותם הבסיסית.

חנין זועבי: כתוצאה מכך, חמישה בני-אדם אתמול נפגעו מכדורי צבע ומשאיפת גז, ושלושה נעצרו.

חנין זועבי: כוחות משטרתיים גדולים סגרו את האזור על מנת למנוע כניסת אנשים ועל מנת למנוע אפילו את אספקת המים והאוכל לאנשים שם.

חנין זועבי: ושמעתי שמתכננים להזמין תלמידי בתי-ספר לנטיעת עצים שם – הדרך שבה קק"ל משתמשת על מנת למנוע מבעלי האדמות לבנות מחדש את הבתים שלהם.

חנין זועבי: אז מה המסר של משרד החינוך לתלמידים?

חנין זועבי: מה המסר לאזרחים הקטנים האלה?

חנין זועבי: המסר הוא שלשמור על אדמות, משמעותו לנטוע עץ ולתלוש את הערבים מהאדמה שלהם.

חנין זועבי: זה המסר שגם משרד החינוך תורם במבצע הזה.

חנין זועבי: זו התרומה, זה התפקיד של משרד החינוך וזה המסר שהוא מעביר לתלמידים הקטנים – לשמור על האדמה זה לנטוע עץ ולנטוש ערבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אופיר אקוניס, ליכוד.

אחמד טיבי: ארבע דקות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה צער נפל היום על ראשי מפלגת קדימה.

אופיר אקוניס: כמה תדהמה ואכזבה אחזה בהם.

אופיר אקוניס: אדוני, הם כבר תפרו חליפות, הוציאו אותן מהארון, אווררו מהנפטלין – –

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: – – חילקו את עור הדוב שלא ניצוד, חבר הכנסת חנין – – –

רוני בר-און: רגע, זה כולל גם אותך, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: לא, אני מדבר עליך.

רוני בר-און: אני?

רוני בר-און: מכולם דווקא אני?

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: אתה היית שר, אווררת את החליפה, ואני מדבר עליך גם, בין היתר.

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת דב חנין, בדיוק הגעתי לדוב.

דב חנין: כן, אני אומר – – –

אופיר אקוניס: בדיוק הגענו לדוב והוא הפריע לי.

אופיר אקוניס: חילקו את עור הדוב שלא ניצוד עדיין ודמיינו, אדוני היושב-ראש, את עצמם מחליקים למכוניות השרד ולשכות השרים, שמהן פוטרו על-ידי הציבור רק לפני שנתיים.

שלמה מולה: פוטרו?

אופיר אקוניס: על-ידי הציבור.

שלמה מולה: הציבור נתן להם 28 מנדטים.

אופיר אקוניס: אבל לא השגת את הרוב הפרלמנטרי הדרוש.

שלמה מולה: אתה תגיד – – –

אופיר אקוניס: פוטרתם על-ידי הציבור וכעת אתם מנסים, בכל מיני תרגילים – – –

שלמה מולה: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת מולה, נא לאפשר לו.

אופיר אקוניס: – – – בכל מיני תרגילים, טריקים ושטיקים – –

שלמה מולה: אני רוצה שהוא ידייק בדברים שלו, לפחות.

אופיר אקוניס: – – לחזור.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אבל מה רבה היתה היום התדהמה.

שלמה מולה: תגיד, אתה יכול להגיד: שאפו, קנינו את ברק.

אופיר אקוניס: אדוני, האם זה נאום, אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: נא לא להפריע.

אופיר אקוניס: האם זה נאום – – – זה לא נאום – – –

אחמד טיבי: נא לא להפריע.

אחמד טיבי: בבקשה, תמשיך.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: אבל מה היתה רבה היום התדהמה, חבר הכנסת מולה.

אופיר אקוניס: בניגוד לתחזיות, זה לא יקרה בקרוב.

אופיר אקוניס: ראיתי לפני כמה ימים את מר רמון, יושב-ראש מועצת קדימה, מכריז על תאריך הבחירות – יש לו תאריך – והגברת לבני מדברת על קיומן.

אופיר אקוניס: אני מציע לכם, ידידי, להתאזר בסבלנות, הרבה מאוד סבלנות.

אופיר אקוניס: בכלל, מה רע לכם באופוזיציה?

אופיר אקוניס: גם את זה אתם לא יודעים לבצע בצורה יותר מדי פרלמנטרית, ובזמן שנותר עד למועד הבחירות, המועד החוקי של הבחירות ב-2013 – בנובמבר 2013 – תהיו באופוזיציה.

אופיר אקוניס: תלמדו מהי אופוזיציה אחראית, ממלכתית, רצינית, ראויה – – –

נינו אבסדזה: בקצב כזה לא תישאר לכם קואליציה בעוד חודשיים.

אופיר אקוניס: ואז תציגו את מיטב הספינים והשקרים שלכם לציבור, והוא ישפוט.

אופיר אקוניס: אתם ממהרים, נורא ממהרים עכשיו.

אופיר אקוניס: אגב, חבר הכנסת מולה, הוא גם ישפוט חלק מהאישים שרק לאחרונה הודיעו שהם מצטרפים אליכם.

אופיר אקוניס: אני לא אדם אישי, בדרך כלל אני לא רוצה לגעת בכל אדם באופן אישי, אבל יש – אתה מכיר את מצלמות האח הגדול פה?

אופיר אקוניס: הן רואות הכול.

אופיר אקוניס: הן קוראות הכול, והציבור, הוא האח הגדול החשוב ביותר.

אופיר אקוניס: והוא רואה הכול והוא קורא הכול והוא יודע הכול – עליכם ועל האנשים שצירפתם לאחרונה לקדימה, על כל המטען שהם נושאים על גבם, והוא מטען גדול.

שלמה מולה: מה יש לך נגד – – –

אופיר אקוניס: וכל אחד יודע – יודע.

אופיר אקוניס: כל אחד יודע על מי ועל מה מדובר.

שלמה מולה: אני רוצה – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת מולה, אתה מפריע.

אחמד טיבי: כל הזמן.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מבקש להוסיף לי דקה, כי הוא לקח לי דקה.

אחמד טיבי: אתה מפריע לו.

אחמד טיבי: תמשיך.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ואחרי כל זה, אני שומע את הגברת איציק מדברת היום בבניין הזה שתי קומות למטה – זה היה אולי בקומה הזאת – מדברת על הפילוג.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, שמעת את זה?

אופיר אקוניס: הפילוג, היא אמרה, בעבודה – תקשיב טוב.

אופיר אקוניס: זה אדיר; אתה תזכור את זה; היית חבר בכנסת הזאת – מגעיל ודוחה.

אופיר אקוניס: אני מצטט.

אופיר אקוניס: כך אמרה היום הגברת איציק.

אופיר אקוניס: הגברת איציק, רק לפני פחות מחמש שנים, בעצמה, אדוני היושב-ראש, התפלגה מאותה מפלגה, ממפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: מגעיל ודוחה, היא אומרת על המהלך של היום.

רחל אדטו: היא התפטרה והלכה לבחירות.

נינו אבסדזה: – – –

אחמד טיבי: נא לא להפריע לו, למרות הדברים.

אופיר אקוניס: אבל הגדילה לעשות, כהרגלה, יושבת-ראש האופוזיציה, הגברת לבני, שדיברה היום ברוב חוצפתה על קומבינה פוליטית.

אופיר אקוניס: ואני שואל, אדוני היושב-ראש: מאיפה הבושה?

אופיר אקוניס: מאיפה עזות המצח?

אופיר אקוניס: כמה נמוך היא יכולה לרדת, ולומר: קומבינה פוליטית?

אופיר אקוניס: הרי היא היתה השושבינה הראשית של הקומבינה הפוליטית הגדולה ביותר בתולדות הבית הזה.

אופיר אקוניס: פילוג העבודה, פילוג הליכוד והקמת קדימה.

אופיר אקוניס: את הגברת לבני – – –

רחל אדטו: הם התפטרו והלכו לבחירות.

רחל אדטו: הם התפטרו.

אחמד טיבי: אתה כבר דקה מעבר לזמן.

אחמד טיבי: משפט סיום.

אחמד טיבי: משפט.

אופיר אקוניס: את, הגברת לבני, עומדת בראש עם כל הקומבינות הפוליטיות, אז תפסיקי עם הצביעות שלך וחוסר הזיכרון.

אופיר אקוניס: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: בשבוע שעבר עמדה פה הגברת לבני וסיימה את נאומה בציטוט של זאב ז'בוטינסקי, שבכלל לאחרונה זוכה לעדנה מחודשת.

אופיר אקוניס: היא ציטטה אותו.

אורית זוארץ: נתניהו לקח את ברק לגן העצמאות.

אורית זוארץ: לאן הוא לקח אותו?

אופיר אקוניס: סליחה, גברתי, כאשר מצטטים את תורתו של זאב ז'בוטינסקי כדאי גם ללמוד אותה, ואם אינני טועה, אם אינני טועה, חברת הכנסת זוארץ, את לא מתלמידותיו – וזה בסדר, אגב.

אופיר אקוניס: זה בסדר גמור, את לא חייבת – – – אבל צריך להיות מתלמידיו של ז'בוטינסקי כמוני, כמו אחרים בסיעתך, כמו היושב-ראש שהתחלף עכשיו – – –

נא לסיים.

אופיר אקוניס: אני מסיים, אדוני.

נינו אבסדזה: מה ז'בוטינסקי אומר?

נינו אבסדזה: לפרק מפלגות של אחרים?

רחל אדטו: אם אתה רוצה לדייק, תגיד שהם התפטרו.

אופיר אקוניס: סליחה, כולם – – –

היו": חברת הכנסת אדטו, את אולי לא שמת לב – – –

אופיר אקוניס: אדוני, אתה ודאי תיהנה מזה שכולם – – –

כבר עבר.

אופיר אקוניס: כולם נאחזים עכשיו בזאב ז'בוטינסקי.

אופיר אקוניס: וגם הוא – היא ציטטה את ז'בוטינסקי – מדבר על הממשלה שלנו.

אופיר אקוניס: אבל כאשר זאב ז'בוטינסקי – – –

קריאה: כבר 14 דקות אתה מדבר.

אופיר אקוניס: אדוני, כאשר זאב ז'בוטינסקי כתב בשיר בית"ר: "מגוב ריקבון ועפר" – ריקבון, הוא התייחס אליכם.

קריאות: איזו רמה.

קריאות: איזו רמה.

תודה רבה.

כבוד השר ארדן יבוא וישיב בשם הממשלה.

חיים אורון: מה ז'בוטינסקי אמר?

חיים אורון: שריקבון – – – ריקבון?

חיים אורון: יש לו שיר על זה?

ודאי, בוודאי ובוודאי.

פגישה, חצי פגישה.

בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החל משעות הבוקר, כשנודע דבר המהלך הפוליטי של יושב-ראש מפלגת העצמאות וחברי הכנסת שהצטרפו למהלך שלו, הלכנו חשופים כולנו – –

שלמה מולה: – – –

גלעד ארדן: – – למתקפה מתלהמת, מסיתה, צבועה, צינית, של חברי האופוזיציה ובראשם יושבת-ראש האופוזיציה הגברת לבני.

גלעד ארדן: וכך אמרה הגברת לבני, בלי בושה, כמובן.

גלעד ארדן: הישירה מבט אל המצלמה, ואמרה כך: היום אנחנו רואים מי מוכר הכול בשביל כיסא, מי זונח את הדרך, את העבר ואת המורשת.

גלעד ארדן: עכשיו, אני שוב, כמו מדי יום שני, שבו אני מפציר בחברי מהאופוזיציה חזור והפצר לא לזלזל באינטליגנציה ובזיכרון של הציבור.

גלעד ארדן: לא לזלזל.

גלעד ארדן: כי כאשר מותחים ביקורת, מטיפים מוסר, מלקים על מעשים, על אמירות, על דרך שהיא זהה בדיוק לדרך אותה עשיתם אתם ואותה עשתה יושבת-ראש האופוזיציה, אז הציבור באמת – כפי שאתם כל כך "חרדים" – עלול לאבד את האמון בפוליטיקה.

גלעד ארדן: כי הרי, ובואו נדבר קצת בסלנג של הציבור – מי המציא אתכם?

גלעד ארדן: מי המציא את קדימה?

גלעד ארדן: האם קדימה היא מפלגה אידיאולוגית שקיימת עשרות שנים ויצרה איזו אידיאולוגיה שאתה היא באה לציבור ואמרה: תנו לנו אמון?

גלעד ארדן: לא.

יוחנן פלסנר: אז קדימה, אז בוא – – – קדימה קמה, ומייד היו בחירות.

יוחנן פלסנר: אז בואו נחזור על הרעיון.

גלעד ארדן: קדימה – ואני נותן לכם קרדיט מאוד גדול עכשיו במה שאני אומר – כי אני לא הולך לייחס לכם רק רצון בג'ובים בממשלתו של שרון, כאשר הוא פרש מהליכוד והקים את קדימה, אז אני עושה "מערוף", אני שוכח את אותו לילה עם 17 סגני שרים ואת מינויי השרים שראש הממשלה לשעבר, שרון, לא הצליח להעביר, ואני מוותר על כל אותם ג'ובים שקיבלתם, חברי קדימה, כאשר נטשתם את הליכוד ואת דרכו.

גלעד ארדן: אבל כאשר מדברים על לזנוח דרך, לזנוח עבר, לזנוח מורשת – בחייכם, הגברת לבני, שהיא תגיד דבר כזה?

גלעד ארדן: זה בוודאי לא תפקידי להזכיר לגברת לבני, ליושבת-ראש האופוזיציה, לא את דרכה, לא את ההופעות שלה בפני מייסדי הליכוד, לא את הדרך שלה, את העבר שלה, את המורשת שלה – אז מה קרה?

גלעד ארדן: מה הפניקה?

גלעד ארדן: מה ההיסטריה?

גלעד ארדן: אז עוד מישהו עשה את ההחלטה שאת עשית, הגברת לבני.

דליה איציק: אתה נשמע מאוד היסטרי היום.

גלעד ארדן: אז הפעם – יושבת-ראש הכנסת לשעבר וחברת סיעת העבודה, מאיפה הגעת לקדימה?

גלעד ארדן: בוקר טוב.

גלעד ארדן: מה, רק אהוד ברק פרש ממפלגת העבודה?

גלעד ארדן: את עשית את זה הרבה לפניו, ולא חיכית – לא עשית את זה באמצע קדנציה, חיכית עד הרגע האחרון לפני הבחירות, וברגע הכי קשה – –

דליה איציק: – – – למה – – –

גלעד ארדן: – – עזבתם את מפלגת העבודה, את וחיים רמון.

גלעד ארדן: נכון, עכשיו כבר הפלסטינים לא יאמינו לחיים רמון כשהוא יספר להם שהממשלה או-טו-טו נופלת ומכם הם יקבלו הרבה יותר ויתורים.

גלעד ארדן: נכון, עכשיו גם הפלסטינים – אני מקווה שיש להם כאלו שצופים ומנתחים את הסיטואציה הפוליטית – מבינים שזה או לעשות כפי שראש הממשלה מבקש, מתחנן, מפציר לחזור לשולחן המשא-ומתן, לנסות לפתור את המחלוקות – הם כבר לא יאמינו לכם שאו-טו-טו אתם חוזרים לשלטון ומכם הם יוכלו לקבל הרבה יותר.

גלעד ארדן: ודרך אגב, אני שומע את כל ההערכות, האמירות, כאילו יש פה איזה הסכם, החלטה על חבירה בין אהוד ברק לחברי הכנסת של סיעת העצמאות לליכוד, אז אני אומר כאן בשמי – בשמי אני אומר, חבר הכנסת חסון – –

יואל חסון: אל תתחייב.

גלעד ארדן: – – בשמי אני אומר, חבר הכנסת חסון, יושב-ראש צעירי הליכוד, לשעבר, שבאופן מפתיע הפך להיות בקדימה בלי לפרוש מהליכוד.

יואל חסון: עד היום לא – – –

גלעד ארדן: רק ברק פרש ואתם לא יודעים מה זה הגועל נפש הנורא הזה.

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: שב.

יואל חסון: אבל הוא לא הכריז – – – כיושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: שב, קודם כול.

יואל חסון: – – –

דליה איציק: עוד לא מצאת – – –

גלעד ארדן: את החלל האדיר שהותרת אי-אפשר למלא.

יואל חסון: ידעתי שתגיד את המשפט הזה.

אורית זוארץ: יואל, איזה מזל שהחדר הזה גדול.

גלעד ארדן: בכל אופן, כולם מבינים שהצעד שעשה יושב-ראש מפלגת העבודה לשעבר, יושב-ראש סיעת העצמאות דהיום, הוא לא צעד מלאכותי; הוא צעד אמיתי, הוא צעד שמשקף בדיוק את התוצאה והסיטואציה שהיתה כאן, בכנסת, כמעט בכל הצבעה.

גלעד ארדן: כי מה לעשות, חברי הסיעה של מפלגת העבודה, רובם לרוב לא הצביעו עם הממשלה, וחברי הממשלה, חברי, וחלק מהם חברים שלי – חבר הכנסת ברוורמן, חבר הכנסת הרצוג – פיתחו שיטה חדשה, להיות בתוך הממשלה ולהרגיש בלי.

גלעד ארדן: זה חוכמה מאוד גדולה לשבת בממשלה, ליהנות מכל הסמכויות, התפקידים, השררה, ואז ביציאה מהממשלה לתת חיזוק לפלסטינים ולומר – אם ראש הממשלה לא יביא מייד תהליך מדיני, אנחנו או-טו-טו פורשים.

גלעד ארדן: אז כפי שאמרתי, השיטה הזאת, ששרים מהממשלה מסבירים כל היום לראש הממשלה שישראל היא האשמה, אז קודם בפן המהותי, אני חושב – אני לא קובע בזה עובדות, אבל כמי שמסתכל נכוחה על המציאות, יכול מאוד להיות שגם הם תורמים בכך לעובדה שהפלסטינים מסרבים בשיטתיות לחזור למשא-ומתן, למרות כל הצעדים מרחיקי הלכת שראש הממשלה עשה כדי להחזיר אותם לשולחן המשא-ומתן.

גלעד ארדן: אבל כאשר אנחנו רואים היום את פעילותה של יושבת-ראש האופוזיציה, נכון שיש גל אדיר של מצטרפים חדשים למפלגת קדימה, שנותנים תנופה אדירה למפלגה, וכנראה ידרשו גם הרבה מקומות תעסוקה במשטרת ישראל, כי בסך הכול רובם הם או נחקרים או אחרי סגירת תיק, או בדרך לתיק.

גלעד ארדן: אז הגברת לבני, בלי למצמץ, שוב יושבת ומסבירה לכולנו שמה שהיא עשתה, כשהיה לה נוח – היא, וסליחה אם אני אדייק או לא אדייק במספר החודשים, אבל היא, כאשר כיהנה שבע שנים בממשלה, עברה שישה תיקים – שישה תיקים בממשלה בשבע שנים – זה לא קרה כי היא מיצתה כל פעם את התיק שבו היא כיהנה והיו לה הישגים אדירים והיא רצתה לעבור הלאה; זה קרה כי הגברת לבני, יושבת-ראש האופוזיציה, פעם אחר פעם, היתה שותפה לשינויים קואליציוניים שחייבו שינויים פרסונליים, שבכל אחד מהמקרים הללו, איש – ואני מתחייב על כך – איש מעולם לא שמע אותה מוחה, מטיפה מוסר, מסבירה ששינויים קואליציוניים הם דבר לא מוסרי או לא לגיטימי, וכפי שאמרתי, היא האחרונה שיכולה לדבר על כך שלזנוח דרך, לזנוח עבר ולזנוח מורשת, זה דבר פסול בעיניה.

גלעד ארדן: מה שדרך אגב, אני בהחלט לא חשוב שזה מה – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני מבין שיש לך תשובה ארוכה בגלל ריבוי המשתתפים בדיון, אבל אני אבקש מאדוני שלוש דקות אחרונות, כי יש גם גבול ליכולת של שר להחזיק את הכנסת, כי יש לנו סדר-יום.

ראובן ריבלין: אני מבין את הצרכים הפוליטיים, אבל יש גם איזשהו גבול – אדוני רוצה שאני אכריז על הפסקה, אני מוכן.

גלעד ארדן: לא, אני פשוט רואה שיושבת-ראש האופוזיציה עדיין לא הגיעה, והייתי רוצה – –

ראובן ריבלין: לא, אל תדאג לה.

גלעד ארדן: – – הייתי רוצה שהיא תשמע אולי חלק מהדברים.

גלעד ארדן: יכול להיות שהיא שכחה.

ראובן ריבלין: אני מדבר אליך.

ראובן ריבלין: בעוד שלוש דקות תהיה הצבעה.

ראובן ריבלין: עוד שלוש דקות אני נותן לאדוני לדבר, אבל ברגע – – –

גלעד ארדן: בקיצור, אני אומר שוב את עיקרי הדברים; מצע קדימה ואתר האינטרנט שלה לימדו אותנו בעבר שיציבות ממשלית היא אחד הערכים אולי החשובים ביותר להצלחתה של מדינת ישראל, כי כך אפשר לתכנן לטווח ארוך פרויקטים כלכליים, פרויקטים חברתיים, וכפי שאמרתי, גם הנושא המדיני מאוד מאוד מושפע מיציבותה של הממשלה, כי כאשר חיים רמון, נשיא מועצת קדימה, ישב שוב בשמה של הגברת לבני ויבטיח לפלסטינים שאו-טו-טו הממשלה נופלת, וממנה ומקדימה יהיה אפשר לקבל הרבה יותר ויתורים ממה שתציע ממשלת הליכוד, אז גם הפלסטינים היום יבינו שיש כאן ממשלה יציבה, אולי סוף-סוף גם סיעת קדימה תפנים שהליכוד – שהעם, סליחה – בחר אותה לכהן באופוזיציה, ולא רק בססמאות מתלהמות מבית-מדרשם של יועצי התקשורת, הם יחזרו לשלטון.

גלעד ארדן: תנו קרדיט לציבור שהוא לא שכח כל כך מהר את כל המחדלים שלכם, את כל אובדן הדרך, את כל הניצול לרעה של המנדט שקיבלתם גם מבוחרי הליכוד וגם מבוחרי העבודה – הרי סיעת קדימה הורכבה בסופו של דבר על בסיס פרישה מהליכוד ומהעבודה.

גלעד ארדן: ולכן גם המשכיל, אבל גם מי שיש לו איזושהי יושרה, היום צריך לדוֹם.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי.

ראובן ריבלין: חברות וחברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה ושרי הממשלה, בשבוע שעבר הלך לעולמו, בשיבה טובה, חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת המערך, דוד קורן, והוא בן 94.

ראובן ריבלין: נכבד את זכרו בקימה.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי, סיפור חייו של דוד קורן משתרע כמעט על מאה שלמה, והוא בבואה נאמנה לקורות חיי העם היהודי והתנועה הציונית בדורות האחרונים.

ראובן ריבלין: דוד נולד בירושלים עוד במהלך מלחמת העולם הראשונה, והיה בוגר הגימנסיה העברית.

ראובן ריבלין: קורות חייו גדושים ומלאי עשייה למען החברה והמדינה.

ראובן ריבלין: הוא הצטרף לתנועה החלוצית "מחנות העולים" והיה ממייסדי קיבוץ בית-הערבה.

ראובן ריבלין: הוא נעצר על-ידי הבריטים בלטרון, היה ממקימי קיבוץ גשר-הזיו ושימש גם מזכירו.

ראובן ריבלין: זה היה ביתו עד יומו האחרון, ושם גם נטמן אתמול.

ראובן ריבלין: עוד בטרם נבחר לכנסת שימש דוד קורן בשורה של תפקידים ציבוריים: הוא מונה על-ידי בן-גוריון לראש מחלקת כוח-האדם בחיל האוויר, והיה ראש אגף הנוער והנח"ל במשרד הביטחון.

ראובן ריבלין: בשנים 1969–1977 כיהן כחבר בכנסות השמינית והתשיעית, והיה בין היתר חבר בוועדת הכספים, ועדת החינוך וועדת הפנים.

ראובן ריבלין: דוד קורן ראה את ייעודו כמשרת ציבור, וככזה, גם לאחר שפרש מן הכנסת מילא תפקידי מפתח באזור מגוריו בגליל.

ראובן ריבלין: הוא הקים וניהל את בית-הספר "סולם-צור", ובמשך שנים עמד בראש המועצה שתחילה היתה מועצת סולם-צור ובהמשך המועצה האזורית מטה-אשר, שבה היה סגן ראש המועצה.

ראובן ריבלין: תרומתו לפיתוח הגליל מצאה את ביטויה גם בעת כהונתו כראש האגודה לפיתוח הגליל המערבי, וכמובן כשהקים את מכללת הגליל המערבי ששנים ארוכות היה היושב-ראש שלה.

ראובן ריבלין: הוא עמד גם בראש עמותת ידידי בית-החולים בנהרייה.

ראובן ריבלין: בכל תחנה בדרכו הארוכה הטביע דוד קורן את חותמו על הסובב אותו, שימש השראה לרבים בדבר טיבה של המסירות למען הכלל והיה מודל לעוסק בצורכי ציבור באמונה ללא שיור וסייג.

ראובן ריבלין: אנו שולחים מכאן תנחומים למשפחתו.

ראובן ריבלין: יהיה זכרו של איש רב-פעלים זה ברוך.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: נתניהו מבודד את ישראל בסדרת פעולות ומחדלים מדיניים;

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסדר-היום, ואנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: הוגשו שתי הצעות אי-אמון; אחת על-ידי סיעת קדימה והשנייה על-ידי רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד – להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: ואנחנו מתחילים בהצבעה על הצעת סיעת קדימה, שכותרתה: נתניהו מבודד את ישראל בסדרת פעולות ומחדלים מדיניים, שנומקה על-ידי חבר הכנסת ד"ר נחמן שי.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 52 נמנעים – 1 הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 34 בעד, 52 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גילה גמליאל אומרת שהיא טעתה בהצבעתה, אבל אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה מטעם סיעות רע"ם-תע"ל חד"ש ובל"ד, בנושא מערך התכנון והבנייה ביישובים הערביים, שנומקה על-ידי חבר הכנסת שיח' אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל– חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 29 בעד, 54 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שגם הצעת סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/553; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 14680; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: על סדר-היום הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר).

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

ראובן ריבלין: מדובר כמובן בתיקון מס' 5.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011, שיזמה הממשלה.

שאול מופז: בשנת 2005 החליטה הממשלה להעביר את האחריות לבתי-הכלא הביטחוניים "מגידו", "עופר" ו"קציעות" מצה"ל לשירות בתי-הסוהר.

שאול מופז: עם העברתם של שלושת בתי-הסוהר האלה לאחריות שירות בתי-הסוהר, לא היו בשירות די סוהרים כדי להפעיל גם אותם.

שאול מופז: על כן נקבע בזמנו בהוראת שעה כי יהיה אפשר להציב חיילים בשירות בתי-הסוהר בתפקידים של אבטחה וליווי אסירים בבתי-הסוהר הביטחוניים.

שאול מופז: בהמשך נקבע גם כי יהיה אפשר להציבם באגפים בבתי-הסוהר המשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, מסתכל עלי יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: באמת, כבוד השרים – כבוד השרים, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון מבקש להביא לידי חברי הכנסת ולידיעתם את פרטי החוק.

ראובן ריבלין: אדוני שר התחבורה, אדוני שר התחבורה.

שאול מופז: – – וכן בתפקידים של שירותי מינהלה הנוגעים בארגון כוח-אדם וטיפול בפרט המיועדים לחיילים המשרתים בבתי-הסוהר בלבד.

שאול מופז: עוד נקבע בהוראת השעה כי מספר החיילים שישרתו בשירות בתי-הסוהר ייקבע בידי שר הביטחון, בהסכמת השר לביטחון הפנים, באישור הממשלה וועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

שאול מופז: כן נקבע כי לחיילים המשרתים במסגרת זו יש מעמד זהה לחיילי צה"ל בכל עניין, לרבות בכל הנוגע לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

שאול מופז: נושא הצבת חיילים ביחידות שירות בתי-הסוהר נבחן על-ידי ועדה בין-משרדית שהקים שר הביטחון לבחינה כוללת של הצבת חיילים מחוץ לסד"כ – לסדר הכוחות של צה"ל.

שאול מופז: המלצות הוועדה שאושרו עקרונית על-ידי הממשלה קבעו, בין היתר, כי יש להמשיך להציב חיילים ביחידות שירות בתי-הסוהר בחמש השנים הקרובות.

שאול מופז: עם זאת, הממשלה ביקשה להאריך את הוראת השעה בשנתיים כדי לדון שוב בנושא לקראת סוף תקופה זו.

שאול מופז: בדיון שנערך בוועדה החליטה ועדת החוץ והביטחון להאריך את הוראת השעה בשנה נוספת, ולא בשנתיים, כפי שהציעה הממשלה, עד יום ה' בטבת תשע"ב, 31 בדצמבר 2011, בשל העובדה שרוב חברי הוועדה ביקשו לבחון את נושא הצבת החיילים מחוץ לסדר הכוחות של צה"ל בכללותו במהלך השנה הקרובה.

שאול מופז: מעבר לכך, בכוונתי כיושב-ראש הוועדה לבחון לעומק במהלך השנה את מודל השירות בצה"ל, כאשר הצבת חיילים מחוץ לסדר כוחות צה"ל היא מרכיב אחד מתוך המכלול השלם.

שאול מופז: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

שאול מופז: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שאול מופז.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מביאים להצבעה בקריאה שנייה את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 5), התשע"א–2010.

ראובן ריבלין: לא היו הסתייגויות, לכן אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על כל החוק, מקשה אחת, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: מי נגד?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: יש עוד קריאה שלישית, רבותי.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 38 נגד – 3 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 38 בעד, שלושה נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, לקרוא קריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים בקריאה שלישית על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 39 נגד – 2 נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 39 בעד, שניים נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: יציג אותו יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו גם כן אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: רגע, אדוני.

ראובן ריבלין: אז למה זה – סליחה, הבנתי.

ראובן ריבלין: החליפו לי את הסדר, אני מתנצל, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: [מס' מ/553; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 14680; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 12), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לחוק זה אין הסתייגויות.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, שיזמה הממשלה.

שאול מופז: סעיף 24א לחוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו–1986, מאפשר את הצבתם של חיילי חובה לשירות סדיר ביחידות של משטרת ישראל שעיקר תפקידן הוא ביטחון המדינה ותושביה.

שאול מופז: העיקרון העומד מאחורי הסדר זה נובע מכך שבמשך השנים הוטלו על משטרת ישראל משימות ביטחוניות ותפקידים הקשורים לביטחון הפנים, וזאת מבלי שהוקצה לה כוח-האדם הדרוש לשם משימות ותפקידים אלה.

שאול מופז: הצבת יוצא צבא במשטרת ישראל טעונה את הסכמתו.

שאול מופז: כמו כן, ליוצאי צבא המשרתים במסגרת זו יש מעמד זהה לחיילי צה"ל בכל עניין, לרבות בכל הנוגע לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

שאול מופז: הסעיף נקבע כהוראת שעה בשנת 1995, נוכח המצב הביטחוני שדרש מהמשטרה מאמצים מיוחדים לסיכול פיגועים לשם שמירה על ביטחון הפנים של המדינה.

שאול מופז: מאז הוארכה הוראת השעה כמה וכמה פעמים.

שאול מופז: נושא הצבת יוצאי צבא במשטרת ישראל נבחן על-ידי ועדה בין-משרדית שהקים שר הביטחון לבחינה כוללת של הצבת חיילים מחוץ לסד"כ.

שאול מופז: המלצות הוועדה אושרו עקרונית על-ידי הממשלה, למעט בנושא זה.

שאול מופז: ההמלצות היו כי אין מקום להמשיך הצבתם של חיילי חובה במשטרת ישראל, מכיוון שהחיילים המוצבים במשטרה אינם באים לידי מיצוי בתפקידיהם, ועיקר תרומתם הוא במילוי שורות עקב מחסור בכוח-אדם מקצועי במשטרה.

שאול מופז: מעבר לזאת, הוועדה סברה כי לא נכון שחיילים ישרתו במשימות שיטור ואכיפת חוק מול אזרחים, כפי שמבוצע היום.

שאול מופז: עם זאת, הממשלה החליטה בעניין זה כי הוראת השעה תוארך בחצי שנה, עד ליום כ"ח בסיוון התשע"א, 30 ביוני 2011, על מנת לאפשר למשרדי הממשלה לבחון את הנושא בשנית.

שאול מופז: בדיון שהתקיים בוועדת החוץ והביטחון הביעו רוב חברי הוועדה את אי-שביעות רצונם מההסדר ומהימשכותה של הוראת השעה, מהטעמים שהעלתה הוועדה הבין-משרדית.

שאול מופז: עם זאת, כדי שלא להעמיד את המשטרה בפני שוקת שבורה, ומתוך הבנה כי המשטרה נשענת על כוח-אדם זה, אישרה הוועדה את הצעת הממשלה להאריך את הוראת השעה בחצי שנה בלבד, עד סוף יוני 2011.

שאול מופז: כמו כן, כפי שציינתי בנוגע להצבת חיילים בשירות בתי-הסוהר, הוועדה בראשותי, ועדת החוץ והביטחון, הציבה לעצמה יעד לבחון לעומק במהלך השנה הקרובה את מודל השירות, ובכללו הצבת חיילים מחוץ לסדר כוחות הצבא.

שאול מופז: במידת הצורך אף תציע הוועדה שינויים בסוגיה זו.

שאול מופז: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

שאול מופז: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: אדוני השר לביטחון פנים, אדוני ער לכך שהכנסת, על-פי המלצת ועדת החוץ והביטחון, מאריכה את ההסדר לחצי שנה, ובאותה חצי שנה צריכה הממשלה, כמובן, להגיע לידי מצב שבו לא תהיה עוד הוראת שעה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני, אני ער לכך.

יצחק אהרונוביץ': אני פניתי ליושב-ראש וביקשתי לשנתיים, ולו רק אפילו לשנה.

יצחק אהרונוביץ': היושב-ראש לא קיבל את הצעתי, וזה חצי שנה על-פי אישור הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': ולכן אני נאלץ להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה הנכבד, אתם יודעים, אם אנחנו נקבע חצי שנה, ואחרי חצי שנה הם לא יספיקו ונעשה עוד חצי שנה, אנחנו הופכים את עצמנו לחוכא ואטלולא.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו, כמובן, נצביע.

ראובן ריבלין: זה המצב.

ראובן ריבלין: כדאי שאדוני יוציא מייד לאחר מכן מכתב ברור לממשלה, שהיא צריכה להיכנס בעובי הקורה, על מנת להסדיר את ההסדר.

ראובן ריבלין: אפילו אם יגישו את ההסדר הקבוע, שיהיה לפני החצי שנה, כדי שלא יהיה מצב שבו אנחנו נעמוד בפני שוקת שבורה פעם נוספת.

ראובן ריבלין: אין זה ראוי, כי אנחנו אומרים "פעם אחרונה", וזו לא פעם אחרונה, זה כמו "זאבים, זאבים".

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, קריאה שנייה, מקשה אחת – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 35 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 35 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 12) עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, האם לקרוא בקריאה שלישית?

שאול מופז: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, מקשה אחת.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 31 נגד – 1 נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 31 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 12), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להביא לי לחתימה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/541; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 12842, וחוב' ח', עמ' 13962; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה).

משה גפני: לא, לא.

ראובן ריבלין: סליחה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים, בשלב זה, להציג את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182).

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוני בר-און: מה זה "בשלב זה"?

רוני בר-און: גם הוא מתחלף?

ראובן ריבלין: לא, כי בשלב הבא הוא – – –

רוני בר-און: אמרת "יושב-ראש ועדת הכספים בשלב זה".

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אמרתי "בשלב זה להציג".

ראובן ריבלין: בשלב הבא הוא יציג את חוק האכיפה.

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: אמרת "יושב-ראש ועדת הכספים בשלב זה".

רוני בר-און: משהו שאנחנו לא יודעים, משה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, כולנו בשלב זה.

ראובן ריבלין: כולנו.

רוני בר-און: זה נכון.

משה גפני: כולנו זמניים כאן.

ראובן ריבלין: כל מי שחושב שהוא חתם פה קבע – –

משה גפני: נכון.

ראובן ריבלין: – – יש לי רק להצטער עליו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011.

משה גפני: הצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, היא חלק מחוק ההסדרים.

משה גפני: הצענו את החוק, סברנו – וזה היה בהסכמה גם עם סיעת קדימה – סברנו שאי-אפשר לדון על זה בתוך המכלול של חוק ההסדרים.

משה גפני: אמרנו שנעשה את זה לאחר אישור החוק.

משה גפני: כך נהגנו, ובסופו של דבר זה אושר פה-אחד.

משה גפני: הצעת החוק הזו היא תולדה של חקיקה פרטית שאני העברתי בוועדת הכספים, שפוטרת ממס מלגות של סטודנט או חוקר.

משה גפני: בהצעת חוק המדיניות הכלכלית נתבקשנו לקבוע שהפטור יינתן רק למלגה שניתנה על-ידי מוסד הלימוד או המחקר.

משה גפני: הוועדה פיצלה את הסעיף, כפי שאמרתי.

משה גפני: בדיונים הנפרדים שערכנו התברר שמטרת הסעיף היא למנוע מצב שבו מעביד ייתן שכר עבודה לסטודנט או לחוקר במסווה של מלגה, על מנת ליהנות מהפטור ממס שקבוע בפקודה.

משה גפני: הוועדה סברה כי הנוסח שבהצעת החוק מצמצם את הפטור שקבוע היום למלגות ופוגע בסטודנטים המקבלים מלגות ממקור חיצוני, ולפיכך ביקשנו מכל הצדדים לנסות ולמצוא נוסח פחות פוגעני ומצמצם שבמקביל ימנע ניצול לרעה של הפטור.

משה גפני: בדיון האחרון שקיימה הוועדה הוצג נוסח מוסכם ששינה את ההגדרה "תמורה", כפי שמייד אפרט.

משה גפני: הפטור בפקודת מס הכנסה קובע כי מלגה תהיה פטורה ממס אם לא ניתנה בעדה תמורה מצד הסטודנט או החוקר.

משה גפני: בנוסח שבפניכם, "תמורה" מוגדרת ככוללת גם כל התחייבות של הסטודנט או החוקר למתן שירות לנותן המלגה ולא רק למוסד הלימוד והמחקר.

משה גפני: כן נקבע כי תמורה לא תכלול התחייבות להקדיש את מירב מרצו ללימודים ולמחקר – רק אם המדובר בלימודים ומחקר במוסד הלימוד והמחקר.

משה גפני: מכאן יוצא שככל שישנו קשר בין המלגה לבין התמורה שהסטודנט מעניק בשלה לנותן המלגה – נותן המלגה לא יהיה זכאי לפטור ממס עבור המלגה משום שהיא משמשת מסווה לשכר בעד עבודה.

משה גפני: אנחנו הדגשנו את העניין הזה.

משה גפני: אנחנו גם שינינו לגמרי את הנוסח מבלי לפגוע בפטור ממס שהעברנו בוועדה על מלגות לסטודנטים, כדי שזה לא ינוצל לרעה – אבל רק על הנקודה הזאת.

משה גפני: אנו סבורים כי הנוסח המוצע מאזן בין הרצון להעניק הטבות לאוכלוסיית הסטודנטים והחוקרים ולפטור את המלגות שהם מקבלים ממס, לבין הרצון למנוע שימוש לרעה בפטור תוך ניסיון להתחמק מתשלום מס במצב של יחסי עובד ומעביד.

משה גפני: להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

משה גפני: לפיכך אבקשכם לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה יכול להישאר על הבמה.

משה גפני: אני אלך להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011, בקריאה שנייה – מקשה אחת כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל

ראובן ריבלין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, האם לקרוא קריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, בקריאה שלישית, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 20 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לאנשי הוועדה וליועצת המשפטית הנכבדה של הוועדה.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על העתיד, אבל בשלב זה – של הוועדה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/489; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ב, עמ' 8520; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים לבוא ולהציג – כראשון המציגים – את הצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה).

ראובן ריבלין: בהתאם לבקשתו של יושב-ראש הוועדה, יפרט לפני חברי הכנסת גם חבר הכנסת חיים אורון שישב בישיבות רבות כיושב-ראש הוועדה – גם הוא יציג בפני חברי הוועדה את הבעייתיות, וגם את הפתרונות.

ראובן ריבלין: ראשון ידבר יושב-ראש הוועדה, ולאחר מכן, על-פי בקשתו, גם חבר ועדת הכספים ומי שעמד בראש הוועדה בישיבות רבות.

משה גפני: השתתף בכל הישיבות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מדברים על חוק – אני מבקש שתשים לב לגודל שלו – הוא יותר גדול מכל חוק ההסדרים, גם בכמות וגם בתקדים שהוא יוצר.

משה גפני: הוא לא קשור לחוק ההסדרים בכלל.

משה גפני: 12 ישיבות אנחנו קיימנו על החוק הזה.

ראובן ריבלין: יישר כוח.

משה גפני: יש בו גם הליך משפטי, שכפי שקיבלנו אותו, לדעתנו, הוא גם יצר קצת בעיה, אבל בסופו של דבר אנחנו הגענו לנוסח, בעזרת היועצות המשפטיות, שגית אפיק והחברות האחרות בלשכה המשפטית.

משה גפני: היתה פה עבודה יסודית ורצינית מבחינת העניין הזה – – –

אמנון כהן: מאוד.

משה גפני: הנה אמנון כהן פה.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון ביקש להגיש הסתייגויות, ובאמת יש לו מה לומר בעניין הזה, אז אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שאתה הסכמת.

משה גפני: אני אקצר בדברי כדי שהוא יוכל לדבר.

משה גפני: אני רוצה להגיד שזה גם נעשה בשיתוף פעולה עם פרופסור זוהר גושן, יושב-ראש הרשות לניירות ערך – – –

אמנון כהן: ושוני אלבק.

משה גפני: טוב שאתה אומר.

משה גפני: עורך-הדין שוני אלבק, היועץ המשפטי של הרשות לניירות ערך, שנמצא כאן ביציע יחד עם בנו דניאל וכל החברים ברשות לניירות ערך.

משה גפני: באמת אנחנו עושים פה שינוי גדול.

משה גפני: הצעת חוק זו, אדוני היושב-ראש, היא הצעה חשובה ומשמעותית שגם יוצרת שינוי של ממש לגבי אכיפת דיני ניירות וגם יוצרת תקדים במשפט הישראלי לגבי אכיפה מינהלית.

משה גפני: מכיוון שמדובר בתקדים שהוועדה ידעה שיאומץ בהמשך בחוקים שונים, הקפדנו מאוד בהליך החקיקה של הצעת החוק הזאת, ובסופו של דבר קבענו את המנגנון שנראה לנו המתאים ביותר לשוק ניירות ערך, שהוא שוק ייחודי.

משה גפני: לפי החקיקה הקיימת, מנגנוני האכיפה של דיני ניירות ערך הם המנגנון הפלילי, והמנגנון של הטלת עיצום כספי.

משה גפני: המנגנון הפלילי מטבעו הוא מנגנון מורכב שמתאים לעבירות חמורות ולרוב הוא אורך זמן רב.

משה גפני: הטלת עיצום כספי, לעומת זאת, היא מנגנון קל.

משה גפני: הסכומים של העיצום אינם משמעותיים, ולכן אין בכך הרתעה מביצוע עבירות חמורות.

משה גפני: במצב דברים זה נוצר מצב שלא תמיד יש לרשות לניירות ערך הכלים להתמודד עם מגוון ההפרות.

משה גפני: במסגרת ההצעה שבפני

משה גפני: כם מוצע להוסיף שני מנגנוני אכיפה מינהליים חדשים שאמורים לתת את המענה לכך.

משה גפני: המנגנון האחד הוא הליך האכיפה המינהלי.

משה גפני: במסגרת זו תוקם ברשות ניירות ערך ועדת אכיפה מינהלית שתדון בהפרות שנקבעו בחוק ותחליט על אחת משתי סנקציות: עיצום כספי בשיעור משמעותי או הרחקה מעיסוק.

משה גפני: המנגנון השני שמוצע הוא מנגנון הימנעות מנקיטת הליכים.

משה גפני: על-פי ההסדר המוצע תהיה ליושב-ראש הרשות סמכות להתחייב בהסדר להימנע מנקיטת הליכים או מלהמשיך בהליכים, אם החשוד יסכים כי יוטל עליו אמצעי מאמצעי האכיפה שהיה אפשר להטיל עליו בשל ההפרה.

משה גפני: סמכות מקבילה דומה ניתנה גם לפרקליט המחוז לגבי עבירות פליליות.

משה גפני: אני רוצה לומר לכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו מאוד התלבטנו בשאלה הזאת, מכיוון שעל-פי ההצעה המקורית יושב-ראש הרשות הוא בעצם היה זה שתובע, זה ששופט, זה שמוציא לפועל.

משה גפני: לכן בהסכמתו אנחנו שינינו את כל התהליך הזה, שתהיינה רשויות שונות שידונו ברגע שיש אדם שנכנס למסלול של אכיפה מינהלית.

משה גפני: ועדת הכספים קיימה בהצעת החוק ישיבות רבות, ובמסגרתן היא שמעה את הערות כל הגופים הנוגעים בדבר.

משה גפני: הוועדה הבינה את הצורך בהגברת אמצעי האכיפה ברשות לניירות ערך, אך ביקשה גם לשמור על זכויות המפירים ועל תקינות ההליך שיתנהל.

משה גפני: הוועדה חששה ממתן כוח מופרז לרשות ניירות ערך ולעומד בראשה.

משה גפני: כדי ליצור איזונים ובלמים שונתה ההצעה בכמה נקודות משמעותיות לעומת ההצעה שהביאה הרשות לניירות ערך.

משה גפני: בנוסח הצעת החוק שהובאה בפני הוועדה הוצע כי יושב-ראש ועדת האכיפה יהיה יושב-ראש הרשות לניירות ערך.

משה גפני: מכיוון שלפי הצעת החוק יושב-ראש הרשות גם קובע את גורלו של מסלול האכיפה – פלילי, מינהלי או עיצום כספי – הוועדה סברה שיש ליצור הפרדה ולנטרל את יושב-ראש הרשות מלעמוד בראש ועדת האכיפה.

משה גפני: לפיכך נקבע שיהיו שני מותבי אכיפה – כל אחד מהם יהיה בראשות עובד הרשות לניירות ערך.

משה גפני: כך יימנע מצב שבו יושב-ראש הרשות הוא גם המחליט על מסלול האכיפה וגם משמש השופט במסלול זה.

משה גפני: נוסף על כך, כדי ליצור ודאות ושקיפות בכל הקשור להחלטת יושב-ראש הרשות, אם לפתוח נגד חשוד בחקירה פלילית או מינהלית, קבענו את אמות המידה להחלטה זו בחקיקה עצמה.

משה גפני: אני מקצר, אדוני היושב-ראש, אני רוצה שחבר הכנסת חיים אורון ימשיך.

משה גפני: מכיוון שהליך האכיפה המינהלית עלול לשמש תחליף להליך הפלילי, עמדה הוועדה על כך שהפרוטוקולים של ההליך יהיו שקופים וגלויים, וגם סדרי-הדין של הוועדה יפורסמו.

משה גפני: כמו כן, בנוסח שהובא לפני הוועדה סכומי העיצומים הכספיים שהיתה הרשות יכולה להטיל היו גבוהים מאוד, וכן נקבעו סכומים גבוהים מאוד לעיצום הכספי שיוטל במסגרת הליך האכיפה המינהלי.

משה גפני: הוועדה סברה כי מדובר בסכומים מופרזים, ולפיכך הפחתנו את הסכומים.

משה גפני: כך, למשל, הופחת סכום העיצום שאפשר להטיל על תאגיד בהליך מינהלי של הפרה לפי חלק ב' לתוספת מ-5 מיליון ש"ח ל-3 מיליון ש"ח; ביחס ליחיד שאינו נושא משרה – וכאן זה ממש אדם פרטי שיכול להיקנס – במקום 400,000 ש"ח שהיה בתחילה בהצעת החוק, הפחתנו את זה ל-25,000 ש"ח.

משה גפני: נוסף על כך קבענו הליך מיוחד, שליושב-ראש סמכות כמעט מוחלטת להורות על חיסיון של מידע שיוצג בפני המותב אך לא ייעשה בו שימוש לצורך ההכרעה בהליך.

משה גפני: הוועדה סברה כי ההליך המוצע מעניק כוח רב מדי, וכן יש בו כדי לעורר חשש לתקינות ההליך.

משה גפני: לפיכך החליטה הוועדה לבטל לחלוטין את ההסדר שהוצע ולהחיל את דיני הראיות בעניין זה – זה דבר חדש שהוועדה הוסיפה.

משה גפני: הוראה חשובה נוספת היא הוראה שאוסרת ביטוח ושיפוי של הליך האכיפה המינהלי.

משה גפני: אנחנו בגלל זה, עם הארגונים ועם איגוד החברות הציבוריות, שדי התנגד לעניין הזה – אנחנו הגענו אתם להסדרים בנושאים אחרים.

משה גפני: בנוסח הצעת החוק שהובא בפני הוועדה לא נקבעה הוראה מפורשת המעניקה זכות ערעור למפר שהורשע בהליך אכיפה מינהלי.

משה גפני: הוועדה סברה כי יש לעגן את זכות הערעור בצורה מפורשת וכן לקבוע את הדרך שבה יהיה אפשר לערער על החלטת המותב, ולפיכך נוספה הוראה שלפיה על החלטת מותב יהיה אפשר להגיש עתירה מינהלית.

משה גפני: השינויים שמניתי בפניכם הם רק חלק קטן מהשינויים שהוכנסו על-ידי ועדת הכספים בהצעת החוק.

משה גפני: מדובר בהצעה ארוכה במיוחד, שמתקנת כמה חוקים.

משה גפני: הנוסח המובא בפניכם כיום שונה מאוד מהנוסח שהובא בפני הוועדה לפני כמה חודשים.

משה גפני: אני סבור כי ההצעה חשובה ומאפשרת לרשות לניירות ערך לאכוף את הדינים החשובים שחלים בתחום פעילותה בדרך חדשה מהדרכים הקיימות.

משה גפני: אני מקווה שהרשות לניירות ערך תפעיל את הליך האכיפה המינהלי החדש מתוך תשומת לב לזכויות המפירים ובשקיפות.

משה גפני: בסיום דיוני הוועדה הבטיחה הרשות לניירות ערך שהפרות זניחות ייפתרו בתהליך של עיצומים כספיים, וכי השימוש במסלולי האכיפה השונים ייעשה על-ידי הרשות באופן אחיד ומתוך שיקול דעת זהיר.

משה גפני: אני מבקש לאשר את הצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני מבקש מחבר הכנסת חיים אורון, שהשתתף בכל הדיונים, תרם תרומה רבה, להשלים.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה ויישר כוח ליושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון לומר את דבריו לחוק זה.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני לא אאריך בדברי.

חיים אורון: אני רוצה להעיר שתי הערות עקרוניות, ואחת כאילו טכנית.

חיים אורון: ההערה העקרונית הראשונה, שגם ידידי חבר הכנסת גפני עמד עליה, זה החשש הגדול, שהוא מאוד עורר אותו, ואנחנו היינו, חברי הוועדה, שותפים לו – איך אנחנו לא עוברים גבול מסוים ברגע שאנחנו נותנים אכיפה מינהלית בנושאים שיש סכנה שתהיה בהם פגיעה בזכויות יסוד של האזרח, והאיזון שאני מקווה שבסופו של דבר מצאנו אותו בחקיקה הזאת בין הרצון לתת בידי הרשות יותר כלים כדי להתמודד במערכת שנעשית יותר מסובכת ומורכבת, ובעיקרה חלק גדול מהונו של הציבור נמצא שם, ובין אי-פגיעה בזכויות יסוד, שהן בחוק הזה.

חיים אורון: ואני חושב שנמצא האיזון הנכון.

חיים אורון: הנקודה השנייה היא הנקודה שבה – איך לא ליצור מצב שהמסלול הפלילי והמסלול המינהלי ישחקו בהם לתועלתו של מי שאוכף, הסמכות בידיו, באופן שעוד פעם זה יהפוך לאיזה שני כלים שמשתמשים בהם בהתאם לנוחיות.

חיים אורון: ואני שמח שגם חברי הוועדה וגם אנשי הרשות שיושבים פה – הגענו לאותו איזון שאפשר לנו בסופו של דבר להצביע על החוק הזה פה-אחד.

ראובן ריבלין: כמו חוק התכנון והבנייה בעניין צו מינהלי וצו שיפוטי?

חיים אורון: כן, אבל פה זה הרבה יותר מרחיק לכת מאשר בחוק התכנון והבנייה.

חיים אורון: נכון, הנושא הזה עלה יותר מפעם אחת – שהוא כבר קיים בכמה מקומות.

חיים אורון: כאן גם היקפי הענישה הם בסדרי גודל, מיליונים וכו', וגם יש פה סנקציה של ביטול עיסוק, ועוד דברים, אני לא רוצה להרחיב.

חיים אורון: אני דווקא רוצה להעיר הערה כאילו טכנית.

חיים אורון: אני יודע שיש סטטיסטיקות ויש פרסומים, כמה הצעות חוק פרטיות הגיש חבר כנסת.

חיים אורון: אין סטטיסטיקה, ואולי טוב שכך, מה קורה לחוק כזה, שמגיע מהממשלה, ואיך הוא יוצא מהכנסת, ואיזו עבודה עושים חברי כנסת בשיתוף הארגונים השונים, האינטרסים השונים, ומוציאים מתחת ידם מלאכה שהם יכולים להיות גאים בה.

חיים אורון: זאת פעולה שמתנהלת מתחת לרדאר; לא הרדאר התקשורתי, לא הרדאר הציבורי.

ראובן ריבלין: אין על זה כותרות בעיתונים.

חיים אורון: אין על זה כותרות, ואין על זה שום בונוס.

חיים אורון: ואדוני היושב-ראש, אתה מכיר את המציאות, שיושבים שניים-שלושה חברי כנסת עוד ישיבה ועוד ישיבה, שעשויה להיראות משעממת, אבל בסופו של דבר עושים חקיקה מאוד משמעותית, מבלי לזלזל באף חקיקה פרטית, לא של עצמי – גם אני משתמש בזה רבות – ולא של חברי.

חיים אורון: חוסר ההבנה שזה התחום הכי מהותי, ובו מושקעות התשומות הכי גדולות וגם האפקט הכי גדול מבחינת החקיקה, אולי יותר מאשר תיקון לחוק כזה או אחר, שכולנו רוצים להתגאות בו.

חיים אורון: ואני רוצה לסיים ולומר שאני באמת חושב שהיושב-ראש – אגב, כבר לפחות בעוד שני חוקים, כמו חוק בנק ישראל וכמו חוק ההפקעות, שלושה חוקים מאוד גדולים, שאילו היו מופיעים בחוק ההסדרים, היו מתפצלים ופה היינו שוחטים אחד את השני, וההליך הזה גם גורם למצב שבסוף שלושת החוקים שמניתי פה, והם כולם גדולים מאוד – בעצם ההפקעות לא, אבל חוק בנק ישראל והחוק הזה עברו גם פה-אחד, ואני חושב שזה חשוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר פלד.

ראובן ריבלין: רבותי, הואיל ואין הסתייגויות, אנחנו עוברים להצבעה – מקשה אחת – בקריאה שנייה על הצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–8 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני מבקש ממני להצביע בקריאה שלישית, ולכן אני מצביע בקריאה שלישית, על-פי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק ייעול הליכי האכיפה ברשות ניירות ערך (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, נתקבל.

ראובן ריבלין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ומברך את כל העושים במלאכה – יישר כוח לכולם.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לא כולם יודעים את העבודה המושקעת בהצעת חוק מהסוג הזה, חוק כל כך גדול, ושצריך להגיע בו להרבה מאוד פתרונות ולהגיע לפשרות.

משה גפני: העבודה שעשה צוות הוועדה ראויה לציון, ואני מבקש להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין שגית אפיק, לעורכת-הדין ענת מימון, לעורכת-הדין מירב תורג'מן, למתמחה רעות בן-נועם, למנהל הוועדה טמיר כהן, לצוות הוועדה – נעשתה פה עבודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, היית שותף להליך החקיקה הזה – – –

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: – – –

משה גפני: על הברכות.

משה גפני: ואני מודה להם.

משה גפני: תודה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

מגלי והבה: [מס' מ/548; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 14404; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, חברי חברי הכנסת.

מגלי והבה: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 6), התשע"א–2011 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: יציג לנו את החוק חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 6), התשע"א–2011, שהוגשה על-ידי הממשלה.

חיים כץ: במסגרת חוק ההסדרים – רובי, אתה אוהב את זה – במסגרת חוק ההסדרים לשנים 2009 ו-2010 ביקשה הממשלה להגביל חברות מנהלות לנהל לכל היותר קופת גמל אחת מכל סוג, זאת כדי להתמודד עם מצב שבו חברה מנהלת מציעה לציבור לבחור בין מספר קופות גמל שבניהולה, למרות שאין ביניהן הבדל משמעותי – לאור הזהות במדיניות ההשקעה ובחברה המנהלת.

חיים כץ: ריבוי קופות הגמל מאותו סוג אצל חברה מנהלת אחת נבע מהעברת קופות גמל מהבנקים אל חברות מנהלות, שכבר ניהלו קופות גמל מאותם סוגים, במסגרת רפורמת בכר.

חיים כץ: תחילתה של הצעת החוק בחוק ההסדרים נקבעה ל-1 בינואר 2011.

חיים כץ: אבל ראה מה הפלא – באותו חוק הסדרים של 2009 ו-2010 נקבע בחקיקה מזורזת שהחברות המנהלות יוכלו לנהל רק קופת גמל אחת, והנה הגיע ינואר 2011, כשנה וחצי אחרי, ובאה ממשלת ישראל ואומרת: תאריך לנו את התקופה בעוד שנה.

חיים כץ: אמרתי: למה?

חיים כץ: אם הבאתם את זה לחוק ההסדרים, וכל כך רציתם את זה, למה לדחות בעוד שנה?

חיים כץ: ויחד עם זה, בכל זאת אנחנו הסכמנו להאריך את הצעת החוק בחצי שנה.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם דוחה במקום בשנה, בשישה חודשים בלבד, ליום 1 ביולי 2011, במקום דחייה של 12 חודש, כפי שביקשה הצעת החוק מלכתחילה, כדי להבטיח מעקב אחר התקדמות הביצוע הדרוש להכנה למיזוג קופות הגמל.

חיים כץ: תחילתו של תיקון הוראות התחילה היא מ-1 בינואר 2011.

חיים כץ: אני מבקש מכם, חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: לחוק הזה כמובן אין הסתייגויות, ועל כן נצביע עליו גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית.

מגלי והבה: אנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 6), התשע"א–2011.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–2 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 26, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: יושב-ראש הוועדה מרשה לי להצביע, כיוון שאין התנגדויות?

חיים כץ: אני אפילו מבקש ממך.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 6), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 24, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 6) עברה גם בקריאה שלישית, ותופיע בספר החוקים.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: דיון והצבעה על בקשת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר משר הפנים לשר לביטחון הפנים את הסמכויות על-פי החוקים שלהלן: 1.

מגלי והבה: חוק שירות הכבאות, התשי"ט–1959 (להלן: חוק הכבאות), למעט סעיף 16 לחוק הכבאות, ואולם הסמכויות הנתונות לשר הפנים על-פי הסיפא של סעיף 16(ג) לחוק הכבאות – המתייחסות לאישור השר לאומדן ההוצאות לשירותי כבאות של כלל רשויות הכבאות, לרבות מקומות שהם מחוץ לתחומה של רשות מקומית ושהשר החליט שיש לקיים בהם שירותי כבאות – יועברו לשר לביטחון הפנים; 2.

מגלי והבה: חוק איגודי ערים, התשט"ו–1955, לעניין איגודי ערים לכבאות בלבד.

מגלי והבה: ואולם לא יפעיל השר לביטחון הפנים את סמכותו לפי סעיף 12 לחוק איגודי ערים, התשט"ו–1955, אלא בהסכמת שר הפנים.

מגלי והבה: בהיעדר הסכמה יכריע ראש הממשלה.

מגלי והבה: הסמכויות ביחס לאיגודי ערים לעניינים אחרים ייוותרו בידי שר הפנים; 3.

מגלי והבה: סעיף 9 לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח–1968; 4.

מגלי והבה: סעיף 19(ב) לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ח–1965; 5.

מגלי והבה: סעיף 2(א)(2) לחוק הבטיחות במקומות ציבוריים, התשכ"ג–1962.

מגלי והבה: ימסור את ההודעה השר לביטחון הפנים יצחק אהרונוביץ.

מגלי והבה: כמובן, יש רשימת דוברים, ומי שרוצה להירשם – הרשימה פתוחה.

מגלי והבה: לאחר מכן אני מתכונן לסגור אותה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה כדלקמן: א.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם לסמכות הממשלה לפי סעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטח הפעולה של נציבות הכבאות וההצלה ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם לסעיף 9(א)(11) לחוק הממשלה, התשס"א2001–, אני מבקש להביא את דבר החלטת הממשלה בעניין העברת שטחי הפעולה לידיעתה של הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': סעיף קטן זה ייכנס לתוקפו לאחר קבלת אישור הכנסת לאמור בסעיף ב שלהלן, שעניינו העברת סמכויות על-פי דין משר הפנים לשר לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': ב.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר משר הפנים לשר לביטחון הפנים את הסמכויות על-פי החוקים שלהלן: 1.

יצחק אהרונוביץ': חוק שירות הכבאות, התשי"ט1959– (להלן: חוק הכבאות), למעט סעיף 16 לחוק הכבאות, ואולם הסמכויות הנתונות לשר הפנים על-פי הסיפא של סעיף 16(ג) לחוק הכבאות והמתייחסות לאישור השר לאומדן ההוצאות לשירותי כבאות של כלל רשויות הכבאות, לרבות מקומות שהם מחוץ לתחומה של רשות מקומית ושהשר החליט שיש לקיים בהם שירותי כבאות, יועברו לשר לביטחון הפנים; 2.

יצחק אהרונוביץ': חוק איגודי ערים, התשט"ו1955–, לעניין איגודי ערים לכבאות בלבד, ואולם לא יפעיל השר לביטחון הפנים את סמכותו לפי סעיף 12 לחוק איגודי ערים, התשט"ו1955–, אלא בהסכמת שר הפנים.

יצחק אהרונוביץ': בהיעדר הסכמה יכריע ראש הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': הסמכויות ביחס לאיגודי ערים לעניינים אחרים ייוותרו בידי שר הפנים; 3.

יצחק אהרונוביץ': סעיף 9 לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח1968–; 4.

יצחק אהרונוביץ': סעיף 19(ב) לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה1965–; 5.

יצחק אהרונוביץ': סעיף2(א)(2) לחוק הבטיחות במקומות ציבוריים, התשכ"ג1962–.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש, בשם הממשלה, את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון הפנים.

מגלי והבה: נרשמו כמובן כמה מחברי הכנסת להתדיין על החוק.

מגלי והבה: אחרי שאני מזמין את דב חנין, אני מתכונן לסגור את הרשימה.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני עליתי לדוכן הזה כדי להתריע על מגמה שנראית לי חמורה ומסוכנת בכל הקשור לשירותי הכבאות, והיא המגמה של הפיכתם משירות אזרחי – חשוב, חיוני, מרכזי, שצריך לזכות בהרבה מאוד חיזוק ותגבור – לסוג של נספח נוסף של מערכת ביטחון.

דב חנין: לדבר הזה, עמיתי חברי הכנסת, יש השלכות רבות, למשל השלכה מאוד קשה על זכויותיהם ומעמדם של הכבאים.

דב חנין: הכבאים האלה, שעשו את העבודה המופלאה, חירפו את נפשם למוות, התגייסו, באמת, באמצעים דלים, אבל באומץ אישי מאוד גדול, כדי לכבות את שרפת הענק בכרמל; הכבאים האלה, אדוני היושב-ראש, עלולים להיות אלה שישלמו את המחיר הגדול על מה שקרה בכרמל, וזה, עמיתי חברי הכנסת, לא רק לא צודק, זה גם מאוד-מאוד לא חכם, כי כבאים שיש להם זכויות, שיש להם מעמד, שיש להם יכולת התארגנות, שהם אזרחים עם כבוד ועם אחריות, יכולים לעשות את עבודתם הרבה יותר טוב מאשר ברגים בתוך מערכת שבאופן מלאכותי מסופחת למערכת המשטרה או למערכת הצבא או למערכת פיקוד העורף או לכל מערכת אחרת, שלא משרתים בה אזרחים ולא עובדים בה אזרחים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, סביב הפרשה של השרפה בכרמל היו – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת כץ, אל תפריע לשר האוצר.

מגלי והבה: חברים, אי-אפשר לבקש עוד פעם ועוד פעם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, סביב השרפה בכרמל היו לא מעט ספינים והאשמות והדבקת תוויות, וכבר החליטו איזה שר אחראי לעניין, ואפילו ראש הממשלה, כך אני מבין, בלויאליות האופיינית לו, לא התגייס להגנתו של אותו שר.

דב חנין: טוב, זה לא מפתיע, זה מאפיין את מר נתניהו בהתייחסות לשותפים שלו, אבל זה עניין פנימי של השותפים.

דב חנין: אתה יודע, יש אנשים שאוהבים שיורקים עליהם וגם חושבים שזה גשם.

דב חנין: זה עניין פנימי בין שרי הממשלה ומפלגות הקואליציה, ואני בוודאי לא הולך להציע להם איך לנהוג בינם לבין עצמם.

דב חנין: הם לא יודעים לנהוג בינם לבין עצמם בלויאליות ובאיזשהו מינימום של קולגיאליות, זה באמת עניינם.

דב חנין: אבל באותה הזדמנות גם ייפגעו אותם כבאים, אותם אנשים שזכאים להמשיך לעבוד עם זכויות, עם מעמד, עם ועד עובדים, עם יכולת התארגנות, עם זכות התארגנות; שגם זה ייפול קורבן לאותה מערכת של ספינים ואנטי-ספינים שכל כך מאפיינת את הקואליציה הזו, עמיתי חברי הכנסת, זה יהיה חבל, זה יהיה מסוכן, זה יהיה מזיק, ואת זה אני מציע לכנסת לא לעשות.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה מולה.

נסים זאב: את המהלך הזה יזם שטרית בזמנו, לפני מספר שנים.

נסים זאב: זה לא קשור בכלל לאירוע.

מגלי והבה: מה קרה, חבר הכנסת נסים זאב?

מגלי והבה: אתה עולה אחר כך לדבר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צריך להגיד בהגינות וביושר, בעת השרפה ההיא שבה נספו 44 אנשים, מי שתפקד היטב הוא השר לביטחון פנים.

שלמה מולה: אין חולקים על תפקודו לגבי הדברים הטובים שהוא עשה.

שלמה מולה: השאלה היא, אדוני היושב-ראש, האם זאת צריכה להיות התשובה של הממשלה – במקום שהממשלה תקים ועדת חקירה ממלכתית לבדוק את כל המשרדים, את תפקודם, תיתן תשובות ברורות לאותם אנשים, בני המשפחות, ולעם ישראל באמצעות הקמת ועדת חקירה ממלכתית.

שלמה מולה: ראש הממשלה, כדרכו, בורח מאחריות ועוד פעם מוצא את הפתרון בלגלגל את האחריות בין שר לשר.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, הבעיה איננה העברת הסמכויות לשר לביטחון פנים.

שלמה מולה: נניח מעבירים את הסמכויות לשר לביטחון פנים.

שלמה מולה: לא בכדי הסמכויות לא הועברו בעבר לשר לביטחון פנים.

שלמה מולה: הסמכויות לא הועברו, כי קודם כול רצו להבטיח את זכויותיהם של אותם כבאים.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושש, כפי שאמר ידידי הטוב דב חנין, במקום שבו לא שומרים על זכויותיו של האדם, אין לו את חופש ההתאגדות וההתארגנות, המסדרון מאוד חלקלק כשמביאים את האנשים באמצעות פקודות.

שלמה מולה: כשאתה מביא את האנשים, אזרחים, לפעול באמצעות פקודות ואתה לא נותן את הזכות הבסיסית שלהם – שכר הוגן וזכויות סוציאליות הוגנות – אתה פוגע באנשים.

שלמה מולה: אני הייתי רוצה, אדוני היושב-ראש, שקודם כול, לפני שמעבירים את הסמכויות, יגידו לנו מה הן הזכויות של הכבאים, מה השכר שלהם, איך מבטיחים את היכולת הסוציאלית שלהם כדי שיוכלו לעבוד בצורה נאותה.

שלמה מולה: האם שכרם יהיה כמו שכר אנשי הביטחון?

שלמה מולה: האם הזכויות הסוציאליות יהיו כמו של אנשי הביטחון?

שלמה מולה: ואז, יכול להיות, יש טעם לדון בעניין.

שלמה מולה: אבל אתם הבאתם את ההחלטה הזאת בצורה כזאת שהיא פוטרת למעשה, מגלגלת את האחריות.

שלמה מולה: כל שלושה שבועות, כל יומיים-שלושה מתכנסים, מקיימים דיונים כאלה ואחרים, כדי להשכיח את אותה השרפה הקשה, את אותו המחדל שבו קיפחו את חייהם 44 אנשים, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: לכן, אני הייתי מצפה, אדוני השר לביטחון פנים – אתה תיתן לנו תשובות ברורות לפני שאנחנו מצביעים.

שלמה מולה: מה זה אומר לגבי הכבאים?

שלמה מולה: זכות ההתארגנות שלהם, חופש ההתאגדות שלהם, השכר שלהם, השכר הסוציאלי שלהם?

שלמה מולה: זאת אומרת, אם אתה בא ואומר: היחס יהיה כך, כמו השוטרים הבכירים, אולי אנחנו נשקול.

שלמה מולה: מדובר פה באנשים שבאמת הולכים לעבוד קשה ולסכן את חייהם, אבל בצד זה עד עכשיו היתה להם זכות ההתאגדות, ואת זה אתם אולי לא מבטיחים.

שלמה מולה: אני יודע שבמשטרה אסור להפגין, במשטרה אסור לשבות; זה גם נכון שלא תהיה שביתה במשטרה.

שלמה מולה: אבל מה קורה לגבי האנשים האלה?

שלמה מולה: אנשים אזרחים הם, הם לא שוטרים.

שלמה מולה: לכן, התשובה לא ברורה.

שלמה מולה: לכן אנחנו היינו מצפים מהממשלה, במקום להעביר – יש הרבה שב"תים, שרים בלי תיק.

שלמה מולה: תאמין לי, יכלו להעביר את זה לשם, להעביר לפה, אבל זה לא קרה והעבירו אליך.

שלמה מולה: אבל אנחנו מצפים לקבל תשובות יותר ברורות.

שלמה מולה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מאיר שטרית.

מגלי והבה: אחריו – אילן גילאון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, כמי שהיה שר הפנים עד כהונתה של הממשלה הזו אני פעלתי נמרצות מאוד כדי לעשות את הרפורמה בכיבוי אש.

מאיר שטרית: לצערי, לפני כניסתי לכהונה לא ראיתי אף שר פנים לפני שעסק בכך בכלל.

מאיר שטרית: אני חשבתי שבמצב של כיבוי האש, שהוא מצב די חמור בעיני, אין תשובה למדינת ישראל כאשר נהיה בשעת חירום, ושהדרך היחידה להשיג את התשובה הזו היתה לעשות רפורמה מוחלטת על-פי דוח-גינוסר, ולכן פעלתי כדי ליישם זאת.

מאיר שטרית: עשיתי שלושה מהלכים, אדוני השר.

מאיר שטרית: אני פשוט מעדכן אותך, כי זה יעבור לאחריותך על-פי ההצעה פה.

מאיר שטרית: 1.

מאיר שטרית: העברתי החלטת ממשלה בשנת 2007, והממשלה קבעה שיש להקים רשות כיבוי אש ארצית במשרד הפנים.

מאיר שטרית: הממשלה אישרה את זה פה אחד.

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: אנחנו התחלנו משא-ומתן עם איגוד הכבאים ועם האוצר, אגף השכר באוצר, נציבות שירות המדינה וכל האנשים הרלוונטיים לעניין, מתוך מגמה להגיע להסכם עם הכבאים.

מאיר שטרית: לא לעשות בעל כורחם אלא בהסכמה אתם.

מאיר שטרית: זה היה הליך, אגב, ארוך ביותר, לקח כמעט שנה של משא-ומתן עם הרבה מאוד ישיבות עם אנשי רשות הכיבוי וועד העובדים והנציגים שלהם כדי לנסות להגיע להסכמה.

מאיר שטרית: לקראת סוף השנה הזאת אכן הגענו להסכמה – היא כתובה – לגבי היקף המשמרות, מספר העובדים, אופן העבודה, זכות השביתה, אפילו בזה הגענו להסכמה; זאת היתה אחת מנקודות הוויכוח הקשות ביותר.

מאיר שטרית: הפשרה היתה שיהיה מותר להם לעשות עיצומים מינהליים, ויהיה אסור להם לעשות שביתה במלחמה באש.

מאיר שטרית: זאת אומרת, כיבוי אש – בזה לא תהיה שביתה.

מאיר שטרית: עיצומים מינהליים נגד ההנהלה, ונגד זה – מותר להם.

מאיר שטרית: זאת היתה הפשרה שהסכמתי לה, אבל לא מתחת לזאת.

מאיר שטרית: אני לא יודע כיצד תנהג המשטרה.

מאיר שטרית: אני ממליץ בפניך, אדוני היושב-ראש – אני, אגב, אמרתי בסוף הדרך שהמטרה שלי היא לא שתהיה עוד יחידה במשרד הפנים.

מאיר שטרית: המטרה שלי לפתור את הבעיה למדינה, ואני לא עומד על כך שרשות הכיבוי תישאר במשרד הפנים.

מאיר שטרית: אם מישהו חושב שיותר טוב לשים אותה במשרד אחר, אני לא אתנגד.

מאיר שטרית: אמרתי את זה גם למבקר המדינה כשהוא הכין את הדוח, אמרתי את זה בזמנו בממשלה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, זה לא עניין של מלחמה אישית לקבל עוד יחידה.

מאיר שטרית: בעולם כולו, במקומות שאני בדקתי, גם בארצות-הברית, למשל בניו-יורק, שהיא עיר קצת יותר גדולה ממדינת ישראל, פי-שניים, שם כיבוי האש עובד כיחידה אחת, מינהלית אחת.

מאיר שטרית: יש בעל בית אחד, יש מפקד אחד, יש סדר, יש מטה, יש הייררכיה, יש סדר בעבודה, יודעים מי נגד מי, אם קורה משהו יכולים להזעיק את כולם או את חלקם.

מאיר שטרית: העסק מאורגן למופת.

מאיר שטרית: ביקרתי שם, נפגשתי עם נציב הכבאות, ראיתי איך הם עובדים שם, באיזה צורה, וניסיתי ללמוד מהם כי אנחנו לא צריכים להמציא את הגלגל בכל דבר.

מאיר שטרית: לדעתי, בעבודה שנעשתה עם ארגון הכבאים יש הישגים גדולים שהם הסכימו להם.

מאיר שטרית: אני ממליץ בפניך, אדוני השר, להשתמש בעבודה הזו שעשינו.

מאיר שטרית: אם משרד הפנים יגיד לך שאין לו חומרים, אני אתן לך את החומרים, כי אני בכל זאת דאגתי לכך שיהיה עותק של החומרים הללו, של הישיבות ושל הסיכומים שהיו אתם.

מאיר שטרית: אני מציע לך, אדוני השר, להכניס לתמונה בהתארגנות לעניין הזה את צוות – את איגוד העובדים, מה שנקרא ועד העובדים שלהם.

מאיר שטרית: דבר אתם; לשמוע מה יש להם להגיד.

מאיר שטרית: לדעתי, אי-אפשר לכפות על עובדים, על כורחם – ואני הייתי אתם, אגב, במאבק מאוד חריף בזמנו, אבל אי-אפשר לאכוף על עובדים, על כורחם, שינוי מסגרת ומעבר ליחידה חדשה ולמשרד חדש בלי לתאם אתם.

מאיר שטרית: אני מאמין גם שאנשי המשרד שיעסקו בכך ילמדו מהם הרבה, כי הם חיים את השטח.

מאיר שטרית: הם יודעים מי נגד מי, מה קורה, מה צריך.

מאיר שטרית: שווה מאוד לשמוע אותם, ובעיקר שעשינו זאת.

מאיר שטרית: יש חומר כתוב שמסכם את הסיכומים שהיו אתם.

מאיר שטרית: צריך לעשות – להקל את המעבר, כדי שזה יצליח, כי המטרה הרי ליצור איגוד כיבוי אש, רשות כיבוי אש – –

מגלי והבה: חברי הכנסת.

מאיר שטרית: – – שתיתן תשובה למדינת ישראל בעתות שלום ובשעת חירום, מסודרת, ולא בבלגן שעומד היום.

מאיר שטרית: היום, לצערי, כשיש כל כך הרבה איגודים שלכל אחד יש יושב-ראש, וגזבר, ומזכיר, ופוליטיקה שלמה, והנהלה, זה בלגן אחד מוחלט; אם לרשויות אין כסף, הכבאים לא מקבלים משכורת.

מאיר שטרית: זה מצב שצריך להיפסק, ולכן גם פעלתי בעניין.

מאיר שטרית: אני מאחל לך הצלחה במהלך.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מאיר שטרית.

מגלי והבה: השר ארדן, אני מבקש – אני שומע אותך עד פה.

מגלי והבה: אני יכול להגיד לך גם על מה אתה מנחה.

מגלי והבה: אי-אפשר.

מגלי והבה: גם כאן, חברי הכנסת.

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, תודה לכם.

מגלי והבה: אתם מפריעים.

מגלי והבה: מי שנואם פה שומע אתכם.

מגלי והבה: חבר הכנסת אילן גילאון, אני מקווה שלא יפריעו, כי אנחנו שומעים את הדברים – – –

אילן גילאון: לא, לא, אין סיכוי, אדוני.

מגלי והבה: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, זה מזכיר ככה קצת את הסיפורים של "הגשש החיוור", שאמרו שאם יהיה שר למלחמה לא תהיה מלחמה; אולי אם יהיה שר לשרפות לא תהיינה שרפות.

אילן גילאון: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, אם פעם היינו יכולים לכנות את ממשלות ישראל "מכבות שרפות", אז את התואר הזה אי-אפשר להעניק להן היום.

אילן גילאון: אני באמת חושב שזאת הזדמנות להצדיע לכבאים.

אילן גילאון: אני חושב שבכל הזדמנות צריך להצדיע לכבאים על מה שהם עשו באירוע האחרון, באסון בכרמל, אבל גם על מה שהם עושים כל השנה, כל הזמן.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית, אדוני, היא לא לאיזו סמכות של איזה שר הדבר הזה ייכנס, אלא אולי הסיפא של חבר הכנסת שטרית, שנאמרה בסוף – הרעיון המרכזי הוא קודם כול לקחת את הכבאים לתוך המשטרה, ואולי את התנאים של השוטרים קודם כול צריך להשוות לצבא.

אילן גילאון: אולי ב-shift הזה צריך לעשות את זה ב"שלוק" ובמעבר אחד.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית בכבאות, מבחינת היכולת שלנו להקים רשות, אף אחד לא יחשוד בי שאני מהמעריצים של השר אלי ישי, אבל במקרה הזה זה קצת נראה לי יותר מדי כאילו שאנחנו צריכים לעשות "וי" על משהו שאנחנו מסיקים מסקנות, כי הבעיה היא לא באיזו אחריות מיניסטריאלית התיק הזה יהיה, אלא שתהיה קודם כול אחריות מיניסטריאלית.

אילן גילאון: שתי הבעיות הכי גדולות שיש – ולכן יש להקים את הרשות, ומדברים על כך הרבה מאוד זמן.

אילן גילאון: האחת זה באמת הכושר והכוח לתפקד כמערכת שיכולה לתפקד עם כלים חדשים ועם אמצעים ומכשירים ומטוסים ודברים אחרים, במקום שהקונספציה הביטחונית היתה, אדוני, שמטוסים יכולים רק להדליק שרפות, ולא לכבות אותן.

אילן גילאון: לכן צריך להיות איזשהו כוח וארגון חזק, שיכול לתת מענה לדבר הזה.

אילן גילאון: הדבר השני באמת זה להגן על הזכויות של העובדים האלה כתאגיד של עובדים, ולכן צריך להקים את האיגוד הארצי.

אילן גילאון: הבעיה השלישית, ואולי החמורה מכולן: התאגידים היום הם מובלעות, אדוני, לשחיתות, לסידורים, לבעיות מבעיות שונות, כאשר אנחנו ממנים שם כל מיני כוחות באנשים, ואנחנו לא אחת שומעים את מבקר המדינה, בזמן האחרון, מתייחס לאיגודי הכבאות ששייכים לרשויות.

אילן גילאון: אגב, לחלק את הנושא הזה, שהוא בביטחונה של מדינת ישראל בצורה הזאת, זה גם סוג מסוים של כסת"ח, כי תמיד אפשר להטיל את האחריות על מישהו אחר.

אילן גילאון: ולכן, החשיבות אולי שזה יעבור למשרד לביטחון פנים, לגמרי לא.

אילן גילאון: זה יכול להישאר במקום שלו, איפה שזה נמצא היום, ובלבד שתקום הרשות הארצית הזאת, ובלבד שכבאים יהיו צמודים מבחינת מערכת יחסי העבודה לצבא, לדוגמה – יותר טוב מאשר למשטרה – ואחת ולתמיד להפסיק את האיגודים של איגודי הערים לכבאות, משום שזאת רעה חולה.

אילן גילאון: זאת מכבסה ענקית של שחיתות, ואני, אדוני, מידע אישי ובאופן אישי מטפל היום במקרים שאתה לא מאמין איך כל מיני גורמים מושחתים שמתקדמים בתוך המערכת מסיעים בכבאיות שלהם, הישנות, כל מיני מצרכים וחומרים לחנויות שלהם, שהם מקיימים באופן עצמאי במקביל לזמן שעות העבודה, והשר יודע על מה אני מדבר.

אילן גילאון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון המתדיינים בסוגיה הזאת.

מגלי והבה: חבר הכנסת נפאע גם כן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני לא יודע אם זה נכון וחכם להעביר את זה למשרד לביטחון פנים כקבלת אחריות, כי אני לא חושב שזה משנה איפה שזה יהיה.

נסים זאב: זה יכול להיות במשרד הפנים.

נסים זאב: אם הבעיה היא הסמכות, זה לא הבעיה.

נסים זאב: הבעיה היא התקציב.

נסים זאב: כאשר ב-2002 אני הייתי בין החברים פה שהתריעו על מערך כיבוי מוטס – טייסת כיבוי שצריכה להיות בעקבות הביטול של ה"יסעורים", שהיו במערך הכיבוי, בזמנו, לאחר שצה"ל החליט שלא לעשות בהם שימוש של כבאות.

נסים זאב: אני זוכר שהעליתי את זה פה, בכנסת, היה פה דיון רציני, וההחלטה היתה שסגן השר דוד אזולאי, שהיה סגן שר הפנים, שדיבר בזמנו עם שר הפנים, והיתה החלטת הממשלה שאין צורך במערך כיבוי מוטס.

נסים זאב: אני חושב שזאת היתה אחת הטעויות של הממשלה, ובמשך שנים אף אחד לא חשב, עד שהאסון הזה קרה.

נסים זאב: דבר נוסף – אני חושב שכל הנושא של איגוד הכבאות של 24 איגודי ערים – אני לא חושב שהרשויות המקומיות ששות לעניין הזה, וגם העובדים לא כל כך מרוצים מהרעיון הזה.

נסים זאב: לכן אני חושב שהדבר הזה חייב להיות בתיאום מלא לפני שמקבלים החלטה סופית; צריך לקיים ישיבות ודיונים רציניים כדי שחלילה וחס הנושא הזה לא יביא לאיזשהו מצב של, הייתי אומר – מרירות, ואחר כך, הייתי אומר – מחאה מיותרת.

נסים זאב: בוודאי אני חושב ששר הפנים הנוכחי, וגם השר הקודם, השר שטרית, הם בנו את המהלך הזה, חשבו שזה נכון שזה יהיה אצל השר לביטחון פנים, אבל אני אומר שוב, בלי תקציב רציני שיגבה את כל המערך הזה, הדבר הזה יהיה מיותר.

מאיר שטרית: – – –

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: לאחר מכן, עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, יש פה איזו מסורת שחבר הכנסת נסים זאב הוא האחרון – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב לפעמים לא מקפיד על התורה הזאת.

מגלי והבה: בבקשה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, ביום שישי האחרון היתה עצרת רבת משתתפים בדאלית-אל-כרמל בנוכחות שני ראשי המועצה, אומנם בנושא אחר לגמרי, אבל אין ספק שהשרפה בכרמל עלתה, ועלתה בכוח שם.

סעיד נפאע: לאחר כל מה שהיה – כבוד השר יודע מה שהיה בזמן השרפה, וכל מה שדובר לגבי אותם נערים, וההתמרמרות שהיתה בכפרים האלה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש הוא בן כפרי.

סעיד נפאע: אנחנו נמצאים בתוך שמורת טבע, והתחנה הכי קרובה זה "כרמל".

סעיד נפאע: לא מזמן היתה שרפה בבית בבית-ג'ן, והיית צריך לראות את המשאית של כיבוי האש מקרטעת בעליות בין ראמה לבין בית-ג'ן.

סעיד נפאע: אותי לא מדאיגה ההעברה ממשרד הפנים למשרד לביטחון הפנים.

סעיד נפאע: מה שמדאיג באמת – האם בסופו של דבר זעקתם של כפרי הכרמל תיפול על אוזניים קשובות בנושא של תחנת כיבוי אש בכרמל, והאם בסופו של דבר אכן – לא בבית-ג'ן ספציפית, אבל לפחות בכפרים האלה, ואתה יודע שיש שם גוש של כפרים בתוך שמורת הטבע, אכן הפעולה הזאת תתרום במשהו כדי שהמצב הזה ישתפר.

סעיד נפאע: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, מי שרוצה להצביע, לשבת במקומו.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: דיון והצבעה על בקשת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר משר הפנים לשר לביטחון הפנים את הסמכויות על-פי החוקים שהקראתי קודם.

מגלי והבה: חבר הכנסת אקוניס, נא לשבת אם אתה רוצה להצביע.

אופיר אקוניס: – – –

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 13 בעד הודעת הממשלה – 29 נגד – 4 נמנעים – אין הודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות משר הפנים לשר לביטחון פנים נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 29, נגד – 4.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שכמובן, בקשת הממשלה אושרה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: בקשת הממשלה להאריך בצו את תוקף חוק האזרחות – חבר הכנסת אלקין.

מגלי והבה: רגע, אני לא מבין, תאמינו לי שזה לא התנהלות מכובדת.

אופיר אקוניס: – – –

מגלי והבה: אבל כל הזמן אתה מפריע.

אופיר אקוניס: אני הולך.

מגלי והבה: אתה יכול ללכת.

מגלי והבה: אי-אפשר ככה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הערה לסדר.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לבקשת הממשלה להאריך בצו את תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003.

מגלי והבה: יציג את הבקשה השר גלעד ארדן, בבקשה.

מגלי והבה: לאחר מכן יש הצעה לסדר.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: רק רגע, השר ארדן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, משהו מאוד לא תקין קורה בכנסת כאשר מבקשים מאתנו להאריך בעצם בצו חוק שאיננו מונח על שולחנם של חברי הכנסת, חברי הכנסת אפילו לא יודעים לדעתי, לצערי, מה הם מתבקשים להאריך, מהן משמעויות ההארכה הזאת.

דב חנין: הדבר הזה הוא לא תקין, הוא לא נכון – –

גלעד ארדן: אז אני אסביר.

דב חנין: – – הוא לא סביר, גם אם הוא פורמלית מתיישב עם התקנון, גם בזה יש לי ספק גדול.

דב חנין: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שראוי לקבל בעניין הזה חוות-דעת גם של הייעוץ המשפטי בכנסת, אבל ראוי שלפני שיתחיל הדיון בסעיף הזה, החוק הזה יונח על שולחנם של חברי הכנסת כדי שידעו בדיוק מה אנחנו מתבקשים להאריך עכשיו.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין, אתה מעלה סוגיה חשובה, אבל מציג לי סגן המזכיר שהונח מכתב ועליו מצורף הצו.

דב חנין: לא ניתן לחברי הכנסת – – –

גלעד ארדן: בהתאם למה שהחוק מאפשר.

דב חנין: אי-אפשר לקבל אותו מאף אחד פה במליאה – לא את המכתב ולא את הצו, ולא את הנספח.

דב חנין: אי-אפשר.

דב חנין: ולכן, אי-אפשר לקיים על זה דיון.

אופיר אקוניס: חיפשנו אותך, פתאום אנחנו רואים אותך שם – – –

מירי רגב: חיפשנו אותך – – –

גלעד ארדן: אותי?

מגלי והבה: אולי אתה רוצה להפוך את המליאה לפינת השיחות שלך, חבר הכנסת אקוניס?

אופיר אקוניס: – – –

מגלי והבה: אני אומר לך, אני אוציא אותך מהאולם.

מגלי והבה: זה מקום מספיק מכובד בשביל לא לעשות את הצחוקים האלה.

אופיר אקוניס: הכול מצולם.

מגלי והבה: לאחר בדיקה, חבר הכנסת דב חנין, גם היועץ המשפטי של ועדת הפנים והגנת הסביבה אישר שהחוק הונח, וההליך התבצע בהתאם.

דב חנין: איפה הוא?

דב חנין: לא נמצא.

דב חנין: מישהו יכול – – –

מגלי והבה: לא, אני מדבר על לפני זה.

דב חנין: לא קיים.

קריאה: מה לא קיים?

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מגלי והבה: בבקשה, השר ארדן.

דב חנין: יש רק כותרת ואין צו.

דב חנין: אני לא מאמין שיש צו, כי אף אחד לא הראה לי אותו.

דב חנין: אני פשוט לא מאמין – – –

גלעד ארדן: אני יכול להתחיל, אדוני היושב-ראש?

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין מעלה סוגיה חשובה.

גלעד ארדן: היא חשובה, מצוין, אבל בקשת הממשלה עברה את הייעוץ המשפטי של הכנסת ונקבע שמה שהממשלה כרגע מבקשת הוא בהתאם למה שהחוק מאפשר.

דב חנין: אבל חייבים להביא את זה בפנינו.

דב חנין: אני לא מאמין שיש צו.

דב חנין: מישהו צריך להוכיח לי.

גלעד ארדן: אז אתה תשמע עכשיו שיש בקשה.

דב חנין: זה צריך להיות כתוב.

גלעד ארדן: דרך אגב, הבקשה היא להארכת מועדים.

דב חנין: אני לא מאמין שהיא ישנה, אני רוצה לראות אותה כתובה.

חיים אורון: למה, מזכירות הכנסת, לא מניחים מסמכים בפני חברי הכנסת?

דב חנין: מה קורה פה?

מגלי והבה: נטען שהמזכירות הניחה את המכתב עם הסעיף הרלוונטי להארכה.

מגלי והבה: היועץ המשפטי של ועדת הפנים והגנת הסביבה – – –

עפו אגבאריה: זה לא היה אצל אף אחד.

דב חנין: הם לא הניחו את זה.

גלעד ארדן: כנראה אולי לא צריך.

גלעד ארדן: לא יודע.

גלעד ארדן: אנחנו לא אומרים – – –

מגלי והבה: השר ארדן, אני מציע לך, אל תענה במקום הכנסת ולא במקום היושב-ראש.

דב חנין: אדוני, אני חושב שיש חובת הנחה ואני חושב שלא הניחו.

דב חנין: אני לא – – – איפה הניחו את זה?

אברהם מיכאלי: שאלה שאלתית.

מגלי והבה: נחה דעתי לגבי התשובה שקיבלתי ממזכירות הכנסת.

מגלי והבה: אנחנו נמשיך את הדיון.

מגלי והבה: זה בהתאם לנהלים, לפי היועץ המשפטי של ועדת – – –

דב חנין: אין לנו את הצו – – –

מגלי והבה: אבל, אדוני, תסתכל בניירות שלך אם אין לך את הצו – – –

גלעד ארדן: אז אולי לא צריך שיהיה.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אז לכו תשאלו את היועץ המשפטי של ועדת הפנים.

שלמה מולה: מה זה קשור?

דב חנין: על מה אתה רוצה שנדון אם – – –

מגלי והבה: השר ארדן, שוב, אני לא רוצה להעיר לך.

מגלי והבה: אתה מתערב בנושאים לא שלך, עם כל הכבוד.

גלעד ארדן: אדוני, אתה מחזיק אותי על הדוכן.

גלעד ארדן: אז אדוני יקרא לי כאשר הוא יחליט אם הוא רוצה לנהל את הדיון או לא – –

מגלי והבה: נכון.

מגלי והבה: השר ארדן, תודה.

גלעד ארדן: – – או שאדוני יחליט, או שהוא ימשיך לנהל דו-שיח עם חבר הכנסת.

מגלי והבה: אנחנו ננהל, אז תחכה עד שנקרא לך.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

מגלי והבה: חכה עד שנקרא לך.

גלעד ארדן: תנצל את סמכותך – – –

מגלי והבה: לפחות אני מנצל את סמכותי בהגינות וברשות.

גלעד ארדן: תעצור את הדיון ותקרא ליועץ המשפטי של ועדת הפנים.

גלעד ארדן: כתבתם בסדר-היום משהו, אז תעמוד בו.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: אנחנו עושים הפסקה של חמש דקות.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו מחדשים את הישיבה.

מגלי והבה: נא לשבת.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ארדן, אנחנו גם התלבטנו אתמול בשאלה, האם כאשר אנחנו מבקשים הארכת תוקפו של חוק, צריך להניח את החוק בפני חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: וקיבלנו הנחיה כזו מהייעוץ המשפטי של הכנסת, לאמור: כאשר הכנסת מאריכה תוקף חוק שכבר אושר על-ידה, צריך להודיע לסיעות – ואכן כך עשינו, כאשר הודענו אתמול לסיעות והנחנו בפניהן גם את הבקשה של הממשלה.

ראובן ריבלין: ולפי הנחיית הייעוץ המשפטי, אין צורך בהנחת החוק עצמו, שהוא חוק שכבר הונח על שולחן הכנסת וכבר אושר על-ידה.

ראובן ריבלין: אז יש חזקה משפטית כפי שהסבירו לי, שחברי הכנסת יודעים את החוק.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שטענתו של חבר הכנסת דב חנין היא מאוד מלומדת ומאוד בעייתית, ואנחנו גם, אתמול, התלבטנו בנושא זה, יחד עם המשנה למזכירת הכנסת ומזכירת הכנסת, כולנו יחד, עם הייעוץ המשפטי.

ראובן ריבלין: ולכן, אני חושב שמבחינת ההליך, ייתכן שבאמת אנחנו נצטרך לבוא ובוועדת פרשנות לראות, שגם כאשר מבקשים להביא חוק צריך להניח את החוק, אם כי אין חובת הנחה במובן זה, שהיא החובה המוטלת עלינו על-פי התקנות.

ראובן ריבלין: לכן, אפשר להמשיך את הישיבה ולאפשר לשר להציג את עמדתו.

ראובן ריבלין: על כל פנים, כל מה שאני רוצה לומר זה מה שעשינו אתמול, וזאת ההנחיה שקיבלנו על-ידי הייעוץ המשפטי.

ראובן ריבלין: תודה.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש שהשכיל אותנו וגם הודיע למליאה על מה שהיה בנושא הייעוץ המשפטי בסוגיה שהעלה חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אבל אני רוצה לחזור לשר ארדן: ההערות שלך הן מיותרות, ואני לא מקבל אותן כיושב-ראש.

מגלי והבה: אז ככה, כמו שאנחנו לא מתערבים לך בעבודת הממשלה שלך, אנא ממך, להבא, אל תתערב – ואני אומר את זה לפרוטוקול – בעבודת, לא היושב-ראש ולא עבודת הנשיאות לכנסת.

מגלי והבה: עכשיו אני מזמין את חבר הכנסת ארדן, השר ארדן, להציג.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: נא לשבת, חברים, לכבד את השר ארדן.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מבקש להתנצל בשם שר הפנים, השר ישי, שהיה אמור להציג את הארכת תוקף חוק האזרחות בפני הכנסת, אך כיוון שהוא משתתף היום ביום האזכרה, יום ה-30 – – –

מגלי והבה: רק רגע, השר ארדן.

מגלי והבה: שר האוצר, אני מניח שאתה צריך לשבת פה בשביל להבין כמה אתם מפריעים לדובר ולאלה שיושבים פה.

מגלי והבה: ואחר כך השר ארדן אומר לי: למה אתה מעיר לשרים.

מגלי והבה: בבקשה.

גלעד ארדן: אז אני ממשיך את ההתנצלות שלי בשם שר הפנים, חבר כנסת אלי ישי, שמשתתף כרגע באזכרה, ביום ה-30 לפטירתו, מותו, של הכבאי דני חייט, זיכרונו לברכה, ולכן נאלץ לבקש ממני להציג את הארכת מועדי החוק.

גלעד ארדן: הרקע להחלטת הממשלה הראשונה, ולאחר מכן לחקיקת החוק שאנו עוסקים בו היום, חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003 – הארכת תוקף, הרקע היה בחינת המציאות הביטחונית מאז פרוץ העימות המזוין בין ישראל לפלסטינים, אשר הראתה מעורבות גוברת והולכת של פלסטינים תושבי האזור, אשר ניצלו את מעמדם בישראל, שנתקבל בעקבות הליכי איחוד משפחות עם ישראלים, לשם מעורבות בפעילות טרור, ובכלל זה סיוע לביצוע פיגועי התאבדות.

גלעד ארדן: תעודות הזהות הישראליות, אשר ניתנו לתושבי האזור לשעבר, אפשרו להם תנועה חופשית בין שטחי הרשות לישראל, והפכו אותם לאוכלוסייה מועדפת על ארגוני הטרור לביצוע פעילות עוינת בכלל ובשטח ישראל בפרט.

גלעד ארדן: תוקפו של החוק נקבע לשנה אחת, ועם סיומה הוארך תוקפו עוד מספר פעמים.

גלעד ארדן: הצורך בהארכת תוקף החוק בשישה חודשים נובע מהחלטת הממשלה מס' 1379 מיום 14 בפברואר 2010, אשר בהתאם לה הוקם צוות בראשות ראש הממשלה, לשם גיבוש תזכיר חוק בנושאים הקשורים בהגירה לישראל.

גלעד ארדן: בהתאם להחלטת הממשלה: "המדיניות שתגובש בתזכיר החוק תאפשר למדינת ישראל להגשים את האינטרסים הלאומיים שלה, את ערכיה כמדינה יהודית ודמוקרטית ואת האתגרים הניצבים בפניה, תוך שמירה על זכויות האדם.

גלעד ארדן: כמו כן, בגיבוש תזכיר החוק תהיה התייחסות, בין היתר, לנושאים הבאים: הגירת בני משפחה, כניסת עובדים, כניסתם של מסתננים, פליטים ומבקשי מקלט לישראל ומתן מעמד לאלו שהוכרו כפליטים".

גלעד ארדן: בהתאם להחלטת הממשלה מס' 2137 מיום 25 ביולי 2010, יכלול תזכיר החוק שיגובש פרק שנועד להתמודד עם בקשות לכניסה והשתקעות בישראל של נתינים זרים ממדינות אויב, או מאזורים שכניסת נתיניהם לישראל טומנת בחובה פוטנציאל סיכון, או מאזורים המצויים בעימות מתמשך עם מדינת ישראל, לרבות בהיבטי הביטחון הלאומי של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: בחודשים האחרונים – מאז החלטת הממשלה, להזכירכם: פברואר 2010 – קיים הצוות מספר רב של דיונים, לרבות דיונים בראשות המועצה לביטחון לאומי ואף בקבינט המדיני-ביטחוני.

גלעד ארדן: בדיון האחרון שנערך בקבינט המדיני-ביטחוני ביום 2 בינואר 2011, הנחה הקבינט את שר המשפטים לגבש נוסח חקיקה, על-פי מתווה שאותו אישר הקבינט על-פי המלצת שר המשפטים ובהתאם להחלטת הממשלה כאמור, המתבסס, בין היתר, על שיקולי ביטחון לאומי.

גלעד ארדן: גיבוש תזכיר החוק עומד ממש לפני סיום, אך יידרש פרק זמן נוסף עד להפצתו ועד לסיום הליכי החקיקה.

גלעד ארדן: בינתיים, עד לסיום הליכי החקיקה, הנחה הקבינט המדיני את שר הפנים להאריך את הוראת השעה המסדירה את נושא איחוד המשפחות מתחומי הרשות הפלסטינית ומרצועת-עזה עד חצי שנה נוספת.

גלעד ארדן: אני מדגיש: עד חצי שנה נוספת.

גלעד ארדן: הטעם להארכת הוראת השעה הוא, כי חרף הירידה בהיקפי הטרור מתחומי איו"ש, קיים עדיין פוטנציאל מוגבר לסיכון ביטחוני מאוכלוסיית מבקשי איחוד המשפחות מקרב תושבי איו"ש.

גלעד ארדן: זאת, בשל האפשרות המוכחת להסתייע בנמנים עם אוכלוסייה זו לשם ביצוע פיגועי טרור, לאור נגישותם העדיפה ליעדים בישראל.

גלעד ארדן: בעניין רצועת-עזה, ביום 19 בספטמבר 2007 קבע הקבינט המדיני-ביטחוני כי "ארגון ה'חמאס' הוא ארגון טרור שהשתלט על רצועת-עזה והפך אותה לשטח עוין.

גלעד ארדן: ארגון זה נוקט פעילות עוינת נגד מדינת ישראל ואזרחיה, ומהווה את הכתובת האחראית לפעילות זו.

גלעד ארדן: לאור זאת הוחלט לאמץ את ההמלצות שהציגה מערכת הביטחון, ובכלל זה המשך הפעילות הצבאית והסיכולית נגד ארגוני הטרור.

גלעד ארדן: נוסף על כך יוטלו הגבלות נוספות על שלטון ה'חמאס' ותוטל מגבלה על תנועת אנשים מן הרצועה ואליה".

גלעד ארדן: לדעת גורמי הביטחון, האיום מפני כניסת תושבי רצועת-עזה לישראל התגבר משמעותית מאז יציאת צה"ל מרצועת-עזה, ולנוכח שליטת ה"חמאס" המלאה והאפקטיבית ברצועה כולה.

גלעד ארדן: לנוכח האמור, הנחתה הממשלה החל ביולי 2008 את שר הפנים ומי שהסמיך לכך להימנע מאישור בקשות לכניסה וישיבה בישראל של תושבי רצועת-עזה המוגשות לפי סעיפים 3 ו-3א(2) לחוק, ובהתאם לכך הורה שר הפנים כאמור.

גלעד ארדן: עמדתם העדכנית של גורמי הביטחון בעניין רצועת-עזה היא כי לא חל שינוי במצב הביטחוני ברצועה בהקשר האמור, כפי שמתואר לעיל.

גלעד ארדן: לנוכח כל האמור מוצע לקבוע כי רצועת-עזה עודנה אזור שבו מתבצעת פעילות העלולה לסכן את ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה, ולפיכך להנחות את שר הפנים בהתאם לאמור בסעיף 3ד לחוק.

גלעד ארדן: ולסיכום, אדוני היושב-ראש, הכנסת מתבקשת – – –

חיים אורון: זה חל רק על עזה?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: הסברתי קודם את איו"ש, ובסוף הסברתי את עזה.

חיים אורון: – – –

גלעד ארדן: לא הקשבת, אז.

חיים אורון: תאמין לי שהקשבתי.

חיים אורון: אם לא הייתי מקשיב לא הייתי יודע לשאול את השאלה הזאת.

חיים אורון: הסברתם שבעזה יש "חמאס" וזה.

חיים אורון: מה יש בגדה?

גלעד ארדן: אתה רוצה שאני אקריא לך מה שהקראתי?

חיים אורון: לא לא, תודה.

גלעד ארדן: הטעם להארכת הוראת השעה הוא כי חרף הירידה בהיקפי הטרור מתחומי איו"ש קיים עדיין פוטנציאל מוגבר לסיכון ביטחוני מאוכלוסיית מבקשי איחוד המשפחות מקרב תושבי איו"ש, בשל האפשרות המוכחת להסתייע בנמנים עם אוכלוסייה זו לשם ביצוע פיגועי טרור לאור נגישותם העדיפה ליעדים בישראל.

גלעד ארדן: ואז עברתי – היתה מלה שמפנה – בעניין רצועת-עזה – אוקיי?

גלעד ארדן: זה בנוסף – נימוקים נוספים.

גלעד ארדן: לכן, מכל הטעמים הללו, הכנסת מתבקשת לאשר את תוקפו של חוק האזרחות לתקופה שעד חצי שנה.

גלעד ארדן: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר ארדן.

מגלי והבה: נרשמו להתדיינות על החוק הזה רבים מחברי הכנסת שנמצאים כאן.

מגלי והבה: מי שרוצה להירשם, אחרי חבר הכנסת הראשון שאני מזמין אני סוגר את הרשימה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: כמה נרשמו?

מגלי והבה: נרשמו כעשרה חברי כנסת.

אחמד טיבי: אלה שממהרים יכולים ללכת הביתה, למה להתעכב עד שעה כזאת?

מגלי והבה: אפשר לסגור, לפי ההפרעות של היום.

אחמד טיבי: אנחנו נשארים.

מגלי והבה: בואו לא נפריע לחבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה אקרובטיקה, כמה העמדת פנים – אפשר להביא נייר לשר הממונה או לשר המקשר ולהקריא אותו על הדוכן.

חיים אורון: לא שאלתי במקרה אם זה חל רק על עזה.

חיים אורון: אגב, אני מתנגד גם לגבי עזה, אבל לפחות בעזה אפשר להגיד: יש שלטון "חמאס" שיורה עלינו טילים, שמתנגד לנו.

חיים אורון: אני לא מקבל את זה, אבל נגיד היה נימוק ביטחוני.

חיים אורון: עד 2003, אדוני השר, 36 שנה לא היה חוק כזה.

חיים אורון: אגב, בתוכן היו שנים קשות מאוד.

חיים אורון: וראה זה פלא, ממשלת ישראל, שמדברת כל הזמן על זה שהיא רוצה לקיים יחסים עם תושבי השטחים, ומי שאין בו טרור יראה מה שקורה – לא אני אומר, אותם מוסדות ביטחון שמופיעים פה, בנייר הזה, אומרים שהשנתיים האחרונות היו הכי טובות מאז 1967.

חיים אורון: אז מה בדיוק הנימוק?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר באופן הברור ביותר והקשה ביותר: הנימוק הוא לא ביטחוני, הנימוק הוא דמוגרפי.

חיים אורון: חלק מחברי הממשלה אומרים את זה בגלוי.

חיים אורון: חלק מחברי הממשלה מתכסים מאחורי מלים.

חיים אורון: מה משמעות הנימוק הדמוגרפי?

חיים אורון: שאנחנו נמנע זכות אזרח בסיסית, של איחוד משפחות, של נישואים, על הבסיס של חשד למעשה טרור.

חיים אורון: לא שיש חשד כלפי מישהו מסוים, וחשד כלפיו הוכח בהליך משפטי, ואז זכותה של המדינה להגן על עצמה.

חיים אורון: אלא עצם העובדה שאתה גר בחברון, ואתה נישא למישהו ברהט – עצם העובדה הזאת אומרת: אתה לא יכול להיכנס.

חיים אורון: אגב, אם נולדת בחברון וגרת בניו-יורק וקיבלת ויזה אמריקנית, אין בעיה.

חיים אורון: איך קוראים לזה בדיוק, אדוני היושב-ראש?

חיים אורון: אז הקריאו לנו פה טקסטים שמישהו הכתיב אותם, על ביטחון פה ועל ביטחון שם.

חיים אורון: מה זה שייך אחד לשני?

חיים אורון: אתי אין מחלוקת; אם מישהו יודע שמישהו מועד למעשה טרור, טפלו בו באמצעות החוקים הקיימים.

חיים אורון: אבל מה עושים?

חיים אורון: פעם אחת, מתוך השבע שנים, מ-2003 עד 2011, מתוך שמונה השנים, האריכו בשנה אחת.

חיים אורון: ועל-פי המתמטיקה הקטנה שאני למדתי, זה 14 פעמים נוספות בחצי שנה.

חיים אורון: ואגב, תמיד מבטיחים לנו שאחרי חצי השנה הזאת נציע הצעת חוק שלמה.

חיים אורון: אגב, למה בתוך כל החוק הזה, שאתם כל הזמן מדברים עליו, שתפתרו בו את כל הבעיות על מסתננים ומסתנני עבודה ופליטים ועל זרים וכו' וכו', להכניס את הדבר הפשוט הזה?

חיים אורון: חוץ מגישה גזענית פשוטה, שיכולה לקחת את הזכויות הכי בסיסיות מאזרח – הזכות להחליט לחיות עם מי שהוא בחר לחיות אתו.

חיים אורון: אבל אני יודע פה כמה חברי כנסת, ברשימה שפחות או יותר חוזרת על עצמה מדי חצי שנה, יעלו לדוכן, ימרקו את מצפונם.

חיים אורון: הרוב יגיע עוד מעט, יעבור לעוד חצי שנה, ואז בדברי ההסבר – זה יהיה לפרוטוקול, אני כבר לא אהיה פה – יבוא השר ויגיד: אומנם אמרנו חצי שנה, אבל תזכיר החוק עדיין לא מוכן, כי איזה אגף באיזה משרד וכו' וכו'.

חיים אורון: והתהליך יימשך, והתהליך יימשך, והתהליך יימשך.

חיים אורון: אין מה לעשות, אדוני היושב-ראש, זה חלק מאותו מסלול קשה שאנחנו נמצאים בו, שזכויות אדם בסיסיות נרמסות.

חיים אורון: לא צריכים להקים על זה שום ועדת חקירה, לא צריך לבדוק מאיפה מקורות המימון.

חיים אורון: אני כבר אומר פה: הנאום הזה נישא במימון משכורתי, חבר הכנסת.

חיים אורון: אף אחד שלא ידאג.

חיים אורון: אבל הזוועה קיימת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אחריו ברשימה – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש הכנסת, ההערה שלי היום היתה בעלת היבט מהותי, לא רק היבט פורמלי.

דב חנין: יש אמירה מאוד חשובה ונכונה של הסופר סי.

דב חנין: אס.

דב חנין: לואיס, שכתב פעם על הדרך לגיהינום.

דב חנין: הוא אמר שהדרך לגיהינום היא מין משעול מתון כזה, שיפוע רך, מתאים להליכה, מאוד נעים ללכת בו, ובסוף אתה מוצא את עצמך בגיהינום.

דב חנין: וכותב סי.

דב חנין: אס.

דב חנין: לואיס: כמה חסרים לנו במדרון הזה כמה שלטים בולטים שיגידו "עצור".

דב חנין: וכשאני ביקשתי שהחוק הזה יונח על שולחנם של חברי הכנסת, אני רציתי שתהיה להם ההזדמנות לקרוא, להתרשם, ואולי לחשוב שזה תמרור שמסמן "עצור".

דב חנין: כי החוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, הוא ממש דוגמה – וגם צורת הדיון שלנו פה בכנסת, לצערי, היא דוגמה – של אותו מדרון חלקלק, שבו אנחנו יורדים, ויורדים, ויורדים, אל המקום הלא-דמוקרטי.

דב חנין: והרי כשה

דב חנין: חוק הזה נולד בשנת 2003 הוא עורר מהומת אלוהים.

דב חנין: עורר מהומת אלוהים בכנסת.

דב חנין: מה לא היה?

דב חנין: אפילו הלכו לבג"ץ.

דב חנין: ודרך אגב, אדוני היושב-ראש, בג"ץ ישב בתיק הזה בהרכב של 11 שופטים.

דב חנין: 11 שופטים ישבו בתיק הזה – בג"ץ 7052/03.

דב חנין: ומתוך 11 שופטים, שישה שופטים בבית-המשפט העליון בירושלים, לא בית-הדין הבין-לאומי בהאג, שישה שופטים בבית-המשפט העליון בירושלים קבעו שהחוק הזה שאנחנו היום מתבקשים לאשר הוא לא חוקתי.

דב חנין: והסיבה היחידה שהם לא פסלו את החוק הזה היתה שהשופט אדמונד לוי, שהיה אחד משופטי הרוב, אמר:

דב חנין: אומנם זה חוק בלתי חוקתי, אבל ממילא מדובר פה רק בהוראת שעה.

דב חנין: זה זמן קצר, ממילא היא תסתיים, ולמה לנו לפסול את החוק?

דב חנין: אם השופט אדמונד לוי היה יודע שבשנת 2011, בתחילת 2011, חבר הכנסת דב חנין, וחבר הכנסת חיים אורון, וחבר הכנסת עפו אגבאריה וחבר הכנסת אחמד טיבי, ועוד חברי כנסת כאלה, יצטרכו לעמוד פה על הדוכן ועוד להמשיך להתווכח על הארכת תוקפו של החוק הזה, הוא לא היה מתייחס לזה כחוק זמני.

דב חנין: הוא היה מבין שהזמני הזה הפך לקבוע לחלוטין.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה החוק הזה בעצם עושה?

דב חנין: החוק הזה הוא חוק נורא מוזר אם קוראים אותו.

דב חנין: כי החוק הזה בעצם אוסר על שר הפנים לתת אזרחות ורשיון ישיבה לפלסטינים שגרים בשטחים לחיות במדינת ישראל.

דב חנין: הוא אוסר עליהם לעשות את זה.

דב חנין: אפשר לחשוב שאלמלא החוק שר הפנים כל הזמן היה נותן לפלסטינים מהשטחים לגור בישראל.

דב חנין: הרי גם זה לא קורה, וזה לא קרה, וזה לא יקרה, לפחות לא בשנים הקרובות.

דב חנין: אבל החוק הזה לא סומך על שר הפנים, כי שר הפנים – אתם יודעים – אולי הוא גם קשור לארגונים האלה – – –

מגלי והבה: – – –

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: עוד שתי דקות.

דב חנין: זה מאוד חשוב ועקרוני.

דב חנין: אני אומר: שר הפנים אולי הוא גם חשוד בהשפעתם של אותם ארגונים שמקבלים מימון ממדינות זרות, חס וחלילה.

דב חנין: ולכן, לא סומכים על שר הפנים, ונותנים לו הוראה: אסור לך.

דב חנין: אסור לך לתת אזרחות, אסור לך לתת רשיון ישיבה.

דב חנין: דרך אגב, לא רק לשר הפנים נותנים הוראה כזו, גם למפקד הצבאי נותנים.

דב חנין: אומרים: המפקד הצבאי, אסור לו לתת היתר שהייה בישראל.

דב חנין: מה זה?

מגלי והבה: משפט סיכום, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא בלתי חוקתי כי הוא פוגע בזכות אדם בסיסית.

דב חנין: הוא פוגע בזכות של אנשים להקים משפחה, לקיים משפחה, ולחיות עם בני-זוגם.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, הוראת השעה הזו היא הוראה רעה, והיא הוראת שעה שהגיע הזמן שהכנסת תשים לה סוף, ותסיר את הכתם הזה מספר החוקים של ישראל.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה; לא נמצא כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת הבא אחריו – השיח' אברהים צרצור.

מגלי והבה: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם אני לא משפטן, ואני לא אדבר על הפן המשפטי, למרות שלא ראיתי את החוק הזה, ולא קראתי אותו.

עפו אגבאריה: אבל ידוע שהחוק הזה בא כדי למנוע, וכפי שאמר השר ארדן, את זכות השיבה.

עפו אגבאריה: ומה זה זכות השיבה?

עפו אגבאריה: כשאנחנו מסתכלים על מה קורה, שזה בדיוק כזה חוק גזעני שהוצא רק נגד הפלסטינים.

עפו אגבאריה: מאז ה"נכבה" ידוע שהרבה משפחות, נחצה גורלן.

עפו אגבאריה: חצי גרים בשטחים הכבושים, וחצי, אולי פחות, נשארו בתוך גבולות מדינת ישראל של 1967.

עפו אגבאריה: והקשרים המשפחתיים, הם לא יכולים להיגמר בגלל צו מסוים של מישהו שרצה לעשות את הבעיה, והיא הבעיה הדמוגרפית בעיקר.

עפו אגבאריה: אז האנשים האלה מגיע להם להתחתן.

עפו אגבאריה: כשמישהו מתחתן עם קרובת משפחה שלו, הנימוק שזה רק בגלל האפשרות שהם יעשו איזושהי מתקפת טרור על מדינת ישראל, רואים שזה דבר שהוא מצוץ מהאצבע, וזה דבר שהוא רק מופנה נגד הפלסטינים.

עפו אגבאריה: מה, אשה שיש לה ילדים היא פוטנציאל לעשות פיגועים, שהילדים שלה בתוך מדינת ישראל?

עפו אגבאריה: אז הדברים האלה כאשר מדברים גם כן – וגם פה שמענו את ראש הממשלה שאמר:

עפו אגבאריה: המצב בשטחים לאין ערוך הרבה יותר טוב, גם מבחינה כלכלית, וגם מבחינה ביטחונית.

עפו אגבאריה: ועובדה, כשעושים שלום כלכלי – ככה הוא אמר – אז גם הביטחון עולה.

עפו אגבאריה: אבל מצד שני, אנחנו רואים שכוחות הביטחון הישראליים יכולים להיכנס בכל רגע לכל מקום, אפילו אם זה שטח A, ושטח B, ושטח C, ושטח D, לא חשוב איזה שטח.

עפו אגבאריה: אבל העיקר כדי רק לרמוס את הכבוד של הרשות הפלסטינית ולעמוד על כך שהם יכולים לסכל את מה שהם רוצים.

עפו אגבאריה: ומצד שני, אומרים שנקרא למדינת ישראל, אז המצב הביטחוני, הם עושים אותו טוב, ועושים אותו די בסדר, שירותי הביטחון הפלסטיניים.

עפו אגבאריה: השאלה בשביל מה לעשות את החוק הזה, ולהגיד שמבחינה ביטחונית, אנחנו דוגלים ורוצים את החוק הזה.

עפו אגבאריה: האם זה רק בשביל להקניט עוד יותר את הרשות הפלסטינית?

עפו אגבאריה: והם מחפשים איזשהם תירוצים שהרשות הפלסטינית אינה רוצה לקדם את השלום, והם לא באים.

עפו אגבאריה: ורק היום אמר את זה גם ראש הממשלה, שהוא מסתכל ומקווה מאוד שהרשות הפלסטינית תבוא ותעשה ותתחיל לבוא לשולחן.

עפו אגבאריה: אז האם עוד נשארה איזושהי דרך שהממשלה הזאת מקניטה ומבזה את המנהיגות הפלסטינית כדי שהיא לא תבוא לשיחות השלום?

עפו אגבאריה: אז הגיעה השעה, באמת הגיעה השעה, שהכתם השחור, שהכתמים השחורים שהממשלה הזו מביאה כל יום שני וחמישי – שייגמרו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אגבאריה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהים צרצור.

מגלי והבה: ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, שבע שנים עברו מאז אושר החוק הזה.

אברהים צרצור: שבע שנים של סבל, של יגון, של עצב ושל עינוי דין.

אברהים צרצור: שבע שנים שבהן עברו, ממשיכים לעבור, אלפי משפחות שבעת מדורי גיהינום.

אברהים צרצור: אני אקדים ואומר שחוק גזעני זה יש למחוק מספר החוקים של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: כך יבוא הקץ לאחד החוקים האפלים ביותר שידעה המדינה הזאת.

אברהים צרצור: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אני אתמקד בסעיף אחד, בתיקון אחד שנוסף לחוק הזה בשנת 2007, בניסיון לרכך את הביקורת הציבורית הקשה כנגד החוק.

אברהים צרצור: התיקון הזה שהוכנס בשנת 2007 מורה על הקמת ועדה הומניטרית אשר מתפקידה לבחון באופן פרטני בקשות לאיחוד משפחות בישראל – על בסיס נסיבות אישיות הומניטריות.

אברהים צרצור: אין בחוק הזה, דרך אגב, כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, אין הגדרה מדויקת למה שנקרא סעיף הומניטרי.

אברהים צרצור: הכול תלוי בשיקול דעתו של מאן דהוא במשרד הפנים, או בוועדה שהולכת לחרוץ את דינם של אלפי משפחות, אלפי אבות ואמהות וילדים ותינוקות שחיים מנותקים אחד מהשני.

אברהים צרצור: לצערנו הרב, ולאור התנהלות הוועדה ההומניטרית הזאת, ניכר כי הוועדה הזו אינה מצליחה לספק פתרונות הגונים וממשיים לפגיעה הקשה בחייהם של נפגעי החוק.

אברהים צרצור: יתירה מכך, היא מפעילה חסמים משמעותיים המקשים לפנות אליה, ואני אמנה כמה מהחסמים האלה.

אברהים צרצור: הוועדה מתנהלת במחשכים.

אברהים צרצור: היא אינה חושפת את זמני התכנסויותיה ואת פרוטוקול הדיונים לעיני הציבור ולעיני הפונים.

אברהים צרצור: הוועדה אינה מאפשרת זכות שימוע לפונים אליה.

אברהים צרצור: הוועדה אינה מתחשבת בבעיות הייחודיות של חסרי המעמד, ומציגה בפני הפונים אליה דרישות למסמכים אשר אין באפשרותם להשיג.

אברהים צרצור: למרות ששפת האם של רובם המוחלט של הפונים לוועדה הינה ערבית, הרי שזו דורשת מסמכים בעברית ובאנגלית בלבד כשהם מתורגמים וחתומים בידי נוטריון.

אברהים צרצור: הוועדה אינה מספקת לפונים מענה כנדרש בלוחות הזמנים ומעכבת תשובות עד יותר משנה.

אברהים צרצור: לבסוף, בוועדה אין כל נציגות למשרדים החברתיים, אין נציגות למשרד הבריאות, הרווחה או החינוך, אולם יש בוודאי נציגות לשב"כ או למשרד הביטחון.

אברהים צרצור: מניסיוננו מול הוועדה הזאת – ואנחנו ניסינו להתערב בפניות שונות של עשרות משפחות שפנו אלינו כדי לטפל אל מול הוועדה הזאת בבקשות שלהן – מניסיוננו מול הוועדה ניכר כי זו משמשת עלה תאנה לעוולות שחוק האזרחות מייצר, ואין בה אלא ניסיון לספק כסות הומניטרית להפרה קשה של זכויות אדם.

אברהים צרצור: היות שאני משוכנע, כבוד היושב-ראש – ובזה אני מסיים – שאין סיכוי שהחוק הזה יתבטל היום, אנחנו דורשים שעד שיתבטל החוק הזה, מן הראוי להגיע להסדר תושבות חברתית כולל, המכיל בהיקף ובתנאים שיקבעו שרי הבריאות והרווחה את חוק ביטוח בריאות ממלכתי וחוק ביטוח לאומי על נפגעי ונפגעות חוק האזרחות השוהים בישראל, מתוך תקווה שביום מן הימים הקרובים אנחנו נהיה עדים לכך שהחוק הזה מתאדה לא רק מהעולם הזה אלא מן העולם – מכל רחבי ישראל.

אברהים צרצור: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בזמנו, כאשר הפך הנושא הזה מהחלטת הממשלה לצו שעה, השר המקשר דאז – אני זוכר את זה כאילו זה קרה עכשיו – היה גדעון עזרא.

אחמד טיבי: גדעון עזרא עלה כאן והודה שהסיבה שעומדת מאחורי הצעת הממשלה לחוקק חוק צו שעה היא זכות שיבה.

אחמד טיבי: השר דאז, שר הפנים הנצחי אלי ישי, גם הוא אמר שהסיבה והמניע העיקרי של החוק הזה הם זכות השיבה.

אחמד טיבי: וראה זה פלא, העמותות, וגם חברי כנסת – אני אחד מהם – פנו לבג"ץ.

אחמד טיבי: בבג"ץ שינתה המדינה את הטיעון העיקרי שמאחורי החוק, כי היא ידעה שההסבר הדמוגרפי, זכות שיבה, יפיל את התיק, ואז הם הציעו שהמניע יהיה ביטחוני, כי מצאו 26 מקרים.

אחמד טיבי: אז הופיע ראש השב"כ בפני ועדת הפנים, והציג דיאגרמה – ראש השב"כ היה אז אבי דיכטר – ואמר: אלה המקרים – נדמה לי 26 – שבעטיים אסרו איסור מוחלט על פלסטינים משני עברי "הקו הירוק" להינשא, באופן מעשי, ולהתגורר ביישובים – או בטייבה או בדיר-אל-אסד – שטח D, אמרת עפו אגבאריה, D – הם מתייחסים לדיר-אל-אסד כשטח D.

אחמד טיבי: ולכן ההחלטה אז, ההכרעה, היתה שישה נגד חמישה, בהרכב של 11 שופטים בבית-המשפט העליון בשבתו כבג"ץ.

אחמד טיבי: השופט השישי, שהכריע את הכף, אמר שהוא נגד ביטול הצו, כי מדובר בצו זמני ואו-טו-טו ישנו אותו.

אחמד טיבי: מאז עברו שנים רבות, יש עתירה נוספת, שנדונה כעת בבית-המשפט העליון, וצר לי לומר שבית-המשפט העליון לא מכריע כמו שהוא צריך להכריע בחוק שהוא אנטי-חוקתי, ונותן לצו השעה הזה, שהוא אחד החוקים האפלים ביותר בספר החוקים, חוק אנטי-הומני שלמעשה קרע משפחות, הפריד אמא או אבא מהילדים, מנע מהאשה, בדרך כלל, או לעתים מהבעל, להתגורר יחד עם בן-הזוג, והארגומנט שעומד מאחורי החוק הזה הוא תיאוריית האהבה – קונספירציה; כאשר שני ערבים מתאהבים, הקונספירציה נגד הציונות, ונגד עצם קיומה של המדינה, היא מה שעומד מאחורי האהבה שמסתיימת בברית נישואים.

אחמד טיבי: ולכן כשערבים מתחתנים זה מיועד לקעקע את יסודותיה של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: הנישואים של שני בני-זוג ערבים, אחד מטייבה ואחד מטול-כרם או ההיפך, יכולים לסכן את ביטחונה של מדינה שיש לה כור גרעיני בדימונה, יש לה חיל אוויר שמתהדרים בו, יש לה טנקים שרומסים בתים, ועוד ועוד ועוד.

אחמד טיבי: מצד אחד יש כאן היעדר ביטחון עצמי שמתגלה בנושאים שונים, אבל יש כאן אטימות אנושית ועבירה על החוק הבין-לאומי, וחוק שהוא שחור משחור.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: חברת הכנסת חנין זועבי.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: ויסיים חבר הכנסת נסים זאב.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין צורך להדגיש כמה אנטי-הומנית הצעה הזאת למניעת איחוד משפחות, ועכשיו נשכח מהאידיאולוגיה.

חנין זועבי: עד כמה אפשר להיות אכזריים בשביל שחבר פרלמנט יצביע בעד חוק נגד משפחה, חוק נגד אהבה, חוק בעד הרחקת בני-זוג אחד מהשני – זה חוק נגד אהבה, לא?

חנין זועבי: זה חוק נגד משפחה – –

אנסטסיה מיכאלי: יש לך – – –

חנין זועבי: – – חוק בעד הרחקת בני-זוג אחד מהשני, האם מהבן שלה, האב מהבת שלו.

אנסטסיה מיכאלי: את טרוריסטית, את הורגת משפחות שלנו, יהודיות.

אנסטסיה מיכאלי: חוצפנית.

אנסטסיה מיכאלי: משפחה.

מגלי והבה: שמענו אותך.

מגלי והבה: תודה.

אנסטסיה מיכאלי: גזענית.

קריאה: – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת אנסטסיה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: תבררי את המלים שלך.

אנסטסיה מיכאלי: – – – משפחות, מה זה ילדים יהודים, מה זה החיים שלנו – – –

קריאה: – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת אנסטסיה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

חנין זועבי: זה מה שהיא יודעת לעשות, אז תניחו לה.

קריאה: – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – –

חנין זועבי: זה מה שהיא יודעת לעשות.

חנין זועבי: תניחו לה.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

יריב לוין: מה את יודעת לעשות?

מגלי והבה: חברת הכנסת אנסטסיה.

יריב לוין: מה את יודעת לעשות?

חנין זועבי: תנו לה לצעוק.

מגלי והבה: חברת הכנסת אנסטסיה.

מגלי והבה: חברת הכנסת זועבי, רק רגע.

אנסטסיה מיכאלי: – – – ולגרום נזק למשפחות, לא רק למשפחות – למיליונים של משפחות.

מגלי והבה: סיימת?

חנין זועבי: – – – יש לך משהו חדש?

חנין זועבי: אין לך.

חנין זועבי: אז – – –

אנסטסיה מיכאלי: – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת אנסטסיה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מגלי והבה: אני יודע שאת רוצה לצאת מפה, וזה מה שאת מתכננת, אז אני לא אתן לך את התענוג הזה.

מגלי והבה: נא לאפשר לחברת הכנסת זועבי להגיד את דבריה.

נסים זאב: גם לא יהיה מי שיוכל להוציא אותה.

מגלי והבה: בבקשה.

חנין זועבי: כמה חוסר היגיון וחוסר מוסר אפשר לצבור כדי להצביע בעד חוק כזה.

חנין זועבי: הוראה זו היא בבירור הוראה דמוגרפית, עומד מאחוריה מניע דמוגרפי.

חנין זועבי: היא גם הוראה לטרנספר, כשמונעים מבני משפחה לחיות יחד חיים נורמליים.

חנין זועבי: זה כמובן חוק אנטי-אזרחי וחוק דמוגרפי.

חנין זועבי: והוא חוק, דרך אגב, שיודע שהוא לא לגיטימי, הוא חוק שמודע לעצמו, הוא מודע שהוא לא יעמוד בבג"ץ, לכן הוא משלה אותנו, והוא מציג את עצמו כהוראת שעה, כחוק ארעי, כך שצריכים לאשר אותו כל פעם מחדש, כל שישה חודשים.

חנין זועבי: החוק הזה משלה אותנו ומציג את עצמו כהוראת שעה שצריכים לבטלה.

חנין זועבי: וכשמבטלים אותה אחרי כמה זמן – ואנחנו צריכים במהירות האפשרית לשנות אותה.

חנין זועבי: מה שנעשה, כאשר מציגים אותו כל פעם מחדש, כל שישה חודשים מחדש, הוא שמנציחים אותו.

חנין זועבי: החוק הזה גם משלה אותנו כאשר הוא משתמש בכלי לא חוקי, כלי של ענישה קולקטיבית, כאשר הכלי היחידי במקרה של עבירה על ביטחון המדינה שהיא עבירה על החוק הוא להעמיד לדין את האדם הספציפי שעובר על החוק אחרי שהוא עובר על החוק.

חנין זועבי: החוק הזה בעצמו, כמו חוקים אחרים כמוהו, הורס ומקעקע את הקונספט של עבירה על החוק, מקונספט שמתייחס לאינדיבידואל לקונספט שמתייחס לקולקטיב; מקונספט שמתייחס לענישה לאחר מעשה, לקונספט שמתייחס לענישה או לעבירה לפני המעשה.

חנין זועבי: כאשר העונש הוא קולקטיבי, כאשר העונש הוא לא אינדיבידואלי ומטילים אותו לא אחרי העבירה, אלא לפני העבירה, אז אנחנו מול חוק פוליטי שהמטרה שלו היא פוליטית ולא נוגעת לעניין שלשמו החוק נחקק.

חנין זועבי: צריכים להגיד שזה לא רק סיפורו של החוק הזה – זה הסיפור של כמה חוקים שנחקקו בקדנציה הזאת.

חנין זועבי: החוק הזה משלה אותנו, כמו שנאמר על הבמה הזאת, כאשר הוא מציג את עצמו בצורה של הוראת שעה ולא של חוק, והסיבה היחידה שלא היה רוב בבג"ץ נגד החוק הוא שמדובר בהוראת שעה שתיכף תשתנה.

חנין זועבי: ולמה מדברים על שישה חודשים, ומתי השישה חודשים האלה מסתיימים?

חנין זועבי: הרי בנו גדר אפרטהייד אחרי אישור החוק, וכל יום מעידים על הבמה הזאת על ירידה בהיקפי המאבק נגד הכיבוש; כל יום מדברים על שקט בחזית עם הגדה.

חנין זועבי: ושמו מיליון וחצי אנשים במצור, משוללי חופש תנועה.

חנין זועבי: איך הפלסטינים מעזה יפגשו אנשים מנצרת או מחיפה על מנת להתאהב ולהחליט להקים משפחה?

חנין זועבי: שמים אנשים אחרי גדר ובתוך גדרות על מנת שגם כן פה יהיה שקט.

חנין זועבי: אפשר גם כן לכבוש וגם כן לשים אנשים בתוך מצור, וגם כן מבקשים שקט.

חנין זועבי: החוק הזה משלה אותנו כאשר הוא מורה על הקמת ועדה מקצועית שמייעצת לשר הפנים בטיפול במקרים הומניטריים אחרים.

חנין זועבי: מה יותר הומניטרי מאהבה?

חנין זועבי: מזוג שרוצה לחיות ביחד?

חנין זועבי: מבנות ובנים שרוצים לחיות עם ההורים שלהם?

חנין זועבי: ואיך בדיוק חוק לא הומניטרי יתחשב במקרים הומניטריים?

חנין זועבי: איך חוק שמתערב בענייני אהבה וזוגיות והקמת משפחה ומוציא אותם מלכתחילה מחוץ לתחום האנושי, יתחשב במקרים אנושיים?

חנין זועבי: אנחנו גם כן לא יודעים על העבודה של הוועדה הזאת, איך לפנות אליה, והוועדה הזאת היא רק עוד אפשרות לדחות את בקשות איחוד המשפחות.

חנין זועבי: החוק הוא דמוגרפי, מונע איחוד משפחות מהפלסטינים, והוא החוק הראשון שמאחד בתוכו את הגורל של הפלסטינים משני צדי "הקו הירוק".

חנין זועבי: הוא לא רק מונע אזרחות מהאזרחים מהגדה המערבית, מהשטחים הכבושים, הוא גם כן מונע ממני להקים משפחה ודורש ממני לעזוב אם אני בוחרת בן-זוג מרמאללה או מחברון או משכם.

חנין זועבי: כולם פה מבינים שהחוק הוא חוק דמוגרפי.

חנין זועבי: כולם מבינים, אני חושבת, שהחוק הוא חוק גזעני, אנטי-הומני, דמוגרפי, אבל יש חברי כנסת שהם יותר כנים, שאומרים – ובזה אני מסיימת – למה אנחנו כל כך דואגים לדמוקרטיה פתאום, נכון?

חנין זועבי: למה אנחנו כל כך דואגים לדמוקרטיה?

חנין זועבי: בשם הדמוקרטיה אנחנו יכולים גם להתאבד, המדינה הזאת יכולה גם להתאבד.

חנין זועבי: אל תתאבדו, חברי הכנסת, פשוט רק תמחקו את המלה "דמוקרטית" מההגדרה של המדינה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: יסיים את הדיון חבר הכנסת נסים זאב.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, ראשית אני מאחל לך שתוכל לישון הלילה, כי על-פי הכתובית בערוץ הכנסת אחרי ההפסקה נאמר:

סעיד נפאע: השר ארדן גער ביושב-ראש הכנסת – –

אחמד טיבי: – – –

סעיד נפאע: – – וכנראה הגערה הזו הבהילה אותך, כך שהכרזת על הפסקה.

קריאה: – – –

סעיד נפאע: בכל אופן, לגבי החוק הספציפי, אם מישהו מחפש ראיה, מה מטרתו של החוק הזה, הוא יכול למצוא את זה בקלי קלות בתוך הוראות החוק.

סעיד נפאע: החוק הזה, אחרי שתוקן, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נאמר בו שכאשר מדובר באיחוד משפחה פלסטינית לא תהווה העובדה הזאת כשלעצמה טעם הומניטרי מיוחד.

סעיד נפאע: אבל כשמדברים על איחוד משפחה מרמת-הגולן רשאי שר הפנים לראות בכך טעם הומניטרי מיוחד.

סעיד נפאע: היעלה על הדעת שבתוך החוק ישנן שתי הוראות, אחת אחרי השנייה, כל כך סותרות?

סעיד נפאע: השאלה הנוספת: על-פי התיקון שהתייחס אליו חבר הכנסת השיח' צרצור מ-2007, על-פי התיקון הזה השר הממונה היה אמור להקים ועדה תוך 54 יום; התיקון הזה היה ב-28 במרס 2007.

סעיד נפאע: נפל בחלקי לטפל באיזשהו סטודנט מרמת-הגולן שלמד בסוריה והתאהב בדמשק, הקים משפחה שם, נולדו לו בנים שם, והוא חזר לכאן.

סעיד נפאע: ואני בסוף שנת 2007 פונה לשר הפנים, היות שהאדם הזה הגיש את בקשתו עוד טרום הערכאה הזו והקמת הוועדה.

סעיד נפאע: מה שר הפנים השיב?

סעיד נפאע: שעדיין לא הוקמה ועדה.

סעיד נפאע: שמונה חודשים אחרי הארכת הוראת השעה לא הוקמה ועדה, וזו רק ראיה והוכחה מה בכלל מטרתו של החוק הזה.

סעיד נפאע: עצם העובדה ששמונה חודשים אחרי הארכה לא מקימים ועדה, לא משאירה כל ספק לגבי סוג החוק הרע הזה.

סעיד נפאע: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: אני רק יכול להרגיע אותך שאני ישן טוב, ולא השר ארדן ולא ראש ממשלת ישראל יכולים לגעור ביושב-ראש הכנסת.

מגלי והבה: יושב לידי חבר ותיק שישב פה פעם בכיסא הזה.

מגלי והבה: אחרון הדוברים, ואחר כך הצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי פה את חברי הכנסת – כולם מדברים על אותה אהבה נכזבת של זוג שרוצה להתחתן, רוצה להיפגש, ואנחנו לא מאפשרים לו.

נסים זאב: חשבתי שאני פה באיזה סרט טורקי בכלל – –

עפו אגבאריה: כי אתה לא יודע.

נסים זאב: – – "כי עזה כמוות אהבה".

נסים זאב: תגידו לי, מה, אנחנו עד כדי כך מטומטמים?

נסים זאב: מדינה מתאבדת?

נסים זאב: שכחנו מדוע החוק הזה בא?

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם – –

עפו אגבאריה: – – –

נסים זאב: – – בעיצומה של האינתיפאדה ב-2002, כאשר באו גדודים מתאבדים לתחומי מדינת ישראל ורצחו פה אנשים ונשים וטף, סוף-סוף הפיוז של המדינה הזאת, של הממשלה הזאת ירד להם – – –

מגלי והבה: למה אתה – – –

נסים זאב: אני צועק כי הם לא שומעים, הם לא מבינים.

נסים זאב: אתה מדבר פה עם אנשים אטומים.

נסים זאב: מדברים לי פה על "חוק אהבה".

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, א.

מגלי והבה: יש אנשים ששומעים ומקשיבים, ואל תגיד "אטומים" לחברי הכנסת.

מגלי והבה: הם חברים שלך, קולגות שלך.

נסים זאב: אף אחד לא נפגע ממני, אני יכול לומר לך, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא מכיר מדינה בעולם שמוכנה לתת לאויבים שלה או לאזרחי מדינה עוינת שלה אזרחות.

נסים זאב: תגידו לי, איזו מדינה?

נסים זאב: אתה מכיר מדינה כזאת, אחמד טיבי?

נסים זאב: בארצות-הברית אתה יכול לראות שיבוא איזשהו תייר ויבוא להינשא וייתנו לו אזרחות?

נסים זאב: גם בארצות-הברית, אדוני היושב-ראש, אנשים שנשבעים אמונים למדינה שלהם – – –

עפו אגבאריה: אבל הוא נולד פה.

נסים זאב: אתה, סעיד, אם תרצה להיות אזרח אמריקני ייקח לך עשרים שנה – – –

עפו אגבאריה: לא רוצה להיות.

נסים זאב: אתה לא רוצה, גם לא רוצים אותך שם.

נסים זאב: אז זה בסדר.

עפו אגבאריה: אל תטעה, אני פה.

חנין זועבי: אתה מכיר כיבוש אחר בעולם?

נסים זאב: אני לא מכיר שחברת כנסת הולכת עם משט טורקי, יחד עם אויבי ישראל, כטרוריסטית, ויושבת פה על הבמה הזאת ומטיפה לנו פה מוסר.

נסים זאב: אין דבר כזה בעולם – –

חנין זועבי: אתה מכיר – – –

נסים זאב: – – רק במדינה מטומטמת כמו שלנו יכולים לאפשר לחברת כנסת כמוך לשבת פה.

קריאה: הוא צודק.

נסים זאב: אבל מה לעשות, אנחנו מדינה דמוקרטית.

נסים זאב: אבל גם למדינה דמוקרטית יש גבול, יש גבול גם להפקרות שלנו.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים להפקיר את דמנו, את בנינו, את נשינו ואת ילדינו.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שלא נשלה את עצמנו, כל בדואי היום לוקח ארבע עזתיות, וכל בדואי יש לו כמה וכמה נשים ואולי 20 ו-30 ילדים, ובאים ליהודה ושומרון וכאילו אנחנו צריכים לשחק את המשחק ההומני.

נסים זאב: והמטרה שלהם – – –

עפו אגבאריה: תלך לראש-העין, ייתנו לך עוד כמה נשים.

נסים זאב: המטרה שלהם היא ברורה וחד-משמעית, לשנות את הדמוגרפיה פה.

נסים זאב: הם רוצים להחזיר פה את זכות השיבה בצורה כזאת שלא תהיה לנו שליטה – אנחנו נעשה את זה לאט-לאט.

נסים זאב: ולכן הסיבה האמיתית שהרשות הפלסטינית – וצודק אבו מאזן שאומר: אני לא רוצה להקים מדינה יהודית.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: כי על זכות השיבה הוא לא מוותר.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים להיות עיוורים וסומים, אדוני היושב-ראש, ולכן החוק הזה צריך להיות לא לשישה חודשים וכל שישה חודשים שוב אנחנו מחזירים את הנושא הזה לדיון.

נסים זאב: צריך להאריך לפחות בשנתיים-שלוש.

נסים זאב: כל עוד מדינת ישראל נמצאת תחת איום ותחת הטרוריסטים שסובבים אותנו, אנחנו לא יכולים לאפשר דרך נישואים ודרך אהבה, כפי שכולם פה מדברים ומקשקשים, להרוס ולהחריב את מדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: לפי סעיף 44, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לראות בבקשת הממשלה הזאת הצעת אי-אמון בממשלה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אם כך, נא לשבת – – –

אחמד טיבי: בשם כל הסיעות כמובן.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: בבקשה, השר ארדן.

גלעד ארדן: כדי שההצבעה לא תידחה, הממשלה מבקשת לראות בהצעה כהצעת אמון ולהצביע היום.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אם כך, נא לשבת כל אחד במקומו.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על הצו.

מגלי והבה: כמובן לפי בקשת השר וגם חבר הכנסת טיבי לראות בזה הצבעת אי-אמון ואמון.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אם כך, אנחנו נצביע.

מגלי והבה: מי שיצביע בעד הצו כמובן – בעד האמון זה יהיה גם בעד הצו.

מגלי והבה: מי שיצביע נגד – זה יהיה בעד האי-אמון ונגד הצו.

מגלי והבה: הנקודה ברורה?

זאב אלקין: מי שבעד, הוא בעד הצו?

מגלי והבה: מי שבעד – הוא גם בעד הצו וגם בעד האמון.

מגלי והבה: מי שנגד – הוא נגד הצו וגם נגד האמון בממשלה.

מגלי והבה: עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 14 בעד בקשת הממשלה – 28 נגד – 9 נמנעים – אין בקשת הממשלה להאריך בצו את תוקפו של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג–2003, נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 28, נגד – 9.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע – –

אחמד טיבי: העצמאות לא הצביעו.

מגלי והבה: אל תפריע בשעת הצבעה, חבר הכנסת טיבי.

מגלי והבה: – – גם שהצו עבר וגם שהממשלה קיבלה את האמון.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/558).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 39) (מניעת פגישת אסיר עם עורך-דין מסוים), התשע"א–2011 – קריאה ראשונה.

מגלי והבה: יציג לנו את הצעת החוק השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם ולבקשכם לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מניעת פגישת אסיר עם עורך-דין מסוים), התשע"א–2011.

יצחק אהרונוביץ': עניינה של הצעת החוק שבפניכם הוא בהוספת עילה שתאפשר מניעת פגישה של עורך-דין מסוים עם אסיר, במקרה שבו קיים חשש ממשי כי תכליתה של הפגישה היא לצורך תיאום פעילות של ארגון טרור, והארכת פרקי הזמן הקבועים בסעיף 45א בהתייחס לכל רמה של ההחלטה.

יצחק אהרונוביץ': זכותו של אסיר להיוועץ עם עורך-דין הינה זכות אשר אין מחלוקת על חשיבותה, אך כאשר זכות זו מנוצלת לרעה, בנסיבות שבהן מטרת הפגישה אינה קבלת שירות מקצועי והיא מאפשרת ביצוע עבירה, לא עומדת לאסיר הזכות לקיים פגישה עם עורך-דין בתנאי החיסיון.

יצחק אהרונוביץ': בחוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 30) הוסף סעיף שהוראותיו מאפשרות למנוע או להפסיק פגישותיו של אסיר עם עורך-דינו בנסיבות שבהן יש חשד ממשי כי פגישת אסיר עם עורך-דין מסוים תאפשר ביצוע עבירה המסכנת את ביטחונו של אדם, את ביטחון הציבור, המדינה או את בית-הסוהר, או עבירה הפוגעת פגיעה ממשית במשמעת בבית-הסוהר העלולה להביא לשיבוש חמור בסדרי בית-הסוהר וניהולו.

יצחק אהרונוביץ': בתקופה שעברה מאז חקיקת הסעיף הסתבר כי העילות למניעת הפגישה אינן משקפות את הסיכונים הקיימים ואינן מאפשרות לרשויות הביטחון למנוע מפגשים אשר קיים חשש ממשי שהם משמשים לצורך תכנון עבירות ופגיעה בביטחון המדינה על דרך העברת מסרים בין גורמים שונים בתוך בית-הסוהר ומחוצה לו.

יצחק אהרונוביץ': על-פי מידע מודיעיני ניתן להצביע על מקרים שבהם קיים חשש ממשי כי עורכי-דין מסוימים מנצלים את האפשרות הניתנת להם להיכנס לבית-הסוהר לשם מתן שירות משפטי לאסירים, לצורך ביצוע תיאום פעילות הקשורה לארגון טרור.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, הסעיף כיום אינו מאפשר למנוע פגישות מהעילה הזאת, ולכן נדרש תיקון החוק.

יצחק אהרונוביץ': מטרת הצעת החוק הינה לתת כלים להתמודדות עם ניצול לרעה של כלי זה על-ידי הוספת עילה שתאפשר מניעת פגישה של עורך-דין מסוים עם אסיר, במקרה שבו קיים חשש ממשי כי תכלית הפגישה היא לצורך תיאום פעילות של ארגון טרור.

יצחק אהרונוביץ': כולי תקווה שתיקון זה יסייע למנוע ניצול לרעה של הכניסה לבתי-סוהר לשם מתן שירות משפטי לאסירים לצורך ביצוע תיאום פעילות הקשורה לארגון טרור.

יצחק אהרונוביץ': אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון פנים, לשר אהרונוביץ.

מגלי והבה: אנחנו מזמינים את ראשון המתדיינים שנרשמו – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: מי שרוצה להירשם – עכשיו, ואם לא – אנחנו סוגרים את הרשימה.

אברהם מיכאלי: כל כך שכנעת, אדוני השר – – –

יצחק אהרונוביץ': גם אותו אני אשכנע.

מגלי והבה: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, זה עוד חוק שהוא גם חמור וגם מסוכן שהממשלה מביאה לכנסת, ולא רק שאין בו צורך, אלא שיש בו נזק מאוד-מאוד כבד וגדול.

דב חנין: החוק, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, עוסק באחת מזכויות היסוד הבסיסיות ביותר בעולמם של חשודים, של עצורים, של עצירים ושל אסירים, וזוהי הזכות להיפגש עם עורך-דין.

דב חנין: זו אינה זכות יתר.

דב חנין: זו אינה פריווילגיה; הזכות להיפגש עם עורך-דין היא חלק בלתי נפרד מהזכות של אסיר ועציר לקבל הגנה משפטית, ובלי הזכות לקבל הגנה משפטית אין מערכת משפט ואין מערכת צדק.

יצחק אהרונוביץ': זה לא נכון.

דב חנין: מה שהחוק הזה עושה, אדוני השר – הוא מאפשר תקופות ארוכות מאוד של מניעת פגישה עם עורך-דין.

דב חנין: אני אתן לך, אדוני השר, דוגמה, אני פשוט קורא את מה שכתוב בחוק.

דב חנין: למשל, גם היום נציב בתי-הסוהר, בהסכמת פרקליט המדינה או המשנה לפרקליט המדינה, יכול להורות על מניעת פגישה עם עורך-דין – היום זה חמישה ימים, את זה אתם רוצים להאריך ל-14 ימים.

דב חנין: בית-המשפט המחוזי, שהיום יכול להורות על מניעת פגישה עם עורך-דין לתקופה של 21 יום, יכול, אדוני היושב-ראש, להורות על מניעת פגישה עם עורך-דין – אני קורא את מה שכתוב – לתקופה של חצי שנה.

דב חנין: חצי שנה מניעת פגישה עם עורך-דין.

דב חנין: גבירותי ורבותי, אתם יודעים על מה אנחנו מדברים פה?

יצחק אהרונוביץ': בית-המשפט.

דב חנין: אתם יודעים על מה אנחנו מדברים פה?

דב חנין: כאשר אדם אינו יכול להיפגש עם עורך-דין חצי שנה, ואת התקופה הזאת, אגב, אפשר להאריך, אנחנו בעצם מדברים על כך שלאדם הזה לא תהיה הגנה משפטית.

דב חנין: עכשיו, על מי אנחנו מדברים?

דב חנין: האם אנחנו מדברים על מניעת פגישה עם איזשהו גורם עברייני?

דב חנין: אנחנו הרי מדברים על מניעת פגישה עם עורך-דין ישראלי, שיש לו רשיון ישראלי.

דב חנין: אם, אגב, יש חשד נגד עורך-דין שהוא עבריין, או שהוא משתף פעולה עם טרור, או אני לא יודע מה – גונב, או עושה דברים אסורים, תיקחו ממנו את הרשיון.

דב חנין: אני לא בעד עורכי-דין עבריינים.

דב חנין: אם יש עורך-דין שעושה עבירה על החוק, אסור לו בכלל להיות עורך-דין.

דב חנין: אבל הזכות להיפגש עם עורך-דין היא זכות בסיסית.

דב חנין: גם כשאנחנו מונעים 21 יום להיפגש עם עורך-דין, זו מניעה מרחיקת לכת – מה שקיים היום בחוק.

דב חנין: כשאתם מציעים לנו להאריך את האפשרות הזאת לחצי שנה, ואחר כך עוד להאריך את זה – להאריך מעבר לחצי שנה, חצי שנה זה תקופה אחת, אני חושב, עמיתי חברי הכנסת, שאנחנו פשוט, באמת מוותרים על היכולת שלנו לקיים מערכת משפטית אמיתית.

דב חנין: אני מקווה שהמטרה איננה לחסל את מערכת המשפט ומערכת הדיון המשפטי.

דב חנין: גם אנשים שעצורים בעבירות ביטחוניות אמורים לקבל הגנה משפטית – יכול להיות גם שהם לא אשמים; לא כל מי שנעצר בעבירות ביטחוניות הוא אשם וידוע מראש שהוא אשם.

דב חנין: אתה צריך לאפשר – אנחנו צריכים לאפשר, החברה צריכה לאפשר – הגנה משפטית לאנשים, גם בעבירות ביטחוניות, ומה שנעשה בחוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, הוא פשוט שבירת כל הכללים של המשפט הפלילי, כפי שאני למדתי, וכפי שגם לימדתי אותם.

דב חנין: אתם מייצרים פה משפט שאין בו הגנה, ובמשפט שאין בו הגנה אין גם משפט.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 39) (מניעת פגישת אסיר עם עורך-דין מסוים), התשע"א–2011, בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 39) (מניעת פגישת אסיר עם עורך-דין מסוים), התשע"א–2011, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 16, נגד – 4.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להמשך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: [מס' כ/335; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ב, עמ' 6657; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, חברי חברי הכנסת: הצעת חוק החוזים (חלק כללי) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק החוזים (חלק כללי) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011.

דוד רותם: מטרת הצעת החוק היא לנסח מחדש את כללי הפרשנות לחוזים באופן שיגביר את הוודאות המשפטית ויבטיח היצמדות מרבית להסכמות שהיו בין הצדדים בעת כריתת החוזה.

דוד רותם: כלל הפרשנות הקבוע כיום בסעיף 25(א) לחוק החוזים (חלק כללי), התשל"ג–1973, קובע כי חוזה יפורש לפי אומד דעת הצדדים כפי שהיא משתמעת מתוך החוזה ובמידה שאינה משתמעת ממנו מתוך הנסיבות.

דוד רותם: כלל הפרשנות הקיים, כפי שפורש על-ידי בית-המשפט העליון בפסק-דין בעניין "אפרופים", מעניק משקל שווה בפרשנות החוזה ללשון החוזה ולנסיבות כריתתו.

דוד רותם: פרשנות זו שניתנה לחוק בהלכת אפרופים יצרה חוסר ודאות משפטית ופתחה פתח לריבוי מחלוקות והתדיינויות, להתמשכותם של הליכים משפטיים ולהגברת העומס על מערכת המשפט.

דוד רותם: יתירה מזאת, המציאות המשפטית שנוצרה בשל פסק-הדין החלישה את עקרון היסוד העומד בבסיסו של כל חוזה – היותו ביטוי של הסכמה רצונית שהצדדים הגיעו אליה, כפי שהיא משתקפת בלשון החוזה.

דוד רותם: נוכח האמור, מוצע לנסח מחדש את כלל הפרשנות באופן שיעניק משקל משמעותי ללשונו של החוזה, מקום שבו דעתם של הצדדים משתמעת במפורש מלשון החוזה.

דוד רותם: עוד מוצע לקבוע כי במקרה שבו יש כמה פירושים אפשריים, יעוגן בחוק הכלל שכבר אומץ בפסיקה בדבר פרשנות נגד המנסח.

דוד רותם: עיגון כלל זה צפוי לעודד הקפדה על עריכת חוזים ברורים ועל ניסוחים בהירים ולהביא לצמצום המחלוקות בפירושם, וגם לייעול של ממש באופן הדיון וההכרעה במחלוקות המגיעות לפתחו של בית-המשפט.

דוד רותם: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

דוד רותם: אני רוצה להודות, אדוני היושב-ראש, מראש, ליועצת המשפטית ולעוזרה, עורך-הדין – – –

קריאה: – – –

דוד רותם: וכן למנהלת הוועדה, וכן לחבר הכנסת יריב לוין, מי שהיה ממלא-מקום יושב-ראש לשכת עורכי-הדין, על הצעת חוק מופלאה שהוא הגיש.

דוד רותם: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: נאפשר לך להגיע למקום ונעשה הצבעה על הצעת החוק גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית.

מגלי והבה: כיוון שלחוק אין הסתייגויות, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה – הצעת חוק החוזים (חלק כללי) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 16 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק החוזים (חלק כללי) (תיקון מס' 2) עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: יושב-ראש הוועדה אישר לי לעבור לקריאה שלישית.

מגלי והבה: אנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק החוזים (חלק כללי) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שחוק החוזים (חלק כללי) (תיקון מס' 2), התשע"א–2011, עבר בקריאה שלישית ויתוקן גם בספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: אתה רוצה להודות?

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להודות קודם כול ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם, שבאמת מעבר לתפקידו כיושב-ראש הוועדה אני יכול לומר בחוק הזה – – –

דוד רותם: רגע, סליחה, אפשר להגביר את הרמקולים, בבקשה?

יריב לוין: אני אדבר יותר חזק, זה יפתור את הבעיה.

יריב לוין: – – – בחוק הזה באמת תרם גם תרומה מקצועית וגם תרומה עניינית מכרעת, שאפשרה את השלמתו באופן הזה.

יריב לוין: לשר המשפטים יעקב נאמן, לעוזרו גלעד סממה, לרני נויבואר ממשרד המשפטים והצוות שעבד אתה, לעורך-הדין ד"ר ליפא מאיר ולעורכת-הדין רונית פרל, שתרמו גם הם.

יריב לוין: אני רוצה להודות לצוות הוועדה בראשות מנהלת הוועדה דורית ואג ולייעוץ המשפטי של הוועדה.

יריב לוין: לעוזרים שלי, מיכל, לילך ורועי.

יריב לוין: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שעשינו כאן שני דברים חשובים מאוד.

יריב לוין: האחד – ביטלנו סוף-סוף את הלכת אפרופים שגרמה נזק עצום לחיי המסחר ולוודאות המשפטית, והכנסת, אדוני, וזה דבר לא פחות חשוב, הוכיחה היום שכאשר בית-המשפט העליון קובע הלכה או פוסק פסיקה שאינה במקומה, אנחנו יכולים להתערב, מסוגלים להתערב ויכולים לתקן, ויכולים בסופו של דבר לומר באופן הברור ביותר וגם לעשות.

יריב לוין: הכנסת, שמייצגת את רצון העם, אמונה על החקיקה, ובמקום שצריך, צריכה לחוקק גם כאשר הדברים באים כדי לשנות מהלכות פסוקות של בית-המשפט.

יריב לוין: אני חושב שהתקדים שעשינו היום בעניין הזה – אני מקווה שהוא סימן לבאות.

יריב לוין: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: [נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 8), התשע"א–2010.

מגלי והבה: יציג את ההחלטה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאלי, תודה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 8), התשע"א–2010, התקבל בכנסת ביום 13 בדצמבר 2010, ו' בטבת התשע"א.

דוד רותם: בשל השמטה מקרית, ההוראה בסעיף 9 לחוק המתקן, אשר עניינה תיקון עקיף לחוק הסיוע המשפטי, התשל"ב–1972, המרחיב את סמכות בית-המשפט למנות עורך-דין לייצוג הורה בהליכים מסוימים לפי חוק אימוץ ילדים, הופיעה בחוק המתקן כפי שהתקבל בכנסת בנוסח חלקי שאינו משקף את הנוסח המלא שאישרה ועדת החוקה, חוק ומשפט לקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: היום החליטה הוועדה כי נפלה טעות בנוסח, וביקשה שהנושא יתוקן בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948.

דוד רותם: הנוסח הנכון הוא כדלהלן: בסעיף 9 לחוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 8), התשע"א–2010, (להלן: החוק), המתקן את חוק הסיוע המשפטי, התשל"ב–1972, במקום פרט (5) המובא בו צריך להיות: "(5) להורה לפי סעיף 24 לחוק אימוץ ילדים, התשמ"א–1981, בכל הנוגע – (א) לייצוג בהליכים לפי סעיפים 10, 12(ג), 13 ו-13(א) לחוק האמור – וסעיפים 3 ו-4 לא יחולו.

דוד רותם: (ב) לייצוג בערעור על החלטה בהליכים לפי סעיפים 10, 12(ג), 13 ו-13א לחוק האמור – וסעיף 3 לא יחול".

דוד רותם: תחילתו של התיקון ביום תחילתו של החוק.

זבולון אורלב: איזה חוק מתקנים בדיוק?

דוד רותם: חוק אימוץ ילדים של חבר הכנסת זבולון אורלב.

אברהם מיכאלי: תגיד את זה בקול רם.

דוד רותם: חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 8), של חבר הכנסת זבולון אורלב – אחד התיקונים החשובים ביותר שנעשו בחוק הזה.

דוד רותם: אנחנו מאוד מודים לך גם על זה שהפנית את תשומת לבנו לטעות שנפלה.

דוד רותם: אני רוצה להודות שוב למנהלת הוועדה, הגברת דורית ואג, ולעורך-הדין שטרן, יועצה המשפטי של הוועדה, שסייע בידנו רבות.

דוד רותם: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: יישר כוח גם ליושב-ראש הוועדה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הכול התקבל.

מגלי והבה: בסדר.

מגלי והבה: נאפשר ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להגיע למקומו.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 18 בעד ההחלטה – 8 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר תיקון טעות בחוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 8), התשע"א–2010, נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהתיקון של החוק התקבל.

מגלי והבה: אדוני רוצה להודות?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: – – –

מגלי והבה: לא.

קריאה: – – –

מגלי והבה: אני יודע.

מגלי והבה: זה – כי הוא – – –

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת, ולאחר מכן נזמין את חבר הכנסת אורלב.

יובל שטייניץ: עשית רק הצבעה אחת?

מגלי והבה: לא צריך הצבעה שנייה ושלישית כי זה תיקון שמוגדר בחוק.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 6), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: תודה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: [מס' כ/357; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 14705; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19), התשע"א–2011, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מגלי והבה: יציג במקום יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת זבולון אורלב, שגם הוא חבר ועדת הכספים.

זבולון אורלב: אני בשם יושב-ראש ועדת הכספים.

מגלי והבה: ודאי, ודאי, אבל צריך להגיד את זה, שאתה חבר וחבר רצוי.

מגלי והבה: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר האוצר, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת החוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19), התשע"א–2011.

זבולון אורלב: הצעת חוק זו מקורה בהצעת חוק פרטית שהוגשה על-ידי חברי הכנסת זבולון אורלב, דוד אזולאי, דב חנין, יוחנן פלסנר, מרינה סולודקין, אריה ביבי, אריה אלדד, איתן כבל, עינת וילף, אורי מקלב ומשה גפני.

זבולון אורלב: הצעת החוק מבקשת לקבוע בחוק הנחה בתשלום ארנונה לנכס שהוא בית-ספר שדה, בדומה להנחה הקבועה היום בחוק לאכסניות נוער.

זבולון אורלב: התנאים למתן הפטור לבית-ספר שדה הם: בית-הספר מוחזק על-ידי עמותה הפועלת שלא למטרת רווח, שבחזקתה לפחות שבעה בתי-ספר שדה, שמספר המיטות בהם לפחות 1,800 ולפחות מחציתם בנגב או בגליל.

זבולון אורלב: בנוסף נדרש כי בשנה שקדמה לשנה שבה מבוקשת ההנחה, 60% לפחות מהמתאכסנים בבית-הספר היו מתחת לגיל 21, שכן בידוע בתי-ספר שדה משמשים בראש ובראשונה את מוסדות החינוך.

זבולון אורלב: מוצע גם כי תחילת החוק תהיה בתחילת שנת 2011.

זבולון אורלב: להצעת החוק אין הסתייגויות.

זבולון אורלב: לפיכך, אבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, הואיל ואני יוזם החוק, אז אני כבר אנצל את זה ואומר כבר את התודה וכך לא אצטרך לעלות שוב.

מגלי והבה: בבקשה.

זבולון אורלב: ברשותך, אני מבקש בראש ובראשונה להודות ליושב-ראש הוועדה, הרב משה גפני, שגם עשה אותי שליח מצווה להציג את החוק בפני הכנסת, ליועצות המשפטיות של הוועדה, שעושות עבודה מצוינת, עורכת-הדין שגית אפיק, שנמצאת פה, ועורכת-הדין ענת מימון, שגם נמצאת פה.

זבולון אורלב: תודה לך.

זבולון אורלב: למנהל הוועדה, טמיר כהן, שלא נמצא כאן.

זבולון אורלב: כמו כן, אברך את נציגת החברה להגנת הטבע שסייעה בידי ליזום את החוק ולהגיש אותו, גיתית ויסבלום.

זבולון אורלב: וגם, כמובן, תודה קבועה לעוזרים שלי, שוקי זוהר, חני ברלינר, מוטי עובדיה, הדובר, וליועץ הסיעה שלנו לענייני חקיקה, גיל ברינגר.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר רק עוד מלה אחת.

זבולון אורלב: אני חושב שזאת זכות גדולה לסייע לחברה להגנת הטבע, שהיא תוצרת ישראלית מאוד-מאוד מקורית, הזרוע המרכזית החינוכית והתרבותית של מדינת ישראל לקרב את בני הנוער וגם את המבוגרים לערכי טבע, לאהבת העם, לאהבת הארץ, להכרתה, ובוודאי להיות מסרים לערכים ציוניים ותרבותיים.

זבולון אורלב: ועל כן כולם יבואו על הברכה; גם שר האוצר, שהתלבט אם להגיש ערר על ההחלטה של ועדת שרים, ואני מודה לך שנענית, שאפשרת להעביר את החוק הזה.

זבולון אורלב: זה סך הכול 940,000 שקל לעשרה בתי-ספר שדה; סכומים שיעזרו מאוד לפתח את המערכת החינוכית ולאפשר לבתי-ספר שדה שיטיילו עמם יותר ויותר תלמידים.

יובל שטייניץ: אני מודה לאדוני ומתפלא על עצמי.

זבולון אורלב: אז תודה רבה, ואני אשמח גם אם אדוני, שר האוצר, ילחץ על הכפתור ויצביע בעד החוק.

זבולון אורלב: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

מגלי והבה: אם כך, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19), התשע"א–2011 – בקריאה שנייה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 1–2 – 4 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מגלי והבה: בעד – 4, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19), התשע"א–2011, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 6, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 19), התשע"א–2011, עבר, ויפורסם בספר החוקים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת לוין.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ועדת כנסת קבעה בישיבתה היום, כי הוועדה לקידום מעמד האשה תדון בהצעת חוק ייצוג הולם לנשים בוועדת חקירה ממלכתית ובוועדת בדיקה ממשלתית, התשע"א–2010, הצעת חברת הכנסת דליה איציק – פ/2651/18 – לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): תודה.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת לוין.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת כץ פה?

אברהם מיכאלי: אני אציג.

מגלי והבה: יש לך את הנוסח לפניך?

אברהם מיכאלי: הממשלה בעד או נגד?

מגלי והבה: יש לך את החומר לפניך?

אברהם מיכאלי: – – אין לי את הנוסח שהם רוצים.

מגלי והבה: אנחנו דוחים את זה.

מגלי והבה: היית, אדוני, יושב-ראש ועדה חרוץ, אז לא נעשה את העבודה במקום חברי ועדה, שבמקום שיהיו פה – אז חבל.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, אם כך, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ג בשבט התשע"א, 18 בינואר 2011, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.