ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 201, 2011-01-10 00:00

ראובן ריבלין: חברת הכנסת, גברתי, חברי הכנסת, היום יום שני, ה' בשבט התשע"א, 10 בחודש ינואר 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת לשבוע זה.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 39) (מניעת פגישת אסיר עם עורך-דין מסוים), התשע”א–2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 20) (הגנת קטין מפני פרסומים מזיקים), התשע”א–2011, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מקרקעי ישראל (תיקון מס' 3) (הגבלה על הקניה או העברה של זכויות במקרקעין לזרים), התשע”א–2011, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 31) (הפעלת מעלית שבת), התשע”א–2011, של חברי הכנסת אורי אורבך, חיים אמסלם ואיתן כבל.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2831/18 וכלה בהצעת חוק פ/2845/18 – הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – הטבה לעובדי כפייה), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת זבולון אורלב וזאב בילסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להכרה במרכז הארגונים לניצולי השואה בישראל, התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – הגבלת מי שיש לו חוב של ארנונה או אספקת מים להיבחר), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת וזאב בילסקי; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – דין משמעתי לרבני ערים), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת שלמה מולה ואורית זוארץ; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – עידוד ייצוג לצעירים), התשע"א–2011, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק קביעת הזמן (תיקון – הארכת שעון הקיץ), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת דליה איציק, זבולון אורלב, ציפי חוטובלי ויוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שירותים לאזורי תעשייה), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מעונות יום שיקומיים (תיקון – מעון יום שיקומי ייעודי לילדים עם אוטיזם), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון, זבולון אורלב, עמיר פרץ, אלכס מילר ומיכאל בן-ארי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – שעות עבודה של אם עובדת), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת דליה איציק וחיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשע”א–2011, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, חיים אורון ואילן גילאון; הצעת חוק הפיקוח על איכות המזון במוסדות חינוך והגנה על בריאות התלמיד, התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת דני דנון; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – העדפת משפחה מדרגה ראשונה כמשפחה אומנת), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – סייגים לחסינות), התשע”א–2011, מאת חברת הכנסת מירי רגב; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – חבר המושבעים), התשע”א–2011, מאת חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצוי נפגעי אסון טבע (פיצוי לנפגעי שרפה), התשע”א–2011,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת פניה קירשנבאום, ליה שמטוב ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: הקיצוץ של ממשלת נתניהו בתקציבי המגזר הדרוזי והצ'רקסי;

ראובן ריבלין: יש לנו איזושהי בעיה קטנה, כבוד שר המשפטים.

ראובן ריבלין: השר המשיב אינו נוכח, וכמצווה על-פי התקנות – השר ברוורמן פה, אנחנו פותחים את ישיבת הכנסת בהצעת אי-אמון ואין בלתה.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, לא יכולים להעלות שום דבר אחר, השר ברוורמן נמצא פה.

ראובן ריבלין: בפנינו היום שתי הצעות אי-אמון בממשלה: האחת של סיעת קדימה והשנייה של סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד – להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: ההצעה של סיעת קדימה תנומק על-ידי סגן יושב-ראש הכנסת, סגן השר לשעבר מגלי והבה, בכותרת:

ראובן ריבלין: הקיצוץ של ממשלת נתניהו בתקציבי המגזר הדרוזי והצ'רקסי.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: השר נמצא פה ושומע את דבריך ואתה מוזמן לעלות לבמה ולנמק את הצעת האי-אמון.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, האורחים הנכבדים, נציגי הרשויות המקומיות של הכפרים הדרוזיים והצ'רקסיים, כשאני עומד כאן ומגיש אי-אמון בממשלת נתניהו, ממשלת ישראל – ובמקרה זו פעם ראשונה בתולדות הכנסת שמוגש אי-אמון בנושא קיצוץ התקציב לדרוזים ולצ'רקסים – אני מרגיש שאני מדבר מגרונם של אלפי הדרוזים והצ'רקסים, תושבי מדינת ישראל, שמרגישים את עצמם, ככל שהמדינה מתקדמת בגיל – הגענו ל-62 שנים – אנחנו רואים עד כמה הקיפוח, זעקת הקיפוח שלהם בכל תחומי החיים מגיעה ומשמיעים אותה לנו, כנציגי ציבור, לכל מי שמבקר במגזר הזה.

מגלי והבה: כחבר ועדת הכספים החלטתי – אומנם התקציב עבר לפני שבועיים, אבל החלטתי להגיש אי-אמון בשביל להביא את הזעקה הזאת לבית-המחוקקים במדינה הזאת, כי מהממשלה הזאת אין לנו הרבה תקוות, כפי שהתברר עד עכשיו.

מגלי והבה: כשהחלטתי להביא את זה לדיון, אני יודע גם כמה הממשלה הזאת, האוצר, היה אכזרי בקיצוץ התקציב בסעיפים השונים שנוגעים למגזר הדרוזי.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים, אדוני, גם אתה בין הוותיקים – ב-1987 הוחלט על חוק השוויון לאזרחי מדינת ישראל הדרוזים והצ'רקסים.

מגלי והבה: החקיקה הזאת חודשה ב-1991 ורק ב-1996 החליטו לתת סיעוף תקציבי לתקציבי הבסיס לדרוזים ולצ'רקסים.

מגלי והבה: אני הייתי מעדיף לדבר על כל אוכלוסיית ישראל, אבל היום אני ממקד את האי-אמון בנושא הזה, מסיבה אחת פשוטה – זו אוכלוסייה, דרך אגב, שהרבה מאזרחי ישראל שרואים אותנו ומסתכלים עלינו יודעים כמה האוכלוסייה הזאת נתנה ותורמת ומוכנה להקריב את עצמה למען המדינה הזאת, וכמה הממשלה הזאת כפוית טובה.

מגלי והבה: אנחנו רואים את זה.

מגלי והבה: הדור הזה, של לבוא ללטף אותנו על הכתף ולהגיד: חברים, מה שמגיע לכם אתם תקבלו, ואנחנו רואים שזה לא מגובה אלא מקוצץ – האכזבה יותר גדולה.

מגלי והבה: כשאני מסתכל ורואה את סעיפי התקציב, אנחנו מדברים על קיצוצים באחוזים בלתי נסבלים.

מגלי והבה: אני מדבר על 34.8% קיצוץ בתקציב הבסיס של המגזר הדרוזי והצ'רקסי, מבלי להיכנס למצב הרשויות המקומיות, מבלי להיכנס למצב הפיתוח, השיכון, וכל מה שקורה במגזר הדרוזי.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על תוכניות, אדוני יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה הרי תמיד מקשיב, היו ראשי ממשלות.

מגלי והבה: היה יצחק רבין, זיכרונו לברכה, שהחליט לעשות תוכנית חומש למגזר הדרוזי, והיישום שלה התחיל בממשלה הראשונה של ביבי נתניהו; היא נוצלה עד השקל האחרון.

מגלי והבה: היתה ממשלה שלנו, של ראש הממשלה שרון, שהחליטה לעשות תוכנית תלת-שנתית – ואני מדבר על סכום של 475 מיליון ש"ח – שגם נוצלה עד תומה.

מגלי והבה: ב-2006, אדוני יושב-ראש הכנסת וחברי חברי הכנסת, זוכרים פה חברי, ב-31 ביוני 2006, למרות הקיצוצים – –

אבי דיכטר: 30 ביוני.

מגלי והבה: 30 ביוני, נכון.

מגלי והבה: – – החליטו להקצות תוכנית תלת-שנתית שתיתן מענה בשלוש שנים לאוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית בכל תחומי החיים: אם זה בשלטון המקומי, אם זה בתחבורה, אם זה בשיכון.

מגלי והבה: עד סוף שנת 2008 לא הצליחו לסיים את התוכנית הזאת.

מגלי והבה: ניצלו 187 מיליון ש"ח מתוך התקציב הזה, ובאה אותה ממשלה והחליטה להאריך, לתת ארכה, עד 2011, כדי לנצל את התקציב הזה.

מגלי והבה: כשבאנו לאשר ולהסתכל מה בעצם התקציבים שהוסיפו לנו הממשלות, ממשלת נתניהו, קיבלנו את התשובות: אתם תקבלו את השארית של אותה תוכנית, ינסו ליישם אותה.

מגלי והבה: וכשאנחנו באים ובודקים הלכה למעשה בתוך תוכניות התקציב, אנחנו רואים, אדוני היושב-ראש, תמונה מזוויעה כשאנחנו מדברים על החינוך.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על החינוך, אדוני היושב-ראש, אתה רואה כיצד אנחנו ירדנו מקרוב ל-20 מיליון שקלים – כאילו ראו קצת שינוי בתוצאות, בהישגי החינוך, אז אמרו: בואו נוריד את התקציב.

מגלי והבה: אנחנו פונים לשר האוצר ולשר החינוך.

מגלי והבה: אומרים: אל תדאגו, הסעיפים האלה יוכנסו לתוך התקציב בתוכנית חמש-שנתית שתתחיל אחרי שאושר התקציב.

מגלי והבה: מאיפה ההבטחות האלה, מי יעמוד בהן?

מגלי והבה: מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אני לא יודע בראשות כמה ועדות הוא כבר עומד, הוא מתכנן תוכנית חמש-שנתית שהוא יקצה לה תקציב.

מגלי והבה: מאיפה, אני לא יודע – – –

רוחמה אברהם-בלילא: יבואו מהמיליארד שקל קיצוץ רוחבי שרוצים לעשות עכשיו.

רוחמה אברהם-בלילא: כל המיליארד שקל יהיה לטובת הדרוזים והצ'רקסים.

מגלי והבה: וכשאנחנו רואים, לצערי הרב, את התוצאות המעשיות, אנחנו רואים כמה שהזניחו אותנו ומחקו אותנו.

מגלי והבה: הבטחות, אני עוד לא ראיתי – יושב פה שר אוצר לשעבר ושר פנים לשעבר.

מגלי והבה: אדוני, אולי תגיד לנו, על הבטחות אתה יכול לבנות תקציב, שהן ישפרו את מצבן של הרשויות המקומיות?

רחל אדטו: אצל נתניהו אפשר – – –

מגלי והבה: אותן 14 רשויות מקומיות שיש לנו, דרך אגב, כולן בגירעון תקציבי – בגירעון תקציבי שלא אשמים בו אותם ראשי רשויות שנבחרו.

מגלי והבה: הם באו, מצאו גירעון תקציבי קיים, והגירעון הזה הצטבר.

מגלי והבה: ואותם ראשי רשויות, כשאנחנו מסתכלים עליהם, עושים כל מה שביכולתם להחזיק את עצמם.

מגלי והבה: וכשאנחנו מדברים על התוכניות שלהם ומענקי האיזון שהובטחו להם, הרי קוצצו 52% ממענקי האיזון לכלל היישובים בארץ.

מגלי והבה: והמשמעות, שאותם יישובים – אין להם אזורי תעשייה, אין להם מקורות הכנסה, כולם עברו תוכניות הבראה כפי שמתחייב בחוק, כולם עומדים בגביית הכספים כמו שצריך, כמו שמתחייב.

מגלי והבה: יושב פה יושב-ראש מועצת בית-ג'ן, היישוב שלי, שמגיע קרוב ל-80% בגביית מסים, 80%, אבל תשאלו אותו שאלה אחת – איזה פרויקט נעשה מאז עד היום ביישוב בית-ג'ן?

מגלי והבה: מאומה.

מגלי והבה: דרך אגב, יושב פה מזכיר המועצה הדתית של המגזר הדרוזי, היה להם תקציב – 2.5 מיליון שקלים.

מגלי והבה: הוא צריך לתת שירות לכל הדרוזים בישראל ב-2.5 מיליון שקלים.

מגלי והבה: כשאני מדבר על היישובים הצ'רקסיים – יושב פה נציג היישובים הצ'רקסיים – פנינה של יישובים.

מגלי והבה: תראו, היום אפילו פרויקט אחד לנשמה, שיכול להגיד: הנה, עשיתי משהו, הוא לא יכול.

מגלי והבה: הוא בקושי מסיים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: איפה סגן השר קרא?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה סגן השר קרא?

סעיד נפאע: – – – תצטט את הנתונים של מרכז המחקר של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה סגן השר קרא?

רוני בר-און: באוסטריה.

מגלי והבה: הבעיה שלנו, דרך אגב – אני פניתי וניסיתי "לגנוב סוסים" עם יושב-ראש ועדת הכספים, ערב התקציב.

מגלי והבה: אמר לי: בוא נפנה לנציגים שלכם בקואליציה.

מגלי והבה: אם היו עושים שריר, אולי זה היה מזיז משהו, אבל מתברר שכנראה כשאתה בשלטון ואתה לא דואג לאוכלוסייה ששלחה אותך, זו התוצאה.

מגלי והבה: והדבר החמור ביותר, חברי חברי הכנסת, כשאנחנו מדברים על מצב השיכון והזוגות הצעירים – היום, דרך אגב, אני מזמין את כל חברי הכנסת לבוא בימי א', כשחיילים חוזרים לבסיסים שלהם, ורואים את האוטובוסים מסיעים את החיילים, וחוזרים הביתה אחרי שלוש שנות שירות.

מגלי והבה: ניקח את היישוב דאלית-אל-כרמל, קרוב ל-18,000 תושבים.

מגלי והבה: כמה מגרשים חולקו בשנה האחרונה?

מגלי והבה: שניים.

מגלי והבה: כמה מגרשים חולקו בירכא, שיש שם ועדה קרואה?

מגלי והבה: שמונה.

מגלי והבה: כמה מגרשים חולקו בבית-ג'ן?

מגלי והבה: אפס.

מגלי והבה: למה?

מגלי והבה: כי אפילו בשנה שעברה נתנו לחייל צה"ל, היה פצוע מ"עופרת יצוקה" – – –

רחל אדטו: אטיאס יפתור את הבעיה.

רחל אדטו: ..

מגלי והבה: וכשאני רואה את הנתונים האלה, בטח אני גם יודע מה התשובה – תיכף יעלה השר ברוורמן ויגיד: יש לנו תוכניות, אנחנו מבטיחים לכם, אנחנו רוצים לתת לכם.

מגלי והבה: אני יודע גם מה התשובה.

מגלי והבה: הרי בוועדת הכספים אנחנו אישרנו לו תקציב למשרד שלו, 20 מיליון שקלים ללשכה שלו, ו-8 מיליון שקלים לחלק תקציבים לכל המגזר הערבי, ואולי לתת ליישוב אחד או שניים – – –

רחל אדטו: – – – קיבלת תשובה ביום רביעי האחרון, שמעת בעצמך את התשובה, שהם לא מתכוונים לתת – – –

מגלי והבה: אני יודע, אבל אני גם אומר לכם – אין בעיה של תקציב במדינה הזאת וכסף, יש בעיה של סדר עדיפויות.

מגלי והבה: וסדר העדיפויות של הממשלה הזאת – למחוק אותנו מעל המפה.

מגלי והבה: ככל שאתה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: עובדה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש חבר כנסת, אף חבר כנסת לא – – –

מגלי והבה: למה שיהיו?

מגלי והבה: את יודעת מתי נראה אותם?

מגלי והבה: כשמתקרבות הבחירות או כשיש פריימריס, יבואו ויטיילו ביישובים שלנו ויגידו: תצביעו לנו.

מגלי והבה: אבל זה נגמר.

מגלי והבה: האנשים שלנו כבר מבינים עניין.

מגלי והבה: מי שלא ייתן להם, מי שלא יטפח אותם – ואנחנו מבקשים בזכות, לא מבקשים נדבות.

רחל אדטו: איפה חמד עמאר?

מגלי והבה: לא יכול להיות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, כמה פעמים פניתי אליך בנושאי המגזר, ונלחמת להשיג, אבל זה לא שיטה.

מגלי והבה: אם בבסיס התקציב שלנו אין מי שידאג לנו, אנחנו נגיע למצב שגם אין לנו תקציבים ואין מי שיחשוב עלינו.

מגלי והבה: נכנס יושב-ראש ועדת הכספים עכשיו ואני רוצה להודות לו, כי, אדוני היושב-ראש ויושב-ראש ועדת הכספים, אתה זוכר שקיצצו לנו בבסיס התקציב את 64 מיליון השקלים שנשארו מהתוכנית התלת-שנתית.

מגלי והבה: ביקשנו שיחזירו את זה, ולא היו מוכנים להחזיר.

מגלי והבה: עשינו רוויזיה.

מגלי והבה: בזכות הרוויזיה שאני עשיתי – ותמך בי יושב-ראש הוועדה – הצלחנו לקבל מכתב הבטחה מיושב-ראש אגף התקציבים במשרד ראש הממשלה ש-52 מיליון שקלים, יחזירו אותם.

מגלי והבה: מאיפה הכסף הזה?

מגלי והבה: זה מאותה תוכנית תלת-שנתית שהממשלה שלנו עשתה.

מגלי והבה: הממשלה הזאת – עם הבטחות אנחנו יכולים לחיות, ועם הבטחות אנחנו יכולים כל הזמן ללכת לבנק ולפרוט את זה.

מגלי והבה: ראשי הרשויות שנמצאים פה – הגיע גם ראש מועצת דאלית-אל-כרמל; קודם דיברתי עליך, אדוני כרמל נסראלדין, אמרתי ששני מגרשים חולקו לחיילים משוחררים בשנה שעברה אצלך.

מגלי והבה: והבעיה של השיכונים, דרך אגב, במקומות שלנו מקצים מגרשים, אבל אף אחד לא יכול לעמוד במחירים.

מגלי והבה: למה?

מגלי והבה: כי ביטלו את מענקי האיזון, ביטלו את מענקי המקום שהיו נותנים אותם במשכנתאות וגם ביטלו את התקציב לתשתיות, לבניית תשתיות לאותם מגרשים מיועדים לבנייה.

מגלי והבה: חייל משוחרר לא יכול לעמוד במחיר של 300,000 שקלים לפני שהתחיל לבנות את הבנייה שלו – לשלם את הפיתוח, לשלם את המגרש, לשלם את ההתחברות לתשתיות.

מגלי והבה: אז מגרשים בודדים אולי יהיו קיימים, אבל אף אחד לא יכול לבנות בהם.

מגלי והבה: ואני רוצה להזכיר לך, אדוני, אותן החלטות חשובות שהחליטו – – –

ראובן ריבלין: הרי המגרש הוא לא עם תשתיות, הוא עם ערך שלילי.

מגלי והבה: נכון.

מגלי והבה: ודאי שהמגרש ללא תשתיות הוא עם ערך שלילי.

מגלי והבה: ואם תיקח את היישוב חורפיש, דרך אגב, נתנו להם שם במדרון, כשעלות המגרש היא פי כמה, כי בשביל לבנות וליישר את הקרקע שם אתה צריך גדר כזאת שעולה לך אולי במחיר הדירה שאתה רוצה לבנות.

מגלי והבה: ולמי?

מגלי והבה: לאותם זוגות צעירים, לאותם חיילים משוחררים – – –

ראובן ריבלין: טרסה צריך לבנות.

מגלי והבה: טרסות, נכון.

זאב בילסקי: קיר תומך.

מגלי והבה: וצר לי שחוץ מהשר ברוורמן, שיגיד לי – הוא מסכים אתי בכל מה שאני אומר, הוא יבטיח לי כל תקציב – כשהממשלה פה, ממשלה אטומה, שלא חושבת לא על העניים, לא על החלשים, כי מי שמקצה מיליארדים לתוכניות ולא חושב על האנשים החלשים, ולא חושב על העדות האלה שנתנו את היקר להן כדי שיוכלו להרגיש אזרחים, לראות את האור בקצה המנהרה, ומיום ליום המצב שלנו נעשה הרבה יותר גרוע, בכל התחומים – – –

ראובן ריבלין: אני אתן לך עוד שתי דקות כי הפריעו לך.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, היום, כשאנחנו באים ומסתובבים ביישובים, והאזרחים לא מבחינים בין חבר כנסת מהקואליציה לחבר כנסת מהאופוזיציה, מפנים אלינו את אותן הטענות ואומרים לנו: אתם לא יכולים להמשיך ולהיות נציגי ציבור כאן בבית הזה אם לא תשמיעו את זעקתנו על הקיפוח ועל הזלזול בכל ההתייחסות לתקציבים.

מגלי והבה: כי מי שרוצה להבטיח ומי שלא רוצה לקיים – אני שומע את כאבם של ראשי הרשויות, אני שומע את כאבם של אנשי הדת הדרוזית, אנחנו נפגשים מדי פעם ונפגשים בישיבות.

מגלי והבה: כל תפקידם של ראשי הרשויות, אדוני, הפך להיות: כיצד להבטיח שהמשכורת תשולם בסוף החודש.

מגלי והבה: אני בכוונה לא נכנסתי לפרטים, כמה הם מסובכים, ואיזה חוסר תקציבי יש.

מגלי והבה: ואפשר לפתור, אדוני, את בעיית המגזר הדרוזי והצ'רקסי; בכלל, את כל הבעיות של היישובים האלה.

מגלי והבה: אני ראיתי כמה מיליונים, לאן הלכו.

מגלי והבה: 800 מיליון ו-600 מיליון.

מגלי והבה: עיני לא צרה, לא בחרדים ולא באף אזרח אחר, אבל אותו מקבל החלטות, אותו שר אוצר, אותו ראש ממשלה, יכול להגיד: אני לא אתן לאוכלוסייה הזאת ליפול מתחת למים; אני לא אתן לאוכלוסייה הזאת, שנותנת לי את הכוח.

מגלי והבה: אני אביא נתון שאולי אזרחי ישראל, לא כולם מכירים אותו, אבל חלק מהחברים שלי, שרים לשעבר, אנשי ביטחון לשעבר, יודעים אותו: בגיוס האחרון, 83% בגיוס במגזר הדרוזי – והצ'רקסי.

מגלי והבה: אני לא שוכח – 59% מהם הולכים ליחידות קרביות.

מגלי והבה: מה יגידו אחר כך אותם חיילים שבאים הביתה?

מגלי והבה: אין לי איפה לבנות, אין לי מקום עבודה, אין לי אזור תעשייה.

מגלי והבה: קיפוח וקיפוח וקיפוח.

מגלי והבה: ואני לא פוטר מאחריות אף אחד מחברי הכנסת של הקואליציה, כי הם אישרו את התקציב הזה, והיו אתנו בדיונים, והיו אתנו בכל המקומות האלה.

מגלי והבה: אני יודע שהאי-אמון הזה מגיע, ובצדק, לממשלה הזאת, שבגללו היא תקום ותלך ותעזוב אותנו.

מגלי והבה: אולי יבוא מישהו שידע – שיש לו החמלה, שיש לו הרצון לעזור לשכבות החלשות, לעזור לאוכלוסייה שנתנה – אמרתי, אני, פעמים רבות, כקצין בצבא, שמופיע בכל במות העולם, שמוכן להקריב את עצמי ואת חיי למען מדינת ישראל, אז מה מדינת ישראל, אדוני ראש הממשלה נתניהו, מוכנה לתת לאוכלוסייה שלי?

מגלי והבה: רבים מאותם חברים שלי, שמסתכלים עלי, רואים: הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת.

מגלי והבה: אבל אני אומר לממשלה הזאת: את צריכה ללכת.

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני.

רחל אדטו: כי אתם לא עוזרים שום דבר להישרדות של הממשלה, פה הבעיה.

תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

כבוד השר ברוורמן ישיב על הצעת האי-אמון בשם ממשלת ישראל.

יצחק כהן: תודיע שאתה מתפטר, ברוורמן.

רוחמה אברהם-בלילא: שמה?

יצחק כהן: שהוא מתפטר.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרי שאתם תומכים בתקציב כזה, כמו – – –

בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, ידידי ראשי הרשויות, דרוזים, צ'רקסים, אנשי דת דרוזים, אני רוצה לפתוח – קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני מזועזע היום מהדברים שקורים במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: שמעתי את דבריו של שר החוץ אביגדור ליברמן, ולא יעלה על הדעת ששר חוץ יסית נגד ערבים – –

רוברט טיבייב: סליחה, אתה חבר בממשלה?

אבישי ברוורמן: – – נגד ארגוני שמאל, ויפעל לסתום את פיו של כל מי שלא מוצא חן בעיניו.

אבישי ברוורמן: זהו אחד הרגעים המבישים של ממשלת ישראל.

אבישי ברוורמן: רק הבוקר שמענו כי באינטרנט – –

קריאה: מה הוא אמר?

אבישי ברוורמן: – – מופצים איומים ברצח על המשנה לפרקליט המדינה, שי ניצן.

אלי אפללו: בקואליציה או באופוזיציה – אדוני השר, איפה אתה?

אבישי ברוורמן: מדובר בחצייה של כל הקווים האדומים – – –

רוברט טיבייב: של הממשלה הזאת.

חברי הכנסת, הוא משיב על הצעת אי-אמון שלכם.

אי-אפשר – אמרתם פעם אחת, בסדר.

אבל אם אתם רוצים להפריע, אני פשוט אוציא אתכם מהאולם.

רוברט טיבייב: – – –

חבר הכנסת טיבייב, אני מאוד מכבד קריאת ביניים.

גם חבר הכנסת אפללו בקי בנושא זה.

קריאת ביניים היא קריאת ביניים, אי-אפשר הפרעה.

בבקשה, אדוני.

אבישי ברוורמן: על משטרת ישראל למצוא את המסיתים ולמצות אתם את מלוא חומר הדין.

אבישי ברוורמן: העיתוי של הדברים איננו מקרי.

אבישי ברוורמן: יש כאן גל מסוכן של שנאת האחר, רדיפת השונה והשתקה של כל מי שדעתו שונה.

אבישי ברוורמן: המרחק בין סרטון שמתגלגל באתרי האינטרנט לבין רצח בדם קר הוא קטן מאוד.

אבישי ברוורמן: לא רק שכבר היו דברים מעולם, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם למה שהיה לפני כמה ימים בארצות-הברית, כאשר מסיתים בימין הקיצוני האמריקני התירו את דמם של אנשים במפלגה הדמוקרטית, וראיתם מה קרה לחברת הקונגרס היהודייה האמריקנית.

אבישי ברוורמן: אל לנו להתעלם מכך שמי שהעז לקרוא לרצוח את שי ניצן עושה זאת בטענה כי הוא אינו נחוש לחקור את ארגוני השמאל, חבר הכנסת חסון, באותה מידה שבה הוא חוקר את ארגוני הימין.

אורית זוארץ: – – –

אבישי ברוורמן: קריאה זו היא חלק בלתי נפרד מאותה רוח רעה הנושבת מתוך הבית הזה, שהביאה בשבוע שעבר להקמת ועדת החקירה לבדיקת ארגוני השמאל.

רוני בר-און: עוד לא, עוד לא.

אבישי ברוורמן: עדיין, בקריאה טרומית.

אבישי ברוורמן: תודה, אדוני שר האוצר לשעבר חבר הכנסת בר-און.

אבישי ברוורמן: חברים יקרים, כנסת ישראל אינה בית-דין שדה, ולא מתפקידה לחקור ולסתום פיות.

אבישי ברוורמן: בזמן האחרון נרקם בבית הזה תמהיל גזעני, מקארתיסטי, חוצה מפלגות, המסכן את עתיד החברה כולה ואת עתיד מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אני מכיר אותך שנים רבות, אנחנו חלוקים בנושא חלוקת הארץ, אבל אני יודע שאתה ליברל-דמוקרט.

אבישי ברוורמן: אני קורא לך לפעול בכל האמצעים – –

נסים זאב: מה הקשר לתקציב, אדוני השר, מה התקציב?

אבישי ברוורמן: – – למנוע את הקמתה של ועדת החקירה.

אלי אפללו: זה נכון.

אלי אפללו: מה עם התקציב?

אבישי ברוורמן: זוהי השעה להחזרת השפיות – –

אורית זוארץ: תתפטרו, תתפטרו.

אבישי ברוורמן: – – בתוך הבית הזה, ויפה שעה אחת קודם, וכאן חלק בהובלה שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: בכוחך להחזיר – תחזיר.

חברת הכנסת רוחמה אברהם.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני חוזר לנושא שאמרתם.

קריאות: – – –

חבר הכנסת כץ.

נסים זאב: כל אחד מאמין שהשפיות רק אצלו.

חבר הכנסת נסים, שכחתי לקרוא בשמך.

נסים זאב: כל אחד מאמין שהשפיות רק אצלו נמצאת.

נסים זאב: מה לעשות.

בסדר.

אבל הוא אומר – הוא נמצא על הדוכן.

אין צנזורה בכנסת.

אבישי ברוורמן: ידידי חבר הכנסת אפללו, אני חוזר לנושא התקציב, אבל אני חושב שגם אתה, ואני מכבד אותך, כששר חוץ במדינת ישראל – אני הייתי ביום חמישי ושישי בכינוס בין-לאומי של ייעוץ ל-G20 בפריס, עם שרים, כלכלנים, וגם דבריו של שר החוץ שם, עוד לפני שדיבר היום, מוציאים את דיבתה של ישראל רעה.

אבישי ברוורמן: וכששר החוץ משווה את ארגוני השמאל לארגוני טרור היום – חבר הכנסת חסון שאל אותי – בדבר הזה, כמו שקרה לגבי שי ניצן, הוא מתחיל לפעול כאן באותו צורה מסוכנת, שמסכנת את הדמוקרטיה הישראלית.

אורית זוארץ: תתפטרו.

אורית זוארץ: תתפטרו.

אבישי ברוורמן: הבית הזה חייב שתהיה – – – ולכן – אני אתייחס לנושא המקצועי, אבל אני בא עכשיו – בנושא הזה, רבותי, הכבוד שלנו, וזה לא משנה אם אתה בליכוד, או בחד"ש, או בקדימה – – –

רוברט טיבייב: – – –

אבישי ברוורמן: אני אענה לך על זה, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני מכיר אותך עוד מאופקים, אני יודע שאתה חבר כנסת מצטיין, אמרתי – אבל קרה פה דבר, וניצלתי את שתי הדקות שלי להתייחס אליו.

אבישי ברוורמן: ואת כל קריאות הביניים שלך תוכל לומר אחר כך.

אבישי ברוורמן: תודה לך.

אבישי ברוורמן: אני חוזר, אכן, לנושא המקצועי.

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר איוב קרא חזר, עכשיו אפשר לעשות הכול.

נסים זאב: אשריך, אדוני היושב-ראש – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ברוך הבא, איפה היית – – –

רבותי, רבותי, אומנם השר לא מוגבל בזמן, אבל הוא גם רוצה להשיב על הצעת האי-אמון, והיו לו דברים שהוא רצה לומר אותם.

נסים זאב: – – – ליברמן – – –

אני רק רוצה להפנות את תשומת לבך, אדוני, לכך שהממשלה, באמצעות סגן שר החוץ, הביעה את עמדתה פה.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להוסיף: אני רואה פה במקרה גם את השגריר הצרפתי, שנמצא כאן, ואני יודע היטב מה שהיה באמת – החוכמה שיוצאת עכשיו מפריס לגבי מדיניות חדשה, שבה לא יהיה רק הדיון של פריבטיזציה של הרווחים וקולקטיביזציה של ההפסדים, ואני שמח שגם אתה נמצא פה.

אבישי ברוורמן: אני בא עכשיו לנושא של הדרוזים והצ'רקסים.

אבישי ברוורמן: על שלושה חטאי ישראל ועל ארבעה לא אשיבנו.

אבישי ברוורמן: תרשה לי – – –

רוני בר-און: שלושה מה?

אבישי ברוורמן: על שלושה חטאי ישראל ועל ארבעה לא אשיבנו.

רוני בר-און: – – – דמשק.

אבישי ברוורמן: דמשק, אתה צודק.

אבישי ברוורמן: יש פה מישהו שעובד עם סוריה.

אבישי ברוורמן: כן.

ראובן ריבלין: יש "על שלשה פשעי דמשק".

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אני קודם כול עומד פה מול אחי – – –

נסים זאב: על כל פשעים תכסה אהבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני, באת היום במצב רוח מאוד יצירתי.

אבישי ברוורמן: קולך כארי – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוסקים כרגע – עם כל הכבוד לכם, אנחנו עוסקים כרגע במצבה של העדה הדרוזית והצ'רקסית בישראל.

ראובן ריבלין: אני חושב – באים אנשים מחוץ לעיר לשמוע דבר שחבר

ראובן ריבלין: כם העלה, אנחנו רוצים ומצפים לשמוע את מה שהשר אומר.

ראובן ריבלין: לא כדאי – אבל מה הדבר הזה?

ראובן ריבלין: תנו לו לדבר מלה.

ראובן ריבלין: הוא עוד לא התחיל לדבר, הוא דיבר קודם על דברים שעמדו לו על לבו, זו זכותו.

נסים זאב: רבע שעה מדבר, אבל לא על – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אבישי ברוורמן: תודה.

רוני בר-און: כבוד השר, אפשר לשאול שאלה?

אבישי ברוורמן: אדוני חבר הכנסת בר-און, תן לי לומר – דברי חכמים בנחת נשמעים – – –

רוני בר-און: ביקשתי לשאול אותו שאלה.

ראובן ריבלין: אני רשמתי לעצמי ואני אתן לך.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני קודם כול רוצה להוריד את מסך הצביעות מעל כנסות ישראל.

אבישי ברוורמן: החטא כלפי אזרחי ישראל הדרוזים והצ'רקסים יושב על כל הממשלות – אלה שיושבים פה ואלה שמתחלפים וחוזרים.

אבישי ברוורמן: אין ספק שממשלות ישראל לא עשו את מה שהאזרחים הנאמנים שיושבים כאן, היה מגיע להם.

אבישי ברוורמן: ואני ישבתי בממשלה, אני הייתי בעבר יושב-ראש ועדת הכספים, כשידידי השר בר-און היה שר האוצר, ולכן בוא לא נשחק את המשחק הזה לגבי הדרוזים והצ'רקסים, שפתאום קרה דבר.

אבישי ברוורמן: לכן, בוא נתייחס כרגע לנתונים.

אבישי ברוורמן: כי אחד הדברים שבהם המשחק הפוליטי בישראל הפך להיות כל כך רדוד – שכל מי שמחליף כיסא יורד בחמת זעם על השני כאילו הוא פושע גדול, וכשהוא מתחלף הוא מחליף את התקליט.

אבישי ברוורמן: אני חושב שכל ראשי הרשויות שיושבים פה למעלה, ואנשי הדת, יודעים שההזנחה שהיתה והבעיות שקיימות הן תוצאה של כמעט – חלק גדול מממשלות ישראל, רובן, להוציא בצורה משמעותית את רבין.

אבישי ברוורמן: היו שינויים על פני זמן, ולכן אני רוצה להתייחס לשינויים.

אבישי ברוורמן: רק דיבורים לא עושים שום דבר, ואחד הדברים שאני מקווה שבממשלה הבאה – אני מקווה שנהיה יחד בממשלה הבאה – בממשלה הבאה, שתשונה שיטת השלטון – –

רוני בר-און: גם בממשלה הזאת.

אבישי ברוורמן: – – תשונה שיטת השלטון, כדי שיהיה בו משטר יותר אפקטיבי לחלוקה, כולל שינויים במינהל – תפתור חלק מהבעיות, כי אלה שיושבים כאן למעלה יודעים שאלה שישבו כאן יחזרו כאן, והנאומים הם לא כל הדבר.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני בא לגבי התוכניות הספציפיות, כי דווקא בממשלה הזאת, דווקא ממשלת נתניהו, שיש לי ביקורת עליה בהרבה דברים – למשל היה לי ויכוח עם ידידי השר בר-און, שאני מכבד ומעריך – – –

מרינה סולודקין: אבל אתה בפנים, מה זה "ביקורת"?

אבישי ברוורמן: אני ישבתי בממשלות הקודמות וראיתי – חלק מכם ביקרתי גם כן.

אבישי ברוורמן: אנחנו במשטר מאוד משונה בישראל.

אבישי ברוורמן: למשל, אני חשבתי שהיו צריכים להרחיב את מסגרת התקציב – לא בצורה משמעותית, כדי להוסיף תקציבים מסוימים.

אבישי ברוורמן: היתה לי מחלוקת עם שר האוצר, לא הצלחתי.

אבישי ברוורמן: דווקא בממשלה הזאת הצלחנו לשכנע לכיוון שבו הקצאת התקציבים וחלק מהנושאים, כולל בנושאים האלה – יותר משמעותי.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

אבישי ברוורמן: לכן אני בא ואומר עכשיו דברים ספציפיים לפרוטוקול, כי בסופו של דבר זכות הצעקה ננצרת בכנסת, אבל הפרוטוקול רושם את הדברים גם בעבר וגם היום.

אבישי ברוורמן: אבל אני מסכים לחלוטין עם דבריו של סגן השר לשעבר מגלי והבה, שלגבי כל הדברים שלא נעשו צריכים לעשות הרבה הרבה יותר.

אבישי ברוורמן: גם במקומות הקיצוץ יש לי הצעות איפה לקצץ, וגם אמרתי אותן בעבר, גם לשר האוצר הקודם.

אורית זוארץ: התקציב עבר לפני שבוע.

אורית זוארץ: אי-אפשר לקצץ מאפס.

רוברט טיבייב: אפס תקציב – – –

אבישי ברוורמן: תוכנית ה-800 מיליון, אני רוצה להסביר דווקא לציבור שיושב כאן, מכיוון ששמענו רבות על עשרות מיליארדים שהוקצו על-ידי הרבה ממשלות לכל המקומות.

אבישי ברוורמן: חולשתן של כל ממשלות ישראל שהן מכריזות והן חלשות בביצוע, והדבר הזה לא שונה מרוב הממשלות.

אבישי ברוורמן: לכן החלטנו ללכת על תוכנית מתוחמת של 800 מיליון שקלים ל-13 יישובים – –

אורית זוארץ: איזה יישובים?

אורית זוארץ: איפה הדרוזים והצ'רקסים?

אבישי ברוורמן: – – ל-13 יישובים שיש להם מאסה קריטית של 20,000–30,000, שיש להם ראש עיר או ראש מועצה נבחר – יושב פה ידידי כרמל, אני רואה אותו, נמצא כאן, והוא חלק מהתוכנית.

אבישי ברוורמן: אני לא רואה את וג'יה כיוף, הוא פה?

ראובן ריבלין: אל תשאל את היציע.

אבישי ברוורמן: סליחה, תודה.

אבישי ברוורמן: אני לא כל כך אמון על הפרוטוקול כמוך, ואני מודה לך.

ראובן ריבלין: אז אני מסביר.

אבישי ברוורמן: 13 יישובים, התוכנית מחולקת בין ארבעה משרדים ביצועיים שונים: בתמ"ת – דגש על פיתוח אזורי תעשייה, הרחבת אזורי תעשייה קיימים, הכשרות מקצועיות ועידוד יזמות.

אבישי ברוורמן: תחבורה – בדגש על תחבורה ציבורית, הפעלת קווים ובניית תחנות.

אבישי ברוורמן: בינוי ושיכון – תוכניות מפורטות.

אבישי ברוורמן: זו פעם ראשונה שיש החלטה במדינת ישראל, שלא היתה מעולם, שבה שכנענו את משרד השיכון והמינהל – כי אחת הטענות של יהודים שאינם מבינים כלל, כאשר יהודים מתקיפים אותי אישית, ורבים אחרים שאומרים: תגידו לי, למה אתם מתנגדים להריסת בתים אצל הדרוזים, אצל הצ'רקסים, אצל הבדואים, וגם אצל חלק מהערבים?

אבישי ברוורמן: אם בתל-אביב בונים לא כחוק, מותר להרוס?

אבישי ברוורמן: והתשובה שלנו היא שלצערי חלק מהדברים שרוב אזרחי ישראל היהודים, להוציא חברי כנסת שבקיאים, לא מבינים, שכל ממשלות ישראל לא התקדמו בתוכניות המיתאר לאוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית.

אבישי ברוורמן: סוף כל סוף עכשיו מגיעים ל-80% – ב-80% מהיישובים – תוכניות מיתאר.

אבישי ברוורמן: אבל אחרי תוכניות מיתאר יש כסף לתכנון מפורט.

רוני בר-און: – – –

אבישי ברוורמן: מכיוון שברשויות אין כספים לתכנון מפורט – –

אריה ביבי: תסלח לי, זו זריית חול בעיניים, ומה שאתה בא הנה – נותן נאום בחירות, עם כל הכבוד.

אבישי ברוורמן: – – פעם ראשונה הועברו כספים לתכנון מפורט – – –

רוני בר-און: זה לא נכון.

רוני בר-און: אתה אומר דבר לא נכון.

אריה ביבי: מאיפה אתה ממציא את זה?

ראובן ריבלין: אתה חושב שזה לא נכון.

ראובן ריבלין: תהיה לך הזדמנות, חבריך ייתנו לך לדבר, תעלה אחריו, כאשר יגמרו ונתחיל את הדיון הכללי – – –

רוני בר-און: אי-אפשר להטעות את הכנסת.

רוני בר-און: אפשר לא לדעת.

רוני בר-און: אני מניח, לטובתו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, ברגע שנדמה לך שלא נכון, אנחנו צריכים להפסיק את ישיבת הכנסת?

ראובן ריבלין: תראה לי איפה זה כתוב בתקנון, אני מייד אפסיק.

רוני בר-און: לא ביקשתי להפסיק.

רוני בר-און: זכותי למחות.

ראובן ריבלין: למחות זה בסדר, אבל מספיק.

רוברט טיבייב: מה אפשר להסביר עם תקציב אפס?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, עוד יש זמן עד שתהיה בר-און.

ראובן ריבלין: אתה בדרך הנכונה.

רוברט טיבייב: אני אשאר כל הזמן טיבייב.

ראובן ריבלין: מה שאני מרשה לבר-און אני לא יכול להרשות לך, כי אז כבר לא תהיה ייחודיות לבר-און.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברים, תנו לו לענות.

ראובן ריבלין: אחרי זה תוכלו להשיב לו.

רוברט טיבייב: אני רוצה להבין את זה – – –

אלי אפללו: – – – על שר החוץ – – –

ראובן ריבלין: אני אומר לך כך, משפט: אתה אמרת דברים, חבר הכנסת מגלי והבה אמר דברים, והשר הבין, והוא עונה לו כפי שהוא מבין.

ראובן ריבלין: זה שאתה לא מבין זאת בעיה, בעיה – או שלו או שלך.

ראובן ריבלין: אבל זאת לא יכולה להיות הבעיה של הפרלמנט בישראל או של עם ישראל, חבר הכנסת טיבייב.

ראובן ריבלין: אני מעריך מאוד שאתה לא מבין מה הוא אומר, אבל זה מה שהוא יכול.

ראובן ריבלין: אל תבחר בו בפעם הבאה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: מה, אתם חושבים שכל מה שאתם אומרים מבינים?

אלי אפללו: את הנאום שהוא אמר כששר החוץ לא היה פה – הנה שר החוץ פה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו.

ראובן ריבלין: דרך אגב, מה שאתה אומר – כולם מבינים אותך, אבל לא תמיד מה שאני אומר כולם מבינים.

ראובן ריבלין: ואני אומר כל כך פשוט.

אלי אפללו: אני חושב – מבינים אותך יותר מדי.

ראובן ריבלין: אני אומר כל כך פשוט.

ראובן ריבלין: בבקשה, אני מבקש לא להפריע לשר.

אבישי ברוורמן: לאחרונה נערכו ביישובים השונים פורומים כלכליים בהובלת הרשות לפיתוח כלכלי לאוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית שראש הממשלה העביר לאחריות שלי, ונקבעו התקציבים למסגרות השונות, ואני מפרט.

אבישי ברוורמן: היישוב – אני מדבר על מע'אר, דאלית-אל-כרמל, עוספיא, שפרעם, ששם 20% דרוזים.

אבישי ברוורמן: בתמ"ת, בתעשייה והמסחר במע'אר – 6.2 מיליון.

אבישי ברוורמן: דאלית-אל-כרמל – 6.65 מיליון.

אבישי ברוורמן: עוספיא – 2.25 מיליון.

אבישי ברוורמן: שפרעם – 16.5 מיליון.

אבישי ברוורמן: תחבורה במע'אר – 0.97 מיליון.

אבישי ברוורמן: דאלית-אל-כרמל – 0.93 מיליון.

אבישי ברוורמן: עוספיא – 1.3 מיליון.

אבישי ברוורמן: שפרעם – 0.6 מיליון.

אורית זוארץ: מה עם בית-ג'ן, ירכא, חורפיש?

אורית זוארץ: יש עוד יישובים.

אבישי ברוורמן: אני אתייחס.

אורית זוארץ: יש עוד יישובים.

רוברט טיבייב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, חברת הכנסת זוארץ, אין זו ישיבת ועדה.

ראובן ריבלין: בישיבת ועדה תוכלו לשאול את השר שאלות.

ראובן ריבלין: פה הוא עונה.

ראובן ריבלין: אתם לא יודעים שהוא מוגבל בעשר דקות?

ראובן ריבלין: אני לא מתכוון להגביל אותו, אבל זה בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: הרי אחרת אנחנו נוכל לקיים פה ישיבה של שעות.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שכל מלה שהוא אומר, אתם – – –

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת זוארץ, אני אומר לך את האמת, הבן שלי, שמסתכל על ישיבות הכנסת, אומר לי: תגיד לי, חינכו אנשים לדבר ואנשים להגיב, למה מתנהגים ככה בכנסת?

ראובן ריבלין: אין דבר, אין דבר.

ראובן ריבלין: אני ארגיע את הבן שלך.

ראובן ריבלין: בחור נבון ביותר – – –

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני ממשיך.

אבישי ברוורמן: דיברתי על התחבורה והשיכון.

אבישי ברוורמן: מע'אר – 11.6 מיליון, דאלית-אל-כרמל – 21.2 מיליון, עוספיא – 4.74, שפרעם – 26.

אבישי ברוורמן: ובנושא הבט"פ למע'אר מוקצב 2.14 מיליון, לדאליה – 1.54, לעוספיא – 1.24, לשפרעם – 2.

אבישי ברוורמן: בנוסף הוחלט להעביר תקציב של 6 מיליון הן לדאלית-אל-כרמל והן לעוספיא לפיתוח התיירות במקום, בדגש על שיפוץ העיר העתיקה שלהם.

אבישי ברוורמן: חשוב לציין כי 135 מיליון מהתקציב הכולל של התוכנית טרם חולקו, כך שיש סיכוי טוב שהתקציבים של יישובי הדרוזים עוד יגדלו.

אבישי ברוורמן: אני בא לנושא של מלגות לסטודנטים דרוזים.

ראובן ריבלין: הסכומים שהקראת, כבוד השר, הם סכומים שכבר הוקצבו להם, או שהם – – –

אבישי ברוורמן: בתוכנית של החלוקה – – – מלגות לסטודנטים דרוזים – – –

מגלי והבה: אבל זה שלושה יישובים מתוך ה-40.

אבישי ברוורמן: אני אתייחס גם לאחרים, חבר הכנסת מגלי, אני אתייחס גם לאחרים.

אבישי ברוורמן: מלגות לסטודנטים דרוזים.

אבישי ברוורמן: בשנה שעברה התקציב עמד על 1.7 מיליון שהקצינו, השנה – 2.2 מיליון, בשיתוף עם משרד החינוך, מתוכו מיליון מתקציבנו שהוקצה.

אבישי ברוורמן: לגבי יום החייל הדרוזי, בשנה שעברה התקיים יום החייל הדרוזי ביוני, בשיתוף עם האגודה למען החייל.

אבישי ברוורמן: תקצבנו אותו ב-240,000 שקל מתוך תקציב כולל של מיליון.

אבישי ברוורמן: גם השנה כוונתנו לתמוך, אך טרם קבענו תקציב ומועד לאירוע.

אבישי ברוורמן: מימון מתקני ספורט בכלל, באוכלוסיית המיעוטים והדרוזים בפרט.

אבישי ברוורמן: זהו מהלך משותף שלנו ושל משרד התרבות והספורט, ואני מודה לשרה לימור לבנת על עזרתה ותמיכתה.

אבישי ברוורמן: בין היישובים שיוקצו להם תמיכות בתקציב עכשיו, ב-2011, למתקני ספורט, ישנם יישובים דרוזיים רבים: בית-ג'ן, כסרא-סמיע, פקיעין, ירכא, מע'אר, סאג'ור, דאלית-אל-כרמל, עוספיא, מע'אר, שהוא יישוב מעורב, ושפרעם, כמו שאמרתי 20% מהתושבים הם דרוזים.

אבישי ברוורמן: סך הכול ההשקעה של משרדים אלו ביישובים הדרוזיים לתוכנית עומדת על כ-2 מיליון.

אבישי ברוורמן: מרכזי צעירים – "יוניסטרים".

אבישי ברוורמן: מרכז "יוניסטרים" הוא מרכז שמכשיר בני-נוער למנהיגות עסקית מהפריפריה.

אבישי ברוורמן: זהו מהלך משותף עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, ואני מודה לידידי סילבן שלום על עזרתו.

אבישי ברוורמן: בכוונתנו להקצות תקציב של כמיליון שקלים לתוכנית הזאת למשך שלוש שנים, שתתפרס לשישה יישובים שונים, לפחות אחד או שניים יהיו דרוזיים.

אבישי ברוורמן: מרכזי מחקר ופיתוח באוכלוסייה הדרוזית.

אבישי ברוורמן: יש פעילות משותפת עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל ומשרד המדע.

אבישי ברוורמן: הקצינו 360,000 שקל לשנתיים, 180,000 שקל לשנה הקודמת ו-180,000 שקל לשנה זו.

אבישי ברוורמן: ועכשיו לשאלתך, חברת הכנסת ידידתי היקרה אורית זוארץ, לגבי התוכנית הרב-שנתית הנוספת לפיתוח יישובי האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית.

אבישי ברוורמן: בשנת 2006 עברה התוכנית הרב-שנתית, שהיתה ממוקדת בפיתוח יישובי האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית, בסך כ-450 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: תוכנית זאת הובלה בעבר על-ידי משרד ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: התוכנית – כמו שציינת, או מישהו צעק פה בקריאת ביניים – התוכנית הסתיימה למעשה בסוף שנת 2010, אך התקבל אישור חריג להעביר את התקציב הנותר, בסך 52.338 מיליון, לשנת 2011.

אבישי ברוורמן: בתום חלוקת התקציב לשנה הזאת – ואתה תבדוק, כי אתה הלוא אחד מהחברים המובילים בוועדת הכספים – בתום חלוקת התקציב לשנת הזאת, התוכנית ננעלת סופית.

אבישי ברוורמן: הכסף יגיע ליעדו בשיעור של למעלה מ-90%, וזאת בזכות המעקב של משרד ראש הממשלה ושל ראשי הרשויות.

אבישי ברוורמן: יש כמובן להמשיך ולחזק, ולכן בימים אלו, והדברים יהיו ממש בחודשים הקרובים ומוקדם, עובדים על תוכנית רב-שנתית חדשה שתהיה מוכנה תוך כמה חודשים, תובא להחלטת הממשלה, שלוקחת את אותם היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים להמשך התוכנית.

אבישי ברוורמן: אני מסכם ואומר שמה שנעשה לגבי האזרחים הדרוזים והצ'רקסים, וגם הערבים, איננו מספיק ואיננו נכון.

אבישי ברוורמן: אבל כשאני משווה – ואחד הדברים, יש לי את העת.

אבישי ברוורמן: אני למדתי על פני שנים מה נעשה כאן.

אבישי ברוורמן: יש פה שיפור.

אבישי ברוורמן: השיפור לא מספיק, הוא לא צודק והוא מחייב שינוי, אבל השיפור הזה – חשוב גם שייאמר.

אבישי ברוורמן: כי ברגע שמבטלים כל מה שנעשה כהוא זה, ברגע שאנשים פועלים ממצפונם בדרך הטובה ביותר תחת המגבלות – אין ספק שגם אני רוצה לשנות את המשטר בישראל – וזו כבר לא שאלה של עבודה או ליכוד או קדימה – לשיטת ממשל שתחלק דברים אחרת, שיהיו לה ביצועים יותר טובים.

אבישי ברוורמן: על זה, אני חושב, מערכת הבחירות גם תצטרך לתת את הדעת.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך מאוד, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק ללמד את חברי הכנסת שהם חברי ועדת הכספים, שכאשר אנחנו, חברי הכנסת, עומדים בפורומים שבהם צריכים לאשר ולהעביר תקציבים, כפי שהשר מוגבל בהחלטות הממשלה, אנחנו יכולים לעשות זאת.

ראובן ריבלין: עזרנו לא למעט מהעיירות והערים הדרוזיות והצ'רקסיות, וגם לערים אחרות מעורבות של מוסלמים רבים, דרוזים ונוצרים, ויכולנו להם.

ראובן ריבלין: עשה זאת חבר הכנסת מגלי והבה, יחד עם חבר הכנסת ליצמן כיושב-ראש הוועדה, יחד עם חבר הכנסת ברוורמן כיושב-ראש הוועדה, יחד עם גפני היום ועם חיים אורון ושלי יחימוביץ.

ראובן ריבלין: יכולנו להם בוועדת הכספים, ואכן אני חושב שהעבודות האלה לא צריכות להיות רק בקריאות ביניים, אלא גם בעבודה יומיומית של הכנסת.

ראובן ריבלין: משום שכפי שהיטיב לומר זאת השר, יש כאן הזנחה של 63 שנים, ואנחנו צריכים מהר מאוד לסגור את הפער בין אזרחי ישראל השונים, בוודאי אלה שמשרתים אתנו בצבא.

ראובן ריבלין: יש זכויות ליוצאי צבא שלא באות לידי ביטוי באותן קבוצות, וכולנו מכירים בכך רק לא עושים את המוטל עלינו, כפי שאמר זאת השר ברוורמן.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השנייה, של חברי הכנסת של חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד, אשר תנוסח ותוגש על-ידי חבר הכנסת זחאלקה – שהוא בזמן האחרון פעיל מאוד בהתרסות כלפי הממשלה – והיא בכותרת:

ראובן ריבלין: העלאת מחירי המים והבלו על הדלק והנסיעה בתחבורה הציבורית.

ראובן ריבלין: בשל כל אלה מבקשות הסיעות להביא לידי אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: ישיב כבוד השר יצחק כהן, סגן שר האוצר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו – סיעת בל"ד, סיעת חד"ש, סיעת רע"ם-תע"ל – מגישים הצעת אי-אמון היום בנושא שלדע

ג'מאל זחאלקה: תנו לא זכה לתהודה מספקת ולא לדיון ציבורי מספיק, וזה עניין העלאת המחירים.

ג'מאל זחאלקה: יש מדינות בעולם שבהן כשמעלים מחירים נערכות הפגנות סוערות ברחובות, וזה גם באזור שלנו וגם באירופה ובמקומות רבים בעולם.

ג'מאל זחאלקה: העניין של העלאת מחירים הוא נושא שנוגע לכל אזרח ואזרח, במיוחד כשמדובר במוצרים בסיסיים שאין כמעט אזרח או אזרחית שהעניין לא נוגע לו.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה בכוונה להפריד את עניין המים משאר הנושאים, כי מים זה לא עוד מוצר.

ג'מאל זחאלקה: מים זה לא עוד משהו שאדם צורך.

ג'מאל זחאלקה: אין מצרך – לאחר אוויר באים מים, או אפילו שניהם באותו מעמד.

ג'מאל זחאלקה: אפילו בכתבים הקדושים של כל הדתות כמעט, היקום מתחיל ממים, והתחלת החיים זה מים, ואין חיים בלי מים.

ג'מאל זחאלקה: לכן, לא מדובר בעוד מצרך שאתה נותן אותו – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – למשחקי השוק שיקבעו את המחירים שלו, וחס וחלילה שאנשים לא יצרכו את המים בגלל העלות שלהם, או שהצריכה של המים תכביד בצורה לא פרופורציונלית ולא מידתית על משפחות רבות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, דבר כזה אסור להשאיר לפקידים בתאגידי המים החדשים – שהם יקבעו את המחיר.

ג'מאל זחאלקה: הם יעלו את המחיר.

ג'מאל זחאלקה: שנת 2010 הסתיימה, כבוד היושב-ראש, בהעלאה של כ-40% במחירי המים, והביאו לנו בסוף השנה, מה שנקרא נחמה פורתא, של ביטול או דחייה של העלאה של מחירי המים ב-2.7%, שהיתה צריכה להיות בינואר זה, בחודש זה.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה יבוא.

ג'מאל זחאלקה: הכוונות הן להעלות עוד ועוד את מחירי המים.

ג'מאל זחאלקה: תאגידי המים – מועצות מקומיות רבות ועיריות רבות שאמרו: אנחנו רוצים להיפטר מהעניין הזה ושזה ילך לתאגידים.

ג'מאל זחאלקה: היום בוכים כולם, ויש קונסנזוס בשלטון המקומי שלא ככה מטפלים בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: העלאת מחירי המים היא שיחת הרחוב היום.

ג'מאל זחאלקה: כמעט בכל מקום, אנשים שקיבלו את הודעת התשלום למים – הממוצע הוא אולי 40%, אבל בשיחה, כל אחד מאתנו דיבר עם אזרחים, ואמרו לו: אני משלם עכשיו פי-שניים; יש כאלה שאמרו.

ג'מאל זחאלקה: וכמובן זה דבר חמור ביותר שמעלים את מחיר המים בצורה כזו.

ג'מאל זחאלקה: זה פוגע בעיקר – ואנחנו נחזור על הדבר הזה גם אם זה נשמע שאנחנו חוזרים על עצמנו – זה פוגע בעיקר בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו אומרים את זה כל שבוע, כי מדיניות הממשלה לפגוע בשכבות החלשות, או פוגעת בשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: ויש העלמת עין.

ג'מאל זחאלקה: רוצים לסדר את הכלכלה, רוצים ככה, רוצים ככה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, בסופו של יום, מי שמשלם את המחיר תרתי משמע זה השכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: כשיפסיקו לפגוע בשכבות החלשות, השר כחלון, אנחנו נפסיק לדבר על זה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא ראינו שום צעד שיסייע לשכבות החלשות.

ג'מאל זחאלקה: הדבר היחיד שמטפלת בו הממשלה, וגם אני חושב שזה חשוב מאוד שכולם ידעו את זה, זה הרפורמה במסים והמס השלילי – שחלק מהעובדים ירוויחו אולי כמה מאות שקלים בעקבות הרפורמה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם לוקחים את כל הרפורמה הזאת – ההנחות שניתנו לעשירים הן גדולות מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אין מה להשוות לרווח הקטן שהרוויח האדם הקטן.

ג'מאל זחאלקה: הורדת מס מעסיקים, המגמה הכללית – ופה קבור הכלב, אם אפשר להתבטא כך – המגמה הכללית היא לצמצם את המסים הישירים שהם פרוגרסיביים, שגובים מהעשירים יותר מאשר מהעניים, בסופו של דבר, ולפצות את ההכנסות ממסים דרך מסים עקיפים: מע"מ, בלו על דלק, בלו על סיגריות, על אלכוהול – כל המסים האלה שהם בעצם רגרסיבים, ועניי הארץ משלמים מהם את עיקר הנטל.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, אדם שיצטרך לשלם מע"מ, ובלו על דלק, ועל סיגריות, ועל כל מיני מוצרים, נגיד 200 שקל בחודש, והכנסתו, כבוד היושב-ראש, היא 5,000 שקל, אז זה 4%.

ג'מאל זחאלקה: אם האדם, הכנסתו היא 10,000 שקל זה 2%, ו-20,000 שקל זה 1%.

ג'מאל זחאלקה: זה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: וכמובן התשלומים הם יותר גדולים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר, אם אנחנו נסכם את זה בצורה נכונה, זה יגיע ל-1,000 שקל למשפחה, לאדם שמרוויח 5,000, וזה מגיע ל-20%, ואז זה הולך ויורד ככל שעולים בסולם ההכנסות.

ג'מאל זחאלקה: ככה העלו את הבלו על דלק.

ג'מאל זחאלקה: והעלאת מחירי הדלק היא לא בגלל העלאת המחירים של הדלק.

ג'מאל זחאלקה: חלק קטן מזה – העלאת מחירי הדלק.

ג'מאל זחאלקה: חלק הארי של זה העלאת הבלו.

ג'מאל זחאלקה: וכבר קבע בג"ץ באחת הפסיקות האחרונות שלו שצריך להגביר את הפיקוח הפרלמנטרי על המסים העקיפים, ובעיקר בעניין הבלו.

ג'מאל זחאלקה: זה לא נדון מספיק בכנסת, ואנחנו צריכים לחפש דרך איך להגביר את הפיקוח הפרלמנטרי על המסים העקיפים.

ג'מאל זחאלקה: באים כאן דיונים – איך אומרים – מרתוניים על שינויים במסים הישירים, וחגיגות, ונאומים על הבמה.

ג'מאל זחאלקה: ובסופו של דבר – איך אומרים – בצעד קטן, מהיר, זריז, הממשלה – איך אומרים – תוחבת את ידה לכיסים של האזרחים, וסוחבת כסף דרך המסים העקיפים, וזה לא נדון מספיק.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עומדים במצב שבו המחירים של הכרטיסים לרכבות יעלו ב-3%, מוניות ב-4%, מוצרי חלב למיניהם ב-3%.

ג'מאל זחאלקה: אלו העליות שאנחנו עומדים בפניהן.

ג'מאל זחאלקה: הדלק עלה כפי שראינו, המים עלו כפי שראינו.

ג'מאל זחאלקה: העליות האלה, כולן, אם מסכמים אותן – אנחנו לא ראינו שיש חלוקה צודקת בנטל.

ג'מאל זחאלקה: המסים האלה והעלאות המחירים האלה פוגעים דווקא בשכבות החלשות שממוקמות בעיקר בפריפריה וביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: ולא יכול להיות מצב שבו הממשלה תתהדר בכך – – –

ראובן ריבלין: יש הרבה שכבות חלשות בערים הגדולות.

ג'מאל זחאלקה: יש גם.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר – – –

ראובן ריבלין: במספר אבסולוטי אפילו יותר מאשר – – –

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר את העניין מקרוב, כבוד היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: רק אנחנו חגגנו את ביטול מס – – –

ראובן ריבלין: האמת – מה שאמרת והדגשת, ופה יושב אחד מהשרים היותר חברתיים, שהיחס בין השכר שמשתכר העשיר ומשתכר בן השכבה החלשה, באותם מוצרים שאתה מדבר עליהם – היחס בין משכורתו לבין הצורך שלו לקנות את הלחם, את החלב, או להשתמש בתחבורה ציבורית, הוא לאין שיעור יותר גדול מאשר של אדם שמשתכר בשכבות העליונות.

ג'מאל זחאלקה: נכון.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין, זה העניין.

ג'מאל זחאלקה: ולכן אני חושב – – –

ראובן ריבלין: להיפך, כל אלה בשכבות העליונות הם עם דיאטה.

ראובן ריבלין: הם לא שותים חלב, לא אוכלים לחם.

ראובן ריבלין: הם בדיאטה.

ג'מאל זחאלקה: לא בדיוק ככה, לא בדיוק ככה.

ג'מאל זחאלקה: כי מה – – –

ראובן ריבלין: לא, אני מדבר על השכבות החזקות, לא על החלשות.

ג'מאל זחאלקה: הבנתי, הבנתי.

משה כחלון: – – – לא באוטובוס, ולא ברכבת.

משה כחלון: לא תפגוש אותם.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: אבל הם משלמים על בנזין.

ג'מאל זחאלקה: גם היום – –

ראובן ריבלין: זה, בסדר.

ראובן ריבלין: אבל – – –

ג'מאל זחאלקה: – – יש להם רכבים, והם משלמים על בנזין.

ראובן ריבלין: ההכנסה הפנויה שלהם היא הרבה יותר גדולה.

ראובן ריבלין: זה בטל – – –

ג'מאל זחאלקה: בחשבון הכלכלי גם הצריכה.

ג'מאל זחאלקה: אם, נגיד, משפחה עשירה צורכת קצת יותר מים, בסופו של דבר מבחינת האחוז של מחיר המים למשפחה עשירה – הוא הרבה יותר קטן.

ג'מאל זחאלקה: את זה אומרים כל הכלכלנים, זה לא המצאה שלי.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, בכל העולם.

ג'מאל זחאלקה: אבל – – –

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, הוא צודק – מגובה ההכנסה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, כבוד היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: – – – הם אוכלים את ההכנסה.

ראובן ריבלין: כל 4 אגורות, כל 4 שקלים, הוא דבר שהוא חלק של אחוז אפילו מההכנסה.

ג'מאל זחאלקה: אני, בסופו של דבר, רוצה לסכם בכך שיש להגביר את הפיקוח הפרלמנטרי.

ג'מאל זחאלקה: צריכים למצוא דרכים בעניין המסים הישירים.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שהגיע הזמן – דובר על כך שמשק הבית צריך להיות משק סגור.

ג'מאל זחאלקה: בסדר, משק סגור.

ג'מאל זחאלקה: אבל העלאת המחירים מחייבת התערבות ממשלתית, ואפילו סובסידיה ממשלתית על המים.

ג'מאל זחאלקה: צריך להתייחס למים בנפרד משאר המוצרים.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר מדובר במים, לא במשהו אחר.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אבל המגמה במים היא לחסוך.

ראובן ריבלין: אבל עד כמה אפשר?

ראובן ריבלין: אתה יודע, היה אחד שהיה לו חמור; אמר, למה יאכל ויעבוד?

ראובן ריבלין: שיעבוד בלי לאכול.

ראובן ריבלין: יום ראשון – אני רוצה לומר לך – עבד ולא אכל, היה בסדר גמור, יום שני היה קצת פחות טוב, יום שלישי כבר נפל מהרגליים, ביום הרביעי – מת.

ראובן ריבלין: אמר אותו פלאח, ואללה, עד שהתרגל לא לאכול – מת.

ג'מאל זחאלקה: לפחות את הסל הבסיסי של מים צריך לסבסד.

ראובן ריבלין: אני מבין מה שאתה אומר.

עפו אגבאריה: – – – שתייה.

עפו אגבאריה: גם כשלא שותים מתים.

ראובן ריבלין: אנחנו, יש לנו גם עירוניים וגם פלאחים.

ראובן ריבלין: אפילו באום-אל-פחם.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר יצחק כהן ישיב בשם הממשלה בתפקידו כסגן שר האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה, השר כהן.

ג'מאל זחאלקה: הוא מסכים אתי, אבל הוא מחויב – – –

ראובן ריבלין: מה שירד זה מחירי השיחות הטלפוניות, ואם חושבות החברות שהן יתחכמו, השר כבר יש לו פתרון להתחכמויות שלהם.

ג'מאל זחאלקה: זה אנחנו – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת אי-אמון – העלאת מחירי המים והבלו על הדלק והנסיעה בתחבורה הציבורית.

יצחק כהן: נוכח התועלת למשק מהפנמת העלויות החיצוניות בצריכת דלק ובייצור חשמל, ונוכח הצורך לעמוד ביעדי התקציב לשנים 2012-2011, בהחלטת הממשלה מיום 16 ביולי 2010 הוחלט לתקן את צו הבלו על דלק (הטלת בלו), התשס"ד–2004, ולהעלות את הבלו המוטל על בנזין, סולר וכו' ב-20 אגורות לכל ליטר בשנת המס 2011 וב-20 אגורות נוספות לכל ליטר בשנת 2012.

יצחק כהן: עד כאן – עובדתית – בסדר?

יצחק כהן: ועדת הכספים אישרה את צו הבלו על הדלק (הטלת בלו) ב-27 בדצמבר 2010.

יצחק כהן: תוספת ההכנסות לשנת 2011 מוערכת בכ-1.3 מיליארד שקל וב-2012 גם כן – ב-1.3 מיליארד שקל נוספים.

יצחק כהן: בנושא תעריפי המים: תעריפי המים בישראל עלו בשנה האחרונה ב-33%.

יצחק כהן: בהתאם להחלטת מועצת רשות המים ובסיוע משרד האוצר נמצא פתרון להתייקרות בתעריפי המים שכניסתה לתוקף היתה צפויה ב-1 בינואר 2011, המביא לכך שתעריפי המים למגזר הביתי לא יעלו כלל.

יצחק כהן: מחירים אלה משקפים את עלות אספקת המים ומבטיחים את ביצוע ההשקעות הנדרשות במשק המים, הנמצא במשבר חמור.

יצחק כהן: כמו כן, שיקוף מחיר מים ריאלי לצרכן מביא לצריכת מים יעילה ולחיסכון הנדרש מצרכני המים בעת משבר.

יצחק כהן: לגבי מחירי הנסיעה בתחבורה הציבורית, על-פי החוק תעריפי הנסיעה באוטובוסים מתעדכנים ב-1 בינואר וב-1 ביולי של כל שנה בשיעור עליית המדד.

יצחק כהן: ממועד עדכון התעריפים האחרון בחודש ינואר 2010 עלה מדד המחירים לצרכן ב-2.5%.

יצחק כהן: העלאת התעריפים שאושרה לאחרונה בשיעור ממוצע של 3% באה בעקבות עליית המדד כאמור, וכן כשלב ראשוני לקראת יישום רפורמה בתעריפים בגוש-דן.

יצחק כהן: ההתייקרות כאמור אינה נובעת מהתייקרות מחירי הדלק, שלה ניתן מענה במסגרת הסכמי הסובסידיה עם מפעילי התחבורה הציבורית.

יצחק כהן: בנושא הצעדים לצינון שוק הנדל"ן: חבר הכנסת זחאלקה, המצב בשוק הנדל"ן, ובייחוד הקושי של צעירי ישראל להגיע לדיור בר-השגה, מחייב טיפול ארוך-טווח.

יצחק כהן: בחודש נובמבר החליטו ראש הממשלה, שר האוצר ושר השיכון על סדרת פעולות ורפורמות במטרה להקל רכישת דירות ולהילחם בעלייה במחירי הדיור.

יצחק כהן: הצעדים יקלו על זוגות צעירים וחיילים משוחררים לרכוש את דירתם הראשונה.

יצחק כהן: השלב הראשון כולל שלושה צעדים שמטרתם להביא לגידול בהיצע הדירות בתקופה הקרובה: הצעד הראשון ברפורמה הכוללת הוא הנחה של 15% ממחיר רכישת הקרקע במכרזים של מינהל מקרקעי ישראל לקבלנים שישלימו בנייה של לפחות 80% מכמות הדירות בפרויקט בפרק זמן שלא יעלה על 30 חודשים.

יצחק כהן: הצעד השני הוא הפחתת מס השבח ההיסטורי על קרקעות מ-45% ל-20%.

יצחק כהן: ההנחה תינתן כהוראת שעה בשנת 2011 בלבד, ובתנאי שהבנייה על הקרקע תסתיים בתוך 30 חודשים.

יצחק כהן: הצעד השלישי הוא מתן אפשרות לרשויות המקומיות לגבות באופן ישיר את היטלי הפיתוח מהקבלנים לצורך בניית מוסדות ציבור ושטחי ציבור.

יצחק כהן: חסם זה מקשה על הרשויות להנפיק היתרי בנייה וכך מתעכבים פרויקטים למגורים.

יצחק כהן: במסגרת הצעדים המוצעים וכהשלמה לצעדים אלה הציגו במחצית חודש דצמבר שר האוצר ושר השיכון צעדים נוספים שיתרמו להגדלת היצע הדירות ולמיתון עליית המחירים בשוק הנדל"ן למגורים: 1.

יצחק כהן: הגדלת שיעור מס הרכישה על דירות השקעה, שאינן דירתו הראשונה של הרוכש, בשנים 2011–2012, בהתאם למפורט להלן: ערך דירה – 1 מיליון ש"ח, משיעור המס הקיים, 3.5%, יעלה ל-5%; ערך דירה מ-1 מיליון עד 3 מיליון ש"ח – שיעור המס הקיים – 5%, שיעור המס החדש – 6%; ערך דירה 3 מיליון ומעלה, משיעור המס הקיים, 5%, יעלה ל-7%.

יצחק כהן: הגדלת המס על המשקיעים אומנם לא מייצרת דירות חדשות לשוק אך מטה את ההיצע לכיוון הזוגות הצעירים על חשבון המשקיעים ותורמת למיתון עליית המחירים.

יצחק כהן: ליישום צעד זה נדרשת חקיקה מהירה וההעלאה תחול מיום 1 בינואר 2011.

יצחק כהן: מתן פטור נוסף ממס שבח על דירות השקעה: מס שבח על דירת השקעה כיום הוא בשיעור כ-20% מהשבח הריאלי שנצבר בתקופת ההחזקה של הדירה לגבי דירות שנרכשו לאחר 7 בנובמבר 2001.

יצחק כהן: עם זאת, בחוק מיסוי מקרקעין נקבעו כמה פטורים ממס שבח, שהשכיח ביניהם הוא הפטור במכירת דירת מגורים שמזכה אחת לארבע שנים, גם אם המוכר הוא בעלים של דירה נוספת.

יצחק כהן: מצב חוקי זה, על אף הצדק שבו, מעכב כניסת דירות לשוק, מאחר שבעלי הדירות נאלצים לחכות ארבע שנים בין מכירה למכירה, משיקולי מס.

יצחק כהן: כדי להגדיל את היצע הדירות בשוק הוחלט לקבוע כהוראת שעה לשנים 2011–2012 מתן פטור נוסף ממס שבח במכירת שתי דירות השקעה נוספות מעבר לדירה המזכה בפטור כבר כיום, ובלבד ששווי הדירה הנמכרת אינו עולה על סכום שייקבע.

יצחק כהן: לאחר מכן יוחזר המצב החוקי הקיים כיום.

יצחק כהן: ליישום צעד זה נדרשת חקיקה, אולם הפטור יחול מיום 1 בינואר 2011.

יצחק כהן: שני צעדים אלה מצטרפים להחלטה נוספת, שכבר קיבלה מועצת מקרקעי ישראל ואישר שר האוצר – השבת קרקע חקלאית: כיום יש 12,000 יחידות דיור זמינות לבנייה על קרקע חקלאית, מחציתן באזורי הביקוש.

יצחק כהן: על אף הזמינות של הפרויקטים אין אפשרות לקדמם עקב התנגדות החקלאים להשיב את הקרקע למִינהל.

יצחק כהן: כדי לתמרץ את החקלאים להכניס את הקרקעות האמורות לשוק, ובכך להגדיל את היצע הקרקעות, קבעה מועצת מינהל מקרקעי ישראל כי כל חקלאי שישיב את הקרקע למינהל מקרקעי ישראל יקבל בשנים 2011–2012 פיצוי שבין 19,000 ש"ח ל-46,200 ש"ח לדונם.

יצחק כהן: נוסף על כך יוכל החקלאי לרכוש 20% מהקרקע במחיר מלא בפטור ממכרז במרכז הארץ ו-25% מהקרקע באזורי עדיפות לאומית.

יצחק כהן: לאחר אישור שר האוצר נכנסה ההחלטה לתוקף ביום 15 בדצמבר 2010.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהממשלה עושה לא מעט בכל התחומים שדיברנו עליהם, כולל הצעתו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לאי-אמון.

יצחק כהן: אני חושב שזאת תשובה שיכולה לשכנע גם את ג'מאל זחאלקה לתמוך בממשלה ולהצביע אמון בממשלה.

יצחק כהן: תודה רבה, חביבי.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: להצטרף לממשלה אפילו.

יצחק כהן: וגם להצטרף לממשלה.

יצחק כהן: אני חושב שמשה כחלון יקבל אותך בברכה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגן שר האוצר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים את הדיון הכללי.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – נציג סיעת קדימה, חבר הכנסת אריה ביבי.

ראובן ריבלין: לרשותך לא עומדות שלוש דקות אלא חמש דקות.

ראובן ריבלין: כך יהיה גם לחבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

ראובן ריבלין: השלושה הראשונים נמצאים באולם, וגם חבר הכנסת נסים זאב או מיכאלי, ואחריו מוזס, מסעוד גנאים – נמצא באולם.

ראובן ריבלין: שיימצא, אבל, רק כשיקראו לו.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין, האם הכול הצגות?

אריה ביבי: האם הכול פוליטיקה?

משה כחלון: האמת, כן.

אריה ביבי: אבל – הכול הצגות?

אריה ביבי: עלה כאן שר, ברוורמן, ואני מאוד מכבד אותו, פרופסור, כל הכבוד לו.

אריה ביבי: ומה הוא בעצם אמר?

אריה ביבי: הוא תקף שר שלו שיושב בקואליציה, את שר החוץ תקף כאן.

אריה ביבי: במקום להשיב על נושא של דרוזים, הוא העדיף לתקוף את שר החוץ.

אריה ביבי: אז הכול – באמת, אני לא מבין את זה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: ובכל זאת הוא הקדיש – – –

אריה ביבי: אתה הרבה יותר זמן ממני בפוליטיקה.

ראובן ריבלין: בכל זאת הוא הקדיש גם זמן לתשובה.

אריה ביבי: אדוני, אותו שר, מר ברוורמן, שהוא פרופסור, שהוא גם מומחה לענייני דרוזים וערבים כנראה, הוא פה נתן מספרים.

אריה ביבי: ומה הוא אומר?

אריה ביבי: – אני לבית-ג'ן הקצבתי 0.9, זאת אומרת 900,000 שקל.

אריה ביבי: לזה הקצבתי 0.6.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה שאנחנו נשאל את כבוד השר כמה עולה קילומטר ביוב, כמה עולה קילומטר כביש אספלט – 3.5 מטר, ל-600 מטר?

אריה ביבי: כמה עולה חצי ק"מ מדרכה?

אריה ביבי: מדרכה של 1.5 מטר, חצי ק"מ.

אריה ביבי: אני יכול להגיד לך מה העלויות.

אריה ביבי: אני הייתי בסרט הזה.

אריה ביבי: זה רחוק מאוד מהמספרים שהוא בכלל אמר.

אריה ביבי: הוא דיבר על 800 מיליון.

אריה ביבי: 800 המיליון האלה, אני כבר לא – ההבנה שלי – זה כבר מעבר להבנה שלי.

אריה ביבי: 800 מיליון האלה, דיברו לגביהם על הכיבוי, 800 המיליון האלה דיברו על בינוי.

אריה ביבי: אדוני השר, אולי אתה יודע לאן בדיוק 800 המיליון האלה – איפה הם?

משה כחלון: ה-800 של מה?

אריה ביבי: מה?

משה כחלון: של מה 800?

משה כחלון: לא הקשבתי.

אריה ביבי: אני לא יודע.

אריה ביבי: פה נותנים מספרים – גם אני לא יודע, כי זה לא רשום בספר התקציב, זה כל העניין.

משה כחלון: על איזה 800 הוא מדבר?

קריאה: הוא מתכוון ל-800 – – –

משה כחלון: של מה, של הכיבוי?

אריה ביבי: אני לא יודע.

אריה ביבי: גם אני לא הבנתי.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על המגזר הצ'רקסי והדרוזי.

אריה ביבי: הצ'רקסים והדרוזים – 800 מיליון.

אריה ביבי: מאיפה הביאו 800 מיליון?

אריה ביבי: תאמין לי, לא יודע.

גאלב מג'אדלה: אדוני השר – – –

חמד עמאר: הוא לא דיבר על הצ'רקסים והדרוזים – 800 מיליון.

חמד עמאר: זו תוכנית של 800 מיליון שקל למגזר הלא-יהודי – – –

אריה ביבי: הבנתי.

אריה ביבי: הבנתי.

אריה ביבי: אתה יודע מה, עכשיו הבנתי.

אריה ביבי: חבל שאתה לא היית למעלה.

גאלב מג'אדלה: אם אתה רוצה – – –

ראובן ריבלין: אבל הוא הזכיר מספר מספרים למקומות עצמם.

ראובן ריבלין: השאלה – – –

גאלב מג'אדלה: כבוד היושב-ראש, כבוד היושב-ראש – –

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי – – –

גאלב מג'אדלה: – – אם חבר הכנסת ביבי רוצה הבהרות, אפשר לקרוא לשר.

אריה ביבי: תוסיף לי עוד דקה, אני מבקש, כי אני רואה פה – – –

גאלב מג'אדלה: אפשר לקרוא לשר.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי היקרים – – –

גאלב מג'אדלה: אתה יושב ואתה לא מקשיב לו ואחר כך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, אני אאפשר לך לענות לו במקום השר.

אריה ביבי: אני, תאמין לי, הקשבתי לו טוב מאוד.

אריה ביבי: אני הקשבתי לו ולא פספסתי מלה אחת.

ראובן ריבלין: אני אאפשר לך לענות.

אריה ביבי: אני לא פספסתי מלה אחת.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, אומרים: מי שאין לו זמן לחברים, יבוא יום ולחברים לא יהיה זמן בשבילו.

אריה ביבי: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אנחנו הולכים ומאבדים את העדה הדרוזית והצ'רקסית.

אריה ביבי: מדברים פה הרבה: אנחנו אחים לדם, אנחנו חברים, אנחנו בני-דודים.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לך, כמי שמכיר אותם וחווה אתם הרבה חוויות, גם במשמר הגבול, גם במשטרה, גם בשירות בתי-הסוהר.

אריה ביבי: אני זוכר, כשהייתי קצין מבצעים צעיר, יום-יום בבית-פוריק נהרגו לנו אנשים, ואותם אנשים, חלקם היו דרוזים, חלקם היו יהודים, חלקם היו בדואים, חלקם היו צ'רקסים.

אריה ביבי: אם אתה זוכר, אדוני, בצידון, צור וצידון, הבניין שהתפוצץ – חלקם הגדול היו דרוזים.

אריה ביבי: אני לא רוצה להזכיר את הכרמל, מה שקרה שם, שנשרפו גם דרוזים.

אריה ביבי: אני רוצה גם לומר: נגמרו הימים האלה – – –

ראובן ריבלין: גם דרוזים, גם מוסלמים.

אריה ביבי: גם מוסלמים, גם דרוזים, גם יהודים.

ראובן ריבלין: היו חמישה דרוזים – – –

אריה ביבי: והיו גם שניים נוצרים.

אריה ביבי: אני מכיר, אני הייתי אצל המשפחות.

אריה ביבי: אני הייתי אצל כל המשפחות כמעט.

אריה ביבי: אדוני, נגמרו הימים האלה שאנחנו יכולים לבלף אותם.

אריה ביבי: נגמרו הימים האלה שאתה הולך למוכתר ואתה סוגר עניין.

אריה ביבי: נגמרו הימים האלה שאתה הולך לראש החמולה וסוגר עניין.

אריה ביבי: נגמרו.

ראובן ריבלין: טוב שכך.

אריה ביבי: וטוב שכך.

אריה ביבי: היום יש אינטרנט, יש טלוויזיה, הם רואים את השכנים.

אריה ביבי: ומה קורה?

אריה ביבי: במקום שאנחנו ניקח אותם ונעטוף אותם ונחבק אותם, אנחנו עושים בדיוק ההיפך.

אריה ביבי: תראה כמה מועצות דרוזיות, צ'רקסיות וערביות נמצאות כעת, בימים האלה, עם חשב ממונה ותחת ועדה קרואה.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לך, מעל 19 מועצות כאלה.

אריה ביבי: זה, לדעתי, אות שלא מביא לנו כבוד.

אריה ביבי: אנחנו באמת צריכים להתייחס אליהם כאל אנשים שמבינים בדיוק כמונו.

אריה ביבי: הם כמונו והם באמת אחים שלנו ואנחנו צריכים לעזור להם ולעמוד על המשמר שלא יסדרו אותם.

אריה ביבי: אני מקווה שראש הממשלה והשרים יתעוררו לנושא הזה.

אריה ביבי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת מג'אדלה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אדוני היושב-ראש, באמת אני רוצה להודות לחבר הכנסת מג'אדלה על שהעלה את הנושא לסדר-היום.

חמד עמאר: אותו נושא העליתי בהצעה לסדר-היום לפני קרוב לחודש ימים, ודיברתי על הקיצוץ בתקציב של המגזר הדרוזי, גם שלחתי שאילתא לשר החינוך וקיבלתי תשובה משר החינוך.

חמד עמאר: ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שמעתי את חבר הכנסת מג'אדלה ואמרתי: אולי קיבלנו את המצב הכי טוב של העדה הדרוזית והממשלה הנוכחית הרסה כל חלקה טובה במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אבל אני רוצה להגיד לאנשי קדימה: חודשיים אחרי שהממשלה הושבעה מועצות דרוזיות יצאו לשביתה וישבו מול משרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: אני הסתובבתי ביישובים, ישבתי עם עובדי מועצות, ישבתי עם ראשי רשויות, 12 ו-18 חודש עובדים במועצות לא קיבלו משכורות, גירעונות במועצות, לא פינו אשפה וגם הביוב היה בכבישים.

חמד עמאר: אצלי בבית התקיימה ישיבה עם ראשי רשויות, עם שר החוץ אביגדור ליברמן.

חמד עמאר: ישבנו אתם, ואחרי זה שר החוץ ישב עם ראש הממשלה, עם שר האוצר.

חמד עמאר: שלושה-ארבעה ימים אחרי זה הגיעו להסכם והוזרמו 360 מיליון שקל.

חמד עמאר: אני ישבתי עם ראשי הרשויות, רק בשבת אמרו לי: אנחנו שילמנו את כל המשכורות, אנחנו לא חייבים משכורת אחת לעובדים שלנו.

חמד עמאר: חבל שחבר הכנסת מג'אדלה, שהיה נוכח אתי בשיחה, לא יושב ושומע את זה.

חמד עמאר: ראש רשות אמר שהוא קיבל 70 מיליון שקל – אבו-סנאן.

חמד עמאר: ראש מועצת אבו-סנאן אמר: קיבלתי 70 מיליון שקל, אני לא חייב משכורת אחת.

חמד עמאר: הייתי חייב 18 משכורות בממשלה הקודמת.

חמד עמאר: ואני אומר לך: לא הכול טוב בממשלה הזאת.

חמד עמאר: אנחנו היום לא במצב הכי טוב.

חמד עמאר: אם ניקח חלקות לחיילים משוחררים, שזה נושא שנוגע לכל חייל משוחרר, וברוך השם אחוז הגיוסים בעדה הדרוזית הוא הכי גבוה.

חמד עמאר: כשאנחנו מדברים על 83% גיוס, זה אומר שכמעט כל בחור שמגיע לגיל 18 מתגייס לצבא, ומי שלא מתגייס, או שיש לו בעיה רפואית או שהוא דתי.

ראובן ריבלין: הכי חשוב שבקריאה למילואים האחוז הכי גבוה הוא בדרוזים.

חמד עמאר: גם בדרוזים, ואותם בחורים צעירים, העלות של המגרש שלהם היום קרובה ל-150,000 שקל, כאשר אנחנו יודעים שמצב העדה הדרוזית הוא הכי קשה.

חמד עמאר: מפרנס יחיד, שהמשכורת הממוצעת שלו 5,000 שקל – לבוא ולשלם 150,000 שקל?

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם, 150,000 שקל – לא מוכנים שיקבלו הלוואה על זה, או משכנתה.

חמד עמאר: הם חייבים לשלם במזומן 150,000 שקל, אחרת מינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון לא מחלקים להם את החלקה.

חמד עמאר: הם חייבים לשלם במזומן והם לא יכולים להביא את 150,000 השקל.

חמד עמאר: לכן, הנושא של חלקות לחיילים משוחררים זה נושא שנוגע לכל אחד ואחד וצריך לבוא ולפתור את הבעיה הזאת ולגמור עם הבעיה הזאת ולהוזיל את החלקות.

חמד עמאר: אני דיברתי עם שר השיכון, גם ישבתי אתו בישיבה, והוא דרש 20 מיליון שקל בשביל להוריד את זה ל-50,000 שקל.

חמד עמאר: הוא אמר: אני צריך 20 מיליון שקל סבסוד למשרד השיכון, אני מוכן לרדת ל-50,000 שקל, ויש אפשרות להוריד את זה ל-50,000 שקל.

חמד עמאר: בדקתי ניצול תקציבי במשרד השיכון, מצאתי שהניצול התקציבי של משרד השיכון פחות מ-50%.

חמד עמאר: כמעט 4 מיליארד שקל לא נוצלו במשרד השיכון בשנת 2009.

חמד עמאר: ואנחנו מדברים על 4 מיליארד שקל.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על 20 מיליון שקל, ובכך לפתור אחת ולתמיד את הבעיה עם החיילים המשוחררים.

חמד עמאר: אחת לשנתיים צריך להקצות 20 מיליון שקל ואז נפתור את הבעיה של החיילים המשוחררים.

חמד עמאר: אבל, אדוני היושב-ראש, באמת הגיע הזמן שנפסיק לדבר על משכורות ולשלם משכורות במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: הגיע הזמן שנפסיק לדבר על חלקות וחיילים משוחררים.

חמד עמאר: אני רוצה לדבר על תיאטרון, אני רוצה לדבר על ספורט, על תרבות.

חמד עמאר: זה חסר.

חמד עמאר: חסר לי תיאטרון אצל הדרוזים.

חמד עמאר: על זה אנחנו לא יכולים לדבר.

חמד עמאר: אין לנו.

חמד עמאר: לדבר על דברים שמעבר ליום-יום, שאני צריך להילחם.

חמד עמאר: ואני אומר לך, מאז אני בכנסת אין נאום, אין נאום במליאה – בכל נושא שדיברתי, הכנסתי את הנושא של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אפילו בוועדה אני הכנסתי את העדה הדרוזית – –

ראובן ריבלין: הפריעו לך, אני נותן לך עוד דקה.

חמד עמאר: – – כי כאב לי.

חמד עמאר: כאב לי הנושא וראיתי את החשיבות, גם החשיבות הלאומית, בנושא של קידום העדה הדרוזית.

חמד עמאר: ואני יודע שיש אהדה מקיר לקיר בבית הזה, אבל כשאנחנו מגיעים למעשים, כמעט שאין.

חמד עמאר: כמעט שאין.

חמד עמאר: יש כמה נקודות חשובות היום במגזר הדרוזי: חיבורי חשמל לבתים, שיש לנו קרוב ל-7,000 בתים לא מחוברים לחשמל בגלל האי-הרחבות של תוכניות המיתאר שנים רבות, ואני אתן לכם דוגמה: עוספיא – משנת 1969 לא הורחבה תוכנית המיתאר של היישוב.

חמד עמאר: בית-ג'ן – מ-1974.

חמד עמאר: בגלל הבעיה של הרחבת תוכניות המיתאר נוצר מצב שאנשים רוצים לבנות את הבית שלהם, הולכים, בונים את הבית שלהם, ואין להם חיבורי חשמל.

חמד עמאר: דיבר אתי רק אתמול בחור צעיר, קצין בצה"ל בדרגת רב-סרן.

חמד עמאר: אומר לי: אני עכשיו נמצא בגבול עזה, וקיבלתי הודעה – היה לו חשמל זמני – מחברת חשמל שביום שלישי הזה מנתקים אותי מהחשמל.

חמד עמאר: זאת בעיה שאנחנו צריכים לפתור אותה – בעיה של חלקות לחיילים משוחררים, ולהתחיל לקחת את הנושא של העדה הדרוזית כפרויקט לאומי.

חמד עמאר: המדינה יכולה ויש לה היכולות להרים ולהגיע לשוויון מלא של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: תודה רבה.

דני דנון: אני מודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

דני דנון: הדובר הבא – סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה מסיעת העבודה.

דני דנון: לרשותך חמש דקות.

דני דנון: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יכולתי לתת כמה עצות לשכני, חבר הכנסת חמד עמאר.

גאלב מג'אדלה: אני אעשה את זה בארבע עיניים, לא מהדוכן, ביודעי שכל מה שהוא אמר אמת ונכון, רק אני הייתי מציע שקודם כול – צדקה מתחילה בבית.

גאלב מג'אדלה: קודם כול תשכנע את ישראל ביתנו שישימו את נושא העדה הדרוזית על סדר-יומם.

חמד עמאר: תבדוק במשרדים של ישראל ביתנו ותראה את העבודה של ישראל ביתנו במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: תבדוק.

חמד עמאר: אני מציע לך לבדוק.

חמד עמאר: הלוואי שכל המשרדים היו עובדים במגזר הדרוזי כמו המשרדים של ישראל ביתנו.

גאלב מג'אדלה: אני נתתי לך עצה.

חמד עמאר: אז אני בדקתי.

גאלב מג'אדלה: שקודם כול ישימו את זה על סדר-יומם, לא רק במשרדים שלהם.

אנסטסיה מיכאלי: אולי לפני שאתה מדבר ועולה על הבמה – – –

גאלב מג'אדלה: לא רק במשרדים שלהם.

גאלב מג'אדלה: אני מתכוון לסדר-יומה של המפלגה.

גאלב מג'אדלה: מפלגה שיודעת לשכנע את הכנסת להקים ועדת חקירה – החלטה אומללה, חשוכה כזאת – יכולה המפלגה גם לעשות הישגים בעדה הדרוזית.

דני דנון: הם לא המפלגה היחידה, אני רוצה להזכיר לך.

דני דנון: היו שתי מפלגות.

גאלב מג'אדלה: התור שלך עוד מעט יבוא.

גאלב מג'אדלה: לא שכחתי אותך.

דני דנון: אני ממתין בכיליון עיניים.

גאלב מג'אדלה: אתה יש לך נתח.

גאלב מג'אדלה: בחמש דקות יש לך נתח לא מספיק צנוע.

דני דנון: אני אוסיף לך שתי דקות.

גאלב מג'אדלה: תראה, אפשר לעמוד כאן ולהיות שמח שהכנסת אישרה ועדת חקירה, כי זה בומרנג הנוסע נגדכם.

גאלב מג'אדלה: עוד לא יבש הדיו על הנייר, שמעתם את הקונסולים מה הם אמרו, שמעתם את יהדות העולם מה אמרה.

גאלב מג'אדלה: שמעתם את זה יפה מאוד, איך אתם הולכים לבודד את ישראל בעולם.

גאלב מג'אדלה: מה הדמגוגיה הזאת?

גאלב מג'אדלה: עניין הכסף שמגיע לעמותות של הימין הרבה יותר חמור מעניין הכסף שמגיע לעמותות שתומכות בשמאל ובזכויות האזרח.

דני דנון: הוועדות הן לכל הארגונים, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אתה, כל מה שאתה מפריע עכשיו, אתה מוסיף זמן.

גאלב מג'אדלה: גם אתה, גם שלה וגם שלו.

גאלב מג'אדלה: תחשב את שלושתכם, תוסיף זמן.

דני דנון: קיבלת את זה.

גאלב מג'אדלה: כי אני יכול להחליף אותך עוד מעט, אני אעשה אותו דבר.

דני דנון: אין שום בעיה.

דני דנון: בתור סגן יושב-ראש אתה זוכה ליחס – – –

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך – עשיתם פרופגנדה אחת גדולה, רק חיזקתם את העמותות האלה, עכשיו הן יקבלו יותר כסף, ובודדתם את ישראל בעולם.

גאלב מג'אדלה: ומי מוביל את זה?

גאלב מג'אדלה: המפלגה של שר החוץ של מדינת ישראל, כביכול, השר שצריך לפתוח את הדלתות של המדינה בעולם.

גאלב מג'אדלה: לא רק שהוא לא פותח, הוא נועל דלתות של המדינה בעולם.

גאלב מג'אדלה: ביום שלישי אנחנו נדבר בהצעה שלי לסדר-היום על העיצומים של עובדי משרד החוץ.

גאלב מג'אדלה: במקום להתעסק עם עובדי משרד החוץ ולהטיב את מצבם, שלא יחזרו מכל העולם עניים ויפסיקו את שירותי החוץ – עושה מסיבת עיתונאים ומתעסק לי עם ההצעה של ההחלטה של הכנסת להקים ועדת חקירה.

גאלב מג'אדלה: אתה מתאר לעצמך שמישהו יבוא לוועדת חקירה שלך?

גאלב מג'אדלה: לא יבואו.

דני דנון: אתה תהיה חבר בה.

דני דנון: אני מציע לך.

גאלב מג'אדלה: אני לא אהיה חבר בה.

גאלב מג'אדלה: אני אהיה חבר בה לחקור את הימין.

גאלב מג'אדלה: שם אני מוכן להיות.

דני דנון: הכול ייבדק, הכול ייבדק.

גאלב מג'אדלה: ואני מודיע לך, לא יבואו לוועדה שלך גם אם תשלח להם הזמנה מכובדת על נייר יקר ותתקשר אליהם אישית בתור סגן יושב-ראש הכנסת שיש לך כבוד גדול.

גאלב מג'אדלה: לא יבואו.

גאלב מג'אדלה: הנה, אני מודיע לך: לא יבואו.

גאלב מג'אדלה: ואתם שמתם את הכנסת ללעג, שהם גם לא יבואו, וגם בודדתם את ישראל בעולם וגם עשיתם דמגוגיה זולה.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך, אזרחי ישראל היהודים מתחילים להתפכח, מתחילים להבין שיש פה – אני כיניתי אותו לפני שבועיים, לא רוצה לחזור על המלה שאמרתי לפני שבועיים כאן על ישראל ביתנו, כי המלה הזאת עושה בי חלחלה.

גאלב מג'אדלה: המחלה שלה עושה בי חלחלה.

גאלב מג'אדלה: מה אתם חושבים?

גאלב מג'אדלה: מתפארים לי כאן: הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

גאלב מג'אדלה: חסר שתגידו: הדמוקרטיה היחידה בעולם.

גאלב מג'אדלה: איזה דמוקרטיה?

גאלב מג'אדלה: שחוקרת עמותות שהכול שקוף אצלן, הכול נמצא בשקיפות באתרים?

דני דנון: אני מוסיף לך דקה.

גאלב מג'אדלה: בשביל לעשות דמגוגיה לאזרחי ישראל היהודים?

גאלב מג'אדלה: את מי זה משרת?

גאלב מג'אדלה: לפעמים, אתה יודע מה?

גאלב מג'אדלה: אני מתפלא.

גאלב מג'אדלה: אני אומר, תאמין לי, יש בצד השני אנשים ששמחים על התופעות האלו, ואני לא רוצה להרחיב.

גאלב מג'אדלה: לכן, אני מציע לך ולחברה שלך שיזמה את הצעת החוק השנייה, קחו את זה בחזרה, תשמרו על כבודה של הכנסת, אולי תצילו קצת מהכבוד שפגעתם בו, תצילו את זה, ואני חושב שיפה שעה אחת קודם.

גאלב מג'אדלה: תאמין לי.

גאלב מג'אדלה: אם יש משהו לא בסדר, לא תקין, יש משטרה בישראל.

גאלב מג'אדלה: מה, גם בשר שלכם אתם לא מאמינים?

גאלב מג'אדלה: השר לביטחון פנים הוא שר של ישראל ביתנו, אתם לא מאמינים לו?

גאלב מג'אדלה: הוא מופקד על מערכת שהוא לא יכול לנהל אותה?

דני דנון: אבל למה החשש הזה?

דני דנון: אם הכול בסדר, מה החשש?

גאלב מג'אדלה: מי אמר לך שחוששים.

גאלב מג'אדלה: תהיה רגוע, אף אחד לא חושש.

דני דנון: אני רואה את זה.

גאלב מג'אדלה: שמעת אותי אומר מלה אחת שמישהו חושש?

גאלב מג'אדלה: אמרתי לך: אתם מבודדים את ישראל, אתם הקמתם את יהדות העולם הפרגמטית, השפויה, נגדכם.

גאלב מג'אדלה: לא אמרתי "חוששים".

גאלב מג'אדלה: אף אחד לא מפחד מכם ולא מוועדת החקירה.

גאלב מג'אדלה: אני רק רוצה להיות במדינה שיש בה ערכים דמוקרטיים אוניברסליים ולא דיקטטורה ודמגוגיה.

גאלב מג'אדלה: זה הכול.

גאלב מג'אדלה: דודו רותם, אני מציע לא להגיב, מספיק הגיבו החברים שלך.

חמד עמאר: אף אחד לא הגיב.

דני דנון: הוא קרא לשר מרגי.

גאלב מג'אדלה: לכן, אני מציע, אדוני היושב-ראש, אני מנצל את ההזדמנות שאתה יושב כאן, תמצא את הדרך הראויה לקחת בחזרה, אתה והחברה שלך, את ההצעות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אחרי שנחשוף את האמת אנחנו נמצא את הדרך.

דני דנון: אני מודה לסגן היושב-ראש, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

דני דנון: הדובר הבא הוא חבר הכנסת נסים זאב מסיעת ש"ס.

עפו אגבאריה: נסים, שוואיה שוואיה.

נסים זאב: עלא מַהלַכּ.

דני דנון: מותר לך לדבר גם בערבית.

נסים זאב: כן, אני יודע, זאת השפה השנייה.

נסים זאב: אנחנו גאים בשפה הזאת.

דני דנון: זאת שפה רשמית ואתה יכול את כל חמש הדקות גם בערבית.

נסים זאב: הלוואי שיכולתי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, פשוט לא ייאמן, השערורייה הבין-לאומית על איזה מלון, "שפרד"?

דני דנון: היה, היה כבר.

נסים זאב: היה, היה בעבר.

נסים זאב: כל העולם גועש ורועש.

נסים זאב: ותרעש ותגעש הארץ ומוסדי הרים ירגזו.

נסים זאב: מה קרה?

נסים זאב: מה קרה, אדוני?

נסים זאב: אני, עוד כשהייתי בעיריית ירושלים – אני הייתי בוועדת התכנון והבנייה, ואני זוכר שאותו הנדיב, מוסקוביץ – שבתכנון המקורי, אגב, זה היה הרבה יותר מ-20 דירות כפי שזה קיים היום.

דני דנון: רק 22 דירות.

נסים זאב: 22 היום, אבל בתכנון המקורי זה היה הרבה יותר, כמעט כפול.

נסים זאב: ובגלל ההתנגדויות החוזרות ונשנות צמצמו את מספר הדירות, כדי לא להרגיז מישהו, חלילה וחס.

נסים זאב: מדובר בלב-לבה של ירושלים.

נסים זאב: אני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש – אנחנו עדים יום-יום – כשקונים ערבים דירות, למשל בגבעה-הצרפתית, במזרח-תלפיות, ואני רוצה לומר לך שיש בניינים שלצערי הרב מתרוקנים מתושבים יהודים, כי אולי זה סגנון אחר, זה תרבות שונה, ואנשים לפעמים בורחים, בלית ברירה.

נסים זאב: זה קיים בכל מקום, אגב, בעולם.

נסים זאב: גם בארצות-הברית, כשבאים היהודים – מעניין – הכושים בורחים.

נסים זאב: לא שמישהו מסלק אותם, אבל ככה זה קורה.

נסים זאב: אוטומטית.

נסים זאב: וכשבאה אוכלוסייה אחרת בעולם – לא בגלל גזענות.

נסים זאב: יש מי שיכול לחשוד בגזענות.

נסים זאב: בגלל התרבות.

עפו אגבאריה: בישראל, כשנכנסים אתיופים למקום מסוים, אז בורחים הלבנים.

נסים זאב: לא, כשבאים סודנים.

עפו אגבאריה: לא, אתיופים, לא סודנים.

נסים זאב: כשבאים סודנים, וכשבאים – הייתי אומר – פליטים, בהחלט, אני חושב שהם מציקים מאוד לאותם תושבים באותן שכונות בדרום תל-אביב, ואנחנו עדים לזה.

נסים זאב: זה לא בגלל גזענות.

נסים זאב: אני חושב שזה טוב, טוב מאוד, גם לכם וגם לנו, וגם לחרדים.

עפו אגבאריה: זה בגלל צבע העור.

נסים זאב: אדוני, אתה יודע שיש ערים שלמות שהן רק של חרדים.

נסים זאב: זה בגלל גזענות?

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, כאשר בתכנון המקורי חשבו על ביתר-עילית, אף אחד לא חשב בהתחלה ששם תהיה אוכלוסייה חרדית.

נסים זאב: כשדיברו על מודיעין גם כן לא חשבו.

נסים זאב: כשדיברו על עמנואל – אני אומר לך, על עמנואל – אני זוכר את התקופה של עמנואל.

דוד רותם: בביתר-עילית, תאמין לי, ידעו מראש שזה עיר שנבנית לחרדים.

נסים זאב: ביתר-עילית יכול להיות, כי מלכתחילה אמרו:

נסים זאב: איך אפשר להשאיר כל כך הרבה חרדים בירושלים?

נסים זאב: חרדים עליך ישראל.

נסים זאב: צריכים לדלל קצת את החרדים, צריך לפזר אותם.

נסים זאב: האיום הזה של החרדים בכל מקום מהווה סכנה, סכנה קיומית על הציבור הכללי, ולכן יכול להיות.

נסים זאב: אבל – זה יד מכוונת.

נסים זאב: אני יכול לומר לך שאף אחד מהחרדים לא הרגיש שהוא מופלה לרעה או שזה בגלל גזענות.

נסים זאב: צריך להבין, יש תרבות שונה, יש אורח חיים שונה, ולא כל דבר זה בגלל שנאת האחר, כפי שרוצים להציג את זה פה.

נסים זאב: עכשיו, למעשה, על מה מדובר?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, 25 שנה עיריית ירושלים יושבת על התכנון הזה.

נסים זאב: המקום נרכש כבר לפני כמעט 30 שנה, עד שזה הגיע לבשלות, ועכשיו כל העולם, אפילו ראש הממשלה – הבנתי שהוא קצת, בחצי פה, מתנער, כי הוא מבין שיש לחץ בין-לאומי.

דני דנון: לא.

דני דנון: הוא הודיע היום שיש זכות לבנות בירושלים, בלי כחל ושרק.

נסים זאב: אז אני שמח מאוד לשמוע את זה, וחשוב שהאמירה הזאת תיאמר, כי, חלילה וחס, אם אנחנו נסוגים, או נרתעים, אז אנחנו אבדנו – כולנו אבדנו.

נסים זאב: שיהיה ברור.

נסים זאב: מה שיקרה, אנחנו לא נוכל לבנות בירושלים המזרחית, הם נכנסים לירושלים המערבית.

נסים זאב: בוא תראה כמה דירות נרכשו כבר בשכונות שעכשיו אני הזכרתי.

נסים זאב: אני יכול לומר לך, כמעט – מאות של דירות, אני לא אומר לך את זה בהגזמה.

נסים זאב: אז מה קרה?

נסים זאב: אז יש איזה 20–30 דירות שנמצאות – אולי כמה בתים בשיח'-ג'ראח?

נסים זאב: בשמעון-הצדיק?

נסים זאב: הכול שם בבעלות יהודית בטאבו.

נסים זאב: זה דבר אחד.

נסים זאב: הדבר השני שאני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, אני שמעתי באיזו להיטות השר ברוורמן מדבר על ישראל ביתנו, על הגזענות, על הפאשיזם.

נסים זאב: אני לא יודע מה קרה, הוא ערבב את מה שנאמר על שי ניצן – ממש מין בשאינו מינו.

נסים זאב: אני לא יודע איך הוא עשה מזה – אומרים בערבית – מישמש?

נסים זאב: חיבר את הדברים.

נסים זאב: השר ברוורמן עמד פה, אולי שמעת, חבר הכנסת דוד רותם, ודיבר מלים מאוד קשות על השר אביגדור ליברמן.

דוד רותם: אתה לא הבנת מה הוא אמר?

נסים זאב: אני יכול לומר לך שהוא חירף וגידף.

נסים זאב: אני לא יודע מה הוא אמר.

דני דנון: נא לסיים.

דני דנון: הוא דיבר על השר ברוורמן.

נסים זאב: השר ברוורמן, שתקף את השר ליברמן.

אריה ביבי: דוד, בקואליציה האחד לא מבין את השני, אתה מבין?

אריה ביבי: אתה לא מבין אותו, הוא לא מבין את ליברמן, הוא לא מבין את ברוורמן.

אריה ביבי: ככה זה.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לך – אני יכול לומר, החיבור בין הדברים – ממש לא לעניין.

נסים זאב: לא במקום.

נסים זאב: אני חושב שכולנו חושבים שההסתה נגד שי ניצן באמת צריך, הייתי אומר, בכל תוקף, באמת, לא רק להתנער, אלא באמת, אני חושב שזאת הסתה פרועה.

נסים זאב: אבל בין זה לבין מה שאמר השר ליברמן לגבי כל הנושא של תמיכה בארגוני השמאל, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה בדוק שמי שמממן אותם זה ארגוני טרור, ואמר את זה השר ליברמן, הייתי אומר, בשפה הפשוטה שלו, העממית שלו, ואנחנו צריכים לחבר את הדברים, שיש הסתה פה והסתה שם, וכולם עליהום.

נסים זאב: דבר נוסף, ואני בזה מסיים.

נסים זאב: ההסתה נגד השר אלי ישי במשך חודש ימים, להדביק לו את 44 ההרוגים, זה חלק ממערכת ההסתה שקיימת.

נסים זאב: אבל מעניין: כשהימין תוקף זה נראה פה אסון, וכשהשמאל מדבר זה דבר שברור מאליו שאנחנו צריכים לשמוע ולשתוק.

נסים זאב: אז לא כך הם פני הדברים – לא כך הם צריכים להיות.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס מסיעת יהדות התורה.

דני דנון: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

דני דנון: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, ידידי הרב יעקב מרגי, השר לענייני דתות, הרב נסים זאב, קודמי בנאום, אני רוצה להתחבר לדבריך, שאמרת שהציבור החרדי, שלחו אותם למודיעין-עילית ולביתר-עילית ועכשיו לנצרת-עילית.

מנחם אליעזר מוזס: אני אמרתי באחת הוועדות בכנסת שהציבור החרדי הוא הפלמ"ח של הדור הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע מה זה הפלמ"ח?

מנחם אליעזר מוזס: פלמ"ח זה ראשי תיבות של "פקק לכל מיני חורים".

מנחם אליעזר מוזס: איפה שרוצים לסתום, כדי למנוע, מסיבות שונות ומשונות – שולחים את החרדים.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו מדברים על נצרת-עילית, מדברים על לוד.

מנחם אליעזר מוזס: חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: כל מקום, חרדים, וזה רק כדי להתחבר לדבריך, קודמי, הרב נסים זאב.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר בנושא ייקור הדלק.

מנחם אליעזר מוזס: בספר איוב, כשמסופר על השליחים שבאו לבשר לו את – – –

יעקב מרגי: איוּב או איוֹב?

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי איוֹב.

דני דנון: הוא לא אמר איוּב.

מנחם אליעזר מוזס: בספר איוֹב, כשמסופר על השליחים שבאו לבשר לו על הצרות שנחתו עליו, הפסוק מתאר זאת במלים: "עוד זה מדבר וזה בא".

מנחם אליעזר מוזס: אזרחי ישראל, במיוחד בקרב השכבות החלשות, חיים בתקופה האחרונה בתחושה דומה.

מנחם אליעזר מוזס: עוד בטרם מתאוששים מעליית מחירים אחת, כבר מתבשרים על השנייה.

מנחם אליעזר מוזס: רק בתקופה האחרונה עלו מחירי הירקות, המים, הארנונה, החשמל, ועכשיו הדלק, ובעקבותיו גם התחבורה הציבורית.

מנחם אליעזר מוזס: ושוב החשמל – נציג חברת החשמל אמר בוועדת הכספים שייקור ייצור החשמל ייפול על כתפי הצרכנים.

מנחם אליעזר מוזס: ההחלטה להעלות את המס על הדלק היא גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.

מנחם אליעזר מוזס: רק לא לפני הרבה זמן, כאשר העלו את המס על הדלק, טענו שמדובר בצעדי חירום כדי להתמודד עם המשבר הכלכלי הגלובלי.

מנחם אליעזר מוזס: לא כן עכשיו, כאשר המשבר, לכל הפחות בארץ, מאחורינו.

מנחם אליעזר מוזס: איזו הצדקה יש להעלאת מחירים זו?

מנחם אליעזר מוזס: אז מה אומרים?

מנחם אליעזר מוזס: שזה תמריץ לנסוע בתחבורה הציבורית.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה לעשות שגם התחבורה הציבורית ממונעת באמצעות דלק ולא באמצעות מים.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שאפילו התחבורה הציבורית היתה נוסעת על מים, לאור ההתייקרויות היה מאוד יקר לנסוע בתחבורה הציבורית.

מנחם אליעזר מוזס: עלייה במחירי הדלק פוגעת בראש ובראשונה בשכבות החלשות ובמעוטי היכולת.

מנחם אליעזר מוזס: המחירים שעלו רק מקשים עליהם עוד יותר.

מנחם אליעזר מוזס: למה אנחנו מצפים, לעוד דוח עוני של הביטוח הלאומי, שיראה שנכנסו למעגל העוני עוד משפחות?

מנחם אליעזר מוזס: מדוע לא לדחות בשנה-שנתיים את ההפחתה על מס חברות?

מנחם אליעזר מוזס: הרי 0.5% מזה נותן את כל הסכום הזה.

מנחם אליעזר מוזס: מהי הקלות הזאת לגשת ישר לכיסי האזרחים?

מנחם אליעזר מוזס: ושוב, תחבורה ציבורית לעודד?

מנחם אליעזר מוזס: איזו תחבורה ציבורית יש לנו?

מנחם אליעזר מוזס: אין יום שלא מתקבלות תלונות מאזרחים על מצב התחבורה הציבורית – צפיפות באוטובוסים, אי-עמידה בלוחות זמנים וטענות מכאן ועד להודעה חדשה.

מנחם אליעזר מוזס: רק בסוף שבוע שעבר, לאחר השרפה ברכבת והוצאת מחצית מהקרונות משימוש היינו עדים לקטסטרופה שהתרחשה בתחנות.

מנחם אליעזר מוזס: אז איזה תחבורה ציבורית אנחנו חושבים לעודד בזה שבאים ואומרים: אנחנו נייקר את הדלק למכוניות פרטיות?

מנחם אליעזר מוזס: מצער מאוד ששוב, במקום להיטיב עם החלשים, האוצר מיטיב דווקא עם העשירים.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהפתרון צריך להיות להחזיר את הפיקוח על מחירי המים והדלק לכנסת; לקבוע פיקוח פרלמנטרי על גובה המס המוטל על הדלק.

מנחם אליעזר מוזס: לא ייתכן ששיעור מס של 60%, מהגבוהים בעולם, זה יהיה שיעור המס היום בארצנו, כאשר הראשונים שיסבלו מזה הם המשפחות ברוכות הילדים ואלה שנמצאים ממש במעגל העוני, כי הם הצרכנים הגדולים ביותר של דלק, הן לחימום, הן לבישול, הן לחשמל ולכל הדברים האלה, ושל מים.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהגיע הזמן שהכנסת תיקח לעצמה את הפיקוח על הנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת מוזס.

דני דנון: הדובר הבא – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

דני דנון: בבקשה.

מסעוד גנאים: פלמ"ח – – –

דני דנון: פלוגות מחץ.

דני דנון: אתה יודע, חבר הכנסת מוזס.

דני דנון: פלוגת מחץ – פלמ"ח.

דני דנון: זה גם מתאים לחרדים היום.

מנחם אליעזר מוזס: היום זה פלוגות מחץ חרדי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שכאשר תחילה אני שומע את חברי חברי הכנסת הערבים הדרוזים, אחינו, מדברים על מצב היישובים הדרוזיים, אני מעלה שאלות ותוהה.

מסעוד גנאים: כל בוקר וערב, אדוני היושב-ראש, הראשון שבחברי הכנסת מהימין – מטיפים לנו, חברי הכנסת הערבים, החברה הערבית: אם אתם תעשו את החובות שלכם, לשרת בצבא, כל הזכויות, קומפלט, מגיעות לכם.

מסעוד גנאים: מה אני שומע מחברי חברי הכנסת הערבים הדרוזים?

מסעוד גנאים: מה אני קורא?

מסעוד גנאים: שהמצב של היישובים הדרוזיים והרשויות הדרוזיות אפילו יותר גרוע מהמצב של הכפרים והערים הערביים.

דני דנון: הוא אמר את זה?

דני דנון: לא שמעתי.

מסעוד גנאים: לא, זה משתמע.

מסעוד גנאים: הוא לא יגיד את זה, אבל כאשר – אפילו מגרשים – יש כאלה שהולכים לצבא לא מתוך אמונה, שרוצה להגן ולהילחם.

מסעוד גנאים: לא, פשוט, אין לו כסף, והוא רוצה איזה מגרש כדי לבנות.

מסעוד גנאים: אפילו זה אין בכפרים הדרוזיים.

מסעוד גנאים: איפה הפגם, אדוני היושב-ראש?

מסעוד גנאים: אני חושב שהפגם הוא בכל העיקרון הזה – להשתית את כל העיקרון של האזרחות על העניין של הזכויות והחובות, זה לא נכון.

מסעוד גנאים: אני אזרח.

מסעוד גנאים: מעצם היותי אזרח מגיעות לי כל הזכויות שיש.

מסעוד גנאים: ומה ששמעתי היום, ומה שאני יודע גם מתוך סיורים – שכל העיקרון הזה קורס, מנופץ, על פתחו ועל דלתו של כל כפר דרוזי שאני מסייר בו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, נקודה שנייה: בשבוע שעבר, כאשר העלית עם חבריך מישראל ביתנו את העניין של ועדת החקירה הפרלמנטרית, שלתוצאות שלה לא מחכה שר החוץ – הוא לא חיכה, הוא כבר יודע שארגונים אלה, האגודה לזכויות האזרח, "עדאלה", אלה סייעני טרור נטו.

מסעוד גנאים: היום הוא אמר.

מסעוד גנאים: אז מה הצורך בוועדת חקירה?

מסעוד גנאים: יש כבר החלטה, אתם יודעים את הכול.

מסעוד גנאים: אז לפני שבוע, אדוני היושב-ראש בעצמו, כאשר עמד להציג את העניין, אמר שעד שהם מקבלים מסעודיה, מקטאר, אני לא יודע מאיפה – הלוואי, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: הלוואי שהיינו, כחברה ערבית, כאזרחים ערבים – הלוואי שנקבל סיוע כספי ממדינות כדי לפתח את היישובים שלנו, שבגלל מדיניות האפליה של הממשלה עד היום המצב שלהם גרוע מאוד, וכולם יודעים.

מסעוד גנאים: הלוואי שיש, אבל אין.

מסעוד גנאים: אני יכול להגיד לך שאין שום סיוע, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: הלוואי שנסיכויות המפרץ היו מסייעות לנו.

דני דנון: אני יודע אחרת.

דני דנון: הוועדה תבדוק ותראה.

מסעוד גנאים: אני אשמח אם תביא לי כל הוכחה שהיא, וגם את הכסף, בטח.

דני דנון: את הכסף לא, את הנתונים כן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, האמת שיש מפלגות שמתנהגות כמו בֵּית – כל יום יש שיגעון מסוים.

מסעוד גנאים: בריאיון ל"הארץ" יש – מנהיגת הימין בצרפת, החזית הלאומית, מרין לה-פן, אומרת, כאשר הכתבת מ"הארץ" אומרת לה על המצב בישראל, אומרת לה: תסתכלו במראה.

מסעוד גנאים: אנחנו גזענים?

מסעוד גנאים: תסתכלו על עצמכם במראה.

מסעוד גנאים: אם אנחנו בצרפת היינו מדברים אלפית ממה שאתם אומרים על הזרים ועל האחרים היו זורקים אותנו לכלא.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מי שעושה את הדה-לגיטימציה של ישראל – אלה שכל יום מחוקקים חוקים גזעניים, וגם הכיבוש.

מסעוד גנאים: ומי שאמר את זה על הכיבוש, אדוני היושב-ראש, זה לא אחר מאשר שר הביטחון אהוד ברק.

מסעוד גנאים: שר הביטחון, בסיור שערך בבית-ספר בבית-חשמונאי, אמר: האיום של הדה-לגיטימציה נגד ישראל לא פחות בעייתי מאיום "חמאס".

מסעוד גנאים: אנו שולטים על עם אחר כבר 43 שנה ואין לזה אח ורע בעולם.

מסעוד גנאים: זה שר הביטחון שאמר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בסוף, כל מה שאנחנו רואים – מחוקי גזענות והסתה ורדיפה ופאשיזם – זה מעיד על סוגם של הפוליטיקאים בכנסת הזו וגם במדינה.

מסעוד גנאים: ועל זה אני רוצה לצטט את ש"י עגנון, ובזה אני מסיים.

מסעוד גנאים: הוא אומר, תסתכל: "החכמים מושכים ידיהם מהנהגת העולם מפני שהם יודעים שיש חכמים מהם ורוצים שיתנהג העולם על-ידי חכמים גמורים.

מסעוד גנאים: בתוך כך, קופצים הטיפשים והרשעים ובאים ונוטלים את העולם לידיהם ומנהיגים את העולם כפי זדונם וכפי טיפשותם".

מסעוד גנאים: וטיפשים כנראה לא חסר בממשלת ישראל.

מסעוד גנאים: תודה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

דני דנון: אם יוכח שאכן אין כסף סעודי, אני מתחייב, חבר הכנסת גנאים, להתנצל בפני המליאה.

דני דנון: אבל אני מצפה גם ממך שאם יוכח שכן מגיע לפה כסף סעודי – – –

מסעוד גנאים: להתנצל על מה?

דני דנון: אם יוכח שלא מגיע כסף סעודי, אני וחברי נבוא ונתנצל, אבל אם יוכח – –

מסעוד גנאים: תביאו הוכחה.

דני דנון: – – שאכן מגיע, אני מצפה ממך לבוא וגם להתנצל על דבריך.

מסעוד גנאים: הכסף אני רוצה.

מסעוד גנאים: להיפך – – –

דני דנון: חבר הכנסת אריה אלדד מסיעת האיחוד הלאומי, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לגופן של הצעות האי-אמון היום צריך לומר כי אכן יש קיפוח לא פשוט במגזר הדרוזי ובמגזר הצ'רקסי – קיפוח שמאפשר לגורמים לאומניים קיצוניים במגזר הערבי לחדור ליישובים דרוזיים ולגרום לכל מדינת ישראל לצפות בתופעות כפי שראינו לפני כשנה בפקיעין, שבה גירשו באלימות קשה כמה משפחות יהודיות שביקשו לשבת שם.

אריה אלדד: והקיפוח של עדות שמשרתות בצה"ל ונאמנות בלא סייג למדינת ישראל עלול לגרום למדינת ישראל לאבד את העדות הללו לטובתם של שונאי ישראל.

אריה אלדד: אני גם יכול לתמוך בטענות שהעלו הסיעות הערביות בהצעת האי-אמון שלהן על העלאת מחירי המים והבלו על הדלק, אבל אני אמנע מכך אפילו בשל הסיכוי התיאורטי שחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה עלול להרכיב ממשלה בישראל, ולכן אני לא אתמוך בהצעה הזאת.

אריה אלדד: אבל יש נושא אחד דחוף מאוד שעלה בימים האחרונים, ולו היתה לאיחוד הלאומי אפשרות להעלות הצעות אי-אמון מדי שבוע, היינו מעלים אותו כסיבה נכונה להביע אי-אמון בממשלה, והעניין הוא מחדליה של הממשלה ואי-התערבותה בחרם הערבי החדש שבא לידי ביטוי בשבועות האחרונים במכרזים ובחוזים שחותמים יזמי העיר הערבית רוואבי עם חברות ישראליות.

אריה אלדד: חברות שמבקשות להשתתף בבניית העיר הערבית נדרשות לחתום על חוזים שבהם הן מתחייבות לא לקנות ולא לספק שירותים ממה שהם קוראים ירושלים הכבושה, רמת-הגולן הכבושה, הגדה המערבית הכבושה.

אריה אלדד: והכנסת תצטרך לבוא ולומר את דברה – גם בדיון ציבורי וגם בחקיקה – שמי שמעדיף את הכסף של יזמי רוואבי, צריך יהיה להחליט.

אריה אלדד: אם הוא רוצה את הכסף של אויבי ישראל הוא לא יוכל לקבל כסף ממדינת ישראל.

אריה אלדד: "איטונג" תצטרך להחליט אם היא רוצה להקים את רוואבי או את עיר הבה"דים בנגב, וכל ספק וכל חברה ששותפה לבניית העיר הערבית וחותמת על חוזים שבהם היא מוכנה להפלות אזרחי ישראל, להפלות יישובים יהודיים, לא לקנות מהם מוצרים ושירותים – היא עושה את זה רק בשביל כסף; ברור לי שהיא לא שותפה לאידיאולוגיה.

אריה אלדד: אבל אם היא עושה את זה בשביל כסף, שתחליט איזה כסף היא רוצה ושתעשה את החשבון הכלכלי שלה, כי היא עלולה ללקות בדיוק במקום שבו היא רוצה להרוויח – בכיס.

אריה אלדד: והבית הזה יוכל לדאוג לדבר הזה.

אריה אלדד: ומי שחושב שהחרם הזה ייעצר ביהודה ושומרון ולא יזלוג לתחומי "הקו הירוק", מוזמן להקשיב בימים אלה לטלוויזיה הפלסטינית, שמשדרת תשדיר שירות נוגע ללב של ילד שבא לחנות ומבקש תפוצ'יפס ישראלי.

אריה אלדד: והוא שומע ברקע יריות של חיילים, כנראה ישראלים, ואז הוא משנה את בקשתו לתפוצ'יפס פלסטיני.

אריה אלדד: ולהווי ידוע לכל הכסילים שחושבים שהחרם הזה ייעצר ב"קו הירוק", שתפוצ'יפס מיוצר בשער-הנגב הכבוש ולא בברקן ולא באריאל ולא במעלה-אדומים ולא בירושלים הכבושה ולא ברמת-הגולן הכבושה.

אריה אלדד: ולפיכך, צריך שיהיה ברור שהחרם הזה הוא נגד מדינת ישראל, הוא לא ייעצר בשום מקום, הוא יפגע בכל אזרחי מדינת ישראל, בכל התוצרת שלה, וצריך גם לדעת שמי שעומד מאחורי המיזם הזה של רוואבי, בשאר אל-מצרי, מנסה בימים אלה ממש – – –

גאלב מג'אדלה: באשיר.

גאלב מג'אדלה: באשיר.

אריה אלדד: באשיר.

אריה אלדד: באשיר אל-מצרי.

אריה אלדד: תודה על התיקון, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: – – – מנסה בימים אלה ממש לקנות שכונה יהודית בירושלים, שכונת "נוף ציון", שיש בה היום 100 יחידות דיור ועוד 250 מתוכננות.

אריה אלדד: ומי שמבין שהמהלך הוא לא מהלך כלכלי אלא מהלך פוליטי שבא לקעקע את מדינת ישראל, יפתח את עיניו ויראה, ויבין שבנק ישראל יצטרך לעמוד במבחן הזה, אם הוא מוכר את איגרות החוב של "נוף ציון" לבאשיר אל-מצרי או לקבוצה של משקיעים יהודים שמציעים אותו מחיר, כדי למנוע השתלטות ערבית עוינת על לבה של ירושלים.

אריה אלדד: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת עפו אגבאריה, חד"ש, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: חמש דקות לרשות אדוני.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמובן אני אצביע בעד שתי הצעות האי-אמון – גם בגלל המצב של היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים, אבל לא מאותו מבט של המציע אלא ממבט אחר, וגם בגלל העלאת מחירי המים.

עפו אגבאריה: אבל אני אתחיל מתשובתו של השר ברוורמן, התשובה על הגזענות שאנחנו חווים בימים האלה, מה קורה בעולם.

עפו אגבאריה: והוא הביא את הדוגמה, מה שקרה בארצות-הברית, ארגוני ימין – ו"מסיבת התה" שכולם יודעים, והרבה גורמים במדינת ישראל היללו את מסיבת התה הזו, שזה הימין הקיצוני בארצות-הברית, ואנחנו היינו עדים גם למשלחת – – –

גאלב מג'אדלה: אתה מתכוון לארגון "מסיבת התה".

עפו אגבאריה: ארגון "מסיבת התה", כן, כמובן, הימני.

עפו אגבאריה: שהם ארגנו את כל הקמפיין נגד השלטון בארצות-הברית.

עפו אגבאריה: והחבירה של הימין הישראלי לימין מאירופה – לא מזמן ביקרו משלחות של מפלגות ימין מאירופה בארץ, והחבירה הזו של הימין הישראלי לימין האירופי, זה מצב מסוכן.

עפו אגבאריה: זה נכון שהימין האירופי יש לו המצע הזה האנטי-אסלאמי שמתהולל עכשיו באירופה, אבל אני מזהיר שזה לא לזמן ארוך.

עפו אגבאריה: כולם זוכרים שהימין באירופה בזמנו הוא זה שהיה נגד, לא האסלאם אלא נגד היהודים; בזמנו.

עפו אגבאריה: והחבירה של הארגונים או של מפלגות הימין בישראל למפלגות הימין באירופה זה דבר מאוד מסוכן.

עפו אגבאריה: ורק לא מזמן, אני זוכר, כשדיברו על מפלגתו של היידר, ועל מפלגתו של לה-פן, פתאום הם חברים טובים של מפלגת ישראל ביתנו, והם מבקרים אצלם ובאים, ושר החוץ מקבל אותם.

עפו אגבאריה: אני חושב שהדבר הזה כל כך מסוכן, שזה לא ייגמר שם.

עפו אגבאריה: אנחנו פשוט ראינו מה היתה התוצאה של ההסתה בארצות-הברית, ואת מי הרגו, ומי אלה האנשים, ואנחנו רואים את זה כל יום ושומעים את זה כבר בימים האחרונים בעיתונות, איך ההסתה לגזענות הובילה לרצח של חברת סנאט אמריקנית.

עפו אגבאריה: תזכרו מה שהיה לפני הרצח של רבין.

עפו אגבאריה: זה מה שמוריד את צלם הדמוקרטיה והאנוש מהחברה הישראלית ומהממשלות הישראליות.

עפו אגבאריה: לכן אני חושב שצריך שעה אחת קודם לחשוב על הדברים האלה, ולא לתת לדברים האלה לקרות, כי הגזענות סוחפת, ומי שעומד בראש הדברים האלה, לצערי הרב, זה שר החוץ, ולא פחות מזה, גם בשתיקה, או לפעמים גם בעידוד, ראש הממשלה.

עפו אגבאריה: לגופו של עניין, להצעת האי-אמון של חבר הכנסת מגלי והבה, שבסוף אמר שהכושי עשה את שלו והכושי יכול ללכת – – –

גאלב מג'אדלה: מה, אתה מצטט?

עפו אגבאריה: אני מצטט את חבר הכנסת מגלי והבה, שאמר את הדברים האלה, אבל הוא הוסיף, שהכושי לא ילך.

עפו אגבאריה: אז הוא מכיר בזה שהם הכושים.

עפו אגבאריה: והם לא ילכו.

עפו אגבאריה: אבל מה קורה פה?

עפו אגבאריה: אנשים שכרכו את גורלם בגורל מדינת ישראל, כפי שהוא אומר, לא מקבלים שום דבר.

עפו אגבאריה: אז מה רוצים מהאוכלוסייה הערבית?

עפו אגבאריה: מבקשים מאתנו: תבואו ותעשו שירות לאומי.

עפו אגבאריה: אז אני אומר שאנחנו לא נהיה משרתים לאומיים.

גאלב מג'אדלה: שירות אזרחי.

עפו אגבאריה: שירות אזרחי, אבל זה כאילו שירות לאומי.

עפו אגבאריה: אז: אנחנו לא נהיה משרתים.

עפו אגבאריה: בגלל זה, בואו, אל תדרשו מאנשים דברים שאתם לא יכולים לקיים.

עפו אגבאריה: עובדה, שמהאנשים – – –

חיים אורון: עפו, בכל הידידות, משרתים בשירות לאומי זה לא מהשורש "משרתים".

עפו אגבאריה: לא, אני קושר את זה.

חיים אורון: בסדר, אבל – – –

עפו אגבאריה: אז מה שרוצים, את השירות הלאומי – זה משרתים.

עפו אגבאריה: כי הם לא רוצים שהאנשים ישרתו את עצמם.

עפו אגבאריה: זה – יהיו משרתים.

עפו אגבאריה: לזה אני מתכוון.

עפו אגבאריה: דבר אחרון – עוד לא נגמר.

עפו אגבאריה: אז דבר אחרון, אני אדבר על המים.

גאלב מג'אדלה: אתה מדבר דברי טעם, אז אתה לא מרגיש בזמן.

עפו אגבאריה: אז אני רוצה לדבר על המים עכשיו, ולא על השירות הלאומי.

גאלב מג'אדלה: אני אתן לך עוד דקה.

עפו אגבאריה: אז עוד דקה על המים.

עפו אגבאריה: אני חושב שהעלאת מחיר המים והתאגידים – זה באמת גנבה לאור יום מהשכבות החלשות.

עפו אגבאריה: ידוע שיש קשר בין מים, אש ותרופות.

עפו אגבאריה: בלי מים אי-אפשר לחיות.

עפו אגבאריה: בלי אנרגיה, בלי אש, שאתה יכול להכין אוכל, לחמם את הבית, גם אי-אפשר לחיות.

עפו אגבאריה: גם בלי תרופות אי-אפשר לחיות.

עפו אגבאריה: אבל מה משותף לכולם?

עפו אגבאריה: שכשאתה מקבל אותם בכמויות ובמינון הנכון, הם עוזרים.

עפו אגבאריה: אבל כשהם עולים על גדותיהם, גם המים, גם האש וגם התרופות, הם יכולים לרצוח.

עפו אגבאריה: אז כשאנחנו מעלים כל כך את מחיר המים, וכשאנחנו לא נותנים את האפשרות לשכבות החלשות באמת ליהנות מדבר אחד, שזה גם המים וגם האנרגיה, וגם התרופות, אנחנו מוצאים את עצמנו, בממשלה הזאת, נלחמים על הדברים הבסיסיים לשכבות החלשות.

עפו אגבאריה: ותזכרו: את שלושת הדברים האלה, הדברים שאנחנו נלחמים עליהם, כדאי לא להעלות את מחיריהם, ולהיפך, להוזיל את המחירים, כדי לשרת את האוכלוסיות – –

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

עפו אגבאריה: – – הנזקקות בכל מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב; הבית היהודי – מפד"ל החדשה.

זבולון אורלב: עשר דקות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אתה רואה, תחסוך עבירה על התקנון – אדוני השר, אתה עולה לפה בימי שני, ואתה שואל את עצמך, על מה בדיוק לדבר, על ההצעות לסדר-היום?

חיים אורון: על מה שקורה פה כל יום?

חיים אורון: על מה שקרה בכנסת?

חיים אורון: אני אעיר שלוש הערות, בשלושה נושאים.

חיים אורון: הנושא הראשון זה ההצעה לסדר-היום.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מצוקת הדרוזים היא ההוכחה הניצחת עד כמה אנחנו לא אומרים אמת לעצמנו ולציבור כאשר אנחנו קושרים את האפליה כלפי הציבור הזה בשאלת הנאמנות.

חיים אורון: הנאמנות היא תמיד האליבי של פטריוטים מעוותים.

חיים אורון: אין מחלוקת על נאמנותה של העדה הדרוזית.

חיים אורון: למה עולים פה כל שבוע חברי כנסת מהעדה הדרוזית ואומרים: תראו, תעשו השוואה – בין בית-ג'ן ובין כפר-ורדים, בין חורפיש ובין מקום אחר.

חיים אורון: התירוץ, האליבי, שזה נובע מהעובדה שלא ברור – למה צריך – איזו עובדה לא ברורה?

חיים אורון: אנחנו, ידידי שר התקשורת, במבחן הבסיסי של רוב במדינה, שהוא ריבון, נכשלים כל יום מחדש.

חיים אורון: והעדה הדרוזית טבועה על מצחנו יום-יום.

חיים אורון: כי כל התירוצים – אני לא חושב שצריך להפלות גם מי שאיננו משרת בצה"ל, ואני לא חושב שצריך תעודת נאמנות משום אזרח, אבל מה שקורה עם העדה הדרוזית מראה שכל ההנמקות הללו הן סתם, הן לא אמיתיות, כי לכאורה אין שום נימוק.

חיים אורון: הערה שנייה, על שיאים בלתי אפשריים, אדוני היושב-ראש, של טמטום, ואני בכל זאת מחפש את הבן-אדם – תציל אותנו מזה.

חיים אורון: מי המטורף שמסכים להוריד בית של ארבע קומות, ברוחב של 70–100 מטר, בלבה של ירושלים?

חיים אורון: ועוד אומר: זה פסק-דין, זה בית-משפט.

חיים אורון: אני האחרון שיעמוד פה וידבר נגד ביצוע פסקי-דין.

חיים אורון: הסכסוך בינינו לבין הפלסטינים עכשיו יהיה סכסוך על נדל"ן?

חיים אורון: אתם מביאים עלינו תביעות לבית-הדין הבין-לאומי בהאג, עם פסקי-דין שיסמנו בתים בירושלים.

חיים אורון: זה היה הבית שלי, וזה היה הבית של אבא שלי, וזה היה הבית של אחותי, כולל המקום שעליו עומדת הכנסת.

חיים אורון: אתם לא מבינים מה קורה?

חיים אורון: עד כדי כך קצרה בינתכם?

חיים אורון: מי היה בעל הבית בשיח'-ג'ראח ומתי קנו אותו?

חיים אורון: ואז עושים מה שרוצים.

חיים אורון: זה מהות העניין בחוק התכנון והבנייה?

חיים אורון: גודל המרפסת?

חיים אורון: יכול להיות ששם נגמרת הראייה של ראש הממשלה, בשאלת הרחבת מרפסות, אז שילך מפה.

חיים אורון: אבל הכול נופל עלינו.

חיים אורון: לקח לכם שבוע – האיחוד האירופי אומר היום: אנחנו שולחים משקיפים לשמור על היהודים שאיבדו את שפיות הדעת.

חיים אורון: אתם איבדתם את שפיות הדעת, והעולם יודע איך להתנהג – היה פעם מושג של מדינות מטורפות.

חיים אורון: אתם נכנסים לנישה של מדינה מטורפת.

רוני בר-און: הוא היחיד הנורמלי בממשלה.

חיים אורון: לכן אני מדבר אתו, עם מישהו אחר אני אדבר עוד?

קריאות: – – –

חיים אורון: אדוני היושב-ראש – –

קריאה: – – –

חיים אורון: – – הערה שלישית.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מיכאלי, אני מאוד מצטער, אם ש"ס רוצה התייעצות סיעתית – לא במליאה.

גאלב מג'אדלה: אתם מפריעים למנהיג מרצ לדבר.

גאלב מג'אדלה: אז אנא מכם.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אף אחד שלא יעצום את עיניו.

חיים אורון: נפל דבר בכנסת הזאת בשבוע שעבר.

חיים אורון: ההצבעה על ועדת חקירה פרלמנטרית לגופי השמאל היא סיפור חדש, פרק חדש בסאגה ארוכה.

חיים אורון: אני מבין, ישנה מפלגה שכנראה יש לה ייעוץ רציני, היא עושה הרבה סקרים.

חיים אורון: אגב, היא הראשונה, לא בארץ ולא בעולם, שיודעת שהמבער של שנאה הוא פחד.

חיים אורון: אין מנגנון יוצא מן הכלל – לאסוף קולות.

חיים אורון: תראו את כל אירופה.

חיים אורון: הם בעצם פוחדים, האמן לי, הם מרגישים שהקרקע נשמטת מתחת רגליהם.

חיים אורון: איך אמר אריה אלדד עכשיו – יהיה חרם רק על אלה שבונים בגדה?

חיים אורון: יהיה גם חרם על "הקו הירוק", אתם מביאים את זה עלינו.

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

חיים אורון: ואז אתם באים לפה, ותראה, עברו חמישה ימים, כבר לא הנייה בוגד, כבר מיקי איתן הבוגד.

חיים אורון: איך אמרו עליהם היום: אתם שטינקרים, אתם "פיינשמקרים".

חיים אורון: הם הבוגדים.

גאלב מג'אדלה: מתקרנפים.

חיים אורון: הם הבוגדים.

חיים אורון: מי שיעז לא להיות בקו שלהם יהיה בוגד, אל תתבלבלו.

חיים אורון: אם אתם עוד לא הבנתם את זה – לקח ארבעה ימים, והיום כבר אמר מנהיג המפלגה שעם כל הערכה שלי שהוא עלה מברית-המועצות, אבל ברית-המועצות לא יצאה ממנו.

חיים אורון: ברית-המועצות לא יצאה ממנו – הוא יצא ממנה.

גאלב מג'אדלה: נא לסיים.

חיים אורון: ואז לקח ארבעה ימים – זה כבר לא ערבים, זה כבר לא השמאלנים, עכשיו זה אתם.

חיים אורון: אתה לא עמדת על דעתך, אני מתפלל שדעתך כדעתו של מיקי איתן.

חיים אורון: אבל אם לא, אתה בשלב הבא, אל תתבלבל, כך זה היה בכל מקום בעולם, כך זה גם יהיה פה.

חיים אורון: שום דבר אנחנו לא ממציאים, לבטח לא הם.

חיים אורון: המסלול הזה של שנאה, של חשדנות, שנובע מפרנויות ומפחד לעמוד על מה שבאמת שלך, ולהאשים כל מי שלא מקבל אותך בתור בוגד, פושע, שנחקור אותו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת זבולון אורלב, מנהיג מפד"ל החדשה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אני מקווה שתיארתי נכון.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: עומדות לרשות אדוני חמש דקות, תוספת דקה לחיבה האישית אליך.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה להצטרף למחנה שלו, חיבה אישית?

גאלב מג'אדלה: ניתן לך.

גאלב מג'אדלה: אדוני, בבקשה.

קריאה: – – –

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, באמת, תודה רבה לך.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אורון, אני לא תכננתי לדבר בסוגיה הזאת.

גאלב מג'אדלה: כבוד שר האוצר לשעבר, פה זה לא טיילת, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אנא תפוס מקומך.

גאלב מג'אדלה: תן למנהיג המפד"ל החדשה לדבר.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, זה שר האוצר לעתיד.

זבולון אורלב: לא תכננתי לדבר בסוגיה הזאת – –

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: – – אבל בעקבות דבריך אני חייב לומר דבר אחד: כשאתה בוחן מי עשה מהפכים ושינויים דרמטיים בהתנהלות שלו כלפי זהותה היהודית של המדינה, כלפי מעמדה כמדינה יהודית, אני חושב שהשמאל או ארגונים מסוימים בשמאל עשו דברים שמעולם לא עשו אותם.

זבולון אורלב: מעולם ארגוני שמאל לא היו שותפים לדה-לגיטימציה של מדינת ישראל בעולם.

זבולון אורלב: מעולם ארגוני שמאל לא נתנו ידם כדי להעמיד מנהיגים וקצינים של צה"ל לדין במדינות העולם; מעולם.

זבולון אורלב: אני חי קצת בציבוריות הזאת, ואני חושב שמה שקרה כאן זה שארגונים מסוימים, שממש חותרים תחת אושיות קיומנו, על כל פנים לדעתי, ומה שלא היה בעבר, הם צריכים לעשות חשבון נפש עד להיכן הגענו ומדוע הגענו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, עכשיו אני רוצה להתייחס לדבר שהתכוונתי לדבר עליו, והוא המשך ירי המרגמות, ה"קסאמים" וה"גראדים" כלפי אזור עוטף-עזה.

זבולון אורלב: לצערי, הנושא לא עולה לסדר-היום באופן משמעותי.

זבולון אורלב: אני חש שיש שחיקה שגורמת לאי-ודאות, והופך להיות מעין הרגל שאנחנו מוכנים לחיות אתו, שהטרור האסלאמי מעזה יורה את המרגמות, את ה"קסאמים" ואת ה"גראדים", אנחנו מעת לעת נוקטים איזו פעולת תגמול של חיל האוויר, מפציצים מנהרה, מחרטה, איזה מחסן או איזה דבר אחר.

זבולון אורלב: זהו.

זבולון אורלב: ויש איזה תג מחיר, ולמחרת שוב זה ממשיך – כמובן הטרור האסלאמי קובע את סדר-היום: מתי יורים, כמה יורים, להיכן יורים ואיזה סוג תחמושת הם יורים.

זבולון אורלב: אני חושב שהדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת, ונראה כמו סרט שחוזר על עצמו לתקופה, לשנים הרעות שלפני "עופרת יצוקה".

זבולון אורלב: ואני שואל את עצמי, למה אנחנו צריכים להמתין עד שתהיה "עופרת יצוקה" מס' 2? אני, אגב, מסתפק בעופרת רגילה, לא בעופרת יצוקה.

זבולון אורלב: אני חושב שגם עופרת רגילה יכולה לפתור את הבעיה הזאת.

זבולון אורלב: אני חושב שנעשה גם טובה לטרור הפלסטיני אם לא נמתין להסלמה שתחייב את מדינת ישראל לעשות "עופרת יצוקה 2" במהדורה חדשה.

זבולון אורלב: ואני קצת תמה על כך שהמוח היהודי, המוח הישראלי, לא מספיק יצירתי – – –

גאלב מג'אדלה: יהודי או ישראלי?

זבולון אורלב: ישראלי.

גאלב מג'אדלה: יש הבדל בין יהודי לישראלי.

זבולון אורלב: גם יהודי וגם ישראלי.

זבולון אורלב: אנחנו פה גם יהודים וגם ישראלים.

גאלב מג'אדלה: לא, יש ישראלי כמוני שהוא לא יהודי.

זבולון אורלב: אבל אמרתי שיש מוח יהודי, יש עם יהודי שיש לו מוח עם – – –

גאלב מג'אדלה: לא, אני לא חולק על זה.

זבולון אורלב: יש גם עם ישראלי מוכשר מאוד, לא פחות מוכשר, בהחלט.

זבולון אורלב: לכן, אמרתי גם יהודי וגם ישראלי.

גאלב מג'אדלה: עכשיו זה ברור.

זבולון אורלב: אני מכבד אותך, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: זה הדדי.

זבולון אורלב: אני מכבד את כל אזרחי המדינה באשר הם.

זבולון אורלב: אני מתפלא שהראש היצירתי הזה לא יודע לתת את המענה הראוי, את המענה היותר נכון כדי למנוע את ההסלמה שאנחנו יודעים – – –

גאלב מג'אדלה: סגן השר, ההתקהלות, של יותר משלושה אסורה.

יעקב אדרי: אני הפרעתי לו, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: אז השר לשעבר מפריע.

איוב קרא: – – – אתה תהיה שר בעתיד.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

זבולון אורלב: – – – כדי למנוע את התוצאה הידועה מראש.

זבולון אורלב: זה קרה בלבנון, זה קרה ברצועת-עזה.

זבולון אורלב: כבר אין לנו כאן ויכוח טריטוריאלי עם הטרור הפלסטיני בעזה.

זבולון אורלב: אין ויכוחי גבול, אין התנחלויות.

זבולון אורלב: מדינת ישראל לדעתי חטאה חטא כבד מאוד בפינוי יישובי גוש-קטיף, אבל זאת מציאות – יש גבול בין-לאומי מוכר על-ידי כולם, וחרף זאת אנחנו נמצאים במציאות שהיא בלתי אפשרית, שאף מדינה בעולם – –

גאלב מג'אדלה: אני מוסיף לך דקה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: – – לא היתה מוכנה להסכים לה.

זבולון אורלב: גם אמרנו את הדבר הזה אחרי הנסיגה מלבנון בשנת 2000.

זבולון אורלב: אמרנו את הדבר הזה גם אחרי מלחמת לבנון השנייה בגבול הלבנון, ושם עדיין לכאורה יש טענות כאלה ואחרות בענייני גבולות בכפר רג'ר, ואולי גם בחרמון באיזה מקום.

זבולון אורלב: על כל פנים, ברצועת-עזה כל הסכסוך הטריטוריאלי לא קיים.

זבולון אורלב: אלא מה?

זבולון אורלב: קיים מאבק על עצם הקיום שלנו, על עצם הלגיטימציה שלנו – לחיות במדינה יהודית ודמוקרטית, שזוהי זהותה.

זבולון אורלב: ולכן, אני חושב שהואיל והסכסוך הוא סכסוך אידיאולוגי, הוא סכסוך ערכי – על עצם הקיום של מדינת ישראל, אסור לנו להמשיך ולדרדר ולאפשר לטרור הפלסטיני לדרדר את המצב הזה, ומוטב היום לתת את אותה תגובה לפעמים מוגזמת על מה שקורה היום, מאשר לתת תגובה סופר-מוגזמת לאחר שהפלסטינים, הטרור הפלסטיני יעצים את הירי, וטובה שעה אחת קודם.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אחריו – סגן השר איוב קרא.

גאלב מג'אדלה: נא להתכונן.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: חמש דקות לכבודו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאמה-הכהן, רק הגעת – אתה מפריע?

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: חמש דקות לכבודו.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בספרו "הנסיך" מונה מקיאוולי דרכים להגיע לשלטון.

ג'מאל זחאלקה: אחת הדרכים – והוא עושה פרק מיוחד – אנשים שהגיע לשלטון בדרכים שפלות.

ג'מאל זחאלקה: תוך שפלוּת.

גאלב מג'אדלה: נא לשבת.

גאלב מג'אדלה: דודו.

ג'מאל זחאלקה: בערבית "נד'אלה".

קריאה: צודק.

גאלב מג'אדלה: מפריע סדרתי בזמן האחרון.

גאלב מג'אדלה: מה קרה לך?

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: הא קובע גם שאין אחד שהגיע לשלטון בדרכים שפלות בלי שהיו כאלה שעזרו לו להגיע לשלטון בדרכים השפלות שלו.

ג'מאל זחאלקה: יש כאלה שהתקרנפו והעלימו עין, יש כאלה שרצו אצו לשתף פעולה אתו, ובעצם תמיד היו רבים שעזרו לו.

ג'מאל זחאלקה: היום אנחנו שמענו את שר החוץ הישראלי, מר אביגדור דוברמן, יוצא במתקפה נגד עמותות של זכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: הוא הספיק להעביר בכנסת הצעה להקים ועדת חקירה נגד ארגונים שפועלים למען זכויות אדם – ישראל ביתנו, 15 חברי כנסת, והיו רבים – והיה רוב שתמך בהצעה שלו.

ג'מאל זחאלקה: היום בוועדת הפנים, למרות התנגדות מפורשת וכתובה ומנומקת של השב"כ, הצליח דוד רותם להעביר בקריאה ראשונה בוועדת הפנים הצעת חוק לשלילת אזרחות במקרים של עבירות טרור, או בגידה, או עבירות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, הצעת החוק הזאת לא חלה על יגאל עמיר.

ג'מאל זחאלקה: לא היתה הצעת חוק אחת שישראל ביתנו, שיש להם עשרות הצעות חוק – לא אחת – לשלילת אזרחות, אף אחת מהן לא אמרה לשלול אזרחות מיגאל עמיר.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת רותם, כשנשאל בעניין הזה אמר: יגאל עמיר לא טרוריסט, לא בגד, לא ריגל.

ג'מאל זחאלקה: ולכן החוק לא יחול עליו.

ג'מאל זחאלקה: יש טירוף מערכות.

ג'מאל זחאלקה: היום בוועדת הכלכלה היה דיון איך להטיל חרם על חברות ישראליות – – –

כרמל שאמה-הכהן: שמחרימות חברות ישראליות.

ג'מאל זחאלקה: – – – איך להטיל חרם על חברות ישראליות שיעבדו בגדה המערבית בבניית עיר פלסטינית.

ג'מאל זחאלקה: בשורה התחתונה אתה רוצה להטיל חרם.

ג'מאל זחאלקה: טירוף מערכות.

קריאה: זה המציאות.

ג'מאל זחאלקה: ועדת החקירה שהוחלט עליה, תספק – ותקל על כל מי שרוצה להילחם במדיניות של ממשלת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: באופן דמגוגי הימין קורא לכל ביקורת על ממשלת ישראל דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: זה, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: דמגוגיה למתחילים.

ג'מאל זחאלקה: בשיעור הראשון של דמגוגיה מלמדים את התרגיל הזה.

ג'מאל זחאלקה: אם מישהו עושה לך ביקורת, אתה אומר: אתה רוצה לחסל אותי.

ג'מאל זחאלקה: פעם קראו לזה אנטישמיות, עכשיו דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: גם לאנשים שנלחמו כל חייהם למען שלום – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – של שתי מדינות, אומרים: אתה עושה דה-לגיטימציה, כי אתה מבקר.

ג'מאל זחאלקה: רוצים – הימין הישראלי רוצה להיות מורם מכל ביקורת, ולהשליט שלטון של טרור, טרור מחשבתי על החברה האזרחית בארץ.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגיע הזמן שהכנסת לא תהיה כנסת ביתנו בצלמו ובדמותו של הפאשיסט ליברמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה להבהיר דבר אחד: לא צריך לקרוא לאנשים בשמות גנאי.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על "פאשיסט", או דברים כאלה, שזה דברים שהפרלמנטריזם – אבל "דוברמן" זה לא פרלמנטרי.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה לומר לכל חברי הכנסת, אנחנו ביררנו הרגע, מזכירת הכנסת ואני, כאשר מישהו בהליך של הצעת אי-אמון מרצה את טענות האי-אמון, הוא לא יכול להשתתף בדיון.

ראובן ריבלין: אתה השתתפת, לא הפסקנו אותך, אבל לפי התקנון – אני מזמין אתכם לעסוק בתקנון בפרק הדן בהצעות אי-אמון, ושם כתוב שאדם שהגיש את הצעת האי-אמון והרצה את טענות האי-אמון בשם עשרה חברי כנסת אינו יכול להשתתף בדיון הכללי בשם סיעתו.

ראובן ריבלין: אבל זה כמובן מאחורינו כבר.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת סגן השר – – –

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני דיברתי על הצעת קדימה, לא על הצעה שלי.

ראובן ריבלין: אה, אתה דיברת על הצעת קדימה.

ראובן ריבלין: אבל – הואיל והוועדה – זה מאוד חכם, אני מוכרח לומר – כפרלמנטר, מאוד חכם.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, הואיל וועדת הכנסת החליטה על דיון משולב, אתה לא יכול, כמו שחבר הכנסת מגלי והבה לא היה יכול.

ג'מאל זחאלקה: – – – העלאת מחירי המים.

ראובן ריבלין: לא לא, נתנו לך, קודם כול.

ראובן ריבלין: היושב-ראש מג'אדלה נתן, ואנחנו נאמנים לכל יושב-ראש שהחליט החלטה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וסגן השר איוב קרא – בשם הליכוד.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: – – – היושב-ראש קיבל רשימה שחבר הכנסת זחאלקה – – –

ראובן ריבלין: אתה צודק במאה אחוז.

ראובן ריבלין: אני אומר, אתה – – –

גאלב מג'אדלה: אני פועל בשליחות המזכירות.

ראובן ריבלין: בוודאי ובוודאי.

ראובן ריבלין: אנחנו רק ביררנו, כי באמת בהצעות אחרות או בקריאות ראשונות יכול להשתתף גם בדיון סיעתי, וכאשר יש דיון סיעתי – יכול, אבל עם זה, הוא לא יכול לעשות שימוש בהצעת אי-אמון – להיות גם נואם או משתתף בדיון הסיעתי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אנחנו מצלצלים, ודאי ודאי.

ראובן ריבלין: נא לצלצל.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רק לפני פחות משנתיים קיבלנו מדינה בפשיטת רגל, הן מבחינה כלכלית, הן מבחינה ביטחונית והן מבחינה – כן, אדוני שר האוצר לשעבר – מבחינה כלכלית, מדינית, ביטחונית.

רוני בר-און: פשיטת רגל זה אתה, פשיטת רגל שאתה עומד על הדוכן.

רוני בר-און: זה פשיטת רגל.

רוני בר-און: זה פשיטת רגל.

איוב קרא: אנחנו בתוך המשבר הגלובלי הכלכלי בעולם הצלחנו במשך השנה האחרונה להביא למצב שאפילו צמיחה של 4.5% בכלכלה בישראל, בניגוד לכל התחזיות.

איוב קרא: ובאים, אחרי כל פשיטת הרגל הזאת, ומנסים לשחק ולעשות סיבוב – –

רוני בר-און: פשיטת הרגל זה שאתה מייצג את ממשלת ישראל.

רוני בר-און: זה פשיטת רגל.

איוב קרא: – – על הדרוזים, ועל הצר'קסים, וכאילו זה מה שנשאר לעשות.

איוב קרא: אם האי-אמון היה על תוכניות מיתאר, על תיעוש, על הבאת מפעלים, על חיבורי חשמל, אם היה דיון כאן על תיעוש הכפרים הללו, שסובלים מאבטלה גואה, אף אחד לא היה כאן, בצד הזה, שאני נמצא בו – – – אנחנו, במסגרת מה שדיבר קודמי, השר ברוורמן, עשינו הכול כדי שתהיה תוכנית לכפרים בכרמל, והם החליטו, מטעמים שאתם, להיות חלק מהתוכנית של ברוורמן.

איוב קרא: והוא ציין את המיליונים שהוא חילק במסגרת התוכנית הכוללת של 800 המיליון, כמה הם קיבלו.

איוב קרא: אפילו שבאנו בהצעה אחרת, להביא ל-80 מיליון, תוכנית מיוחדת ליישובים הללו, הם העדיפו להיות חלק מהתוכנית של ברוורמן, והעדיפו אותה על תוכנית אופרטיבית של הממשלה לגבי היישובים דאליה ועוספיא.

איוב קרא: כל הממשלות, חברים, אשמות בכל מה שקרה בכפרים הללו.

איוב קרא: אי-אפשר להסתכל כאילו הממשלה הזאת היא הבעיה, היא הסיבה לכל המצב הזה.

איוב קרא: רק לפני שנתיים היתה ממשלה אחרת, שיושבת מימיני.

איוב קרא: אני שאלתי עכשיו, לפני כמה דקות, את האחראי לחינוך הדרוזי אם יש קיצוץ בתקציב החינוך הדרוזי.

איוב קרא: מה ענה פארס?

איוב קרא: הוא אמר לי: אין שקל קיצוץ.

איוב קרא: מדובר בפקיד הכי בכיר במשרד החינוך.

איוב קרא: שקל אין קיצוץ.

איוב קרא: שאלתי את משרד ראש הממשלה, ונעניתי על-ידי הדרג המקצועי פרופר, ש-52 מיליון שקל מהתוכנית 412, שהוקצתה למגזר הדרוזי – 52 מיליון שקל יוקצו בחודשים הקרובים לטובת היישובים הדרוזיים, ואין שום קיצוץ בתוכנית הזאת.

איוב קרא: אדרבה, התוכנית הזאת היא היחידה למגזר הדרוזי שבעצם נוצלה כמעט עד תומה.

איוב קרא: חברים, אם היו באים ואומרים שיש בעיה לחיילים המשוחררים, יש מחירים מופקעים, יש מחירים גבוהים, וצריך ביחד, לעשות יד אחת לזה, היינו בריש גלי עומדים ועושים הכול כדי שזה יקרה, גם בניגוד לדעתה של הממשלה.

איוב קרא: לצערי הרב, יצאנו בממשלה הזאת לדרך, כאשר כל הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות פושטות רגל.

איוב קרא: היו רשויות כמו חורפיש, בית-ג'ן ואחרות, שעשרה חודשים, 15 חודשים, לא שילמו משכורות.

איוב קרא: יצאנו להסכם שדווקא האופוזיציה ניסתה לטרפד אותו, והבאנו למצב של תשלום 350 מיליון שקל כיסוי גירעונות ושוטף; מה שלא היה בהיסטוריה.

איוב קרא: ואחרי שחתמנו על ההסכם, היו שושבינים אחרים שבאו וחגגו על יד ההסכם הזה, כאשר תוך כדי המשא-ומתן ניסו לטרפד את ההסכם הזה.

איוב קרא: והיום רוב ראשי הרשויות כבר שילמו את כל המשכורות של הרשויות הללו; מה שלא היה.

איוב קרא: השאירו לנו אדמה חרוכה, לצערי הרב.

איוב קרא: כן, ניסיתם לעשות הכול כדי שההסכם הזה לא יצא אל הפועל, וגם דאגתם לפרסם שזה הסכם גרוע, בעוד כל ראשי הרשויות היו מרוצים מכך.

איוב קרא: אני רוצה לומר שמשרד החינוך בשנה האחרונה הקצה מיליונים של שקלים חדשים לחיילים משוחררים במלגות שהן לסטודנטים.

איוב קרא: מיליונים.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

מגלי והבה: הוא שקרן.

איוב קרא: אני הייתי בטקס יחד עם השר ברוורמן, ועשו ביחד טקס גדול לטובת המלגות הללו.

מגלי והבה: למה אתה משקר?

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

איוב קרא: היום אנחנו רואים שגם בהחלטת הממשלה החדשה כל חייל משוחרר, אדוני היושב-ראש, יכול ללמוד חינם שנה.

ראובן ריבלין: אני נותן לך עוד דקה, כי הפריעו לך.

איוב קרא: אדוני, כל חייל דרוזי יכול ללמוד במכללות של הגליל בחינם שנה ועוד שנה.

איוב קרא: המחלקה להכוונת חיילים משוחררים יכולה לכוון ולשלם את העלויות, כך שהוא יוכל לעשות תואר בחינם.

איוב קרא: ואני לא אמנה את מה שהיה עם שר התחבורה, שביקר בכל היישובים באופן ממלכתי ודאג לתקציבים לרשויות הללו, ושר החינוך והשר סילבן.

איוב קרא: אני, אדוני היושב-ראש, עשיתי בבית-ג'ן, כן בבית-ג'ן, שיש בה שני חברי כנסת – עשיתי שם הפרויקט היחידי בעשרות השנים האחרונות.

מגלי והבה: שקר, שקר, אתה משקר בכנסת.

איוב קרא: עשיתי מרכז לצעירים הדרוזים, היחידי בארץ, בתוך בית-ג'ן, בטקס יפה מאוד, כאשר שני חברי כנסת מהוללים יושבים שם, לא עושים שום דבר.

מגלי והבה: לא נכון.

איוב קרא: ואני רוצה לומר לך, גם השרה לימור לבנת נתנה תקציבים לטובת הדבר הזה, ושר המשפטים שהביא שלושה תקנים חדשים לקאדים מד'הב בשנה האחרונה.

איוב קרא: והדבר הכי חשוב – הצלחנו לתת עצמאות לכל הרבנים, האימאמים הדרוזים, אחרי 62 שנים.

איוב קרא: אחרי 62 שנים.

איוב קרא: והם יקבלו משכורות בחודש הבא.

איוב קרא: אנחנו מצהירים על זה בריש גלי.

אלי אפללו: – – –

איוב קרא: לכן השימוש הציני של קדימה ושל ציפי לבני בדרוזים הוא פתטי.

איוב קרא: אין לו שום משמעות.

איוב קרא: הוא פתטי.

איוב קרא: אני אומר לכם, לא יעזור לכם שום דבר.

איוב קרא: אתם פשטתם את הרגל, יש לכם חוצפה לדבר.

איוב קרא: אם הייתם באים בדברים ענייניים לכאן, היינו עומדים בריש גלי ותומכים בכל דבר לדרוזים.

איוב קרא: אבל לפחות ברוורמן, השר ברוורמן, אמר שהממשלה הזאת היא יותר טובה מקודמתה, והוא היה בה.

איוב קרא: לכן, אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר לך שבעיקרון הממשלה הזאת תמשיך לפעול, תמשיך לעשות.

איוב קרא: עשינו ואנחנו עושים גם בקשרים המיוחדים, ההומניים, עם סוריה.

איוב קרא: ואתה יודע, הוצאנו בשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות, אלפי אנשים לביקורים הומניים בסוריה.

איוב קרא: אנחנו גם דאגנו להגדלת מכסת התפוחים שיוצאת לסוריה.

איוב קרא: ולכן אי-אפשר לבוא, לזרוק סתם פוליטיקה.

איוב קרא: אין.

איוב קרא: יום אחד אומרים שיש מכתב, אדוני היושב-ראש, יום אחד אומרים שהכול בסדר, ויום אחר אומרים שזה לא בסדר.

איוב קרא: כל זה פוליטיקה.

איוב קרא: לא בבית-ספרנו.

איוב קרא: אנחנו נמשיך עם הממשלה הזאת.

איוב קרא: ראש הממשלה איתן.

איוב קרא: מי שירצה לרכוב בעגלה הזאת, היא ממשיכה לדהור, וכמובן אנחנו נעשה מה שטוב לעם ישראל.

איוב קרא: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו משרי הממשלה שרוצה לסכם את הדיון?

ראובן ריבלין: ובכן, הממשלה לא רוצה לסכם את הדיון.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל חברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל חברי הכנסת, מכל שרי הממשלה, לשבת במקומותיהם, שאם לא כן הם לא יוכלו להצביע בזמן.

ראובן ריבלין: רבותי, לפנינו שתי הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: הצעה אחת היא הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה, שכותרתה: הקיצוץ של ממשלת נתניהו בתקציבי המגזר הדרוזי והצ'רקסי, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, רבותי חברי הממשלה, אדוני ראש הממשלה, שר האוצר, נא להצביע – מי בעד האי-אמון?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 54 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 34 בעד, בעוד 54 נגד.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת קדימה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעה של סיעות בל"ד, חד"ש ורע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל הכותרת:

ראובן ריבלין: העלאת מחירי המים והבלו על הדלק והנסיעה בתחבורה הציבורית, כפי שנימק חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ראובן ריבלין: רבותי, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 55 נמנעים – אין הצעת סיעות בל"ד–חד"ש–רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לא להפריע בזמן ההצבעה.

ראובן ריבלין: 31 בעד – – –

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת רגב, את לא שמעת מה אני אומר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, לא מפריעים בזמן ההצבעה – אתם לא מבינים את זה?

נסים זאב: כל אחד פה מרגיש שהוא אחראי למים.

יואל חסון: ואתה אחראי לדלק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, מה זה?

ראובן ריבלין: מה זה?

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מירי רגב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: חברת הכנסת רגב – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: ובכן, בעד הצעת האי-אמון – 31 חברי כנסת, נגד – 55.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/541, פ/2304/18; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 12842, חוב' ה', עמ' 13413; מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 11925; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני מזמין – להצגת הצעת חוק המקרקעין לקריאה שנייה ושלישית – את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אזולאי, להציג את החוק.

ראובן ריבלין: אין הסתייגויות לחוק, נכון?

ראובן ריבלין: אה, יש הסתייגויות.

ראובן ריבלין: בסדר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כול לברך אותך – –

אופיר אקוניס: תודה.

דוד אזולאי: – – בתפקידך כסגן יושב-ראש הכנסת.

דוד אזולאי: זאת פעם ראשונה שאני עולה לנאום ואדוני נמצא.

אופיר אקוניס: סליחה, אבל זאת כבר הפעם השנייה.

דוד אזולאי: לכן אמרתי, אתי זאת פעם ראשונה, ולכן אני מרשה לעצמי לברך אותך ולאחל לך בהצלחה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון), התשע"א–2011 – אפשר לקבל שקט?

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, מי שרוצה לדבר – עד שיושב-ראש ועדת הפנים יסיים להציג את התיקון לתמ"א 38, שזה דבר חשוב ביותר – – –

דוד אזולאי: רבותי, תמ"א 38 באמת נושא חשוב.

אופיר אקוניס: אגב, זה בנושא הדיור, חברת הכנסת רגב.

דוד אזולאי: נכון.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון), התשע"א–2011, נדונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לאחר שעברה קריאה ראשונה במסגרת חוק ההסדרים ופוצלה ממנו.

דוד אזולאי: במהלך הדיון בוועדה שולבה לתוך הצעה זו הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת זבולון אורלב באותו עניין, הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – הקלת התנאים לאישור תוכניות חיזוק), התש"ע–2010.

דוד אזולאי: מטרתה של הצעת החוק היא הסרת חסמים לאישור תוכניות חיזוק בתים משותפים, על מנת להרחיב את השימוש בזכויות הניתנות במסגרת תמ"א 38 לחיזוק מבנים.

דוד אזולאי: הצעת החוק מבקשת לקדם מטרה זו תוך פגיעה מינימלית בזכות הקניין של הדיירים המתנגדים לפעולות החיזוק.

דוד אזולאי: לצורך כך מרככת ההצעה את אפשרות הפנייה למפקח על בתים משותפים באופן שיאפשר חיזוק הבניין על אף התנגדותם של חלק מהדיירים.

דוד אזולאי: ההצעה עושה זאת בשני אמצעים.

דוד אזולאי: אמצעי אחד הוא מנגנון של ההחלטה לאשר בקשה להיתר.

דוד אזולאי: מנגנון זה מאפשר לפנות למפקח ולאכוף עבודות חיזוק על דיירים המסרבים לכך בלא צורך לשלם את כל התשלומים הכרוכים בהוצאת היתר.

דוד אזולאי: משמעות הדבר היא כי בעקבות התיקון יידרשו הדיירים או היזמים לשלם תשלומים אלו רק לאחר שתושג ודאות לגבי זכותם לביצוע עבודות החיזוק.

דוד אזולאי: נוכח התנאים שנקבעו לאישור בקשה להיתר, הם יוכלו להתחיל בביצוע העבודות בתוך פרק זמן קצר יחסית.

דוד אזולאי: האמצעי השני הוא הסרת המגבלה על מספר הדירות שאפשר להוסיף במסגרת עבודות החיזוק, על-פי החלטה של המפקח.

דוד אזולאי: עד היום רשאי היה המפקח לאשר בקשה לחיזוק, ובלבד שמספר הדירות החדשות שנבנו לא יעלה על שליש ממספר הדירות בבניין, שעה שתיקון 2 לתמ"א 38 מאשר במקרים רבים בניית מספר דירות גדול יותר.

דוד אזולאי: למגבלה זו עשויה להיות השפעה ממשית על כדאיות העסקה.

דוד אזולאי: התיקון מבקש להסיר גם חסם זה, ובכך לעודד יזמים רבים יותר לפעול במסגרת תמ"א 38.

דוד אזולאי: להצעה זו נוספו שתי הסתייגויות, ואני מבקש לא לאשר את ההסתייגויות ולתמוך בהצעה זו כנוסח ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, יושב-ראש ועדת הפנים.

אופיר אקוניס: הסתייגויות של חבר הכנסת אורלב?

זבולון אורלב: – – –

אופיר אקוניס: מוותר.

אופיר אקוניס: אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אורלב מוותר על ההסתייגויות.

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה – הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון), התשע"א–2011.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים.

אופיר אקוניס: נא להצביע.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 43 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אופיר אקוניס: 43 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, ואחד שבחר להיות נוכח ולא להצביע.

אופיר אקוניס: יושב-ראש הוועדה, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 44 נגד – אין נמנעים – אין חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון), התשע"א–2011, נתקבל.

אופיר אקוניס: ובכן, הצעת החוק המקרקעין נתקבלה בקריאה שנייה, וגם בקריאה שלישית, שהיתה עכשיו.

אופיר אקוניס: חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון), התשע"א–2011, בלשון העם: תמ"א 38.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב, לך היתה הצעת חוק פרטית שאוחדה עם ההצעה הממשלתית, ואתה מבקש לומר כמה דברים.

אופיר אקוניס: לאחר מכן, אדוני יושב-ראש הוועדה, אם תרצה להודות, נאפשר לך.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אני שמח שהכנסת אישרה פה-אחד את החוק, אבל צריך לומר את האמת: הלכנו רק כברת דרך מעטה.

זבולון אורלב: אם אנחנו רוצים שתמ"א 38 תוכל לבוא לידי ביטוי מלא צריך להוריד את הרוב הדרוש היום מ-66% ל-51% ולהעדיף את הערך של מניעת פיקוח נפש על הערך של זכויות הקניין.

זבולון אורלב: והדבר השני – צריך לוותר על סוגיית החנייה, כי בערים הגדולות, אם ידרשו חנייה על כל תוספת דירה, לא תיבנה שום דירה.

זבולון אורלב: עד היום, אגב, שופצו רק 190 בתים מכ-50,000 בתים שזקוקים לחיזוק נגד רעידות אדמה וגם נגד מתקפות טילים.

זבולון אורלב: ויש עוד פרטים.

זבולון אורלב: על כן אני יכול לומר שחבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שאני מודה לו מקרב לב על שקידם בדחיפות, בעדיפות גבוהה, את החוק וניווט בתבונה ובשכל טוב – אנחנו נגיש יחד הצעה מתוקנת להשלמת המערך של תמ"א 38, כדי שנהיה בטוחים שעשינו הכול כדי לחזק את הבתים.

זבולון אורלב: כאמור, אני מודה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד אזולאי, ולמנהלת הוועדה יפה שפירא, ליועצת המשפטית איריס פרנקל-כהן, ולידידי הטוב, עורך-הדין יצחק נטוביץ, שהיה סגן ראש עיריית גבעתיים ועורר את כל העניין, הכין את כל החומר, עשה עבודה טובה, אבל כמוני גם הוא היה רוצה שנשלים את המלאכה בהצעת חוק נוספת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אורלב.

אופיר אקוניס: יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

אופיר אקוניס: עכשיו יהיה קל יותר לקיים את תמ"א 38.

אופיר אקוניס: זו הזדמנות טובה, חבר הכנסת אזולאי, לפנות לראשי רשויות שמשום מה מעכבים כל פעם.

אופיר אקוניס: אני מכיר כמה מהם שפשוט לא מקדמים את הדבר הזה.

אופיר אקוניס: לנושא הדיור זה דבר חשוב ביותר.

דוד אזולאי: אדוני, אני רוצה קודם כול להגיד יישר כוח לידידי חבר הכנסת זבולון אורלב על היוזמה להצעת חוק, שבאמת באה לתת מענה הולם, ואני מקווה שבעקבות התיקון הזה, שעשינו, אכן ראשי ערים יאפשרו הרחבת מבנים.

דוד אזולאי: זה באמת פתרון גם לקבלנים היום.

דוד אזולאי: אם עד היום היתה בעיה שזה לא היה משתלם לקבלנים, אני חושב שהתיקון הזה מאפשר הגדרת מספר המבנים ודברים אחרים.

דוד אזולאי: עשינו צעד גדול.

דוד אזולאי: אני לא יכול לא לברך את יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, שבאמת בעניין הזה – אני חייב להגיד את זה – זה עוד הוכחה של פיצול שמראה עד כמה העניין חשוב.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מתאר לעצמי שאם הנושא הזה היה בחוק ההסדרים היתה לנו עוד שורה, היינו מצביעים.

דוד אזולאי: ככה קיימנו על כך דיון בוועדה, צירפנו את הצעת החוק של זבולון אורלב, הרחבנו, תיקנו, שיפרנו, ואני יכול להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שבסופו של דבר הוצאנו מתחת ידינו הצעה ראויה, שאני מאמין שתביא לתנופה ברשויות המקומיות ולבנייה של דירות נוספות כדי לחזק את המבנים במסגרת תמ"א 38.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיום, אני רוצה להודות לאיריס פרנקל-כהן, שבאמת עשתה עבודה יוצאת מן הכלל בעניין הזה, למנהלת הוועדה , לכל הצוות הנפלא של שלאורך כל הדרך עושים עבודה טובה.

דוד אזולאי: חזקו ואמצו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, יושב-ראש .

אופיר אקוניס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/557).

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, קריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

אופיר אקוניס: אני מבין, המזכיר, שנרשמו לארבע הסתייגויות או ארבעה דוברים.

אופיר אקוניס: כלומר, הסתייגות דיבור.

אופיר אקוניס: אנחנו נשמע אותם לאחר מכן.

אופיר אקוניס: אני מקווה שהחוק שעבר פה, סגן שר האוצר, בקריאה השנייה והשלישית, לגבי תמ"א 38, יהיה נדבך נוסף במאבק שלנו להוזלת מחירי הדיור.

אופיר אקוניס: דבר חשוב ביותר.

אופיר אקוניס: בבקשה, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: יישר כוח ליושב-ראש הוועדה, מר דוד אזולאי.

יצחק כהן: הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה) – הצעת חוק הבנקאות היא תיקון לחוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א–1981, והיא מהווה מעין תיקון משלים לתיקון מס' 13 לחוק הידוע המכונה בכינויו "תיקון מראני".

יצחק כהן: נוסח הצעת החוק תואם בין משרד האוצר, בנק ישראל ומשרד המשפטים.

יצחק כהן: לפני שאגיע לתיקון הנוכחי, כמה מילות הקדמה על התיקון "המקורי", המכונה "תיקון מראני".

יצחק כהן: מטרתו העיקרית של תיקון מראני היתה להרחיב – – –

אופיר אקוניס: זה המנכ"ל?

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: מראני זה היה מנכ"ל משרד האוצר?

יצחק כהן: מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, כן.

יצחק כהן: לפני יורם אריאב.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יצחק כהן: מטרתו העיקרית של תיקון מראני היתה להרחיב את הפיקוח והבקרה על תאגידים בנקאיים, בין השאר באמצעות פיקוח על המחזיקים באמצעי שליטה או השולטים בתאגיד בנקאי.

יצחק כהן: הצורך בתיקונים אלה עלה בעקבות הכוונה למכור את אחזקות – אחזקות המדינה בבנק לאומי לישראל בע"מ, באמצעות שוק ההון, ובהתאם להמלצות הוועדה שמינה שר האוצר, בראשותו של מנכ"ל המשרד בזמנו, מר אוהד מראני.

יצחק כהן: מכירות אחזקות המדינה בבנק לאומי לישראל עשויה להפוך את הבנק למה שמכונה "תאגיד בנקאי ללא גרעין שליטה" – מצב שבו שיעור ההחזקה של כל אחד ממחזיקי אמצעי השליטה בבנק אינו עולה על 5%, ועל כן אף אחד מהם אינו חייב בהיתר לפי סעיף 34(ב) לחוק הבנקאות.

יצחק כהן: הצורך בתיקון שלפנינו עלה במסגרת בחינה נוספת של התאמת חוק הבנקאות (רישוי) ופקודת הבנקאות למסגרת הפיקוח הנדרשת במקרה של תאגיד בנקאי ללא גרעין שליטה.

יצחק כהן: עיקר התיקון נוגע לאופן הצעת הדירקטורים בתאגיד בנקאי כאמור, מינוים וכהונתם, תוך איזון בין זכותם של המחזיקים באמצעי השליטה להציע מועמדים לכהונה כדירקטורים ולפעול לבחירתם, לבין הרצון למנוע שליטה בפועל בתאגיד הבנקאי ללא קבלת היתר.

יצחק כהן: לבקשת בנק ישראל, במסגרת הצעת חוק זו יש כמה תיקונים נוספים בחוק הבנקאות (רישוי) בנושאים שונים.

יצחק כהן: אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר שטרית: מה מציע החוק?

יצחק כהן: בבקשה?

מאיר שטרית: מה החוק מציע?

יצחק כהן: אני הסברתי.

מאיר שטרית: מה?

יצחק כהן: הסברתי.

מאיר שטרית: לא הבנתי?

יצחק כהן: "הצורך בתיקון שלפנינו עלה במסגרת בחינה נוספת של התאמת חוק הבנקאות (רישוי) ופקודת הבנקאות למסגרת הפיקוח הנדרשת במקרה של תאגיד בנקאי ללא גרעין שליטה" – אוקיי?

יצחק כהן: – "עיקר התיקון נוגע לאופן הצעת הדירקטורים בתאגיד בנקאי כאמור, מינוים וכהונתם" – – –

מאיר שטרית: מה ההצעה?

יצחק כהן: – – – את השיטה ואת הדרך – "תוך איזון בין זכותם של המחזיקים באמצעי השליטה להציע מועמדים לכהונה כדירקטורים ולפעול לבחירתם, לבין הרצון למנוע שליטה בפועל בתאגיד הבנקאי ללא קבלת היתר.

יצחק כהן: "

אופיר אקוניס: אני לא מבין.

יצחק כהן: מה שאני מציע – – –

אופיר אקוניס: הקראת פעם שנייה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שטרית לא שמע טוב או לא הבין או משהו, כי נדמה לי שהפסקה הזאת כבר הוקראה, חבר הכנסת שטרית.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: על כל פנים, אני מציע לחבר הכנסת מאיר שטרית להשתתף בוועדת הכספים כמשתתף קבוע.

אופיר אקוניס: ירצה – ישתתף, אדוני הסגן, לא ירצה – לא ישתתף.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, הוא רשום כאן להסתייגות.

יצחק כהן: רק שיצביע בעד.

אופיר אקוניס: אדוני המזכיר, אנחנו מדברים על הסתייגויות דיבור.

מאיר שטרית: – – – יש הסתייגויות?

אופיר אקוניס: סליחה, נכון.

אופיר אקוניס: דיון.

מאיר שטרית: דיון.

אופיר אקוניס: נכון, אתם צודקים, אנחנו בקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת יעקב כץ.

אופיר אקוניס: יעקב כץ לא נמצא.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אתה ביקשת לדבר?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אתה ביקשת לדבר בדיון הזה.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, אם הוא מעדיף להישאר, אין בעיה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, בבקשה, ואחר כך חבר הכנסת מאיר שטרית.

אופיר אקוניס: לא נרשמו יותר חברים.

אופיר אקוניס: אני מודיע שאחרי דבריו של חבר הכנסת שטרית אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: אתה יכול להמשיך לדבר.

אופיר אקוניס: איך שאתה רוצה.

אופיר אקוניס: הוא מעדיף לדבר על הדוכן, בבקשה.

אופיר אקוניס: חמש דקות.

אופיר אקוניס: סליחה, שלוש דקות.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת פה על שולחננו, עניינה להסדיר מצב של בנק ללא גרעין שליטה.

מאיר שטרית: מה?

חיים אורון: בנק ללא גרעין שליטה.

חיים אורון: ואני מכיר את הסיפור הזה כבר כמה וכמה שנים, ואני זוכר פעמים – שר האוצר לשעבר שטרית ודאי זוכר אותן – שבאו ואמרו לנו: שמים וארץ, אין דבר כזה בנק בלי גרעין שליטה.

חיים אורון: אנחנו מתחילים את הסיפור מגרעין השליטה.

חיים אורון: ואם אין גרעין שליטה, לא מוכרים את הבנק, ואז לא נותנים לאף אחד לקנות יותר מ-5%, כי ברגע שהוא מגיע ל-5% הוא צריך אישור מבנק ישראל, ברגע שהוא מגיע ל-10%, יש לו רשיון לניהול הבנק, ואז הוא שולט בבנק.

חיים אורון: השתכנעתי.

חיים אורון: אחר כך באו ואמרו: לא, יש לנו פטנט יותר טוב.

חיים אורון: אנחנו נפזר את המניות של בנק לאומי בציבור.

חיים אורון: באו שר האוצר דאז בנימין נתניהו והחשב הכללי דאז ירון זליכה ושכנעו את הוועדה שזה מה שצריך לעשות.

חיים אורון: אני אומר: צדקה עשה אתנו הקדוש-ברוך-הוא, מישהו אומר: אולי טעות, ואיכשהו ראש הממשלה שרון אמר: עצרו את הסוסים האלה.

חיים אורון: מה, השתגעתם?

חיים אורון: נפזר את המניות, לאן הן ילכו?

חיים אורון: מה יקרה אתן?

חיים אורון: והעסק מת.

חיים אורון: אחר כך היתה ועדת דודו מילגרום וכן הלאה.

חיים אורון: אני לא רוצה להאריך בעניין.

חיים אורון: ואגב, אני כבר אומר פה: אני לא הולך להצביע נגד החוק הזה, אבל אני שואל את השאלה המהותית: מה מפריע לממשלת ישראל שיישאר בנק אחד, בנק לאומי, בלי שאחד מהאנשים החזקים במשק ישתלט עליו?

חיים אורון: אחר כך נקיים פה דיון על הריכוזיות.

חיים אורון: ואחר כך, בדיון על הריכוזיות, מי שירצה להשתתף בו, נדון האם זה טוב שיש בעלות צולבת.

חיים אורון: מישהו מחזיק נכס פיננסי ונכסים ריאליים – אתה בוועדה שלך ראיתם גם – ופתאום נוצרה בעיה.

חיים אורון: אומרים לי: עדיף שלטון של בעל שליטה על שלטון פקידים.

חיים אורון: פעם זה היה גליה מאור ואיתן רף, ועכשיו זה גליה מאור ודוד ברודט ודירקטוריון נבחר.

חיים אורון: אגב, בוויכוח ההיסטורי הגדול – –

אופיר אקוניס: נראה לי, שאתה בכל זאת רוצה שתי דקות נוספות.

חיים אורון: אני כבר מסיים.

אופיר אקוניס: אוקיי.

חיים אורון: – – בכל זאת היתה לנו, אדוני שר האוצר לשעבר, חלקת מבחן.

חיים אורון: שני הבנקים הגדולים התנהלו בשני פורמטים שונים: האחד פרטי עם גרעין שליטה, עם בעל-הבית, והשני, ישמור האל, ציבורי או סמי-ציבורי.

חיים אורון: התוצאות לאורך השנים שבהן מדובר מובהקות.

חיים אורון: מובהקות.

חיים אורון: אז למה צריך למכור עכשיו?

חיים אורון: אומרים לי: המדינה תקבל 2 מיליארד שקל ותוריד בחובות.

חיים אורון: אני מציע להם הצעה כבר במקום: במקום 2 מיליארד שקל לשנה אחת, 200 מיליון שקל כל שנה, עשר שנים.

חיים אורון: אותו דבר.

חיים אורון: לא, האידיאולוגיה – חייבים להפריט, ובשביל להפריט את זה, צריך את המנגנון שמופיע פה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שטרית, ואחר כך אנחנו נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: שלוש דקות, אדוני.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מאחר שהצעת החוק מעלה את הנושא של גרעין שליטה והיכולת למנות דירקטורים, ההצעה מציעה לפסול את האפשרות ששני אנשים שיש להם מניות של בנק, שביחד יכולים לחבור למנות דירקטור – לפסול מהם את האפשרות הזאת, כיוון שזה ייצור מצב שמאחר שלאף אחד מהם אין 10% מהמניות, כי הם לא מקבלים היתר מהנגיד – שלא יהיה מצב ששני בעלי 5% יחברו ביחד וימנו דירקטור, חלילה וחס, מטעמם, בלי היתר של הנגיד.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש:

מאיר שטרית: אני קצת תוהה על הממשלה ועל עמדותיה בעניין זה.

מאיר שטרית: להווי ידוע שהממשלה עשתה את חוק החברות החדש, שקובע: אקוויטי שווה לזכות הצבעה, שאנשים צריכים לקבל זכות הצבעה לפי האקוויטי שלהם, ובצדק, מן הדין ומן הצדק, ועל זה היו דיונים רבים בכנסת, שאנשים, לפי כמות האחזקות שלהם יהיה להם כוח הצבעה.

מאיר שטרית: וראה זה פלא – בנק לאומי הוא דוגמה קלאסית איך המדינה מטרטרת בן-אדם שמחזיק 9.9% מהמניות של בנק לאומי – ואני מדבר על שלמה אליהו, שנלחם הרבה מאוד שנים כדי לקבל זכות למנות דירקטור בבנק.

מאיר שטרית: יש לו 10% מהבנק, והמדינה מחזיקה גם כן 10%.

מאיר שטרית: היא ממנה את כל הדירקטורים, לו אין מה לומר.

מאיר שטרית: אם זה צדק אני לא יודע מהו צדק כלכלי.

מאיר שטרית: אני חושב שזאת התעמרות בשוק הפרטי וביכולת של אנשים להשקיע במדינת ישראל.

מאיר שטרית: איזה סיבה יש למדינה להגיד לדירקטור, לאדם שמחזיק 10% כמעט ממניות הבנק, שהוא לא קיבל היתר, מבחינתו, למנות דירקטור.

מאיר שטרית: וראינו, אגב, את מה שהתרחש בתקופה של מינוי היושב-ראש החדש של בנק לאומי והדירקטורים החדשים, כיצד המדינה, בתרגילים על תרגילים, מנעה מינוי דירקטורים על-ידי אנשים חיצוניים, שיש להם החזקה במניות לא פחות מהמדינה, בכוח השלטון.

מאיר שטרית: אני חושב שזה פסול, ואני חושב שהמדינה צריכה לשחרר את עצמה מניהול בנקים.

מאיר שטרית: בעניין הזה אני לא מסכים עם חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: הוא הציע רק בנק אחד להשאיר, אני חושב.

מאיר שטרית: כבר לא נשארו בנקים אחרים בידי המדינה חוץ מבנק לאומי.

מאיר שטרית: אני מציע שגם את הבנק הזה המדינה תמכור, ובצדק.

מאיר שטרית: המדינה לא צריכה להחזיק בנקים.

מאיר שטרית: שייתנו לשוק הפרטי לפעול באופן חופשי, יוציאו את המניות למכרז, יקנה אותו מי שיש לו את כמות הכסף הגדולה ביותר, אחרי שייבדק על-ידי בנק ישראל, יראה שהוא כשיר לנהל בנק, וייתנו לשוק הפרטי לעבוד.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לחברי הכנסת, בעולם כולו חברות ענק, אתם יודעים מי מנהל אותן?

מאיר שטרית: אנשים שמחזיקים 0.5% מהמניות של החברה, כי זה החלק הכי גדול בחברות גדולות כמו "ג'נרל מוטורס" ואחרות, אז עדיין זה מתנהל, אבל שם לא יכול לקרות מצב שמנהלי החברות ימשכו שכר של מאות מיליונים כשהחברה פושטת רגל, כי אז המניות שלהם נופלות לרצפה.

מאיר שטרית: רק בארץ זה אפשרי, ולצערי גם פה, אדוני היושב-ראש, הממשלה התנגדה להצעת חוק שלי להגביל את שכר הבכירים אם החברה שלהם לא מרוויחה, ששכרם יהיה מותנה ברווח ובחלוקת דיווידינדים לבעלי המניות.

מאיר שטרית: אז יש הצדקה למנהל להגיד: אני מצליח, החברה שאני מנהל עושה כסף, לכן גם מגיע לי תגמול ראוי.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

מאיר שטרית: לכן אני חושב שהמדינה בעניין הזה טועה, ואני קורא לממשלה להפסיק להתעמר בשוק הפרטי, ולתת להם אפשרות – אכן – למנות דירקטורים.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת שטרית.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011 – קריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, לוועדת הכספים נתקבלה.

אופיר אקוניס: 24 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אופיר אקוניס: הצעת חוק הבנקאות (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, עברה בקריאה ראשונה, והוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא ועדת הכספים.

אופיר אקוניס: הדיון בהכנה לקריאה שנייה ושלישית עובר לוועדת הכספים.

אופיר אקוניס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/556).

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 11), התשע"א–2011 – קריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: תציג את הצעת החוק סגנית השר גילה גמליאל, חברת הכנסת גילה גמליאל, במקום שר המשפטים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרתו של החוק המוצע לייעל את מנגנון הגבייה ולספק כלים נוספים למרכז לגביית קנסות.

גילה גמליאל: הכלים הקיימים כיום בידי המרכז לגביית חובות אינם מספקים מענה הולם להתמודדות עם חייבים המשתמטים מתשלום חובותיהם.

גילה גמליאל: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי ימונה רשם מרשמי ההוצאה לפועל, אשר יוענקו לו ביחס לחייבי המרכז לגביית קנסות הסמכות להטיל הגבלות מסוימות על חייבים והסמכות למנות כונס נכסים, בהתאם להוראות חוק ההוצאה לפועל; הגבלות כגון הגבלת החייב מלצאת את הארץ, הגבלת חייב מלקבל או להחזיק דרכון ישראלי או רשיון נהיגה, והגבלתו מייסוד תאגיד.

גילה גמליאל: ההגבלות האמורות יוטלו תוך איזון עם הזכויות של החייבים, ובהתקיים התנאים המצטברים שלהלן: החוב הפסוק או החובות הפסוקים – במצטבר – של החייב עולים על 5,000 ש"ח; חלפה שנה מיום שהומצאה לחייב דרישה נוספת לתשלום בהמצאה מלאה; החייב לא הגיש בקשה לפריסת חוב, דחיית מועד תשלומו או הפחתת תוספת פיגורים, או שבקשתו נדחתה, או שהחייב לא עמד, ללא הצדק סביר, בתשלומים שנקבעו לו.

גילה גמליאל: נוסף על כך מוצע להחליף את ההסדר הקיים כיום בחוק המרכז, שלפיו מנהל המרכז רשאי לפנות לבית-משפט שלום לצורך מינוי כונס נכסים לנכס של החייב ולקבוע כי במקרים המתאימים יהיה אפשר לפנות לרשם המרכז בבקשה למנות כונס נכסים, ובלבד שהחוב הפסוק או החובות הפסוקים – במצטבר – עולים על 50,000 שקלים.

גילה גמליאל: על הליך כינוס הנכסים יחולו ההוראות החלות על כינוס נכסים בהוצאה לפועל, בשינויים המחויבים.

גילה גמליאל: אנו תקווה כי הכלים האמורים ישפרו את מנגנוני האכיפה והגבייה ויספקו מענה הולם להתמודדות עם השתמטות החייבים מתשלום החובות למדינת ישראל.

גילה גמליאל: לפיכך אבקש מחברי וחברות הכנסת הנכבדים והנכבדות לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעבירה להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, סגנית השר חברת הכנסת גילה גמליאל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת יעקב כץ – לא נמצא; חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שטרית, פשוט – חבריך נרשמו, אך אינם נמצאים, אז אתה עולה במעלה הרשימה.

יוסי פלד: אולי שיישאר למעלה וזהו?

אופיר אקוניס: לא לא.

אופיר אקוניס: שלוש דקות, בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני השר פלד, אני מאוד מודה לך על הרעיונות.

מאיר שטרית: הם ממהרים הביתה, יוסי.

אופיר אקוניס: לא, אנחנו בסך הכול בקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: אחר כך יהיו הסתייגויות בקריאה שנייה ושלישית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני תומך בהצעת החוק, אבל אני בכל זאת עולה לדבר, כיוון שאני הייתי היוזם של השינוי והמהפכה בהוצאה לפועל, בתור שר המשפטים, ב-2001.

אופיר אקוניס: אני מודה, אני הייתי אז יועצו.

מאיר שטרית: נכון.

אופיר אקוניס: הוא באמת האחראי למהפכה.

מאיר שטרית: והחוק הזה עבר קריאה ראשונה בכנסת, ולצערי מת, עד שחזרתי שוב למשרד המשפטים, להחליף את רמון, ואז שוב הבאתי אותו לקריאה ראשונה בכנסת, ועבר, והפעם באמת החוק התקדם בוועדה והגיע למה שהגיע, ואני רוצה לומר כמה דברים לגבי העניין הזה.

מאיר שטרית: המטרה בכל הרעיון של החוק, שאני יודע שהרבה נלחמו נגדו, היא להפסיק את גן-העדן לחייבים שיש במדינת ישראל.

מאיר שטרית: היום גם זה אבסורד, שיש מצב בהוצאה לפועל שאדם יכול להגיע מחוב של 4,000 שקל – ואני מדבר על תיקים אמיתיים – לחוב של 4 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: מכיוון שבבתי-משפט, הרשמים של ההוצאה לפועל היו חותמים אוטומטית על כל הוצאה לפועל; גם אם יש בה 100% ריבית ליום, הם מאשרים.

מאיר שטרית: אז אוטומטית החוב קופץ וקופץ, וברור שאף אחד לא יכול לגבות את הכסף הזה.

מאיר שטרית: נודע לי אז, אדוני היושב-ראש, לתדהמתי, שיש יותר ממיליון תיקים פתוחים בהוצאה לפועל, עם חוב מצטבר שעלה על טריליון שקל.

מאיר שטרית: זה הרי טירוף.

מאיר שטרית: ועכשיו, מי נהנה מהעניין?

מאיר שטרית: כל עורכי-הדין, בתי-המשפט, רשמים של העיקולים, מחסנים של העיקולים, והדבר הוא אבסורד.

מאיר שטרית: נגיד שאדם חייב למישהו 5,000 שקל, והוא לא שילם, ופונים להוצאה לפועל ומעלים את החוב עוד ועוד, מגיע ל-100,000 שקל.

מאיר שטרית: הוא לא יכול לשלם.

מאיר שטרית: שולחים לו רשם.

מאיר שטרית: הרשם עובד בית-המשפט, שהיה כותב: הייתי בבית, בדקתי, יש לו טלוויזיה, ומחשב, ומקרר, ואת זה הוא מציע לעקל.

מאיר שטרית: הרשם עולה כסף, על שליחת הפקיד הזה – נותנים לו משכורת נוספת, ומחייבים – יעני – את החייב, שהוא ישלם, אבל הוא לא יכול לשלם את החוב המקורי.

מאיר שטרית: אחריו מביאים מעקל, שאמור להוציא את הציוד מהבית בכוח.

מאיר שטרית: גם זה עולה כסף.

מאיר שטרית: הקבלן הזה – גם את זה מחייבים כאילו את החייב, אבל לחייב אין כסף.

מאיר שטרית: הוא לא יכול לשלם, הרי, גם את זה.

מאיר שטרית: בסדר, באו, לקחו את המקרר, את הטלוויזיה, הלכו למחסן.

מאיר שטרית: האיש נשאר בלי מקרר, בלי טלוויזיה, אבל הוא לא משלם את החוב, כי הוא לא יכול לשלם.

מאיר שטרית: אין לו כסף.

מאיר שטרית: זה לא הועיל לאף אחד שום דבר, במיוחד שהסכומים היו ענקיים.

מאיר שטרית: מה הרעיון בתיקון?

מאיר שטרית: הרעיון בתיקון הוא שלא יהיו רמאים.

מאיר שטרית: הרי למה אנשים פעלו בצורה כל כך אגרסיבית?

מאיר שטרית: כי החייב היה אומר: אין לי כסף לשלם, ובא לבית-משפט ואומר: אדוני השופט, אין לי.

מאיר שטרית: והשופט לא יכול לדעת אם יש לו או אין לו.

מאיר שטרית: הוא עושה לו תחקיר, אבל הוא אומר: אין לי, אני מסכן, לא מרוויח כלום, אני מובטל, אין לי במה לשלם.

מאיר שטרית: השופט אומר: פושט רגל, תשלם 100 שקל לחודש על חוב של מיליון שקל.

מאיר שטרית: הוא בחיים לא יגמור את זה.

מאיר שטרית: החוק בעצם יוצר כלים בידי המרכז לגביית קנסות לפעול נגד החייב בצורה כזאת, שהוא רשאי להיכנס לכל מאגרי המידע.

מאיר שטרית: אדם לא יכול להגיד: אין לי כסף, אם מוצאים שחשבון הפלאפון שלו לחודש הוא 1,000 שקל, ואם מוצאים שהוא מחזיק רכב שהעלות שלו חצי מיליון שקל.

מאיר שטרית: הוא לא יכול להגיד: אני מסכן ואין לי כסף לשלם.

מאיר שטרית: אז מצד אחד בודקים את החייב – לראות באמת שחקירת האמת תהיה אמת, אם יש לו יכולת לשלם או אין לו יכולת לשלם, כי אם יש לו, אין סיבה שלא ישלם.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

מאיר שטרית: אני מסיים כבר – ב.

מאיר שטרית: החוק גם נוקט אמצעים נגד אנשים שיש להם יכולת לשלם והם לא משלמים.

מאיר שטרית: הוא יכול לעכב את יציאתם מהארץ, הוא יכול למנוע מהם לקבל רשיון; המון דברים אחרים הוא יכול למנוע מהם ולפעול נגדם.

מאיר שטרית: אבל מצד שני הוא עוזר גם לאנשים שחייבים להם כסף לקבל את הכסף שלהם, מדוע?

מאיר שטרית: כי ההוצאה לפועל היום, על-פי החוק, יכולה לפעול בעצמה, לא באמצעות עורך-דין, לגבות חובות עד 50,000 שקל.

מאיר שטרית: עכשיו, תראו את ההבדל: אם אדם חייב 5,000 שקל ובאה אליו ההוצאה לפועל ואומרת: שמע, אתה חייב את הכסף?

מאיר שטרית: הוא אומר: כן.

מאיר שטרית: אז תשמע, נגיע אתך להסדר, תשלם 5,000 שקל ועוד 100 שקל.

מאיר שטרית: האיש ילך לשלם, אבל אם אומרים לו: תשלם 100,000 שקל במקום 5,000, בחיים הוא לא ישלם.

מאיר שטרית: הרעיון הוא ליצור מצב שההוצאה לפועל תפעל ותגבה כסף בעבור אנשים שחייבים להם כסף, אבל לא בעלויות ענקיות שהיו בעבר.

מאיר שטרית: אני שמח שהחוק הזה אכן מתקדם.

מאיר שטרית: החוק הזה, כמו שאני התרשמתי מהנתונים שכתובים בו, מסמיכים פה בעצם את הרשמים לעשות הרבה מאוד פעולות שבעבר השופט היה עושה.

מאיר שטרית: זה מזרז תהליכים, מקל, ואני מקווה באמת שזה יביא למצב שבו אנשים לא יהיו חייבים, או שהחובות האלה יצטמצמו למינימום.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת שטרית.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחר כך אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התורה אומרת: וכי ימוך אחיך ומטה ידו עמך והחזקת בו גר ותושב וחי עמך.

נסים זאב: אחר כך: אל תיקח מאתו נשך ותרבית ויראת מאלוהיך וחי אחיך עמך.

נסים זאב: את כספך לא תיתן לו בנשך ובמרבית לא תיתן אוכלך.

נסים זאב: זאת אומרת, המבחן של האדם בזמן שיש לו חבר שנמצא במצוקה, ונותן לו הלוואה, לא לקחת ממנו נשך ואת הריבית.

נסים זאב: ואחרי זה כתוב:

נסים זאב: וכי ימוך אחיך עמך ונמכר לך לא תעבוד בו עבודת עבד.

נסים זאב: מורי ורבותי, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם: החוק הזה הוא חוק בעייתי ביותר מבחינה חברתית.

נסים זאב: אומנם, חבר הכנסת מאיר שטרית עשה מזה איזה חוק כל כך חשוב, איזה רעיון גאוני שלו באותה תקופה.

נסים זאב: מה החוק הזה בא ואומר?

נסים זאב: החוק הזה בא ואומר: נותנים היום יותר כוח לעקל את הנכסים של אותם מסכנים, של אותם חייבים.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לכם: היום האכזריות כלפי החייבים.

נסים זאב: לדוגמה, אנשים שחייבים ארנונה, למשל, ונכים שמקבלים קצבת נכות, בגלל ההוצאה לפועל באים ולוקחים להם את אותה קצבה ואין להם לחם לאכול בבית.

נסים זאב: זה מעשים בכל יום.

נסים זאב: מה אנחנו אומרים?

נסים זאב: מעבר לקצבת נכות שלוקחים מאותם הנכים, גם אפשר לעקל את הבית שלהם.

נסים זאב: אם זה מעל 50,000 שקל, יש רשם מיוחד לנושא הזה.

נסים זאב: אני לא חושב שהנושא הזה יעמוד במבחן חברתי.

נסים זאב: הוא בעייתי ביותר.

נסים זאב: אני מאמין שהנושא הזה יבוא לוועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

נסים זאב: אני מאוד מבקש ממך ואני פונה אליך.

נסים זאב: סליחה, דוד רותם, אני מבקש ממך, ידידי, את הנקודה הזאת אני מעלה כי אני יודע על הרבה מקרים של נכים, שלקחו להם את קצבת הנכות מפני – –

דוד רותם: – – –

נסים זאב: – – שהיו חייבים ארנונה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רותם, זה יבוא לוועדה והוא יגיד את זה ואז תענה לו.

נסים זאב: אתה יודע מה?

נסים זאב: גם הצעת החוק שהבאתי לוועדת השרים והשבוע זה ירד, לצערי הרב, בעניין הקנסות, שלא יוכלו הפקחים לקנוס נכים שחונים בחניות ציבוריות אסורות והמשטרה תקנוס – ביקשתי שזה יעבור למשטרה ולא לפקחי העירייה, והממשלה דחתה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך שיש כ-5,000 נכים בכיסאות גלגלים שבגלל חוב על דוח חנייה הגיעו למצב שבאו לעקל להם גם את הבית.

נסים זאב: אז לא לזלזל.

נסים זאב: גם את הרכב עיקלו להם, את הרכב של הנכות שיש להם.

נסים זאב: רכב נכים.

דוד רותם: אי-אפשר לעקל את הרכב.

דוד רותם: אי-אפשר.

נסים זאב: אי-אפשר?

נסים זאב: אני אומר לך שזה קיים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני.

נסים זאב: אני אומר לך שזה קיים, ואם זה לא היה קיים אותה קבוצה של נכים לא היתה פונה אלי להעביר את החוק, לא היו מתחננים לשר לביטחון פנים שבכל זאת יסכים לקחת את זה תחת חסותו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, בבקשה; אחרון הדוברים, ואחר כך אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמעט מפתה אותי לדבר על העניין הזה עצמו, כי הייתי במבנה של ההוצאה לפועל, ולפי המבנה העשוי שיש והעושר שנשקף משם, למדתי על ההתנהלות של המקום הזה, על אף החשיבות של ההוצאה לפועל, ולא פעם צריך להציל עשוק מיד עושקו.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר, לא פחות חשוב, שאני חושב שמטריד רבים רבים מהציבור בישראל, במיוחד לאור תוכנית ששודרה בטלוויזיה, אם אינני טועה בסוף השבוע שעבר, כפי שקיבלתי מהמון המון אנשים, תוכנית ששודרה ב"מבט שני" באחד מערוצי הטלוויזיה, אינני בקי בזה, וסקרה את משפטו של זדורוב, מי שהורשע ברצח תאיר ראדה.

מיכאל בן-ארי: לא פעם עליתי פה על הבמה ושאלתי שאלה נוקבת, ואני עדיין מחכה לתשובה ממישהו שייתן תשובה על הדבר הזה: לפני שש-שבע שנים נרצח החייל אולג שייחט.

מיכאל בן-ארי: נמצאו רוצחיו, שחזרו את הרצח.

מיכאל בן-ארי: שחזרו את הרצח.

מיכאל בן-ארי: אני אומר שוב – הם שחזרו את הרצח.

מיכאל בן-ארי: היתה להם טעות קטנה, הם אמרו שהם ירו בראש והוא נמצא ירוי במקום אחר או משהו כזה, אבל זה לא הטריד את מנוחתו של השופט, כמובן לא את מנוחתם של התובעים, שהיו צריכים בסופו של דבר להשיג את התיק, והנאשמים או החשודים נשלחו אחר כבוד למאסר עולם.

מיכאל בן-ארי: תשעה חודשים עברו והתמזל מזלם של אותם "רוצחים" ונמצאו הרוצחים האמיתיים.

מיכאל בן-ארי: בשקט-בשקט נפתחו דלתות בית-המאסר ואמרו לרוצחים ששחזרו: לכו הביתה.

מיכאל בן-ארי: ואמות הספים לא הזדעזעו, שאנשים חפים מפשע, בגלל הודאת עצמם, ישבו במאסר עולם.

מיכאל בן-ארי: ויש תחושה, ויותר מתחושה, שמה שנעשה במשפט זדורוב זה אותו העניין בדיוק.

מיכאל בן-ארי: מדובר בבדלי ראיות חסרי בסיס המבוססים על הודאה עצמית.

אופיר אקוניס: למה לא הגשת הצעה דחופה לסדר-היום?

מיכאל בן-ארי: הנושא הזה כבר עלה כמה פעמים, וחברת הכנסת מרינה סולודקין מעלה את הנושא הזה בצורה מאוד מאוד מכובדת.

אופיר אקוניס: בהחלט נושא חשוב.

מיכאל בן-ארי: וזה חשוב מאוד.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: נכון.

מיכאל בן-ארי: ואני חושב שהתוכנית השנייה של "מבט שני", שתשודר השבוע ביום רביעי, כפי שקיבלתי דיווח, תחשוף נקודות נוספות.

מיכאל בן-ארי: ואני חושב שאנחנו לא יכולים לישון בלילה, וזה לא קשור אם זה יהודים, ערבים, גויים.

מיכאל בן-ארי: משפט עוול גורם לכך שהשמש לא תזרח בבוקר.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת בן-ארי.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, התוכנית הזאת, שאתה מדבר עליה, היתה בערוץ הראשון.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 11), התשע"א–2011, בקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: נא להצביע.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 11), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בעד – 15, אין מתנגדים, ונמנע אחד.

אופיר אקוניס: ההצעה עברה בקריאה הראשונה והיא מועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר אקוניס: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/556).

אופיר אקוניס: ]

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצעה האחרונה על סדר-היום: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 14) (ייצוג בני שני המינים בדירקטוריון חברה ציבורית), התשע"א–2011.

אופיר אקוניס: תציג את הצעת החוק סגנית השר, חברת הכנסת גילה גמליאל.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפניכם היום תיקון לחוק החברות הציבוריות, שעניינו הגדלת ייצוגן של הנשים בדירקטוריון של חברות ציבוריות.

גילה גמליאל: החוק היום קובע כי אם בעת מינוי דירקטור חיצוני בחברה ציבורית, כל חברי הדירקטוריון הם בני אותו מין, החברה תמנה דירקטור חיצוני שהוא בן המין השני.

גילה גמליאל: מטרת הסעיף בחוק היתה שיפור הליך בחירת הדירקטורים והכוונת החברה לבחינת מלוא מאגר הכשרונות בציבור.

גילה גמליאל: המצב בפועל, שעל-פי-רוב בעל ובעלת השליטה ממנים בחברה דירקטוריות שהן בנות המשפחה שלהם או שהם פשוט בעלות תפקידים בחברה.

גילה גמליאל: המצב הזה הביא לכך שנשים רבות, ברוכות כשרונות וראויות, כלל לא מסוגלות לפרוץ את תקרת הזכוכית ולהגיע למוקדי קבלת ההחלטות.

גילה גמליאל: התיקון המוצע היום בחוק, כבוד היושב-ראש, מוסיף ומדגיש כי כאשר ממנים דירקטור חיצוני, אין להתחשב בבעלי שליטה או במקורבות אליהם.

גילה גמליאל: וכתוצאה מכך, תמיד תהיה אשה אחת לפחות, שהיא ממאגר הכשרונות של הציבור.

גילה גמליאל: כשנכנסתי לתפקידי – – –

דוד רותם: סגנית השר, יש לי שאלה.

גילה גמליאל: בתום דברי.

דוד רותם: אם יורשה לי – – –

גילה גמליאל: בתום דברי.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: זה לא שעת – – –

קריאה: אני אגיד לך למה.

גילה גמליאל: אולי אני אענה לך בדברי, אז חבל.

אופיר אקוניס: נא להמשיך.

אופיר אקוניס: אדוני, זו לא שעת שאלות לסגנית השר.

גילה גמליאל: כשנכנסתי לתפקידי כסגנית שר לקידום נשים, צעירים וסטודנטים במשרד ראש הממשלה, שמתי לעצמי למטרה לדאוג שכמה שיותר נשים יגיעו למוקדי קבלת ההחלטות בממשלה, בכנסת, בשלטון המקומי ובמגזר העסקי.

גילה גמליאל: המטרה הזאת הוצבה מתוך אמונה כי ריבוי נשים במוקדי קבלת ההחלטות ישפיע לטובה על השיח הציבורי ועל התפקוד של הגופים שבהם הן נמצאות.

גילה גמליאל: חשוב לציין כי נוסף על כך, נוסף על השאיפה לשוויון, שילוב נשים בתפקידים מובילים משרת מטרות חשובות לא פחות.

גילה גמליאל: הרצון ליצירת מאגר כשרונות רחב – כדי לקדם את הכלכלה.

גילה גמליאל: חשוב שנושאי משרה בעסקים מובילים ייבחרו מתוך מאגר כשרונות רחב ככל האפשר ולא רק מתוך מעגל גברי מסורתי של שיטת "חבר מביא חבר", מה שלצערי קורה היום בפועל.

גילה גמליאל: יש הפוטנציאל של החשיבה הקבוצתית.

גילה גמליאל: בדירקטוריונים הומוגניים, המורכבים מדירקטורים בעלי רקע וניסיון שווים, יש חשש ממשי לחשיבה קבוצתית.

גילה גמליאל: גיוון מגדרי עשוי לתרום לדיון פורה יותר בדירקטוריון.

גילה גמליאל: הבנת הלקוח – נשים מייצגות נתח גדל והולך של הצרכנים בשוק.

גילה גמליאל: דירקטוריונים מגוונים מבינים טוב יותר את הצרכן.

גילה גמליאל: אם אנו מסתכלות ומסתכלים על שוק עבודה תומך משפחה, יש לשאוף לשוק עבודה תומך משפחה, מה שיתאפשר רק כאשר יהיה מגוון מגדרי בקרב מקבלי ההחלטות, גיוון שיאפשר להבין את הצרכים הייחודיים של בעלי המשפחות.

גילה גמליאל: במקומות רבים בעולם כבר ננקטו מזמן יוזמות חקיקה שונות אשר מטרתן לשלב נשים בדירקטוריונים, לא רק מתוך דאגה לשוויון אלא על מנת לשפר את ביצועיהן הכלכליים של החברות.

גילה גמליאל: זה עשור הנושא עולה מדי פעם בכנסת ישראל ולצערי תמיד נתקל באטימות מוחלטת.

גילה גמליאל: מתוך הפקת לקחים מניסיון העבר החלטתי הפעם ליצור פורום רחב אשר יגיע להסכמה על נוסח מוצע, ורק לאחר מכן להעלות את התיקון להחלטת הכנסת.

גילה גמליאל: בפורום השתתפו נציגי משרד המשפטים, נציגת הרשות לניירות ערך, עמותת כ"ן, שדולת הנשים, מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האשה, רואת-החשבון איריס שטרק, שיזמה את הנושא.

גילה גמליאל: ד"ר לאה פסרמן-יוזפוב מהקריה האקדמית אונו ואיגוד החברות הציבוריות.

גילה גמליאל: ישבנו על המדוכה והצלחנו להגיע למסקנות, וזאת גם הזדמנות להודות לכל אחת ואחת מהנשים הללו על תרומתן לתיקון החוק.

גילה גמליאל: תודה אישית נוספת לשר המשפטים יעקב נאמן על שיתוף הפעולה.

גילה גמליאל: התיקון המובא לכאן הערב מקובל על כל אלה שהוזכרו לעיל.

גילה גמליאל: הוא מייצג הסכמה רחבה שנוצרה במהלך מפגשים ודיונים רבים במהלך כל השנה האחרונה.

גילה גמליאל: הנוסח הזה מאזן בין הרצון לקדם ייצוג הולם לנשים לבין הניסיון לאפשר חופש לחברות במינוי הדירקטורים שלהן.

גילה גמליאל: בעבר, גם בחברות הממשלתיות היה תת-ייצוג לנשים.

גילה גמליאל: כיום, לאחר שתוקן החוק, ובנוסף, התווספה החלטת ממשלה אשר הגדירה 50% כיעד לייצוג נשים בחברות הממשלתיות, נשים היום מהוות 43% מכלל הדירקטורים בחברות הממשלתיות.

גילה גמליאל: בנוסף, הקמנו מאגר של נשים, שלהן פוטנציאל להיות חברות דירקטוריון, על מנת שברגע שהחוק יקודם, יהיה מאגר מוכן לכלל בעלי ובעלות השליטה של החברות הציבוריות של נשים איכותיות, שיכולות לבוא ולממש את הפוטנציאל שלהן כחברות בדירקטוריונים השונים.

גילה גמליאל: אני סמוכה ובטוחה כי תיקון זה לחוק יוביל למהפכה חיובית גם בדירקטוריונים של החברות הציבוריות לא רק בפן של הייצוג הנשי אלא גם מבחינת תפקוד הדירקטוריון והחברה.

גילה גמליאל: כל המחקרים בעולם מעידים על כך שככל שיש יותר נשים בדירקטוריונים של חברות, התפוקות של אותן חברות טובות יותר.

גילה גמליאל: בסופו של תהליך, אני מאמינה, כי לתיקון החוק הזה תהיה השפעה חיובית לא רק על מעמדן של נשים במדינת ישראל אלא גם, ובעיקר, על תפקוד ושגשוג המשק הישראלי.

גילה גמליאל: אני מודה לכם.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, גברתי.

אופיר אקוניס: שניים נרשמו – חבר הכנסת בן-ארי ואחר כך חבר הכנסת דוד רותם – ואחר כך נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: את עוד לא נרשמת.

אופיר אקוניס: עליזה עוד לא נרשמה לדיבור.

אופיר אקוניס: שמעתי – – –

מיכאל בן-ארי: אבל היא לא מפסיקה לדבר.

דוד רותם: ממתי עליזה צריכה להירשם?

אופיר אקוניס: אבל לא פה.

אופיר אקוניס: אבל לא כאן.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השעה היא 19:30, ובשעה הזאת בבתים עם ילדים משכיבים את הילדים לישון.

מיכאל בן-ארי: בבתים רבים יש שוויון בין המינים – – –

אברהם מיכאלי: אתה רוצה לקרוא שיר ערש?

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לקרוא שיר ערש, כן, בהחלט.

מיכאל בן-ארי: זאת היתה הכוונה שלי ולא בציניות.

מיכאל בן-ארי: יש שוויון בדרך כלל בין המינים: אחד עושה מקלחות, השני את ארוחת הערב.

מיכאל בן-ארי: אבל יש אזור אחד בארץ שבשעה הזאת, עכשיו, מכוונים את הילדים לכיוון הממ"ד.

מיכאל בן-ארי: ילדים מפוחדים שכבר מרטיבים כמה לילות מבקשים שוב לישון בחדר יחד עם ההורים, בחדר הממ"ד, ולהצטופף שם.

מיכאל בן-ארי: לפני כמה שנים היתה פה ממשלה וחברי כנסת שהובילו לאסון לאומי והקימו כאן מדינת מחבלים על צווארה של מדינת ישראל, על בתיהם של אזרחי ישראל.

מיכאל בן-ארי: ומדי פעם יש שקט, ומדי פעם יש טפטופים.

מיכאל בן-ארי: אבל אני רוצה לומר לכם, כדי שילדים יפחדו לא צריך הרבה.

מיכאל בן-ארי: רבים מחברי, כולנו מגדלים ילדים ויודעים שמספיק שילד בן שנתיים רואה תרנגול שהוא לא ראה קודם כדי שיפרוץ בבכי בלתי מובן לחלוטין למשך שעות.

מיכאל בן-ארי: קל וחומר כשנופלים טילים בסמיכות אליו, כשיש פחד בסביבה ואין ועדת חקירה.

מיכאל בן-ארי: כשהאנשים האלה מגיעים לכל מיני אזכרות, אף אחד לא צועק עליהם וצורח עליהם.

מיכאל בן-ארי: זה לא אולי הם אשמים.

מיכאל בן-ארי: הם אשמים.

מיכאל בן-ארי: הם הביאו לאסון הזה.

מיכאל בן-ארי: ולא רק שהם לא מכים על חטא, הם מובילים אותנו לאסון נוסף.

מיכאל בן-ארי: לא נשלוט על עם אחר, אומר פה האיש החכם מהממשלה, הידוע – לא מוכר שעם שולט על עם אחר 43 שנה.

מיכאל בן-ארי: תלמד היסטוריה.

מיכאל בן-ארי: יש עמים ששולטים עליהם הרבה יותר מ-43 שנה, וחוץ מזה שאין פה עם.

מיכאל בן-ארי: אין פה שום עם.

מיכאל בן-ארי: לא היה עם פלסטיני, ולא יהיה עם פלסטיני, ולא נמציא פה יש מאין.

מיכאל בן-ארי: אבל מה אתה רוצה, בכוח הקמת מדינת מחבלים אחת, להקים מדינת מחבלים נוספת?

מיכאל בן-ארי: שלא רק תושבי אשדוד וצפונה יצטרכו ערב-ערב להתמודד עם התינוקות ועם הילדים, עם הפחדים שלהם, אלא גם תושבי כפר-סבא וראשון-לציון ובת-ים?

מיכאל בן-ארי: אז מתי נתפכח ונבין שקודם כול – לפני העניין של שוויון בין המינים, והוא חשוב – האחריות שלנו כלפי ילדינו תהיה אחריות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי סגנית השר, אין ספק שהצעת החוק הזאת מבוססת על רעיון מצוין.

דוד רותם: מי כמוני, שאני הכתרתי – קיבלתי יושב-ראש אצלי בבית, וזה אשתי – אז לא צריך בשביל זה חוק.

מיכאל בן-ארי: אתה הכתרת אותה או – – –

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: היא אישרה לי – – –

מיכאל בן-ארי: אישרה לך להיכנס הביתה.

דוד רותם: להיכנס הביתה.

דוד רותם: אבל אני, יש לי בעיה משום שיש לי הרגשה שהממשלה לא מתאמת בין החוקים שלה.

דוד רותם: אני עומד להצביע בהכנה לקריאה שנייה ושלישית על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 12) (ייעול הממשל התאגידי).

דוד רותם: על-פי הצעת החוק הזאת, בכלל הדירקטורים החיצוניים ייבחרו על-ידי המיעוט, זאת אומרת אלה שאינם בעלי השליטה.

דוד רותם: יהיה צריך 51% מבעלי המיעוט כדי לבחור דירקטור חיצוני.

דוד רותם: איך אפשר להכתיב למיעוט את מי הוא יבחר לדירקטור?

דוד רותם: אז אם אתם אומרים "זה לא יהיה מישהו שקשור לבעל השליטה" – אז החוק הזה כבר פותר את הבעיה.

דוד רותם: אבל אם אתם רוצים להבטיח שיהיו נשים – זה לא פותר את הבעיה, כי תהיה סתירה בין שני החוקים.

גילה גמליאל: אני אענה.

גילה גמליאל: אין סתירה.

דוד רותם: לכן, אני חושב שעם כל הברכות שנתת למשרד המשפטים ולכולם – אני לא בטוח שהם תיאמו בין החוקים.

דוד רותם: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני אענה על זה – – –

אופיר אקוניס: טוב, תטפל בזה בוועדה שאתה עומד בראשה.

אופיר אקוניס: את רוצה להשיב, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך אנחנו נעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, עוד מעט נצטרך חוק שגם הגברים – – – להם זכות בדירקטוריון.

אנסטסיה מיכאלי: אבל תחכה עוד שנתיים.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי סגנית השר.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שוב, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דודו רותם, הערת כאן נקודה חשובה וניתן את ההסבר עליה.

גילה גמליאל: השינוי שעבר בוועדת החוקה ומוצע לקריאה שנייה ושלישית מדבר על כך שהמיעוט שדיברת עליו יקבל מבעל, בעלת השליטה את ההמלצות והם יצטרכו לאשרר את אותן המלצות, ולא סיטואציה אחרת.

גילה גמליאל: ומכיוון שכך, הדרישה היא שבעל השליטה לא יוכל להציג מי מבין מקורבי או מקורבות המשפחה או עובדת אצלו, ועל כן זה נותן עדיין את המענה.

גילה גמליאל: אני מודה על ההערה, ורוצה לציין שאת החוק אני מבקשת להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

גילה גמליאל: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ודאי.

אופיר אקוניס: גם לפי התקנון, הוועדה המוסמכת היא ועדת החוקה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 14) (ייצוג בני שני המינים בדירקטוריון חברה ציבורית), התשע"א–2011 – קריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 14) (ייצוג בני שני המינים בדירקטוריון חברה ציבורית), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אופיר אקוניס: ובכן, בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: ההצעה עברה להכנה לקריאה השנייה והשלישית לוועדת חוקה, חוק ומשפט.

אופיר אקוניס: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 182), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: כמו כן, הנני מתכבד להודיע כי חבר הכנסת אילן גילאון מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הלוואה והשתתפות בהחזרי משכנתה ברכישת דירה באזור פיתוח), התש"ע–2010, שמספרה פ/2542/18.

נאזם בדר: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, המזכיר.

אופיר אקוניס: ובכן, תם סדר-היום.

אופיר אקוניס: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ו' בשבט תשע"א, 11 בינואר 2011, בשעה 16:00.

אופיר אקוניס: לילה טוב.

אופיר אקוניס: ישיבה זו נעולה.