ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 186, 2010-12-06 00:00

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, היום יום שני, כ"ט בכסלו התשע"א, 6 בחודש דצמבר 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

נאזם בדר: החל בהצעת חוק פ/2748/18 וכלה בהצעת חוק פ/2756/18 – הצעת חוק לקידום דיור בר-השגה, התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת דב חנין, מירי רגב וכרמל שאמה; הצעת חוק החברות (תיקון – הגבלת שכרם של בכירים בחברות ציבוריות), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת אילן גילאון; הצעת חוק הטבות לסטודנטים (תיקוני חקיקה), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, אמנון כהן, יצחק וקנין, אברהם מיכאלי, מנחם אליעזר מוזס ואורי אריאל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הדבקת מדבקה על רכב החונה בחניון), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק היטל על המרת מטבע, התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת אמנון כהן וציון פיניאן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור בעת קניית דירה ראשונה לזוגות צעירים), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הצהרת אמונים), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת ליה שמטוב ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נציבות תלונות הציבור על עובדים סוציאליים, התשע”א–2010, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק מלגת קיום לסטודנטים יוצאי צבא ולתלמידי כולל, התשע”א–2010, מאת חברת הכנסת רונית תירוש.

נאזם בדר: החלטת ועדת הכספים לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת בדבר חלוקת סעיף 31 להצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע”א–2010.

נאזם בדר: המלצות הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושאים הבאים: 1.

נאזם בדר: עיסוקים נוספים של העוזרים הפרלמנטריים; 2.

נאזם בדר: עדכון שכרם של העוזרים הפרלמנטריים.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושאים: עיכוב ביישום חוק החסכמים, של חבר הכנסת חמד עמאר; מצוקת הדייגים נוכח הצטמצמות הדגה בים התיכון, של חבר הכנסת דב חנין.

נאזם בדר: תודה.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, מדינת ישראל ידעה מערכות לרוב.

ראובן ריבלין: ידענו מלחמות ודם; ידענו טרור ושכול; ידענו כבר יגון לאומי לרוב.

ראובן ריבלין: שילמנו, ועודנו משלמים, בטובי אנשינו, בנינו ובנותינו, למען עצמאותנו ולמען קיומנו בארץ הזו.

ראובן ריבלין: ואולם במערכה כזאת טרם עמדנו, וקרב איום ונורא באיתני הטבע, כפי שהיה בימים האחרונים, עד כה לא ניהלנו.

ראובן ריבלין: מכובדי, מספרם של הנספים עלה ל-42, כאשר הבוקר התבשרנו על מותה של תת-ניצב אהובה תומר, מפקדת משטרת חיפה, שחירפה את נפשה למען הצלת חייהם של אחרים.

ראובן ריבלין: 42 הנספים בקרב מול האש הנוראה הם 42 נופלים במערכות ישראל.

ראובן ריבלין: בדמם של כל נופלי מערכות ישראל חיינו, ובדמם של 42 הנספים הללו אנו חיים.

ראובן ריבלין: אקרא בשמותיהם של הנופלים.

ראובן ריבלין: סגן-גונדר רפאל אלקלעי, סגן-גונדר בוהדנה פביולה, מישר וואסים אבו-ריש, מישר טופז אבן-חן קליין, מישר חנן אוחיון, מישר כפיר אוחנה, מישר ענבל אמויאל, מישר ביבר שאדי, מישר רועי ביטון, מישר ירון ברמי, מישר מאור גנון, מישר דימיטרי גרשטיין, מישר שמעון דיין, מישר קיריל דרמן, מישר ערן ויזל, מישר חגי ג'ורנו, כלאי כפיר חן, מישר עאדל טאפש, מישר איילה יפרח, מישר רמי ישראלי, מישר אפרת כהן, מישר אבירם לוי, מישר מוריץ לוי, מישר איליה לנגמן, מישר טניה לנסקי, כלאי אוריאל מלכה, מישר אוסאמה נעאמנה, מישר יקיר סוויסה, מישר איאס סרחאן, מישר אושרת פינטו, מישר חגי פנקר, מישר רונן פרץ, מישר סיום צגאי, סגן-גונדר ד"ר דימיטרי קוזלוב, מישר ולדיסלב רחמימוב, מישר אברהם נח, אורי סמנדייב, אלעד ריבן, דוד נבון, תת-ניצב ליאור בוקר, סגן-ניצב יצחק מלינה, תת-ניצב אהובה תומר.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, נעמוד עתה דקה דומייה לזכרם.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרם של המנוחים.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: משפחות אבלות, יתומים, אלמנות, אבות ואמהות כואבים, ברגע זה, שאין איום ונורא ממנו, אנו שולחים תנחומינו והשתתפותנו ביגונכם המר.

ראובן ריבלין: בבתי-החולים עדיין נאבקים על החלמתם של פצועים מן האסון, ואנו, כולנו כאחד, שולחים להם ברכת החלמה מהירה ומחזקים את ידי המשפחות ברגעים הקשים הללו.

ראובן ריבלין: יהי זכרם של הנופלים ברוך.

ראובן ריבלין: הכנסת תייחד את דיוניה היום לטרגדיה הנוראה שפקדה אותנו, ואני מברך את הממשלה על כך שבחרה ליטול חלק מהותי בדיון זה.

ראובן ריבלין: אני פותח בזה את הדיון בהודעת הממשלה, ומזמין את השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ לבוא ולשאת את דברו בשם הממשלה, כהודעה מטעם הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה, חברי השרים, אך לפני זמן קצר נודע לי כי מפקדת משטרת חיפה, תנ"צ אהובה תומר, אשר הכרתי והערכתי אותה אישית 20 שנה, נפטרה הבוקר לאחר מאבק עז על חייה, אשר לצערי הרב כשל.

יצחק אהרונוביץ': אהובה היתה סמל ומופת לדורות של שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': אשת חיל אמיתית, מפקדת נערצת, שוטרת בכל רמ"ח איבריה.

יצחק אהרונוביץ': אני עומד כאן ומרכין ראש לזכר חברתי משכבר הימים.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן אני רוצה להביע תנחומי הכנים למשפחות האבלות על 42 ההרוגים.

יצחק אהרונוביץ': העם כולו מזדהה עם כאבכן ועם גבורת הנספים.

יצחק אהרונוביץ': הבוקר הוריתי לבדוק את האפשרות לגיוסו של נהג האוטובוס, דוד נבון, זיכרונו לברכה, כאיש מילואים בשירות בתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': אתם, לוחמי זרועות ביטחון הפנים של המדינה, מטובי בניה ולוחמיה של הארץ הזאת – אתם המצפן האנושי של עם ישראל.

יצחק אהרונוביץ': גיבורים הייתם וגיבורים תישארו.

יצחק אהרונוביץ': נדאג להנציח את שמכם לעד, כדי שהדורות הבאים ידעו ויספרו על חבורת זכי הנפש אשר מסרו נפשם על מנת להציל חיי אחרים.

יצחק אהרונוביץ': אתם, שרצתם אל מול האש על מנת להציל חיים – אתם אלו שספגתם את חום הלהבות.

יצחק אהרונוביץ': באתי לכאן היום כדי לעדכן את חברי הכנסת על האסון בכרמל – שרפת היער הגדולה ביותר שידעה מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': למעלה מ-42,000 דונם של חורש עלו בלהבות, כ-5 מיליון עצים.

יצחק אהרונוביץ': האירוע החל ביום חמישי האחרון, לפני כארבעה ימים.

יצחק אהרונוביץ': הגורם לשרפה עדיין בחקירה.

יצחק אהרונוביץ': נכון לרגע זה, לאחר שקיימתי היום בבוקר הערכת מצב בכרמל, אני יכול לומר לכם כי ההר מפויח ועדיין יש עשן ומוקדים חמים במספר מקומות, אבל רוב השטח כבר כבה ושקט.

יצחק אהרונוביץ': להערכת גורמי המקצוע, ייקח עוד ימים אחדים עד אשר יסתיים סופית המבצע לכיבוי מוחלט של מוקדי שרפה קטנים אלו, שכולם בטיפול ובפיקוח כוחות הכיבוי הקרקעיים.

יצחק אהרונוביץ': ביום חמישי, 2 בדצמבר 2010, בצהריים, עודכנתי על שרפה שפרצה בכרמל.

יצחק אהרונוביץ': בשעה 15:00 לערך, לאחר שעודכנתי על החלטת נציב שירות בתי-הסוהר לפנות את כלא "דמון" בכרמל, יצאתי לשטח במטרה להצטרף לנציב שפיקד על מבצע הפינוי.

יצחק אהרונוביץ': במקביל עודכנתי כי המשטרה הורתה על פינוי האזרחים מבית-אורן והסביבה ועל החלטת נשיא אוניברסיטת חיפה לפנות מיידית את האוניברסיטה.

יצחק אהרונוביץ': כל ההחלטות הראשונות הללו היו נכונות מאוד, ובמבט לאחור אנו יודעים היום שהצילו חיים רבים מאוד.

יצחק אהרונוביץ': פרטים ראשונים על אסון האוטובוס התקבלו כאשר כבר הייתי באזור, והיה ברור מיידית כי אני נוטל את האחריות לניהול האירוע ברמה הלאומית.

יצחק אהרונוביץ': על כן הודעתי לכלל הגורמים, כי המשימה עתה מתמקדת בהצלת חיי אדם, בכיבוי השרפה ובמניעת פגיעה נוספת בחיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': ברצוני להדגיש כי שרפות יער ענקיות שונות בתכלית מדלקות שגרתיות.

יצחק אהרונוביץ': הכבאים עשו ועושים עבודת קודש, תוך חירוף נפשם, אבל בשרפה מסוג זה רק מטוסי כיבוי יכולים להכריע את האש.

יצחק אהרונוביץ': הדרך היחידה לפעול היא שילוב של כוחות קרקע עם כוחות אוויריים, מקומיים ובין-לאומיים כאחד.

יצחק אהרונוביץ': לאור זאת פעלו ראש הממשלה ושר החוץ לגיוס למעלה מ-30 כלי טיס, שהגיעו ממדינות העולם.

יצחק אהרונוביץ': זאת בנוסף ל-12 המטוסים הישראליים הקטנים, שעשו עבודה מצוינת.

יצחק אהרונוביץ': לאור ממדי השרפה נכנס אתמול לפעולה מטוס הענק, ה"סופר-טנקר", שנשכר מחברה אמריקנית.

יצחק אהרונוביץ': במשך יותר מארבע יממות ניהלתי את המבצע, כשהמטרה העיקרית הינה הצלת חיי אדם, כיבוי האש ומזעור הנזקים.

יצחק אהרונוביץ': תשעה יישובים בסיכון, שפונו כולם או חלקם, בהם שכונות בטירת-כרמל, שכונת דניה והאוניברסיטה בחיפה, שכונה בעוספיא, קיבוץ בית-אורן שספג מכה קשה, קיבוץ ניר-עציון, המוסד החינוכי "ימין אורד", שגם ספג, היישוב עין-חוד, כפר האמנים בעין-הוד, שספג מכה קשה, מושב מגדים, קיבוץ החותרים, גבעת-וולפסון ובית-המלון "יערות הכרמל".

יצחק אהרונוביץ': בסביבות 12,000 איש פונו מבתיהם.

קריאה: עין-הוד.

יצחק אהרונוביץ': אמרתי.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן פונו כלא "דמון", כלא 6 והכלא "כרמל".

יצחק אהרונוביץ': למעלה מ-1,500 אסירים פונו והועברו למרכז הארץ.

יצחק אהרונוביץ': ניהול ושליטה במבצע מורכבים כאלה מחייבים עבודה בשיתוף פעולה מלא ותשומת לב מהפרטים הקטנים ועד לתמונה הלאומית הכוללת.

יצחק אהרונוביץ': במהלך כל ימי המבצע קיימתי הערכות מצב, יחד עם נציגי כוחות הביטחון, זרועות ההצלה, עדכונים שוטפים, ביקורי חולים, ביקורים בחפ"קים וביקורים של שרים, ובראשם ראש הממשלה שביקר מספר פעמים.

יצחק אהרונוביץ': ממדי השרפה עצומים, הפגיעה בנפש וברכוש – עוצמה וממדים שלא ידענו עד כה.

יצחק אהרונוביץ': כתוצאה מהשרפה נפגעו, בהערכה ראשונית, בעין-הוד, ב"ימין אורד" ובבית-אורן כ-250 יחידות דיור; 74 יחידות דיור ובתים נשרפו כליל, ועוד 173 נשרפו חלקית.

יצחק אהרונוביץ': אומדן ראשוני של הנזק לבתים – מעל 120 מיליון; לא סופי.

יצחק אהרונוביץ': האסון הוא כבד ונורא, אבל האסון הכבד הוא בחיי אדם.

יצחק אהרונוביץ': אך יחד עם זאת אי-אפשר להתעלם מההתגייסות הבין-לאומית הרחבה למען מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': לא ניתן להתעלם מברית אזורית, כמעט ספונטנית, שנרקמה בינינו לבין שכנותינו, מתוך הבנה שכולנו גרים באותה שכונה.

יצחק אהרונוביץ': הירדנים, המצרים, הטורקים, ואף קלטנו שלוש כבאיות מהרשות הפלסטינית, שגם אם תפוקתן לא שינתה את כף המאזניים המבצעית, אין כל ספק שמשקלן התבטא בזירה האחרת, החשובה לא פחות, הזירה המדינית.

יצחק אהרונוביץ': לעתים רק סיטואציה אנושית שכזאת מנתצת חומות של ציניות, של יריבות, לחימה והרס.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רוצה שנשכח את יוון, את צרפת, גרמניה, בולגריה, ספרד, הולנד, רוסיה, ארצות-הברית, אנגליה, איטליה, אזרבייג'ן, קפריסין, שוויצריה, ועוד רבים וטובים שהוכיחו שיש לישראל קואליציה רחבה יותר ממה שנהוג לחשוב עד היום.

יצחק אהרונוביץ': בהזדמנות זאת אני רוצה לפנות באופן אישי אל כלל הכוחות המופלאים שתרמו למבצע הזה, ונתחיל עם השב"ס, שירות בתי-הסוהר.

יצחק אהרונוביץ': הארגון הזה ממושמע, חרוץ, עוסק בעבודה קדושה של טיפול במה שחלק מאתנו רואים או מכנים "החצר האחורית של המדינה".

יצחק אהרונוביץ': הארגון עבר אירוע קשה מנשוא.

יצחק אהרונוביץ': סוף כל סוף נתפנה להתאבל על יקירינו, על בנינו, על בנותינו, על לוחמות ולוחמים.

יצחק אהרונוביץ': לאחר האבל נתפנה לשיקום ההריסות, להנצחת דור קצינים שלם שנעלם כלא היה.

יצחק אהרונוביץ': כל הקורס כמעט אבד.

יצחק אהרונוביץ': נתפנה לאיחוד השורות מחדש בראשותו של נציב שירות בתי-הסוהר, רב-גונדר בני קניאק.

יצחק אהרונוביץ': לכבאים.

יצחק אהרונוביץ': 450 כבאים עם עשרות כבאיות וצוותי שליטה.

יצחק אהרונוביץ': אותם הכבאים אשר חירפו נפשם במשימה וניהלו קרב פנים אל פנים – כן, קרב פנים אל פנים – עם איתני הטבע.

יצחק אהרונוביץ': רוח האדם ניצחה את קרבם של לוחמי הלהבות.

יצחק אהרונוביץ': לרב-טפסר שמעון רומח – אני מודע לכך שארגונך יעבור שינויים ותחקירים אין-ספור בחודשים הקרובים, אך אני פונה אליך ואומר לך באופן ברור, כי אני קובע שדבר אחד אינו דורש, לא ועדת חקירה ולא הפקת לקחים, והוא גבורתם של לוחמיך הכבאים.

יצחק אהרונוביץ': לשוטרים.

יצחק אהרונוביץ': כוחות המשטרה ומשמר הגבול מנו כ-450 שוטרים אשר פעלו במבצע.

יצחק אהרונוביץ': מה נגיד ומה נאמר על טובי לוחמינו, שהגיעו לכל נקודה, השתתפו והיו לשובר שוויון בכל הקשור להצלת חיים ונפש, ועל העזרה לכיבוי האש; שניהלו מערך תעבורתי אדיר ממדים תחת אש.

יצחק אהרונוביץ': למפכ"ל דודי כהן, למפקד המחוז ניצב שמעון קורן, למפקד המרחב רוני עטיה – אתם המנהיגים למופת, שהייתם והקרבתם את חייכם.

יצחק אהרונוביץ': לצה"ל, לחיילי המילואים.

יצחק אהרונוביץ': כ-1,000 חיילים – חיילים מפיקוד העורף, חיל האוויר, אשר הפעיל חפ"ק משולב לשליטה על 41 כלי טיס מ-11 מדינות שונות.

יצחק אהרונוביץ': במבצע האווירי המורכב והמסובך הזה הוטלו כ-9,000 טון מים עם חומרים מעכבי בעירה, וזאת ב-635 גיחות, כ-1,500 סבבים.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן אני מודה לשר הביטחון אהוד ברק, לרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי שהיה לצדי מהדקות הראשונות.

יצחק אהרונוביץ': לאלוף פיקוד העורף יאיר גולן, על היעילות, הנוכחות, העזרה המהירה, יכולת הפיקוד ושינוע הכוחות, יכולת הארגון והניהול והיכולת המבצעית המדהימה שהפגנתם.

יצחק אהרונוביץ': חיילי צבא-ההגנה לישראל הוכיחו שוב שהם טובי לוחמינו, טובי הלוחמים שנמצאים בחברה.

יצחק אהרונוביץ': לאנשי מגן-דוד-אדום.

יצחק אהרונוביץ': 16 אמבולנסים, צוותים, חפ"ק, מרכז פינוי.

יצחק אהרונוביץ': תפקידכם הכמעט קדוש – מתן סיוע להצלת חיי אדם – הוכיח יותר מתמיד את החשיבות בכשירות המבצעית בכל עת ובכל זמן.

יצחק אהרונוביץ': ארגון לוגיסטי אדיר, פרמדיקים אשר רצים אל תוך עמודי האש ומחלצים לאחור, מגישים סיוע רפואי תחת עשן קרב, וכל זאת תוך כדי מסירות אין-קץ.

יצחק אהרונוביץ': הארגון רח"ל, אשר הוקם לאחרונה, הפעיל חפ"קים ועדכן ברציפות מהשטח.

יצחק אהרונוביץ': קרן קיימת לישראל – הצוותים הרבים בשטח, עם המטפים ועם הכבאיות.

יצחק אהרונוביץ': רשות שמורות הטבע והצוותים, כולל הפעילות הראויה לציון בחי-בר.

יצחק אהרונוביץ': אנשי זק"א, אנשי "איחוד הצלה", כוחות התנדבות, בעצם כל אזרחי מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': גם גדולי המשוררים והסופרים לא יצליחו לכמת במלים את הרוח שלכם.

יצחק אהרונוביץ': אתם האנשים אשר מייצגים את עם ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אתם אותם אנשים אשר מחזירים בכל פעם עטרה ליושנה.

יצחק אהרונוביץ': אתם מעניקים בכל פעם מחדש את המשמעות ל"שבת אחים גם יחד".

יצחק אהרונוביץ': יישר כוח לכולם.

יצחק אהרונוביץ': היינו עדים לתופעת ההתגייסות הכללית של העם כולו ברגע מכריע של ערבות הדדית והתגייסות משותפת.

יצחק אהרונוביץ': עובדי העיריות והשלטון המקומי, אתם ההוכחה שמדינת ישראל מסוגלת להפיק לקחים וליישמם בשטח.

יצחק אהרונוביץ': אתם הראיתם שלקחי מלחמת לבנון השנייה תוקנו, יושמו כהלכה – שיתוף הפעולה, התמיכה, ההנהגה שלכם, היו מדהימים.

יצחק אהרונוביץ': ראש עיריית חיפה, ראשי מועצת עוספיא ודאלית-אל-כרמל, ראש עיריית טירת-כרמל, ראש המועצה האזורית חוף-הכרמל – לכם אני מודה על האחריות והעבודה המקצועית.

יצחק אהרונוביץ': לנשיא אוניברסיטת חיפה, הפרופסור אהרן בן-זאב, תודה אישית לך ולצוותים המקצועיים אשר נתנו כל מה שנדרש ומעבר לכך.

יצחק אהרונוביץ': לחברי שרי הממשלה, אני מודה לכם על השותפות ועל העזרה – לשר החוץ על הסיוע הבין-לאומי, שר התשתיות, שר החינוך, שר הרווחה, שר המדע והטכנולוגיה, השר לאיכות הסביבה, שר התקשורת ויתר השרים שבאו, הרימו טלפונים; הפגנתם נוכחות והעברתם מסר לעם: לא נפקיר אף אחד.

יצחק אהרונוביץ': ויותר מכול, לך, ראש הממשלה בנימין נתניהו, החיזוק שלך היה קריטי למערכה.

יצחק אהרונוביץ': מערכת האמון שנתת בי והמנהיגות שלך תרמו רבות להשגת המטרות, ועל כך אני מודה לך באופן אישי.

יצחק אהרונוביץ': אין ספק שמערך כיבוי האש במדינת ישראל לא יכול להישאר בצורתו הנוכחית ובתקציבו הדל כפי שהיה ב-20 השנים האחרונות.

יצחק אהרונוביץ': הארגון יעבור רוויזיה, כזאת או אחרת, אין מנוס מכך.

יצחק אהרונוביץ': אך עם זאת, ארצה לנצל במה זו על מנת לפנות ולהישיר מבט לעיני כל אותם פטפטנים, ברברנים, ציניקנים, הבוחשים בקלחת של שמועות.

יצחק אהרונוביץ': אני שמח על כך שלא נתנו לכם כמעט אף הזדמנות להפריע בדיבורים חסרי אחריות בזירה של אותם הכוחות, אצילי הנפש, אשר פעלו בשטח.

יצחק אהרונוביץ': לכל אורך המבצע, מרגע שלקחתי פיקוד על המתרחש בשטח ועד לרגע שבו החזרתי את המקל למפקדים בשטח, לא ויתרתי על עיקרון אחד: שקט מכבים.

יצחק אהרונוביץ': לא נתתי את ידי להאשמות, לקריאות ריקות מתוכן, או להשמצות פומביות בזמן שבנינו נלחמים באש, באש הגיהינום.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו אותיר לכם את הבמה, במת ההתגוששות הבזויה, על מנת שתגיעו לסיפוקכם.

יצחק אהרונוביץ': לא נותר לי אלא לקוות שכל המסקנות, תהיינה באשר תהיינה, יסייעו לרב-טפסר שמעון רומח, נציב כב"א, לפתח את ארגונו לרמה עילאית, כפי שמגיע לו ולארגון.

יצחק אהרונוביץ': ולסיום אסתפק במשפט אחד: חג חנוכה זה ייזכר לדיראון עולם על רקע האסון, אך מדינת ישראל ואזרחיה, דווקא בזמנים אלה, ביחד עם ידידותינו בזירה הבין-לאומית, גילו לכולם, אך בעיקר לעצמם, את משמעות חג החנוכה – היציאה מן החושך אל האור.

יצחק אהרונוביץ': בפנייה אישית לעם ישראל אני רוצה להגיד: רק כשרואים את החושך, יכולים לדעת אור מהו.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני השר לביטחון פנים, יצחק אהרונוביץ, תרשה לי להביע רחשי לבם של רבים מאזרחי ישראל ולמסור לך בשמם את התודות הרבות ואת ההערכה הרבה לך, ובאמצעותך לכל הכבאים, לכל השוטרים, לכל המתנדבים ולכל העושים במלאכה.

ראובן ריבלין: פעולתך תיזכר בפעולת הגבורה של תולדות העם בישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו נפתח עכשיו בדיון, אם כי נדמה לי שכבוד השר לביטחון פנים לא הזכיר גם את העם הטורקי והממשלה הטורקית.

ראובן ריבלין: על כל פנים, אולי השמיעה הסלקטיבית – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: יפה.

ראובן ריבלין: אני לא שמעתי, אז אני שמח שאכן הזכיר.

ראובן ריבלין: האסון בכרמל

ראובן ריבלין: ובכן, ראשון הדוברים – חנא סוייד, בבקשה; הוא ראשון המגישים של הצעות לסדר-היום מס' 4391, 4395, 4400, 4402, 4406, 4408, 4409, 4410, 4412 ו-4416.

ראובן ריבלין: אנחנו נפתח עם אותם שהגישו הצעות לסדר-היום, ולאחר מכן נעבור לדיון אישי בעקבות הודעת הממשלה.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת חנא סוייד, כמובן.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, ראשית כול, אני רוצה להביע צער ולהשתתף באבלן של כל משפחות הנספים.

ראובן ריבלין: אני עדיין לא הפעלתי את השעון.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו רוצים – מכובדי השר לביטחון פנים, מכובדי, מכובדי חברי הכנסת, אני מבקש לא להסתופף לרגלי הבמה ולאפשר לחברים לומר את דברם, כל אחד לפי תורו.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

חנא סוייד: אני רוצה להביע צער ולהשתתף באבלן של משפחות הנספים, אם מדובר בשוטרים, או בסוהרים, או באזרחים, ואני רוצה כמובן לשלוח איחולי החלמה לפצועים שנמצאים בבתי-החולים ומקבלים טיפול.

חנא סוייד: אני שולח ברכות לכל הצוותים שנאבקו באש.

חנא סוייד: אני מצר על אובדן ערכי הטבע היקרים והנדירים כתוצאה מהשרפה הענקית, אבל, אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, עם כל ההערכה לצוותים, לשרים, לראש הממשלה, אי-אפשר להפסיק את הדיון בנקודה הזאת, עם כל הרמיזות שמי שרוצה להעלות איזה ספקות, או שאלות, או ביקורת, כאילו זה מחוץ למחנה.

חנא סוייד: אי-אפשר לנהל מדינה בצורה הזאת.

חנא סוייד: מתוך דיבור עם הרבה אזרחים, יהודים וערבים, אכן, ההרגשה היא כמו אחרי מלחמת לבנון השנייה, ב-2006.

חנא סוייד: יש הרגשה בקרב הציבור הרחב שיש התרסקות של קונספציה, שיש פספוס אדיר.

חנא סוייד: אנשים האמינו במשהו, ובסופו של דבר מתברר שכמעט שאין.

חנא סוייד: ועולה השאלה, איפה העושר של מדינת ישראל מושקע, לאיפה הולך כל הכסף שמדברים עליו כאן, באוצר, כל הזמן, על צמיחה באחוזים אלו ואחרים ועל הכנסות מדינה שהולכות ומתרבות.

חנא סוייד: לאיפה הולך הכסף הזה אם הוא לא מושקע, ולו החלק המינורי שלו, בשירותים שהם שירותי חירום, שירותים מינימליים של הגנה, של מלחמה באש ושל הגשת סיוע לאוכלוסייה שהיא בצרה?

חנא סוייד: לאיפה הכסף הזה הולך?

חנא סוייד: הרי אנחנו יודעים שמטוס קרב אחד מספיק לכל הכספים וכל ההשקעות שכל הממשלות בשנים האחרונות לא השכילו להשקיע.

חנא סוייד: אנחנו מדברים, וחייב לעלות פעם אחת העניין של אחריות מיניסטריאלית, האחריות של הממשלה.

חנא סוייד: לא יכול להיות מצב שעכשיו כולם טפלון – אף אחד.

חנא סוייד: קרה מה שקרה, בוא נסגור חשבון, בוא נתקדם הלאה, נפריח כמה ססמאות.

חנא סוייד: גם כשראש הממשלה ביקר, עם כל הכבוד, והצטלם יפה והציב יעדים, זה בסדר גמור, אבל זה לא מסיים את הוויכוח הבסיסי, במה משקיעים ומה היחס של המדינה לשירותים הבסיסיים, לביטחון הבסיסי של האוכלוסייה.

חנא סוייד: אולי חושבים שכאילו הביטחון וההגנה של האזרחים במדינת ישראל הם מכיפה זו או מכיפה אחרת, ולכן לא צריך להשקיע בשירותי חירום קונבנציונליים.

חנא סוייד: זו קונספציה מוטעית, שהגיע הזמן לעזוב אותה ולגשת באופן רציני להעריך סיכונים באופן אסטרטגי וכוללני.

חנא סוייד: בשארית הזמן שנשאר לי, אדוני היושב-ראש, אני רוצה גם לנגוע בעניין התגייסות המדינות מהעולם לסיוע מיידי.

חנא סוייד: אנחנו בשבוע שעבר עמדנו כאן בכנסת, וחלק מחברי הכנסת ומחברות הכנסת דיברו על כך שהבעיה עם העולם זה לא מה שמדינת ישראל עושה, לא המדיניות של הממשלה, אלא עצם קיום ישראל.

חנא סוייד: זה בעצם היה הדיון או קו פרשת המים בין שתי גישות.

חנא סוייד: וטענו שכל מה שנעשה מגונה בעיני העולם, והעולם לא מסתכל אפילו על המדיניות שלנו, הוא נגדנו, הוא אנטי ישראל.

חנא סוייד: מההתנהגות של מדינות עולם, מהקשרים שראש הממשלה דיווח עליהם, מההיענות המיידית של מדינות שנחשבות אויבות בעיני ההנהגה במדינת ישראל, אני אומר שהגיע הזמן, גם בעניין ההערכה האסטרטגית – מי אתנו, מי נגדנו – כשמדינה בעולם מעבירה ביקורת על המדיניות של ממשלת ישראל, לא צריך לקחת את זה שזה נגד מדינת ישראל.

חנא סוייד: ואני חושב שזו ההוכחה הניצחת ביותר, שגם מדינות כמו טורקיה, שלא חסכו בביקורת עליהן בחודשים האחרונים, חשו לעזרת מדינת ישראל בשעה קשה זו.

חנא סוייד: לסיכום דברי, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך להתקיים באמת דיון מעמיק בכל הסיכונים שהיו בתקופה הזאת, והממשלה חייבת לתת מענה ולא יכולה לברוח מלהתמודד, ובמיוחד משרד הפנים ובמיוחד שר הפנים, שהפך בתקופה האחרונה לצייד המהגרים והמסתננים – חייבים לתת תשובות על השאלות שעולות על חוסר המענה המתאים לסיכונים מהסוג הזה.

חנא סוייד: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רק לך, כראשון הדוברים, נתתי קצת יותר זמן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סוייד, אני רק רוצה לומר לך שלאחר הודעת הממשלה בחרתי להתחיל בהצעות שהגישו חברי הכנסת כדי לתת איזון, כי הכנסת גם רצתה לומר את דברה, ורק לאחר מכן נתחיל בדיון על הודעת הממשלה, שהוא דיון אישי.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לבוא ולעלות.

ראובן ריבלין: גם לרשותו עומדות ארבע דקות.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת, רבים ביקשו להשתתף בדיון, והדיון יימשך היום עד השעה 15:00 לרגל חג החנוכה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכולם להקפיד על לוח הזמנים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כואב, והשכל מסרב להאמין למראה האסון שתבע קורבן אדם, אנשים שמתו בניסיון להציל אנשים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: תנחומי למשפחות, ואיחולי לפצועים להחלמה מהירה.

ג'מאל זחאלקה: הנושא, מה שקרה, עורר רגשות עזים בקרב כל האזרחים במדינה.

ג'מאל זחאלקה: מותר לציין שזו שיחת היום.

ג'מאל זחאלקה: מותר לציין שלא רק חברי כנסת שואלים שאלות אלא הרבה אזרחים, ולפעמים אני שמעתי מהרבה אזרחים שאלות – מה לעשות, כבוד היושב-ראש – שהן הרבה יותר מתוחכמות וחכמות משאלות שהעלו פוליטיקאים בתקשורת.

ג'מאל זחאלקה: הנושא כבד מכדי לטפל בו בפופוליזם ואף בשרלטנות, לסגור חשבונות פוליטיים פה ושם או ללכת לקיצוניות אחרת, כי היום אם הממשלה תחליט להקציב 10 מיליארד לכבאות כולם יגידו "בסדר".

ג'מאל זחאלקה: צריך לטפל בנושא הזה באופן ענייני וקר, למרות החום הרב שהיה בעניין הזה, וצריך לעשות מה שדרוש ולא יותר מכך, כי יש נושאים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: יש גם נושאי חירום אחרים – לא פחות מהשרפה הזאת.

זאב בנימין בגין: נכון.

ג'מאל זחאלקה: אני העליתי בזמנו את נושא רעידות האדמה בנאום בן דקה, והיושבת-ראש הקודמת, דליה איציק, החליטה על הקמת ועדת חקירה של הכנסת בנדון.

ג'מאל זחאלקה: הוועדה ישבה – הייתי חבר בה – בראשות חבר הכנסת כחלון, היום שר, ועשתה עבודה מצוינת והוציאה דוח מפורט.

ג'מאל זחאלקה: אבל, כבוד היושב-ראש, הדוח הזה נמצא על המדף.

ג'מאל זחאלקה: השאלה כאן – אני קורא לך למצוא דרך למעקב על יישום המלצות הוועדה.

ג'מאל זחאלקה: הן המלצות רציניות, והן נעשו בדיון עם אנשי מקצוע.

ג'מאל זחאלקה: נעשתה עבודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: הושקעה בה עבודה ענקית ומקיפה, וטופל באופן רציני גם נושא הכבאות.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לקחת את הפרק על הכבאות בוועדת החקירה הפרלמנטרית הזאת, שהייתי חבר בה, ולמצוא שם את ההמלצות.

ג'מאל זחאלקה: אם היו מטפלים בהמלצות האלה – ולא לחכות.

ג'מאל זחאלקה: לא רק מבקר המדינה יש במדינה.

ג'מאל זחאלקה: אנשים השקיעו מזמנם וממרצם, והוזמנו אנשי מקצוע.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לך למצוא איזו דרך פרלמנטרית למעקב אחר יישום המלצות של ועדה פרלמנטרית, כולל מה עמדת הממשלה על ההמלצות, מה נעשה, והאם ההבטחות שהובטחו קוימו או לא קוימו.

ג'מאל זחאלקה: כי אנחנו יודעים שרעידת האדמה תבוא, ואם היא לא תבוא בתוך שנה היא תבוא בתוך שנתיים, ואולי תהיה בעוד עשר שניות, אינני יודע.

ג'מאל זחאלקה: בארצנו יש רעידת אדמה כל 90 שנה, והאחרונה היתה ב-1927.

ג'מאל זחאלקה: אז מה?

ג'מאל זחאלקה: לא לחכות לוועדת החקירה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שגם בנושא הזה צריך לעורר ולטפל.

ג'מאל זחאלקה: אני בעד טיפול בנושא של סכנה סבירה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לעשות מוכנות לשלג באילת או בבאר-שבע, אבל יש סבירות גבוהה – כל המומחים אומרים – שתהיה רעידת אדמה, סבירות גבוהה שהיא תהיה מעל 7.

ג'מאל זחאלקה: מה שנעשה עד עכשיו הוא שקנו שקיות ל-20,000 הרוגים.

ג'מאל זחאלקה: זה הדבר המשמעותי היחיד שנעשה מאז הוקמה ועדת החקירה – קנו עשרות אלפי שקיות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לעשות הרבה דברים בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני בכוונה מביא את זה לקיצוניות.

ג'מאל זחאלקה: ברור שנעשו פה ושם דברים, אבל איך אומרים: טיפול טיפה בים.

ראובן ריבלין: גם פעם ב-100 שנה מגיע היום.

ג'מאל זחאלקה: אז אני חושב שהמוכנות הזאת היא חשובה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה לשאול שאלה אחת – –

ראובן ריבלין: אחרונה.

ג'מאל זחאלקה: – – אחרונה, שמטרידה אותי ומטרידה הרבה אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: הרי בעניינים האלה עושים תמיד תרחישים – צוותי החירום, כבאות האש, מי שאחראי לעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: האם לא הובא בחשבון תרחיש כזה?

ג'מאל זחאלקה: האם לא הובא בחשבון, אחרי כל כך הרבה שרפות, שיהיה תרחיש כזה?

ג'מאל זחאלקה: ומה נעשה בנדון?

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר שיש לקנות את המטוס האמריקני, אבל לפחות שיהיה הסדר שבו אפשר להשתלט על שרפה ענקית, כולל הסכמים עם מדינות זרות.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לקנות הכול, כולל מוכנות, כולל תמיכה בשיפור של מכבי-האש ופריסה ארצית נכונה שלו.

ג'מאל זחאלקה: זה לא הגיוני שלעוספיא, בתוך יער, אין מכבי-אש.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

ראובן ריבלין: אחריו – חבר הכנסת מוזס.

ראובן ריבלין: יש כבר יותר משישה דוחות של מבקרי המדינה לדורותיהם על רעידות האדמה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מבקש להביע תנחומים לבני המשפחות של אנשי שירות בתי-הסוהר, המשטרה, חניך "צופי אש" אלעד ריבן, 42 הרוגים באסון הזה, אנשים שגילו תעצומות נפש ובעצם הראו את הפנים היפות של החברה הישראלית, של מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: לבנו עם המשפחות שלהם, עם הפצועים ועם המפונים, אנשים שאיבדו את ביתם ואת רכושם.

ניצן הורוביץ: אנחנו חייבים לעשות הכול כדי שדבר כזה לא יקרה שוב, כדי ששוב לא נעמוד בצורה כזאת חסרי אונים מול אסון טבע, אם הוא נגרם כתוצאה מרשלנות ובעירה ואם הוא נגרם כתוצאה ממעשה מלחמה או כל מעשה אחר.

ניצן הורוביץ: נכון שאין כל בושה במקרים כאלה קשים בבקשת עזרה ממדינות אחרות, משכנים – בוודאי.

ניצן הורוביץ: אבל חייב להיות לנו גרעין פעילות משלנו כדי שיאפשר לנו התמודדות עם אסון כזה בשעות הראשונות הקריטיות.

ניצן הורוביץ: לכן, אדוני היושב-ראש, חייבת לקום ועדת חקירה ממלכתית כדי לקבע את הדברים, ושום דבר אחר לא יעזור במקרה הזה: לא ועדת בדיקה, ולא דוח של מבקר המדינה, שכולנו מצפים לו בכיליון עיניים, ואני מניח שהוא יגיע בהמשך השבוע הזה וישמש בסיס.

ניצן הורוביץ: רק ועדת חקירה ממלכתית, שיכולה להורות על ביצוע צעדים, שיכולה גם לנקוט סנקציות אישיות.

ניצן הורוביץ: כן, רק ועדת חקירה ממלכתית תבטיח לציבור, תבטיח לחברה הישראלית, שהדברים ייראו אחרת.

ניצן הורוביץ: חברים, דוח המבקר שיגיע אל הכנסת השבוע צריך להיות הבסיס לוועדת החקירה, והיות שדוח המבקר ומבקר המדינה, השופט לינדנשטראוס, אדם שמקובל על הבית הזה ועל החברה הישראלית, הדוח שלו יאפשר לוועדת החקירה להתקדם מהר.

ניצן הורוביץ: הממצאים יהיו לפניה, היא תצטרך להסיק את המסקנות.

ניצן הורוביץ: השר אהרונוביץ, שאני מכבד מאוד ואכן הוכיח תפקוד מופתי במשבר הזה, בסיום דבריו אמר שהוא מותיר את הבמה הזאת למה שהוא כינה "התגוששות בזויה".

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני לא חושב שדיון רציני באסון ובמה שאירע הוא בזוי.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שהדברים שנאמרים כאן והדברים שכל אזרח שואל את עצמו הבוקר הם בזויים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שבצד באמת גילויי ההוקרה – וכולנו שותפים להם – לגבורה שגילו הכוחות, אנחנו גם חייבים לשאול את השאלות הקשות, הרי זה תפקידנו.

ניצן הורוביץ: כל ילד במדינה שואל את השאלות האלה.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא יכולים להתחמק מזה.

ניצן הורוביץ: ממשלות קודמות בוודאי שנושאות באחריות.

ניצן הורוביץ: רבים נושאים באחריות – שרים, פקידים, בממשלה הזאת, בממשלה קודמת, בוודאי; אבל חייבים גם להגיד כאן את המלים אחריות מיניסטריאלית.

ניצן הורוביץ: בסופו של דבר יש גורם שהוא אחראי מיניסטריאלית לשירותי הכבאות במדינת ישראל, וזהו שר הפנים שאחראי על משרד הפנים.

ניצן הורוביץ: ואני באמת, אני שומע את הדברים ואת הניסיונות להטיח בכל מיני גורמים אחרים.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משרד הפנים ושר הפנים איננו גורם חלש וחסר השפעה, ובדברים אחרים ובנושאים אחרים, שהם קריטיים לשר הפנים ולמשרדו, ידעו להפעיל את הלחצים ולדחוף ולדרוש דין-וחשבון ולתבוע עשייה ולתבוע ביצוע ולתבוע תקציבים, ולא ייתכן שעכשיו פתאום אנחנו נתקלים במופע המסכנות הזה.

ניצן הורוביץ: לכן, בצד הדרישה שלנו להקמת ועדת חקירה ממלכתית ולא שום גוף אחר, ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט עליון, כפי שקובע חוק ועדות חקירה, אני תובע מכאן את התפטרותו של שר הפנים, משום שהוא נושא באחריות מיניסטריאלית לשירותי הכבאות.

ניצן הורוביץ: אם אנחנו מקבלים את העיקרון של אחריות אישית, אם אנחנו אומרים שיש משקל, שיש בסיס לקבלת אחריות אישית, הרי במקרה הזה נחוצה נטילת אחריות וקבלת אחריות אישית, ובמקרה הזה, האדם שממונה מיניסטריאלית ונושא באחריות המיניסטריאלית צריך להתפטר מתפקידו.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מוזס, רק שנייה אחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס, רק שנייה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אדוני השר ארדן, אדוני השר בגין, יש לנו הכבוד לארח את סגן נשיא רפובליקת קולומביה, מר אנחליו גארסון, המכבד אותנו בנוכחותו כאן היום.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים) ברוך הבא, אדוני ומכובדי למשכן הכנסת, הפרלמנט הישראלי בבירת ישראל ירושלים.

ראובן ריבלין: רפובליקת קולומביה ומדינת ישראל מנהלות זה מכבר מערכת עמוקה ומקיפה של שותפויות אסטרטגיות פוריות הן בתחום הכלכלי והן בתחום הביטחוני.

ראובן ריבלין: ואולם, רפובליקת קולומביה, הדמוקרטיה הוותיקה ביותר באמריקה הלטינית ומדינת ישראל, הדמוקרטיה הצעירה ביותר במזרח התיכון, אינן רק שותפות אסטרטגיות כי אם גם שותפות גורל בעל כורחן.

ראובן ריבלין: קולומביה וישראל מתמודדות גם יחד באומץ ובנחישות עם המורכבות של ניהול מאבק עיקש ובלתי מתפשר בטרור, לצד עמידה איתנה וערנית על משמר ערכי הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: אין מדינות רבות ברחבי העולם הנאלצות לעמוד במבחן הדמוקרטיה היומיומי, ויש עוד פחות מדינות העומדות בו בכבוד ובהצלחה כמו רפובליקת קולומביה ובמידה רבה מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: קולומביה, כמו ישראל, יודעת כי האמונה בערכי הדמוקרטיה היא זו הבאה לידי ביטוי במדיניות שאינה מגלה כל סובלנות כלפי טרור וגילויים של טרור, כי הדבקות בערכי הדמוקרטיה, בערך קדושת החיים ובכבוד האדם היא המחייבת אותנו שלא לתת יד למשא-ומתן המתנהל תחת טרור.

ראובן ריבלין: לצערי, ישראל וקולומביה שותפות היום גם לדאגה העמוקה נוכח ניסיונות החדירה של אירן לאמריקה הלטינית, נוכח ניסיונותיה השיטתיים לבסס את אחיזתו של ציר הרשע גם ביבשת אמריקה.

ראובן ריבלין: למדינת ישראל ידידים רבים בעולם, אך בהזדמנות זו אני מבקש להודות לך, כבוד סגן הנשיא, על עמדתה האוהדת של קולומביה לישראל, שמקורה בהבנה עמוקה של רגישות ומורכבות החיים במציאות הישראלית.

ראובן ריבלין: אנו מצויים בימים אלה בעיצומו של אבל לאומי בעת שבנינו ובנותינו מובאים לקבורה בשל אסון השרפה האיום שפקד אותנו בימים האחרונים.

ראובן ריבלין: אסון השרפה הנורא בצפון, בצפון ישראל, מתרחש דווקא בימים שאנו חוגגים את חג החנוכה, חג האורים, חג האור והאש.

ראובן ריבלין: חג זה מסמל אצלנו גם את ניצחון האמונה על הספק.

ראובן ריבלין: רצה הגורל ובימים אלה איננו חוגגים אורה גדולה ואת ניצחון האור על השחור, כי אם כואבים את השכול והיתמות, את היערות העשנים ואת האדמה והבתים החרוכים.

ראובן ריבלין: ואולם, לצד האבל הנורא שאנו מתכנסים בו יחד, כעם וכאומה אנו מוכרחים בחג זה לאתר גם נקודות אור של חוסן ואמונה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך, אדוני סגן הנשיא, שבימים קשים אלה מדינת ישראל ואזרחיה חשים נרגשים ומעודדים דווקא מהתגייסותן של ידידות ומדינות שכנות רבות כל כך לעזרתנו.

ראובן ריבלין: מדינת ישראל ידועה בעולם כולו בשל התגייסותה המהירה לסיוע למדינות השונות ברחבי העולם המתמודדות עם משברים הומניטריים שונים.

ראובן ריבלין: כך היה ברעידת האדמה בטורקיה, כך היה בהאיטי לא מכבר ובמדינות רבות נוספות.

ראובן ריבלין: הפעם הזאת נזקקנו גם אנו לעזרתם של אחרים ומדינות רבות נחלצו לעזרתנו.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך, מר גארסון, בשהות נעימה ופורה ומקווה שביקורך הראשון בישראל יסלול דרך לביקורים נוספים בהמשך ולהעמקת שיתוף הפעולה בין רפובליקת קולומביה ומדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ברוכים אתם בבואכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: (מחיאות כפיים)

ראובן ריבלין: האסון בכרמל

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה, גם הוא כאחד המגישים הצעות לסדר-היום.

ראובן ריבלין: בתום המגישים הצעות לסדר-היום יעלה השר ארדן, ואחריו נקיים את הדיון האישי בעקבות הודעת הממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, השר ארדן, השר מרגי, חברי חברי הכנסת, הבוקר קיבלנו כולנו בצער רב את הידיעה על פטירתה של מפקדת תחנת חיפה, תת-ניצב אהובה תומר, שעמדה תמיד בראש כוחותיה, נכנסה לתוך האש וחירפה את נפשה כדי להציל את הלכודים באוטובוס.

מנחם אליעזר מוזס: ארבעה ימים היא נאבקה על חייה, כפי שנאבקה במשך כל חייה, אך הבוקר גופה לא יכול היה עוד והיא הלכה לבית-עולמה.

מנחם אליעזר מוזס: אני הכרתי את האשה המיוחדת הזאת, שהיתה המפקדת על תחנת נהרייה.

מנחם אליעזר מוזס: היא פיקדה כמה פעמים על מבצע ל"ג בעומר במירון ובהצלחה רבה ובהתחשבות מיוחדת, וידעה ברוב תבונתה לנווט את המבצע הזה, כפי שאומרים: כמו שצריך.

מנחם אליעזר מוזס: יהי זכרה ברוך.

מנחם אליעזר מוזס: תנחומים למשפחתה ולכל משפחות הנספים בשרפה, אשר כל אחד ואחד הוא עולם מלא למשפחה, לידידים, למכירים ולכולנו.

מנחם אליעזר מוזס: על-פי המשקל של חז"ל, "כל המציל נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא", כנ"ל גם כשמאבדים מישהו, גם כן מאבדים עולם מלא.

מנחם אליעזר מוזס: איחולי החלמה מהירה לכל הפצועים המאושפזים עדיין בבתי-החולים.

מנחם אליעזר מוזס: ישלח להם ה' רפואה שלמה במהרה, אמן.

מנחם אליעזר מוזס: האש אומנם כבר שככה, אך יש כאלה שדווקא עכשיו מנסים ללבות שוב את האש ולמצוא את ה"אשמים" בשרפה הגדולה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא חושב שעתה, כשעדיין יושבים שבעה ויש כאלה שנאנקים בבתי-החולים, שעכשיו זה הזמן למצוא את האשמים או לחפש את כל ההאשמות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: בזה אנחנו עדיין לא נמנע, חלילה, את הקטסטרופה הבאה.

מנחם אליעזר מוזס: רק עכשיו שמענו מהיושב-ראש שיש כבר שישה דוחות מבקר המדינה על נושא רעידות אדמה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לשמוע – תמ"א 38 שעבר כחוק, האם זה מתבצע?

מנחם אליעזר מוזס: האם אפילו 1% של תמ"א 38, שבא להגן מפני רעידות אדמה – האם מישהו לוקח על זה אחריות?

מנחם אליעזר מוזס: האם מישהו מטפל בתוכניות האלה?

מנחם אליעזר מוזס: האם נעשה משהו?

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו רק חכמים לאחר מעשה.

מנחם אליעזר מוזס: אני נזכר שלפני שנתיים ראש הממשלה ועמיתי, הרב ליצמן, סגן שר הבריאות, החליטו לרכוש תרופות נגד שפעת החזירים, מקסיקו.

מנחם אליעזר מוזס: אותה תקשורת יצאה בצעקות: מה זה להוציא 500 מיליון על כזה דבר?

רחל אדטו: בצדק.

מנחם אליעזר מוזס: ואחר כך באמת התברר שלא היו זקוקים לזה.

מנחם אליעזר מוזס: איזה ביקורת, מה עשו כאן, הוציאו כספים.

מנחם אליעזר מוזס: אותה תקשורת באה היום ואומרת: איפה הייתם?

מנחם אליעזר מוזס: איפה הייתם, המערך המוטס?

מנחם אליעזר מוזס: איפה היתה הפרטה של כל מערך הכיבוי?

מנחם אליעזר מוזס: איפה היה כל הסיפור הזה?

מנחם אליעזר מוזס: ככה שאני לא מתייחס ברצינות לכל הביקורות האלה ולכל הפופוליסטים, שבכל עת ובכל זמן מוצאים איזה דרך אחרת, העיקר לתקוף ולהתקיף.

רחל אדטו: זה ממש לא פופוליסטי.

רחל אדטו: זה היה מחושב, זה לא דומה בכלל.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שבמקום להתעסק בהטחת האשמות הדדיות ישקיעו כעת את כל האנרגיה והכוחות לשקם את היישובים שנפגעו, את המשפחות ובעלי העסקים.

מנחם אליעזר מוזס: לצערנו, מדינת ישראל כשלה בנושא הזה כמו בתוכנית ההתנתקות, ועד היום עדיין האנשים שנותקו מאדמתם לא מסודרים כל אחד במקומו.

מנחם אליעזר מוזס: נקווה שהפעם ההתייחסות תהיה שונה, כפי שהבטיח ראש הממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: כאן המקום לתת את ברכותי לשר לביטחון פנים, שפיקד על המבצע הזה.

מנחם אליעזר מוזס: ואני לא יכול לסיים בלי להזכיר לטובה את הכבאים שפעלו במסירות ובחירוף נפש לכיבוי האש המשתוללת והצלת חיים.

מנחם אליעזר מוזס: נחשפנו בימים האחרונים לסיפורי גבורה שכולנו עמדנו משתוממים ונפעמים.

מנחם אליעזר מוזס: ראויים הם להתייחסות יותר רצינית מכפי שזכו בשנים האחרונות, ואני מקווה באמת שיזכו לשדרוג מערך הכבאות באופן שיתאים למדינה מתוקנת.

מנחם אליעזר מוזס: ויש לנו את הכלל – הפסוק אומר: "וברכתיך בכל אשר תעשה".

מנחם אליעזר מוזס: אם עושים, חלה הברכה, אבל אם לא עושים, מאין הברכה?

מנחם אליעזר מוזס: חנוכה שמח.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת זאב בוים.

אנסטסיה מיכאלי: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, כל מי שאוהב את מדינת ישראל כאב לו בסוף השבוע האחרון לראות את המראות מהכרמל.

אנסטסיה מיכאלי: ביום שישי האחרון ביקרתי ביישובי הכרמל: בטירת-כרמל, בבית-אורן, במוקדי החירום שהוקמו, במחלקת טיפול נמרץ של בית-החולים "רמב"ם", ואת מה שראיתי שם, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ראיתי בעיניים של אדם שאוהב את הארץ, את אנשיה, נופיה, המורשת שלה והעתיד שלה.

אנסטסיה מיכאלי: התמונות היו כאלה כאילו לקוחות ממלחמה, כזו שגובה קורבנות בנפש וברכוש, כזו שלא מרחמת גם על אזרחים פשוטים וגם על לוחמים וגם על נכסים לאומיים.

אנסטסיה מיכאלי: בין העשן והחורבות ראיתי גם הרבה דברים מחממי לב.

אנסטסיה מיכאלי: ביישובים שנפגעו בשרפה הכרתי אנשים נחושים וחזקים, שאין להבות שכילו את אהבתם למולדת.

אנסטסיה מיכאלי: פגשתי את זאב שבתאי, שנולד בבית-אורן לפני 70 שנה.

אנסטסיה מיכאלי: הוא בנה שם את הבית, הוא גידל שם ביחד עם אשתו, שקוראים לה דניאלה, את שבעת ילדיהם.

אנסטסיה מיכאלי: הם בנו לחמישה מהילדים שלהם את אותם בתים שנשרפו.

אנסטסיה מיכאלי: הבתים של כל הילדים נשרפו, אבל כמו אנשי הר אמיתיים, רוחם חזקה לבנות אותם מחדש.

אנסטסיה מיכאלי: לעומת זאת, אנחנו שומעים בימים האחרונים באמצעי התקשורת על גל של הצתות וניסיונות להצתות, בעיקר באזור הצפון.

אנסטסיה מיכאלי: אני משתייכת למפלגה שמאמינה שאזרחות ישראלית צריכה להיות מותנית בנאמנות למדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לציין מהבמה הזו: אדם שמצית בזדון הוא מפגע לכל דבר, הוא מחבל שאת תוצאות מעשיו אין איש יכול לצפות.

אנסטסיה מיכאלי: הזעם כנגד עץ, שאינו יכול להגן על עצמו, מכוון במפורש להרג בני-אדם ופגיעה בביטחון המדינה.

אנסטסיה מיכאלי: על אדם כזה אי-אפשר להגיד שהוא נאמן, ובמדינה מתוקנת אזרחותו היתה נשללת והוא היה נשפט על בגידה וניסיון לרצח.

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה מכאן להצטרף לצער הלאומי הכבד על מותם של 42 הנספים באירוע, לרבות אהובה תומר, שנפטרה הבוקר, ולהגיד לכל המשפחות שלבנו אתן.

אנסטסיה מיכאלי: עתה כולנו צריכים להירתם למאמצי השיקום, שהבתים שנשרפו ייבנו מחדש והעצים יינטעו מחדש וכל הפצועים יחלימו וישובו לחייהם ולמשפחותיהם.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב בוים, בבקשה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול הייתי בקריית-גת, בהלוויה של רועי ביטון, וניחמתי את משפחת ג'ורנו.

זאב בוים: חגי ורועי בני קריית-גת היו בין הנספים באוטובוס שעלה בלהבות.

זאב בוים: ומכאן נשלח תנחומים לכל המשפחות של הנספים, ונשלח מכאן גם ברכות, ברכות לכבאים.

זאב בוים: בחג החנוכה הזה לא היו לנו נסים, אבל גבורת המכבים נתגלתה בצאצאיהם, הכבאים שלנו.

זאב בוים: הם השליכו עצמם מנגד אל האש ויכלו לה באמצעים הדלים שברשותם.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מצפה ואני שואל את עצמי איפה נמצא שר הפנים, שמיניסטריאלית אחראי לנושא של מערך הכבאות בישראל.

זאב בוים: אני רואה פה את יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, דוד אזולאי.

יעקב מרגי: הוא נמצא – – –

ג'מאל זחאלקה: איפה בוז'י הרצוג האחראי ליערות?

ג'מאל זחאלקה: הוא אחראי ליערות, מי?

ג'מאל זחאלקה: אתם לא יודעים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, הוא עכשיו מדבר.

זאב בוים: חבר הכנסת דוד אזולאי, בפעילותו פה בכנסת הוא לוחם גדול לתיקון המערך זה הרבה שנים, והשר אלי ישי, אף שזה דיון אישי ואין איזה דיון אחר שבו אפשר לחייב שר להיות פה למעט ראש הממשלה – – –

יעקב מרגי: הוא בסיור.

זאב בוים: בסדר, הוא בסיור, הוא בסיור.

זאב בוים: שמעתי את התשובה.

יעקב מרגי: הוא בסיור ברשויות שנפגעו, באותן רשויות שנפגעו.

זאב בוים: בדיון מיוחד כזה אני הייתי מצפה ששר הפנים ישב פה כל הדיון, כמו שבדיון של 40 חתימות יושב ראש הממשלה.

זאב בוים: אז אין פורמולה כזאת, אבל מבחינה מהותית זה עכשיו המקום להיות בו.

זאב בוים: השרפה הזאת, צריך לומר, חשפה מחדלים של ממשלות ישראל לדורותיהן.

זאב בוים: הסוגיה הזאת של חולשת מערך הכיבוי במדינת ישראל היתה מונחת לפתחן של ממשלות רבות, אבל אסור שהממשלה הזאת והשרים – ראש הממשלה והשרים – יתנחמו, או חלילה ירחצו בניקיון כפיהם שבעצם אינו קיים.

זאב בוים: האסון הזה קרה במשמרת שלהם.

זאב בוים: אני רואה ניסיונות בחינמון של ראש הממשלה ללכת אחורה ולהזכיר בכותרות, באותיות של קידוש לבנה, איך חברת הכנסת ציפי לבני, אז השרה, תמכה בהפסקת הפעילות של המסוקים במסגרת מערך הכיבוי.

זאב בוים: הסימנים האלה הם סימנים לא טובים, הם לא נכונים.

זאב בוים: התחושה הזאת שהממשלה, וראש הממשלה משדר – אגב, אני חושב שראש הממשלה פעל נכון וטוב במשבר הזה, אבל תמיד היה איזשהו משהו, איזה צעד אחד נוסף שנותן את ההרגשה של סוג של תשבחות וטפיחות על השכם.

זאב בוים: בעיתוי הזה, בזמן הזה, זה נראה באמת לא במקום.

זאב בוים: אני רואה את הצילומים, את הספינים התקשורתיים.

זאב בוים: יש כאן ניסיון להציג איזשהו סוג של הישג.

זאב בוים: יש עניין של ניהול נכון של הדברים, וההרגשה היא שהיה ניהול נכון של הדברים, אבל מעבר לזה גם איזשהו ניסיון לייצר דרך הניהול הנכון איזה הישג ומסך עשן שמאחוריו מסתתר המחדל הגדול.

זאב בוים: לכן, לפי דעתי, אין מקום לסוג כזה של – אני לא אומר חגיגות – טפיחות על השכם.

זאב בוים: רבותי, האסון הזה קרה במשמרת של הממשלה הזאת, והכתובת על הקיר.

זאב בוים: הכול נמצא וכתוב ונחקר, עם ועדות – מה צריך לעשות, איך לתקן, כמה זה צריך לעלות.

זאב בוים: הכול ידוע.

זאב בוים: ומבחינה זו, אני מציע, אדוני היושב-ראש, לעצמנו לא לרוץ לעוד ועדת חקירה – ממלכתית, משפטית, פרלמנטרית.

זאב בוים: מיותר, אין צורך בזה.

זאב בוים: מה שצריך הוא לעשות מעשה, וזה תפקידה של הממשלה פה.

זאב בוים: לקחת את הדברים – הם ידועים – ולעשות תיקון גדול.

זאב בוים: מערך הכבאות הוא מערך שהמבנה שלו בלתי אפשרי, שהתקציב שלו לא עונה על דרישות מינימליות.

זאב בוים: הסטטיסטיקות, הן לגבי מספר כבאים מול אוכלוסייה, מספר מכוניות כיבוי מול הצרכים, גם המינימליים – כל הדברים האלה ואחרים ידועים; ומעל הכול, הדרישה שלא פוסקת, ועד עכשיו לא מתקיימת, להקים מערך כיבוי ארצי ולפרק את כל העניין של איגודי הכבאות המוניציפליים.

זאב בוים: זו חובתה של הממשלה עכשיו לעשות, ובזה היא תיבחן בעיני הציבור.

ראובן ריבלין: יש לנו גם ועדה שמפקחת בעניין זה על כל הדוחות, ואנחנו סומכים על הוועדה שלא תיתן מנוח עד אשר – כי בקדנציה הבאה, חבר הכנסת חסון, אתה יכול להיות כבר שר, אז יבקרו אותך.

ראובן ריבלין: ולכן צריך לעמוד על כך שדוחות מיושמים ולעשות מעקב.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגן יושב-ראש הכנסת אחמד טיבי לומר את דברו.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, השבוע היינו עדים לאסון אנושי ואקולוגי.

אחמד טיבי: המראות והסיפורים נגעו ללבו של כל אדם, הם היו קורעי לב.

אחמד טיבי: גם קיפוח חיי אדם, בעיקר של אנשים שמצאו את מותם הנורא תוך כדי סיכון חיים כדי להציל אחרים.

אחמד טיבי: וההרס הנורא של אחד האזורים היפים ביותר בארץ הזאת – יערות הכרמל.

אחמד טיבי: זה דבר כואב, עצוב.

אחמד טיבי: ומכאן חייבת להישאל השאלה אם זה היה בלתי נמנע, אם האסון הזה היה בלתי נמנע.

אחמד טיבי: תהיה סיבת השרפה אשר תהיה, האם אחרי שדיווחו על השרפה היה אפשר למנוע את התפתחותה למגה-שרפה?

אחמד טיבי: אני חושב שהיה אפשר, אם רק היו באים ומכבים את התבערה הזאת בעודה באבה.

אחמד טיבי: אך הדיווחים אומרים ששעתיים חלפו מאז ההודעה הראשונית, מאז ההתרעה של תושבים, אחד מהם מנהל המרפאה המקומית בעוספיא, שדיווחו על השרפה.

אחמד טיבי: מכאן הדבר התפתח לאסון רבתי.

אחמד טיבי: התברר שהממשלה והממשלות לא היו מוכנות כראוי להתעמת עם אסון, עם שרפה רבתי שכזאת.

אחמד טיבי: ולכן נאלץ ראש הממשלה לפנות לקהילה הבין-לאומית ולבקש סיוע, שבלעדיו התבערה היתה נמשכת עד לרגע זה.

אחמד טיבי: לכן, ההחלטה לפנות לעולם היתה נכונה, אבל נשאלת השאלה לגבי מי שמחליט על חלוקת תקציב, על מה כן מה לא, על מיליארדים ל-15-F או להתנחלויות או בסעיפים אחרים, טריוויאליים, ומסרב או דוחה בקשות או לא מקצה או לא חושב נכון לגבי העתיד, למרות ההתרעות, להקצות תקציב לכיבוי אווירי, למטוסים.

אחמד טיבי: נראה לכם סביר שבקפריסין יש מטוס ובישראל לא?

אחמד טיבי: מעצמת היי-טק?

אחמד טיבי: או ביוון?

אחמד טיבי: כל העולם התגייס כדי לסייע בכיבוי השרפה.

אחמד טיבי: המנטרה הקלאסית הישראלית היא, ושל רבים מכם: העולם כולו נגדנו.

אחמד טיבי: מה, ההתגייסות הזאת אומרת ש"העולם כולו נגדנו", כמו שרבים מחברי הבית הזה אומרים?

אחמד טיבי: הכול test case, הכול תלוי במה שנמצא על השולחן.

אחמד טיבי: כאשר הדברים הם מעשה ידי אדם, אז העולם מסתייג, דוחה, מבקר, תוקף, נשאר מאחור.

אחמד טיבי: אבל כאשר האסון הוא אסון טבע, אז העולם אץ רץ לו כדי לסייע.

אחמד טיבי: אני אומר לכם שההחלטה של הרשות הפלסטינית עם האמצעים הכי צנועים שיש בעולם, לפנות ולהציע סיוע, כבאיות, צריכה לגעת בלב של כל אחד מכם.

אחמד טיבי: ראיתי דיווח באחד מהערוצים שעיתונאי בכיר אמר לעיתונאי הנוסף באולפן: נו, מה הם יציעו לנו?

אחמד טיבי: חיל האוויר הפלסטיני – בגיחוך – או חיל הים?

אחמד טיבי: האמת היא שהם הציעו שלוש כבאיות שהן יותר חדישות מכל הכבאיות שיש כאן.

גלעד ארדן: הם לא מימנו אותן לבד.

אחמד טיבי: הן תרומה.

אחמד טיבי: לא, הם לא מעצמה כלכלית כמו ישראל.

אחמד טיבי: הם נסמכים על תרומות מהעולם.

גלעד ארדן: לא חייבים לבזבז על טרור כסף – – –

נסים זאב: אם זה היה ההיפך, היינו שולחים 40 כבאיות.

קריאה: מה שאין לך.

אחמד טיבי: זה מה שיש להם, והם הציעו.

אחמד טיבי: תשמע, למה יש ויכוח בבית הזה עכשיו?

אחמד טיבי: למה התעורר ויכוח אחרי מה שאמרתי?

אחמד טיבי: כי יש אנשים – אני לא רוצה להשתמש – – –

גלעד ארדן: אתה רוצה לעורר אותו.

אחמד טיבי: תשמע, למה קפץ השר ארדן?

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: תוכלו להסביר לי למה קפץ השר ארדן כאשר אמרתי שיש כבאיות פלסטיניות שהן יותר חדישות מהכבאיות הישראליות?

זאב בוים: כי הוא חושב ששר, מותר לו לקרוא קריאות ביניים.

אחמד טיבי: אה, זה הכול?

זאב בוים: כן.

אחמד טיבי: תחת העיקרון "למה?

אחמד טיבי: ככה, כי אני יכול".

זאב בוים: הוא לא קופץ רק בעניינים שאתה מעלה, הוא קופץ בדרך כלל.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לכם שבצד ההומניטרי והאנושי, אדם לפעמים יכול לתת רק מה שיש לו.

ראובן ריבלין: עצם הנתינה היא בהחלט סימן חשוב ביותר, עם כל הביקורת הקשה שיש לי על הרשות הפלסטינית – – –

איתן כבל: כבר בבניית המשכן כתוב:

איתן כבל: כל אחד כאשר – – –

ראובן ריבלין: והלוואי שהרצון הטוב הזה יימשך לאורך ימים ולא יקום רק כאשר סכנה מתרגשת על כולנו, כי כאשר יש סכנה בכרמל, חבר הכנסת בוים, היא יכולה להגיע לג'נין כהרף עין.

אחמד טיבי: אגב, מבלי שהיא תגיע לג'נין – –

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: לא, הם עשו זאת – – –

אחמד טיבי: – – הסיוע הוצע כסיוע הומניטרי.

אחמד טיבי: אגב, אל תיקחו את זה for granted, כמובן מאליו.

רונית תירוש: גם את טורקיה לא ניקח for granted.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: גם את טורקיה, לא צריך לקחת את זה כמובן מאליו.

אחמד טיבי: יש מחסומים נפשיים, יש עכבות, יש היסטוריה, יש סכסוך, יש דם, יש קורבנות.

אחמד טיבי: ובכל זאת, אנשים התגברו על כל מה שהזכרתי והציעו סיוע.

אחמד טיבי: אני חושב שצריך להעריך את זה.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

שלמה מולה: נכון מאוד.

אחמד טיבי: מול העיקרון של קריסת מערכות, התרענו בעבר וזה הזמן להתריע שוב.

אחמד טיבי: מערכת הבריאות, אדוני, חסרים בה תקנים של רופאים, מיטות.

אחמד טיבי: מגפה זו או אחרת יכולה לגרום לקריסת המערכת.

אחמד טיבי: רעידות אדמה – ועדת חקירה קמה, מה עשו עם ועדות החקירה?

אחמד טיבי: כלום.

אחמד טיבי: אולי יש רכבים להוביל גופות, אבל לטפל באפשרות הזאת שרעידת אדמה תתרחש, ומה אז ברעידת האדמה יביא ראש הממשלה?

אחמד טיבי: "סופר-טנקר"?

אחמד טיבי: לא יהיה.

אחמד טיבי: גם "סופרמן" לא יעזור אז.

אחמד טיבי: ולכן, נשאלת השאלה מה עם המחשבה המערכתית קדימה.

אחמד טיבי: אני חייב, אדוני היושב-ראש, להתייחס, ברשותך, כי הפסיקו אותי.

ראובן ריבלין: השאלה, כמה זמן, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: אני אתמצת.

ראובן ריבלין: כן, לתמצת זה יפה.

ראובן ריבלין: אתה, אדוני, יושב פה – –

יצחק וקנין: – – – זמן לדבר.

ראובן ריבלין: – – ארבע דקות תמימות, אולי קצת יותר, בזכות היושב-ראש, צריך לסיים – – –

אחמד טיבי: אבל הפריעו לי.

ראובן ריבלין: כן, כן.

ראובן ריבלין: שמתי לב.

ראובן ריבלין: הבאתי בחשבון מראש שיפריעו לך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: תוך כדי הדיווחים בתקשורת – –

ראובן ריבלין: אבל נא לסיים.

אחמד טיבי: – – אנשים פותחים את "רדיו חיפה", שומעים מראיינת שם אומרת:

אחמד טיבי: אני עוברת ברכב שלי ליד הכפר פורידיס ואני שומעת זיקוקים.

אחמד טיבי: תושבי פורידיס חוגגים את האסון בכרמל – ביום חמישי בערב.

אחמד טיבי: היו זיקוקים, היתה חתונה, אבל המראיינת – אני לא אגיד את שמה, כי אני לא אתן לה את הכבוד הזה – ואז המראיין באולפן אומר לה, שימשיכו לחגוג עד שהאש תגיע אליהם.

אחמד טיבי: זאת עיתונות?

אחמד טיבי: זאת עיתונות?

אחמד טיבי: אני נתתי רק דוגמה.

אחמד טיבי: זאת דוגמה.

אחמד טיבי: אגב, היו קריאות אתמול של חברי כנסת, של מפלגת ישראל ביתנו, לשלול את האזרחות משני הנערים מעוספיא שנעצרו – – –

שלמה מולה: מה?

אחמד טיבי: מפלגת ישראל ביתנו ביקשה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא להתחיל, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: לא, אני רוצה שיגידו שזה לא אנחנו.

דוד רותם: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ראובן ריבלין: אבל יש לכל אחד זמן מוקצב.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לומר לזאב בוים – – –

אחמד טיבי: באשמת – – –

דוד רותם: מי אמר את זה?

אורלי לוי אבקסיס: מי אמר?

אורלי לוי אבקסיס: תצטט.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

אחמד טיבי: הודעה.

אחמד טיבי: תוציאו הודעה.

דוד רותם: – – –

אורלי לוי אבקסיס: היא לא מדברת – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, נא לסיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: לא נמאס לכם לשלול כל הזמן?

אחמד טיבי: כל הזמן לשלול, לשלול, לא נמאס לכם לשלול?

ראובן ריבלין: אבל, חבר הכנסת טיבי, ברגע שאתה אומר – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – מדבר בשם עצמו.

אורלי לוי אבקסיס: לסיעה יש – – –

ראובן ריבלין: – – חברי כנסת מישראל ביתנו, אם אתה אומר – – –

אחמד טיבי: זה חשוב.

אחמד טיבי: אני מודה לָך.

ראובן ריבלין: נקבת בשם, זה חשוב לומר את השם – –

אחמד טיבי: אני מודה לכם.

ראובן ריבלין: – – כי אחרת נאשים את חברי הכנסת שלא – – –

איתן כבל: יש צפירת ארגעה בישראל ביתנו.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ראובן ריבלין: נא לסכם.

ראובן ריבלין: שני המשפטים האחרונים, בבקשה.

שלמה מולה: אפשר להיות בטוח שאורלי לוי לא היתה אומרת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

אחמד טיבי: היא אומרת שזה לא על דעת הסיעה.

אחמד טיבי: כל חבר כנסת מייצג את – – –

זאב בוים: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, אתם קוראים קריאת ביניים למי שכבר לא יכול לעמוד על הדוכן, כי אחרת מה אני אומר לעפו אגבאריה אחר כך?

אחמד טיבי: נושא הטיפול ביערות ושרפות הוא נושא חשוב.

אחמד טיבי: אני אשאל אותך, חבר הכנסת וקנין, את מה ששאלתי אותך קודם – –

יצחק וקנין: – – – חבר הכנסת טיבי – – – עשר דקות על חשבון הזמן שלי.

אחמד טיבי: – – מי השר האחראי ליערות בישראל?

אחמד טיבי: אתם, אל תגידו.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: – – – על חשבון הזמן שלי.

אחמד טיבי: בחודשיים האחרונים, מי עשה?

אחמד טיבי: יושב-ראש ועדת חוקה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בוז'י הרצוג.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: השר בוז'י הרצוג, כי השר שמחון לא יכול – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: – – בגלל ניגוד עניינים, ולכן בחודשיים האחרונים השר הרצוג אחראי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זה כבר פרשה חדשה.

אחמד טיבי: לא, זה עוד לא פרשה – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, אדוני, עם כל הכבוד, אני לא יכול לאפשר לך יותר מעשר דקות.

אחמד טיבי: זה מראה על היחס לנושא היערות, הירק, אקולוגיה, איכות הסביבה וכדומה.

אחמד טיבי: הנושא הזה כואב לכולנו.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הוא מעלה כמה נושאים ועל כל נושא הוא מדבר שלוש דקות – – –

ראובן ריבלין: לעניין זה אני מסכים אתך במאה אחוז.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת אחמד טיבי, שיש לו זכויות רבות, לא יכול לדבר יותר מאשר מוקצב לכל חבר כנסת.

איתן כבל: גם נסים זאב, דרך אגב.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הוא דיבר עשר דקות, זה כנראה שלוש דקות לפי השעון שלי.

ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת בוים דיבר קצת יותר.

נסים זאב: איך אני קונה את השעון שלך, אדוני?

ראובן ריבלין: אוה.

ראובן ריבלין: השעון שלי, אתה לא מוכן לקנות אותו, אתה מדבר הרבה יותר, חבר הכנסת נסים זאב.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, ואחריה – חבר הכנסת דוד אזולאי, ואחריו אתה משיב לכולם; איתן כבל, ואתה משיב לכולם, כבוד השר.

אופיר אקוניס: מה אחר כך.

ראובן ריבלין: אחרי זה מתחיל הדיון האישי, כל אחד לפי התור.

ראובן ריבלין: אופיר אקוניס, אתה הראשון.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בימי חג החנוכה, וימי חג החנוכה של השנה, אולי באופן סמלי יותר מתמיד, מתמקדים בשני דברים שחג החנוכה בדרך כלל עוסק בהם.

ציפי חוטובלי: הנושא הראשון זה נושא של גבורה.

ציפי חוטובלי: אנחנו מרבים לדבר על גבורת המכבים, ומה שראינו בימים האחרונים זה גבורת הכבאים.

ציפי חוטובלי: ראינו 500 כבאים שבמשך ארבעה ימים נאבקו באש התופת בצפון, וכאן נראה לי שמהר מדי נגררו לדיון ההאשמות כשבעצם יש לנו הרבה במה להשתבח – גם בפעילויות שהיו בימים האחרונים של אותם צוותי הצלה.

ציפי חוטובלי: ראינו את מפקדת משטרת חיפה, תת-ניצב אהובה תומר, זיכרונה לברכה, ששעטה קדימה כמפקדת, כמנהיגה, ולא חיכתה לראות – כמו ששאלו אותה למה לא נשארת בחפ"ק – אלא בעצם סימלה במעשיה את פעולת המפקד שצועד קדימה.

ציפי חוטובלי: ראינו בחור, תלמיד תיכון, בחור צעיר, אלעד ריבן, שהתנדב בארגון שנקרא "צופי אש" ולא היסס לצאת באמצע שיעור, ברגע ששמע על האסון הנורא בצפון, ופעל במהרה כדי להתנדב, ולצערנו מסר את חייו בשם אותה התנדבות.

ציפי חוטובלי: ראינו אלפי אזרחים שנרתמו לעניין ופתחו את בתיהם ושערי בתיהם בפני כל אותם אנשים שאיבדו את ביתם בשרפה הגדולה.

ציפי חוטובלי: אני יודעת שהרבה מאוד תנועות נוער, מכינות קדם-צבאיות, התקשרו למוקדי ההתנדבות וביקשו לסייע ולשלוח אנשים, ונאמר להם שהמתנדבים רבים על מי שזקוק להם, וזוהי סולידריות ואחדות שעם ישראל הראה בתקופה הזאת.

ציפי חוטובלי: גם ההנהגה המדינית כאן ראויה לכל שבח.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לציין לשבח את השר לביטחון הפנים.

ציפי חוטובלי: השר לביטחון פנים עמד כאן ובעוז, והייתי אומרת בהרבה מאוד ענווה, דיבר על פעולות החילוץ וההצלה שהוא פיקח עליהן.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שראינו באמת שר שמסור לעניינים האלה בצורה מאוד מרשימה; כמו גם פעולותיו של ראש הממשלה.

ציפי חוטובלי: בהרבה מאוד מקרים ברור לכולנו שמדינת ישראל שולחת צוותי חילוץ והצלה לכל העולם, זה נראה ברור ומובן מאליו כי מדינת ישראל היא מדינה מתקדמת שחפצה לעזור ולסייע, וכשמדינת ישראל מבקשת עזרה וסיוע – סיוע אמור להיות דבר הדדי – פתאום באים בביקורת?

ציפי חוטובלי: נראה לי שזה דבר ראוי ונכון שמדינות העולם ייעזרו זו בזו.

ציפי חוטובלי: זו ערבות הדדית.

ציפי חוטובלי: כמו הערבות שהתגלתה בתוך האומה פנימה והאחדות, אני חושבת שגם הערבות ההדדית מול הקהילה הבין-לאומית היא דבר חשוב, ועל כך אני משבחת את ראש הממשלה שפעל במהירות כדי לגייס את כל העזרה והכוח שנדרשים כדי לכבות את התבערה הגדולה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה ביום כזה לשלוח ברכות לכל אותן משפחות של כבאים שבדרך כלל הם אנשים אפורים בחיינו.

ציפי חוטובלי: אנחנו רגילים לשאת על דגל את חיילי צבא-הגנה לישראל; לפעמים, את פעולות המשטרה, אבל רוב הזמן אנחנו עסוקים בביקורת.

ציפי חוטובלי: את הכבאים שכחנו מזמן.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשלוח ברכה לכל המשפחות של הכבאים, שביום-יום נעלמו מחיינו ופרצו לחיינו בסערה בעקבות האסון הנורא הזה.

ציפי חוטובלי: אני שולחת גם ברכות החלמה לכל המשפחות שעדיין יקיריהן נאבקים על חייהם.

ציפי חוטובלי: נראה לי שהדברים האלה צריכים להיות במרכז הדיון היום הרבה מעבר להטחות האשמה, כי בכנסת הזאת נראה שהחוכמה הגדולה ביותר היא חוכמת ה"בדיעבד".

ציפי חוטובלי: במדינת ישראל שרפות זה לא דבר שהוא תרחיש בלתי אפשרי.

ציפי חוטובלי: בניגוד למה שאומרים כאן החברים, לא נכון להשוות זאת לרעידות אדמה.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל כמדינה שבה טילים מהדרום ומהצפון הם דבר שקורה לעצמנו ולא רק בעת מלחמה, ברור לחלוטין ששרפה היא תרחיש אפשרי, ובהתחשב בכך, נראה שהגזירה האנכרוניסטית הזאת להותיר את הפיקוח על כל נושא הכבאות בידי משרד הפנים, משרד שעם כל הכבוד אין לו דבר וחצי עם עניין ביטחון הפנים של האזרחים – אני חושבת שזאת שגיאה היסטורית שראוי לתקן אותה בעקבות הדבר הזה.

ציפי חוטובלי: ראוי להעביר את כל המערך החשוב הזה, מערך הכבאות, למשרד לביטחון פנים, שהוא זה שיותר ראוי שיעסוק בכך.

ציפי חוטובלי: לצערנו ראינו גם שמספר הכבאים ברכבי הכיבוי בישראל הוא מן הקטנים בעולם.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה נראה לא נכון בגלל המציאות שבה אנחנו חיים, וגם על זה יש לתת את הדעת בימים האלה.

ציפי חוטובלי: והדבר האחרון, שבו אני רוצה לסיים דווקא בחג החנוכה – מלכות יוון היא זו שדיברה על העלאת הטבע על נס, ואילו המכבים הם אלו שאמרו שבטבע עצמו יש נס, ואי-אפשר לומר שאנחנו בני-האדם מחוסנים ואנחנו יכולים לשלוט בטבע.

ציפי חוטובלי: ראינו, קיבלנו שיעור מאוד חשוב על כך שאנחנו נמצאים הרבה פעמים לא בשליטת הטבע, אנחנו לא שולטים עליו, אנחנו כולנו נמצאים בחסדי האל, וכולנו צריכים לזכור את זה.

ציפי חוטובלי: ביום הראשון שבו קרה האסון היתה תחושה של חשבון נפש לאומי, ונראה לי שראוי גם שחשבון הנפש הלאומי ייעשה הרבה מעבר לנושא הכבאיות.

ציפי חוטובלי: בנושא החשוב הזה, שבו אנחנו נמצאים בפני אסון לאומי, כדאי לדבר גם על היותנו חברה, איזה מין חברה אנחנו ומה אנחנו רוצים מעצמנו, ולא רק נישאר ברמת המיקרו הקטנה של כבאיות וכבאים.

ציפי חוטובלי: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת , בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, לרשותך ארבע דקות.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, מכובדי השר להגנת הסביבה, עמיתי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לשגר מכאן תנחומים למשפחות ששכלו את יקיריהן וברכת רפואה שלמה לכל הפצועים שעדיין נאבקים על חייהם; הקדוש-ברוך-הוא ירפא את חוליים ובקרוב יחזרו לאיתנם הראשון.

דוד אזולאי: ביקרתי באתר פעמיים יחד עם שר הפנים, שני לילות בילינו שם.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד לכם, בסיור שלנו ראינו את עם ישראל היפה, ראינו את עם ישראל הסולידרי, ראינו את עם ישראל המזדהה ומסייע בכל דרך.

דוד אזולאי: אני יכול להגיד, זה היה מעט – הרבה אור שהאיר את האפלה שהיתה שרויה במקום הזה.

דוד אזולאי: הכבאים – הכבאים שעשו עבודת קודש, עבודה במסירות, בנאמנות.

דוד אזולאי: היום משבחים את הכבאים.

דוד אזולאי: רבותי, הכבאים האלה כל השנה צריך לשבח אותם, הם עושים עבודה נפלאה בתנאים קשים, בכלים ובאמצעים דלים ביותר.

דוד אזולאי: השלטון המקומי, ששוב הוכיח את עצמו – שהוא מסוגל ברגע של אמת להרים את העסק, לטפל ולעמוד כחומה מבוצרת, יודע איך לבצע את מלאכתו.

דוד אזולאי: ואכן, ראשי הרשויות בכלל, ובפרט ראשי הרשויות שטיפלו במקומות וביישובים האלה, כמו דאליה, עוספיא, טירת-כרמל, במועצה אזורית חוף-הכרמל, איזה עבודה נפלאה של ראשי הרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: כמובן, גם השוטרים.

דוד אזולאי: אני רוצה להסיר פה ספק.

דוד אזולאי: רבותי, יש פה שחושבים שהשר לביטחון פנים לקח פיקוד.

דוד אזולאי: הוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל, אבל, רבותי, זה מכוח החוק.

דוד אזולאי: ברגע שהוכרז על אסון, על אירוע שנקרא אירוע אסון המוני, החוק מחייב להעביר את הפיקוד מכל שר אחר לשר לביטחון פנים, ואכן זה מה שקרה.

דוד אזולאי: ברגע שראו שהמצב נורא ואיום הכריזו על זה כאירוע אסון המוני, וזה לפי תיקון לפקודת המשטרה שלא מזמן אנחנו בבית הזה עשינו אותו.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אני חשבתי, על מה אני אדבר, ופשוט מאוד החלטתי להקריא לכם מתוך פרוטוקול דיון שהיה בוועדת הפנים לפני שנה בערך.

דוד אזולאי: אני מקריא לכם מלה במלה ממה שאמרתי: "המציאות היום, שהמערך הזה משתמש בציוד – בחלק מהאיגודים בציוד מיושן מאוד.

דוד אזולאי: מערך הקשר והמחשוב העומד לרשות הכבאים מספק מענה גבולי ביותר.

דוד אזולאי: הסיכונים שבפניהם עומדת ישראל מצד שכנותיה מהווים איום על אוכלוסיית העורף, ומי שאמור להתמודד עם זה ברגע של אמת, בין היתר זה שירותי הכבאות.

דוד אזולאי: מלחמת לבנון השנייה תוכיח – מי שראה את שירותי הכבאות בפעולה במשך כל אותם ימים, שהם היו הראשונים להגיע לכל אירוע ולבצע כל משימה, גם אם הם לא היו האחראים מתוקף תפקידם" – את זה עשו הכבאים.

דוד אזולאי: אני ממשיך, גברתי היושבת-ראש: "המצב הקיים בשירותי הכבאות" – אני אומר דברים שאמרתי לפני שנה – "צריך להדיר שינה מעיני האחראים על המערכת הזאת.

דוד אזולאי: מערך שירותי הכבאות במדינת ישראל, לצערי הרב, במצב הקיים אינו מסוגל לספק הגנה מספקת במצב חירום לאומי וגם באירועים שגרתיים, ואני חושב שכולנו נתונים בסכנה".

דוד אזולאי: שואלים אותי תמיד, ואני אומר את זה, רבותי: "אחד הנסים של דורנו הוא שירותי הכבאות שפועלים בנס, ואני מעלה על נס את תפקודם של הכבאים שעושים עבודת קודש בתנאים קשים ובתנאים בלתי אפשריים".

דוד אזולאי: אבל, רבותי, אי-אפשר לסמוך על הנס לאורך כל הדרך.

דוד אזולאי: כאשר קיימנו דיונים, ביקשנו, התחננו, הכבאים ישבו בוועדה – לא באו לבקש כסף, לא באו לבקש תוספת ותק; כל מה שביקשו: תקבלו החלטה.

דוד אזולאי: במשך שנים יש ויכוח מהותי אם שירותי הכבאות ימשיכו להיות שירות מוניציפלי או שירות ממלכתי ארצי; זה הוויכוח.

דוד אזולאי: על מה נסוב הוויכוח בתוך כל הלהט הזה?

דוד אזולאי: האם לאפשר את זכות השביתה לכבאים או לא לאפשר להם את זכות השביתה – על זה הוויכוח.

דוד אזולאי: כאשר הכבאים התנגדו לכך שייקחו מהם את זכות השביתה, מה שעשה משרד האוצר במשך כל השנים, הוא דאג בצורה חכמה ונבונה – מבלי שאף אחד מאתנו הרגיש – לייבש את מערך הכבאות במדינת ישראל עד שיגיעו למצב שיגיד אני מוכן, אני מסכים.

דוד אזולאי: רבותי, אני חושב שבעניין הזה אנחנו חייבים להגיד: מספיק לדבר הזה.

דוד אזולאי: שירותי הכבאות הם מספיק חשובים בשביל כל אחד ואחד מאזרחי ישראל, ולכן צריך להפוך אותם לשירות ממלכתי.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, מלה אחת – תקפו פה את שר הפנים ואני חייב להגיד מלה אחת.

דוד אזולאי: רבותי, שר הפנים לא נמצא היום, הוא נעדר מהישיבה הזאת.

דוד אזולאי: אתם יודעים איפה הוא נמצא?

דוד אזולאי: הוא צלצל אלי בבוקר, בשעה 05:00, לפנות בוקר, ביקש שאצטרף אליו לסיור בטירת-כרמל, בדאליה ובעוספיא וביישובי חוף-הכרמל.

דוד אזולאי: רבותי, הוא נמצא במקום חשוב, כרגע צריך גם לחזק ולעודד את התושבים האלה.

דוד אזולאי: למה לתקוף את השר כשהוא באמת נמצא בשליחות, והוא עושה למען אותם תושבים?

דוד אזולאי: אני לא רוצה כאן להרחיב, יש ברשותי מכתב ששר הפנים כתב עוד בחודש ספטמבר – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אתה לא הולך להקריא אותו.

דוד אזולאי: – – לראש הממשלה – אני בזה מסיים – ובו הוא מתריע על מצב שירותי הכבאות ודורש תקציב של 450 מיליון שקל.

דוד אזולאי: והיד עוד נטויה, אני יכול לפרט פה עוד ועוד, איך אומרים – הזמן יכלה והמה לא יכלו.

דוד אזולאי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שכל אלה שדורשים ועדת חקירה, טוב הם עושים.

דוד אזולאי: בסופו של דבר, אין לי בכך ספק, תתגלה האמת, אבל כל אלה שתוקפים את אלי ישי, תדעו לכם, הם לא תוקפים את אלי ישי – מחפשים את ראשו של ראש הממשלה באמצעות אלי ישי.

דוד אזולאי: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, יושב-ראש ועדת הפנים.

רוחמה אברהם-בלילא: יעלה ויבוא חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, אדוני, לרשותך ארבע דקות.

נסים זאב: – – –

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, שר הדתות, השר להגנת הסביבה, חברי חברי הכנסת, גם הברור מאליו מוטב שייאמר.

איתן כבל: אני שולח מכאן לכל המשפחות האבלות את תנחומי מקרב לב, אני בטוח שזה בשם כל עם ישראל, בשם כל הבית הזה, בוודאי גם לפצועים החלמה מהירה.

איתן כבל: אני, ברשותכם, גם רוצה לומר מלה טובה לשר אהרונוביץ.

איתן כבל: נכון, כפי שאמר חבר הכנסת אזולאי, ברור מאליו, שוב, שכך כתוב בחוק.

איתן כבל: אבל אני אומר לך, כמי שראה אותו וצפה בו, ושמע והקשיב לו, הוא התנהג כמפקד שהייתי גאה להיות חייל תחת פיקודו.

איתן כבל: זאת לא רק השאלה הנובעת מכך – האם כך החוק כתב?

איתן כבל: הרבה דברים נכתבים בחוק, גם לאירוע הזה.

איתן כבל: וכל מי שהיה צריך לפעול בהתאם לחוק, לא בדיוק פעל בהתאם לחוק.

איתן כבל: ובאמת, הוא היה כמגדלור שהייתי גאה בו בצורה יוצאת מגדר הרגיל.

איתן כבל: ומלה נוספת אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת דוד אזולאי.

איתן כבל: אחד הדברים שקפצו לי לראש כשהתחיל כל המשבר הזה, זה היית אתה, כמי שבמשך שנים, ולא רק בתפקידך כיושב-ראש ועדת הפנים – פעם אחר פעם ניסה בכל כוחו לקדם את הנושא.

איתן כבל: לצערנו, ללא הצלחה מרובה.

קריאה: – – –

איתן כבל: פעם אחר פעם.

איתן כבל: ואני רוצה להמשיך מכאן ולומר, חברים יקרים, אני מכיר את האזור הזה מקרוב.

איתן כבל: רק לפני חודש הייתי בו במסגרת אימון בצבא.

איתן כבל: אזור מדהים ביופיו.

איתן כבל: אין ספק שמדובר באסון קשה גם למשפחות.

איתן כבל: אסון אקולוגי קשה.

איתן כבל: גבורתם של הכבאים היא מעל ומעבר.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, חברים, אני לא חושב שאפשר לעבור לסדר-היום, למרות שאני רואה את השר אלי ישי נכנס לכאן.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני השר, ואתה יודע שאינני מהמתלהמים, בוודאי לא עליך.

איתן כבל: אבל האירוע הקשה הזה קרה במשמרת שלך.

איתן כבל: אתה אולי לא האשם היחיד, בפירוש אתה לא האשם היחיד.

איתן כבל: אבל אתה בפירוש אחראי לאשר קרה.

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני השר, יותר מכל דבר אחר אשר מטריד אותי – ואני מניח רבים מעם ישראל – מפלגת ש"ס היא מפלגה שהיא חלק בלתי נפרד מהנוף בבית הזה.

איתן כבל: היא מפלגה סקטוריאלית, ואתה עושה את עבודתך, לשיטתך, נאמנה בכל מה שקשור לנושאים הנוגעים למפלגה הזו.

איתן כבל: ואין לי ספק, אדוני השר, ברשותך, אם כבר נכנסת, שאילו – – –

יצחק כהן: בקשה קטנה.

איתן כבל: אילו – – –

יצחק כהן: בקשה: תנמיך טיפה את הרמקול, אתה צועק.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מפריע לו.

קריאה: נהמת לבו.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא מדבר – – –

איתן כבל: זה לא קשור לנהמת לבו.

איתן כבל: אני לא זה שצריך להנמיך את הקול, צריכים להנמיך שם.

איתן כבל: אני מדבר בקול סביר, גברתי היושבת-ראש.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתה, יש לך שמיעה מפותחת.

איתן כבל: אדוני השר, אני חוזר ואומר לך, זה איננו הנושא הראשון שבו אנחנו מתמודדים.

איתן כבל: חבר הכנסת זאב בוים, רק לפני מספר ימים, בשבוע שעבר, עלה הנושא שוב בוועדת המשנה שאתה עומד בראשה, ועדת המשנה לנושא העורף בוועדת החוץ והביטחון.

איתן כבל: והנושאים המונחים לפתחנו אם חס וחלילה תתרגש עלינו מלחמה – נושא הכבאות הוא אחד הנושאים המרכזיים העומדים לפתחנו.

איתן כבל: ואני אומר לכם שאני חושב, ואולי בטוח בכך שאחד הלקחים המרכזיים של מלחמת לבנון השנייה היה נושא הכבאות.

איתן כבל: ואנחנו עומדים, גברתי היושבת-ראש, כנראה במצב אף יותר גרוע מהמצב בתקופה, בימים שלאחר מלחמת לבנון מבחינת התארגנות של מערך הכבאות.

איתן כבל: לכן, אדוני השר, אסור לך בשום פנים ואופן להתייחס לדברים כאילו מישהו מנסה לערוף את ראשך.

איתן כבל: אין לאף אחד ציפיות.

איתן כבל: הרי אף אחד לא מצפה או מאמין שהשר אלי ישי, שר הפנים, יסיים את תפקידו כתוצאה מהאירוע הזה.

איתן כבל: על דברים גדולים הרבה יותר אף אחד פה לא לקח אחריות.

איתן כבל: מעטים הם אלה שלקחו אחריות, וחבל.

איתן כבל: אולי חבל שניתנה הזדמנות, אולי, לצערנו בנסיבות קשות, שסוף-סוף במדינת ישראל גם אנשי ציבור ייקחו אחריות.

איתן כבל: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת איתן כבל.

רוחמה אברהם-בלילא: ולפני שהשר יעלה, תרשו לי כמה מלים.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, כבוד השרים שנוכחים במליאה, הבוקר הזה הוא עוד בוקר קשה, בוקר קשה שנוסף לארבעה ימים קשים, כואבים ומייסרים; בוקר שבו איבדנו אשה יקרה, אשה שהיתה עמוד התווך במשטרה לאנשים רבים.

רוחמה אברהם-בלילא: אשה יקרה שפרצה דרך והיתה האשה הראשונה כקצינת מבצעים וכתת-ניצב.

רוחמה אברהם-בלילא: הבוקר איבדנו את אהובה תומר יחד עם עוד 41 אנשים טובים ומסורים שנפלו בעת מילוי תפקידם.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה שלמה עמדה חסרת אונים מול האש האכזרית שכילתה כל דבר בדרכה.

רוחמה אברהם-בלילא: חווינו אסון לאומי.

רוחמה אברהם-בלילא: ולנו, כמדינה שנמצאת באזור נפיץ ומסוכן, אסור לנו להיקלע לסיטואציה כזאת שבה לא יהיו לנו פתרונות, במיוחד כאשר מדובר בחיי אדם.

רוחמה אברהם-בלילא: האסון בכרמל הוא מחדל שנמשך לאורך שנים, ועבר בממשלות רבות.

רוחמה אברהם-בלילא: וכולנו אשמים בכך שוויתרנו ושעדיין אנחנו מוותרים.

רוחמה אברהם-בלילא: לי אין ספק שחילופי השלטון התכופים, ששיטת הממשל הנהוגה בישראל צריכה להשתנות.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו חייבים להיות אמיצים ולהביא לשינוי הממשל כך שיהיה ממשל יציב יותר לאורך שנים; ממשל אשר ינהיג מדיניות אחת קבועה וסדורה לפרק זמן של לפחות ארבע שנים, ארבע שנים שבהן האזרח במדינה ייהנה מכל השירותים שאנחנו כמדינה מחויבים לתת, כל שכן כאשר מדובר בביטחון האישי ובחיי אדם.

רוחמה אברהם-בלילא: האסון בכרמל צריך ללמד אותנו לקח, ומהר.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו צריכים להפנים את כל הלקחים.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר נעשו עבודות, כבר הוסקו כל המסקנות.

רוחמה אברהם-בלילא: מבקר המדינה התריע לא אחת, וכל אשר אנחנו צריכים לעשות זה להפנים ולהטמיע את כל המסקנות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת לממשלת ישראל, לראש הממשלה באופן אישי שייקח את הסוגיה לידיים, ינהל אותה ויפקח עליה כפי שהוא פיקח על המלחמה באש האכזרית הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: הגיע הזמן להקים רשות הצלה לאומית שבה כל גורמי ההצלה במדינת ישראל יוכפפו לאדם אחד, לרשות אחת מתוקצבת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודעת לקשיים שבהקמת רשות כזו.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל על כולנו – הממשלה, האוצר, חברי הכנסת, כל המשרדים הרלוונטיים, כל העובדים – מוטלת האחריות הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: ובראש ובראשונה אני רוצה לנצל את הבמה הזו וגם לגייס את יושב-ראש ההסתדרות עופר עיני להוביל מהלך כזה נדרש, חיוני וחשוב, כדי שאם חלילה תהיה פעם הבאה, לפחות לא נמצא את עצמנו שוב מופתעים, לא מוכנים, וגרוע מכול, חסרי אונים.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אני כואבת את צערן של המשפחות השכולות ושולחת להן את תנחומי, ואני מאחלת החלמה מהירה לכל הפצועים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מחזקת ומודה לכל גורמי ההצלה והכבאות, הצבא, ולכל גורמי הסיוע הרבים שהגיעו גם מחו"ל וסייעו בכיבוי השרפה הנוראית הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: מי ייתן ולא נגיע למצבים כאלו שוב.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, כבוד השר.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אכן אסון קשה פקד את מדינת ישראל, פקד את כולנו.

גלעד ארדן: כולנו כאבנו, כולנו עקבנו בדאגה ובצער אחר ההתרחשויות.

גלעד ארדן: בראש ובראשונה, אסון אנושי כבד מאוד, אסון סביבתי, גם הוא כבר מאוד.

גלעד ארדן: ואני חושב שיש לקח ברור לכולנו, בטח לי כשר להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: אנחנו שנים רבות התרגלנו להתנהל כמדינה שבה הביטחון הוא מעל לכול, שמשרד הביטחון, כשיש איום צבאי על מדינת ישראל, והאיום הזה לא פסק לרגע אחד, אנחנו תמיד מעמידים את זה כדבר הכי דחוף שמקבל את הכי הרבה תקציבים, ואת הכי הרבה תשומת לב.

גלעד ארדן: והנה אנחנו רואים לאט-לאט עם השנים, לא רק במדינת ישראל, בכל העולם, שדווקא האסונות הסביבתיים, איתני הטבע, אתם הרבה יותר קשה והרבה יותר מורכב להתמודד, כי את ההתנהגות שלהם אנחנו הרבה יותר מתקשים לצפות, דווקא הם עלולים להסב לנו, לבני האדם, את הנזקים ואת האסונות הכבדים ביותר.

גלעד ארדן: כשאנחנו מדברים על שינויי אקלים או דברים שהיה נהוג לזלזל בהם במדינת ישראל, כאילו אלו דברים שקשורים למחבקי עצים או לכאלו שנוהגים לדאוג לטובתה של איזו ציפור נדירה או צמח נדיר – היום אנחנו מבינים שהאדם והסביבה חד המה, ומי שלא יגן על הסביבה, ומי שלא ידע איך למזער את הנזקים שנגרמים לה או להתמודד אתם בזמן אמת, סופם של האסונות האלו שגם בני האדם ייפגעו מהם.

גלעד ארדן: הרי השרפה הזו היא לא השרפה הראשונה שמתרחשת במדינת ישראל, ואפילו ההיקף שלה הוא גדול, הוא יותר גדול משרפות קודמות, אבל היו כאן שרפות שכילו כבר אלפי דונמים ואף למעלה מכך.

גלעד ארדן: רק לפני כמה חודשים כילתה שרפה את שמורת גמלא ברמת-הגולן.

גלעד ארדן: אלא מה?

גלעד ארדן: לנו, לכולנו בלי הבחנה, יש נטייה לפעמים להגיע להפקת לקחים והסקת מסקנות רק כשיש הרוגים בנפש או פצועים קשה.

גלעד ארדן: רק אז כולנו מתעוררים, מגלגלים את עינינו, כמובן רטרואקטיבית, וכולם יודעים שניתן היה למנוע וניתן היה להפיק את הלקחים וניתן היה כבר להסיק מסקנות, ויש לנו תמיד השעיר לעזאזל התורן.

גלעד ארדן: אז אני רוצה להזכיר לכולנו, שקודם כול שום האשמה, שום ועדת חקירה, שום ועדת בדיקה לא תחזיר את הנספים, גברתי היושבת-ראש.

גלעד ארדן: שום ועדת חקירה.

גלעד ארדן: ואני אמרתי, אני חושב בין הראשונים, כשהתכנסה ישיבת הקבינט ואני נתבקשתי לבוא ולתת דיווח על הנזקים הסביבתיים והנזקים לבעלי החיים, אמרתי כבר שאני חושב בהחלט שצריכה לקום ועדת בדיקה.

גלעד ארדן: זה לא כל כך משנה אם ועדת הבדיקה הזו היא ועדת חקירה או ועדת בדיקה ממשלתית, ואפילו לא אם זה דוח מבקר המדינה, ובלבד שיופקו הלקחים.

גלעד ארדן: כי בכל הכבוד הראוי, חברי וחברותי, חברות הכנסת וחברי הכנסת, אני באמת – ובואו נדבר בכנות – לא חושב שמישהו פה יכול להגיד שהוא ידע יותר טוב או שהוא פעל יותר טוב ממה שעשתה עד כה או פעלה הממשלה הנוכחית וראש הממשלה הנוכחית.

גלעד ארדן: ובכל הכבוד הראוי, אני לא מוכן לקבל את ההשוואה הזו, שכיוון שזה נפל במשמרת של מישהו באופן אקראי, או של ממשלה, אז היא זו שאמורה לתת את הדין.

גלעד ארדן: אז אני שומע פתאום כל מיני מוזיקות, כולל של חברים שאני מעריך אותם, כמו חבר הכנסת כבל, שהנה שוב – הדבר הפופוליסטי והנוח ביותר – יש לנו מצד אחד תקציבים לאברכים ומצד שני תקציבים לכבאים.

גלעד ארדן: מזעזע.

גלעד ארדן: יש תקציבים לאברכים ואין תקציבים לכבאים.

גלעד ארדן: אז בוא ניזכר אחורה.

איתן כבל: השר גלעד ארדן, אני הייתי עדין.

איתן כבל: אם אתה היית נדרש לעשות את זה, לומר את הדברים שלי, הרי אתה היית פותח את הפה שלך הרבה יותר ממה שאני אמרתי.

איתן כבל: אני התייחסתי בעדינות.

גלעד ארדן: בוא ניזכר אחורה בשרי פנים אחרים שלא היתה להם מחויבות לאברכים.

איתן כבל: השר ארדן, היינו עדינים.

איתן כבל: שנתיים – – –

גלעד ארדן: שר הפנים רוני בר-און – –

איתן כבל: מה קשור לרוני בר-און?

איתן כבל: שנתיים היית בתפקיד.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת כבל.

גלעד ארדן: – – שהיה מודע למצב כיבוי האש כשר פנים, ולא היה מחויב לאברכים ולא היה מחויב לשום דבר, ועוד הפך לאחר מכן לשר אוצר, שאם קודם עוד היה הסבר שאין מי שיתקצב אותו, כי נערי האוצר הנוראיים לא מתקצבים, הרי הוא הפך להיות הבוס שלהם והיה יכול להורות להם.

גלעד ארדן: ואחריו, או לפניו, תסלחו לי שאני לא זוכר בדיוק מי כיהן לפני מי, שר הפנים מאיר שטרית, שיו"ר ועדת ביקורת המדינה הנוכחי שאל אותו כבר ב-2007 – הנה, היום אני מצטט מצביקה זרחיה – מתברר כי גם בממשלת אולמרט היו מודעים למצב הקשה של מכבי-האש, אך לא עשו דבר – סליחה, זה ישראל חסון.

גלעד ארדן: מתנצל.

איתן כבל: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת כבל, די, לא.

גלעד ארדן: חבר הכנסת ישראל חסון שאל ב-18 ביולי 2007 – עת פרסם מבקר המדינה דוח על תפקוד העורף בתקופת מלחמת לבנון השנייה – את שר הפנים דאז מאיר שטרית: מה נעשה כדי לשפר את יכולות מערך ארגוני החירום?

גלעד ארדן: בתשובה לשאילתא – שוב, ביולי 2007, שנתיים לפני עלייתה של הממשלה הנוכחית – מה נעשה כדי לשפר את יכולות המערך, אמר השר שטרית: משרד הפנים רואה את סוגיית המבנה הארגוני של מערך הכבאות כבעייתו הגדולה ביותר.

גלעד ארדן: שטרית הוסיף כי משרד הפנים מודע למחסור הגדול בציוד רכבי כיבוי, ציוד חילוץ, מחשוב וקשר הקיים במערך הכבאות, ואולם האוצר – שאז יושב בו, אני מזכיר לכם, שר פנים לשעבר – אינו מעמיד את התקציבים לצורך השלמת הפער.

גלעד ארדן: כן מודע המשרד לבעיית המחסור בכבאים.

גלעד ארדן: אני לא מחדש פה הרי שום דבר, ואין צורך להטריח את המליאה, כי כולם יודעים וכולם ידעו.

גלעד ארדן: אבל כפי שאמרתי בתחילת דברי, הביטחון – זאת הקונספציה של כולנו – תמיד היה מעל הכול ותמיד היה דחוף יותר.

גלעד ארדן: אז עכשיו תגידו לי, חברי באופוזיציה, מה תועיל ועדת חקירה ממלכתית?

גלעד ארדן: האם היא תמליץ להחליף אתכם רטרואקטיבית?

גלעד ארדן: מה, האם היא תמליץ שלא תוכלו לחזור לשלטון, כי אותה קונספציה שכולם הלכו כעיוורים לאורה, גם אתם הלכתם לאורה?

גלעד ארדן: מה בדיוק תשיגו באותה ועדת חקירה ממלכתית?

רוחמה אברהם-בלילא: השר גלעד ארדן, כבוד השר, אני – – –

גלעד ארדן: ודרך אגב, ביושר, חבר הכנסת חסון, יו"ר הוועדה, עוד לא אמר שבכלל זה מה שהוא רוצה.

זאב בוים: מי ביקש אותה?

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, כבוד השר לשעבר – – –

גלעד ארדן: גברתי, אני מזכיר לך שאת מכהנת כיושבת-ראש הישיבה כעת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מכהנת כיושבת-ראש הישיבה כעת, ואני אשמור על זכותך לדבר.

גלעד ארדן: בסדר, אבל תשמרי גם על זכותך לנהל את הישיבה ולא לבקר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שומרת על זכותי לנהל את הישיבה, אבל אני רק רוצה לתקן אותך, משום שאתה היית כאן מתחילת הדיון – –

גלעד ארדן: לתקן אני אשמח.

רוחמה אברהם-בלילא: – – ועמד חבר הכנסת זאב בוים, שהוא חבר כנסת מטעם האופוזיציה, ואמר שלדעתו – לא להקים ועדת חקירה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אל תבוא ותאשים את כל חברי הכנסת מטעם האופוזיציה באופן גורף.

רוחמה אברהם-בלילא: אז בבקשה – –

גלעד ארדן: אז אני כבר מתנצל.

רוחמה אברהם-בלילא: – – גם כאשר אתה מתייחס לדבריך – – –

יואל חסון: זה לא אשמה.

יואל חסון: את רואה בזה אשמה?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: זה אשמה או לא אשמה.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, חבר הכנסת יואל חסון, אל תפריע לי.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תפריע לי.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מייד תעלה ותאמר את דבריך, וכל אחד אומר את דעתו האישית בעניין הזה, בסדר?

יואל חסון: את מדברת בשם כל האופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: אוקיי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מדברת בשם כל האופוזיציה, אני מדברת בשם חלק לא מבוטל גם מקרב האופוזיציה.

יואל חסון: מאיפה את יודעת?

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר, בבקשה.

גלעד ארדן: דברייך אכן היו חשובים, ואני מקבל אותם ומתקן את דברי.

גלעד ארדן: ואני אישית, שוב, ציינתי והסברתי שאני לא פוסל הקמה של ועדת חקירה ממלכתית, רק שזה עדיין מוזר לשמוע לעתים את הדרישה הזו ממקומות בבית שיש להם חלק לא מבוטל גם באותה קונספציה.

גלעד ארדן: הרי יש אנשים שהתפקדו רק אתמול למערכת הפוליטית, שהיו אחראים על קונספציות אפילו גדולות יותר בניהול מלחמות, והם בעצמם הביאו את ההחלטה הזו.

גלעד ארדן: אז בכל זאת אני מצפה שהיום העם יתלכד, כולל הפוליטיקאים, ולא יחפשו רק מי אשם, כי זה ברור.

גלעד ארדן: הרי בואו לא נדבר בססמאות, מי שמבקש או דורש ועדת חקירה מממלכתית, יש פעמים רבות שזה בעצם אומר:

גלעד ארדן: בואו נשים את האשמה על מישהו אחד, כדי שמישהו אחר לא יהיה שותף באחריות.

גלעד ארדן: אני חושב שדווקא במצב הנוכחי, כשכולם כאן שותפים לידיעה שכולנו, כולנו, בלי שום הבחנה איזו ממשלה ואיזה פוליטיקאי, אף אחד לא פעל בזמן אמת לעשות את המעשה הנכון ולהעלות את זה לראש סדר העדיפויות, אז ועדת חקירה ממלכתית, אולי מעבר לבזבוז כספי ציבור והאשמות הדדיות, לא באמת תוסיף שום דבר מעבר למה שמבקר המדינה – בתקווה בעזרת השם שהדוח שלו יתבצע הפעם ככתבו וכלשונו, ואני חושב שיש לי סיבות טובות להאמין שכך יקרה – אני חושב שזה הדבר שהכנסת היתה יכולה להתלכד סביבו.

גלעד ארדן: הכנסת היא זו שממנה, בוחרת את מבקר המדינה, והיא יכולה לתת אמון.

גלעד ארדן: ויש הכלי של הוועדה לביקורת המדינה לוודא, אם זה מה שחשוב לחברי הבית, שבאמת הדוח הזה יתבצע.

גלעד ארדן: ופטור בלי להזכיר את פועלו של ראש הממשלה – כי גם אני ביקרתי בשטח וחשבתי כמו שרים אחרים, וכמובן השר אהרונוביץ בראש כולנו, כמי שמופקד על כך בזמן חירום מכוח חוק, והאמת, שאני אומר כלפי עצמי, גיליתי באמת שפועלו של ראש הממשלה שם סייע מאוד, כמעט ייתר אפילו את הפעילות שלנו בשטח.

גלעד ארדן: ראש הממשלה, אני חושב, גילה שם מנהיגות.

גלעד ארדן: הוא לא חיכה, אפילו לא לרגע.

גלעד ארדן: הדבר המדהים הוא שהיום, כשהאש כבתה, אני כבר נדרש לענות בראיונות, ואנחנו רואים את זה כבר בעיתון, מה פתאום ראש הממשלה בזבז כספי ציבור והורה, בלי להתייעץ, בלי לקיים התייעצויות עם גורמי מקצוע, על הבאתו של ה"סופר-טנקר" ועל מטוסים נוספים, כשכולם כאן מבינים – הרי אם היה ההיפך ואם האש היתה ממשיכה ולא היו מזמינים את זה, אז היו אומרים שראש הממשלה, כדי לחסוך כמה מיליוני שקלים, סיכן את ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז בעניין הזה אני באמת מציע לומר את האמת: ראש הממשלה הפשיל שרוולים, גילה מנהיגות, ירד לשטח, ביקר שם כל הזמן.

גלעד ארדן: נפגש עם תושבים, נפגש עם ראשי ערים, חתך ביורוקרטיות, שימש דוגמה לא רק לשרים אלא גם לכל הפקידות הממשלתית איך מצופה שכאן ננהג בתיקון הליקויים, בטיפול באש ובכל מה שצריך לבצע.

גלעד ארדן: ומי שמנסה היום להדביק דווקא לו את האחריות – שוב, אני מציע שיבדוק את העובדות.

גלעד ארדן: ראש הממשלה הוא זה שבתוך שנה וחצי מאז כניסתנו לתפקיד הורה על תקצוב של 100 מיליון שקלים לטובת שירותי הכבאות.

גלעד ארדן: ייתכן שזה לא מספיק, אבל זה עדיין פי-עשרה ממה שכל אחד אחר תקצב לפניו.

גלעד ארדן: ראש הממשלה הוא זה שעורר את נושא הכוח המוטס והביא לכך שמנכ"ל משרדו יפנה לשירותי הכבאות וישאל אותם מה לדעתם המקצועית הכוח המוטס שצריך להתקיים אצלם.

גלעד ארדן: ולכן אני באמת מציע, לסיום, שאנחנו לא נחפש הפעם מי אשם יותר ומי אשם פחות.

גלעד ארדן: בסופו של דבר היה כאן טיפול מצוין במשבר.

גלעד ארדן: קראתי היום, דרך אגב, שאלה מעניינת, כי גם אני הלכתי שבי ברגעים הראשונים אחרי נושא הכיבוי המוטס, ובאמת שאלתי את עצמי, איך יכול להיות שלמדינה מתקדמת כמו שלנו לא היה כיבוי מוטס.

גלעד ארדן: אבל היום ראיתי מאמר מאוד מעניין של איתן הבר, שלאחר שגילינו שהכיבוי המוטס הזה יש לו רק בעיה אחת:

גלעד ארדן: בחצי מהיממה הוא לא יכול לפעול.

גלעד ארדן: ולכן גם אני וגם אחרים, שדיברנו על הכיבוי המוטס, צריכים לשאול את עצמנו אם זה באמת תמיד יכול לפתור כל שרפה.

גלעד ארדן: כי אם היא תפרוץ בלילה, לא בטוח שהכיבוי המוטס הוא זה שייתן את המענה, ויכול להיות שדווקא חיזוק משמעותי של שירותי הכבאות, והצבה שלהם בכל מקום, בטח ובטח בנקודות קרובות יותר לשטחים הפתוחים ומתן סמכויות ויכולות גם לרשות הטבע והגנים, שהיא זו שנמצאת שם ביום-יום והיא הראשונה – וגם כאן זה מה שקרה – הראשונה שמתריעה על פרוץ האש, אלו הדברים החשובים שכולנו כאן צריכים היום לעסוק בהם; לפרוט את כל מה שקרה כאן לפרוטות, לראות למה אנחנו יכולים לדאוג בוועדות הכנסת שהפעם הכול יתוקן, הכול יבוצע, הכול יקרה, ולא נצטרך עוד בעתיד שחס וחלילה יתרגשו על כולנו אסונות נוספים.

גלעד ארדן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אמן.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה לך, אדוני השר.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת אקוניס, בבקשה.

איתן כבל: בקיצור, אדוני השר, התפטרות רטרואקטיבית של כל מי שהיה.

גלעד ארדן: אתה כבר התפטרת.

-בלילא: ועתה, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון אישי, וכל חבר כנסת יישא דברים בפרק זמן של שלוש דקות.

-בלילא: כן, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: עד עכשיו זה היה דיון על הצעה לסדר-יום.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: מעכשיו זה הופך להיות דיון אישי, לפי 86(א), שלוש דקות כל חבר.

דוד אזולאי: צריך קודם להחליט כאן מה עושים, אם דיון במליאה.

זאב אלקין: לא, לא צריך.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: לפי 86(א), אין צורך לומר באיזו מן הוועדות זה יידון.

רוחמה אברהם-בלילא: סיכום הדיון יהיה במועד אחר, כאשר באותו מועד ימסור את הודעת הממשלה השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן היום עד השעה 15:00 כל חברי הכנסת אשר נרשמו יישאו דברים בפרק זמן של שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני חבר הכנסת אופיר אקוניס, עד שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת לעמוד בלוחות הזמנים.

רוחמה אברהם-בלילא: רשימת הדוברים ארוכה, ולכן נא לאפשר לכולם לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, נדמה לי שאין ישראלי היום, בימים האחרונים, שלבו לא כאב למראות האוטובוס החרוך, הלוויות הסוהרים, שאריות העצים והגחלים הלוחשות מאז נודעה עוצמתה של השרפה בכרמל, וכמובן, הגאווה הגדולה על פעולתם של שירותי ההצלה וכוחות הביטחון.

אופיר אקוניס: חבל, גברתי היושבת-ראש, שישראל היפה תמיד מתגלה ברגעים הקשים.

אופיר אקוניס: לפני כמה שעות איבדנו את מפקדת משטרת חיפה, ניצב-משנה אהובה תומר.

אופיר אקוניס: אני רוצה לשלוח מעל במה זו את תנחומי למשפחתה ולמשפחות 41 הנספים.

אופיר אקוניס: לכולם אנחנו מצדיעים.

אופיר אקוניס: גברתי, כולנו מגיעים לדיון הזה היום עם המטען האישי שלנו, קודם כול כישראלים; כמובן חברי כנסת, אבל בראש ובראשונה ישראלים.

אופיר אקוניס: אני מניח שהאיפוק – וכבר היה אפשר לשמוע את הדברים, ושומעים אותם בכלי התקשורת מאז אתמול – פינה את מקומו לאצבע מאשימה.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברי האופוזיציה לנהוג בממלכתיות המתבקשת, כפי שנוהגת הממשלה בימים אלה.

אופיר אקוניס: מוטב שהאחריות והממלכתיות שידענו עד היום תגבר על הרצון לגרוף הון פוליטי ולייצר כותרות.

אופיר אקוניס: התכתשויות פוליטיות לא יחזירו איש מהנספים ולא יחישו את החלמתם של הפצועים.

אופיר אקוניס: אני גם חושב שהתשובות ברורות.

אופיר אקוניס: מערך הכיבוי במדינת ישראל סבל שנים ארוכות מהזנחה ומתקצוב זעום, ובמהלך עשורים – לא שנה וחצי, לא שנתיים, עשורים – לא ננקטו הצעדים הדרושים כדי למנוע את המראות הקשים בכרמל.

אופיר אקוניס: הוויכוח הפוליטי, גברתי היושבת-ראש, שמתעורר מחוץ לבית הזה – אנחנו שומעים אותו כל היום מאז שעות הבוקר, קוראים עליו בעיתונים וגם בכלי התקשורת האלקטרוניים – מיותר ומזיק בשעה הזאת, שלא לדבר על כך שבמה

אופיר אקוניס: לך השנים היו בתפקידים הביצועיים שרים, אני מדבר על משרד הפנים בעיקר, מכל המפלגות.

אופיר אקוניס: במשרד הפנים, בדקתי, ישבו בשנים האחרונות אנשי קדימה, שניים; ממפלגת שינוי וגם מש"ס.

אופיר אקוניס: כולם.

אופיר אקוניס: הקצוות של הפוליטיקה הישראלית.

אופיר אקוניס: בשורה התחתונה, הדברים לא בוצעו.

אופיר אקוניס: האם זה אומר שזה הזמן להתכתשויות פוליטיות?

אופיר אקוניס: האם עכשיו, כשעשרות משפחות – – –

זאב בוים: ציפי לבני הצביעה נגד – – – הזה, תזכיר את זה.

אופיר אקוניס: אני מייד אזכיר את זה.

אופיר אקוניס: האם כשעשרות משפחות – אגב, היא הצביעה בעד – כאשר עשרות משפחות רק החלו לשבת שבעה על יקיריהן, נמשיך לשמוע כאן השתלחויות דווקא נגד הממשלה המכהנת, שקיבלה קטסטרופה וניהלה את המשבר בקור-רוח ובאחריות?

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא.

אופיר אקוניס: הזכיר חבר הכנסת בוים, שיצא, את יושבת-ראש האופוזיציה.

אופיר אקוניס: פחות מ-24 שעות, גברתי היושבת-ראש, לפני שפרצה הדלקה בכרמל עמדה כאן, על הדוכן הזה, יושבת-ראש האופוזיציה ואמרה, אני מצטט: אף אחד בעולם לא רוצה לדבר אתך, ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: ובתוך פחות מ-48 שעות – –

יואל חסון: צריך להישרף יער שלם כדי שידברו אתו?

יואל חסון: יער שלם שרפתם כדי שידברו אתו.

יעקב אדרי: לא הייתי הולך לכיוון כזה.

רחל אדטו: למה ללכת לפוליטיקה נמוכה?

רחל אדטו: הכול פוליטיקה נמוכה.

אופיר אקוניס: – – נחתו כאן מטוסי כיבוי לסיוע מטורקיה, יוון, קפריסין – –

יעקב אדרי: יצא לו משהו טוב, אל תקלקל, אופיר.

יעקב אדרי: חבל.

אופיר אקוניס: – – ירדן, צרפת, הונגריה, רוסיה – –

נסים זאב: תיכף תגידו שהשרפה היתה מכוונת כדי שידברו אתו.

אופיר אקוניס: – – מאוחר יותר, כמובן, גם מארצות-הברית ומהרשות הפלסטינית.

רחל אדטו: הם הודיעו שהם לא ימשיכו לדבר אתו אחר כך.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תפריעו לו.

רוחמה אברהם-בלילא: רשימת הדוברים ארוכה מאוד, ואתה צריך – – –

רחל אדטו: חבל, הוא מעביר את זה לפסים אישיים.

אופיר אקוניס: עלינו לעשות, גברתי, את כל המאמצים על מנת לצאת מחוזקים ולא מפולגים מהמשבר הזה.

אופיר אקוניס: זו לא בושה לומר, חבר הכנסת חסון, שנדרש שינוי בסדר העדיפויות הלאומי.

אופיר אקוניס: מה שנדרש לעשות במערך הכבאות, לצערי, גברתי היושבת-ראש, למדנו בדרך הקשה.

אופיר אקוניס: יש דברים רבים שעוד נותר לעבוד עליהם עכשיו, לפני האסון הבא – אולי רעידת אדמה, משבר המים שהוא קטסטרופה בפני עצמה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים.

אופיר אקוניס: מנהיגות אמיתית נבחנת בשעת משבר.

אופיר אקוניס: היא לא נבחנת רק בדיבורים, היא נבחנת במעשים.

אופיר אקוניס: במבחן הזה, מבחן המנהיגות, עמדה הממשלה, עמד ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, חבר הכנסת אקוניס.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת יואל חסון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת שוב מכולם, נא לעמוד בלוחות הזמנים על מנת לאפשר לכולם לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף כמובן לדבריהם של חברי לכנסת ומבקש להשתתף בצערן של המשפחות של 42 הנשים והאנשים שחירפו את נפשם באסון נורא, באסון קשה; וכמובן גם למשפחת תומר, שאיבדה היום את מפקדת תחנת חיפה – אנחנו איבדנו את מפקדת תחנת חיפה והם איבדו בת משפחה יקרה.

יואל חסון: אני גם מאחל החלמה לפצועים.

יואל חסון: כמובן גם צריך להגיד, ואני הייתי שם בזירה עצמה: אני מוקיר ומעריך מאוד את אותם אנשים שישבו בחמ"ל, את אותם כבאים, אנשי מד"א, שוטרים, אזרחים, מתנדבים, בעלי תפקידים, שבאמת עשו לילות כימים כדי לעבור את האסון הגדול הזה ולהביא לניצחון על האש הזאת.

יואל חסון: גם ראית, אגב, את ישראל היפה, בדמות אזרחים מסורים, מתנדבים, ראית ארגונים, חברות, גופים.

יואל חסון: באמת זו שעתה היפה של מדינת ישראל וצריך להוקיר את הדבר הזה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, נאמר פה במפורש על-ידי רבים מחברי הכנסת, שהכנסת, ודאי משנת 2007, ואפילו לפני, הכנסת, אתם, חברי הכנסת, אנחנו, ידענו, הכתובת היתה על הקיר.

יואל חסון: הכנסת היתה במלוא תפארתה מבחינת פיקוח פרלמנטרי, שהצביע – וכל מלה וכל משפט מהפרוטוקולים של הבית הזה – האירה את האור, והציגה את הבעיה וחשפה אותה, והרשות המבצעת נכשלה.

יואל חסון: הרשות המבצעת נכשלה, הרשות המחוקקת קלעה בול וידעה.

יואל חסון: ואני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, אני אומר לכם, אל תראו בזה עניין של קואליציה ואופוזיציה.

יואל חסון: אני לא הצעתי ועדת חקירה ממלכתית, אני בסך הכול אמרתי שזו אופציה שקיימת על שולחנה של הוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: אגב, רק על שולחן חברי הוועדה לביקורת המדינה; לא של האופוזיציה מול הקואליציה.

יואל חסון: האופציה הזאת קיימת למי שהם חברים בוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: אמרנו: נחכה לדוח מבקר המדינה ונראה, ונלמד ונשקול.

יואל חסון: מי שהעלו את ההצעה לוועדת חקירה ממלכתית אלה שרי הממשלה.

יואל חסון: חמישה שרי ממשלה ב-48 השעות האחרונות התבטאו באמצעי התקשורת, חלקם, אגב, מגישים הצעות מחליטים בממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית.

אנסטסיה מיכאלי: רק ארבעה, חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: אני יכול להגיד לך על חמישה, אבל אני לא אכנס לזה עכשיו.

יואל חסון: אני מציע לכם, חברים, לא להפוך את זה לעניין של קואליציה ואופוזיציה, כי גם לנו יהיה מה לומר.

אופיר אקוניס: גם לכם – – –

יואל חסון: ואני מציע עוד דבר אחד, כדאי שתשמע, אקוניס, לפני שאתה הולך – –

אופיר אקוניס: אתה רואה שהקשבתי.

יואל חסון: – – בעניין המשמרת.

יואל חסון: אני רוצה להזכיר לכם שאנחנו, לטוב ולרע, לקחנו אחריות מלאה, ודאי ראש ממשלת ישראל לקח אחריות מלאה על כשלי מלחמת לבנון השנייה, כי זו היתה המשמרת הזאת.

יואל חסון: אבל לעומת זאת לא שכחנו מי היה שר האוצר שייבש את הימ"חים ומי היה הרמטכ"ל – בוגי יעלון – שהסכים שייבשו לו את הימ"חים, אז גם זה חומר למחשבה אפרופו משמרת.

יואל חסון: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת חסון.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו – חבר הכנסת כרמל שאמה, ואחריו – חבר הכנסת שנלר, חברת הכנסת עינת וילף וחברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

רוחמה אברהם-בלילא: שוב, אני מזכירה, נא לעמוד בלוחות הזמנים.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אורי אורבך: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף כמובן לאיחולים ולתנחומים.

אורי אורבך: כשבעיירה חלם קנו מכונת כיבוי חדשה, שאלו חכמי חלם: מה נעשה עם מכונת הכיבוי הישנה?

אורי אורבך: ישבו שבעה ימים ושבעה לילות והחליטו שבמכונת הכיבוי הישנה ישתמשו לאזעקות שווא.

אורי אורבך: אצלנו משתמשים במכונות הכיבוי הישנות לאזעקות אמת ולשרפות אמת, כי אנחנו לא במעמד של חלם, אנחנו במעמד נחות כנראה יותר.

אורי אורבך: ומול איתני הטבע, כך קוראים לזה, יש את חולשות הטבע האנושי.

אורי אורבך: הטבע האנושי זה הטבע שמעדיף לעתים קרובות הפגנת מנהיגות במקום מנהיגות.

אורי אורבך: אנשים מנופפים במכתבים של "התרענו" ו"אמרנו", ומלא קירות ומלא כתובות על הקיר, כאילו אנחנו לא מכירים את הקונץ הזה.

אורי אורבך: הרי כל שעתיים כל אחד מאתנו יכול לשגר 1,000 מכתבי התרעה ב-100,000 נושאים, ואחר כך נעמוד פה וננפנף: אמרנו בוועדה הזאת; אני השר, פניתי לראש הממשלה.

אורי אורבך: זה קונץ קטן מאוד.

איתן כבל: אני הזהרתי.

אורי אורבך: הזהרתי.

אורי אורבך: עוד ב-1972 אמרתי, עוד ב-1980.

אורי אורבך: כל היום אתה מזהיר.

אורי אורבך: המזהירים קצת מזכירים את האסטרולוגים האלה, שבמודעות שלהם תמיד מפרסמים: האסטרולוג שחזה את פרוץ מלחמת יום הכיפורים, וגם יש לו הוכחות.

אורי אורבך: אבל הוא 30 שנה, בכל שנה, בדצמבר, אומר שהשנה צפויה מלחמה גדולה, ופעם אחת הוא אמר.

אורי אורבך: בסדר, אנחנו יודעים שיש הרבה דברים שצריך להתריע עליהם, ואני לא נגד זה שאנחנו נתריע ונזהיר ובוועדות נעשה את עבודת הביקורת שלנו, אבל אנחנו גם צריכים לבדוק שהדברים נעשים, והשרים צריכים לעשות ככל הניתן, במגבלות של מה שניתן.

אורי אורבך: זאת חוכמה קטנה מאוד רק להגיד: הזהרנו ואמרנו, ולהציע ועדות חקירה ממלכתיות.

אורי אורבך: זה בכלל ספורט חדש שלנו.

אורי אורבך: אפשר לייצא לחוץ-לארץ ועדות חקירה ממלכתיות, מלאי של שופטים בדימוס לכל המדינות.

אורי אורבך: כאילו זה פותר לנו את הבעיות – ועדות החקירה.

אורי אורבך: סתם צריך, זה מה שאני מציע, בלי ועדות חקירה גדולות, סתם לעשות את העבודה.

אורי אורבך: לזכור אמירה ערכית מאוד חשובה שהיא נכונה לכל מצבי החירום: לחומרים מסוכנים, ולרעידות אדמה, לא עלינו, ולשרפות ולהצפות ולצונאמי – לזכור את אחריותה של המדינה.

אורי אורבך: כשאנחנו מדברים פה שנה אחרי שנה על תרבות של הפרטה – אני אפילו לא נכנס עכשיו לפרטים, כי יש תהליכים של הפרטה שהם תהליכים טובים – זה צריך לבוא ביחד עם חיזוק הדברים שהמדינה אחראית להם עד אין קץ, תמיד – הצלת חיים, וכיבוי שרפות, ובתי-חולים וחינוך.

אורי אורבך: שום הפרטה לא תעשה את זה.

אורי אורבך: וכשאנחנו מפריטים את עצמנו עד זוב דם ועד מוות, אז התוצאות של זה שאנחנו מחלישים את השירות הציבורי.

אורי אורבך: צריך להפריט את מה שאפשר להפריט, את מה שראוי להפריט.

אורי אורבך: יש דברים הכרחיים לחיי אדם – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אורי אורבך: – – לחינוך, שאותם אי-אפשר להפריט, אז לפחות נשמור עליהם.

אורי אורבך: את מה שנשאר בידי המדינה, את זה צריך לחזק ולהוסיף לו כסף ותקציבים ככל הניתן, ולא לחשוב שוועדות חקירה ממלכתיות ואחרות יפתרו לנו את חולשות הטבע האנושי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת אורבך.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – חבר הכנסת עתניאל שנלר.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אשר תורו הגיע ולא נמצא במליאה, אני לא אוסיף אותו בתום הדיון או תוך כדי, משום שרבים מחברי הכנסת נרשמו לדיון הזה, והזמן שהמליאה פועלת הוא עד 15:00 היום.

רוחמה אברהם-בלילא: אז לכן, כל מי שיהיה במליאה, אך ורק כל מי שיהיה במליאה, יישא דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, חבר הכנסת שנלר.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך שלוש דקות.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ועיקרן תחילה – אני מתנגד נחרצות לקטסטרופה נוספת, לכן אני מתנגד נחרצות להקמת ועדת חקירה.

עתניאל שנלר: אני מתחיל בדברים האלה, משום שהכול נמצא, הכול נחקר.

עתניאל שנלר: קראו נא את ועדת-לפידות, דוח מבקר המדינה.

עתניאל שנלר: הכול ידוע, מה צריך עוד למצוא שלא יודעים?

עתניאל שנלר: את מה רוצים לחקור, פוליטיקה?

עתניאל שנלר: לא על גבם של ביטחון אזרחי ישראל ושלמותם.

עתניאל שנלר: צריך לעשות ארבעה דברים ידועים.

עתניאל שנלר: כנראה צריך לאור כל הדוחות להקים רשות כיבוי ארצית.

עתניאל שנלר: אני מחדש משהו?

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: אני חושב שכולם יודעים שצריך להוסיף כוח-אדם באופן משמעותי מאוד למערך הזה, על מנת להגיע לאיזה פרופורציה המבטאת את הצרכים, ולא חידשתי מאומה.

עתניאל שנלר: ואם אני אומר שצריך זרוע אווירית, אני כנראה לא מחדש שום דבר, כי הכול ידוע.

עתניאל שנלר: ואתם יודעים מה, גם זה ששר אחד צריך להיות אחראי על כלל מערכות הפינוי וההצלה במדינת ישראל.

עתניאל שנלר: אלא מה, השר בגין?

עתניאל שנלר: השר בגין, אתם מפחדים במישור אחר.

עתניאל שנלר: קבעתם אחרי מלחמת לבנון השנייה שהגנת העורף צריכה להיות במשרד הביטחון.

עתניאל שנלר: מה שקרה כאן, פינוי והצלה זה לא הגנת העורף, וההחלטה שנקבעה על-ידי ממשלת אולמרט היתה נכונה לזמנה, לחמש שנים, תישאר בעינה.

עתניאל שנלר: ומד"א, וכב"א, והמערכת, והמשטרה כמובן ושירות בתי-הסוהר יהיו תחת שר ממונה, השר לביטחון פנים.

עתניאל שנלר: ארבעה דברים פשוטים: רשות ארצית, אמצעים כולל כוח-אדם, זרוע אווירית וכפיפות אחת מיניסטריאלית.

עתניאל שנלר: כל כך פשוט ולא צריך ועדת חקירה.

עתניאל שנלר: אלא מה?

עתניאל שנלר: צריך להיזהר – אנחנו, בלהט הרצון להגיע לפתרון ולתת מענה, יכולים לאבד את הפרופורציות גם בכך – ולבחון האם באמת וכמה צריך.

עתניאל שנלר: כמה תוספת כוח-אדם צריך?

עתניאל שנלר: כמה מטוסים?

עתניאל שנלר: יום?

עתניאל שנלר: לילה?

עתניאל שנלר: לא לאבד את הראש.

עתניאל שנלר: אבל לדעתי, זה מה שצריך לעשות ואין בלתו.

עתניאל שנלר: לכן, ועדת חקירה פירושו של דבר שיפנו את נכדי מניר-עציון.

עתניאל שנלר: אסיים בסיפור.

עתניאל שנלר: בסוף שנות ה-50, בהיותי ילד קטן, גרה משפחתי בניר-עציון.

עתניאל שנלר: ביום שישי בערב פרצה דלקה, ופינו אותנו בשבת לכפר-הנוער סיטרין השוכן במורדות הכרמל על-יד כלא 6.

עתניאל שנלר: זו היתה השבת – טראומה – כי כשחזרנו ראינו שביתנו נפגע מהשרפה וחדר הילדים שלי היה צריך להיבנות מחדש.

עתניאל שנלר: כחלוף דור, ביום חמישי בערב, מתקשר אלי בני, שגר בניר-עציון, ומודיע שהם באים אלינו כפליטים, כי דור דור ודורשיו.

עתניאל שנלר: ואכן, בני וילדיו, נכדי, ורעייתו הגיעו אלינו כפליטים אחרי עוד דור.

עתניאל שנלר: הם עד עכשיו לא חזרו לביתם.

עתניאל שנלר: ברוך השם, ביתם לא נפגע.

עתניאל שנלר: אני אומר כאן, ובזה אסיים: הקמת ועדה חקירה ממלכתית – זה אומר שלא יעשו כמעט מאומה חוץ מניירות.

עתניאל שנלר: זה אומר שנכדי יפונו.

עתניאל שנלר: ביצוע בתוך שלושה חודשים, קבלת החלטות ראויות מדודות – ימנעו את התקלה בדור הבא.

עתניאל שנלר: לכן, אני קורא לשר שמייצג את הממשלה כאן, ועסוק מאוד עכשיו עם חבר הכנסת איתן כבל: בעוד שלושה חודשים, אם הממשלה לא תשכיל לקבל החלטות ברורות באותם ארבעה תחומים, ואין לי ספק שהממשלה תעשה כך, כי זה לא נושא פוליטי וזה לא נושא שהוא במחלוקת, בצורה מדודה – אם יהיו החלטות כאלה, אין שום צורך בוועדת חקירה.

עתניאל שנלר: ואם לא ייעשה שום דבר וייראה מחדל של ניהול, אז יכולים לחזור ולדון על צורך בוועדת חקירה.

זאב בנימין בגין: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

עתניאל שנלר: עכשיו קומו, עשו.

עתניאל שנלר: נחסוך בוועדת חקירה ונמנע את האסון הבא.

זאב בנימין בגין: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שנלר, תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה, חברת הכנסת עינת וילף – בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי, לרשותך שלוש דקות.

עינת וילף: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת מעל בימה זו, בהחלט, להביע את תנחומי למשפחות – זו טרגדיה נוראה – ואל מול זה להביע גם את התפעלותי מההתגייסות של הישראלים, של יהודים ברחבי העולם ושל אוהבי ישראל ברחבי העולם, לטובתנו.

עינת וילף: אני רוצה לנצל את הדקות הספורות כדי לעסוק באמת בתפקידה של הכנסת כגורם מבקר ומפקח.

עינת וילף: אנחנו עוסקים הרבה מאוד בכנסת כגורם מחוקק.

עינת וילף: התקשורת עוסקת הרבה בכנסת כגורם מחוקק.

עינת וילף: הצעות חוק הפכו דרך נהדרת להביע עמדה ורצון לשינוי.

עינת וילף: אבל יש לנו גם המון כלים לבקר ולפקח: הצעות לסדר-היום, שאילתות.

עינת וילף: אלה כלים בעלי עוצמה.

עינת וילף: הצעה לסדר-היום היא כלי בלתי רגיל ששווה בחשיבותו, מבחינת הכנסת, להצעת חוק, ובכל זאת אין לה המעמד הדומה.

עינת וילף: אין לה המעמד הדומה מבחינת הבקרה, אבל התפקיד הזה הוא לא פחות חשוב, כי המקרה הזה הוא בדיוק מקרה שבו צריך לבוא לידי ביטוי תפקיד הכנסת כגורם שמבקר ומנדנד לממשלה ושוב שם שאילתא ושוב מעלה הצעה לסדר-היום עד שהדברים משתנים.

עינת וילף: כן ועדת חקירה או לא ועדת חקירה – יש לנו תפקיד לוודא שהממשלה מבצעת את תפקידה.

עינת וילף: ועכשיו יש הרבה חוכמה בדיעבד, ואגב בעיקר לא רק פה – בתקשורת.

עינת וילף: יש רק מתי מעט חברי כנסת שבאמת רשאים, לצורך העניין, לקחת לעצמם את הזכות הזאת.

עינת וילף: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ממפלגתי, חבר הכנסת מש"ס, חבר הכנסת יעקב אדרי מקדימה – אלה הביעו את עמדתם שוב ושוב – ואולי יש עוד אחרים, אבל אלה הובאו לידיעתי – בנושא הזה, ולכן הם באמת יכולים לבוא ולהגיד "התרעתי".

עינת וילף: לבוא עכשיו – חוכמה קטנה מאוד.

עינת וילף: אבל יש עוד הרבה נושאים אחרים.

עינת וילף: כל אחד מאתנו עוסק בנושאים, בניגוד למה שכתוב בתקשורת, שהם ארוכי טווח ותשתיתיים לעתידה של מדינת ישראל.

עינת וילף: הוא מגיש את השאילתות, את ההצעות לסדר-היום, ומבקש שהדברים יתוקנו.

עינת וילף: חשוב גם לדרוש מהתקשורת שתראה בזה כלים שווים בעוצמתם לחקיקה, כי רק ככה נעשית הביקורת על הרשות המבצעת.

עינת וילף: לכן, ועדת חקירה, טיפול נקודתי – כל אלה הם דברים יפים.

עינת וילף: אבל אם אנחנו רוצים לוודא שבאמת דברים יטופלו לאורך זמן, שנושאים מהותיים לעתידה של מדינת ישראל יזכו לתשומת הלב, חשוב שגם אנחנו, כחברי כנסת, נעשה את מלוא השימוש בכלי הפיקוח והבקרה ולא נראה בהם כלים משניים לחקיקה, וגם התקשורת לא תיקח את חלקה ותכסה גם את הדברים הפחות הירואיים של הפיקוח והבקרה על עבודת הממשלה ולא רק את החקיקה שלא תמיד יוצא ממנה הרבה.

עינת וילף: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי, אני מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

רוחמה אברהם-בלילא: השר בגין, אתה מפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: אשמע להוראותיו של המזכיר ואקריא את שמות חברי הכנסת אשר נרשמו ואשר לא נוכחים באולם, ולו רק כדי שלא יבואו בטענה כלשהי.

רוחמה אברהם-בלילא: דילגנו על חברי הכנסת כרמל שאמה ופאינה קירשנבאום.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני, לרשותך שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר בגין, חברי חברי הכנסת, הבעיה המרכזית היא שבמקום שאנשים מתים זה מצב שאין לו תקנה, בעיקר כשמדובר באנשים צעירים.

אילן גילאון: הלב נשבר.

אילן גילאון: ולחשוב ש-42 משפחות שוב נמצאות במצב הזה שיכול היה להיות מצב נמנע.

אילן גילאון: אבל, גברתי, אני רוצה לדבר על הקונספציה, כאשר אני בעצם רואה שיש פה איזו אורגזמה של שביעות רצון שלאחר מעשה, כלומר: איך תפקדנו בתוך מצב שאפשר היה למנוע אותו מראש?

אילן גילאון: אשתדל לא להיות חכם אחרי מעשה, אבל אומר משהו על סגידה של שנים של מדינה שמרכיבה את נושא הביטחון שלה רק באמצעות מטוסים שיכולים להצית אש ואין חשיבה שאולי צריך גם מטוסים שאפשר אתם לכבות אש.

אילן גילאון: אני מניח שבשלב כזה או אחר כל אחד נתן את דעתו שיש עוד מרכיבים לביטחון המדינה.

אילן גילאון: וכאשר אנחנו ברמה הכי מתקדמת מבחינת היכולות שלנו, לקנות "חמקן" F-35, אנחנו בדברים הפשוטים, מדינה שכל כך גאה בזה שהיא ב-OECD, שצריכה את הצלתן של קפריסין, רומניה ובולגריה.

אילן גילאון: ואז אומרים לנו איך תפקדנו טוב.

אילן גילאון: גברתי, אחרי מה תפקדנו טוב?

אילן גילאון: הרי הכרמל נשרף.

אילן גילאון: לפעמים, זה מזכיר לי כל מיני – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אנשים קיפחו את חייהם.

אילן גילאון: אנשים קיפחו את חייהם, הכרמל נשרף, אבל אנחנו תפקדנו מצוין.

אילן גילאון: לכן, גברתי, הבעיה המרכזית היא בלקיחת האחריות, בתרבות של לקיחת אחריות.

אילן גילאון: ראיתי הרבה מאוד אנשים, שהיה להם מה לעשות בשטח או לא היה להם, שמיטיבים את עניבותיהם מול הפוקוס של המצלמה ומשחקים אותה בשביעות רצון עצמית מאוד מאוד גבוהה.

אילן גילאון: הנושאים האזרחיים שמקפחים חייהם של אנשים הם לא תמיד שייכים לתחום הביטחוני הצר שאנחנו מכירים אותו.

אילן גילאון: מה קורה ומה יקרה ואיזו חרדה יש לציבור הישראלי, אם, חס וחלילה, תהיה רעידת אדמה?

אילן גילאון: אם חס וחלילה היו מנצלים את המציאות הזאת – ואגב, זה גם המקום לקרוא לכל אותם מציתים מכל העדות ומכל המינים, ולא סוג אחד: חדלו מזה, האדמה הזאת היא אדמה של כולנו, ומי שעושה את ההצתות האלה כדי להמשיך את המומנטום בעצם גודע את הענף שעליו הוא יושב, גברתי.

אילן גילאון: אבל בראש ובראשונה מישהו צריך ליטול אחריות, ושר הפנים בכל מדינה מתוקנת, אולי ממשלה שלמה היתה הולכת בעקבות מחדל כזה.

אילן גילאון: אותה ממשלה שנמצאת בקדנציה שלה, במשמרת שלה.

אילן גילאון: ושר הפנים, בלי כחל ושרק, צריך לשאת באחריות הזאת לא רק משום אי-התפקוד שלו בתחום הזה, כי היה לו מספיק זמן לרדוף 400 ילדים של מהגרים.

רוחמה אברהם-בלילא: ולסיום?

אילן גילאון: אני כבר מסיים.

אילן גילאון: והיה לו מספיק זמן לעסוק בלהשתפן מול הליטאים של עמנואל וכו' וכו', ובדבר הזה הוא לא נתן את הדעת.

אילן גילאון: הוא אמר, עוד אומר – הבחור הזה אולי כנראה הוא קומדיאנט.

זאב בנימין בגין: חברי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, הוא מסיים, כבוד השר.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר, הוא מסיים.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט לסיכום, בבקשה.

זאב בנימין בגין: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יכול להתייחס אחר כך – מתי שאתה רוצה.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט אחרון לסיכום בבקשה.

זאב בנימין בגין: – – – בהגינות.

אילן גילאון: בהגינות רבה.

אילן גילאון: כאשר קופץ שר הפנים – – –

זאב בנימין בגין: – – – זה שר הפנים, משמרתו.

זאב בנימין בגין: לא נראה לי – – –

אילן גילאון: אדוני, עם כל הכבוד – – –

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר.

אילן גילאון: – – – בדבריך, אבל עכשיו אתה מפריע לי.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט לסיום, חבר הכנסת גילאון.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

אילן גילאון: אני אוהב את התחום הקומדי הזה, של קומדיאנטים, שממליצים על ועדת חקירה.

אילן גילאון: זה מזכיר לי תמיד את ההוא שאומר לאמו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בלי להזכיר.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט סיום.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה כבר שתי דקות מעבר לזמן, ויש לי פה רשימת דוברים שכולם רוצים לדבר.

אילן גילאון: זה משפט מורכב, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת שיש לך דברים חשובים מאוד לומר, אבל אתה צריך לומר אותם בפרק הזמן שנקבע ואנחנו כבר הרבה מעבר, אני מצטערת.

אילן גילאון: יש לי עוד שמונה מלים, גברתי, זה משפט מורכב.

רוחמה אברהם-בלילא: משפט קצר.

אילן גילאון: מזכיר לי את אותו איש, כבוד השר, שאמו אומרת לו: קום ולך לבית-הספר.

אילן גילאון: אז הוא אומר: אני שונא ללכת לבית-הספר, אני לא רוצה ללכת לבית-הספר כי אני שונא את התלמידים ואני שונא את המורים.

אילן גילאון: ואז האמא אומרת לו: מותק, אתה חייב ללכת לבית-הספר כי אתה מנהל בית-הספר.

אילן גילאון: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, חבר הכנסת גילאון.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ואחריו – חברת הכנסת פניה קירשנבאום שהגיעה מייד בתחילת דבריו של חבר הכנסת גילאון.

רוחמה אברהם-בלילא: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ושלישית, הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 5), התשע"א–2010, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, כבוד המזכיר.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, כמו חברי שקדמו לי, אני משתתף בצערן של המשפחות שאיבדו את יקיריהן ומאחל החלמה לפצועים.

גאלב מג'אדלה: אני במשך שלושה-ארבעה ימים מביט בפסטיבל הצביעות, כאילו נחת עלינו מצב בלתי ידוע, נעלם לנו – מצב הכבאות בישראל.

גאלב מג'אדלה: אז אני אומר לך, גברתי היושבת-ראש, כראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, היום, בזמנו איכות הסביבה, סיירתי בתשעה איגודי ערים לכבאות, מהם שלושה עם המפקד של הכבאות, רומח.

גאלב מג'אדלה: בתוכם היו לא מעט רכבים ישנים מאוד, ותסתכלו במחשב של הכנסת, בסיורים של ועדות הפנים.

גאלב מג'אדלה: מ-2000 אתם תמצאו את כל הדברים האלה חוזרים על עצמם.

גאלב מג'אדלה: זה באמת הפריע לי.

גאלב מג'אדלה: אני לא נוהג להגן על שר הפנים, אבל באמת הפריע לי שמצאו להם שעיר לעזאזל.

גאלב מג'אדלה: קצת כבוד עצמי.

גאלב מג'אדלה: הפריע לי עוד יותר שאתמול עיתונאים שואלים אותי בתור חבר ועדת ביקורת המדינה אם אני בעד ועדת חקירה או נגד.

גאלב מג'אדלה: אמרתי להם: תגידו לי, אני עובד אצלכם?

גאלב מג'אדלה: אני עוד לא ראיתי את הדוח, עוד לא קראנו אותו, עוד לא יודעים מה תוכנו, עוד לא קיימנו דיון.

גאלב מג'אדלה: מישהו אמר לכם שנבחרי הציבור עובדים אצלכם?

גאלב מג'אדלה: אני יודע שזאת תשובה שלא נותנים לעיתונאים, אני יודע את זה, מודע לזה.

גאלב מג'אדלה: אבל מה זה?

גאלב מג'אדלה: אם צריך לחקור, ייחקרו הדברים.

גאלב מג'אדלה: בעיני, צריך לחקור את מה שקרה בחמשת הימים האחרונים.

גאלב מג'אדלה: ואני, בהזדמנות זו, רוצה לומר, גברתי היושבת-ראש, לתושבים בסביבה, ליישובים שנפגעו – יישר כוח, כל הכבוד.

גאלב מג'אדלה: זו דוגמה לאנשים שיודעים לעמוד בשעות קשות.

גאלב מג'אדלה: אין יותר יקר מהבית אחרי הנפש.

גאלב מג'אדלה: צפינו בטלוויזיה והיינו גם שם.

גאלב מג'אדלה: ראינו גם יישובים ערביים, גם יישובים יהודיים, גם קיבוצים, גם מושבים, גם עיירה גדולה, אפילו עיר בישראל כמו טירת-כרמל.

גאלב מג'אדלה: לאנשים האלה אני מצדיע והם זכאים ורשאים למנהיגות ראויה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, כבוד סגן היושב-ראש, עמדת בדברים.

רוחמה אברהם-בלילא: כל הכבוד.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת פניה קירשנבאום, ואחריה – חברת הכנסת אורית זוארץ.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריה – חבר הכנסת דני דנון, חבר הכנסת מולה, חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת עפו אגבאריה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: שלוש דקות.

פניה קירשנבאום: כבוד היושבת-ראש, תודה לך על האפשרות שנתת לי לחזור ולהגיד את דברי.

פניה קירשנבאום: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כמובן, כמו כל שאר חברי הכנסת שדיברו ברצוני להשתתף בצער המשפחות של הרוגי אסון האוטובוס, שוטרים וכבאים.

פניה קירשנבאום: מדובר בטובי בנינו ובנותינו, קציני שירות בתי-הסוהר שנספו בדרכם להצלת החיים ומצילי חיים שלקחו חלק במאמצי הכיבוי ושילמו על כך בחייהם.

פניה קירשנבאום: יהי זכרם ברוך.

פניה קירשנבאום: אבל לעצם העניין, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות בכל הפרשייה הזאת של השרפה.

פניה קירשנבאום: קודם כול, אני רוצה לדבר על מוכנות, ושנית, על ההתמודדות.

פניה קירשנבאום: קל מאוד לדבר היום ולהעביר ביקורת על כך שחסר לנו כבאיות וחומר כיבוי והכול, אבל אני רוצה להזכיר – ואני לא פעם אחת אמרתי פה, על בימת הכנסת, שיש לנו תקלה בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: כל עוד כל המערכת של הכבאות נמצאת תחת השלטון המקומי, אין לנו לצפות שהם יוכלו לחדש את הציוד ולקדם את השירות הזה לרמה גבוהה יותר מתוך התקציבים של השלטון המקומי.

פניה קירשנבאום: זה לא יכול להיות.

פניה קירשנבאום: הדבר הזה, אנחנו חייבים להחזיר אותו לשלטון המרכזי, דהיינו לממשלה, לכנסת.

פניה קירשנבאום: אנחנו חייבים לטפל בזה פה.

פניה קירשנבאום: אי-אפשר להגיד רק שאנחנו רוצים להטיל אחריות על השלטון המקומי כשכולנו בבית הזה יודעים שאין באפשרותם לקדם את הנושא הזה.

פניה קירשנבאום: מה שהפתיע אותי – אני יכולה להגיד הפתיע, אבל זה לא כל כך מפתיע – אין שום תיאום בין כוחות ההצלה.

פניה קירשנבאום: אני, בוועדת המשנה שלי לנושא ביטוח, כשעלה נושא של רעידות אדמה, הדבר הראשון ששאלתי:

פניה קירשנבאום: האם יש במדינת ישראל איזשהו תיאום בין כל הגורמים שמטפלים בהצלת חיי אדם?

פניה קירשנבאום: האם יש איזו רשות או מישהו שמתאם בין כבאות, משטרה, מד"א וכל זה?

פניה קירשנבאום: מתברר שלא.

פניה קירשנבאום: כל אחד פועל בטריטוריה שלו, כל אחד עושה מה שהוא חושב.

זאב בנימין בגין: – – –

פניה קירשנבאום: מה אתה שואל אותי?

פניה קירשנבאום: למה דובר של הכבאים היה צריך לצאת לטלוויזיה ולהודיע: חבר'ה, אנחנו מתקשים בכיבוי, כל היחידות של כיבוי אש, תגיעו לכרמל?

פניה קירשנבאום: למה לא היה מישהו שמבפנים ניהל את הדבר הזה?

פניה קירשנבאום: למה לא היה מישהו שמנהל את זה?

פניה קירשנבאום: ברוב המדינות יש איזו רשות שמאגדת, שמנהלת את הדבר הזה.

פניה קירשנבאום: לצערי הרב, אני לא רואה שיש רשות שמתאמת את הפעולות האלה, שמתקדמת.

פניה קירשנבאום: לנושא: מה אנחנו עושים הלאה?

פניה קירשנבאום: זה קל מאוד שכולם קמים ואומרים: אנחנו באמת רוצים לעזור לכל מי שנפגע.

פניה קירשנבאום: רוצים לעזור מבחינת ביטוח, מבחינת סיוע.

פניה קירשנבאום: אבל אני רוצה להגיד לכם, אני מאוד חוששת שבין ההכרזות האלה למציאות יש לנו עוד פער גדול.

פניה קירשנבאום: והדבר הכי גדול, מה שמצאתי, שיש גם איזו לקונה בחקיקה, שבעצם השרפה לא נחשבת לאסון טבע וזה לא מכוסה בביטוחים.

פניה קירשנבאום: ואני חוששת שאם לא נטפל בזה – אני הכנתי את החוק, אני מתכוונת להגיש אותו מחר כדי לפתור את הלקונה הזאת.

פניה קירשנבאום: החשש הגדול בלבי, שכשנגיע ונצטרך לפתור את הבעיות ונתחיל לקבל פניות של הציבור, ניתקל בבעיה של חוסר תקציבים, של חוסר סעיפים, של חוסר דרך לקבל החלטות ולטפל באנשים.

פניה קירשנבאום: הדוגמה לכך כבר מצערת אותי, שלמשל בנושא פתרון בעיות מיידי, החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית היתה יכולה כבר לפתור, להביא קרוונים, כי יש להם במלאי, לטפל במשפחות נפגעות ולתת להן פרק זמן להתארגן.

פניה קירשנבאום: לצערי הרב, בממשלה התקבלה החלטה להעביר את זה למשרד השיכון, ועכשיו אנחנו נחכה לקול קורא, למכרזים – מי יטפל במשפחות האלה.

פניה קירשנבאום: ובינתיים אנחנו רואים את החזרה של התהליך שכבר ראינו אותו בפעמים הקודמות.

פניה קירשנבאום: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה, חברת הכנסת זוארץ, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לעמוד בלוחות הזמנים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, גברתי, שלוש דקות.

אורית זוארץ: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להשתתף בצער המשפחות שיקיריהן קיפחו את חייהם באסון הנורא, לאחל איחולי החלמה לפצועים, לחזק את כוחות ההצלה שפעלו ללא לאות ולמתנדבים הרבים, נציגי הרשויות המקומיות שהתגייסו.

אורית זוארץ: אמר השר לביטחון פנים לפני שעה קלה: הגורם לשרפה עדיין בחקירה.

אורית זוארץ: כולנו שרויים באבל, באבל על האסון הלאומי שפגע בנו.

אורית זוארץ: עיני אזרחי מדינת ישראל נשואות לבית הזה ולדברים שנאמרים בבית הזה.

אורית זוארץ: הדברים שנאמרים בבית הזה מהדהדים למרחוק.

אורית זוארץ: כפי שנאמר כבר לא אחת, שפה מבנה מציאות, ולכן, בעת הזו חובה עלינו לנהוג במשנה זהירות.

אורית זוארץ: התבטאויות והפניית אצבע מאשימה כלפי עדה מכובדת – שמעתי בימים האחרונים – עדה שתורמת תרומה שלא תסולא בפז למדינת ישראל, אמירות קשות כנגד העדה הדרוזית שלא יכולתי לשאת; האמירות האלה מהוות פגיעה בוטה בשותפי גורל אמיתיים שקופחו לאורך שנים וגם קיפחו את חייהם באירוע הקשה הזה.

אורית זוארץ: העובדה שבעיר הכרמל, דאליה ועוספיא, אין תחנת כיבוי ואין תחנת הצלה, מהווה כשל.

אורית זוארץ: ולכן, את האחריות אנחנו צריכים לקחת ולא לנסות לגלגל אותה על אחרים.

אורית זוארץ: כשצריך לקחת אחריות, האחריות צריכה להילקח סביב השולחן הזה, בתוך הבית הזה.

אורית זוארץ: אני ממליצה להמתין לתוצאות החקירה והבדיקה, לעצור את ההתלהמות.

אורית זוארץ: אין לה מקום בשלב הזה, שבו אנחנו נמצאים.

אורית זוארץ: ולכן, כל אמירה על הוצאה להורג של מציתים או שלילה של אזרחות, שהושמעה על-ידי אנשים בבית הזה, אין לה מקום, לא בשלב הזה, ולדעתי גם לא בשלב אחר.

אורית זוארץ: צריך למצות את החקירה ואת הבדיקה, וכמובן להסיק מסקנות ולהפיק לקחים, ובאמת לעצור את ההסתה ואת ההתלהמות הזאת, כי זה לא המקום.

אורית זוארץ: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חברת הכנסת זוארץ.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא, חבר הכנסת מולה, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אחריה – חבר הכנסת אגבאריה, ואחריו – סגן השר ליצמן, חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת שי נחמן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, ראשית כול, בהחלט כמו כל חברי הכנסת והממשלה אני מצטרף לצערן של המשפחות, וגם רציתי דווקא להגיד תודה רבה לשר אהרונוביץ.

שלמה מולה: אני חושב שכל מי שהסתכל – עשה עבודה טובה, עבודה מתבקשת, במחדל שהתגלה.

שלמה מולה: אדוני השר, אני פונה אליך.

שלמה מולה: אתה יודע, גם למחדל יש אבא, גם למחדל יש אמא, ושיטת ה"סמוך" שלנו והביורוקרטיה, הפוליטיקה; דוחות שנכתבו בנושא הכבאות מעלים אבק.

שלמה מולה: אדוני השר, אף אחד לא שאל שאלות נוקבות, אני חושב, וחבל מאוד.

שלמה מולה: אנשים היו צריכים לשלם בחייהם כדי שאנחנו נתעורר או הפוליטיקאים יקבלו את ההחלטות הנחוצות, אדוני השר.

שלמה מולה: ואי-אפשר לבוא ולהגיד, השרים שאמונים מזכירים את השרים שהיו, השרים שיבואו.

שלמה מולה: אף אחד לא לוקח אחריות.

שלמה מולה: אני זוכר את הדיון שהתקיים לפני כשנה וחצי בוועדה לביקורת המדינה בנושא מוכנות העורף.

שלמה מולה: אני זוכר את הדיון שהיה בנוכחותו של סגן שר הביטחון, שהביא לנו טבלאות, הראה לנו כמה שהעורף מוכן לכל צרה שתבוא.

שלמה מולה: נתנו לנו משבצות, הראו לנו.

שלמה מולה: באותו דיון, אדוני השר, באו ואמרו אנשי הכבאות:

שלמה מולה: אנחנו לא מוכנים, אתם לא אומרים אמת, המדינה לא מוכנה.

שלמה מולה: ומה לך נציג משרד הפנים היושב לידו ונוזף בו: איך אתה מדבר?

שלמה מולה: הרי הגשנו תוכניות.

שלמה מולה: אנחנו שואלים שאלה: איך יכול להיות שלמחדל אין אבא ואמא?

שלמה מולה: אדוני השר, שאני אשבח את הממשלה על טיפולה הממוקד באותם ימים, שהיה דבר מתבקש?

שלמה מולה: אבל אזרחי ישראל שואלים היום שאלה פשוטה: איך הגענו למצב שבו העורף מופקר, אדוני השר?

שלמה מולה: זאת השאלה שכל אזרח שואל.

שלמה מולה: יושב בבית, חס וחלילה אם יהיה עלינו עוד אסון, שלא יבוא עלינו, האם כוחות הביטחון מוכנים?

שלמה מולה: זה כל מה שהבן-אדם שואל.

שלמה מולה: ולכן, אדוני השר, מוטב שהממשלה תקים ועדת חקירה ממלכתית עם סמכויות מאוד ברורות, והיא גם תיתן תשובות ברורות.

שלמה מולה: אני יודע שתהיה עוד ועדה, ישאלו עוד שאלות, זה יעבור.

שלמה מולה: אני חושב, אדוני השר, בעניין הזה אי-אפשר – באזור, בשכונה שבה אנחנו מצויים, העורף חייב להיות מוכן.

שלמה מולה: האמת, במדינה נורמלית, שר הפנים באותה שעה היה הולך הביתה.

שלמה מולה: היה הולך הביתה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

שלמה מולה: איך השר לא? הוא, במקום להיות בחיפה הוא בא להתפלל בירושלים.

זאב בנימין בגין: חברי חבר הכנסת מולה, אמרת שהכול ידוע, אז מה תוסיף ועדת חקירה?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: הדוברת הבאה, חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת עפו אגבאריה אחריה, ואחריו – סגן השר יעקב ליצמן.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה, גברתי, לרשותך שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להשתתף בצער משפחותיהם של 42 הרוגי האסון, שאליהם הצטרפה היום, למרבה הצער, אהובה תומר.

שלי יחימוביץ': אחרוג ממנהגי ואקרא מן הכתב קטע שכתבתי בבלוג באתר שלי באינטרנט אתמול:

שלי יחימוביץ': לפני שנה יצאו שלושה כבאים מתחנת הכיבוי בנהרייה לכבות שרפה במעלות.

שלי יחימוביץ': הם היו מנוסים ומיומנים ודרוכים לקריאה, אבל לא כך רכב הכיבוי, ענתיקה בת 30, שדורשת מילוי אוויר רגע לפני הקפצתה.

שלי יחימוביץ': בדרך קרטעה הגרוטאה ושבקה.

שלי יחימוביץ': הם תיקנו את התקלה במו-ידיהם, אף שאינם מכונאים, המשיכו, איחרו, וחטפו מכות וקללות מהתושבים.

שלי יחימוביץ': אלה, מצדם, הפגינו תושייה ואומץ לב והצילו במו-ידיהם את הילדים שנכלאו בדירה אפופת הלהבות.

שלי יחימוביץ': באותו שבוע דווח גם על כבאי, שבגבורתו הציל משפחה במודיעין מתוך בניין בוער.

שלי יחימוביץ': באין מנוף הוא יצר סנפלינג מאולתר, והשתחל אל הקומה שבה נותרה המשפחה.

שלי יחימוביץ': למרבה המזל, אחד הילדים נותר בהכרה ופתח את הדלת.

שלי יחימוביץ': וכך נס ועוד נס, גבורתו של כבאי יחיד מול ממשלות אשר בזו אחר זו מייבשות ומצמצמות את השירות הציבורי ובתוכו את מערך הכיבוי עד להתמוטטותו.

שלי יחימוביץ': ב-42 תחנות בארץ יש שני כבאים במשמרת.

שלי יחימוביץ': בשבע תחנות רק כבאי אחד.

שלי יחימוביץ': המינימום בעולם הוא שישה כבאים בכוננות.

שלי יחימוביץ': כבאי חייב להאמין באלוהים.

שלי יחימוביץ': התפילה היא חלק בלתי נפרד מהפעילות המבצעית.

שלי יחימוביץ': הוא מתפלל שבבלוני החמצן יש חמצן, הוא מתפלל שהרכב לא ייתקע, שהשרפה לא תהיה בקומה השביעית, כי הסולמות מגיעים רק עד הקומה השישית, ושאחד הנפגעים יהיה בהכרה, כדי שהוא יוכל לעזור לו.

שלי יחימוביץ': ושחס וחלילה גם לא תפרוץ שרפה במקום אחר, כי אז לא יהיה מי שילך לשרפה הזאת.

שלי יחימוביץ': תפילה ועוד תפילה, ונס ועוד נס, עד שדווקא בחנוכה נגמרו הנסים ודווקא היוונים באו להצילנו.

שלי יחימוביץ': אלה שאנחנו בזים למגזר הציבורי המנופח שלהם, לחוסר היעילות שלהם, כי רק אצלנו יודעים להתייעל, לקצץ בהוצאות, להרזות את האיש השמן המפורסם של .

שלי יחימוביץ': ובכן, האיש הזה הוא כבר לא שמן, הוא מאוד מאוד רזה.

שלי יחימוביץ': כל כך רזה, עד שהוא לא מסוגל לכבות דלקה.

שלי יחימוביץ': ריקונו של מערך הכיבוי מיכולת לא התרחש סתם כך.

שלי יחימוביץ': אי-שם, מתישהו, עלתה על דעתו של מאן דהוא המלה האופנתית "רפורמה".

שלי יחימוביץ': לא שמישהו כתב רפורמה יסודית, לא שהיה מישהו שישב לדבר עם הכבאים, לא שמישהו בדק איזה ציוד יש ואיזה ציוד חסר.

שלי יחימוביץ': המומחים היחידים בתחום, הכבאים – איש לא דיבר אתם על אותה רפורמה, על איך היא צריכה להיראות.

שלי יחימוביץ': רק דבר אחד ידעו, שצריך לחסל את מערך הכיבוי הקיים ולהיפטר מ-1,500 הכבאים המיומנים והמצוינים שלו לטובת עובדים זולים יותר.

שלי יחימוביץ': זאת היתה הידיעה הברורה היחידה כשאמרו רפורמה.

שלי יחימוביץ': אגב, בכל העולם הכבאים מאוגדים, גם בארצות-הברית, יש להם איגודים חזקים; הם לא שייכים לא לצבא, לא למשטרה, ובטח שלא מפריטים אותם.

שלי יחימוביץ': שם יש גם כבאי אחד לכל 1,000 איש.

שלי יחימוביץ': אצלנו יש כבאי אחד לכל 7,000 איש.

שלי יחימוביץ': זה כתוב במדריך הבלתי כתוב לרפורמטור הגדול ולמפריט.

שלי יחימוביץ': יש כלל ברזל: קודם כול יבש, הלום, קצץ, הקפא תקנים, תן לגוף לגסוס, הוצא דיבתו רע.

שלי יחימוביץ': כשיבואו אנשיו טרוטי עיניים, נואשים, משום שייבשת אותם עד מוות, אינם יודעים את נפשם משום שאילצת אותם להפקיר את מי שהם אחראים לשלומם, אל תתרגש, תגיד להם – כמו שאמר שר האוצר במסמך שחשף אמנון אברמוביץ ב"אולפן שישי" – אל תתרגש, תגיד להם: אתם תקבלו כסף, אבל קודם תסכימו לרפורמה.

שלי יחימוביץ': עוד משפט אחד – – –

רוחמה אברהם-בלילא: רק משפט אחד, כי אנחנו כבר חורגים.

שלי יחימוביץ': היתה לכבאים הזדמנות אחת לשבות בלי לסכן חיי אדם.

שלי יחימוביץ': הרי הם לא מסוגלים – כבאים לא מסוגלים לשבות.

שלי יחימוביץ': גם העובדה שהם מאוגדים לא מאפשרת להם לשבות.

שלי יחימוביץ': אין כבאי בעולם שיראה שרפה ולא ירוץ לכבות אותה.

שלי יחימוביץ': פעם אחת היתה להם הזדמנות: גמר "כוכב נולד" באילת.

שלי יחימוביץ': הם לא נתנו אישור של מערך הכיבוי לאירוע.

שלי יחימוביץ': הם ייחלו באמת שמישהו ישמע את שוועתם, כי הם היו היחידים שזעקו "הצילו", הצילו לא לעצמם, לא למשכורות נוספות, אלא לציוד, לתקני כוח-אדם.

שלי יחימוביץ': אבל ההזדמנות הזאת נגוזה כי המשטרה, למרבה הצער, אישרה את האירוע בלי שירותי כיבוי.

שלי יחימוביץ': גם את האפשרות הזאת שברו להם.

שלי יחימוביץ': ולסיום, גברתי היושבת-ראש, קודם כול אני מבקשת להצדיע לכבאים, אותם אנשים מסורים ואמיצים שעושים עבודה קשה וחשובה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה גם לשבח את השר לביטחון הפנים אהרונוביץ על תפקוד מרשים.

שלי יחימוביץ': אני מוחה על הלינץ' שנעשה בשר הפנים אלי ישי – –

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

שלי יחימוביץ': – – שהיה שר הפנים היחיד שדאג לשירותי הכבאות.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

שלי יחימוביץ': ברשותך, משפט אחד – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, אני לא יכולה, יש לי פה עוד 20 דוברים וכולם רוצים – – –

שלי יחימוביץ': אנא, לראש הממשלה – – –

נסים זאב: עד שיש – – –

זאב בנימין בגין: – – –

נסים זאב: תני לה מהזמן שלי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שכולם במתח, משפט לסיכום, קצר, בבקשה.

שלי יחימוביץ': משפט אחרון לראש הממשלה בנימין נתניהו, שיש לי הרבה מה לומר לו, אבל זה יהיה משפט אחד, לבקשתך, היושבת-ראש: אולי-אולי יילמד לקח הייבוש וההרעבה של שירותי הכיבוי, ואולי-אולי תלמד, אדוני ראש הממשלה, שאסון בסדר גודל כזה הוא לא פוטו-אופ שמצטלמים בו על רקע להבות עם אווירון גדול-גדול-גדול, אלא מחדל שבהתנהלות נכונה ואחראית של ממשלה היה אפשר, למרבה הכאב, פשוט למנוע אותו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא הוא חבר הכנסת עפו אגבאריה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – סגן השר ליצמן, אחריו – חבר הכנסת אורלב, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי, סגן השר איוב קרא וחבר הכנסת חרמש.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: נא לעמוד בלוחות הזמנים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מצטערת שאני מאוד נוקשה אבל המליאה אמורה להסתיים ב-15:00.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לשלוח את תנחומי ולהשתתף בצערן של משפחות הנספים ולאחל לפצועים רפואה שלמה.

עפו אגבאריה: לרופאים שמטפלים בהם – יישר כוח.

עפו אגבאריה: אני רוצה לאחל גם לכבאים שעשו עבודה נהדרת, שבניסיונם להציל את הפנינה הזאת שנקראת הכרמל, בעצם החורש הטבעי היחיד שנשאר במדינת ישראל, ואין אזרח ישראל שלא אוהב את המקום הזה.

עפו אגבאריה: גברתי היושבת-ראש, מכל העניין שהיה והשרפה המצערת הזאת שחווינו – והיו הרבה אנשים שחוו – החוויה שהכי ניתנת לציון היא שהיתה סולידריות מהרבה עמים, מהרבה מדינות שבאו לעזור.

עפו אגבאריה: זה רק מראה שהעולם יכול להתגייס – גם ישראל מתגייסת כשיש אסונות אחרים בעולם, במקומות אחרים – וזה מפריך את הטענה שכל העולם נגדנו והעולם אנטישמי ברגע שמבקרים את מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אני מקווה שאחרי הלקח הזה כבר יוציאו את הססמה הזאת מהנאומים המתלהמים של שרי הממשלה הנוכחית, שהעולם נגדנו והעולם אנטישמי.

עפו אגבאריה: אני לא חושב שהעולם נגדנו ולא חושב שהעולם אנטישמי, כי ברגע שיש אסון באמת התגייסו ונתנו את העזרה.

עפו אגבאריה: הם ביקרו את המדיניות של הממשלה ולא את העם, והם לא אנטישמים.

עפו אגבאריה: ראינו שאפילו מדינות שהן בקונפליקט עם מדינת ישראל, כמו טורקיה, שלא הוזכרה פה, שבשעה שיש באמת דבר הומניטרי, אז הם היו בין הראשונים שגם הגיעו לכאן.

עפו אגבאריה: הדבר האחר, למרות חילוקי הדעות עם הרשות הפלסטינית – אז יש להם את שלוש הכבאיות האלה, עם הצוות שלהם – כמו הפתגם שאומר שגם הצרפתייה הכי יפה לא יכולה לתת יותר ממה שיש לה – גם הם נתנו את מה שיש להם.

שלי יחימוביץ': זה קצת שוביניסטי.

עפו אגבאריה: לא, זה מה שאומרים – אני לא שוביניסט, ואת יודעת – – –

שלי יחימוביץ': – – –

רוחמה אברהם-בלילא: זה על חשבון הזמן שלו, שאין לו.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו יש לו משפט לסיכום.

זאב בילסקי: אני מציע להחליף את הדוגמה והכול יהיה בסדר.

שלי יחימוביץ': – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה אני אעשה?

רוחמה אברהם-בלילא: יש לי פה עוד לפחות 20 דוברים.

עפו אגבאריה: אבל עוד לא עברו שלוש דקות.

רוחמה אברהם-בלילא: עברו מזמן.

עפו אגבאריה: לסיום, אני מוכרח לומר שתי הערות.

עפו אגבאריה: ההערה הראשונה – ביקרתי במקום, ויש כפר שנקרא עין-חוד.

עפו אגבאריה: אנשי הכפר הזה הם האנשים שהוגלו מעין-הוד.

עפו אגבאריה: האנשים האלה גרים במקום שהמדינה לא הכירה בו עד לפני עשר שנים.

עפו אגבאריה: לפני עשר שנים היא הכירה בהם, אבל עד היום אין להם אפילו דרך גישה לכפר שלהם.

עפו אגבאריה: זה מאוד מצער, כי אם היה צורך לפנות את האנשים האלה, אי-אפשר היה לפנות אותם.

עפו אגבאריה: מזל שהאש היתה ממש על הדלתות שלהם, אבל לא נכנסה לבתים.

עפו אגבאריה: ההערה השנייה, לפני שכבוד סגן השר ליצמן יעלה – אני רוצה לומר משהו רפואי, כי אני רופא.

עפו אגבאריה: אני חושב שזו היתה דוגמה לשיתוף פעולה באזור.

עפו אגבאריה: זה שהיו צוותי כבאות גם ממצרים, גם מירדן וגם מהרשות הפלסטינית, מבחינתי אני מסתכל על העניין במבט רפואי, מבט בריאותי, שאם היתה באמת איזושהי הסכמה ושלום אמת באזור, תארו לעצמכם כמה דברים משותפים אפשר היה לעשות עם המדינות שסובבות אותנו, בעיקר בעניין של השתלת איברים והחלפת מידע רפואי.

עפו אגבאריה: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת אגבאריה.

רוחמה אברהם-בלילא: הדובר הבא – כבוד סגן שר הבריאות יעקב ליצמן, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחריו – חבר הכנסת אורלב.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אביע תנחומי למשפחות החללים וארצה לאחל החלמה מהירה לפצועים.

יעקב ליצמן: במהלך ימי הלחימה באש באזור הכרמל ראינו את הפעילות המדהימה של כל הגורמים שחברו יחד להצלת חיים ולעצירת האש.

יעקב ליצמן: אני כמובן אציין את הנושא של מערכת הבריאות, מד"א, לשכות הבריאות האזוריות, העברה של בית-החולים טירת-כרמל, שיש שם מחלקות סגורות – 170–200 חולים – ולהעביר אותן לא היה פשוט ולא קל, וזה עבר בשלום.

יעקב ליצמן: זה דבר גדול וצריך לציין את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שכולם עבדו – "הצלה", זק"א, "איחוד הצלה", כולם תרמו את חלקם.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להתייחס לנושא שעלה בימים האחרונים בנוגע לשר אלי ישי.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד את זה.

יעקב ליצמן: יש כאלה שרוצים להקים ועדת חקירה כדי לחקור מה היתה האמת, ויש כאלה שסימנו את המטרה, וכדי להגיע למטרה הם רוצים להקים ועדת חקירה.

יעקב ליצמן: הם בטוחים שוועדת החקירה בוודאי תגיד – הרי מה יכול להיות אחרת – על אלי ישי.

יעקב ליצמן: רבותי, זה פסול, לא יכול להיות דבר כזה.

יעקב ליצמן: אי-אפשר – אם רוצים לבדוק, הרי השר אלי ישי בעצמו אמר, אז מה זה האיום הזה, מה זה הג'יהאד הזה?

יעקב ליצמן: רוצים להשפיע, כדי שמי שהולך להיות בוועדת החקירה – אם תקום ועדת חקירה, כשתקום ועדת חקירה – שהוא ידע מייד בהתחלה מי אשם.

יעקב ליצמן: וזה, אגב, אני חושב, גם בנושא של משפט; אותו דבר.

יעקב ליצמן: תשימו לב שבאותו יום שמתחיל משפט של מישהו, מייד כל העיתונים כותבים כבר, מייד: אשם, אשם, אשם; מרמזים שחלילה וחס לא יצא זכאי.

יעקב ליצמן: אני חושב שהדבר פסול ביותר, צריך להפסיק עם זה.

יעקב ליצמן: השר אלי ישי בא והציע ועדת חקירה מיוזמתו, הוא לא יפחד; לא יודע מה ועדת חקירה תגיד, אבל לבוא אחר כך – כשכולם, לא רק שמסכימים להקים ועדת חקירה – להגיד הוא אשם והוא לא בסדר, כן חלה בשבת, לא היה שם בשבת, רבותי, מה זה שייך?

יעקב ליצמן: הוא היה מכבה אש בשבת?

יעקב ליצמן: הוא היה ניגש לאש?

יעקב ליצמן: הרי לקראת שבת ידענו פחות או יותר שזה לקראת רגיעה, תחילת הרגיעה.

יעקב ליצמן: אני אומר, זה חלק משטיפת המוח שעושים כאן כדי להרגיע.

יעקב ליצמן: מחפשים את אלי ישי, מחפשים אותו, לדעתי בכלל לא על העניין הזה, בכלל על דברים אחרים שאני לא יודע.

יעקב ליצמן: אני לא אומר מה הנושאים, אני לא יודע בדיוק לאיזה נושאים מכוונים, אבל זה ברור שמכוונים לדברים אחרים, ולכן אני מוחה על זה בתוקף רב.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך על העמידה בלוחות הזמנים.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שי נחמן יעלה ויבוא.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, sorry.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אני?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: טעיתי.

נחמן שי: זבולון, אחריך.

נחמן שי: תמיד אחריך.

זבולון אורלב: לא תמיד.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נחמן שי יהיה אחריך.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, ראשית כול צריך למלא את החובה המוסרית להשתתף באבל המשפחות האבלות ולאחל החלמה לפצועים.

זבולון אורלב: תפקידה של הכנסת הוא בשני מובנים.

זבולון אורלב: דבר ראשון זה לקבוע את הנורמה המחייבת את מדינת ישראל, שצריכה לבוא לידי ביטוי באמצעות חקיקה, והדבר השני כמובן זה לפקח שהרשות המבצעת עושה את תפקידה נאמנה.

זבולון אורלב: בשני הדברים האלה הכנסת לא מילאה את תפקידה.

זבולון אורלב: היא לא חוקקה חוק שמסדיר את מה שאמרו עשרות ועדות ועשרות מומחים, להקים רשות לאומית עצמאית לכבאות; והדבר השני, הפיקוח שלה על הרשות המבצעת גם הוא לא היה אפקטיבי – עובדה, הגענו לאן שהגענו – וגם עכשיו, כשיש הצעת חוק שתבוא ביום רביעי, היא הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, ולא הצעת חוק ממשלתית.

זבולון אורלב: זה לא תעודת כבוד לממשלה, ולכן אני אגב חושב שאין מניעה מלהקים ועדת חקירה ממלכתית, לא כדי לערוף ראשים אלא בעיקר כדי להשיב את אמון האזרחים, לתת תחושה אמיתית שהדברים נבדקים, נחקרים.

זבולון אורלב: וכמי שיזם בכנסת הקודמת שלוש ועדות חקירה ממלכתיות – גם לעניין גוש-קטיף, גם לעניין ניצולי השואה וגם לעניין המים – אני מודיע לכנסת שאני רואה במכשיר זה דבר אפקטיבי מאוד.

זבולון אורלב: במעט הזמן שנשאר לי אני רוצה להציע לממשלה לא רק לדבר גבוהה ולהפגין כוונות טובות – ואני מאמין שיש כוונות טובות ורצון טוב לסייע לאזרחים.

זבולון אורלב: אם יתחילו עכשיו לשלוח כל אזרח לחברת הביטוח שלו, אני בטוח שהרבה מאוד אזרחים ייתקלו בהרבה מאוד בעיות.

זבולון אורלב: אני חושב שנוכח האסון הלאומי – וכך הוא מוגדר – נוכח האסון הלאומי, ראוי שהממשלה היא שתיקח אחריות כלפי האזרחים ותקבל ייפוי כוח מהאזרחים למצות את זכויותיהם מול חברות הביטוח.

זבולון אורלב: אל תיתנו לאזרחים להתמודד מול חברות הביטוח.

זבולון אורלב: חברות הביטוח, יש להן הרבה כוח, הרבה יכולת, הרבה אמצעים, הרבה ידע מול האזרח הקטן.

זבולון אורלב: לממשלה יש גם יכולות.

זבולון אורלב: שהממשלה תתמודד עם חברות הביטוח בייפוי כוח של כל אזרח, והיא זו שתעמוד מול האזרח, היא זו שתיתן את המטרייה, היא זו שתיתן את הפתרונות.

זבולון אורלב: והדבר האחרון – ב-15 שניות שנותרו לי – זה להודיע מראש, אדוני השר, שהממשלה מוותרת מראש על כל האגרות ועל כל ההיטלים שיצטרכו לשלם אזרחים לצורך שיקום בתיהם, לצורך הרכישות שלהם ולצורך החזרת החיים לקדמותם.

זבולון אורלב: כידוע, כל דבר שבמדינה הזאת זז, צריך לשלם עליו מס, אגרה, היטל, כל שם שהוא.

זבולון אורלב: צריך לקבל את שתי ההחלטות האלה: לוותר על כל האגרות ועל כל המסים, ולקחת אחריות ממלכתית, ממשלתית, ולא להפנות את האזרחים לחברות הביטוח.

זבולון אורלב: שהממשלה, היא שתתמודד עם חברות הביטוח.

זבולון אורלב: זאת עצה טובה שקיבלתי מידיד קרוב שהוא נציג מוניציפלי שלנו בהרצלייה, שמו צבי וייס, שאמר לי – שמע, אני אומר לך מניסיון מוניציפלי – –

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק.

זבולון אורלב: – – כל אזרח יצטרך להתמודד מול חברת ביטוח – אז אני מציע לשמוע בעצתו של צבי וייס.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני גם מצטרפת לעצה החשובה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה חשוב מאוד; גורם שיקצר מאוד את הביורוקרטיה ויקל על אותם אנשים שנשארו בלי כלום.

זאב בנימין בגין: כדאי לבדוק.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה לי אתך היום?

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה לי אתך היום, שי?

רוחמה אברהם-בלילא: משי לשי.

רוחמה אברהם-בלילא: שי נחמן עכשיו.

שי חרמש: יש לך הזכות להחליט איזה שי את בוחרת.

נחמן שי: יש דמיון מסוים.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: נחמן שי.

רוחמה אברהם-בלילא: משי אל שי, נחמן בסופו של דבר.

שי חרמש: – – – הוא דוקטור, ואני עוד לא.

שי חרמש: אז – – –

רוחמה אברהם-בלילא: ד"ר נחמן שי, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

נחמן שי: אבל אתה יושב-ראש ועד מנהל של אוניברסיטה.

נחמן שי: חברים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה, אני מתנצלת שוב.

שי חרמש: שמעת, רוחמה?

שי חרמש: ראית איזה מחמאות?

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני אצטרף לכל הדברים שנאמרו לפני ואשלח תנחומים למשפחות האבלות ואיחולי החלמה לפצועים.

נחמן שי: אלה באמת יממות קשות מאוד להם, לכולנו, ואני מקווה שדברים יחזרו בעזרת השם למקומם.

נחמן שי: אני גם רוצה לשלוח דברי עידוד ותודה לכל גורמי הביטחון האזרחיים והצבאיים, במדים ושלא במדים, שהתגייסו כדי להילחם באש.

נחמן שי: רבותי, כל מי שחי בארץ הזאת ידע שהאסון הזה יגיע.

נחמן שי: זו חוכמה קטנה מאוד לומר את זה עכשיו, אבל היו מי שאמרו את זה לפני כן, ידעו על כך, התריעו, ובסופו של דבר, זה באמת התרחש.

נחמן שי: אנחנו בצדק עוסקים במה שהיה ומבקשים להבין, אבל עם זאת אנחנו שוכחים ומתעלמים מכך שעל אותו קיר שהיתה עליו כתובת האש הזאת יש כתובות אחרות, לא פחות חשובות, לא פחות קריטיות, ואנחנו מתעלמים מהן ומחכים במשהו שהוא "תרבות ישראלית" כדי לדעת שזה בסוף יתרחש.

נחמן שי: אני אתן לכם שתי דוגמאות, כי זמני קצר.

נחמן שי: אחת מהן היא שדה התעופה לוד.

נחמן שי: כל הזמן מגיעות ידיעות על כמעט תאונה.

נחמן שי: הארגונים הבין-לאומיים כבר דירגו את שדה התעופה הזה במקום נמוך, נשיא הארגון שלהם היה בארץ ואמר:

נחמן שי: אני מתבייש במה שאני רואה – אבל זה לא משנה דבר, אנחנו ממשיכים בדרכנו, מתקדמים לאט, בסבלנות, עד שחס וחלילה עלול להתרחש דבר-מה.

נחמן שי: כשהוא יתרחש אני מבטיח לכם שמייד יבואו הנה כל מי שצריך ויהיו פה כל המכונות וכל המכשירים, והדבר הזה ישתנה.

נחמן שי: עד שיש אסון אנחנו לא יודעים לפעול במדינת ישראל.

נחמן שי: דבר שני הוא העורף – אני חוזר וסוגר את המעגל.

נחמן שי: העורף הוא חוליה חיונית בהגנה על מדינת ישראל.

נחמן שי: בעבר זלזלו בעורף, אבל אני חושב שלפני 20 שנה למדו שהעורף הוא חלק בלתי נפרד מביטחון המדינה, ובתוך העורף הזה גם נמצא כמובן מערך הכיבוי.

נחמן שי: אז הנה לכם דוגמה אחת שאופיינית לעורף.

נחמן שי: במדינת ישראל יהיו – לכשיהיו – מסכות או ערכות מגן רק ל-60% מהאוכלוסייה, רק ל-60%.

נחמן שי: 40% לא יהיה להם.

נחמן שי: לא יהיה להם, זה הוחלט בממשלה, במשרד האוצר, זאת אומרת, ארבעה מתוך עשרה אנשים אין להם ערכות מגן.

נחמן שי: עכשיו אני אומר את זה פה מעל הדוכן, אני אומר את זה בכל מקום שאני יכול: הלוא ברור שזה לא יהיה וברור שברגע האחרון יחפשו, וברור שברגע האחרון או שימצאו או שלא ימצאו.

נחמן שי: אז הנה לכם המחדל שכתוב על הקיר, שכל אחד יכול לקרוא אותו, כל אחד יכול לדעת: העורף של מדינת ישראל אינו מוגן בפני חומרים ביולוגיים או כימיים.

נחמן שי: לא מוגן.

נחמן שי: ואנחנו לוקחים את זה, יודעים את זה, אומרים את זה, חיים עם זה, עד הרגע שזה יתפוצץ לנו בפנים.

נחמן שי: אז אם יש משהו שצריך ללמוד, זה לטפל בבעיות האלה כשיודעים עליהן, כשאפשר לטפל בהן, לפני שהן מתפוצצות ולפני שהן גורמות לאסון כל כך כבד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, חבר הכנסת נחמן שי.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, מכיוון שו החליטה שבימי החנוכה מליאת הכנסת תעבוד עד השעה 15:00, ולנו אין את הסמכות להאריך, אנחנו נאלצים לסיים את הדיון ברגע זה.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: סיכום הדיון ותשובת הממשלה יהיו במועד אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: ידוע שישנם עוד הרבה מאוד חברי כנסת שנרשמו לדבר, ויש סיכום עם היושב-ראש לגבי הסוגיה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נעצרנו כרגע בחבר הכנסת שי חרמש.

רוחמה אברהם-בלילא: הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשע"א–2010.

נאזם בדר: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, סגן המזכיר.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ל' בכסלו התשע"א, 7 בדצמבר 2010, בשעה 13:00.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיבה זו נעולה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.