ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 185, 2010-12-01 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, רבותי השרים, חבר הכנסת פרץ, היום יום רביעי, כ"ד בכסלו תשע"א, 1 בחודש דצמבר 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים היום מייד בשאילתות הדחופות, והשאילתא הראשונה היא שאילתא שמבקש חבר הכנסת עמיר פרץ לשאול את שר הבריאות.

ראובן ריבלין: אני מבקש משר הבריאות לבוא ולעלות לדוכן, וחבר הכנסת פרץ יקריא את השאלה בשלב ראשון כפי שהיא, ולאחר מכן אנחנו נאפשר לו להרחיב כאשר השר ישיב.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד סגן שר הבריאות, תקופה ארוכה היתה נתונה שדרות תחת מתקפות טילים.

עמיר פרץ: רבים מן התושבים הפכו קורבנות לאותה התקפה ונקלעו למצב של פוסט-טראומה.

עמיר פרץ: הם נזקקו לעזרה נפשית במרפאות בריאות הנפש בשדרות.

עמיר פרץ: כיום מטופלים קלינית כ-3,000 תושבים, והמרפאה קורסת תחת העומס ואינה יכולה לטפל כנדרש בתושבים בלי צוות מטפל.

עמיר פרץ: ברצוני לשאול: 1.

עמיר פרץ: מדוע אין מענה לדרישות המרפאה בתוספת תקן פסיכיאטר ועובד סוציאלי קליני?

עמיר פרץ: 2.

עמיר פרץ: מדוע רוצים לקצץ בעובד סוציאלי נוסף?

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: אחרי התשובה, כמובן, תוכל להוסיף.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת פרץ.

יעקב ליצמן: 1.

יעקב ליצמן: המרפאה בשדרות שייכת לבית-החולים "ברזילי".

יעקב ליצמן: אם וכאשר יש עומסים במרפאה, המטופלים מקבלים סיוע במרפאה לבריאות הנפש של בית-החולים "ברזילי".

יעקב ליצמן: בתוכנית העבודה לשנת 2011 מתוכננת תוספת מימון ל-250 מטופלים חדשים במרפאה.

יעקב ליצמן: תִּקְנון המרפאה נמצא בסמכות בית-החולים "ברזילי".

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: אין כוונה לקצץ בתקן עובד סוציאלי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת פרץ, עכשיו אתה יכול, כמובן, להרחיב דיבור.

עמיר פרץ: אדוני סגן השר, אני מכיר היטב את רגישותך בנושא הזה.

עמיר פרץ: אני גם מודה לך על שהתפנית באופן אישי בתקופות הקשות לפגוש את אותם בעלי מקצוע מהמרפאה יחד אתי, ואין ספק שאכן באותן תקופות עשית כמיטב יכולתך כדי לסייע.

עמיר פרץ: אני לא חושב שהעובדה שבית-החולים "ברזילי" אחראי למרפאות השונות ברחבי האזור שלו, כמי שמחזיק את הסמכות בתחום הפסיכיאטרי, היא דבר מעודד.

עמיר פרץ: הרי אנחנו יודעים יפה מאוד מה הולך בבית-החולים "ברזילי", אנחנו יודעים איזה לחץ עצום יש על אותה מחלקה, על אותו אגף שמטפל בעניין, ואנחנו יודעים עד כמה בית-החולים "ברזילי" לא ערוך לקבל את אותם מקרים פרטניים.

עמיר פרץ: לעתים אדם נזקק לטיפול ראשוני, לשעה אחת, למפגש קצר.

עמיר פרץ: מדוע הוא צריך לעבור את כל אותו תהליך?

עמיר פרץ: ואתה רוצה עכשיו שהוא ייסע, בגלל עודף עומס, לבית-החולים "ברזילי"?

עמיר פרץ: רק לחשוב על זה אתה נכנס לפוסט-טראומה, אני אומר לך.

עמיר פרץ: רק לחשוב על זה שאתה, בגלל מפגש כזה או אחר עם אותו מטפל, שיחזיר אותך לאיזה תהליך, שירגיע אותך.

עמיר פרץ: אתה רוצה שעכשיו תתחיל זרימה חדשה מאותן מרפאות לבית-החולים?

עמיר פרץ: נראה לי ההיפך, שאתה צריך לעשות הכול כדי שהטיפול יהיה טיפול במסגרות המקומיות.

עמיר פרץ: אני חושב שזה נותן תחושה אחרת.

עמיר פרץ: יש הבדל אם רואים אותך במסדרון בבית-החולים בדרך למרפאה פסיכיאטרית או למחלקה פסיכיאטרית או שאתה במרפאה המקומית.

עמיר פרץ: גם ההגדרה והקטלוג שלך הוא שונה כבן-אדם.

עמיר פרץ: ולכן, אני חושב שבמקרה הזה לא צריך, מפני שרעמי הטילים נדמו במעט, לשנות מדיניות.

עמיר פרץ: להיפך, צריך לנצל את התקופה הזאת, כי זאת התקופה שבה ניתן לתת לאותם תושבים טיפול ראוי.

עמיר פרץ: תודה.

ראובן ריבלין: הדבר הזה, מה שאתה מדבר עליו, חבר הכנסת עמיר פרץ, ראש העיר של שדרות לשעבר, שר הביטחון, מצריך היערכות חדשה לחלוטין.

עמיר פרץ: לא, רק תוספת תקנים, לא יותר מזה.

ראובן ריבלין: אם אומר השר, שר הבריאות, שהדבר נתון בידיו של בית-החולים, זאת אומרת, יש לו מערכת – – –

יעקב ליצמן: אני אתן תשובה.

עמיר פרץ: לא, הוא אומר משהו אחר, אדוני היושב-ראש.

עמיר פרץ: הוא אומר שאם יש עומס רב מדי, המרפאה יכולה להפנות את העומס, לנקז אותו לשם.

עמיר פרץ: אני חושב להיפך – צריך להגדיל את התקנים המקומיים ולצמצם את העומס, ולא לתת שיהיה תהליך מהסוג הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, חבר הכנסת פרץ.

יעקב ליצמן: קודם כול, חבר הכנסת פרץ, אתה צודק.

יעקב ליצמן: לפני שנמשיך, לעצם הטענה אתה צודק.

יעקב ליצמן: אבל – שני דברים: א.

יעקב ליצמן: הנוהל הזה קיים כבר הרבה שנים; ב.

יעקב ליצמן: אמרתי לך בתשובה הראשונית שאנחנו הולכים להוסיף מימון ל-250 נוספים בשנת 2011.

עמיר פרץ: 250 מה?

יעקב ליצמן: מקום לעוד מטופלים, בתוך התקציב לשדרות.

יעקב ליצמן: ג.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד – באחד הביקורים הקרובים שלי בדרום אני אבוא ואפתיע ואני אכנס לשם.

יעקב ליצמן: אני אראה את זה במו-עיני, ונדבר אחר כך.

עמיר פרץ: אני אשמח לשמור על הסודיות ולהתלוות אליך.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

יעקב ליצמן: אני מאמין שאף אחד מהאומה לא שמע שאני הולך, אבל באחד מהביקורים שלי באזור הדרום אני אקפוץ.

ראובן ריבלין: הסודיות היא נגד הכפופים לו, לא נגד – – –

יעקב ליצמן: מה זה משנה, חבר הכנסת פרץ, אם אני מגלה את זה כאן או מגלים את זה – איך זה, "היקליס", "ליקליס"?

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: מה זה משנה מי מגלה?

יעקב ליצמן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מעריכים שהשר לביטחון פנים, בכל פעם שהכנסת מבקשת למצות את הפיקוח שלה, גם בשאלות שאינן מתאימות ואינן נוחות, הוא בא ועונה.

ראובן ריבלין: אבל בימים קשים כמו אלה שהוא עובר היום והמשטרה כולה, הוא בא והתייצב.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השר לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: אנחנו לא רוצים לדעת מי יהיה המפכ"ל, אנחנו כל כך סומכים עליך.

ראובן ריבלין: השר ישיב על שאילתא דחופה של חבר הכנסת, ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת וקנין, שבה אנחנו מבקשים לדעת על זיוף שמן זית לקראת חנוכה.

ראובן ריבלין: גם הבוקר, דרך אגב, זה עלה לכותרות ברדיו, במגזינים שונים.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להקריא.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, פורסם כי השוק מוצף בשמן זית מזויף עם תוויות הכשר מזויפות.

יצחק וקנין: הדבר נעשה כל שנה לקראת חנוכה כשרוכשים שמן להדלקת נרות.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם התופעה ידועה?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: אם כן – האם בעבר נתפסו מפיצי שמן מזויף בהכשר מזויף?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: מה ייעשה למניעת הצפת השוק בשמן מזויף?

ראובן ריבלין: קודם צריך לקבוע שהשמן מזויף.

ראובן ריבלין: אם אכן יש שמן מזויף, באה הצפת השוק.

ניצן הורוביץ: זו שאילתא לחנוכה.

ניצן הורוביץ: זה לחנוכה, זה היום.

עמיר פרץ: – – – שמן מהול.

עמיר פרץ: השמן מהול.

ראובן ריבלין: השאילתא נבחרה, בין השאר, בגלל חנוכה.

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור לכבוד השר לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חג שמח לכולם.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחק וקנין שואל על פרסומים על זיוף של שמן זית.

יצחק אהרונוביץ': 1.

יצחק אהרונוביץ': מבירור הפרטים עולה כי תופעה זו ידועה, ולקראת חג החנוכה ניכרת התרבותה.

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל פועלת בצורה נחרצת כנגד התופעה.

יצחק אהרונוביץ': בחודש אוקטובר האחרון נחשפה במושב שתולים מעבדה גדולה לזיוף בקבוקי שמן.

יצחק אהרונוביץ': במקום נתפסו בקבוקים של חברת "עץ הזית", הממולאים בשמן סויה, בעוד שעל הבקבוקים היו מדבקות עם כיתוב "שמן זית".

יצחק אהרונוביץ': במהלך החקירה נעצרו שני חשודים.

יצחק אהרונוביץ': התיק אמור לעבור לפרקליטות להכנת כתב אישום.

יצחק אהרונוביץ': בשבוע האחרון נחשפה במושב חדיד מעבדה גדולה ביותר לזיוף בקבוקי שמן.

יצחק אהרונוביץ': במקום נתפסו אלפי בקבוקים עם מדבקות "שמן זית כתית" של חברות "קבוצת יבנה" ו"עץ הזית", בעוד שהבקבוקים הכילו שמן צמחי מעורבב בחומרים של טעם ושל ריח.

יצחק אהרונוביץ': במהלך החקירה נעצרו ארבעה חשודים והחקירה נמשכת.

יצחק אהרונוביץ': משטרת ישראל תמשיך לפעול בנחישות כנגד התופעה באמצעות מרב הכלים העומדים לרשותה, וזאת בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות ומשרד החקלאות, העוסקים גם הם במלאכה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

ראובן ריבלין: אתה יכול לשאול שאלה נוספת, אבל לפני כן אני רוצה לשאול.

ראובן ריבלין: כבוד השר, יש מועצת הזית – גם את השואל אני שואל – ועל הבקבוקים שאני מכניס לביתי אני כל כך בטוח, שכן יש החותמת הנוספת – – –

יעקב ליצמן: גם את זה הם מזייפים.

ראובן ריבלין: אז השאלה שלי היא אם זה גם – אני לא בטוח שאדוני – – –

יצחק אהרונוביץ': אמרתי, אמרתי.

ראובן ריבלין: עם מדבקה של מועצת הזית?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע על המדבקה של מועצת הזית.

קריאה: יש "עץ הזית" ומועצת הזית.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תופעה זו מוכרת מאוד לא רק בתחום הזה של שמן זית.

יצחק וקנין: אני חושב שבהרבה דברים יש זיופים חוזרים ונשנים.

יצחק וקנין: לדעתי הענישה בדבר הזה היא מאוד מאוד מקלה.

יצחק וקנין: אני חושב שמישהו צריך לעשות סדר, מכיוון שהיום אין כמעט בקבוק שמן – אני לא מדבר על חברות כמו "עץ הזית" או "תנובה" או חברות אחרות שבאמת מפיקות שמן זית כתית – לצערי הרב אני יודע בבירור, כחקלאי, שמערבבים שמן סויה בשמן זית.

יצחק וקנין: יש כאלה שכן כותבים על הבקבוק "מעורב עם שמן סויה", אבל יש כאלה, רובם הגדול לא כותבים את זה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת וקנין, מאחר שגם אני מושבניק, שכן שלך, גם אני מכיר את "עץ הזית" ובכלל בגליל.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שכל נושא הזיופים מטופל כרגע במשנה זהירות וכמובן מקבל טיפול הרבה יותר נקודתי לגבי תופעת הזיוף.

יצחק אהרונוביץ': לגבי רמת הענישה, שר המשפטים יעלה לפה ויבוא וייתן לך בדיוק מה בתי-המשפט – אני לא יכול לעזור.

ראובן ריבלין: לא, לא, ודאי שהענישה היא גם חלקך.

ראובן ריבלין: תוציא חוק.

ראובן ריבלין: הרי התחילו לראות שעונשי מינימום לא עוזרים.

ראובן ריבלין: אני גם נגד עונשי מינימום.

ראובן ריבלין: אני בעד ענישה מתאימה והולמת.

ראובן ריבלין: עם זה, המשטרה, ברגע שהיא נותנת את דעתה והיא תופסת, זו כבר ההרתעה הכי גדולה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר לביטחון פנים.

ראובן ריבלין: באמת, הציבור, היזהרו.

ראובן ריבלין: תבדקו ותראו שלא מוכרים לכם במקום שמן לוקשים, כי אנחנו רוצים שמן ולא לוקשים.

ראובן ריבלין: השר הרצוג אינו נוכח, עדיין לא הגיע.

ראובן ריבלין: אני מציע כך: הואיל והסעיף הבא, לאחר חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – את יכולה לשאול את השאילתא, אבל לא יהיה מי שיענה, ייתכן שהשר חשב שאנחנו נסיים את השאילתות.

ראובן ריבלין: אנחנו בחרנו שאילתות מיוחדות כדי שנוכל לסיים אותן ברבע שעה.

ראובן ריבלין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: האם היא צריכה הצבעה?

ראובן ריבלין: לא צריכה.

ראובן ריבלין: אני אשאל את חבר הכנסת אלכס מילר – ברגע שהשר יבוא, כמובן את תשאלי את השאלה; חבר הכנסת אלכס מילר, אני יכול מייד לאחר מכן לעבור לחקיקה שלך.

ראובן ריבלין: אם אתה מסכים, אני אעבור לנושא שלך.

אלכס מילר: מה עם השר?

ראובן ריבלין: השר?

ראובן ריבלין: אם השר לא יהיה פה – סדר-היום הוא סדר-יום שבו כאשר סעיף אחד נופל, בא הסעיף הבא.

ראובן ריבלין: אני לא אכשיל אותך – אם אתה רוצה להעלות את ההצעה ושר לא ישיב, אנחנו נצביע מייד.

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: הנה, השר נמצא.

ראובן ריבלין: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, להלן כמה הודעות מטעם ועדת הכנסת, שאינן מחייבות הצבעה.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי הוועדה המיוחדת לזכויות הילד תדון בהצעות לסדר-היום בנושאים האלה: 1.

): התגברות האלימות ומעשי הרצח במשפחה, הצעות חברי הכנסת ציפי חוטובלי, אורלי לוי אבקסיס, מרינה סולודקין, נסים זאב, מנחם אליעזר מוזס, דניאל בן-סימון ומיכאל בן-ארי; 2.

): נתונים על הפשיעה בקרב בני-הנוער – הצעות חברי הכנסת עפו אגבאריה, סעיד נפאע, אורלי לוי אבקסיס, יעקב כץ וזבולון אורלב.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 25), התשע"א–2010, מס' מ/541, תידון בוועדה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

): הוועדה תהיה בת עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת הכלכלה – חברי הכנסת אופיר אקוניס, אמנון כהן, רוברט אילטוב, מנחם אליעזר מוזס ונחמן שי.

): מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט – חברי הכנסת אלכס מילר, מסעוד גנאים, רונית תירוש, עינת וילף ודני דנון.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

): הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 100) (רשיון מפעיל וכרטיס חכם), התשע"א–2010, מ/541, תידון בוועדה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת הכנסת.

): הוועדה תהיה בת שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת הכלכלה – חברי הכנסת אופיר אקוניס, מנחם אליעזר מוזס, חמד עמאר ונחמן שי.

): מטעם ועדת הכנסת – חברי הכנסת יריב לוין, אחמד טיבי, עינת וילף ונסים זאב.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד שר הרווחה, השר יצחק הרצוג, הידוע לכולם כבוז'י, להשיב על שאילתא דחופה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס בעניין: 500 ילדים בסיכון שוהים בביתם חרף צווי בתי-המשפט.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שציינת, 500 ילדים בסיכון – – –

ראובן ריבלין: נא לקרוא קודם את השאילתא ואחר כך.

אורלי לוי אבקסיס: כפי שפורסם ב"הארץ", הדבר נגרם בשל ביטול מכסת המקומות המתוקצבים על-ידי המדינה והמרתה בטיפול הניתן בקהילה על-ידי משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: רצוני לשאול: מה הם סוגי המכסות החסרים ומה עושה הממשלה על מנת לפתור את מצוקת הילדים?

יצחק הרצוג: תודה רבה לך ותודה על מחויבותך לנושא.

יצחק הרצוג: כפי שגם פירטתי אתמול בדיון אחר, עם פתיחת שנת הלימודים, לפני כחודשיים, הגיעו לשירות ילד ונוער במשרדי עשרות ומאות פניות חדשות להשמה חוץ-ביתית, חלקן מתוך צווים של בית-משפט, לא כפי שנאמר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ראובן ריבלין: עוד מעט.

יצחק הרצוג: לא כולם, לא כולם.

יצחק הרצוג: בהתחשב בעובדה שלמשרדנו מאושרות 10,500 מכסות להשמה חוץ-ביתית, נוצר קושי זמני ביכולת לקלוט ילדים נוספים באופן מיידי.

יצחק הרצוג: גם הסברתי שלדעתנו מדובר בתהליך שנובע דווקא מהתהליכים החיוביים שאנחנו מובילים, דהיינו לאחר שאנחנו משקיעים מאות מיליוני שקלים תוספתיים בתוכניות לילדים ונוער, במיוחד בתוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, כאשר בתוך התוכנית הזאת מובנה תהליך של מיפוי ואבחון, אני חושב שהזזנו ופגענו בעצבים מאוד מאוד רדומים ועוררנו אותם, ולפתע פתאום המערכת הפכה להיות דינמית וגילינו עוד ילדים.

יצחק הרצוג: המערכת, לקראת פתיחת שנת הלימודים, גילתה ועלתה על עוד ילדים.

יצחק הרצוג: היה לה כסף לאבחן, יש לה יכולת לאתר, ולכן נוצרה מצוקה זמנית בשלושת החודשים האחרונים.

יצחק הרצוג: כדי לענות על הצרכים באופן מהיר ויעיל וכדי לספק חלופות ראויות, נערך, בשיתוף עם מכון ברוקדייל, מיפוי של הילדים הממתינים, מצבם ונסיבות הפנייתם להשמה חוץ-ביתית.

יצחק הרצוג: זו היתה גם דרישה של משרד האוצר.

יצחק הרצוג: הוא אמר לנו: תראו, אתם משקיעים כל כך הרבה כסף בילדים ונוער בסיכון, כל המערכת, מה קרה פתאום?

יצחק הרצוג: עשינו עבודת מיפוי מאוד רצינית עם מכון ברוקדייל, שאנחנו שותפים בו, ובמקביל לכך היתה הפנייה לאוצר.

יצחק הרצוג: אני שמח שבשבוע שעבר סוכם עם האוצר מתווה לתוספת 350 מכסות.

יצחק הרצוג: שלשום כבר נחתם בינינו לבין משרד האוצר האישור לתוספת – 350 מכסות חוץ-ביתיות לילדים ונוער בסיכון.

יצחק הרצוג: על-פי הערכה של כל הגורמים האמונים על המערכת, כמות זו אמורה להספיק לכסות את כל הדרישות שנוצרו.

יצחק הרצוג: כמובן שהנחינו את שירות ילד ונוער לפעול על-פי סדר עדיפויות, בדחיפות, כדי לשלב ולשבץ את הילדים הללו בפנימיות ובמוסדות הרלוונטיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שציין כבוד השר, המון כספים מופנים לטיפול בקהילה ולאיתור של הילדים בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמו שאמרת, באמת גיליתם ילדים – אנחנו מדברים על ילדי הקצה, באמת בסיכון הרב ביותר – ואותם בית-המשפט החליט, לפי מסכת הראיות, שעובדים סוציאליים – לא נגיד "פקידי סעד" – הביאו בפניו, ולפי מסכת העובדות הוא החליט שלא טוב להם בבית, עדיף שלא יהיו בבית וראוי שימצאו להם סידור חוץ-ביתי.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שבשנה הבאה נהיה בדיוק באותה סיטואציה ונגלה ילדים חדשים שגם להם נצטרך לתת מענה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת את כבוד השר: על שולחן ועדת השרים לענייני חקיקה מונחת הצעת חוק שלי, שהיא בעצם פרי יוזמתו של חבר הכנסת לשעבר רן כהן, שאומרת שמי שהחליטה הוועדה, באישור בית-המשפט, שהבית איננו מקום ראוי בעבורו, צריך וראוי שהמדינה תמצא לו את המקום.

אורלי לוי אבקסיס: האם לא כדאי לחוקק את זה בחוק, שנדע שהילדים האלה לא נופלים בין הכיסאות?

אורלי לוי אבקסיס: כי עובדה היא שזה לא רק בשלושת החודשים האחרונים.

אורלי לוי אבקסיס: גם לפי הדוחות של מבקר המדינה הוא מצא שם מעבר ל-500 ילדים כאלה, שצריכים וראויים ובית-המשפט קבע, ועדיין אין מספיק מכסות בשבילם.

יצחק הרצוג: דוח מבקר המדינה עסק בתקופה של שנים אחורה, לא בתקופה האחרונה.

יצחק הרצוג: מבחינת הצורך במכסות, לא היה צורך אמיתי במכסות נוספות עד העלייה הדרמטית של החודשים האחרונים.

יצחק הרצוג: יתירה מכך, לכשיעבור תקציב 2011–2012 – יש תוספות מאוד משמעותיות לטיפול בילדים ונוער בסיכון, לרבות התגבור שאנחנו נותנים ללשכות הרווחה, שיהיה כפול מהתגבור של השנה, ועוסק בילדים ונוער בסיכון.

יצחק הרצוג: בראיית עולמנו, בהשקפת עולמנו, החלום הוא להשאיר ילדים בקהילה ובבית.

יצחק הרצוג: ברגע שאת מכניסה לחוק תמריץ שבו אוטומטית כל ילד עובר לפנימייה – אתה מוצא את עצמך במצב שהיד קלה על ההדק, וזה יהיה מין תמריץ שלילי להשארת הילד בקהילה, עם הפנים לקהילה.

יצחק הרצוג: לכן אנחנו בשלב הזה סבורים שההסדרים האלה הם לעתים יותר גמישים ויותר טובים מאשר כל חוק.

יצחק הרצוג: עסקנו המון המון בסוגיות של החוק הזה, ויש בו פנים לכאן ולכאן גם ברמה המקצועית.

יצחק הרצוג: תרצי שנקיים עליו דיון לאחר שיעבור התקציב – אנחנו נשמח לעשות את זה.

ראובן ריבלין: אני לא הבנתי.

ראובן ריבלין: אדוני אמר שלא היו חסרים, שרק לאחרונה – – –

יצחק הרצוג: כן, נכון, כי בעצם – – –

ראובן ריבלין: התופעה לא היתה קיימת קודם?

יצחק הרצוג: היא קיימת כל הזמן – –

אורלי לוי אבקסיס: מבקר המדינה נתן דעתו על כך.

יצחק הרצוג: – – הרי יש לך ילדים שמוצאים בצווים של בתי-משפט כל הזמן.

ראובן ריבלין: זה לא דו-שיח, חברת הכנסת אורלי לוי.

ראובן ריבלין: היום את חלק מהנשיאות, את צריכה להבין שאנחנו לא יכולים, אלא אם כן השר מסכים.

יצחק הרצוג: הילדים מוצאים לעתים לתקופות קצרות.

יצחק הרצוג: הצו, יכול להיות שהוא אומר: תוציא את הילד לחודשיים, שיעבור רגיעה.

ראובן ריבלין: עד יעבור זעם.

יצחק הרצוג: ואז ההורים באים ויש תוכנית טיפול, ובונים טיפול למשפחה.

יצחק הרצוג: זה לא שאין לחצים, אבל הם היו סבירים.

יצחק הרצוג: בחודשים האחרונים, לקראת שנת הלימודים, היתה עלייה משמעותית מאוד של כ-500 ילדים, דרך בתי-משפט ולא דרך בתי-משפט.

יצחק הרצוג: כשאתה בודק לעומק – דרך אגב, יש הרבה ילדים ממזרח-ירושלים, זו עוד תופעה שאני כבר מתריע עליה לא מעט – אתה מגלה בפועל שבמיפוי שנעשה – למשל, אני אתן לך דוגמה, כבוד היושב-ראש, ותודה שאתה מתעניין.

יצחק הרצוג: עשינו מיפוי ל-150,000 ילדים, ילדות, נערים ונערות במסגרת התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.

יצחק הרצוג: המיפוי הזה הוא מרתק.

יצחק הרצוג: הוא מגלה ש-65% מהבעיות זה כמובן יחסי הורים–ילדים בכל מיני פרמטרים, כלומר יש בעיה להורים היום בקשר עם הילדים, וההיפך.

יצחק הרצוג: ובתוך ה-150,000 גילינו עוד 7,000 ילדים שלא היו ידועים בכלל למערכת הרווחה.

יצחק הרצוג: כלומר, ברגע שאתה עובד יותר, יש לך יותר משאבים, אתה יותר ממוקד, אתה גם מגלה יותר ויותר מקרים לפתרון.

יצחק הרצוג: ולכן בשלב הזה, עד שנלמד את התופעה לעומק עם גורמים כמו מכון ברוקדייל, המכסות שכרגע יש לנו הן מכסות שפותרות לנו את הבעיה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הערה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הערה.

אורלי לוי אבקסיס: המכסות פותרות את הבעיה נכון להיום, לא נכון למחר.

אורלי לוי אבקסיס: גם מכון ברוקדייל מותח ביקורת על תוכנית מעטפת, שזה באמת נוער הקצה, שאומרת שמשפחה שאין בה מוטיבציה לא יכולה להצליח בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: לא תמצא בן-אדם שיותר ממני חסיד של טיפול בקהילה, אבל יש משפחות – ואמר את זה בית-המשפט – שבכל יום שנשארים בתוך המשפחה יש סכנה לחיים.

אורלי לוי אבקסיס: להם צריך למצוא פתרון מיידי.

יצחק הרצוג: בסדר, ולכן נטען שייתנו מכסות, בדיוק למקרים האלה.

ראובן ריבלין: הואיל ועכשיו – אנחנו פשוט היינו צריכים להזעיק את המבקשים ואת כבוד ראש הממשלה, שחיכה כל הזמן בחדרו – בבקשה, כבוד השר.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא, והוא דרישה לקיים דיון בהשתתפות ראש הממשלה בעקבות חתימותיהם של 40 חברי הכנסת, שאותו זימנו 40 חברי הכנסת, בכותרת: בין קיפאון להקפאה – ממשלת נתניהו מזגזגת בין נאום בר-אילן לנאום ליברמן בעצרת האו"ם.

ראובן ריבלין: תנמק את הבקשה חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

שלמה מולה: דליה.

שלמה מולה: דליה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, האם אדוני מבקש הפסקה?

ראובן ריבלין: אני אשאל את ראש הממשלה.

רוני בר-און: אני שמח שהכנסת מקפידה על לוחות הזמנים.

רוני בר-און: זה באמת אירוע מכונן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, כשאתה לא נמצא אנחנו מקפידים על לוחות הזמנים.

ראובן ריבלין: גם על הסדר.

רוני בר-און: אירוע מכונן.

רוני בר-און: עד עכשיו חיכינו לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: גם על הסדר.

ראובן ריבלין: גם על הסדר אנחנו מקפידים כשאתה לא נמצא.

רוני בר-און: אירוע מכונן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת איציק, אנחנו ביקשנו – – –

רוני בר-און: אירוע מכונן.

רוני בר-און: אני חושב שבכינוס הבא של האיגוד הבין-הפרלמנטרי צריך להודיע שגם במדינת ישראל יש – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, שולחן הממשלה ריק.

ראובן ריבלין: השר ארדן נמצא פה, גברתי.

דליה איציק: השר ארדן.

דליה איציק: השולחן מלא.

ראובן ריבלין: השר אהרונוביץ נמצא פה.

ראובן ריבלין: השר פלד נמצא פה.

רוני בר-און: לא כל ה-30, תעשי לי טובה.

רוני בר-און: לא כל ה-30.

אלכס מילר: השר ברוורמן נמצא פה.

ראובן ריבלין: השר ברוורמן, שהיה פה עוד לפני כולם.

נחמן שי: אנחנו פה.

דליה איציק: לפני הכול, אדוני ראש הממשלה, השר – – –

רוני בר-און: זה שקוף, נו.

דליה איציק: זה תמיד ככה – אדוני ראש הממשלה, אני פונה אליך.

רוני בר-און: איש בורח מבשורה.

רוני בר-און: גרוסמן.

דליה איציק: לפני הכול, וללא ציניות, אני רוצה לברך אותך, אדוני ראש הממשלה, על מינוי ראש חדש למוסד.

דליה איציק: אחרי שנה וחצי קרה הבלתי-ייאמן והבלתי-צפוי: ראש ממשלת ישראל קיבל החלטה.

דליה איציק: ממש החלטה, החלטה ממש, ואני חייבת לומר – אפילו טובה.

דליה איציק: לא ועדה, לא ספינים, לא זיגזגים.

דליה איציק: החלטה.

דליה איציק: כמו שאומרים, קבצנים לא יכולים להיות בררנים, ואני בהחלט משבחת אותך על ההחלטה הזאת.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, מאוד רציתי לדבר אתך על הנושא המדיני.

דליה איציק: חשבתי וחשבתי, ואין לי על מה.

דליה איציק: מאוד רציתי לשבח את הממשלה, גם לבקר אותה, אבל אי-אפשר.

דליה איציק: ומאוד רציתי לדבר על הסיכויים והסיכונים בתהליך המדיני, אבל אין חומר.

דליה איציק: וגם רציתי להתפלמס אתך מה כדאי, מה עשו, מה צריך לעשות, אבל אין על מה.

דליה איציק: בעצם, כשאני חושבת על זה, אתה ראש הזרוע המבצעת של ממשלה שלא מבצעת כלום, אבל כלום.

דליה איציק: אתמול בערב ישבתי וניסיתי לחפש רשימת אינוונטר.

דליה איציק: בטח אתה תעלה אחר כך ותספר לנו על ההישגים, אני אשמח מאוד.

נסים זאב: זה ההישג הכי גדול, שלא מחליטים.

דליה איציק: מצפים ממך – תודה, אתה ראש ממשלה – להתוות דרך, לסרטט עתיד, לפרוס חזון.

דליה איציק: אתה אמור להוביל, אבל אני מתרשמת שאין לך מושג קלוש, ואני גם לא בטוחה שאתה יודע לאן זה הולך.

דליה איציק: ההתרשמות שלי – שאתה אובד עצות, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אני גם חייבת להגיד לך שאני מתרשמת שאתה אובד דרך.

דליה איציק: אני כל כך רציתי לעזור לך, ואני בטוחה שגם החברים שלי באופוזיציה רצו לעזור לך.

דליה איציק: גם אמרתי לך אין-ספור פעמים שלמרות – השר לביטחון פנים, השר לביטחון פנים.

דליה איציק: השר לביטחון פנים, זה לא הוגן מה שאתה עושה, כי זה כלי שמביאים את ראש הממשלה, וראש הממשלה – זה הכלי היחיד, והוא כלי דווקני שראש הממשלה חייב לשבת בו.

בנימין נתניהו: יש לי חלוקת קשב.

דליה איציק: כן, שמתי לב, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אמרתי לך אין-ספור פעמים שאף שאנחנו אופוזיציה, ההצלחה שלך היא הצלחה שלנו והיא הצלחת המדינה, וכשאנחנו מייצגים את ישראל בחוץ-לארץ, אדוני ראש הממשלה – אתה גם יודע את זה כי אומרים לך את זה – אחרי הנאומים שלנו באים ושואלים אותנו אם אנחנו חברים בממשלה, עד כדי כך.

דליה איציק: כל כך מתאמצים להיות ממלכתיים והוגנים, וזה בניגוד אליך, כי עכשיו מתברר שתקפת את הממשלה הקודמת לא מעט פעמים תוך כדי לחימה.

דליה איציק: אבל אתה עסוק בדבר – – –

קריאה: – – –

דליה איציק: זה מה שאני ראיתי במסמכים.

דליה איציק: תכחיש את זה.

דליה איציק: אבל אתה עסוק בדבר יחיד, אדוני ראש הממשלה, וההתרשמות שלי – אני חייבת לומר לך את זה בצער: שרידות.

דליה איציק: עוד יום במשרד, עוד משבר שתמרנת עצמך סביבו.

דליה איציק: ואני רוצה להגיד לך בצער: בעצם, אתה נוכח-נפקד בממשלה שלך.

דליה איציק: אני גם רוצה לומר שאני מאמינה שביסודך אתה רואה את המציאות ומבין אותה, אבל פעם אחר פעם, בקביעות שהופכת להיות מסוכנת, איכשהו פתאום אתה נעלם.

דליה איציק: אתה מפנה את הגב למציאות, חי מעיתון בוקר לחדשות לילה, מתקיים באיזה מרחב צר ואפלולי שבין משבר למשבר, ושוב נעלם.

דליה איציק: עסוק בחילוץ עצמי מאיזה מהמורה, מאיזה בור, מאיזה עימות שאתה בעצמך יצרת.

דליה איציק: אתה ראש ממשלה נעלם, כשאתה חושב על זה.

דליה איציק: אתה ודאי חושב, אדוני ראש הממשלה: איכשהו, נשאיר את המצב הקיים.

דליה איציק: סטטוס-קוו טוב לישראל.

דליה איציק: אין תמריץ להתקדם, אין מחיר לשלם, ותמיד אפשר להאשים את הפלסטינים, את האמריקנים ואת אירן, ואת הממשלה הקודמת ואת מי לא.

דליה איציק: כולם אשמים.

דליה איציק: אבל את האינטרסים הבסיסיים של מדינת ישראל, אלו שלי ולך ולאופוזיציה אין מחלוקת עליהם, אתה מפקיר.

דליה איציק: שמעתי, אדוני ראש הממשלה, שהאמריקנים אומרים שנורא קשה לגבש פרופיל פסיכולוגי פוליטי שלך.

דליה איציק: אז במידה מסוימת שמחתי, כי אמרתי לעצמי: נו, זה לא רק לך קורה, זה קורה גם לאמריקנים.

דליה איציק: אבל אתה יודע מה?

דליה איציק: במחשבה שנייה, אנחנו כן מכירים אותך.

דליה איציק: אתה אותו בנימין נתניהו של הקדנציה הראשונה, לא יעזור.

דליה איציק: לא נעים לי להגיד, אבל אתה בדרך לסיום קדנציה דומה, בדיוק כמו בסיבוב הקודם.

דליה איציק: אני עוד אזכיר לך את זה.

דליה איציק: את כולם, אדוני, אולי תצליח לנכר, להרחיק, מבלי שתזקוף הישג אחד.

דליה איציק: בעצם יש הישג אחד – משאל עם, על דברים שכל עוד אתה ראש הממשלה הם בלאו הכי לא רלוונטיים.

דליה איציק: ויש המע"מ על הפירות, וכן, שכחתי, גם המרפסת.

דליה איציק: אז מילא שאין תהליך מדיני, אבל למה אתה מבלבל את כולם?

דליה איציק: למה הנזק שנגרם לישראל?

דליה איציק: פעם אתה ימין, פעם אתה שמאל, פעם אתה סרבן, פעם אתה מחלק את ירושלים כמו שאף ראש ממשלה לא חילק אותה.

דליה איציק: היום אפשר לומר בלב שלם: נתניהו מחלק את ירושלים.

דליה איציק: עכשיו תראה איך ההיסטוריה מלאת חוש הומור – אתה זוכר את "פרס יחלק את ירושלים"?

דליה איציק: אתה זוכר את הרעש של הזכוכית המתנפצת?

דליה איציק: עכשיו זו הזכוכית שלך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: תאר לעצמך שציפי לבני היתה עושה את זה, מה היית אומר?

דליה איציק: אפילו פוליטית אני מתקשה להבין את ההתנהגות שלך.

דליה איציק: לפחות, אתה יודע מה?

דליה איציק: תרוויח פוליטית ציבור אחד.

דליה איציק: תרוויח את הימין, תרוויח את המרכז, תרוויח את השמאל.

דליה איציק: אולי זה באמת מסביר את הירידה התלולה שלך בסקרים.

דליה איציק: לא רציתי לתקוף אותך בנושא המדיני, כי הרי ההחלטות שניצבות בפניך – אלוהים אדירים, כמה הן קשות, כמה הן קורעות עם וקורעות לב.

דליה איציק: אבל אחרי שכבר חילקת את ירושלים, לפחות תדרוש דיבידנדים מהעולם – מהאמריקנים, מהאירופים, מהקהילה הבין-לאומית.

דליה איציק: אבל ההתנהלות שלך, אלוהים אדירים.

דליה איציק: ההתנהלות שלך.

דליה איציק: איזו התנהלות זו?

דליה איציק: איך, איך אף אחד לא מסביר לאן זה הולך?

דליה איציק: ואף אחד, גם בבית הזה, לא מצליח להגדיר את המדינית שלך.

דליה איציק: ממשלת מה אתה?

דליה איציק: ממשלת מה – ימין?

דליה איציק: שמאל?

דליה איציק: מרכז?

דליה איציק: מה, מה?

דליה איציק: ממשלת סתם, פשוט סתם.

דליה איציק: סתם ממשלה של סתם.

דליה איציק: שום הישג בשום תחום.

דליה איציק: ואתה יודע מה, אדוני ראש הממשלה?

דליה איציק: אני רוצה להגיד לך משהו על שר החוץ שלך.

דליה איציק: שר החוץ שבחרת למנות אותו – אני לא מסכימה לשום מלה שלו בנושא המדיני, אבל לפחות אצלו מלה זו מלה.

דליה איציק: לא מסכימה אתו, אבל אתה לפחות מבין לאן הוא לוקח אותך.

דליה איציק: עכשיו, אני בטוחה שאתה בטוח שאתה מסדר את כולם.

דליה איציק: אז תראה מה יהיה הסוף, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: כדאי לך.

דליה איציק: אומרים שיש לי בטן טובה.

דליה איציק: זה יהיה בדיוק כמו בקדנציה הראשונה שלך.

דליה איציק: בסוף – כולם יסדרו אותך.

דליה איציק: ראיתי אותך, אדוני ראש הממשלה קורן מאושר ביומיים האחרונים ועוקב אחרי החשיפה הסיטונית של המברקים האמריקניים ב"ויקיליקס".

דליה איציק: אמרת שהנה מתברר שהעולם לומד להבין את הסכנה האירנית.

דליה איציק: הנה, אפילו הערבים חוששים מאירן גרעינית.

דליה איציק: אז בוא נעשה קצת סדר.

דליה איציק: אדוני השר לביטחון פנים, אני יודעת שראש הממשלה מבקש ממך להישאר שם בכוונה, וזה לא נאה.

דליה איציק: אני אעשה לך את אותו הדבר.

דליה איציק: אני מכירה את ההצגות האלה, הרי גם אני – אז בוא נעשה קצת סדר בדברים.

דליה איציק: העובדה שסעודיה, בחריין וכוויית וקטאר תומכות בפעולה צבאית נגד אירן היא לא חדשה לנו.

דליה איציק: גם אתה יודע את זה, אתה יודע את זה מהאמריקנים, אתה יודע את זה ממגעים בלתי רשמיים עם אותן מדינות.

דליה איציק: עכשיו, אתה אומר שהעולם יבין טוב יותר את הסכנה האירנית.

דליה איציק: אז בואו נעמיד דברים על דיוקם.

דליה איציק: מסתבר שהעולם מבין היטב את הסכנה של אירן הגרעינית, ובכל זאת העולם חושב שישראל צריכה לעשות משהו, איזה מאמץ מדיני, כדי לקיים תהליך מדיני עם הפלסטינים.

דליה איציק: אתה לוקח רק מה שנוח לך, רק את החצי שמסדר לך את החיים.

דליה איציק: אגב, כמו חבילת הסיוע – שהבנת ממזכירת המדינה הילרי קלינטון שהחבילה הזו סגורה והיא רק ארוזה למשלוח.

דליה איציק: בדיוק, בתמורה למה בדיוק?

דליה איציק: איפה היא, החבילה הזו?

דליה איציק: זה לא מה שהיא אומרת.

דליה איציק: עכשיו אני רוצה לשאול, אדוני, האם לא נראה לך מוזר שגם המתנחלים, וגם הימין וגם השמאל, וגם הממשל האמריקני – כולם, אבל כולם אומרים שנורא קשה להאמין לך.

דליה איציק: עכשיו תראה, אתה מדבר גם הרבה, ובצדק, על הדה-לגיטימציה המכוערת והנבזית נגד ישראל.

דליה איציק: לא נעים לי להגיד לך – אתה חלק מליבוי האש הזו.

דליה איציק: אתה.

דליה איציק: אני גם רוצה להגיד לך בצער שחלק מהדה-לגיטימציה הזו היא כלפיך ולא כלפי מדינת ישראל.

דליה איציק: עכשיו, יכול להיות שהפרופיל הפוליטי שלך הוא כזה.

דליה איציק: יגידו יום אחד: היה פה איש שמאוד רצה להרכיב ממשלה אבל לא ידע איך לעשות את זה.

דליה איציק: הוא לא היה ראש ממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה בחר להשיב לאחר הדיון הכללי ולכן אני מתחיל את הדיון הכללי, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ראשון הדוברים – נציג סיעת קדימה, חבר הכנסת והשר לשעבר זאב בוים.

ראובן ריבלין: שבע דקות.

זאב בוים: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אני אולי אפתיע אותך, כי אני רוצה לומר לך כל הכבוד.

זאב בוים: כל הכבוד, אתה כבר שנתיים בתפקיד ובמשך הזמן הזה הצלחת לעשות, הייתי אומר את הבלתי-ייאמן, משהו שאף ראש ממשלה או מנהיג אחר לא עשה לפניך.

זאב בוים: הייתי מעז לומר שיש לנו אפילו אולי איזה תקדים עולמי, משהו במושגים של שיא גינס.

זאב בוים: כל הכבוד, ראש הממשלה, שמאז הרכבת את הממשלה ועד היום לא הצלחת לקבל אפילו החלטה משמעותית אחת; משמעותית אחת כן: היום, אתמול בעצם, ובזה אני מצטרף לחברת הכנסת דליה איציק.

זאב בוים: אתה אלוף בלמרוח.

זאב בוים: שנתיים בעצם לא נעשה שום דבר.

זאב בוים: הנרי קיסינג'ר אמר בזמנו: תפקידו של מנהיג הוא להוביל את ההולכים אחריו מהיכן שהם נמצאים אל מקום שלא היו בו מעולם.

זאב בוים: מעת לעת כשאני חושב על המשפט הזה, אני מנסה לבחון אם האמירה החשובה הזו מתקיימת על-ידיך.

זאב בוים: כשאני מסתכל על הממשלה שהרכבת ושבאמצעותה אתה מצעיד את גורל מדינת ישראל, אני מתקשה להבין לאן בדיוק אנחנו הולכים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, אתה הבא אחריו.

ראובן ריבלין: אני בטוח שכולם יאזינו בקשב רב.

זאב בוים: ליתר דיוק – לא הולכים.

זאב בוים: ליתר דיוק – צועדים במקום, ליתר דיוק – מתבוססים.

זאב בוים: אחרי נאום בר-אילן חשבתי שאולי יש סיכוי שקם לנו מנהיג הרוצה לשנות את פני ההיסטוריה ולשים קץ לקונפליקט בינינו לבין שכנינו.

זאב בוים: מיוני אשתקד ועד עכשיו מסתבר שהנאום היה אך ורק מס שפתיים לנשיא האמריקני.

זאב בוים: נדמה שנתניהו של אותו הנאום קפא לחלוטין, וכל רצונו הוא רק למרוח עוד זמן בשלטון בלי שנפריע לו.

זאב בוים: אדוני ראש הממשלה, יש הרבה מה לומר על ממשלתך המנופחת, רבת השרים.

זאב בוים: אין לנו זמן כאן לפרט, רק נאמר שהיה ברור שאת מדיניות הפנים תנהל על בסיס יכולתך לשלם "פרוטקשן" למלחמות הקואליציה, ובכך לקנות שקט ויציבות שלטונית על חשבון טובת המדינה ואזרחיה.

זאב בוים: ההתקפלות המוחלטת שלך בפני כל ציוץ של המפלגות החרדיות גובלת בהפקרות ושאט נפש.

זאב בוים: אתה לא מציב גבול ולא שם מחסום גם לדרישות ההזויות ביותר שלהם.

זאב בוים: תראה מה קרה כאן רק בשבוע שעבר בעניין הצעת החוק שנועדה למנוע את תופעת ההשתמטות של הבנות השמות עצמן כדתיות.

זאב בוים: אני שואל את עצמי ואותך, ראש הממשלה, ואולי בכל זאת תקשיב לי: איך אפשר, ראש הממשלה, שבנימין נתניהו, שהוא פטריוט גדול, לוחם נועז, איש היחידה, אחיו של יוני זכרו לברכה, זה שאבא שלו יצק מים על ידיו של מי שפעל להקמת כוח המגן העברי והיה המפקד העליון של האצ"ל, ראש בית"ר, איך אתה נותן לאלי ישי לקרקס אותך בתחום השירות הצבאי?

זאב בוים: איך אפשר לעוות ולעקם ולעמוד כאן ולהסביר בציניות ובעזות מצח, שהצעת החוק הממשלתית החלופית, שלפיה משטרה צבאית מוגברת תעקוב ותבלוש ותחקור לאיתור בנות משקרות, תיתן באמת מענה אמיתי לתופעת הרמאות המבישה המתרחבת הזאת?

זאב בוים: זה אולי מתאים ליושב-ראש הקואליציה והרקע הפוליטי והתרבותי שבו הוא צמח, אבל זה לא מתאים לביבי נתניהו.

זאב אלקין: אתה אומר את זה בשם קדימה?

זאב אלקין: אני מקווה שמרינה שומעת אותך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, ההתייחסות אליך אישית, תוכל לעלות אחר כך.

זאב בוים: היום למדנו על וטו נוסף מבית-מדרשה של ש"ס להצעת חוק שהממשלה שלך אישרה בסוגיית הגיור הצבאי.

זאב בוים: אז איזו דרך יש בהתנהלות הזאת, ראש הממשלה?

זאב בוים: איזה עתיד עוד מחכה לנו עם ממשלה שכל עיסוקה נסב על הישרדות, וימותו כל ערכי היסוד ועולם המושגים שעליהם קמה מדינת ישראל והחברה הישראלית?

זאב בוים: אדוני ראש הממשלה, אתה צברת ניסיון עצום בזירות הבין-לאומיות, ובהן קידמת בהצלחה את האינטרסים של מדינת ישראל.

זאב בוים: אני שואל אותך, לאן נעלם נער הפלא של שנות ה-80?

זאב בוים: לא רק שהממשלה בראשותך קונה לנו אויבים חדשים חדשות לבקרים, אתם מצליחים להרגיז אפילו את ידידינו הטובים ביותר כל פעם מחדש.

זאב בוים: היום, למעלה משנה אחרי נאום בר-אילן, ניכר חוסר של מדיניות ברורה בדרכה של ממשלתך.

זאב בוים: את מקומו של הדיפלומט המהוקצע – – –

רוני בר-און: ראש הממשלה צריך להיות קשוב, זאת בושה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, יש מעט מאוד אנשים שיכולים לומר להם.

ראובן ריבלין: אתה לא אחד מהם.

ראובן ריבלין: אתה באופן עקבי – כשמדברים אז אתה לא תמיד מרכז את הקשב.

ראובן ריבלין: אנחנו מחויבים להביא את ראש הממשלה הנה על-פי מצוות התקנון.

ראובן ריבלין: אתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת כאשר קיבלנו את התקנה הזאת.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לחייב אותו להקשיב.

רוני בר-און: אבל זאת זילות של הכנסת.

ראובן ריבלין: הציבור ישפוט.

ראובן ריבלין: אני, דרך אגב, כשאתה מתעתד – בעתידך תזכור כל הטפה, תזכור גם ברמת הדוגמה האישית.

רוני בר-און: זה היה אלגנטי ושרמנטי מה שאמרת.

ראובן ריבלין: לא יודע אם שרמנטי, לא יודע אם אלגנטי, אבל נכון.

בנימין נתניהו: אינטליגנטי.

רוני בר-און: אני יודע שזאת הפרשנות שלך.

ראובן ריבלין: טוב, אני מבקש מכבוד ראש הממשלה, ומחבר הכנסת הנכבד רוני בר-און לאפשר לחברו לסיעה לדבר את דבריו.

ראובן ריבלין: כפי שאני יודע כשאני יושב פה ואתה מדבר, קשה לך שמפריעים.

זאב בוים: את מקומו של הדיפלומט המהוקצע תפס ראש ממשלה חלש, הססן ושתקן, השבוי בתוך קואליציה סחטנית שאינה מאפשרת שום תהליך מהותי.

זאב בוים: לא רק שאינך מסוגל לייצב את הקואליציה שלך מאחורי ההצהרות של נאום בר-אילן, אתה אינך מסוגל לשלוט ולו במעט בשריך הסוררים, שלא מפספסים הזדמנות להביך אותך, להביך את כולנו, לאורכו ולרוחבו של העולם.

זאב בוים: בנאום בר-אילן ביקשת לומר שפנינו לשלום ושתסכים לדבר בכל עת עם הסובבים אותנו כדי לקדם תהליך שלום.

זאב בוים: קיווינו וקיווינו, אבל אצלכם בממשלה דיבורים לחוד ומעשים אין.

זאב בוים: שמחנו שבעולם חושבים שאתה אינטליגנטי ומלא קסם, אבל החלק השני של המשוואה מדאיג ביותר.

זאב בוים: גם שם למדו זה מכבר שאתה לא מקיים הבטחות ושאינך עומד מאחורי מילותיך.

זאב בוים: בעניין זה הנשיא מובארק לא היה זקוק לעדותן של הנשים המוכות שלהן הבטחת תוספת תקציב לבניית מעונות – הבטחה שכרגיל לא מתקיימת.

זאב בוים: אדוני ראש הממשלה, סוגיית ההקפאה נמצאת בהקפאה.

זאב בוים: הבקשה של האמריקנים להארכה סמלית הושבה על-ידיך ריקם.

זאב בוים: לפחות במבחן התוצאה, במקום להבין שאין שום השלכות הרות גורל או מסוכנות להארכה קצרה נוספת של הקפאה בלבד, אתה מהסס, גורר רגליים, שבוי בתוך הקואליציה שלך שהפכה אותך לברווז צולע, שלא מסוגל לקבל החלטות.

זאב בוים: אם תיכנע שוב לתכתיבי הקואליציה הבעייתית שלך, תאותת לעולם שאתה סרבן שלום ותבודד אותנו עוד יותר.

זאב בוים: זה לא משנה אם הפלסטינים אשמים בקיפאון המדיני ומה חלקם בסכסוך.

זאב בוים: המהות היא שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, כבוד השרים וחבר הכנסת שאמה.

ראובן ריבלין: קודם כול, לשכתי פנויה, אתם יכולים לקיים ישיבה שם, אבל יש לכם גם מאחור.

ראובן ריבלין: אני לא מבין את התרבות הזאת.

זאב בוים: המהות היא שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו מצב שבו בעת הצורך יעמדו אומות העולם, וארצות-הברית בראשן, דוממות מול אירן גרעינית.

זאב בוים: אם באמת התכוונת למתווה שהצגת בבר-אילן, אני ממליץ לך, במקום להמשיך עם מדיניות הדשדוש הזאת: אשר את ההקפאה, התעקש אתה בעצמך על קיום משא-ומתן; אל תחכה לפלסטינים שירימו את הכפפה, כי הם לא ירימו.

זאב בוים: תוכיח לעולם שאנחנו עושים הכול כדי להגיע לנורמליזציה עם שכנינו.

זאב בוים: נהל את הסוגיות הבוערות על שולחן הדיונים.

זאב בוים: בנאום בר-אילן אמרת שפניך לשלום.

זאב בוים: הגיע הזמן להוכיח שלשם אתה מוביל אותנו.

זאב בוים: מר נתניהו, תן לעם תחושה שאתה עובד בשבילו, כי בשביל זה נבחרת.

זאב בוים: היות שאינך מצליח ליצור עבודה סינרגטית בין כל גורמי ממשלתך, כבר אמרנו כמה פעמים שקדימה תלך אתך לכל מהלך מדיני אמיתי ושנתמוך בהסכמים, אם יהיו כאלה.

זאב בוים: אם תלך להסכם, נעזור לך להתמודד עם הקואליציה הבלתי-אפשרית שאתה כלוא בתוכה.

זאב בוים: מר נתניהו, צא מקואליציית הבלתי-אפשרי ועשה את הבלתי-ייאמן.

זאב בוים: אנחנו נהיה לצדך, אנחנו לא נפקיר את העם שבחר בנו.

זאב בוים: ובכל זאת, לסיום, אני מבקש לחזור לפתיחה.

זאב בוים: אני באמת סבור שנוכח האי-עשייה המתמשכת הזאת וחוסר היכולת לקבל החלטות, נשברים פה שיאים שבהחלט אפשר לשקול פנייה לגינס, והספר ב-2011 יכניס את ראש הממשלה שלנו כאלוף במריחת הזמן ובדחיית קבלת החלטות.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת דוד רותם.

ראובן ריבלין: נציג סיעת הליכוד התחלף ואפשר לו לדבר.

ראובן ריבלין: אמרתי שנציג סיעת הליכוד התחלף עם נציג סיעת ישראל ביתנו, לכן נציג ישראל ביתנו מקדים את הליכוד.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה.

דוד רותם: אני הייתי רוצה להתחיל – – –

דליה איציק: אדוני, ממנים היום יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, זה לא נגדך.

דוד רותם: כי את אמרת כמה דברים שאני רוצה שתשמעי – – – אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני שר המשפטים, קודם כול, באים בטענות אל ראש הממשלה על שהוא לא עושה כלום ולא מקבל החלטות.

דוד רותם: רבותי חברי האופוזיציה.

דוד רותם: ראש הממשלה החליט שחוק הגיור הצבאי יקודם, ראש הממשלה החליט שחוק הגיור הצבאי יעבור, וחוק הגיור הצבאי יעבור.

דוד רותם: חבר הכנסת בוים, יש לי רק בקשה אחת:

דוד רותם: תרשום לך שאתה תהיה חייב לעלות לבמה הזאת ולהתנצל בפני ראש הממשלה על שהאשמת אותו סתם.

זאב בוים: אני מבטיח לך שהוא יקים ועדה, ואני לא בטוח שנשמע את תוצאות עבודתה.

דוד רותם: ואני מודיע לך שהחוק יעבור ואתה תעלה לפה ותתנצל.

דוד רותם: עכשיו, חברת הכנסת דליה איציק.

דוד רותם: נושא הדיון שלכם היה בין קיפאון – ממשלת נתניהו מזגזגת בין נאום בר-אילן לנאום ליברמן בעצרת האו"ם.

דוד רותם: האם גברתי, בכל הכבוד, קראה את נאום ליברמן בעצרת האו"ם, שלגביו אמרת:

דוד רותם: אני לא מסכימה אתו על שום מלה?

דליה איציק: בהקשר המדיני.

דוד רותם: בנושא המדיני.

דוד רותם: האם את מסכימה עם המשפט – – –

דליה איציק: אבל אמרתי שאצלו מלה זו מלה.

דוד רותם: זה נכון.

דוד רותם: האם את מסכימה עם המשפט: "אנו מוכנים לפתרון הוגן ואנו מוכנים לשתף פעולה עם הקהילה הבין-לאומית, אולם איננו מוכנים להתפשר על הביטחון ועל האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל"?

דוד רותם: את מסכימה או לא מסכימה?

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: את מסכימה.

דוד רותם: האם את מוכנה להסכים למשפט – – –

דליה איציק: מה זה פתרון הוגן?

דוד רותם: האם את מוכנה להסכים עם המשפט: "כבר בראשית דברי ברצוני להדגיש, כי בניגוד לתמונה המצטיירת, הזירה הפוליטית בישראל אינה חצויה בין אלה המבקשים שלום לאלה המחרחרים מלחמה.

דוד רותם: כולנו רוצים בשלום.

דוד רותם: המחלוקת מתמקדת בשאלה כיצד יש לפעול על מנת להשיג את השלום".

דוד רותם: את מסכימה למשפט הזה?

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: האם את מסכימה למשפט שאומר: "מדוע, במהלך 17 השנים שחלפו מאז שחתמנו על הסכמי אוסלו, לא הגענו להסכם כולל אשר מציין את סיום הסכסוך וויתור הדדי על תביעות נוספות בעתיד?" את מסכימה לשאלה הזאת?

דוד רותם: לא, כי יש לך תשובה.

דוד רותם: אבל השאלה היא שאלה, ואת מסכימה לה.

דוד רותם: האם את מסכימה למשפט – –

שי חרמש: תזהיר אותה שהיא תחת חקירה.

דוד רותם: – – "בניגוד לדעה הרווחת, כי הסכסוך הישראלי–פלסטיני הוא שעומד במוקד חוסר היציבות במזרח התיכון, או כאילו סכסוך זה הוא הסיבה לסכסוכים המרובים בחלק זה של העולם, הרי זה לא נכון, כי יותר מ-90% מהעימותים המזוינים והמלחמות במזרח התיכון אינם תוצאה של הסכסוך בין ישראל לפלסטינים, ואין להם כל קשר למדינת ישראל"?

דוד רותם: את מסכימה למשפט הזה?

דוד רותם: לא? האם הסכסוכים – אנחנו אשמים בהם?

דליה איציק: אנחנו קצת, גם.

דוד רותם: שאלתי: במשפט הזה נאמר "יותר מ-90% מהעימותים".

דוד רותם: אז אם אנחנו אחראים ל-2%, אז את מסכימה שיותר מ-90% הם לא עלינו.

דוד רותם: האם את מסכימה לקביעה – – –

דליה איציק: הדיון הוא על ראש הממשלה, אתה יודע.

דוד רותם: את יודעת, גם בליברמן זלזלת.

דוד רותם: את לא מסכימה – אני רוצה להראות לך – –

דליה איציק: כשאני אהיה ראש ממשלה – – –

דוד רותם: – – שאת עולה לבמה הזאת, ואת בעצם מסכימה עם 90% ממה שליברמן אומר, את רק לא מוכנה להודות בזה.

יוחנן פלסנר: היא גם מסכימה על מה שהוא חושב על ראש הממשלה.

דוד רותם: את יודעת טוב מאוד – –

יוחנן פלסנר: אולי תגיד מה הוא חושב על ראש הממשלה?

דוד רותם: – – שאנחנו מגלים את זה בזמן האחרון יותר ויותר – יש המון נושאים שישראל ביתנו והשר ליברמן מעלים לסדר-היום, ובהתחלה כולם קופצים: מה פתאום, מה פתאום?

דוד רותם: ואחר כך, לאט-לאט – –

יוחנן פלסנר: אולי תגיד מה ליברמן חושב על ראש הממשלה?

דוד רותם: – – כולם באים ואומרים: בעצם הוא צודק.

דוד רותם: דיברנו על אזרחות ונאמנות – כולכם קפצתם.

דוד רותם: בסוף זה בא עם הצעת חוק ממשלתית, כי כולם סבורים שצריך לעשות את זה.

דוד רותם: דיברנו על חוק ועדות קבלה; בסוף מי שהגיש את החוק זה ישראל חסון ואדון שי חרמש, מהאופוזיציה.

דוד רותם: אבל אנחנו אשמים, כי אנחנו הגזענים.

דוד רותם: תבדקו את הדברים לגופם.

דוד רותם: זו לא חוכמה לבוא ולומר: אתם מזגזגים.

דוד רותם: המדיניות של ליברמן, המדיניות של ישראל ביתנו, היא זו שתביא את ישראל לשלום ולביטחון.

דוד רותם: לא שום מדיניות אחרת.

יוחנן פלסנר: מה הוא חושב על המנהיגות של ראש הממשלה?

הוא לא בא לענות על שאלות.

דוד רותם: לא, אין לי בעיה.

דוד רותם: אתם רוצים חקירה נגדית?

דוד רותם: בבקשה.

אדוני, יושב-ראש ועדת החוקה הנכבד – –

יוחנן פלסנר: – – –

– – אנחנו נקיים בתקנון – תציע בתקנון שאלות ליושב-ראש ועדת חוקה.

נעלה אותו הנה, הוא יענה.

אתם יכולים קריאות ביניים, מותר, אבל לא מעבר לזה.

אני מזמין את נציג הליכוד, חבר הכנסת כרמל שאמה.

עומדות לו שבע דקות תמימות.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה והשרים, חברות וחברי הכנסת, הדיון שאנחנו עוסקים בו היום הוא דיון שהתבקש על-ידי חברי האופוזיציה, בהתאם להוראת סעיף 42ב לחוק-יסוד: הממשלה, שבאמצעותו ניתן לחייב את ראש הממשלה להיות נוכח בכנסת, לשבת על כיסאו בכל מהלך הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, על הבקשה לדיון חתומים כ-45 חברי הכנסת.

יצחק וקנין: איפה הם?

כרמל שאמה-הכהן: 45 חתימות – זה מה שאני שואל.

כרמל שאמה-הכהן: ואני חושב, אדוני היושב-ראש – – –

צריך לתקן את התקנון, אתה צודק.

כרמל שאמה-הכהן: שבהיעדר – אפילו יושבת-ראש האופוזיציה, שאמורה לתת דוגמה, לא יושבת כאן.

כרמל שאמה-הכהן: הם גורמים לכך שראש הממשלה, האדם שהזמן שלו זה המצרך הכי נדיר, יגיע לכאן.

כרמל שאמה-הכהן: הם רצו להשמיע, הם רצו לשמוע, והם לא נמצאים כאן.

כרמל שאמה-הכהן: הכיסאות ריקים.

כרמל שאמה-הכהן: 45 – ואני סופר: אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה – שמונה חברי כנסת בסך הכול.

כרמל שאמה-הכהן: אחת חלקי שבע.

כרמל שאמה-הכהן: תראו את אחוז הנוכחות.

חבר הכנסת שאמה, רק אני רוצה לומר לזכותה של האופוזיציה: חבר הכנסת אלדד תמיד היה פה כאשר הזמינו את ראש הממשלה הזה או ראש ממשלה אחר.

ראש הממשלה, כראש אופוזיציה, היה מקפיד לשמוע, אני מוכרח לומר.

יכול להיות שראש ממשלה היה – אבל לפעמים היה צריך לצאת – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש.

אני מציע לכם הצעה שכבר הרהרתי עליה בכמה וכמה ראיונות, שה-45 המבקשים שראש הממשלה ישב יהיו נוכחים בזמן שהוא מוכרח לשבת, זה הכול.

אין דבר יותר הגיוני מזה.

התקנון הוא תקנון שקיים.

הסיטואציות מתחלפות.

נחמן שי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: עד שהתקנון יתוקן, אדוני היושב-ראש – חבר הכנסת שי, נא לא להפריע.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, צריך להפסיק את הדיון.

אופיר אקוניס: זה מה שצריך.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, חתומים פה 45.

כרמל שאמה-הכהן: למעט צחי הנגבי, שכבר לא מכהן כחבר הכנסת אלא מושעה, ברגע זה, כל שאר ה-44 – אין שום סיבה בעולם שלא ישבו כאן, לפחות רובם – אם למישהו יש סיבה מיוחדת – אם ראש ממשלת ישראל יושב כאן בכבודו ובעצמו בהתאם לבקשתם.

כרמל שאמה-הכהן: חתימתה של ציפי לבני, יושבת-ראש האופוזיציה – אני מסתכל פה על כיסאה הריק – מתנוססת בראש הדף.

נחמן שי: אבל הנושא הוא לא האופוזיציה, הנושא הוא הקואליציה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי, גם אתה חתום על הבקשה הזאת, אבל אתה יושב, אז אליך אני לא בא בטענות.

כרמל שאמה-הכהן: אבל כששבעה מ-45 בסך הכול נוכחים באולם, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאין טעם להשיב.

חבר הכנסת שאמה, פה מפנה סגן מזכירת הכנסת לתיקון, שאני לא ידעתי עליו – שתוקן – הוא יהיה ביום תחילת כהונתה של הכנסת התשע-עשרה – ובו ייאמר: ראש האופוזיציה ישתתף בכל מהלך הדיון והוא רשאי לנאום מייד אחרי ראש הממשלה, כאמור בסעיף 14 לחוק הכנסת.

זאת אומרת, ראש האופוזיציה יהיה צריך להשתתף, אבל זה יחול מהכנסת התשע-עשרה.

נחמן שי: אז הוא כבר יוכל למלא את התפקיד כראש האופוזיציה.

לימור לבנת: אבל אפשר מנטלית להתחיל כבר עכשיו.

אופיר אקוניס: אבל אפשר לבטל, אדוני.

אופיר אקוניס: לבטל את הדיון.

כל נאה דורש טוב שיהיה נאה מקיים.

זה טוב מאוד.

זה לא מהתקנון של הכנסת, זה מפרקי אבות, ובדרך כלל פרקי אבות צדקו.

זה בעל ערך אוניברסלי.

לימור לבנת: – – –

נחמן שי: הזכות תיפול בחלקו של ראש הממשלה.

אני מוכרח לומר שחבר הכנסת גדעון סער, אני, השר ארדן, השר כחלון, כשהיינו באופוזיציה היינו יושבים כל תקופה – אמרתי לחברים:

לא נאה שאנחנו חתמנו – – –

קריאה: – – –

לא, לא, לא.

חס וחלילה.

לא נאה שאנחנו חתמנו ולא נשב.

אופיר אקוניס: אבל, אדוני, אתה צריך לבטל את הישיבה הזאת, את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: האופוזיציה לא נמצאת.

לא, לא.

חבר הכנסת אקוניס, אם אני אבטל כל ישיבה שאתה לא נמצא בה, הרבה מישיבות הכנסת יבוטלו.

אופיר אקוניס: לא, אני לא באופוזיציה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: – – –

אתה עוד טוב.

אתה עוד טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: – – –

קריאות: – – –

לימור לבנת: – – –

נחמן שי: אני חושב שיש נושא.

נחמן שי: הנה הנושא.

נחמן שי: מה זה קשור?

נחמן שי: מה קשור עכשיו לנושא של האופוזיציה?

טוב.

תודה רבה.

גברתי השרה, תודה רבה.

בבקשה.

נחמן שי: – – –

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שי, אנחנו בעצם עומדים כאן שוב בפני אותה בעיה של אנשים, שכמו שאמרנו דורשים דיון ולא מגיעים אליו.

כרמל שאמה-הכהן: אני חייב גם לציין, הרי מעבר לבמה הזו – וכל פעם מופיעים בעיקר יושבת-ראש האופוזיציה וחבריה ומאשימים אחרים כאן בהתקפלויות, בזיגזוגים.

כרמל שאמה-הכהן: אני קורא לחברת הכנסת לבני לזגזג בחזרה לאולם שהרגע היא יצאה ממנו, למליאה, להגיע, בדיוק כמו שהיא זגזגה בבוקר מעמדתה, מההצהרות הלוחמניות החסרות כל תוכן בדבר המאבק על ועדות הכלכלה וחוץ וביטחון.

כרמל שאמה-הכהן: ולכן, אדוני היושב-ראש, עד שחברת הכנסת לבני לא תחזור לאולם, אני לא רואה טעם להמשיך ולהשמיע תשובות על דבריה.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אני מבקש לקרוא לה להגיע לאולם, לפחות ליושבת-ראש האופוזיציה, אם לא לפחות לרוב החותמים.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, אפילו אם אתה צודק, ואתה לא צודק, אין לי סמכות לקרוא לה.

כרמל שאמה-הכהן: אני קורא לה.

ראובן ריבלין: אתה יכול לעמוד ולא לדבר ארבע דקות.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאני אעשה.

ראובן ריבלין: אבל ברגע שייגמר השעון – – –

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאני אעשה.

ראובן ריבלין: זה אתה יכול, בהחלט.

נחמן שי: כרמל שאמה, רק תגיד מלה אחת לגופו של עניין.

נחמן שי: תגיד משהו על הנושא – – –

ראובן ריבלין: הוא העיר את תשומת לבה של – – –

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי, אתה חבר כנסת ראוי, שעושה את מלאכתך נאמנה גם במליאה וגם בוועדות.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה חושב שזה ראוי וסביר ש-45 מחבריך יחתמו על בקשה לראש הממשלה לבוא ולהתייצב כאן במליאה ואתם תשבו, אחד, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה, שישה, שבעה, שמונה, תשעה – הנה הגזמתי.

נחמן שי: עכשיו, בוא – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – –

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת שאמה, רק אדוני סגן יושב-ראש הכנסת – בתקנון כתוב שהוא יחול החל מהכנסת התשע-עשרה, ללמדך שבכנסת השמונה-עשרה היא לא חייבת להיות נוכחת.

כרמל שאמה-הכהן: התקנון גם לא מחייב אותי להשיב להם.

ראובן ריבלין: לא אמרתי לך שום דבר.

ראובן ריבלין: אם אתה חושב – – –

כרמל שאמה-הכהן: הם לא ראויים לתשובה.

ראובן ריבלין: יש לך עוד דקה.

כרמל שאמה-הכהן: זו אופוזיציה לגיל הרך.

ראובן ריבלין: יש לך עוד דקה ו-15 שניות, ואחר כך אני מוסיף לך עוד שתי דקות תמימות על ההפרעות.

ראובן ריבלין: אתה יכול לעמוד על הבמה, בהחלט זאת מחאה ראויה, אני לא אגיד לך – – –

דב חנין: כשאין מה לומר עדיף לשתוק.

אורי אורבך: אפשר לשתוק קריאות ביניים?

כרמל שאמה-הכהן: קריאות ביניים – – – מזמן.

דב חנין: – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אני מודה לחבר הכנסת כרמל שאמה על נאומו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את הבא אחריו – נציג סיעת ש"ס, חבר הכנסת נסים זאב.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ולאחריו – סיעת העבודה.

ראובן ריבלין: קודם סיעת העבודה הודיעה לי שאין מטעמה דובר, לכן דילגתי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, האמת, חשבתי אולי לאמץ את המדיניות של כרמל שאמה ולשתוק, אבל פשוט קשה לי, זה יכול לעלות לי בבריאות, לכן אני חייב לדבר.

אורי אורבך: עשר פעמים ביום אתה יכול – – –

ראובן ריבלין: זה ייכנס לספר גינס אם אתה תשתוק.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו ערב חג החנוכה, עם ישראל מדליק את אור הנר.

נסים זאב: אנחנו לא צריכים להירתע: אל תירא ואל תיחת כי עמך ה' אלוקיך בכל אשר תלך.

נסים זאב: למה אנחנו חסרי אמונה?

נסים זאב: עם ישראל במשך אלפי שנים עבר מלחמות, עבר רדיפות, עבר תלאות, עם ישראל חי – לא סתם אנחנו מדליקים את הנר.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם, מעניין, כולם שוכחים את ההיסטוריה: מה ראש הממשלה נאם בנאום בר-אילן, מה הוא אמר?

נסים זאב: הוא אמר: שתי מדינות לשני עמים, זה מה שהוא אמר בסך הכול.

נסים זאב: הוא לא דיבר על שלוש מדינות, כאשר יש מדינת "חמאס", מדינת רשות פלסטינית ועוד מדינה דו-לאומית, ואיפה מדינת ישראל – באמצע, בתווך?

נסים זאב: איפה מדינת ישראל?

נסים זאב: פה רוצים לקבוע לנו הלכה למעשה, שפה יש מדינה דו-לאומית, ומצד הגבול הדרומי שלנו מדינת "חמאס", ומהצד השני נמצא את הרשות הפלסטינית, אנחנו לא יכולים להיות עיוורים ולא לראות את המציאות.

נסים זאב: הוויכוחים הטיפשיים שלנו, אדוני היושב-ראש, שכאילו יש איזה פתרון קסם.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שבארצות-הברית מזמן כבר הגיעו מדינאים בכירים למסקנה שיש סכסוך שהוא בלתי פתיר, מה לעשות, כמו הסכסוך בעירק.

נסים זאב: ארצות-הברית מתמודדת שנים רבות, מנסה לשנות, לעשות את עירק מדינה דמוקרטית.

נסים זאב: מישהו מאתנו חולם?

נסים זאב: יש לו איזה חלום, איזו מחשבה, שפעם עירק תהיה מדינה דמוקרטית?

נסים זאב: הסונים יכולים לחיות עם השיעים?

נסים זאב: הם בכלל רוצים אותנו פה, במדינת ישראל?

נסים זאב: מי רוצה אותנו פה?

נסים זאב: ואם תיתן להם את יהודה ושומרון, חלילה וחס, מה, אנחנו כבר נשב איש תחת גפנו ותחת תאנתו?

נסים זאב: הוא רק יתחיל את המלחמה עם אויבי ישראל.

נסים זאב: צריך להסתכל על ההיסטוריה הקצרה שלנו.

נסים זאב: בשנת 2000 היה ראש הממשלה אהוד ברק, מה הוא לא נתן לערפאת בזמנו?

נסים זאב: מה קיבלנו בשנת 2000, אדוני ראש הממשלה?

נסים זאב: אתה, אדוני שר הביטחון, מה לא נתת?

אהוד ברק: לא נתנו כלום.

נסים זאב: הכול נתת, לפחות – – –

אהוד ברק: שמנו את הכול על השולחן, לא נתנו שום דבר.

נסים זאב: אבל אין מי שייקח את המסמך מהשולחן, למה?

אהוד ברק: מי שהיה נותן היה צריך לתת – – –

נסים זאב: נכון.

נסים זאב: אז זאת אומרת – – –

ראובן ריבלין: הם לא נתנו, הם הציעו.

נסים זאב: הציעו, בסדר.

נסים זאב: אבל הוא הסכים לתת – – –

קריאה: – – –

נסים זאב: אני זוכר, אדוני שר הביטחון – – – בוועדת חוץ וביטחון, כראש ממשלה אמרת:

נסים זאב: אני הולך עד הסוף, אני רוצה – – – הגבולות שלהם, ואמרת: את הגבולות לא מצאתי.

אהוד ברק: נכון.

נסים זאב: לכל מה שהצענו הם סירבו.

נסים זאב: אז מה, אנחנו יכולים למצוא את פתרון הקסם היום?

נסים זאב: יש מישהו שמאמין פה – תשאלו פה את חברי הכנסת הערבים – במדינה פלסטינית?

נסים זאב: יגידו לכם: זה הזוי, אנחנו רוצים מדינה דו-לאומית.

נסים זאב: זה מה שהם רוצים.

נסים זאב: כל מי שמסרבל את כל התוכנית של תהליך השלום – זה לא אנחנו.

נסים זאב: למה כל הזמן אנחנו בהלקאה עצמית?

נסים זאב: למה אנחנו נראים לא טוב בעיני העולם?

נסים זאב: למה אנחנו כל הזמן צריכים להתנצל על זה שהשלום לא מתקדם, כאילו אנחנו האשמים.

נסים זאב: "אבל אשמים אנחנו על אחינו.

נסים זאב: " עשרה חודשים היתה הקפאה.

נסים זאב: הם התקרבו לשולחן המשא-ומתן?

נסים זאב: הם הסתכלו בכלל לכיוון שלנו?

נסים זאב: הם חיכו שזה יסתיים, ואז ידרשו הקפאה נוספת.

מיכאל בן-ארי: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, המבחן שלנו היה דווקא עכשיו, לפני כמה שבועות, כאשר ראש הממשלה הביא הצעה.

נסים זאב: באמת, ש"ס היתה צריכה לקבל החלטה גורלית, האם כן להימנע או להתנגד.

נסים זאב: ראש הממשלה אמר שיש הבטחות מארצות-הברית.

נסים זאב: אני אומר לך: בזאת תיבחנו; חי נפשכם אם תצאו מזה – זה היה בפרשת השבוע.

נסים זאב: ואמרנו אנחנו מוכנים.

נסים זאב: מוכנים, אני אומר זאת על הבמה הזאת, אם נראה מסמך אמריקני שעומד מאחורי הבטחה שמדובר רק בהקפאה של שלושה חודשים, וההקפאה לא תחול על ירושלים, וארצות-הברית לא תבקש הקפאה נוספת.

נסים זאב: בכלל לא דיברתי על ההבטחות הביטחוניות, שבאמת זה מעניין, זה חשוב, אבל לא זה היה הדבר המהותי.

נסים זאב: ראינו את המסמך הזה – אתה ראית, כצל'ה, את המסמך?

נסים זאב: אני לא ראיתי.

נסים זאב: לכן היה ברור מראש שכל הדברים הם אמירה בעלמא, דיבורים.

נסים זאב: אני רוצה רק להגיד שני משפטים, כי הזמן קצר, בנושא הגיור.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא יכולים להפקיר את מערכת הגיור.

נסים זאב: יש רבנות ראשית אחת לישראל.

נסים זאב: עם כל הכבוד, יש רבנות ראשית לצה"ל, והיא צריכה להיות בתיאום מלא.

נסים זאב: כמו שאף אחד פה לא יכול לחשוב שיהיו פה שתי רשויות בכנסת ישראל, שני בתי-מחוקקים.

נסים זאב: אין דבר כזה.

נסים זאב: צריך להיות תיאום מלא עם הרבנות הראשית לישראל.

נסים זאב: ואם ראש הממשלה ילך למהלך חד-צדדי ויתעלם מהדרישות של ש"ס ואגודת ישראל, אני אומר לך, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו כבר בימים הקרובים במשבר קואליציוני.

נסים זאב: אני לא רוצה לאיים, אבל זה מה שיקרה בסוף.

ראובן ריבלין: לא, דבר אחרון.

נסים זאב: דבר אחרון, לסיום.

נסים זאב: לגבי הבנות המשתמטות – הלוא כל זה, הצעת החוק, זה בלוף אחד גדול.

נסים זאב: מישהו תומך בבנות משתמטות?

נסים זאב: הרי הוא הביא הצעה שאומרת לא להאמין לבת שמצהירה שהיא חזרה בתשובה, שהיא דתייה נכון להיום, לשנה הזאת, לשנה שעברה, בשנתיים האחרונות, אם היא לא תביא מסמך ממוסד שהיא למדה באותה מסגרת מוסד חינוכית.

נסים זאב: למה לא להאמין?

נסים זאב: למה, כולם בחזקת שקרנים?

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, בין הצעת החוק למציאות בשטח המרחק רב.

נסים זאב: לכן – להפסיק לבוא ולומר לראש הממשלה: ברווז צולע.

נסים זאב: אני חושב שמי שמביע ביקורת נגד ראש הממשלה, הוא פשוט חי בעיוורון מוחלט.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת נסים זאב, נציג סיעת ש"ס.

ראובן ריבלין: תעלה ותבוא חברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: או, היא כבר – – – מקצרת מרחקים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי הסביר לו על פרשת השבוע, במה דברים אמורים ומה היתה האזהרה ומה היתה התשובה על האזהרה אתמול בנאומים בני דקה.

ראובן ריבלין: מכל מלמדי השכלתי.

ראובן ריבלין: זה היה "ווארט".

מיכאל בן-ארי: בדקה אי-אפשר יותר מ"ווארט", אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: לרשותך עומדות שבע דקות.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, השרים וחברי הכנסת, אני מבקשת להציע כותרת קצת שונה לדיון היום: "בין נאום בר-אילן לנאום בעצרת האו"ם – מדינת ישראל".

עינת וילף: כי במובן מסוים אלה שני הקצוות של המקום שכמעט רובנו נמצאים בו: בין התקווה של נאום בר-אילן לבין הסקפטיות של נאום ליברמן בעצרת האו"ם.

עינת וילף: שר הביטחון וראש מפלגתי היקר – – –

יובל שטייניץ: זו אחת ההגדרות הטובות – – –

אהוד ברק: – – – הם תמיד היו אומרים: שמעון היקר, יצחק היקר.

עינת וילף: זו המסורת המפלגתית שלנו.

ראובן ריבלין: חבל שזה לא נרשם בפרוטוקול.

עינת וילף: אשוב ואגיד: נאום בר-אילן ונאום ליברמן בעצרת האו"ם מציינים בעצם את שני ההיבטים של המקום שבו נמצא הרוב הגדול של אזרחי ישראל: בין התקווה של נאום בר-אילן לבין הסקפטיות של הנאום באו"ם; בין הרצון להאמין שפתרון מיידי הוא אפשרי לבין ההכרה, הלא-משמחת, שאולי זה קשה מאוד ומי יודע, אולי זה לא אפשרי בטווח הזמן שלנו; בין הרצון להאמין שזה הכול תלוי בהחלטה ישראלית, ורק בנו, לבין ההכרה שמדובר בכוחות גדולים שמעצבים את האזור ומעצבים את האפשרות להגעה להסכם.

עינת וילף: ישבתי באו"ם ביום הדיון – הייתי הנציגה של הכנסת לאותו דיון – ומצאתי את עצמי בסיטואציה מוזרה.

עינת וילף: קראתי את הנאום בעיון, והרבה דברים בו לא היו שונים מהותית מהרבה דיונים שקיימתי עם קהילות יהודיות ודיפלומטים בשבועות שקדמו לכך.

עינת וילף: דיברתי על הסקפטיות העמוקה שיש בציבור הישראלי כלפי האפשרות להגיע לשלום, על הכוחות הגדולים שמשחקים תפקיד, על סימן השאלה שיש להרבה ישראלים, האם באמת הפלסטינים רוצים מדינה מכל דבר אחר.

עינת וילף: זה קצת מזכיר לי לפעמים את הנושא של דיאטה.

עינת וילף: כולם אומרים שהם רוצים להיות רזים, אבל אם באמת רוצים לרזות אז צריך לרצות את זה יותר מכל דבר אחר.

עינת וילף: האם אכן הפלסטינים, בתפיסה שלהם, רוצים את זה יותר מכל דבר אחר, כפי שהציונים רצו, גם אם המדינה תהיה לא מושלמת, קטנה, פחות ממה שקיוו, לא הצדק המוחלט?

עינת וילף: או שיותר ממה שהם רוצים מדינה עבור עצמם, חשוב להם שלעם היהודי לא תהיה מדינה משלו, וזו העדיפות?

עינת וילף: בסופו של דבר, אנחנו, כציבור, רוצים להאמין בשלום, אבל גם סקפטיים, למודי 20 השנים האחרונות.

עינת וילף: לו זה היה תלוי בי, אני לא בטוחה שהאו"ם זה המקום להביע את הסקפטיות.

עינת וילף: האו"ם זה אולי מקום להגיד דברים קשים ולעטוף אותם בדבש, אבל אי-אפשר להתכחש לכך שהרבה מהישראלים נמצאים שם.

עינת וילף: מפלגת העבודה היא מפלגה שמאמינה בחתירה לשלום, אבל היא לא מבטיחה אותו, קצת כמו החוקה האמריקנית.

עינת וילף: גם החוקה האמריקנית נותנת את הזכות לרדוף אחר האושר, אבל רק לרדוף.

עינת וילף: היא לא מבטיחה שיהיה אושר.

עינת וילף: אין ודאות ואין הבטחה.

עינת וילף: לכן, בסופו של דבר, נגיע לרגע שתידרש ההכרעה, שזה יהיה אולי אפשרי, שהכוחות הגדולים באזור ייצרו את חלון ההזדמנויות הנדיר להגיע להסדר.

עינת וילף: ואז אנחנו נהיה שם, מפלגת העבודה תהיה שם, ואין לי ספק שבאותו רגע שזה באמת יתאפשר, ישראל לא תברח מאחריותה.

עינת וילף: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת עינת וילף.

ראובן ריבלין: אתם רואים שאפשר גם לפעמים לא להסכים, אבל לשמוע בקשב רב.

ראובן ריבלין: גם אם לא מסכימים, אי-אפשר להתעלם מהדברים והמשנה הסדורה.

ראובן ריבלין: אנחנו נזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, שהוא ראש סיעת יהדות התורה.

ראובן ריבלין: אני לא מבין למה נתנו לך רק שלוש דקות.

ראובן ריבלין: לכל המפלגות הגדולות, מרגע זה – נותן ארבע דקות.

ראובן ריבלין: לא פחות מארבע דקות, אבל גם לא יותר מארבע דקות.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אני אודה לך מאוד אם תיתן לי קודם לתת שבח והודיה: "אודה ה' מאוד בפי ובתוך רבים אהללנו", על מה שקרה אמש כאן, על-יד משכן הכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: הותקפתי קודם מילולית על-ידי בן מיעוטים, אני ואשתי.

מנחם אליעזר מוזס: רק כפסע היה בין, חלילה, פגיעה אישית אלימה ביותר – – –

ראובן ריבלין: אני מציע לומר: אדם שדיבר אליך בשפה הערבית.

ראובן ריבלין: אל תזדרז לבוא ולומר "בן מיעוטים", כי לא תפסנו אותו.

ראובן ריבלין: יש גם בינינו אנשים שדוברים ערבית רהוטה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מציע לומר ש-alleged to be.

מנחם אליעזר מוזס: מה לומר?

ראובן ריבלין: לומר שאתמול אדם אשר דיבר בערבית – – –

מיכאל בן-ארי: שר הביטחון, כשלא יודעים מי, אומר: זה מתנחלים.

מיכאל בן-ארי: ישר מתנחלים.

ראובן ריבלין: נו, גם זה אני לא מרשה לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, גם את זה אני לא מרשה לו.

ראובן ריבלין: לא, גם את זה אני לא מרשה לו, בשום פנים ואופן.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אז אני רוצה קודם גם להודות ולשבח את משמר הכנסת על הפעילות המהירה שלהם.

מנחם אליעזר מוזס: בתוך דקה הם היו בשטח, הם הגיעו.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שמאוד כדאי שבאזור, רחוב רוטשילד מאחורי בניין הכנסת – יהיו יותר מצלמות אבטחה, אולי יותר סיורים, אולי יותר תאורה.

מנחם אליעזר מוזס: אז לא הייתי מגיע למצב הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו ברחנו, נסנו כל עוד נפשנו בנו.

מנחם אליעזר מוזס: עובדה, כשהגענו לצומת התוקף מייד חזר וברח משם, ואנחנו לא יודעים בדיוק מה היה לו מתחת לחולצת הטריקו, שהוא הסתיר בידיו, מה הוא החזיק שמה – או סכין – – – משמר הכנסת טיפל מהר מאוד, העביר למשטרה, המשטרה גבתה עדות, ואני מקווה שימצאו את התוקף.

מנחם אליעזר מוזס: אבל זה שזה יכול לקרות כאן, על-יד הכנסת, אדוני היושב-ראש, זה ממש אומר דורשני.

ראובן ריבלין: אחרי שנגמור את החקירה נודיע לאדוני – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אין האשמות קולקטיביות.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, אדוני ראש הממשלה, אם כבר הזמינו אותך לכאן, אז אני רוצה להתייחס לכותרת בין קיפאון להקפאה, דווקא בנושא הקיפאון וההקפאה בנושא מצוקת הדיור לזוגות הצעירים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס, הערתי לאופוזיציה, בוודאי לא לחבר בסיעת הקואליציה, שראש הממשלה מצווה לשבת פה, הוא לא מצווה להקשיב.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני מכיר אותו היכרות רבת שנים, יש לו באמת יכולת לכפל שמיעה, גם לשמוע, להאזין לך.

בנימין נתניהו: – – –

לימור לבנת: בלי ליפול.

בנימין נתניהו: בלי ליפול.

דב חנין: – – –

ראובן ריבלין: אפילו זה.

ראובן ריבלין: וגם לכתוב באותו זמן.

בנימין נתניהו: אני מקשיב לך.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה באמת שתקשיב לי, כי אני רוצה להתייחס לממשלות הקודמות, דווקא, שזה עשור שלא קם פרויקט דיור לזוגות צעירים.

מנחם אליעזר מוזס: לפי נתוני הלמ"ס, בחמש השנים האחרונות נבנו רק 8% מהדירות – דירות לזוגות צעירים.

מנחם אליעזר מוזס: רק 8%.

מנחם אליעזר מוזס: במצב כזה לא פלא שהגענו לקטסטרופה, ואלפי זוגות צעירים מתגוררים בכוכים, בחניונים, במחסנים, במרתפים תת-קרקעיים, וכל העולם מחכה לראות איך ראש הממשלה ושר האוצר יוציאו אותם מהכוכים האלה, לפחות כמו הכורים בצ'ילה.

מנחם אליעזר מוזס: יעמדו וישתאו איך נעשה את זה כאשר אלפי אנשים נמצאים בכזה מצב.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני ראש הממשלה, במסיבת עיתונאים שערכת לפני כמה שבועות העלית כמה תוכניות.

מנחם אליעזר מוזס: התוכניות הן טובות, אבל הן לא מיידיות.

מנחם אליעזר מוזס: שר האוצר, התוכניות האלה הן לא מיידיות.

מנחם אליעזר מוזס: לא יראו אף דירה אלא רק בעוד 30 חודשים, במצב הטוב ביותר; במצב הגרוע, אחרי הבחירות הבאות.

מנחם אליעזר מוזס: לא יראו כאן אף דירה.

מנחם אליעזר מוזס: לצורך זה הגשנו, יהדות התורה, הצעת חוק מעשית.

מנחם אליעזר מוזס: הרב וקנין הגיש בשם ש"ס את התמיכה בפריפריה על-ידי קבלת משכנתאות מסובסדות: זוג צעיר שיקבל משכנתה של 140,000 שקלים, הממשלה תשלם את זה ב-800 שקל לחודש ל-20 שנה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מציעים שלא רק בפריפריה, אנחנו רוצים גם – – –

יובל שטייניץ: זה יוסיף דירות יותר מהר מ-30 חודשים?

מנחם אליעזר מוזס: לא.

מנחם אליעזר מוזס: זה יוציא לך מייד אלפי דירות שעומדות ריקות.

מנחם אליעזר מוזס: דירות של שלושה חדרים.

ראובן ריבלין: אני מסביר לשר האוצר: רק בפריפריה, במקום שיש דירות ריקות.

יובל שטייניץ: אני הבנתי – – –

ראובן ריבלין: בלי כל ספק, כל ביקוש יעלה מחירים.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא יעלה, כי החוק שלנו תוחם את זה: רק דירה של מיליון שקל.

מנחם אליעזר מוזס: דירה לזוג צעיר בלבד.

מנחם אליעזר מוזס: אותו הדבר, מה שנמצא בחוק שלנו, לתת פטור ממס שבח למי שמוכר דירה שנייה או שלישית.

מנחם אליעזר מוזס: אין הכוונה למי שימכור את הדירה השנייה והשלישית שהוא השקיע במגדלים אלה או אחרים, אלא רק דירה של עד מיליון שקל, דירה לזוג צעיר.

מנחם אליעזר מוזס: תיתנו הוראת שעה שהשנה לא ישלמו על זה, תראו שיתפנו אלפי דירות.

מנחם אליעזר מוזס: אני קיבלתי נתון מחיפה, שיש שם אלפי דירות סגורות של שלושה חדרים.

מנחם אליעזר מוזס: מאיפה הם יודעים?

מנחם אליעזר מוזס: כי מוני המים לא עובדים.

מנחם אליעזר מוזס: אם אתה תעזור לזוג הצעיר, שיקבל סך הכול הלוואה, שאתה תשלם את זה ב-20 שנה, הרי הכול ישתנה כאן.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא לתת את הסיוע?

יובל שטייניץ: הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: רק רגע.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להודות לך על נצרת-עילית, על ההחלטה הנבונה הזאת, להוסיף עוד 100 מיליון, שזה יחד 300 מיליון.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אתה יודע די טוב שאנחנו לא יודעים היום מה יהיו תוצאות המכרז, כמה תעלה שם דירה.

מנחם אליעזר מוזס: אם זה יעלה 600–700, מי ילך, בלי שתיתן סיוע ישיר לזוג הצעיר, מה שקרה עד 2003?

מנחם אליעזר מוזס: בא ראש הממשלה, אז כשר האוצר – באבחת חרב חתך את הכול.

מנחם אליעזר מוזס: הגיע הזמן שתחזירו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: הון תועפות אתם עושים מהקרקעות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רק רוצה לומר לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, שר האוצר שומע אותי טוב מאוד.

ראובן ריבלין: יש לנו דיון, אבל.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע שבאילת יצא מכרז, על הקרקע לבד, שהמינהל לא השקיע בזה אגורה אחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אדמת טרשים, 20 מיליון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מוזס, אבל אנחנו לא דנים עכשיו בעניין זה.

מנחם אליעזר מוזס: לא, אני דיברתי בין קיפאון להקפאה במצוקת הדיור.

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו יכולים במסגרת 30 דקות – אדוני כבר עומד 12 דקות על הדוכן – – –

מנחם אליעזר מוזס: קודם אני ניצלתי כדי לשבח את משמר הכנסת.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, אדוני, רק אנשים אחרים ממתינים לתורם.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש שתיישמו את החוקים האלה, אחרת לא תראו פתרון, רק אחרי הבחירות הבאות, ואני כבר לא יודע מי יהיה אז ראש הממשלה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו גם לא נצביע בעד התקציב אם לא יבוא לידי ביטוי פתרון מצוקת הדיור, ותהיה לכם בעיה של דיור קואליציוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מוזס.

מירי רגב: דברים כדרבונות.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור, שיח' אברהים צרצור, לעלות ולומר את דברה של סיעת רע"ם-תע"ל.

ראובן ריבלין: גם לרשות אדוני עומדות ארבע דקות, בדיוק כפי שעמדו לקודמך.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, דווקא כדי שלא יאשימו אותנו בכך שאנחנו מטפלים בדרך כלל בנושאים מדיניים מסובכים ולא מטפלים בנושאים הקשורים לחיי היום-יום של אלה ששלחו אותנו לכנסת ישראל, אני אתמקד בארבע הדקות הבאות בנושא הקשור באופן ישיר עם האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

אברהים צרצור: הנושא הוא: מדיניות ההריסה של ממשלת ישראל.

אברהים צרצור: אנחנו נחזור, כבוד היושב-ראש, על הנושא הזה אלף פעם, היות שהנושא הזה הוא בנפשנו, הוא סלע קיומנו.

אברהים צרצור: אנחנו מאמינים שאי-אפשר לפתח את המגזר הערבי מבלי שיימצא פתרון מעמיק, שורשי, לבעיות התכנון והבנייה במגזר הזה.

אברהים צרצור: אנחנו גם מאמינים שמבלי לפתור את הבעיות של התכנון אי-אפשר לפתח את התשתיות, אי-אפשר באמת להקים אזורי תעשייה, אזורי מסחר, להרחיב את תחומי השיפוט וכו'.

אברהים צרצור: ולכן אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות לראש הממשלה באופן ישיר, היות שהוא האחראי, בעינינו, מספר אחת בנושאים האלה, ולא רק משרד הפנים ושר הפנים; לפנות אליו ולהציג בפניו, אולי לא בפעם הראשונה, אולי בפעם השלישית והרביעית, את התוכנית שאנחנו באוכלוסייה הערבית קראנו לה: תוכנית השלום לתכנון ובנייה במגזר הערבי.

אברהים צרצור: עד כדי כך.

אברהים צרצור: אנחנו קראנו לתוכנית הזאת: תוכנית שלום לתכנון ובנייה במגזר הערבי.

אברהים צרצור: התוכנית הזאת, כבוד ראש הממשלה, מבוססת על שלושה עקרונות.

אברהים צרצור: העיקרון הראשון, הקפאה מוחלטת של כל ההריסות, של כל צווי ההריסה במגזר הערבי.

אברהים צרצור: להפסיק את מדיניות ההריסה.

אברהים צרצור: רק לפני כשבוע, כבוד היושב-ראש, ביקרתי באופן אישי במקום שנקרא אל-עראקיב.

אברהים צרצור: בשבוע שעבר גיבורי הקק"ל, גיבורי מינהל מקרקעי ישראל, בליווי עשרות ומאות שוטרים ורכבים, נוסף על מסוק שחג בשמי אותו מקום, באו והרסו את המקום הזה, את הפחונים האלה, שבהם גרו עשרות משפחות בדואיות, דרומית לרהט.

אברהים צרצור: נוסף על כך ובפעם ראשונה, אותם כוחות עוברים מהמקום הזה למקום קרוב, למטע זיתים, כבוד היושב-ראש, שבו 600 עצי זית, נוסף על עשרות עצי תאנה, גפן – ענבים – ורימונים וכו'.

אברהים צרצור: הכוחות האלה, פשוט מאוד, חרשו שטח של 80 דונם.

אברהים צרצור: השמידו כרם שבו נשמו 600 עצי זית במשך יותר מ-40 שנה.

מיכאל בן-ארי: אלף שנה.

אברהים צרצור: המשפחה שחיה באותו מקום, חיה מאז 1948.

אברהים צרצור: ראש המשפחה שם סיפר את הסיפור שקרה לו ולמשפחתו בשנת 1948.

אברהים צרצור: הוא אמר: בהתנגשות דמים בינו כבעל הקרקע לבין קבוצות יהודיות שבאו כדי להשתלט על המקום הזה, אחיו נהרג, כמה מהבנים של השבט שלו נפצעו פצעים קשים, ובכל זאת הוא עמד על זכותו להתקיים ולגור במצב לא נורמלי באותו מקום, עד השבוע שעבר, באותו זמן שבאו כל אלה והרסו לו את כל מה שהצליח לרומם במשך יותר מ-45 שנים.

אברהים צרצור: ולכן הנושא הראשון, הבסיס הראשון, העיקרון הראשון של תוכנית השלום לתכנון ובנייה שלנו היא הקפאה מוחלטת של כל צווי ההריסה.

אברהים צרצור: העיקרון השני הוא האחריות המוטלת על כתפינו, היות שהתוכנית הזאת איננה זורקת את הכדור במלואו למגרש של הממשלה, אלא מתוך תחושה של אחריות מלאה גם מצדנו בכיוון הזה, מתוך תחושה שגם עלינו מוטלת אחריות לשתף פעולה ולמלא תפקידנו נאמנה כדי לשרת את האוכלוסייה שלנו.

אברהים צרצור: ולכן העיקרון השני הוא התחייבות של המנהיגות הערבית בכל הרמות לא להרשות בשום פנים ואופן בנייה בלתי חוקית.

אברהים צרצור: ואם ייבנה אפילו בלוק אחד, אנחנו אלה שנכדרר את הדחפורים שלנו לכיוון הבלוק הזה כדי להרוס אותו.

אברהים צרצור: והעיקרון השלישי, כינוס של כל הצוותים, של כל הצדדים – הצוותים שמייצגים את האוכלוסייה הערבית, הצוותים המקצועיים שמייצגים את ממשלת ישראל, להתכנס בישיבות אינטנסיביות במשך שנתיים.

אברהים צרצור: בתוך השנתיים האלה הצוותים האלה – ממשלת ישראל תאשר את כל תוכניות המיתאר באוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: כבוד ראש הממשלה, אני חושב שאם תוכנית השלום הזאת תתקבל על-ידי הממשלה – שלחנו את התוכנית הזאת לראש הממשלה, לנשיא המדינה, לשרים הרלוונטיים, ולצערי הרב ממשרדו של ראש הממשלה אפילו לא קיבלנו, כבוד היושב-ראש, את התשובה הלקונית ביותר.

אברהים צרצור: ולכן אני פונה ברגע הזה לראש הממשלה: תיקח את הנושא הזה לידיים.

אברהים צרצור: תנסה לפתור את הבעיה.

אברהים צרצור: תקבל את יוזמת השלום שלנו.

אברהים צרצור: ובזאת אנחנו פותרים את הבעיה של התכנון והבנייה פעם אחת ולתמיד, ובזאת מביאים ברכה על כולנו.

אברהים צרצור: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

ראובן ריבלין: יש, כמובן, גם דברים שהרשויות המקומיות לא מסכימות להם – שם, ברשויות המקומיות הערביות, שאנשים פלשו אלה לצד אלה – – –

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, התוכנית הזאת מוסכמת על כולם.

אברהים צרצור: התוכנית הזאת מוסכמת על כולם.

ראובן ריבלין: אבל, במורטוריום כללי צריך – את הנקודות.

ראובן ריבלין: זה, בהחלט, דבר שאולי סוף-סוף יעשה שלום בארץ בין יהודים לערבים, לפני שנעשה שלום בין יהודים וערבים במזרח התיכון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריה אלדד – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גם לרשותך ארבע דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה נתניהו וממשלתו מואשמים בזיגזוג, ואני תמה אם זיגזוג לא יכול, בתנאים מסוימים, להיות בכלל מחמאה, לפחות ביחס למצבך האמיתי, אדוני ראש הממשלה.

אריה אלדד: חייל שמסתער מול האש צריך לזגזג, כדי להקשות על האויב שמנסה לפגוע בו.

אריה אלדד: נניח שהיינו אומרים שראש הממשלה שמסתער על הטרור מזגזג מול האויב ברמאללה ומול האויב בעזה.

אריה אלדד: צריך לזגזג, יורים מכאן ויורים מכאן.

אריה אלדד: אם היו אומרים שאתה מזגזג מול אירן וסוריה, זו בכלל מחמאה.

אריה אלדד: אבל לצערנו, אולי לאסוננו, אנחנו מתלבטים ביחס אליך בהגדרות אחרות לגמרי.

אריה אלדד: תמיד האשימו אותך שאתה מנהיג חלש, שאתה מתכופף תחת לחצים, שאחרי ההשפלות והלחצים שספגת מהנשיא אובמה הפכת את עורך, הפנית עורף לארץ-ישראל, להתיישבות היהודית, למה שהבטחת לבוחריך, להוביל מדיניות שונה ממדיניות קדימה.

אריה אלדד: ופתאום, אחרי כל שבועות האמונים – מדינה פלסטינית בנאום בר-אילן.

אריה אלדד: חשבנו: אתה מתקפל, חשבנו: חלש.

אריה אלדד: אז אתמול, באחד המסמכים שהודלפו ב"ויקיליקס", מסתבר שכבר ב-26 בפברואר 2009 דיווחה שגרירות ארצות-הברית כי חבר הכנסת נתניהו לא רוצה לשלוט ביהודה ובשומרון והוא מוכן לחילופי שטחים עם המדינה הפלסטינית.

אריה אלדד: אז, כבר לא תחת לחץ.

אריה אלדד: הרבה לפני שהנשיא אובמה הניח נעל אחת על השולחן מולך, כבר הודעת שאתה לא רוצה לשלוט ביהודה ובשומרון.

אריה אלדד: זיגזג הוא מחמאה, אדוני ראש הממשלה.

אריה אלדד: מזגזג אולי יגיע ברגע נתון אל היעד הנכון, אבל מועל באמון הוא מועל באמון ומוליך שולל הוא מוליך שולל.

אריה אלדד: "קיפאון" ו"הקפאה" כתוב בכותרת הדיון הזה היום, ואני מתקשה לשכוח איך בהיותך באופוזיציה דיברת על הקפאה שהטילה ממשלה אחרת וקראת לה חידלון.

אריה אלדד: הסברת שמדובר בפסק-דין מוות להתיישבות.

אריה אלדד: אז מה בעצם עושה ראש ממשלה שהטיל הקפאה לעשרה חודשים ועכשיו שוקל הקפאה נוספת, ורק על המחיר עוד צריך לדבר?

אריה אלדד: מטיל גזר-דין מוות, חידלון, על ההתיישבות היהודית?

אריה אלדד: חברי הכנסת, זה לא זיגזג.

אריה אלדד: מה שדלף ב"ויקיליקס" מוכיח שראש הממשלה מעולם לא התכוון באמת שהקפאת ההתיישבות היא מעשה נורא שלא ייעשה – הוא רק התכוון להיות ראש ממשלה, לגנוב את לבם של מצביעי המחנה הלאומי, להציג את עצמו כמי שלא יאפשר פגיעה בהתיישבות, כמי שיתנגד להקמת מדינה פלסטינית.

אריה אלדד: חברי הכנסת, לא זיגזג – הונאה.

אריה אלדד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין – ובכן, אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: פה.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

ראובן ריבלין: זה היה לפלא בעיני.

ראובן ריבלין: תמיד אתה נמצא כל הזמן, ובדיוק בזמן שקוראים אתה לא נמצא?

ראובן ריבלין: אותו דבר חיים אורון.

ראובן ריבלין: אני מציע לחברים – – –

בנימין נתניהו: אי-אפשר לעשות הפסקה של דקה?

ראובן ריבלין: אם אדוני צריך לצאת לדקה, אני משחרר אותו.

ראובן ריבלין: בינתיים, עד שתחזור הוא ידבר ולא על חשבון הזמן.

בנימין נתניהו: שתי דקות.

ראובן ריבלין: להפסיק את הישיבה זה – – – אבל אדוני רשאי לצאת.

ראובן ריבלין: ואתה תקבל את כל ארבע הדקות מרגע שראש הממשלה יחזור.

ראובן ריבלין: יש דברים – – –

חיים אורון: אבל מה ההבדל?

חיים אורון: ממילא הוא – – –

ראובן ריבלין: אבל כתוב במג'לה ששופט לא יכול לשבת אם הוא רעב, אם הוא צמא או אם הוא צריך משהו.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: – – – ראש הממשלה פתח משרד.

חיים אורון: אני מציע גם לשנות את התקנון ולהגיד שבשעות שבהן מתנהל דיון של 40 חתימות יועמד לרשותו של ראש הממשלה משרד נעים וממוזג באחד מחדרי הבית, וכשהוא יסיים – הרי רואים מה קורה פה – הוא יחזור.

חיים אורון: אותו דבר – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, לראש הממשלה יש לשכה פרלמנטרית, כפי שאתה יודע היטב, חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: יש משרד מאוד יפה בתוך הבית – –

חיים אורון: לא.

חיים אורון: אז הוא יכול לשבת שם – – –

ראובן ריבלין: – – והוא גם ממוזג.

חיים אורון: הוא יכול לשבת פה.

חיים אורון: הוא יוכל לספר לנו – – – בטלוויזיה.

ראובן ריבלין: אדוני יכול לעשות – אתה וחבר הכנסת סער, לפני שהיה שר, הפלאתם בתרומה לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: אתה יכול להציע כל הצעה.

ראובן ריבלין: אם הרוב יקבל אותה, כך יהיה כתוב.

ראובן ריבלין: הנה, למשל, מהכנסת התשע-עשרה יושב-ראש האופוזיציה יצטרך לשבת יחד עם ראש הממשלה.

חיים אורון: אני מציע את זה מעכשיו.

חיים אורון: מהפגישה הבאה, 40 חתימות – –

ראובן ריבלין: אם אפשר עכשיו להצביע – – –

חיים אורון: – – ראש הממשלה יבוא – – –

ראובן ריבלין: אדוני רוצה שנצביע על הצעתו עכשיו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אתה רוצה שנצביע על הצעתך עכשיו?

חיים אורון: עכשיו, כן.

ראובן ריבלין: אבל זו לא הפרוצדורה.

ראובן ריבלין: זה צריך להיות על סדר-היום.

ראובן ריבלין: זה צריך להיות על סדר-היום.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: – – – בדיחה.

חיים אורון: מה זה משנה אם פה או שם?

חיים אורון: לדעתי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין רוצה להרגיש עם ראש הממשלה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

חיים אורון: אני מוותר לו.

חיים אורון: תן לי במקומו, ואני מדבר בלעדיו.

ראובן ריבלין: אני מוכרח להגיד שהדברים שאמר חבר הכנסת צרצור, אם אכן זה על דעת – זה גם בעיית הבדואים שחבר הכנסת אורון עובד ועמל עליה.

ראובן ריבלין: הגיע הזמן שנעשה סדר.

ראובן ריבלין: נעשה סדר בין כולנו.

ראובן ריבלין: הגיע הזמן, ממש כך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה להתחיל משאלת הזמן, וזמן שאני מדבר בו הוא לא זמן הדיון הזה, לא זמן ההקשבה או האי-הקשבה של ראש הממשלה, אלא הזמן הפוליטי שלנו.

דב חנין: קיימת טענה ביחס לממשלה הנוכחית, שהיא עוסקת בניסיון להרוויח זמן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהשאלה האמיתית איננה רווח זמן.

דב חנין: השאלה האמיתית איננה רווח זמן של הממשלה, אלא הפסד זמן של כולנו.

דב חנין: הזמן הוא לא זמן שמרוויחים אותו אלא זמן שמפסידים אותו.

דב חנין: אני מתכוון קודם כול לקיפאון המדיני העמוק שאנחנו נמצאים בו, ואנחנו אכן נמצאים בקיפאון מדיני עמוק.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הקיפאון המדיני העמוק הזה, בל נטעה, הוא לא מתכון לסטטוס-קוו נמשך בעתיד.

דב חנין: הקיפאון המדיני הזה הוא מתכון בטוח להידרדרות.

דב חנין: באזור שלנו הדברים לא יישארו כפי שהם.

דב חנין: אם לא תהיה התקדמות לשלום יהיו נסיגה והידרדרות, והידרדרות שעלולה להביא למלחמה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מלחמה חדשה באזור הזה עלולה להיות מסוכנת הרבה יותר מקודמותיה, להביא לפגיעות קשות לא רק בארצות השכנות ולא אצל העמים השכנים אלא גם בתוך מדינת ישראל, גם בעורף הישראלי.

דב חנין: לכן, החובה היא לעשות את הכול כדי להימנע מדרך של מלחמה, כדי לעלות על החלופה שהיא דרך לשלום כל כך חיונית וכל כך דחופה.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת בחרה להעביר מסר הפוך.

דב חנין: היא בחרה להעביר לעולם כולו מסר רב-עוצמה בחוק משאל העם שקיבלנו בכנסת לא מזמן.

דב חנין: וזה מסר חד, פשוט וברור, בשתי מלים: סרבנות מדינית; בשלוש מלים: סרבנות מדינית מוחלטת – מול הפלסטינים, שהרי ברור ששום הסדר – – –

בנימין נתניהו: אתה מתנגד שהעם יחליט?

בנימין נתניהו: מי יחליט אם לא העם?

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, אני חונכתי על משטר פרלמנטרי – – –

בנימין נתניהו: אתה דמוקרט.

דב חנין: אני דמוקרט.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, תיתן לעם להחליט גם על מלחמה?

דב חנין: נתת לעם להחליט על סיפוח ירושלים המזרחית?

דב חנין: למה לא שאלת אז את העם?

בנימין נתניהו: אתה יודע כמה היו בעד?

בנימין נתניהו: – – –

דב חנין: זה אומר שגם הרוב יכול לטעות, אבל לא שאלת אז את העם, ואתה לא תשאל את העם אם תוליך את כולנו – – –

בנימין נתניהו: – – –

דב חנין: אתה לא תשאל את העם, אדוני ראש הממשלה, אם תוליך את כולנו למלחמה נגד אירן.

דב חנין: גם על זה לא תשאל את העם.

דב חנין: המסר שאתם העברתם לציבור הישראלי ולעולם הוא: מלחמה הולכת כאן בקלות.

דב חנין: החלטה מאוד פשוטה וקלה יכולה להתקבל בין שני מקבלי החלטות, אבל שלום זה דבר כבד, זה דבר שהכנסת לא מספיקה בו, אפילו רוב של 79 חברי כנסת לא יספיק, כי את השלום אנחנו צריכים לסנדל, לכן אנחנו מסנדלים את השלום עם הפלסטינים – – –

ראובן ריבלין: זה לא שלום, זה לא שלום.

ראובן ריבלין: זה ויתור על ריבונות.

דב חנין: אבל ויתור, אדוני היושב-ראש, הוא חלק מהשלום.

ראובן ריבלין: בדרך כלל הוא בא בהסכמי שלום.

דב חנין: זו הדרך היחידה הריאלית, רק אם יהיה "ויתור" כזה יהיה הסכם.

חיים אורון: על-פי החוק הזה, גם אם יש בכנסת 59 נגד שניים בעד הסכם שלום, אין הסכם שלום.

דב חנין: גם 79 נגד שניים.

דב חנין: גם 79 נגד שניים.

בנימין נתניהו: – – – זה רוב דחוק.

חיים אורון: הוא נקבע בחוק.

דב חנין: זה החוק, אדוני ראש הממשלה.

דב חנין: זה מה שכתוב בחוק.

דב חנין: 79 חברי כנסת לא מספיקים להסכם שלום.

ראובן ריבלין: ברמת ההגות אתה צודק.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אל תפחד מהעם.

חיים אורון: אני לא מפחד מהעם בכלל.

דב חנין: אל תפחדו מהרוב בכנסת אם כך.

חיים אורון: לדעתי כל הסכם יעבור ברוב העם.

דב חנין: המסר שהממשלה בחרה להעביר הוא לא לשלום עם הפלסטינים, כי שלום עם הפלסטינים הוא הסדר בירושלים; הוא לא לשלום עם סוריה, כי שלום עם סוריה הוא נסיגה מרמת-הגולן; הוא לא ליוזמת השלום הערבית, כי יוזמת השלום הערבית מתבססת על גבולות 67'.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אתה לא מאמין שכל העם יבחר בשלום?

דב חנין: אני מאמין שהעם ירצה שלום, אבל אני לא מאמין ברצונה הטוב של הממשלה.

דב חנין: ואני חושב שהממשלה הפגינה את חוסר הרצון הטוב הזה בחוק שהיא הביאה לכנסת.

ראובן ריבלין: העם לא יסכים לאשליה, אבל הוא יסכים לשלום, בוודאי.

ראובן ריבלין: לאשליית שלום הוא לא יסכים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש מביע אופטימיות, והייתי רוצה להצטרף אליה.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, לחוק הזה שהממשלה הביאה בפני הכנסת יש ממד נוסף, והוא מביא אותי לבעיה השנייה שמאפיינת את ממשלתך, אדוני ראש הממשלה, וזה הממד של ההידרדרות הדמוקרטית.

דב חנין: ההידרדרות הדמוקרטית במקרה הזה מתאפיינת בפגיעה במשטר הפרלמנטרי שלנו, בחוסר האמון במערכת הפרלמנטרית שמסוגלת לקבל החלטות.

דב חנין: אבל הפגיעה במרחב הדמוקרטי שממשלת נתניהו מובילה, הרבה יותר רחבה מזה – המרחב הדמוקרטי בישראל מותקף, והוא מותקף בתנועת מלקחיים: זרוע אחת היא אותו גל עכור שהתחיל בגזענות, והיום אנחנו קראנו את הנתונים האיומים על סקרי דעת הקהל, אפרופו עמדתו של הציבור, נתונים מדאיגים מאוד וקשים על עלייה של תופעות גזעניות ועמדות גזעניות בציבור הישראלי, וזה התחיל בסימון מלמעלה.

דב חנין: זה התחיל בסימון מלמעלה של האזרחים הערבים, של המיעוט הערבי בישראל, כאויב פנימי, כסכנה דמוגרפית, זה נמשך בניסיונות להשתיק יהודים שחושבים אחרת: החברה האזרחית, ארגוני הדמוקרטיה והשינוי החברתי, אמני התיאטרון, אנשי הקולנוע, סופרים, האקדמיה הישראלית.

דב חנין: מי לא נמצא אצלכם על הכוונת?

דב חנין: כולם על הכוונת האנטי-דמוקרטית.

דב חנין: והגל האנטי-דמוקרטי הזה מקודם על-ידי הממשלה – כל שבוע אנחנו רואים יוזמות חקיקה נוספות מוזרות, משונות ומסוכנות, שהממשלה הזאת מקדמת.

דב חנין: הזרוע השנייה של האיום על המרחב הדמוקרטי, אדוני היושב-ראש, היא הזרוע של האוליגרכיה – בעלי ההון שעושים בארץ הזאת כבתוך שלהם ומקבלים אור ירוק לעשות כבתוך שלהם בתחומים סביבתיים, בריאותיים, חברתיים, כלכליים.

דב חנין: והצד השני, כמובן, כולנו, כולנו שנפגעים – הרווחה מופרטת, הבריאות הציבורית שעוברת דיאטה קיצונית וחריפה, הדיור ההולך ונעלם, חבר הכנסת מוזס.

דב חנין: איפה דיור?

דב חנין: איפה דיור ציבורי?

דב חנין: איפה פתרונות של דיור לציבור הישראלי?

דב חנין: מי חושב על זה?

דב חנין: מי נותן לזה באמת פתרון?

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, אנחנו מפסידים זמן.

דב חנין: העובדה שהממשלה שלך לא מציעה פתרונות היא בעצמה בעיה.

דב חנין: הממשלה שלך איננה מייצרת פתרונות, כי הממשלה שלך היא הבעיה שצריך להתמודד אתה.

דב חנין: ולכן, אדוני ראש הממשלה, יש מקום לחשבון נפש, יש מקום לשינוי כיוון, יש מקום להיערכות אחרת בנושא השלום, בנושא הדמוקרטיה, בנושא החברה, הסביבה, הכלכלה הישראלית.

דב חנין: אנחנו זכאים, אנחנו ראויים לדרך אחרת.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה באופן לגמרי מסודר להציע ליושב-ראש לשנות את התקנון של הדיון הזה.

חיים אורון: אני חושב שהרבה יותר מכובד שהדיון יתנהל ללא נוכחותו של ראש הממשלה.

חיים אורון: הוא יחזור בסוף, הוא יגיד מה שהוא רוצה לומר.

חיים אורון: העובדה שנפתחה במרכז המליאה לשכה באופן לא מסודר – יש פה חדרים מסודרים, יתנהל הדיון שם.

חיים אורון: ראש הממשלה ירצה – יקשיב; לא ירצה – לא יקשיב, ויענה מה שהוא עונה.

חיים אורון: המתכונת הזאת היא הרעה בכל העולמות.

חיים אורון: זה לא דיון – – –

בנימין נתניהו: – – – אין לך התנגדות שיעשו את הדיון.

חיים אורון: לא, לא, לא.

חיים אורון: לא על זה דיברתי.

בנימין נתניהו: הוויכוח שלך זה אם ממשיכים בדיון?

חיים אורון: לא, לא.

חיים אורון: הוויכוח שלי בעובדה שנפתחה פה לשכה.

חיים אורון: זה בסדר גמור, אני מעריך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אני מוכרח לומר לך, אני פה כל הדיון.

ראובן ריבלין: אני לא שמעתי הרבה ראשי ממשלה שכל כך הרבה קריאות ביניים הם מעירים לנואמים שנואמים.

חיים אורון: אני לא רוצה לבחון – – –

ראובן ריבלין: זאת אומרת, גם כשהוא עושה אולי – גם כשהוא מראה לשרים שהוא שומע להם, הוא שומע לנואמים.

חיים אורון: אני לא רוצה לבחון את חלוקת הקשב – – –

ראובן ריבלין: אני לא יודע כמה הוא שומע לשרים, אבל לנואמים הוא שומע.

חיים אורון: אני לא רוצה לבחון את חלוקת הקשב של אף אחד, ולכן, בסדר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אני צריך להגן על הכנסת, לא על השרים, אדוני.

חיים אורון: – – אני מאמין שכאשר ייחתם הסכם שלום, יהיה רוב בעם שיאשר אותו.

חיים אורון: ומבחינה זו, לא זאת הבעיה שלי עם משאל העם.

חיים אורון: משאל העם שאושר לפני שבוע בכנסת הוא מתכונת לא להביא הסכם למשאל עם גם אם יש לו רוב ברור בכנסת.

חיים אורון: והסיפור של ה-61 וכו' וכו', שישריינו אותו אחר כך – אני כבר מכיר את כל הסיפורים האלה בהמשך – הוא המתכונת הזאת.

חיים אורון: בעצם, אדוני ראש הממשלה, מי שהציע את החוק הזה, שאתה נגררת אליו, זה אנשים שלא מאמינים לך.

חיים אורון: אין להם בעיה אתי, הם יודעים מה דעתי.

חיים אורון: אין להם בעיה עם חברי כנסת שאומרים: צריך להגיע להסכם עם הפלסטינים, צריך לרדת מרמת-הגולן, כדי לעשות שלום.

חיים אורון: הם פוחדים מממשלות שהם חלק מהן, ולכן הם רוצים את כל התרגילים הללו.

חיים אורון: הם פוחדים מהמצב שייווצר – והם פוחדים כי הם כבר חוו את זה כמה פעמים.

חיים אורון: הם חוו את סיפור הנסיגה מסיני למורת רוחם והתנגדותם המוחלטת, שברו את כל הרחובות בארץ.

חיים אורון: הם התנגדו למהלך של אריק שרון.

חיים אורון: הם כולם צמחו מהם, והם פוחדים ממך, ולכן הם רוצים את החישוקים האלה על ראש ממשלה שלהם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אנחנו מספיק ותיקים כדי לדעת שלא רק חוק האגודות השיתופיות התחיל בתנועת העבודה.

ראובן ריבלין: גם ההבטחה למשאל עם היתה על-ידי רבין.

חיים אורון: אני לכן – – –

ראובן ריבלין: רק שרבין לא – – –

חיים אורון: לכן אני רוצה לעזוב – – –

ראובן ריבלין: מנחם בגין לא העלה על דעתו לומר.

ראובן ריבלין: הוא הלך לעם, הוא דיבר, הוא אמר – – –

חיים אורון: אני רוצה להגיד, כפי שאמרתי קודם, שאני מאמין שיהיה רוב בעם.

חיים אורון: ויכול להיות, אדוני ראש הממשלה, שאני אחד היחידים בבית הזה שדווקא כן מאמין לך, ואני חושב שראש הממשלה איננו מסוגל להיכנס למשא-ומתן רציני עם הפלסטינים ועם הסורים, משום שהעמדות שהוא מאמין בהן לא ניתנות לגישור.

זאב בנימין בגין: – – –

חיים אורון: אם היושב-ראש ייתן?

ראובן ריבלין: כששר מבקש – אני רק שואל אותך.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שהוא לא ישאל, אני לא אתן לו.

חיים אורון: אני מסכים.

חיים אורון: להיפך, אני אוהב שהוא שואל.

ראובן ריבלין: השר בגין – בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: בכל זאת, חבר הכנסת אורון, חברי, וגם הנואם הקודם, שדיברו על ההסכם העתידי, לא שמעתי מלה אחת על כך שהיו שני סיבובים של משא-ומתן, עם נכונות מרחיקת לכת לוויתורים, ושלום לא יצא.

זאב בנימין בגין: אז תסבירו מדוע דווקא הממשלה הזאת מחויבת, על-פי הנחותיכם, לבוא עם הצעות מרחיקות לכת יותר מאלה של ראש הממשלה אולמרט, שבלעדיהן, אומר חבר הכנסת טיבי, בלי הליכה נוספת, לא יהיה הסכם.

זאב בנימין בגין: תסבירו.

חיים אורון: ידידי חבר הכנסת בגין, הוויכוח שלך הוא כבר לא אתי.

חיים אורון: הוויכוח שלך עם ראש הממשלה.

זאב בנימין בגין: לא – – –

חיים אורון: רגע, רגע.

חיים אורון: אני אגיד את דעתי, תיכף, דקה.

חיים אורון: כי השאלה שאתה שאלת אותי, מי שצריך לתת עליה תשובה לציבור הוא ראש הממשלה.

חיים אורון: הוא, מעל כל במה אפשרית, מתחנן לפתיחת משא-ומתן, שאתה יודע שלא יצא ממנו כלום כי כבר ניסינו את הכול.

חיים אורון: אז מה הוא בדיוק רוצה לעשות?

חיים אורון: זה בדיוק מה שאני אומר שקורה.

חיים אורון: הוא יודע שלא יצא מזה כלום.

חיים אורון: לכן הוא רוצה משא-ומתן, לצורך משא-ומתן.

חיים אורון: ואני אומר לך, בהבדל ממה שאתה חושב, אני מאמין שאם יתנהל משא-ומתן אמיתי, והוא היה מאוד מאוד קרוב בסיבוב הקודם, עם אהוד אולמרט – – –

זאב בנימין בגין: לא, לא.

ראובן ריבלין: השר בגין.

ראובן ריבלין: אני עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: היה פה לפני דקות אחדות חבר הכנסת – – –

חיים אורון: אז קודם כול, הטיעון המהותי שאתה מעלה, הוא לא יכול להיות – – –

ראובן ריבלין: אז אני אעזור לך, כי אתה היית פה יחד אתי על-יד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: אמר ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק שכל ההצעות שהוא הציע – הוא לא הסכים לכלום – כל ההצעות שהוא הציע היו כדי להראות עד כמה הפלסטינים מוכנים ללכת.

ראובן ריבלין: ואף-על-פי שהוא הציע – הוא לא, חלילה, חתם.

ראובן ריבלין: הוא אמר, הוא לא התכוון או כן התכוון, זה כבר עניין של פרשנות שלו – חבר הכנסת צרצור היה פה, חבר הכנסת כץ היה פה, חבר הכנסת אלדד היה פה.

ראובן ריבלין: הוא אמר: אני הצעתי להם כמעט כל מה שאפשר כדי להראות עד איפה הם יכולים ללכת וגם אז הם לא הסכימו.

ראובן ריבלין: זה לא השר בגין שואל, זה אמר הרגע ראש ממשלה שאתה היית שר בממשלתו.

זאב בנימין בגין: – – –

יעקב כץ: – – –

דב חנין: – – –

חיים אורון: רגע, תן לי שנייה.

ראובן ריבלין: עם ראש הממשלה שהיה שם, לא אתה ולא אני היינו שם.

ראובן ריבלין: היה ראש הממשלה אהוד ברק, ראש הממשלה לשעבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים אורון: ידידי בני, אני אומר דבר פשוט: הטענה שהשמעת כלפי צריכה להיות מופנית כלפי ראש ממשלה, שאומר לכנסת ואומר לעם – עזוב אותי עכשיו מאובמה: אני רוצה משא-ומתן, אני מאמין שבשנה אני יכול לסיים את הסכסוך – – –

זאב בנימין בגין: אם יהיה רצון טוב מהצד – – –

בנימין נתניהו: אמרתי שאם יש נכונות מהצד השני, שנה זה מספיק זמן כמסגרת.

בנימין נתניהו: אם אין לך רצון כזה, שום זמן לא יעזור.

חיים אורון: אני אמרתי את זה, אדוני ראש הממשלה, ואני חוזר ואומר פה את דעתי.

חיים אורון: אתה לא צריך שנה.

חיים אורון: אתה צריך יום, יומיים, לקבל ארבע החלטות, שאתה לא יכול לקבל אותן כי אתה לא נמצא שם – –

יעקב כץ: לחזור לאירופה.

חיים אורון: – – ובלעדיהן, בלעדיהן – – –

יעקב כץ: לחזור לאירופה.

יעקב כץ: לחזור לאירופה.

ראובן ריבלין: עד פה.

ראובן ריבלין: עכשיו הפסקנו דו-שיח, עכשיו הוא אומר את דעתו ואני מפעיל את השעון.

חיים אורון: בלעדיהן לא יהיה שלום.

יעקב כץ: לחזור לאירופה.

חיים אורון: אתה צריך להגיד שאתה מוכן לנהל משא-ומתן – – –

יעקב כץ: – – –

חיים אורון: אי-אפשר ככה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, לא להפריע.

יעקב כץ: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון לא הפריע אפילו לאלדד בלחש.

יעקב כץ: שאלה.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: חברים, שאלה אחת.

יעקב כץ: תרשה לי שאלה אחת.

ראובן ריבלין: הציע חבר הכנסת אורון שראש הממשלה יהיה ספון בלשכתו ולא יצטרך לבוא לפה כי הוא בין כה וכה לא שומע.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה עונה לו כל הזמן.

ראובן ריבלין: מה היה קורה אם הוא היה ספון בלשכתו?

חיים אורון: אני נותן לך.

יעקב כץ: הנה, הוא מרשה לי.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה.

ראובן ריבלין: רבותי, לחבר הכנסת אורון נותרו שתי דקות ושמונה שניות.

יעקב כץ: הוא מרשה לי, הוא מרשה לי.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: הוא מרשה, על חשבונך אם אתה רוצה.

חיים אורון: לא, הוא לא נותן לי זמן, אז עזוב.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: מספיק.

חיים אורון: אדוני ראש הממשלה, אתה יודע בדיוק מהו מרחב המחלוקת בינינו לבין הפלסטינים.

חיים אורון: אני חושב שגם עם אדם כמוני עדיין נשאר מרחב של מחלוקת לא סגור, אני אומר מעל הדוכן.

חיים אורון: אבל אני אומר שאם נאמר שאנחנו מוכנים לנהל משא-ומתן על גבולות 67' עם תיקוני גבול, שאנחנו מוכנים שבירושלים תהיינה שתי בירות, שאנחנו אומרים שבעיית הפליטים תהיה במדינה הפלסטינית – אם ראש ממשלה יעלה היום בעוד שעה לדוכן ויגיד את האמירה הזאת, כל הדיון על ההקפאה ירד מסדר-היום, הוא לא מעניין אף אחד.

חיים אורון: הוא לא היה עניין קודם, הוא לא יעסיק אף אחד.

חיים אורון: ייפתח משא-ומתן, ואז יתברר אם ניתן למצוא, לגשר על הפער שקיים היה בין אהוד אולמרט ואבו מאזן, ואהוד אולמרט אומר היום ואבו מאזן אומר היום, ואתם יודעים את זה, שאפשר, אם היו ממשיכים את המשא-ומתן, היה אפשר לגשר עליו.

זאב בנימין בגין: לא נכון.

זאב בנימין בגין: הוא לא אומר את זה.

חיים אורון: מי לא אומר?

זאב בנימין בגין: הוא לא אומר.

חיים אורון: מי לא אומר?

ראובן ריבלין: אבו מאזן.

זאב בנימין בגין: עבאס לא אומר את זה.

חיים אורון: אני אומר לך.

חיים אורון: אני שמעתי ואני שומע גם בשיחות ישירות: בואו נמשיך את המשא-ומתן, ניתן לסיים את המשא-ומתן.

חיים אורון: עכשיו לשיטתכם, אם תלכו בנפש חפצה והמשא-ומתן ייכשל, ניצחתם את כולנו.

חיים אורון: אמרתם: אין מה לעשות, נגמר.

חיים אורון: כצל'ה צדק.

חיים אורון: כצל'ה ובני בגין צדקו.

חיים אורון: אין אפשרות להגיע להסכם גם בתנאים שהם תנאים מקובלים על חלק גדול מהציבור, שאומר: פתרון שתי מדינות לשני העמים, כי בעצם הם רוצים את יפו, והם רוצים את להב.

יעקב כץ: נכון.

חיים אורון: אתה מהנהן בראש, אתה חושב שזה מה שהם רוצים.

חיים אורון: אז תיחשף האמת לעיני כל העולם – – –

זאב בנימין בגין: זה חשוף.

חיים אורון: מאה אחוז.

חיים אורון: אבל לכן, כל המשחק שמתנהל עכשיו – הרי המשא-ומתן, אדוני היושב-ראש, גם אנחנו קצת יודעים עכשיו, הוא לא תקוע בגלל ההקפאה.

חיים אורון: הוא תקוע בגלל ניהול משא-ומתן על גבולות 67', על זה הוא תקוע.

חיים אורון: וכל זמן שהממשלה לא מוכנה לקבל את העמדה הזאת, הוא יישאר תקוע, אבל מה יקרה?

חיים אורון: נקבל אותה באבי-אבינו.

חיים אורון: כצל'ה יוכל להגיד: אלוהים סידר לנו את זה, ואני אומַר: אנחנו הבאנו על עצמנו, כי כל סיבוב שעובר מממשלה לממשלה, התנאים יותר קשים, הכוחות שמתנגדים לה – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

חיים אורון: אני מסיים.

חיים אורון: – – – הכוחות שמתנגדים לה בעולם הערבי ובקרב הפלסטינים, מתחזקים.

חיים אורון: אתם אומרים: כולם אותו הדבר – לא כולם אותו הדבר.

חיים אורון: זה סיכוי שבמשמרת שלך הוא עדיין קיים.

חיים אורון: יש מי שרוצה לכבות את המנועים הללו כדי שהסיכוי הזה לא יוכל להתקיים.

חיים אורון: זה מוטל עליך.

חיים אורון: אני, לצערי הרב, כן מאמין שעמדות היסוד שלך לא השתנו עד כדי כך, ולכן אתה לא מסוגל לעשות את הצעד הזה.

חיים אורון: ואז יקרה אחד מן השניים: או התסריט של הקטסטרופה, של המלחמה – –

ראובן ריבלין: חיים.

חיים אורון: אני מסיים.

חיים אורון: – – או התסריט של הסדרים שייכפו עלינו עד כדי כך שנגיד: אי-אפשר לעמוד נגדם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: הבא אחריו – חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

בנימין נתניהו: ג'ומס, מה שאתה אומר זה: כדי לנהל משא-ומתן עם הפלסטינים, קבל מראש את התכתיב שלהם בסיום המשא-ומתן – – –

חיים אורון: ראש הממשלה, זה מתנהל כבר עשר שנים וכולכם יודעים את הכול.

חיים אורון: כולכם יודעים את הכול.

זאב בנימין בגין: לא.

זאב בנימין בגין: הוא אומר – לפתוח המשא-ומתן מן הנקודה שבה הוא הפסיק עם אהוד אולמרט, כלומר, כל מה שהציע אהוד אולמרט עדיין לא מספיק, אחרת היה אומר: ייגמר.

חיים אורון: כל מה שהציע – – –

זאב בנימין בגין: שום הצעה לא שמענו מן הצד השני.

זאב בנימין בגין: פסיק לא – – –

חיים אורון: אתם לא הסכמתם לקבל הצעה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אני מציע לך לקרוא את הפרוטוקול של ישיבה זו על-פי הזמנתך, כי חתמת כ-40, מה אמר פה בקריאת ביניים ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק ביושבו ליד ראש הממשלה היום, כשר הביטחון שלו – הוא יושב כאן, ליד ראש הממשלה – מה הוא אמר.

ראובן ריבלין: הנה, חברת הכנסת עינת וילף גם היא אמרה בצורה חד-משמעית שאשליות לא באות במקום שלום.

חיים אורון: מראש הממשלה אין לי ציפיות.

חיים אורון: ברק ועינת וילף הם האשמים הכי גדולים.

חיים אורון: הם האשמים הכי גדולים.

ראובן ריבלין: בסדר, אבל כולם – – –

חיים אורון: הרבה יותר – – – הם סמרטוטים.

ראובן ריבלין: אבל, חבר הכנסת אורון, ראש הממשלה צריך לנהל משא-ומתן עם הפלסטינים, לא עם גברת וילף.

יעקב כץ: כבוד היושב-ראש, מה עם עם ישראל?

יעקב כץ: הוא החליט שהוא לא רוצה – – –

ראובן ריבלין: בסדר, חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: הוא לא קיים, העם?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, יש לך מה לומר כדי שאני לא אקפח?

ראובן ריבלין: אין לך מה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יעקב כץ: – – – עם ישראל – – –

ראובן ריבלין: תם, תם, חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: – – – ביבי נתניהו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, דיבר בשמך בצורה חד-משמעית חבר הכנסת אלדד.

ראובן ריבלין: זה בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אורבך.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, חבר הכנסת אורון אומר שזה עניין של יום-יומיים לקבל ארבע החלטות חשובות.

אורי אורבך: חבר הכנסת אורון, להחלטות שאתה רוצה לקבל, באמת לא צריך גם יום-יומיים.

אורי אורבך: ראש הממשלה, את ההחלטות שאתה רוצה שהוא יקבל, יכול לקבל בשעה, שעתיים, וגם יהיה לו אחר-צהריים פנוי, אם ילכו בשיטה הזאת.

אורי אורבך: אבל ראש הממשלה לא רוצה לקבל את ההחלטות שלך.

אורית זוארץ: לא.

אורית זוארץ: הוא לא רוצה לקבל החלטות.

אורי אורבך: הוא לא רוצה לקבל את ההחלטות האלה – בסוגיית הפליטים ובסוגיית ירושלים – כי ההחלטות האלה, הוא לא מאמין בהן – –

חיים אורון: נכון.

אורי אורבך: – – וכנראה גם אין להן רוב בציבור הישראלי.

יעקב כץ: אלה ששלחו אותו לא נתנו לו רשות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת אורון, עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, הרי לך ולי ידוע הסיפור על זוג היהודים שחגגו את חתונת הזהב שלהם, בגיל 75, בפולניה, ואמר הגבר לאשה: כבר 45 שנה את מבלבלת את מוחי לעלות לארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: והנה אני אומר לך, לכבוד חתונת הזהב קיבלתי החלטה: אם אחד משנינו ימות – אני אעלה לארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: זה כדי להרגיע, בלי שום קשר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורי אורבך: אבל ראש הממשלה צריך לקבל את ההחלטות שלו.

אורי אורבך: ההצהרה החשובה ביותר בקדנציה הזאת היתה – הצהרה בעייתית – על שתי מדינות לשני עמים.

אורי אורבך: מדינה אחת מפורזת.

אורי אורבך: טרם הוחלט מי הם העמים.

אורי אורבך: אנחנו חושבים, לא אנחנו, אדוני ראש הממשלה חושב שמדובר בעם הפלסטיני ובעם היהודי, בשתי מדינות לאום.

אורי אורבך: הפלסטינים לא רוצים שלום בין שני העמים האלה.

אורי אורבך: הפלסטינים רוצים – אם הם רוצים שלום, לפחות באופן הצהרתי, בין העם הפלסטיני לעם הישראלי – הם רוצים מדינת ישראל ומדינת פלסטין, לא מדינת היהודים.

אורי אורבך: לא העם היהודי, אלא העם הישראלי.

אורי אורבך: בכל ההתבטאויות, בכל העצרות.

אורי אורבך: כי העם הפלסטיני זה רק הם, והעם הישראלי זה גם אנחנו, היהודים, וגם הם, הפלסטינים, האזרחים תושבי ישראל.

אורי אורבך: ההתחמקות השיטתית במשך שנים מהכרה בזכות של היהודים למדינה משלהם היא זו שתתקע כל משא-ומתן, חוץ מדברים אחרים שיתקעו את המשא-ומתן.

אורי אורבך: ולכן אני לא מאמין שאפשר להגיע לשלום עם הפלסטינים.

אורי אורבך: ובכל זאת לא צריך להתחמק מתהליך מדיני שיביא הסדר מדיני, גם אם הוא לא הסדר שלום.

אורי אורבך: היה איש אחד שאמר: אני אקנה חבילת נרות.

אורי אורבך: אם יום אחד תהיה הפסקת חשמל, אני אוציא את הנרות ואשתמש בהם.

אורי אורבך: ויום אחד היתה הפסקת חשמל.

אורי אורבך: חיטט האיש פה ושם ומצא את הנרות.

אורי אורבך: הוציא נר אחד, רצה להדליק אותו, ולא עלתה בידו.

אורי אורבך: כשנדלק החשמל הוא ראה שהנר זה רק שעווה, בלי פתיל.

אורי אורבך: הסתכל על כל הנרות וראה שבכל הנרות יש רק שעווה ואין פתיל.

אורי אורבך: אמר – רימו אותי.

אורי אורבך: הלך לאיש שמכר לו.

אורי אורבך: הסתכל האיש ואמר: לא יודע, מכר לי את זה פלוני, הסוחר ההוא.

אורי אורבך: הלך לסוחר ההוא, וכן הלאה כן הלאה, וכולם חזרו לאיש שייצר בסופו של דבר, בתחילתו של התהליך, את הנרות.

אורי אורבך: שאלו אותו: אדוני, למה אתה מייצר נרות רק עם שעווה, בלי פתיל?

אורי אורבך: הסתכל האיש על החפיסה ואמר: אלה לא נרות לשימוש.

אורי אורבך: אלה נרות למסחר.

אורי אורבך: המשא-ומתן שלנו עם הפלסטינים, אדוני ראש הממשלה, זה לא לשלום.

אורי אורבך: זה למשא-ומתן, לתחזוק התהליך.

חיים אורון: – – –

זאב בנימין בגין: האמת היא – – – שם הם אומרים את זה.

אורי אורבך: האנשים באזור, שם וכאן, התאהבו בתהליך המדיני.

אורי אורבך: בתהליך לשם תהליך.

אורי אורבך: כל עוד אתה רוכב על האופניים אתה לא נופל.

אורי אורבך: אני אומר שיכול להיות שבצד שירי השלום, שהם יפים – אני מבין שאי-אפשר לעשות שירים על תהליך מדיני – "אל תגידו יום יבוא, הביאו את היום", "שירו שיר לתהליך המדיני" – זה לא חרוז, אפילו, לשום דבר.

אורי אורבך: זה לא אתוס שקל לחנך עליו.

אורי אורבך: אבל צריך להתפכח מאשליות.

אורי אורבך: ולכן צריך לשאוף להסדרים מדיניים סבירים.

אורי אורבך: ולכן צריך לתמרן.

אורי אורבך: אבל צריך לתמרן בדרך להסדר מדיני סביר כלשהו, שעוסק בכל סוגיות הליבה: בסוגיית הפליטים, בסוגיית ירושלים, בסוגיית ההתנחלויות – אפשר להגיע להסדרים סבירים, מתקבלים על הדעת, גם אם לא יתקבלו על הדעת של כולם.

אורי אורבך: אבל ברגע שהם מציבים את המטרה הגדולה, גם המחירים שניאלץ – שנידרש – לשלם עליהם הם מחירים כאלה גדולים וכבדים שלא נוכל ולא נרצה לשלם אותם.

אורי אורבך: ולכן, אדוני, ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קצת להיות עם פחות אשליות, עם פחות פתוס, ולא לבוז ליום קטנות, וכן לתמרן ולרוץ בתוך השלולית הגדולה מאבן לאבן כדי לא לטבוע, ולא לחשוב שבאזור הזה יכול להיות שלום עם אנשים שלא רוצים להיות לצדנו אלא במקומנו.

ראובן ריבלין: ולא נתייאש לעולם מלהאמין שמדינתנו יכולה להיות מדינה יהודית וגם דמוקרטית באותה רמה ובאותה עוצמה.

חיים אורון: וגם דו-לאומית.

ראובן ריבלין: אם היא מדינה יהודית, לעם יש – לאזרח אין עדיפות; לאזרח אחד אין עדיפות על אחר, אבל לעם היהודי יש, בהגדרה, זכות יתר.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני הלילה נוסע לדרום-אפריקה לראות איך נראה האפרטהייד פעם.

חיים אורון: אתם מובילים אותנו לשם.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אנחנו זכינו כבר להרבה ניסיונות ותנועות רבות בארץ הזאת, ובכל זאת, מורי ורבי זאב ז'בוטינסקי, הוא האמין ומאמין ויאמין – ותלמידיו יאמינו – שאכן קום תקום, ויכולה להיות, מדינה יהודית שהיא דמוקרטית.

ראובן ריבלין: יש רבים שלא מאמינים, מהצד הזה ומהצד האחר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי – בבקשה, גברתי, ואחריה חבר הכנסת רוברט אילטוב.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אומנם חלק קטן מחברי הכנסת אינם מסכימים עם העמדה שההקפאה הזאת, של ראש הממשלה, היא בהכרח מנוגדת לקיפאון.

חנין זועבי: מי שמעוניין בקיפאון מדיני הוא גם כן מעוניין בהקפאה הספציפית הזאת, או ליתר דיוק בשיח של הקפאה, שלא מתממש, שבו ישראל מכניסה את הצדדים למהלך של סחיטה פוליטית שאין כמוהו, שבאמצעותו היא חושבת שהיא תשכנע את הפלסטינים שההקפאה היא היא מחיר השלום, שההקפאה היא היא הוויתור, ולא הנסיגה משטחים כבושים.

חנין זועבי: שיח של הקפאה הוא גם אותו שיח שמקפיא כל הסכם, כי הוא השיח שבעצם ידחה גם את השיח של ההפסקה הטוטלית של הבנייה בהתנחלויות.

חנין זועבי: ההפסקה הטוטלית של הבנייה בהתנחלויות היא התנאי היחידי – ההכרחי אולם לא מספיק – להתקדמות מדינית כלשהי.

חנין זועבי: אלה שחושבים שיש סתירה בין קיפאון לבין הקפאה בטווח הארוך, לא הקצר; בטווח הקצר אולי יש סתירה – אבל מי שחושב שיש סתירה, בטווח הארוך, בין קיפאון לבין הקפאה, הם אלה שלא משוכנעים, שלא מאמינים, שההתנחלויות בעצמן הן ישות לא לגיטימית, ושצריכים להפשיר את הקרקע הפוליטית לקראת הדיון בפירוק ההתנחלויות.

חנין זועבי: שיח ההקפאה שמוצג כוויתור ישראלי אינו יכול להיחשב כחלק מאווירה זו של הכשרת הקרקע לקראת הדיון הרציני בפירוק ההתנחלויות.

חנין זועבי: מי שמציג את ההקפאה כמהלך אמיץ וחסר תקדים של ישראל, פניו לא מועדות לשלום.

דני דנון: את נגד ההקפאה גם?

חנין זועבי: ראש הממשלה הסכים להקפאה לא כי הוא חושב שכיבוש הוא לא לגיטימי.

חנין זועבי: לא כי הוא חושב שצריכים לשנות סטטוס-קוו מדיני, אלא דווקא כי הוא חושב שזה המהלך הכי טוב להארכת הסטטוס-קוו, להארכת הכיבוש ולהרחבת ההתנחלויות תחת מין לגיטימיות של הקפאה.

חנין זועבי: ראש הממשלה גם לא רוצה להצטייר כימין רדיקלי בעיני האמריקנים ובעיני העולם.

חנין זועבי: באמצעות ההקפאה עושים חלוקת תפקידים בין הימין לבין ראש הממשלה, בין המתנחלים לבין ראש הממשלה – המתנחלים והימין – וכבוד ראש הממשלה מצטלם כאחראי וכמתון.

חנין זועבי: מעניקים לו אהדה וחיזוק מצדדים לא שגרתיים אולי, במפלגת העבודה, וגם בקדימה.

חנין זועבי: ההקפאה הזאת – שיח ההקפאה, גם אם הוא לא מיושם, מחליש יותר את המרכז בכנסת, ומחליש עוד יותר כמה חברי הכנסת ממפלגת העבודה שהיו מדי פעם מבקרים את ההתנהלות המדינית של ראש הממשלה, והוא משתיק אותם.

חנין זועבי: שיח ההקפאה, גם אם הוא לא מיושם, עושה את האופוזיציה בכנסת ללא-רלוונטית עוד יותר.

חנין זועבי: ההקפאה הזאת מנוגדת לקיפאון רק בעיניים ישראליות, רק בשיח הפנימי, הכל-כך צר, בתוך הכנסת.

חנין זועבי: רק בתוך המרחב הפוליטי בישראל, שאין בו מרחב ושיש בו רק קונסנזוס.

חנין זועבי: בהיעדר הכרה בזכויותיהם של הפלסטינים על כל השטחים הכבושים, כי הם שטחים כבושים – – –

בנימין נתניהו: מה זה השטחים הכבושים האלה?

בנימין נתניהו: עכו זה שטח כבוש?

חנין זועבי: אנחנו מדברים על 67', אנחנו מדברים על הכיבוש.

בנימין נתניהו: עכו זה לא שטח כבוש.

חנין זועבי: עכשיו, בהיעדר הכרה בזכויותיהם ההיסטוריות של הפלסטינים – –

בנימין נתניהו: טבריה זה שטח כבוש?

חנין זועבי: – – בשטחים הכבושים ונסיגה מלאה לגבולות 67', אין צורך במהלכים מדיניים שמבוססים על יחידות דיור.

דני דנון: אז את נגד ההקפאה – – –

ראובן ריבלין: רק רגע, רבותי, היא מסיימת את דבריה.

דני דנון: לא הבנתי – – –

חנין זועבי: אני ממשיכה.

חנין זועבי: מה שאמר חבר הכנסת אורון – – –

ראובן ריבלין: רק כמובן יש גבול.

ראובן ריבלין: אז ארבע הדקות נגמרו, הואיל והפריעו לך אני נותן לך עוד דקה.

חנין זועבי: אני הסברתי מה – – –

ראובן ריבלין: עוד דקה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי.

ראובן ריבלין: חברים, היא סיימה את זמנה – – –

דני דנון: שאלנו אותה שאלה – – –

ראובן ריבלין: אני לא רוצה שהיא תשיב על השאלה, אני לא מרשה.

ראובן ריבלין: אתה צריך לשאול אותי אם אני מרשה.

ראובן ריבלין: לא מרשה לה להשיב על השאלה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, נא לסיים.

חנין זועבי: ההקפאה הזאת, שראש הממשלה חושב שהיא הארכה וחיזוק של סטטוס-קוו של כיבוש, אינה מנוגדת לקיפאון, היא-היא הקיפאון.

חנין זועבי: מההקפאה הזאת לא יצא אלא קיפאון.

חנין זועבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אין זיגזוג במדיניותו של ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת רוברט – למה אני אומר תמיד אלִיַטוב תמיד?

רוברט אילטוב: כנראה זה יותר נוח.

רוברט אילטוב: אילטוב.

ראובן ריבלין: אילטוב.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, לא הבנת.

דני דנון: עלולה להיות כותרת שחנין זועבי נגד חידוש הקפאת הבנייה.

דני דנון: זה דבר שהוא מרעיש, מעניין – – –

ראובן ריבלין: תדאג שבעיתון שאתה עורך אותו תהיה הכותרת של חברת הכנסת זועבי.

ראובן ריבלין: אני לא העורך של העיתון שלה.

ראובן ריבלין: כל אחד יכול לומר מה שהוא רוצה ובלבד שהוא יעשה את זה בהתאם לכללים הפרלמנטריים.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, קודם כול, אני רוצה לומר כמה נקודות לגבי האופוזיציה.

רוברט אילטוב: האופוזיציה בעצם במצוקה ומחפשת כל תירוץ להעלות פה עוד דיון – – –

דני דנון: אין פה אופוזיציה, אם לא שמת לב.

רוברט אילטוב: כן, הם מבקשים 40 חתימות, אבל אני לא רואה פה – כולל קואליציה וכולל השרים – 40 חברי כנסת.

רוברט אילטוב: אם הם כל כך רצו את הדיון, אז לפחות שייתנו את הכבוד לעצמם ויופיעו פה.

רוברט אילטוב: זה ברמת הטכניקה של הדברים.

רוברט אילטוב: ברמת העיקרון – – –

אריה ביבי: אצלנו מדברים על איכות, כל אחד שווה עשרה.

רוברט אילטוב: אוקיי.

רוברט אילטוב: תשמע, לכן הוויכוחים מי יהיה יושב-ראש הוועדה ומי יהיה תת-יושב-ראש הוועדה, ואיזו ועדה.

רוברט אילטוב: אבל בוא נעזוב את זה בצד.

רוברט אילטוב: אנחנו מדברים על 40 חתימות, ומן הראוי ש-40 חברי כנסת יופיעו פה.

רוברט אילטוב: לפחות מי שביקש את הדיון, שישמע את ההתייחסות והשאלות של אותם חברי כנסת.

רוברט אילטוב: לגופו של עניין, קודם כול, אין שום זיגזג, הממשלה מתנהלת באופן ברור, חד-משמעי, הקואליציה מתנהלת טוב.

רוברט אילטוב: אנחנו רואים את זה לפי ההצבעות.

רוברט אילטוב: דווקא האופוזיציה – – –

מיכאל איתן: 40 – – –

ראובן ריבלין: אני עוצר.

ראובן ריבלין: כבוד השר איתן, בידיו של כל חבר כנסת לשנות את התקנון.

ראובן ריבלין: יושב-ראש האופוזיציה, רק מהכנסת הבאה, מהכנסת התשע-עשרה, יצטרך לשבת יחד עם ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: כך כתוב בתקנון, אבל תחולת ההוראה הזאת היא מהכנסת התשע-עשרה.

רוברט אילטוב: רגע, אני נואם או לא?

ראובן ריבלין: לא, לא, אני עצרתי את השעון.

ראובן ריבלין: השר איתן לא היה פה קודם ואנחנו חוזרים פעם נוספת.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהציבור רואה את הדיון המצולם, והוא הזדמן.

ראובן ריבלין: צריך להבין: הפרוטוקול לא מחייב את ה-40 לשבת פה.

ראובן ריבלין: אדרבה, יבוא חבר כנסת – אני אתמוך בזה בכל לבי – ויאמר: כאשר מזמנים ראש ממשלה לשבת כאן בכל זמן הדיון, ואין בידיו שיקול דעת אלא על-פי הסכמתו של היושב-ראש לאפשר לו לצאת לצורך כזה או אחר, הוא חייב לשבת פה – אז 40 חברי הכנסת, מטבע הדברים.

ראובן ריבלין: אבל טבע הדברים הוא לא תמיד ההיגיון שבתקנון.

מיכאל איתן: תגיד: לא כולם, אבל מרביתם, חלקם הגדול.

רוברט אילטוב: אולי אני מיותר פה?

ראובן ריבלין: עכשיו אתה תקבל את כל זמנך, יש לך שלוש דקות מלאות.

אורית זוארץ: זימנתם במקביל את ועדת החוץ והביטחון, אז תחליטו.

ראובן ריבלין: תשמעי, הרי ועדת החוץ והביטחון יכולה היתה להתכנס כבר בשעה 10:00 או ב-09:00.

אורית זוארץ: אתם זימנתם ל-12:00.

ראובן ריבלין: הם זימנו, כי עד 10:30 לא התפניתם לבוא לוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: הכול ידוע.

ראובן ריבלין: היום, בימי תקציב, אני מזמן את כולם.

ראובן ריבלין: אבל יותר מזה, התקנון לא מחייב.

ראובן ריבלין: הוא מחייב את היושב-ראש לשבת, את יושב-ראש הישיבה, ואת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: מלבד זה לא מחייבים אף אחד.

רוברט אילטוב: עדיין אני יכול להעביר ביקורת על הנושא הזה – –

ראובן ריבלין: בוודאי ובוודאי.

רוברט אילטוב: – – כי אם אני כבר בא לדבר אז שחברי הכנסת יבואו וישמעו אותי.

ראובן ריבלין: בוודאי ובוודאי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אורית זוארץ: צריך לדבר על משהו כשאין מה להגיד.

אורית זוארץ: אז עכשיו הוא מדבר על זה.

אורית זוארץ: זה בסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוברט אילטוב: קודם כול, לא אני דיברתי.

רוברט אילטוב: אני מצטער מאוד, אני דווקא רציתי, הרסו לי את כל הנאום.

רוברט אילטוב: לגופו של עניין, נאום בר-אילן, כפי שאתם טוענים, וזיגזגים בין נאום בר-אילן לנאומו של שר החוץ אביגדור ליברמן – אין פה שום זיגזגים, הממשלה מתנהלת כפי שהיא צריכה להתנהל, מסודרת מאין כמוה.

רוברט אילטוב: כבר קרוב ל-40 שנה לא היתה ממשלה שמתנהלת באופן מסודר, ברור, לפי כל הכללים והתקנות – – –

אורית זוארץ: של ליברמן.

רוברט אילטוב: אני חושב שדווקא אתם, כשהייתם בממשלה לא יכולתם למשול כפי שהממשלה הזאת מושלת, כפי שהקואליציה הזאת מתנהלת.

רוברט אילטוב: גם בנאום של אביגדור ליברמן לא נאמרו דברים חדשים, לא לכם ולא לציבור, רק אתם בוחרים להמשיך ולתקוף את הנושא הזה.

רוברט אילטוב: חשוב שאתם תשמעו, כמו שהציבור שומע, ולא כפי שאתם רוצים לשמוע, בצורה סלקטיבית מאוד.

רוברט אילטוב: אביגדור ליברמן אמר בצורה מפורשת שאם הם רוצים לשבת לשולחן משא-ומתן, תפאדל, הם מוזמנים.

רוברט אילטוב: אנחנו לא מנהלים משא-ומתן עם אף אחד מלבדם.

רוברט אילטוב: אם הם רוצים, בבקשה, שישבו אתנו למשא-ומתן.

רוברט אילטוב: אנחנו לא רוצים לנהל משא-ומתן מקדים עם האמריקנים בנושא הזה, אנחנו רוצים לנהל משא-ומתן עם הפלסטינים.

רוברט אילטוב: מה שיש להם להגיד, כן הקפאה לא הקפאה, יש שולחן, שישבו לשולחן וינהלו את המשא-ומתן.

רוברט אילטוב: זה מה שאנחנו רוצים להגיד.

רוברט אילטוב: אין לנו מה להגיד נוסף על זה.

רוברט אילטוב: צר לי שאתם מנסים להפוך את הדברים ולהוציא אותם מהקשרם.

רוברט אילטוב: לכן אני דוחה את הטענות של האופוזיציה.

רוברט אילטוב: אני חושב שהממשלה מתנהלת כראוי.

רוברט אילטוב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אליטוב.

ראובן ריבלין: אילַטוב.

ראובן ריבלין: מהיום הראשון שפגשתי את רוברט, זה אליַטוב.

יולי יואל אדלשטיין: זה מלשון אליטה.

ראובן ריבלין: אליטה, נכון.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת אורית זוארץ.

בנימין נתניהו: – – –

ראובן ריבלין: אילטוב.

ראובן ריבלין: זה בחיריק.

בנימין נתניהו: רוברט, אֵלַטוב?

רוברט אילטוב: אילטוב.

ראובן ריבלין: רוברט זה ראובן, דרך אגב, שלא תהיה לכם שום אי-הבנה.

רוברט אילטוב: אבל ההורים שלי קראו לי רוברט – – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז, זכותך המלאה על שמך.

ראובן ריבלין: לכל אדם יש שם שנתנו לו הוריו.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, רוברט אילטוב, כמה אתה צודק.

אורית זוארץ: הקול קול נתניהו והדרך דרך ליברמן.

אורית זוארץ: אתה פשוט צודק בכל מלה שאמרת.

אורית זוארץ: חברי, יש כמה סגנונות יצירה – יש דרמה, יש קומדיה.

אורית זוארץ: במקרה שלך, ראש הממשלה, מדובר בממשלת טרגדיה.

אורית זוארץ: יש סיפור ילדים טרגי, מזעזע, שמספרים בדרך כלל לילדות.

אורית זוארץ: בסיפור, הגיבורה בוחרת – –

נסים זאב: זה מתאים לחנוכה.

אורית זוארץ: – – לוותר על קולה כדי לזכות בקשר ובזוגיות.

אורית זוארץ: סיפור בת הים הקטנה הוא משל למצבך הטרגי, ראש הממשלה.

אורית זוארץ: אתה מוכר את קולך בשביל קשר וחיבור לאופוזיציה – לאינפוזיה, סליחה – לאינפוזיה קואליציונית עם השותפים הטבעיים שלך.

אורית זוארץ: אתה נואם, מצהיר, מדבר וקולך נעלם ונאלם בתוך בליל הרעש הקואליציוני שמחשק אותך, נועל אותך, פוגע בכל מהלך שאותו אתה מצהיר כי תוביל.

אורית זוארץ: התמונות והקולות של השותפים הקואליציוניים שלך, אפילו מתוך הבית שלך, ראש הממשלה, מתוך הליכוד, פורסמו ונשמעו בכל אמצעי התקשורת.

אורית זוארץ: אכן, כובד הכיסא ומחיר התהילה כבדים מנשוא.

אורית זוארץ: אתה רק מתעלם מדי יום, ראש הממשלה, מכך שאת המחיר משלמים כולנו, האזרחים והאזרחיות במדינת ישראל.

אורית זוארץ: לא רק בארץ אלא גם בעולם, הדימוי והיחס כלפי מדינת ישראל נפגע בזכות הממשלה שלך מדי יום מחדש.

אורית זוארץ: מדי יום הדימוי שלנו נפגע, האנשים שיוצאים נגדנו והקול שיוצא נגדנו מתגבר.

אורית זוארץ: אכן כן, מר נתניהו, הקמת על עצמך ממשלה, ממשלת וטו, וטו על החיים הדמוקרטיים במדינה.

אורית זוארץ: הצעות החקיקה שהממשלה שלך מובילה, במקרים רבים גובלות באמת בפגיעה בדמוקרטיה ובערכים שעל בסיסם הוקמה מדינת ישראל.

אורית זוארץ: ממשלת ועדות בדיקה.

אורית זוארץ: בכל פעם שאתה לא חפץ לקבל החלטה – אתה כמעט לא מקבל החלטות, אבל במקרים מסוימים אתה גם מצהיר שאנחנו נעשה איזה שיהוי, נחליט מחר, נחליט בעוד חודש, בעוד שנה.

אורית זוארץ: ובינתיים, מה?

אורית זוארץ: כלום.

אורית זוארץ: מה רע?

אורית זוארץ: השרים שרים, הסגנים סגנים, וכולנו, כל אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל משלמים.

אורית זוארץ: וטו ודחיית קבלת החלטות.

אורית זוארץ: כן, מר נתניהו, כמה קטעים מתוך תיאטרון האבסורד של ממשלת המריונטה.

אורית זוארץ: אתה על הבימה בחזית; מאחוריך שותפיך הקואליציוניים, כל אחד מושך חוט לכיוון אחר והחוטים כמעט נקרעים ואנחנו משלמים את המחיר – חוסר אונים, חוסר קבלת החלטות, התנגשות בין החלטות ואמירות סותרות.

אורית זוארץ: זה לא היה קורה בשום ממשלה מתוקנת בעולם, בשום מקום.

אורית זוארץ: זאת לא דמוקרטיה, זה גובל באנרכיה.

אורית זוארץ: קח למשל את מזכירת המדינה הילרי קלינטון ואובמה.

אורית זוארץ: אם היא היתה נואמת מעל בימת האו"ם ויוצאת נגד מר אובמה, אתה יודע, ראש הממשלה, מה הוא היה עושה – קחי את התיק ולכי הביתה.

אורית זוארץ: אבל במקרה שלך זה לא קורה, אין יכולת לקבל החלטות.

אורית זוארץ: שיהוי, delay, המתנה.

אורית זוארץ: אני אתן כמה דוגמאות להצהרות סותרות – בין האמירות שלך לאמירות שריך.

אורית זוארץ: ואם אחרי זה לא צריך לומר להם, קחו את התיק ולכו הביתה, אני לא יודעת מה צריך לומר.

אורית זוארץ: אז יש כאן נאום בר-אילן המפורסם שלך: נהיה מוכנים לקבל מדינה פלסטינית מפורזת לצד מדינה יהודית.

אורית זוארץ: שני עמים חופשיים החיים זה לצד זה, לכל אחד דגל, המנון ושלטון.

אורית זוארץ: ואופס, יוצא שר החוץ שלך בהצהרה ואומר: מי שרוצה שלום שיתכונן למלחמה, שיהיה חזק; אמר ליברמן, אני מצטטת.

אורית זוארץ: שוב אתה יוצא ואומר: בואו נעשה שלום, אני מוכן להיפגש אתכם בכל עת ובכל מקום, בדמשק, בריאד, בביירות וגם בירושלים.

אורית זוארץ: ומהצד השני קופץ אל בימת האבסורד מר יעלון ואומר: במזרח התיכון אי-אפשר להיכנס למשא-ומתן בלי נבוט ביד.

אורית זוארץ: יופי של שלום, מר נתניהו, יופי של שלום.

אורית זוארץ: ואז אתה שוב מוסיף ואומר – אני אוסיף עוד דבר שאתה בעצם אומר:

אורית זוארץ: עם מנהיגות פלסטינית שוחרת שלום, תמיכה של העולם הערבי, הקהילה הבין-לאומית וארצות-הברית אין סיבה שלא נצליח לעשות שלום.

אורית זוארץ: מר נתניהו, תתעורר, יש מנהיגות פלסטינית ששוחרת שלום, יש תמיכה בעולם הערבי, הקהילה הבין-לאומית וארצות-הברית עומדות כאן לסייע לך, מר נתניהו.

אורית זוארץ: אין שום סיבה לא לקדם את התהליך.

אורית זוארץ: ואז, מהצד השני יוצא מר יעלון, השותף שלך, אגב, מתוך המפלגה שלך, לא?

אורית זוארץ: הוא אומר: אינני רואה סיכוי לקיום ישות בת-קיימא ביהודה ושומרון או ברצועת-עזה.

אורית זוארץ: במצב הזה אינני רואה סיכוי ליציבות מדינית ביטחונית וכלכלית, ראש הממשלה – אגב, זה אחד הנושאים שאתה מנסה באמת לקדם – בין ישראל, ירדן, מצרים וישות פלסטינית עצמאית על בסיס המשך התהליך הנוכחי.

אורית זוארץ: ואז באמת, שיא השיאים היה נאום ליברמן, שאומר: יש להגיע להסכם ארוך טווח, משום שהשגת הסכם שלום כולל בשנים הקרובות אינה ריאלית.

אורית זוארץ: מר נתניהו, מתי זה יקרה, אני שואלת אותך.

אורית זוארץ: לכן, מתוך הממשלה הזאת, עם כמה דוגמאות לשלטון המריונטות, שכל אחד מושך לכיוון אחר, אתה הצהרת, ראש הממשלה, שאתה מחויב לפתרון של שתי מדינות לשני עמים.

אורית זוארץ: שותפיך הטבעיים מבהירים מעל כל בימה, שחלילה לא נתבלבל, שהממשלה הזאת מבקשת רק דבר אחד – שתי מדינות לעם אחד.

אורית זוארץ: בעיני העולם אתה נתפס כאדם הקופץ מגורד שחקים, שחש לרגע שאתה מצליח לעוף, אולם הדרך להתרסקות והמציאות נגלית לך רק כשאתה מתקרב לקרקע.

אורית זוארץ: במקרה שלנו זה מסוכן וזה יהיה מאוחר יותר.

אורית זוארץ: נתניהו, ראש הממשלה, המספריים לחוטים הרופפים בידיים שלך.

אורית זוארץ: אל תירא ואל תחת.

אורית זוארץ: יש למדינת ישראל חלון הזדמנויות, זה בידיים שלך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, רק – הרוצה בשלום ייכון למלחמה.

ראובן ריבלין: זה נאמר בספר הספרים.

ראובן ריבלין: נאמר: ה' עוז לעמו ייתן, ה' יברך את עמו בשלום.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, שלום לא יבוא אם לא יהיה לך עוז, תעצומות.

אורית זוארץ: כן, אבל בואו, בואו, להיכנס לתהליך מדיני.

אורי אורבך: הרוצה בשלום ייכון למלחמה.

ראובן ריבלין: "ה' עוז" – זה רק בברכה?

בנימין נתניהו: – – –

אורי אורבך: – – –

בנימין נתניהו: – – – אבל ה' עוזר – – –

ראובן ריבלין: לא, ה' עוז לעמו ייתן ה' יברך את עמו בשלום, זה הרוצה בשלום ייכון למלחמה.

אורית זוארץ: כבוד היושב-ראש – – –

מיכאל בן-ארי: למה השלום הזה זה שתמיד אנחנו – – – אני רוצה שלום, שיחזירו את השטחים.

ראובן ריבלין: אני מבטל את הערתי.

מיכאל בן-ארי: שיחזירו את השטחים, את ירדן, שיחזירו לנו את השטחים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מוכנים לתת שלום – שיחזירו את השטחים.

אורית זוארץ: משפט אחד.

אורית זוארץ: אני חושבת שיש כאן אחריות מיניסטריאלית לשרים – –

ראובן ריבלין: את זה אמרת כבר.

אורית זוארץ: – – שפה מַבנה מציאות.

אורית זוארץ: לאמירות שיוצאות מפיכם יש משמעות מאוד מאוד גדולה בעולם.

ראובן ריבלין: אצלך זאת קדנציה ראשונה וממשלה ראשונה.

ראובן ריבלין: אני אראה לך מההיסטוריה דוגמאות רבות.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אופיר אקוניס, דוברו של הליכוד, בישיבה זאת כמובן.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אנחנו נאפשר גם – – –

יוחנן פלסנר: הוא מונה לדובר הליכוד מחדש?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: מטעם הליכוד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ היתה דוברתה של סיעת קדימה לדיון זה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה.

אופיר אקוניס: אדוני, אני חושב שאתה היית צריך לבטל את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: אתם בחוסר אחריות ביקשתם מראש הממשלה לבוא לפה.

אופיר אקוניס: מכלים את זמנו.

אופיר אקוניס: רוב הזמן אפילו אחד מכם לא היה פה.

אופיר אקוניס: אתם מבזים את ראש הממשלה, אתם מבזים את הממשלה, אתם מבזים את הבית הזה.

אופיר אקוניס: בראש ובראשונה אתם מבזים את עצמכם.

אופיר אקוניס: תפסיקו כבר לבקש את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: אתם רוצים לקיים דיון?

אופיר אקוניס: אנחנו מוכנים לקיים דיון, לקיים ויכוח, לקיים סיעור מוחות, מה שאתם רוצים.

אופיר אקוניס: ביקשתם?

אופיר אקוניס: תשבו פה.

אופיר אקוניס: שלא לדבר על הריקנות המהדהדת של יושבת-ראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: הכיסא הריק.

אופיר אקוניס: הכיסא הריק.

אופיר אקוניס: לא רק פה.

אופיר אקוניס: הבעיה היא לא רק בכיסא הריק, יש בעיה במקומות אחרים.

אורית זוארץ: גם ראש הממשלה לא בדיוק ישב כאן כשיושבת-ראש האופוזיציה עלתה.

אופיר אקוניס: תקשיבי טוב מה שאני אומר לך: לכלות את זמנו של ראש הממשלה בזמן כזה – – –

אורית זוארץ: אנחנו שליחי ציבור, הוא צריך לשמוע.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, בקדנציה הקודמת לליכוד היו רק 12 מנדטים והיתה נוכחות יותר גדולה מאשר הנוכחות שלכם היום.

אורית זוארץ: יושב-ראש האופוזיציה ישב פה כל הזמן?

אופיר אקוניס: למה היא לא נמצאת פה?

אופיר אקוניס: ממה היא מפחדת, יושבת-ראש האופוזיציה?

אופיר אקוניס: או שעכשיו מוכתבות לה הססמאות שהיא תירה עוד מעט.

אופיר אקוניס: עוד מעט היא תבוא לכאן, עוד 20 דקות, והיא, אדוני, בשצף קצף תירה את הססמאות שמוכתבות לה ממשרד הפרסום היאפי שלה בתל-אביב.

אופיר אקוניס: זה לא רציני.

אופיר אקוניס: אתם עוסקים בשטויות.

אופיר אקוניס: אתם כלואים בעולם הווירטואלי שלכם.

אופיר אקוניס: את השתמשת בכל מיני מושגים – – –

יוחנן פלסנר: אנחנו הקמנו משרדים לשום דבר, נכון?

אופיר אקוניס: את עסקת במושגים מתחום התיאטרון.

אופיר אקוניס: אתם גם טרגדיה, אתם גם קומדיה, אבל אתם בעיקר פארסה.

אופיר אקוניס: עוסקים פה בססמאות מיושנות, אדוני היושב-ראש, וחבוטות.

אופיר אקוניס: אבל הגרוע מזה, חיים על הפצת שקרים לציבור.

אופיר אקוניס: רק לפני שנתיים, אפילו אם אינני טועה פחות משנתיים, היתה לכם הזדמנות פז לעשות, לבצע, להפגין מנהיגות.

אופיר אקוניס: יכולתם לממש את כל הדברים שאתם מטיפים להם עכשיו בשצף קצף.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מבקש להציע לאופוזיציה, ואגב, באופן ידידותי וחברי – זה לא כלפי הליכוד, שכמובן אתו יש לכם ויכוח עמוק; אתם יודעים, באופן חברי וידידותי, כלפי מי שהיו השותפים שלכם לקואליציה הקודמת, גם מר ליברמן וישראל ביתנו היו שותפים וגם ש"ס היתה שותפה לקואליציה הקודמת, קואליציית אולמרט-לבני, בין 2006 ל-2009.

אופיר אקוניס: אז כאשר זה קדימה, אדוני, כאשר – ודאי מפלגת העבודה, אבל הם לא תוקפים את העבודה, הם תוקפים בעיקר את ליברמן, את ש"ס, גם את מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: כאשר, אדוני, השותפות היא עם קדימה, זה בסדר לתת למר ליברמן להיות שר בכיר בממשלה – אגב, זה באמת בסדר.

אופיר אקוניס: לפי תוצאות הבחירות מקימים קואליציה.

אופיר אקוניס: אגב, זה גם בסדר להיות שותפים של ש"ס, אבל עכשיו משתמשים בחרדים כאיזה קרדום פוליטי לחפור בו.

אופיר אקוניס: כאשר מציעים אתנן פוליטי – גם חוק האברכים היה קיים בתקופתם, גם תקציב לישיבות, אתם יודעים, גם פירקו את משרד הדתות והקימו אותו מחדש.

אופיר אקוניס: כאשר זה אצלכם – הכול בסדר.

אופיר אקוניס: כשזה קדימה, אדוני היושב-ראש, מותר להם להציע את הכול לפלסטינים.

אופיר אקוניס: הכול.

אופיר אקוניס: לא לדרוש שום דבר בתמורה, לא לעמוד על כלום.

אופיר אקוניס: לא לעמוד – אגב, גם לקבל מהם סירוב – – –

דליה איציק: איך מהר למדת להסית, איך מהר.

אופיר אקוניס: אני מבקש למחוק את המשפט הזה.

דליה איציק: – – – אל תמהר כל כך להסית.

אופיר אקוניס: אני מבקש למחוק את המשפט הזה מהפרוטוקול.

דליה איציק: אל תסית.

דליה איציק: אל תסית עכשיו – – –

אופיר אקוניס: גברתי יושבת-ראש קדימה, כל דבר שלא מוצא חן בעינייך הוא הסתה – – –

דליה איציק: אל תסית עכשיו.

אופיר אקוניס: כל דבר – אני הסתי?

דליה איציק: מה שאתה עושה זה הסתה, עכשיו.

אופיר אקוניס: אני אמרתי פה – – –

דליה איציק: יש לכם הרבה מה ללמוד מהעדינות שלנו.

אופיר אקוניס: אגב, ההאשמות האלה בהסתה שייכות לעשור הקודם הקודם – –

דליה איציק: שאתם הבאתם אותו – – –

אופיר אקוניס: – – וגם הן, וגם הן, כולם יודעים שאני – טוב.

אופיר אקוניס: אדוני, אני מבקש, את ההסתה הזאת למחוק מהפרוטוקול.

ראובן ריבלין: מה שביקשת נרשם בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: עכשיו, שלא לדבר על הדבר החשוב – אגב, אתה יודע, זה היה גם בעבר; כשלא היו טיעונים ענייניים מול טענות הליכוד, אמרו שזאת הסתה.

אופיר אקוניס: אבל עכשיו, היום, יש קונסנזוס מלא בבית הזה, וגם בציבור, לשמחתי, שכל מה שאמרנו – לצערי, הדברים התממשו.

אופיר אקוניס: אחד לאחד.

אופיר אקוניס: גברתי יושבת-ראש קדימה, אז היית במפלגת העבודה – – –

דליה איציק: – – –

אופיר אקוניס: תשאלי היום בציבור אם הוא מסכים לתפיסה הבסיסית של הסכמי אוסלו.

אופיר אקוניס: תשאלי אותו.

אופיר אקוניס: האם לא אמרנו שזה מה שיקרה?

אופיר אקוניס: ואז אמרתם – – –

דליה איציק: עוד אתה תקוע – – –

אופיר אקוניס: אני לא תקוע בשום מקום, הערבים תקועים.

דליה איציק: אז למה אתה נותן לו לחלק את ירושלים?

אופיר אקוניס: את יודעת מה?

אופיר אקוניס: אפילו לא את תקועה.

אופיר אקוניס: אפילו לא את תקועה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס – –

אופיר אקוניס: יושבת-ראש הסיעה – – –

ראובן ריבלין: – – אם אתה משיב, אני לא מתערב.

ראובן ריבלין: אבל זה על הזמן שלך.

ראובן ריבלין: אם אתה רוצה שאני אעזור לך, אני אעזור לך.

ראובן ריבלין: אבל אם אתה – – –

אופיר אקוניס: כמובן, במשא-ומתן המדיני היתה הפקרות, ואני לא מדבר על זה, אדוני היושב-ראש, שכשלתם בדבר הבסיסי ביותר שמדינה צריכה לספק לאזרחים שלה – הדבר האנושי ביותר – כשלו – ביטחון לעם.

אופיר אקוניס: כשלתם בזה, זה לא היה מזמן.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה, אני מציע לך לא לצחוק על העובדה שאלפי רקטות נורו מרצועת-עזה, שאתם הבאתם את הרעיון הגאוני להתנתק ממנה חד-צדדית – חד-צדדית, לא בהסכם.

אופיר אקוניס: אתם מטיפים להסכם, נכון?

שלמה מולה: ממשלת הליכוד מנהלת משא-ומתן לחלק את ירושלים.

שלמה מולה: מה זה?

אופיר אקוניס: סלח לי, אתם מטיפים להסכם, אנחנו בעד הסכם.

אופיר אקוניס: אבל אם אתם מטיפים להסכם, ובכל זאת יצאתם חד-צדדית.

אופיר אקוניס: אתם הרי יודעים שזו טעות.

אופיר אקוניס: והתוצאה, אדוני, היתה מטח – מטחים – של אלפי רקטות שנחתו על ראשם של אזרחי ישראל, לא רק בדרום, גם במרכז הארץ: גם באשדוד – שזה לא הדרום, זה מרכז הארץ.

אופיר אקוניס: אתם לא יכולים להצביע על הישג אחד – אחד – שלכם, בשלוש שנות הכהונה.

אורית זוארץ: אבל עכשיו מדובר עליכם.

ראובן ריבלין: לא להפריע, כי עוד מעט הוא מסיים.

אופיר אקוניס: ואני לא סיימתי.

אופיר אקוניס: ואני אסביר לך – – –

אורית זוארץ: אבל עכשיו מדובר עליכם.

אורית זוארץ: תגיד לי דבר אחד – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני אתן לו לעמוד פה, אבל אי-אפשר לעכב את ראש הממשלה מעבר לזמנים – – –

אופיר אקוניס: למה את כל כך נזעקת כל הזמן?

אופיר אקוניס: למה – – –

ראובן ריבלין: אנחנו מ-11:30 בשעה של שאלות.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא לסיים.

אופיר אקוניס: אנחנו מנסים לקיים פה דיון ענייני.

אופיר אקוניס: הרי בחדרים סגורים פה בכנסת אתם אומרים בשקט את האמת, שכל אחד במדינה הזאת יודע אותה, כל אחד, גם אתם, שלא היה ראש ממשלה שעמד בלחצים כאלה – מה לעשות?

אופיר אקוניס: לכו בציבור תשאלו.

אופיר אקוניס: אני מציע לך לצאת לקרן הרחוב ולשאול אם היה ראש ממשלה בהיסטוריה של מדינת ישראל שעמד בלחצים שבהם ראש הממשלה נתניהו עומד.

יוחנן פלסנר: שהוא עצמו הביא אותם על מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: הוא הזמין אותם.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אלה שאלות רטוריות.

ראובן ריבלין: מי שלא מבין – אני מודיע לו: השאלות שלו הן רטוריות, לפי החלטתי.

קריאות: – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: אתם יוצרים מצב שבו ראש הממשלה – אנחנו מסיימים את הישיבה היום ב-15:00, לרגל הדלקת הנרות.

ראובן ריבלין: יש חקיקה פרטית, רבותי, תנו לנו לסיים.

אופיר אקוניס: אתם אומרים שאתם לא מקנאים בו, מול מי הוא עומד, שאין סיכוי להסדר עם הפלסטינים ואי-אפשר לעשות שלום עם אבו מאזן, לא כי ישראל לא רוצה, כי הערבים לא רוצים.

אופיר אקוניס: אתם אומרים את זה בעצמכם.

אופיר אקוניס: אגב אירן, שמעתי את הגיחוך של יושבת-ראש סיעת קדימה על הגילויים של אתרי האינטרנט בעולם, שאומרים שאירן – איך זה נקרא?

אופיר אקוניס: "ויקיליקס", אני יודע – היא בעיה, חברת הכנסת איציק – – –

ראובן ריבלין: למה לך?

אופיר אקוניס: לא, מכיוון שהיא עסקה – – –

ראובן ריבלין: אבל אדוני סיים את הזמן.

ראובן ריבלין: אדוני רוצה – אני אתן לך זמן כמה שאתה רוצה – –

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: – – אבל שלא תבוא אלי הממשלה אחר כך בטענה שאני מחזיק את ראש הממשלה עד אין קץ.

רוני בר-און: הזמן נגמר.

ראובן ריבלין: הוא סיים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, תאמין לי, פה היו אנשים – – –

אופיר אקוניס: אני מציע לך לא ללעוג לדבר הזה.

אופיר אקוניס: היה גילוי חשוב של "ויקיליקס", שהערבים אומרים, אדוני היושב-ראש, שאירן היא לא רק בעיה של ישראל, היא גם בעיה שלהם וגם בעיה של העולם המערבי.

יוחנן פלסנר: ומה אמר ראש הממשלה?

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – רבותי, רבותי, מספיק.

ראובן ריבלין: תתחילו להתרגל – חבר הכנסת מולה, מספיק.

ראובן ריבלין: תנו לו לסיים, הוא בסוף דבריו.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מזמין את יושבת-ראש האופוזיציה – – –

ראובן ריבלין: לא לא, אל תזמין אף אחד, אני אזמין.

אופיר אקוניס: למה לא?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, נא לסיים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: מדוע יושבת-ראש האופוזיציה – – –

ראובן ריבלין: נא לסיים את דבריך.

ראובן ריבלין: אני מגן על הממשלה ועל כבוד ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: אתם חיים פה – –

רוני בר-און: – – –

אופיר אקוניס: – – או שאתם חיים במציאות הווירטואלית שאתם ממציאים לעצמכם במשרדי פרסום?

יואל חסון: המציאות הווירטואלית שלנו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת חסון, מספיק.

ראובן ריבלין: הוא מסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: הוא מסיים את דבריו.

אופיר אקוניס: אני רוצה לסיים, אדוני.

יואל חסון: הוא לא מסיים.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: אני רוצה לסיים, כי כולנו בסופו של דבר ממהרים לאותו אירוע, הדלקת נר חנוכה, שהוא חשוב.

אופיר אקוניס: אתם מגיעים לכאן, מפריחים את – העדיפה לא להיכנס, כמובן, למה לשמוע?

אופיר אקוניס: לא התכוונה לקיים דיון – – –

ראובן ריבלין: נא לסיים.

אופיר אקוניס: – – – מפריחים את הססמאות הנבובות שלכם, ואני אומר: אדוני היושב-ראש, לנהל מדינה זה דבר אחראי, זה דבר רציני – –

יוחנן פלסנר: מי מנהל את המדינה בדיוק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, מספיק.

ראובן ריבלין: הוא מסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: ברגע שאתם מפריעים, אני לא יכול לבקש ממנו לסיים את דבריו.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: – – כשיש מדינה – – –

נינו אבסדזה: – – –

אופיר אקוניס: יש קריאת ביניים ראשונה של חברת הכנסת אבסדזה.

ראובן ריבלין: לכן לא קראתי לה.

ראובן ריבלין: לכן לא הערתי לה.

אופיר אקוניס: היא קראה לי, ואני אומר לך ברצינות: בסוף המדינה היא אחת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אופיר אקוניס: בסוף המדינה היא של כולם.

אופיר אקוניס: בסוף האחריות היא על ראש הממשלה, אבל גם עלינו.

אופיר אקוניס: אז תתחילו להיות רציניים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, בנאומך התייחסת לחבר הכנסת אלקין, נדמה לי, מתוך אי תשומת לב, אבל דבר שמחייב תגובה, וזה על העניין שהוא בא מאיזה משטר שממנו – חבר הכנסת אלקין ודאי תהיה לו הזכות לומר את דבריו, והוא רוצה לומר זאת לאחר מכן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין נלחם על זכותו להגיע לארץ-ישראל כיהודי שהיה מה"רפיוזניקים", ובהחלט אנחנו נאפשר לך לדבר אחרי שנסיים את הנושא פה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראש הממשלה בנימין נתניהו לומר את דברו בעקבות הדיון שנערך פה.

בנימין נתניהו: אדוני, כמנהגי, אני מצר על כך, כפי שהעירו כמה מחברי, שבמהלך דיון שנתבקש על-ידי 40 חברי כנסת, רובם ככולם נעדרים מהדיון, סימן שהם אינם מעוניינים באמת לשמוע את ההתדיינות, לשמוע האחד את השני – –

יוחנן פלסנר: היושב-ראש אישר דיון בוועדת החוץ והביטחון ממש באותו זמן.

בנימין נתניהו: – – ואני, אני חשבתי – כן, ועדת החוץ והביטחון, בכלל, גם היא.

בנימין נתניהו: גם היא צריכה לדון – – –

קריאות: – – –

נסים זאב: זו ועדה לבחוץ – – –

בנימין נתניהו: אבל כיוון – – –

רוני בר-און: אדוני ראש הממשלה, עד שאתה נוזף באלה שנעדרים, כבד את הנוכחים ואל תקיים דיון – – –

ראובן ריבלין: אוה.

ראובן ריבלין: זאת הערה.

בנימין נתניהו: בוא נגיד שאם היו פה – אם האולם היה הומה, בוודאי, או מרתק את תשומת לבי, יותר מחברי שהיו באים אלי מעת לעת – בכל אופן, אני מעיר את ההערה הזאת, משום שנראה לי שיש איזה פגם.

ראובן ריבלין: נשמע לי שכל חברי הכנסת, וגם הממשלה, מוזמנים לבקש תיקון בתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: מהקדנציה הבאה ראש האופוזיציה ישב יחד עם ראש הממשלה, כך כתוב בתקנון, בתיקון התקנון, אבל מהכנסת התשע-עשרה.

ראובן ריבלין: כך כתוב.

ראובן ריבלין: אני מזמין כל אחד מחברי הכנסת, משני הצדדים, לתקן את תקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: 40 דורשים מראש ממשלה לשבת, ואיש מהם לא חייב לשבת.

ראובן ריבלין: לא רק בקדנציה הזאת, גם בקדנציות קודמות.

ראובן ריבלין: דבר שהוא בהחלט לא הגיוני.

ראובן ריבלין: אבל, זה התקנון.

רוני בר-און: אני מסכים במאה אחוז.

ראובן ריבלין: בזה מסתיים עניין אי-נוכחות חברי הכנסת, כאשר מחייבים ראש ממשלה לשבת שעתיים רצופות ולשמוע את כל הדברים שחברי הכנסת אומרים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוני בר-און: לשמוע או להיות נוכח?

ראובן ריבלין: להיות נוכח.

רוני בר-און: אה.

ראובן ריבלין: להיות נוכח – החזקה להיות נוכח זה נכון.

ראובן ריבלין: אני הייתי פה, לעומתך, כל הזמן – ראש הממשלה שומע – – – כל כך הרבה הערות הוא העיר, תשאל את חבר הכנסת אורון.

ראובן ריבלין: תשאל את חברת זועבי.

בנימין נתניהו: אדוני, אחת ל-30 יום מתקיים הדיון הזה, לערך, ואחת ל-30 יום אני נוהג לפתוח אותו ופשוט לסכם את עיקר הפעולות וההחלטות של הממשלה והקואליציה בשבועות שחלפו.

בנימין נתניהו: אנחנו טיפלנו בכמה דברים שדיברו עליהם, דיברו עליהם במשך שנים ולא עשו דבר.

בנימין נתניהו: דבר ראשון שהחלטנו, החלטה שהיא חשובה לעתידה של מדינת ישראל, זה להקים גדר בגבול הדרום, מכשול קרקעי, שלהערכתי יהפוך במהרה לגדר פיזית לאורך הגבול שלנו עם מצרים.

בנימין נתניהו: אני לא אתפלא אם בהמשך גם יהיה – – –

רוני בר-און: לעניין – – –

ראובן ריבלין: לא, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אין יותר קריאות ביניים.

רוני בר-און: לענייני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, לא ענייני, אין יותר קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: הוא עונה לך עכשיו, לא ענייני.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: זהו אחד מן האמצעים שאנחנו משתמשים בהם כדי למנוע שיטפון, פשוט שיטפון, של מסתננים בלתי חוקיים, שיטפון שהתחיל ב-2005–2006 והתחיל לעלות, ואנחנו יודעים שזו האחריות שלנו.

בנימין נתניהו: דיברו על זה גם אחרים.

בנימין נתניהו: דיברו, הדבר הזה היה על השולחן, העלו את האפשרות, דנו, התווכחו, אבל לא עשו.

בנימין נתניהו: ובסוף אנחנו קיבלנו את ההחלטה הזאת, גם להקים מתקן שהייה, גם לאכוף קנסות כבדים ועונשים על מעסיקים וגם לפעול במישור הבין-לאומי כדי לעצור את השיטפון הזה, שמאיים על כל אזרח.

בנימין נתניהו: הוא מאיים על מקומות עבודה של ישראלים, הוא מאיים גם על הצביון היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: תלכו לערד, תלכו לאילת, תלכו לדרום תל-אביב – ללא הפעולה הזאת, אפשר לומר: בקרוב אצלכם.

בנימין נתניהו: אנחנו משנים, פועלים ועושים דבר שהוא חיוני לביטחונה ועתידה של מדינת ישראל, הגדר.

בנימין נתניהו: הדבר השני, קיבלנו החלטה, שגם עליה דיברו במשך שנים – דיברו, דיברו ולא עשו; אני מתקן: עשו טיפין-טיפין.

בנימין נתניהו: אנחנו קיבלנו לפני שבועיים החלטה להעלות את שארית קהילת הפלאשמורה לארץ.

בנימין נתניהו: היתה לי החלטה אחת כזאת, היתה לי זכות לעשות זאת פעם אחת בכהונתי הראשונה, ואנחנו עושים זאת עכשיו בפעם השנייה.

בנימין נתניהו: אני מאמין שהדבר הזה יביא לסיום.

בנימין נתניהו: הסוכנות היהודית מוכנה לקבל את האחריות לטיפול בשאלות שיוריות, ולדבר הזה יש משמעות, כדי לסיים פרשה מאוד כאובה של העלאת אחד משבטי ישראל לארץ.

בנימין נתניהו: כאמור, דיברו אבל אנחנו עושים.

בנימין נתניהו: הדבר השלישי, מהפכה תקשורתית.

בנימין נתניהו: פה בכנסת התקבלה החלטה – אני משבח את שר התקשורת משה כחלון וגם את יושב-ראש ועדת הכלכלה אופיר אקוניס – החלטה שתקדם אל הממשלה דבר שאנחנו מדברים עליו, כולם, אבל בסוף עושים: הכנסת מתחרה רביעי בשוק הסלולרי, וגם אפשרות של חמישי, וגם הפחתה משמעותית בקנסות היציאה של ישראלים.

בנימין נתניהו: אני חושב שהדבר הזה משחרר את הציבור מלפיתה עזה של החברות הסלולריות, הוא מגדיל את התחרות, הוא מוזיל את השירות, שוב, דברים שדיברו עליהם.

בנימין נתניהו: דיברו, אבל אנחנו עושים.

בנימין נתניהו: הדבר הרביעי, אנחנו בעיצומה, לא רק של מהפכה תקשורתית אלא גם מהפכה תחבורתית.

בנימין נתניהו: מדי שבוע אנחנו הולכים ופותחים פרויקטים חדשים, אנחנו סוללים לרכבות, אנחנו סוללים כבישים – –

יוחנן פלסנר: ראינו את השלטים בינתיים.

בנימין נתניהו: – – בטווח של קרוב – בהשקעה כמעט של 30 מיליארד, 27 מיליארד שקל, בפועל.

בנימין נתניהו: היו לי הזכות וההנאה, אני מוכרח להגיד, אתמול, לסגור מעגל.

בנימין נתניהו: כראש ממשלה אני הנחתי את אבן הפינה של מנהרות הכרמל, כשר אוצר קידמתי את זה.

בנימין נתניהו: אני מראש מודה גם לשרי אוצר – נמצא כאן אחד – שפעלו ועזרו בעניין הזה.

בנימין נתניהו: בעניין הזה יש באמת שותפים.

בנימין נתניהו: אבל מה שקרה אתמול זה דבר חשוב.

בנימין נתניהו: אנחנו משחררים את הפקק לא רק של חיפה, אלא של צפון הארץ, ומחברים את הצפון למרכז, את המרכז לצפון; וגם את הדרום, כי מתחילה גם הפעולה הקריטית וההיסטורית והחשובה של תכנון קו רכבת לאילת.

בנימין נתניהו: טסתי מעל הנגב כדי להגיע לאותה גדר, אתה רואה את המרחבים, את עתודות הקרקע העצומות האלה, ריקים, פשוט קרקעות – שממה, ללא שום דבר.

בנימין נתניהו: שם נמצאת העתודה האמיתית למדינת ישראל הצפופה.

בנימין נתניהו: שם אנחנו הולכים לייצר מהפכה: להביא רכבת לדרום, שממנה יצאו שלוחות וכבישים, שם העתיד שלנו.

בנימין נתניהו: הדבר הזה מתבצע הלכה למעשה.

בנימין נתניהו: שוב, במשך שנים דיברו – – –

טלב אלסאנע: האם ידוע לך, יש בתי-ספר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אחרי זה – – – מבתי-הספר.

טלב אלסאנע: כסף, ולא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, עכשיו אתה באת – אתה חתמת – – –

טלב אלסאנע: – – – בתי-ספר, קצת הגינות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: זה לעניין, לא?

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: קיבלנו עוד החלטה לפני שבוע, בתוך 30 היום האלה, ההחלטה הזאת היא החלטה על משאל עם.

בנימין נתניהו: שוב, דיברו על זה שנים.

בנימין נתניהו: יצחק רבין זיכרונו לברכה דיבר על זה, כל ראשי הממשלות דיברו על זה.

בנימין נתניהו: אנחנו לא דיברנו – אנחנו עשינו את זה.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם, אני חושב – שמעתי את דברי הביקורת על הדבר הזה, גם שוחחתי עם חבר הכנסת חיים אורון, עם ג'ומס, במהלך הדיון כאן, שרובכם לא הייתם נוכחים בו.

בנימין נתניהו: אמרתי לו: מה הבעיה שלך עם זה?

בנימין נתניהו: תבוא החלטה.

בנימין נתניהו: אם העם יחשוב שהיא החלטה טובה וגורלית לעתידו, הוא יאשר אותה.

בנימין נתניהו: אם הוא יחשוב שזו החלטה רעה שמשפיעה על עתידו באופן שלילי, הוא ידחה אותה.

בנימין נתניהו: אבל החלטה כזאת, בהיקף כזה, לא החלטה שנהנית מ-95 חברי כנסת, או 105 חברי כנסת, כפי שהיו הסכמי השלום עם ירדן ומצרים, אלא החלטה שבאמת צריכה להתקבל, היא תתקבל איך?

בנימין נתניהו: על חודו של "מיצובישי"?

בנימין נתניהו: על חודה של "מאזדה"?

יוחנן פלסנר: על חודו של – – – מי יממן את הקמפיין הזה?

יוחנן פלסנר: הוא לא עונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה עונה לכם.

יוחנן פלסנר: הוא לא עונה.

ראובן ריבלין: אתם חושבים שהוא שמח מכל דבר שאתם דיברתם?

ראובן ריבלין: הוא עונה עכשיו בהתאם לדרישתכם, איש לא יפריע, ואיש לא יפריע לראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: והרי אתם, אתם הייתם חלק מההסכמה הכללית הזאת בעם על משאל עם.

בנימין נתניהו: אני רוצה לשאול את חברי באופוזיציה וחברי בקדימה: אתם תמכתם במשאל עם; אחת מכם אפילו העלתה את ההצעה הזאת, הצעת החקיקה הזאת.

בנימין נתניהו: ואני שואל, מה קרה לכם?

בנימין נתניהו: למה ברחתם מזה?

בנימין נתניהו: למה זגזגתם?

בנימין נתניהו: למה שיניתם את דעתכם?

בנימין נתניהו: למה?

בנימין נתניהו: מה קרה?

בנימין נתניהו: אתם כבר לא סומכים על העם?

בנימין נתניהו: אולי צריך להחליף את העם?

יוחנן פלסנר: אין שום אמון ציבורי.

בנימין נתניהו: תבטחו בעם, זה עם חכם, זה עם נבון, זה עם שקול, זה עם אחראי.

בנימין נתניהו: משאל עם זה הדבר הכי נכון, גם מבחינה מוסרית, גם מבחינה – – –

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון.

שלמה מולה: אבל לא במשטר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, זה ברור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, כשהוא קורא אני כבר יכול לקרוא לסדר – – –

טלב אלסאנע: – – – במלחמות – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אוציא אותך, אני אוציא אותך – – –

טלב אלסאנע: כמה זמן – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

בנימין נתניהו: – – – בתשתיות, בתחבורה, בתקשורת, בעלייה, בקיבוע הגבולות שלנו.

יוחנן פלסנר: מה עם ההבטחות לסטודנטים?

בנימין נתניהו: בכל הדברים הללו קיבלנו החלטות חשובות מאוד, ומשאל עם, כל זה ב-30 יום האחרונים.

מרינה סולודקין: מה עם דיור?

בנימין נתניהו: ואני יודע שאתם נוהגים לומר, שוב, ססמאות ידועות, לגבי החלטות, יש כאן דברים – – –

אורית זוארץ: מה עם היישום?

אורית זוארץ: בינתיים רק דיבורים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: השר גלעד ארדן, בקריאת ביניים חשובה, העיר שבששת השבועות האלה עשינו דבר נוסף שאנחנו מדברים עליו שנים: אנחנו קיבלנו החלטות יישום תוכנית בתקצוב של 2.2 מיליארד שקל לצמצום פליטת גזי חממה – שוב, דבר שדובר עליו, היה על השולחן, דנו בו, אבל החלטנו בו.

בנימין נתניהו: כל זה ב-30 יום האחרונים.

יואל חסון: איפה התקנות לסטודנטים?

יוחנן פלסנר: החלטת גם על הסטודנטים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יוחנן פלסנר: הוא מחליט על הסטודנטים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

גלעד ארדן: אנחנו לא יודעים לתקן בשנתיים מה שהם קלקלו – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן.

ראובן ריבלין: השר ארדן, עוד לא קראתי לשר – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בוים, חבר הכנסת – – – פעם שנייה.

ראובן ריבלין: אין חוכמות יותר.

ראובן ריבלין: רבותי, לא נהפוך את הדיון הזה להפקרות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: לכן, קצת צניעות ממבקריה של הממשלה.

בנימין נתניהו: הם עושים את עבודתם, הם מפריחים את ססמאותיהם, אבל האמת היא שהממשלה הזאת – לא רק ב-30 היום האחרונים, אלא בכלל – מקבלת החלטות בדברים שחיכו לפתרונות, חיכו להחלטות וחיכו לביצוע במשך שנים ארוכות, כולל בממשלות שלכם, שלא טיפלו בבעיות הללו.

מרינה סולודקין: מה עם הדיור הציבורי?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סולודקין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, פעם ראשונה בחיים שלי.

יואל חסון: היא מקבלת אות כבוד מהאופוזיציה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להביא לתשומת לב חברי הבית שתי נקודות, שתי אמיתות, שנחשפו במהלך 30 היום הללו.

בנימין נתניהו: יש קונספציות ציבוריות, יש קונספציות שהולכות ומושמעות, ובזה שאתה חוזר ומשנן אותן הן מקבלות איזה מעמד של אמת מובנת מאליה, עד שהמציאות טופחת על פניהם של האנשים שמשמיעים את האמיתות האלה.

בנימין נתניהו: אחת האמיתות הללו לאורך השנים – ואפילו שמעתי אותה במושב הזה, כי לרגע מסוים היתה, חברת הכנסת דליה איציק – ששורש הבעיה במזרח התיכון, שורש האי-יציבות באזורנו הוא הסכסוך הישראלי–הפלסטיני.

בנימין נתניהו: מי שאומר את זה יש לו בדרך כלל תוספתא, תיכף אגיד מה היא – אבל זה שורש הבעיה.

בנימין נתניהו: לא שהסכסוך הישראלי–הפלסטיני איננו בעיה מורכבת, חשובה, שדורשת פתרון.

בנימין נתניהו: הבעיה הזאת דורשת פתרון, תיכף אתייחס לזה, אבל במשך שנים הסבירו לנו שזה שורש העניין וזה גם מה שמונע התלקטות של הכוחות השונים באזור כדי להדוף סכנות כאלה ואחרות.

בנימין נתניהו: מה שהתברר בצורה הברורה ביותר – ואי-אפשר להעלים עין מכך – בימים האחרונים, זה שהבעיה של האי-יציבות במזרח התיכון מקורה, קודם כול, באירן; שהסכנה הגדולה ביותר לעתיד האזור, לשלום ולשלום העולם זה קודם כול מאירן.

דליה איציק: זה לא סתירה.

בנימין נתניהו: זה דבר שאיננו דבר טריוויאלי, זה דבר שהיה עליו ויכוח, זה דבר שנאלצנו להתווכח עליו.

בנימין נתניהו: אני אישית התווכחתי עליו, דיברתי עליו, דנתי בו עם מנהיגי העולם ועם ציבורים שלמים, וגם בתוך הבית הזה.

בנימין נתניהו: ומה שאנחנו מגלים עכשיו, וזה לא דבר בטל, זה שהיום יש הסכמה רחבה מאוד בקרב גורמי שלטון, בקרב גורמים דיפלומטיים, בקרב אלה העוסקים באסטרטגיה, שהאיום הגדול ביותר שנשקף כרגע לשלום העולם, שלום האזור, זה ההתחמשות הגרעינית של אירן.

דליה איציק: נכון.

דליה איציק: אז מה אתה עושה עם זה?

בנימין נתניהו: קודם כול להכיר בזה.

דליה איציק: מסכימים.

בנימין נתניהו: עכשיו בא הדבר השני, והדבר השני הוא, כמובן, מה הסיבה שהסכסוך הישראלי–ערבי, הסכסוך הישראלי–פלסטיני איננו נפתר.

בנימין נתניהו: אני אומר לכם, שבין השאר, זה קשור לאמת הראשונה.

בנימין נתניהו: אתם יכולים לבטל את זה – – –

אורית זוארץ: – – – האירנים, להאשים אותם באוזלת-יד.

בנימין נתניהו: משום שהאירנים, יש להם גרורה פה.

בנימין נתניהו: הגרורה הזאת היא ה"חמאס".

בנימין נתניהו: ה"חמאס" הזה מאיים על הרשות הפלסטינית, והרשות הפלסטינית מתכווצת קודם כול מן הטעם הזה ומתרחקת מהשלום.

טלב אלסאנע: הסכסוך כאן משפר את – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

טלב אלסאנע: לא, זה מעניין.

ראובן ריבלין: מעניין?

ראובן ריבלין: תיפגש עם ראש הממשלה אחר כך.

ראובן ריבלין: כרגע לא תפריע.

בנימין נתניהו: אבל הדבר השני שעולה, מול הקונספציה שאומרת שישראל היא הגורם שאיננו רוצה לקדם את המשא-ומתן לשלום, זה שיש בתוך הרשות הפלסטינית בלמים אמיתיים שמונעים מהם לעשות את הצעדים.

בנימין נתניהו: לא לישראל, לרשות הפלסטינית.

אורית זוארץ: ובממשלה שלך אין בלמים?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, פעם שנייה.

בנימין נתניהו: אנחנו מנסים.

בנימין נתניהו: אנחנו מנסים לקדם את המשא-ומתן בדרכים שונות, אנחנו עושים ניסיונות לקדם את התהליך המדיני.

בנימין נתניהו: אני לא מבטיח שנצליח, אני מבטיח שנמשיך לנסות ואני מקווה שנצליח.

בנימין נתניהו: אבל כדי שנצליח, אנחנו צריכים שיהיה לנו פרטנר – פרטנר לשלום מפוכח, שלום אחראי, לא שלום שבו זורקים את השכפ"ץ ואת הרובה ואת כל ההגנות, עוצמים את העיניים ומקווים, אלא רוצים באמת לראות גם סידורי ביטחון וגם הכרה יסודית בזכותו של העם היהודי למדינה משלו.

בנימין נתניהו: אני רוצה שיהיה לנו פרטנר כזה, אני מייחל לכך, אבל כדי שיהיה לנו פרטנר צריך מנהיג שיגיד את האמת לעמו.

בנימין נתניהו: אני אמרתי את האמת לעמי, אמרתי אותה בנאום בר-אילן, ואני מחכה שאבו מאזן יאמר את האמת לעמו.

בנימין נתניהו: והנה, לפני ימים אחדים אני שומע ממשרד ההסברה הפלסטיני – זה אפארט רשמי של הרשות הפלסטינית – אני שומע שהם מוציאים מחקר, ובמחקר הזה הם מסבירים שלעם היהודי אין שום קשר לכותל המערבי.

בנימין נתניהו: שמעתם?

בנימין נתניהו: הכותל המערבי.

טלב אלסאנע: מה עם הכיבוש, אדוני ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: הכותל המערבי של – הבית הלאומי שנבנה על חורבותיו של בית ראשון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – – –

רוני בר-און: עשית שנה וחצי – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני מבין מישהו אחר שהיה קורא קריאות ביניים – אני, למשל.

ראובן ריבלין: אתם קוראים קריאות ביניים?

ראובן ריבלין: מה הוא אמר פה דבר – – –

אורית זוארץ: שר ההסברה שלך לא אמר דברים אחרים?

אורית זוארץ: שר החוץ – – –

טלב אלסאנע: – – –

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: פעם היית קורא קריאות ביניים, חבר הכנסת חסון.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה קורא קריאות ביניים על מה שאמר ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – – – אם אתה רוצה, תודיע לי בכתב.

ראובן ריבלין: אולי אתה לא שומע.

בנימין נתניהו: אני מנסה לדמיין מה היתה התגובה של היושבים כאן ושל כל גורם אחראי בעולם אם ממשלת ישראל היתה אומרת שלאסלאם אין שום קשר למכה או שלנצרות אין שום קשר לוותיקן.

בנימין נתניהו: ליהדות אין שום קשר לכותל המערבי?

בנימין נתניהו: הרי זה לא רק קשר דתי, זה קשר דתי ולאומי וקשר היסטורי ראשון במעלה, שנמשך אלפי שנים, וגם זה איננו דבר טריוויאלי, וגם את זה אל תטאטאו, משום שיש כאן נקודת מבחן.

בנימין נתניהו: אני אומר לאבו מאזן: גנה את התופעה הזו, סלק את האמירה הזו.

בנימין נתניהו: פנה אל עמך, תגיד לו: יש פה עם יהודי, הוא נמצא פה כבר קרוב ל-4,000 שנה.

בנימין נתניהו: אנחנו מכירים בעם הזה, אנחנו מכירים בקשר ההיסטורי שלו לארץ הזאת ולעיר הזאת.

בנימין נתניהו: אנחנו רוצים לעשות עמכם שלום.

בנימין נתניהו: אבל שלום אמת.

בנימין נתניהו: שלום אמת מבוסס על האמת.

בנימין נתניהו: הוא איננו מבוסס על ספין, הוא איננו מבוסס על כזבים, על כל מיני חצאי אמיתות או היעדר אמיתות.

בנימין נתניהו: הוא מבוסס על אמת.

בנימין נתניהו: אני קורא לאבו מאזן, כדי לקדם את השלום – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – שבועת אמונים לציונות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: יש גבול לכל תעלול.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא לך פעם שנייה.

טלב אלסאנע: אבל מה הכוונה שלו – – – למה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלסאנע, אני קורא כבר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

ראובן ריבלין: אני לא אוציא אותך, כל פעם אתה מקבל כותרות כשאני מוציא אותך.

ראובן ריבלין: לא אוציא אותך.

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: לא אוציא אותך.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: להוציא אותו בבקשה.

ראובן ריבלין: להוציא אותו.

ראובן ריבלין: זכית, אין לי ברירה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, לך תשתה קפה ותחזור.

ראובן ריבלין: תוציא אותו, זה הריטואל.

ראובן ריבלין: מה זה?

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת טלב אלסאנע יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

דני דנון: תצא להתקשר לאבו מאזן, להודיע לו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, כאשר אתה קורא קריאות ביניים, אל תאמר לו.

ראובן ריבלין: אל תאמר לסדרן דבר.

בנימין נתניהו: אני שם לב שיושבת-ראש האופוזיציה, כל הזמן שאני מדבר היא מסתכלת בטלפון הסלולרי שלה, קוראת, ומייד אחרי זה – – –

דליה איציק: ואתה מקשיב?

בנימין נתניהו: אין לי טלפון סלולרי ואין לי אוזניות.

דליה איציק: אבל גם אתה לא הקשבת.

בנימין נתניהו: – – – ומייד אחרי זה אני רואה שהיא כותבת.

בנימין נתניהו: והנה אני אומר משהו נוסף – – –

יואל חסון: – – –

אורית זוארץ: – – –

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: לא קראתי לך לסדר, אבל זה מספיק.

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה, יש דברים – אתה רואה שאני מדבר לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה, יש דברים שמעוררים מייד תגובה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני לא – – –

קריאה: בואו נתמקד בשרים ובאמירות שלהם, לא – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, ברוך הבא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מאדוני, באמת.

בנימין נתניהו: מנקודת התצפית כאן רואים הרבה דברים מעניינים.

בנימין נתניהו: אבל אחד מהם, ואתם בוודאי גם כן רואים ושומעים, בוודאי שמעתם את הגינוי החריף של דובר מחלקת המדינה בארצות-הברית – –

שלמה מולה: מה זה קשור?

בנימין נתניהו: – – והדבר הקשה והתמוה שנאמר על-ידי הרשות הפלסטינית בניסיונם לשלול את הקשר ההיסטורי שלנו לכותל המערבי.

אורית זוארץ: די, נו.

אורית זוארץ: ומה השרים שלך אומרים?

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, מי שלא התפלל לוולג'ה יתפלל להר-הבית לפחות.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה אומר לכם דבר – אני לא מבין, גם לזה אתם מתנגדים?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מבין, יש קריאות ביניים מזחאלקה, יש קריאות ביניים מאנשים שרוצים הרבה יותר.

ראובן ריבלין: גם על זה אתם כועסים?

אורית זוארץ: שיטפל בשרים שלו קודם, באמירות שלהם.

אורית זוארץ: הם מזיקים לא פחות.

ראובן ריבלין: תראו, נדמה לי שאתם בכלל לא שומעים.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, למרות פעילותך הענפה בנושאים החברתיים, נדמה לי שבנושאים המדיניים את אפילו לא שומעת, את קוראת קריאות ביניים לפי זמן, לא לפי – בבקשה.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: לאפשר לראש הממשלה, חבר הכנסת גילאון.

ראובן ריבלין: יש דברים שהם כמעט בקונסנזוס.

בנימין נתניהו: אני מקווה שאני לא אאכזב את חברי האופוזיציה.

בנימין נתניהו: בשבועות האחרונים אנחנו עובדים בתיאום הדוק עם ארצות-הברית בניסיון לחפש נתיב אפקטיבי לחידוש השיחות, והדבר הזה הוא יעד משותף שלנו, והיעד המשותף שלנו הוא להגיע להסכם.

בנימין נתניהו: אני חושב שיש שתי אמיתות יסודיות, שכולם יודעים אותן, אם תודו בהן עכשיו ואם תודו בהן אחר כך.

בנימין נתניהו: אחת היא שהאסלאם הרדיקלי בהנהגת אירן הוא האיום הגדול ביותר על עתידנו, וצריך לרכז מאמץ בין-לאומי, ללא סטיות וללא הפרעות, כדי לעצור את כוונת ההתחמשות של אירן; והדבר השני זה שלא ישראל מעכבת את פתרון הסכסוך הישראלי–הפלסטיני, אלא הרשות הפלסטינית, שאיננה מוכנה להתייצב ולהגיד לעמה את האמת בצורך בפשרה אמיתית.

בנימין נתניהו: כל הדברים האחרים יתפוגגו.

בנימין נתניהו: כשם שאמת אחת עלתה וצפה בעוצמתה, כך גם האמת השנייה הזאת תעלה ותצוף.

בנימין נתניהו: ואני מקווה שהפלסטינים ייענו לקריאה.

בנימין נתניהו: אני מקווה שאבו מאזן יאמר לעמו את האמת, כדי להשיג שלום-אמת.

ראובן ריבלין: אני מודה לראש הממשלה, ומתכבד להזמין את ראש האופוזיציה, חברת הכנסת ציפי לבני.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

יואל חסון: אדוני, ראינו פה ראש ממשלה לחוץ היום.

יואל חסון: מאוד לחוץ.

ראובן ריבלין: עכשיו, רבותי חברי הכנסת מצד שמאל של צד ימין, לשמאלי, אני כבר מודיע לכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, נא להירגע.

אופיר אקוניס: לא הוצאתי הגה.

ראובן ריבלין: מצוין.

יואל חסון: אולי תוציא את אקוניס מראש?

אופיר אקוניס: זה לא אומר שאני לא אוציא בהמשך.

אורית זוארץ: אולי תוציא את אקוניס מראש.

ראובן ריבלין: יש לי רעיונות בקשר לזה משני הצדדים.

ראובן ריבלין: רבותי, כפי שאנחנו עשינו ככל יכולתנו לאפשר לראש הממשלה, כך יהיה לגבי ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: גברתי.

ציפי לבני: איזה show.

ציפי לבני: איזה show היה פה.

ציפי לבני: כמה נמוך.

ציפי לבני: זאת אומרת, אני הייתי מקריאה לך את האס.

ציפי לבני: אם.

ציפי לבני: אסים שקיבלתי, אדוני ראש הממשלה, רק תיעלב.

רוני בר-און: לא את שלי, לא את שלי.

ציפי לבני: לא, זה מה שהציבור חושב על ההופעה המבישה שהיתה פה קודם.

אופיר אקוניס: זה מה שהפרסומאי חושב.

ציפי לבני: הוא עצבני, הוא חלש.

אופיר אקוניס: זה הפרסומאי.

ציפי לבני: אז אולי כדאי שגם אתה תקבל אס.

ציפי לבני: אם.

ציפי לבני: אסים.

כרמל שאמה-הכהן: מי התקפל היום בבוקר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

חיים כץ: מי שלח לך?

חיים כץ: יואל חסון שלח.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: מי שלח לה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

כרמל שאמה-הכהן: מי התקפל היום בבוקר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה, פעם ראשונה, אני קורא אותך לסדר.

אורית זוארץ: זה מה שמעסיק אותו.

אופיר אקוניס: הפרסומאי הוא לא הציבור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, מי התקפל היום בבוקר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להפריע?

גלעד ארדן: לציבור – – – גם משאל עם.

ראובן ריבלין: כבוד השר, האם אתה רוצה לשתות קפה?

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, כנראה – – –

ראובן ריבלין: לא, חברת הכנסת חוטובלי.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, יש לי הסקרים של דעת הציבור כלפי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: את לא צריכה לקרוא קריאות ביניים.

ציפי חוטובלי: לא, אני רק אומרת שאולי אפשר אס.

ציפי חוטובלי: אם.

ציפי חוטובלי: אס במקום משאל עם.

ראובן ריבלין: את לא צריכה לקרוא קריאות ביניים, זה הכול.

ציפי לבני: טוב, ככה זה.

ציפי לבני: ראש הממשלה יודע שכשאין מה לומר אז נדמה לו שאם הוא מדבר חזק אז הוא אומר.

ציפי לבני: אבל זה ראש ממשלה שיודע לדבר חזק.

ציפי לבני: אוי, כמה חזק.

ציפי לבני: איזה show נהדר על הבמה.

ציפי לבני: וכמה ישראל היום חלשה.

ציפי לבני: ובוא נדבר על אמת.

ציפי לבני: גם מהדברים הקטנים שהתחלת לדבר עליהם.

ציפי לבני: דיברת על ביצועים, ונתת רשימה של החלטות עוד טרם ביצוע.

ציפי לבני: אתה יודע מה, דיברת על הפלאשמורה כאן, על הבמה.

ציפי לבני: ישבת כשר אוצר כאן, בחדר הסמוך, כשאני שרת קליטה, אמרת: אי-אפשר לעשות את זה, תצאי ותתנגדי.

ציפי לבני: התחבאת מאחורי גבי, לא רצית להעלות אותם.

ציפי לבני: ואני במקומך היום לפחות הייתי שותקת בנושא הזה.

ציפי לבני: בטח לא מתפארת בו.

ציפי לבני: ובוא נדבר על אמירת אמת לציבור, ראש הממשלה.

ציפי לבני: מתי אתה בפעם האחרונה אמרת אמת לעצמך, לשרים שלך ולציבור המצביעים שלך?

ציפי לבני: היה פעם מנהיג דגול, שאמר שהוא לא יודע אם להאמין לידך הימנית או לידך השמאלית.

ציפי לבני: אתמול ראינו דוגמה.

ציפי לבני: משפט אחד.

ציפי לבני: פורסם משפט, באמת לא יודעת אם הוא חשוב, שאמרת באיזה חדר סגור בעניין חילופי שטחים.

ציפי לבני: אתה האדם היחיד שאני מכירה, שמשפט אחד שלו מתפרש באופן הפוך לחלוטין על-ידי שני הקצוות של הבית הזה.

ציפי לבני: וזה מתפרש באופן הפוך לחלוטין, כי מי שרוצה לשרוד יחד אתך בממשלה מפרש כל משפט שלך באופן שיאפשר לו לשבת בכיסא ולהרגיש בנוח.

ציפי לבני: כי אתה תמשיך לשמור על עמימות, כי אתה לא תאמר את האמת, כי אתה יודע שעם האמת הזאת – או שאתה לא יכול ליישם אותה, או שאתה לא יכול להחזיק בקואליציה הזאת שלך.

ציפי לבני: ואנחנו נדבר על האמת הזאת, כי זה המצרך שחסר היום במדינת ישראל.

ציפי לבני: אמת חדה, ברורה, אמת שלא ניתנת לפרשנויות, אמת אחת ולא שתיים.

ציפי לבני: ואמת זה לא רק לדבר על איומים קיימים, ואירן בוודאי היא איום – – –

אריה אלדד: השיר הזה לא דיבר על זה, הוא דיבר על ההיפך.

ציפי לבני: ואתה יודע, ראש הממשלה, אני לא הייתי צריכה לא הדלפות – לא נזקקתי להדלפות, כי בתקופתנו היה לנו קשר ושמענו את אותם דברים בתוך החדר, מאותן מדינות שאתה לא יכול להיכנס אתן לחדר, כי אתך הם לא מדברים.

ציפי לבני: והעובדה שיש איום אירני לא תפטור אותך מהצורך לתת מענה לאינטרס ישראלי בסיסי, וזה פתרון הסכסוך עם הפלסטינים.

קריאה: הם דיברו אתך, מה יצא מזה?

ציפי לבני: שלא יובן לא נכון.

ציפי לבני: שלא יובן לא נכון.

ציפי לבני: האידיאולוגיה האירנית לא נובעת מהסכסוך הישראלי–פלסטיני.

ציפי לבני: זאת אידיאולוגיה קיצונית, דתית, שלא מוכנה לקבל את הקיום שלנו כאן.

ציפי לבני: ולכן הם מנצלים את הסכסוך הקיים, כדי לקבל תמיכה באותן מדינות שהמנהיגים שלהן רואים, ובצדק, את אירן כאיום.

ציפי לבני: אבל לרגע נדמה שאתה כמעט שמח שזה יצא, כי אולי עכשיו זה יפטור אותך מלתת מענה לדבר שהוא אינטרס ישראלי בסיסי, וזה לסיים את הסכסוך.

ציפי לבני: על ה"חמאס", זאת הבעיה?

ציפי לבני: מי חיזק את ה"חמאס", אדוני ראש הממשלה?

ציפי לבני: אנחנו נלחמנו בו.

ציפי לבני: מי פתח את המצור?

גלעד ארדן: אתם אפשרתם לו להשתתף בבחירות – –

ראובן ריבלין: השר ארדן.

ראובן ריבלין: השר ארדן.

גלעד ארדן: – – בניגוד להסכמי אוסלו.

ראובן ריבלין: השר ארדן.

ראובן ריבלין: השר ארדן.

גלעד ארדן: היא העלתה אותם לשלטון – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן, עוד לא קרה בתולדות הכנסת שיוּצא שר.

ראובן ריבלין: מה קרה?

גלעד ארדן: תעזבו את ההתנגדות, תעזרו לו להשתתף בבחירות, אחר כך מדברים על המפגע אחרי שעושים אותו.

ראובן ריבלין: השר ארדן, השר ארדן, מה קורה לך?

ראובן ריבלין: אני אומר לך, אני ממש – – –

נסים זאב: זה פליטת גז החממה פה.

אורית זוארץ: ממשלת קומדיה.

נסים זאב: לא, לא.

נסים זאב: אני לא מסכים.

ראובן ריבלין: אתה רואה שאפילו לא אמרתי לך דבר.

ראובן ריבלין: התאפקתי לא לצחוק ולא אמרתי לך דבר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: אז נדבר על ה"חמאס".

ציפי לבני: ה"חמאס" זה אותו ארגון שיש לו אותה אידיאולוגיה אסלאמית קיצונית, שלא מכיר בקיום שלנו כאן.

ציפי לבני: אנחנו נלחמנו בו, ולא רק שנלחמנו בו אלא גם קיבלנו לגיטימציה בין-לאומית להילחם בו.

גלעד ארדן: זיכרון קצר.

ציפי לבני: אתה אז כראש האופוזיציה – – –

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: תודה, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: הזיכרון שלה לא בסדר.

אופיר אקוניס: מה הולך פה?

אופיר אקוניס: הזיכרון לא טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס, אני לא אחראי לזיכרון שלך או שלה.

ראובן ריבלין: תרשום לך ראשי פרקים, תעביר לעיתונות.

אופיר אקוניס: 5,000 טילים.

אופיר אקוניס: 5,000.

אופיר אקוניס: לא צריך להעביר לעיתונות, אפשר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ציפי לבני: ואתה כראש האופוזיציה הוזמנת לראש הממשלה דאז, אולמרט, ליום סיום המבצע, שבו הגיעו כל מנהיגי העולם לבית ראש הממשלה, וראש הממשלה כיבד גם אותך, כי הבנו שבנושאים האלה לא צריכה להיות אופוזיציה, ואנחנו עושים את תפקידנו על מנת להגן על מדינת ישראל כולה.

ציפי לבני: ואתה יודע, ראש הממשלה, למה קיבלנו לגיטימציה למלחמה ב"חמאס"?

ציפי לבני: כי האמינו לנו – –

בנימין נתניהו: למה הוא בכלל הגיע לעזה?

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: איזו ממשלה?

ציפי לבני: – – שבצד השני של המשוואה אנחנו רוצים להגיע להסדר.

ציפי לבני: ואצלנו זה לא רק מלים או נאומים באוניברסיטה, אלא זאת שאלה – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – – למה לא החזרת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין.

דני דנון: מה זה "רוצים להגיע", הייתם בשלטון – הייתם יכולים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

ציפי לבני: ואם אתה מתיימר להבין משהו במה שקורה באזור, אז במקום רק לדבר על האיום האירני ועד כמה מדינות ערב והמוסלמיות מבינות שאירן היא האיום, תבין שיש היום הזדמנות דווקא משום שהן רואות באירן את האיום – דווקא עכשיו יש הזדמנות חד-פעמית שתאפשר להן לתמוך בהסדר שמסיים את הסכסוך הישראלי–פלסטיני, כי גם הן רוצות להוריד אותו מסדר-היום שלהן, כי גם הן מבינות שאירן מנצלת אותו לרעה.

ציפי לבני: אבל ההנהגה היחידה שתגיע להסדר זאת ההנהגה שסיום הסכסוך זו האמת הפנימית שלה.

ציפי לבני: ואתה יודע למה אין היום דיאלוג?

ציפי לבני: כי לא מאמינים לך.

ציפי לבני: והמחירים שאתה צריך לשלם – – –

לימור לבנת: מה את אומרת?

לימור לבנת: כמה שעות – – –

ראובן ריבלין: כבוד השרה לימור לבנת.

לימור לבנת: – – – כמה שעות ישבה – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, היא לא מביעה – – –

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן, ברגע זה אני מורה לך, חבר הכנסת ארדן – – –

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, גברתי השרה, היא לא מביעה את דעתך.

ראובן ריבלין: כרגע – – –

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: אני לא מעוניין – כרגע, הוא ניתח את – – –

לימור לבנת: שהיא תגיד מה הציע אולמרט לאבו מאזן.

לימור לבנת: מה הציע?

לימור לבנת: מה היא – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אין קריאות ביניים

לימור לבנת: אבל צריך לדבר – – – הציבור.

ראובן ריבלין: – – – להפסיק עם זה.

לימור לבנת: – – – הציבור.

ראובן ריבלין: נא להפסיק עם זה.

ציפי לבני: והחלק הנורא הוא שישראל היום בראשותך משלמת מחירים – ישראל כולה – בשביל כניסה לחדר המשא-ומתן, יותר ממה שהיה צריך לשלם.

ציפי לבני: ולכן שנת 2010 לא היתה רק שנת הקפאה אלא גם שנת קיפאון בתהליך המדיני – –

זאב אלקין: – – –

ציפי לבני: – – את שניהם אתה משלם.

ציפי לבני: ולצערי הרב, בגלל חוסר היכולת שלך להבחין בין עיקר וטפל, מדינת ישראל, לו ייפתח משא-ומתן, והלוואי שייפתח, תשלם מחירים הרבה יותר גבוהים בחדר המשא-ומתן, כי אתה יודע לדבר חזק, ובסוף משלם גם מחיר – – –

יריב לוין: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין.

ציפי לבני: – – – של מדינת ישראל הרבה יותר ממה שצריך.

לימור לבנת: למה את צועקת?

לימור לבנת: דברי חלש.

עוזי לנדאו: – – –

יואל חסון: – – – תוציאי את – – –

ראובן ריבלין: השרה לבנת, השר לנדאו, רבותי – תואיל, ראש הממשלה, להרגיע את הממשלה, כי זה לא יכול להיות שבפרלמנט אני אוציא שר.

רוני בר-און: אם הוא היה יכול להרגיע את הממשלה הוא היה עושה שלום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: רבותי.

זאב בנימין בגין: שאני אצא, או היא?

ראובן ריבלין: רבותי, כל אחד מחברי הכנסת, אם לא יכול לשמוע את דבר חברו, יכול לצאת.

ראובן ריבלין: איש לא מחייב אותו, על-פי התקנון, לשבת במקום כשמישהו מדבר.

ראובן ריבלין: אבל אם הוא רוצה לשמוע, הוא ישב בשקט, כי כרגע ראש האופוזיציה מביעה את דעתה; לא את דעתכם.

ראובן ריבלין: לא את דעתכם.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: אתה אל תקבע מי – אני לא שאלתי אותך מי מכין לך את הנאומים.

דני דנון: אף אחד לא – – –

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אני לא שאלתי אותך.

אופיר אקוניס: – – – מדינת כל פרסומיה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אני לא שאלתי אותך.

ראובן ריבלין: עכשיו אני – – –

אופיר אקוניס: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

ראובן ריבלין: הבא אחריו שמדבר, ולא חשוב כמה קריאות קראתי לו – הוא בחוץ.

ציפי לבני: אתה לא אומר אמת, אבל אני מאמינה שיש בקואליציה שלך כמה אנשים ישרי דרך, אפילו אידיאולוגים, שאומרים אמת.

ציפי לבני: אני מסתכלת למשל על אדם כמו בני בגין, שאני יודעת שהוא אדם שאומר בקולו שהוא לא מאמין בפתרון של שתי מדינות לאום, ואני שואלת את עצמי מה אמרת לו שמשאיר אותו בקואליציה שלך.

ציפי לבני: ואני מסתכלת על איווט ליברמן, שגם הוא נוהג לומר אמת – מה אמרת לו שאפשר לו לעלות על דוכן האו"ם, להשתולל נגד כל מה שאתה טוען שהוא עמדתך, לעשות את זה בפומבי, ולהישאר בקואליציה, ולא – – –

זאב בנימין בגין: גברתי, ראש הממשלה לא אמר לי שום דבר שנוגד את מה שהוא אומר בפומבי.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר בגין.

ראובן ריבלין: תודה.

ציפי לבני: תודה.

ציפי לבני: קיבלתי תשובה.

קריאה: – – –

זאב בנימין בגין: בהחלט, כדי למנוע מכם מכירה כללית של מדינת ישראל לעזה.

ראובן ריבלין: השר בגין.

ראובן ריבלין: השר בגין.

ראובן ריבלין: השר בגין.

קריאה: – – –

זאב בנימין בגין: – – –

ראובן ריבלין: השר בגין, היא שאלה אותך, לכן אתה עונה.

ראובן ריבלין: אין לי טענה.

ראובן ריבלין: אבל בזה מסיימים.

ציפי לבני: קיבלתי תשובה, ותודה, אבל אני אגיד לך מה קורה – –

יואל חסון: אתה לפחות – – – פרשת מממשלת נתניהו – – –

ציפי לבני: – – אבל זה בסדר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יואל חסון, אתה רוצה להביע אי-אמון בבגין כי הוא שינה את דעתו?

ציפי לבני: לא, הוא אומר אמת.

אורית זוארץ: הוא אומר אמת.

אורית זוארץ: סוף-סוף מישהו אומר אמת.

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: הוא אומר אמת.

ראובן ריבלין: כמה אנשים יישארו פה בכנסת אם כל מי שמשנה את דעתו אנחנו נבקש להוציא אותו?

ציפי לבני: לא.

ציפי לבני: שאלתי שאלה וקיבלתי תשובה – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ציפי לבני: – – עכשיו אני אגיד לכם רק מה רואים מבחוץ.

נסים זאב: זה כוחה של הקואליציה.

ראובן ריבלין: לא לא לא, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: זה כוחה של הקואליציה?

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לשמוע מה שאתה אומר.

דוד רותם: – – – ליברמן.

ראובן ריבלין: – – –

ציפי לבני: עכשיו, העולם מסתכל על ממשלת ישראל ומממש את המשפט "אמור לי מי שותפיך ואומר לך מי אתה" – –

אופיר אקוניס: הם היו שותפים.

ציפי לבני: – – ואומר:

ציפי לבני: אם זאת הקואליציה, אז זה שהוא אומר משהו – – –

אופיר אקוניס: הם היו שותפים.

אופיר אקוניס: אלה שקרים.

אופיר אקוניס: שקרים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אקוניס.

דוד רותם: כמה רציתְ אותנו.

ציפי לבני: לפני הבחירות – – –

אופיר אקוניס: – – – לא צריך – – –

ראובן ריבלין: צא, צא, צא, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: אדוני, הזיכרון שלה – – –

ראובן ריבלין: לצאת.

אופיר אקוניס: מה זה?

אופיר אקוניס: ישראל ביתנו היתה שותפה – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם – – –

אופיר אקוניס: – – –

דוד רותם: – – – מה לעשות – – –

ראובן ריבלין: היא תשאל אותך – ניתן לך אפשרות לענות.

אופיר אקוניס: – – – (חבר הכנסת אופיר אקוניס יוצא מאולם המליאה.

אופיר אקוניס: )

גלעד ארדן: ליברמן לא פה.

גלעד ארדן: היא שאלה את ליברמן – וליברמן לא פה – למה הם נשארים.

ראובן ריבלין: אני מכיר את ליברמן אפילו לפני שאתה הכרת אותו, השר ארדן.

ראובן ריבלין: הוא יודע לענות בעצמו.

גלעד ארדן: אבל הוא לא פה.

ראובן ריבלין: הוא היה פה, עוד איך, ישב שם כשהיא אמרה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הוא היה פה כשהיא דיברה אליו.

ראובן ריבלין: מספיק.

רוני בר-און: מהתחלה, אדוני היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: הגיע חיזוק.

אורית זוארץ: הנה, הגיע חיזוק.

יוחנן פלסנר: בעל הברית של בני בגין.

ראובן ריבלין: אל תפריעו לראש האופוזיציה – – –

ציפי לבני: עכשיו, יש דבר אחד שכן הבטחת בקול.

ציפי לבני: כי גם משאל העם, אדוני ראש הממשלה, זה לא אידיאולוגיה אצלך.

ציפי לבני: זה לא משהו שקשור להסתכלות על הדמוקרטיה במדינת ישראל.

ציפי לבני: זה גם סוג של הישרדות, כי אתה אומר לשותפיך: עזבו.

ציפי לבני: אני אדבר, ואתם תשבו יחד, ובינתיים נצביע בעד כל החוקים הנוראיים שאתם מניחים על שולחן הכנסת, ובסוף תוכלו אתם לומר לציבור המצביעים שלכם, אם זה במרכז, בפריימריס או בימין, עזבו, זה לא אנחנו, זה אתם, אנחנו לא שותפים.

ציפי לבני: אתם שותפים ועוד איך.

ציפי לבני: משאל העם, התנגדתי לו עוד בתקופת ההתנתקות, וכך גם עכשיו.

ציפי לבני: קדימה שינתה יושב-ראש – –

זאב אלקין: – – –

ציפי לבני: – – וקיימה דיון מדהים, מעמיק ויסודי, בשאלה אם נכון לה למדינת ישראל להעביר את ההכרעה שמנהיגות צריכה לקבל – –

יריב לוין: – – – להצבעה.

יריב לוין: איזה דיון... בושה וחרפה.

ציפי לבני: – – וקיבלה את ההחלטה, והצביעה בהתאם לזה – – –

יריב לוין: איזו החלטה?

ראובן ריבלין: לוין.

ראובן ריבלין: יריב לוין.

ציפי לבני: כי ראש קדימה ראתה שהכרעה היא עניין של מנהיגות, ובריחה מההכרעה זאת פוליטיקה קטנה, גם אם היא עוזרת להישרדות שלך.

ישראל כץ: יושב-ראש הכנסת – – –

לימור לבנת: דברי חלש.

ציפי לבני: מה היה קורה, אדוני ראש הממשלה, לו באמת התכוונת לדברים שאמרת בבר-אילן, לו באמת התכוונת – מה היה קורה אם היית נכנס לחדר המשא-ומתן ואומר: אני ממשיך מנובמבר 2008, היום לפני שנתיים?

ציפי לבני: – אני, אבו מאזן, העולם הערבי, הקוורטט, כל העולם נמצא בשארם-א-שיח', משא-ומתן מתקדם במרץ, לגיטימיות לפעולה מול טרור – –

יריב לוין: בגלל זה החליפו אתכם – – –

ציפי לבני: – – בתוך המשא-ומתן הדיון על ירושלים עוד לא התחיל, שומרים על הגושים, הפלסטינים הסכימו לפירוז, הכול מועבר מסודר, כולל ההבנה שהסכם משמעותו סיום הסכסוך באופן שבו כל מדינה נותנת פתרון לבני עמה, ישראל לעם היהודי והמדינה הפלסטינית היא הפתרון לעם הפלסטיני כולל הפליטים.

קריאה: – – –

ציפי לבני: אבל אם אתה לא היית מוכן להמשיך משם, מה זה אומר עליך?

ציפי חוטובלי: זה אומר – – – ציבור הבוחרים בישראל.

ציפי חוטובלי: זה מה שזה אומר.

ציפי לבני: אם אתה לא מסכים למה שהיה, לעולם לא תגיע להסדר, גם אם – – – מכאן ועד להודעה חדשה.

דני דנון: זה אומר שיש לו אמת.

ציפי לבני: ואם אתה מסכים למה שהיה שם, האם הניסיון לשמר את הקואליציה מנע ממך להגיד: אני ממשיך?

ציפי לבני: תחליט לא רק מה צריך לעשות, אלא תעשה את זה.

קריאה: הוא רק דיבר – – –

ציפי לבני: כי מאז 1967 – ואת זה כל הבית הזה צריך להבין, והגיע הזמן שנאמר את זה, וזאת אמת היחידה – אנחנו נמצאים באי-ודאות.

ציפי לבני: גם אותו צד – לא רק שמאמין בזכות על הארץ הזאת – ואני מאמינה בזכות על הארץ הזאת – הצד הזה – –

ציפי חוטובלי: אז למה את מוכרת?

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, באמת.

דני דנון: – – – נאמן – – –

ציפי לבני: – – מה שהוגדר כימין – – –

דני דנון: הפסקתְ להאמין בזכויות שלנו – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

ראובן ריבלין: תגיד לי.

ציפי לבני: מעולם לא העז הצד הזה, שהייתי חברה בו, לקבל החלטה שאומרת: כל יהודה ושומרון, כל עזה, שלנו, חלק ממדינת ישראל.

ציפי לבני: נמנעתם מההחלטה הזאת, והייתי שם.

ציפי לבני: אז זאת האמת שצריך להכריע בה: האם רוצים לא רק לדבר על הזכות על הארץ הזאת, אלא לממש אותה, בהתיישבות על כל חלקיה, ולתת זכות הצבעה לכל אדם שחי בין הים לירדן – פלסטינים, ערבים פלסטינים, יהודים, כולם?

ציפי לבני: וביום הבחירות – או במשאל עם, אם תרצה – יכריעו את גורלה של המדינה, והיא לא תהיה מדינה יהודית.

ציפי לבני: ואתה לא יכול לדרוש מאחרים – אתה יכול, וגם אני דורשת – שיגידו "מדינה יהודית" בלי שאתה שומר עליה.

ציפי לבני: ואם האמת היחידה שיש פה, ויש לה רוב בציבור ורוב בבית הזה, זה שהולכים לכיוון של שתי מדינות לאום, לא מתוך לחץ, לא מתוך כפייה, לא מתוך גמגום, כי זה מייצג את האינטרס היהודי, הישראלי – –

ציפי חוטובלי: זאת היתה – – –

ציפי לבני: – – תחליט ומתוך זה תגזור את ההחלטות שלך.

ציפי חוטובלי: הציבור שלח אתכם לאופוזיציה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, מה את חושבת, שיש לך פה זכויות יתר?

ציפי לבני: כי מה שעשית בשנה הזאת – ואתה מדבר על אמת?

ציפי לבני: – אתה סוחר בתקווה של אנשים צעירים.

ציפי לבני: אם אתה יודע שאתה הולך לחלק את הארץ הזאת, איך אתה יכול לשלוח זוג צעיר לבנות את ביתו במקום שאתה יודע שהם יצטרכו לעזוב?

ציפי לבני: איך אתה מסתכל להם בעיניים?

ציפי לבני: איך אתה מסתכל בעיניים של אשה מוכה במעון לנשים מוכות, שהבטחת לה לפני שנה שיועבר תקציב לטפל בה?

ציפי לבני: איך אתה מסתכל בעיניים של סטודנטים, שהבטחת להם לפני שנה שנת לימודים חינם, ומסתבר – אופס, תקנות, עוד לא חוקקנו.

ציפי לבני: עובדים על זמן.

אורית זוארץ: ולא בירושלים.

ציפי לבני: אבל ראש הממשלה – ולא בירושלים, נכון.

ציפי לבני: תודה, אורית.

אורית זוארץ: ולא בבאר-שבע.

ציפי לבני: ולא בבאר-שבע.

ציפי לבני: תודה, אורית.

ציפי לבני: מהפריפריה מקבלים מצביעים, לא דואגים להם אחר כך – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה היית עושה בלעדיה?

ציפי לבני: אבל איך אתה מסתכל, אדוני ראש הממשלה, לאותו חייל קרבי, שנמצא בקורס "נתיב" ואומר לי: אני נמצא עכשיו בתהליך של גיור כי אני רוצה לדעת שאם איהרג בצבא אני אוכל להיקבר ליד חברי ליחידה.

דני דנון: מה הוא אמר כשאת היית בשלטון?

ציפי לבני: ואותו חייל – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

גלעד ארדן: – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן.

ראובן ריבלין: השר ארדן.

ראובן ריבלין: השר ארדן, זה לא ייתכן.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לקרוא קריאות ביניים פה.

דוד רותם: – – –

דני דנון: מה הוא אמר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ציפי לבני: – – – ואותו חייל – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: זה מה שתגידי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ציפי לבני: – – – ואותו חייל שממשיך ואומר: ואם אני אצא – – –

דני דנון: הוא לא הצביע עבורך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דני דנון, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אפשר לשקר כל הזמן.

ציפי לבני: – – – ואם אני אצא – – –

נחמן שי: מה מרגיז אותם כל כך?

נחמן שי: מה מרגיז אותם כל כך?

אורית זוארץ: האמת כואבת.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי.

נחמן שי: מה קרה פה?

יוחנן פלסנר: לאן אתה רץ?

יוחנן פלסנר: לאן אתה רץ?

יוחנן פלסנר: אתה רץ לאו"ם.

ראובן ריבלין: תראי, כשהם קוראים קריאות ביניים, אחר כך זה חוזר.

ראובן ריבלין: אני לא יכול – אני לא – – –

קריאות: – – –

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אתם רוצים לקרוא קריאות ביניים, בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי, ראש האופוזיציה.

ציפי לבני: ואותו חייל שממשיך ואומר: ואם אני אוכל להשתחרר בריא ושלם ואני ארצה להקים בית בישראל – –

דוד רותם: הוא יקים.

ציפי לבני: – – אני רוצה גם לדעת שאני מתחתן.

דוד רותם: הוא יתחתן והוא יקים בית בישראל.

ציפי לבני: ואיך אתה תסביר לו למה הגיור שלו מבוטל – –

יריב לוין: מה אתם עשיתם – – –

ציפי לבני: – – ומה זאת הכוכבית הזאת שהוספתם בחוק?

ראובן ריבלין: מה אתך?

ראובן ריבלין: אתה יושב-ראש הבית.

ראובן ריבלין: אתה ראש ועד הבית, יושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?

יריב לוין: כמה אפשר?

ראובן ריבלין: מה זה הדבר הזה?

ראובן ריבלין: זה לא ישיבת ועדת הכנסת, שאתה יכול לומר כי אתה היושב-ראש.

ראובן ריבלין: פה אתה צריך לקבל רשות לדבר, לפי התקנון, שאתה כפית אותו עלי באהבה.

חיים כץ: אפשר לתת לה טישיו?

ראובן ריבלין: גברתי רק, גברתי ראש – – –

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אפשר לתת לה טישיו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אפשר לתת לה טישיו?

חיים כץ: אני עוד מעט הולך לבכות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת.

ציפי לבני: אתה יודע מה, חיים כץ – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, אנחנו יכולים, כל אחד, לתת טישיו לשני.

ציפי לבני: אתה יודע מה – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר – – –

ציפי לבני: לא, אני – – –

ראובן ריבלין: אני רוצה רק כדי להרגיע, להרגיע במידת מה את האווירה – –

רוני בר-און: לחברות שלך תיתן טישיו.

ראובן ריבלין: – – על דבר רציני ביותר שאמרת פה.

רוני בר-און: טישיו הוא מציע לה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: סקסיסט גמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: סקסיסט – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

קריאות: – – –

חיים כץ: – – –

רוני בר-און: מה זו ההתבטאות הזאת?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, מה זה הדבר הזה?

קריאות: – – –

קריאה: תתקשר אליה בשלוש בבוקר, חיים כץ.

קריאה: בסדר?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ, מה זה הדבר הזה?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אתם מפריעים לה.

נחמן שי: שיחזור בו.

ראובן ריבלין: אני לא שמעתי מה הוא אמר שהוא יחזור בו.

נחמן שי: הוא אמר התבטאות מעליבה ממדרגה ראשונה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר רק דבר אחד.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר דבר אחד, אני לא קורא קריאות ביניים – – –

נחמן שי: זו התבטאות מעליבה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נחמן שי, אתה רוצה אולי להיות ראש האופוזיציה?

נחמן שי: לא, לא, אני אהיה ראש האופוזיציה בזמן אחר.

ראובן ריבלין: בסדר, יכול להיות שאתה רוצה – – –

ציפי לבני: נחמן, מה?

ציפי לבני: מה העליב אותך, נחמן?

נחמן שי: ההתבטאות הזאת היא התבטאות מעליבה.

ציפי לבני: של מי?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי.

ציפי לבני: נחמן, אני מבקשת שלא תגן עלי בזה, כי אתה יודע מה, כששמעתי אותו היו לי דמעות בעיניים – –

ראובן ריבלין: ראש האופוזיציה, אני רוצה רק לומר – – –

ציפי לבני: – – ואני ממש לא מתביישת בזה, ואני לא יודעת בעד מי הוא הצביע.

ציפי לבני: שמעתי כאן קריאות: הוא לא הצביע עבורך.

ציפי לבני: מאוד יכול להיות, וגם לא אכפת לי אם הוא לא יצביע עבורי אחר כך.

זאב אלקין: – – –

דני דנון: – – –

ציפי לבני: אני רק רוצה שאם הוא יסיים – –

ראובן ריבלין: די, די, רבותי.

ראובן ריבלין: די, כבר.

ראובן ריבלין: כן.

ציפי לבני: – – את הליך הגיור, זה יוכר ולא יהיה נושא לקומבינה פוליטית של הממשלה הזאת.

ציפי לבני: זה כל מה שאני רוצה.

יובל שטייניץ: יכולת לעשות את זה שלוש שנים.

ראובן ריבלין: אדוני שר האוצר.

ראובן ריבלין: אני רוצה להרגיע רגע.

ראובן ריבלין: אני רוצה להרגיע.

ראובן ריבלין: גברתי ראש האופוזיציה – – –

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, סיימנו את הפרשה הזאת, שהרי היא תעלה עוד בשבועות הקרובים לנקודות מתח אדירות פה.

דוד רותם: שלא יספסרו במה שלא שלהם.

ראובן ריבלין: שמעתי.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש, מה עם הקומבינה הפוליטית שעשו – – –

ראובן ריבלין: שמעתי, בסדר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תרומת

ראובן ריבלין: כם ממש אדירה.

דוד רותם: שלא יספסרו במה שלא שלהם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, אתה סיימת את דבריך.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק להעיר הערה, ברשותכם – –

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: – – כי לי אין ההזדמנות לעלות על הבמה – –

רוברט טיבייב: בדיוק באותה צורה.

ראובן ריבלין: דיברת פה על דבר שאני מבין – – –

ציפי לבני: אני סיפרתי סיפור אמיתי מביקורי ב"נתיב" לפני כחודשיים, זה הכול.

ראובן ריבלין: סיימנו את פרשת "נתיב".

יולי יואל אדלשטיין: למה לא תיקנת אותו?

יולי יואל אדלשטיין: היית שנתיים שרת הקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: למה לא תיקנת אותו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת השר אדלשטיין, שאלת אותה, אני מציע לך לכתוב לה מכתב.

נסים זאב: מה עם פרשת פרעה, חלומו – –

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: שב.

נסים זאב: – – על שבע הפרות – – –

ראובן ריבלין: תשמע.

ראובן ריבלין: שמע, תשמע.

נסים זאב: למה היא לא מתייחסת – – –

ראובן ריבלין: היתה לך בדיחה טובה.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לקלקל אותה?

נסים זאב: לא.

ראובן ריבלין: נו, אז שב.

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: יש גבול להפיכת בית-המחוקקים לבית לצים.

ראובן ריבלין: יש גבול.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לכם, אני רוצה רק להעיר הערה אמיתית ועניינית.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך שיש רבים, ודאי בין חברייך, ויש רבים בין חבריו של ראש הממשלה, שפעמים יש להם חילוקי דעות, אם לנקוט לשון המעטה, בנושאים שונים.

ראובן ריבלין: במקרה אני ער להצגת הדברים בפני השר בגין, שהוא גם שכני וגם חברי, על-ידי חבר אחר שלי מילדותו, ראש הממשלה נתניהו.

רוני בר-און: מה זה שייך?

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, אני רוצה לומר לך, כי אמרו דברים שאני יודע שהם נכונים – – –

ציפי לבני: רגע, יושב-ראש הכנסת, אני, יש לי רק שאלה.

ראובן ריבלין: אני, אני – – –

ציפי לבני: רק שנייה, יושב-ראש הכנסת, אם אתה מתייחס לדברים שאמרתי עכשיו, בסדר.

ציפי לבני: אם לא, אני מבקשת לסיים את נאומי – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: – – תוכל אחר כך לומר את הדברים שאתה רוצה לומר – – –

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך את זה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: אני לא רציתי להפריע לה אז, אבל – – –

ציפי לבני: – – – כי העניין הוא לא בגין, העניין הוא ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: ודאי, ודאי, רק אני רוצה זה – בגלל זה, בגלל זה – יש לי ביקורת – – –

ציפי לבני: דרך אגב, הייתי שמחה – – –

ראובן ריבלין: – – – יש לי ביקורות לא קלות על ראשי ממשלה.

ציפי לבני: דרך אגב, הייתי שמחה גם לדעת מה הוא אומר לך, והאם אותו דבר הוא גם אומר באנגלית.

ראובן ריבלין: לכן אני רוצה לומר לך, שלא תהיינה שום אי-הבנות, כל מה שהוא אומר בפומבי הוא אמר לי ולבגין, ואנחנו לא שמחנו.

ציפי לבני: יושב-ראש הכנסת – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: לא שמחנו, אבל מעולם לא הוליכו אותנו שולל.

ציפי לבני: שמחת

ציפי לבני: כם היא עצב גדול לי.

ציפי לבני: שמחתכם היא עצב גדול לי.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך שאני מאוד מודאג, אבל הוא מעולם לא אמר לי דבר עכשיו.

ציפי לבני: אני עכשיו – – –

שלמה מולה: אם אתה מודאג, זה אומר שאתה לא סומך עליו.

ציפי לבני: השמחה מדברי ראש – שמחתך ושמחת בני בגין, מאחר ששניכם – –

ראובן ריבלין: לא, אני לא אמרתי ששמחנו.

ציפי לבני: – – אנשים ישרי דרך – –

ראובן ריבלין: אנחנו לא אמרנו ששמחנו.

ציפי לבני: – – מייתרת את כל נאומי כמעט.

ראובן ריבלין: לא, לא.

ציפי לבני: לא, כי אם – – –

ראובן ריבלין: אם כך הבנת אותי, אז – – –

ציפי לבני: אם ראש הממשלה הולך בדרככם, אז אנחנו – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ציפי לבני: – – לא הולכים להסדר.

ראובן ריבלין: הוא לא אמר לנו דבר אחר ממה שהוא אומר בפומבי – –

ציפי לבני: אבל אני – אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: – – ולא תמיד הסכמנו.

ציפי לבני: אדוני יושב-ראש הכנסת, תרשה לי רק להשלים את דברי – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי לבני: – – כי אני דיברתי – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי.

ציפי לבני: – – על אי-הצלחת תרבות הקומבינה והמעבר לתרבות השקר, וזאת היתה ההצבעה שראינו כאן

ציפי לבני: לפני שבוע – – –

דני דנון: – – – שאול מופז על הבוקר, זאת קומבינה.

ראובן ריבלין: די כבר.

ראובן ריבלין: די כבר.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, די כבר.

דני דנון: זו קומבינה פוליטית.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: נא להוציא אותו.

ראובן ריבלין: נא להוציא אותו, להוציא אותו – –

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: – – הרי אתה לא נמצא פה בדיונים, אתה בא רק במקום שבו אתה יכול להפריע.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: מספיק כבר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: (חבר הכנסת דני דנון יוצא מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

אריה ביבי: מספיק באמת עם ההערות שלך.

ציפי לבני: ותרבות השקר, דווקא של מפלגה לאומית, אמורה להיות כזאת.

ציפי לבני: איך אתה ושאר חברי הקואליציה התנגדתם להצעת חוק, ובהתנגדות שלכם בעצם תמכתם בתרבות השקר טרם השתמטות?

ציפי לבני: איך אתה לוקח את כל הערכים – – –

זאב אלקין: מי שמדברת.

קריאה: – – –

ציפי לבני: – – שאמורים להיות חלק – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, אני איאלץ לקרוא את יושב-ראש הקואליציה לסדר.

ציפי לבני: – – מערכי הציונות, כפי שאני מאמינה שגם הליכוד אמור לתמוך בהם, ומכרת אותם בשביל הישרדות.

משה גפני: הממשלה הקודמת לא הביאה את זה אפילו לקריאה ראשונה.

ציפי לבני: ואם אני צריכה להאמין לאיזה משפט שאמרת, לאיזה משפט אחד – – –

משה גפני: הממשלה הקודמת לא הביאה את זה אפילו לקריאה הראשונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ציפי לבני: המשפט היחיד – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תקשיבי למה שאת אומרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה גפני: לא הבאתם את זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני.

ציפי לבני: ויש משפט אחד שקראתי בסוף השבוע באחד העיתונים – – –

משה גפני: הממשלה הזאת – – – בכנסת הקודמת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: יש משפט אחד בתוך כל המלל שנכתב בעיתונים, צוטט – אני לא יודעת אם זה נכון, אבל נאמר שאמרת לאחד ממקורביך – ולי נדמה שמבין כל המלל זה המשפט, שבוודאי כך אתה חושב: אם אני אעביר את שנת 2011, אני אשרוד את כל הקדנציה.

ציפי לבני: וזאת האמת שלך.

ציפי לבני: המאמץ הכל-כך ברור שלך לשרוד על חשבון מדינת ישראל יגרום לכך שלא תגמור גם את שנת 2011.

ציפי לבני: ואם מדובר בקדימה, הרי ההישרדות האישית שלך היא לא – עם כל הכבוד – סיבה מספקת לתמיכה.

ציפי לבני: קדימה לא תעשה את מה שאתה עושה וקדימה לא תמכור את אמון הציבור בשביל כיסא.

זאב אלקין: רק תמכור את ארץ-ישראל.

ציפי לבני: בשנת 2008 עמד כאן ראש האופוזיציה, שהיום הוא ראש ממשלה, ואמר שהדרך להחלפת מנהיגות כושלת במנהיגות ראויה עוברת בסופו של דבר דרך הציבור, דרך הקלפי, דרך העם – בחירות.

ציפי לבני: הגיע הזמן לבחירות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, תם הדיון.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים עכשיו על הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: מי שבעד – הוא בעד הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: מי שנגד – הוא נגד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הבעד או הנגד זה על דברי ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ראש הממשלה בעקבות דיון על-פי בקשתם של 40 חברי הכנסת, בחתימת ידם, אשר אותו נימקה חברת הכנסת דליה איציק, לאמור: בין קיפאון להקפאה – ממשלת נתניהו מזגזגת בין נאום בר-אילן לנאום ליברמן בעצרת האו"ם.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הודעת ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: השר פלד, אני לא אתן לך.

ראובן ריבלין: בבקשה, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 53 נגד – 29 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 53 בעד, 29 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהכנסת הביעה את אמונה בראש הממשלה, בעקבות הדיון על-פי דרישת 40 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים מייד לחקיקה, שכן נותרה לנו רק חצי שעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מינוי מנהל מוסד חינוך).

ראובן ריבלין: [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הסעיף הבא הוא הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 20, 27, 32, 36 ו-44 לתקנון הכנסת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת יסביר ואנחנו נצביע.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם הצעת תיקון לתקנון הכנסת, שהכינה ועדת הכנסת.

): תיקון זה הוכן במסגרת עבודתה של הוועדה על נוסח חדש ומעודכן לתקנון.

): בשונה מהתיקונים הקודמים שהצגתי בפניכם, שכללו פרקים שלמים וחדשים, הפעם מדובר בחמישה תיקונים קטנים, חלקם טכניים, שהוכנסו בסעיפים חדשים שהותקנו בשנה האחרונה, כאשר בעקבות יישומם של אותם סעיפים נתקלנו בכמה דברים שראויים לתיקון והבהרות.

): הנוסח שהונח בפניכם כולל דברי הסבר לכל אחד מן התיקונים.

): ברשותכם, אני אתייחס לשני תיקונים מרכזיים בלבד.

): הראשון עוסק בדרך ההצבעה השמית במליאה.

): היום קבוע בתקנון כי רק 20 חברי הכנסת או הממשלה יכולים לדרוש הצבעה שמית.

): הנוסח שבפניכם קובע את אופן ביצוע ההצבעה והקראת השמות, ומציין במפורש כי חבר הכנסת אינו רשאי לשנות את הצבעתו לאחר שחבר הכנסת הבא אחריו נקרא להצביע או לאחר שיושב-ראש הישיבה הודיע כי ההצבעה הסתיימה.

): תיקון נוסף נוגע לשאלה מי רשאי להשיב בשם הממשלה על הצעות אי-אמון.

): מוצע לקבוע, על-פי הצעה ופנייה שקיבלנו מחבר הכנסת רוני בר-און, כי ככלל, אחד השרים הוא שישיב בשם הממשלה, אך בנסיבות מיוחדות ובאישור יושב-ראש הכנסת, שיינתן מראש, יוכל להשיב גם סגן שר, אם העילה להבעת האי-אמון היא בענייני המשרד שבו הוא מכהן.

): התיקון שבפני

): כם הונח על שולחן הכנסת למשך שבועיים, לא הוגשו לו השגות, וכפי שאנו נוהגים לגבי כל תיקון בתקנון, הוא התקבל בהסכמה רחבה ופה-אחד בוועדת הכנסת.

): משכך, אבקש גם את אישור הכנסת לתיקונים המוצעים כאמור.

): תודה.

אורי מקלב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אורי מקלב: אנחנו נאפשר לך להגיע למקום ואחרי זה ניגש מייד להצבעה.

אורי מקלב: בעד – מי שבעד תיקון התקנון.

אורי מקלב: בבקשה – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 24 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 20, 27, 32, 36 ו-44 לתקנון הכנסת נתקבלה.

אורי מקלב: 24 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 20, 27, 32, 36 ו-44 לתקנון הכנסת התקבלה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2553/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: חברים, אנחנו נעבור מייד להצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מינוי מנהל מוסד חינוך), התשע"א–2010.

אורי מקלב: חבר הכנסת אלכס מילר, הנמקה מהמקום, בבקשה.

אורי מקלב: חברים, אם אפשר לפנות את המקום.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הנוכחית מבקשת לוודא שמשרד החינוך יבטיח רמת לימודים גבוהה ומימוש תוכניותיו באמצעות פיקוח על מינוי מנהלי בתי-ספר תיכוניים אשר בבעלות הרשויות המקומיות.

אלכס מילר: ההצעה מעניקה זכות וטו למנכ"ל משרד החינוך או למנהל המחוז על החלטת ועדת המכרזים.

אלכס מילר: ההצעה עולה היום להצבעה בתיאום עם משרד החינוך ועם מרכז השלטון המקומי.

אלכס מילר: הנימוק הזה בא בעקבות התיאום שבוצע על-ידי ועל-ידי שר החינוך והשלטון המקומי.

אלכס מילר: אומנם זה לא הנוסח המקורי שמופיע בנוסח החוק, אבל אני כבר מכריז על כך שהנוסח המקורי ישונה בוועדת החינוך, בתיאום עם השלטון המקומי, כמובן.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אלכס מילר.

אורי מקלב: שר החינוך מוזמן להשיב על הצעת חוק זו.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני השר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, בתמצית – התבקשתי לקצר – ועדת השרים לחקיקה דנה בהצעת החוק – – –

אורי מקלב: חברי חברי הכנסת, אם אפשר לא לדבר.

אורי מקלב: לשבת במקומות, בבקשה.

אורי מקלב: חבר הכנסת מוזס, חבר הכנסת מוזס.

אורי מקלב: אבקש מהסדרנים להושיב את חברי הכנסת.

אורי מקלב: תודה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אין ספק שהבטחת איכות מנהלים היא אחד הנדבכים החשובים ביותר בבניית מערכת חינוך מיטבית.

גדעון סער: לכן הכיוון הכללי של הצעת החוק הוא ראוי.

גדעון סער: קיימנו, כפי שאמר המציע, ישיבה בהשתתפות נציגי מרכז השלטון המקומי ובהשתתפות המציע ואנשי משרדי, והגענו לנוסח מוסכם.

גדעון סער: ועדת השרים לחקיקה דנה בהצעת החוק ב-8 בנובמבר והחליטה לתמוך בה בקריאה הטרומית בתנאים הבאים – אני מציין אותם: המציעים, בראשות חבר הכנסת מילר, יתחייבו להסכים לנוסח שגובש, שלפיו מינוי מנהל בחטיבה העליונה טעון אישור מנכ"ל משרד החינוך או מי מטעמו, תחת הנוסח המקורי של ההצעה.

גדעון סער: תנאי נוסף, אם תהיה התנגדות לנוסח המקורי – אין צורך, אם התנאי הראשון מוסכם.

גדעון סער: וכמובן, המשך הליכי החקיקה מותנה בתיאום ותמיכה של משרד החינוך.

גדעון סער: ללא תיאום ותמיכה כאמור תתנגד הממשלה להמשך הליכי החקיקה בקריאות הצפויות בכנסת.

גדעון סער: עד כאן לשון החלטת ועדת שרים לחקיקה.

גדעון סער: אם התנאים מקובלים על חבר הכנסת מילר, שמהנהן בראשו, אני מציע למליאת הכנסת לתמוך בהצעת החוק בנוסח שהוסכם.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר, וכפי שאמרת וכפי שראינו, גם התקבלה הסכמת המציע.

אורי מקלב: אנחנו נוכל לעבור להצבעה.

אורי מקלב: רבותי, חברים, הצבעה.

אורי מקלב: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מינוי מנהל מוסד חינוך), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אורי מקלב: 34 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אם כך, אני קובע שהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מינוי מנהל מוסד חינוך), התש"ע–2010, תעבור להכנה לקריאה ראשונה בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בראשותו של חבר הכנסת אלכס מילר.

אורי מקלב: אנחנו מודיעים לחברים שבשעה 15:00 בדיוק אנחנו נסיים את הישיבה.

אורי מקלב: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן נעבור להצעת חוק מס ערך מוסף.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 39), התשע"א–2010, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בנושא: מעצר בת שירות לאומי, הצעתו של חבר הכנסת יעקב כץ; מסקנות הוועדה לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בנושא: ירידה חדה במספר המתחסנים נגד מחלת השפעת, הצעתו של חבר הכנסת אורי מקלב.

נאזם בדר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני סגן המזכיר.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2722/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מיסוי על בסיס מזומן).

אורי מקלב: חבר הכנסת אלכס מילר, הנמקה מהמקום, בבקשה.

אורי מקלב: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

אורי מקלב: מיקרופון לחבר הכנסת מילר, בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק באה לפתור את אחד הקשיים המשמעותיים של עסקים קטנים בישראל.

אלכס מילר: מה שאני וחברת הכנסת רוחמה אברהם מציעים היום הוא להתיר לעסקים שמחזורם עד 15 מיליון שקלים לדווח מע"מ רק על הסכום שהתקבל במזומן.

אלכס מילר: המצב כיום הוא שעסקים רבים כורעים תחת נטל המע"מ משום שהם משלמים אותו אחת לחודש בעבור תמורה שמתקבלת אצלם רק לאחר 90 יום, ואף יותר.

אלכס מילר: הדבר פוגע ביכולת שלהם להתפתח, יוצר בעייתיות בהחזר המזומנים ומזיק לעצמאים.

אלכס מילר: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת מילר.

אורי מקלב: סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

אורי מקלב: אנחנו במירוץ נגד הזמן כדי להספיק כמה שיותר הצעות חוק.

אורי מקלב: אנחנו נבקש באמת כמה שאפשר לקצר, במידת האפשר.

יצחק כהן: אדוני, למה הדוכן – – –

אורי מקלב: גם את הדוכן צריך לקצר קצת.

יצחק כהן: מר נאזם, תעשו מנגנון אלקטרוני.

אורי מקלב: אתה תמיד מעלה אותו.

אורי מקלב: אצלך אף פעם אין ירידה, רק עלייה.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלכס מילר, איפה הוא?

אורי מקלב: נמצא, נמצא.

יצחק כהן: מוצע, אדוני היושב-ראש, לתקן את חוק מס ערך מוסף באופן שיאפשר – – –

אורי מקלב: – – –

יצחק כהן: חברת הכנסת רוחמה אברהם, למה זה לא מופיע לי פה?

יצחק כהן: השרה לשעבר רוחמה וחבר הכנסת אלכס מילר, מוצע לתקן את חוק מס ערך מוסף באופן שיאפשר לבעלי העסקים הקטנים – היתה פעם הגדרה, אלכס – שיאפשר לבעלי העסקים הקטנים והבינוניים, אשר מחזור עסקותיהם אינו עולה על 15 מיליון שקלים, לדווח על הכנסתם החייבת במס עם קבלת התמורה ועל הסכום שהתקבל בפועל.

יצחק כהן: דרך אגב, זו הפעילות שגם חברת הכנסת עשתה בתור שרה, היא טיפלה בעסקים קטנים.

יצחק כהן: את זוכרת?

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ובלבד שהמציעים ימתינו להצעת חוק ממשלתית זהה המתגבשת בימים אלה, ויצטרפו אליה.

יצחק כהן: האם חבר הכנסת אלכס מילר מסכים לתנאי?

אלכס מילר: כן.

יצחק כהן: גברתי השרה, מסכימה?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אז אני מבקש להצביע בעד.

אורי מקלב: תודה רבה לך, גם על קיצור הדברים.

אורי מקלב: אנחנו נעבור מייד להצבעה.

אורי מקלב: חברים – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אורי מקלב: בבקשה, הצבעה.

אורי מקלב: אנחנו בתהליך ההצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מיסוי על בסיס מזומן), התשע"א–2010, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

קריאה: השר הצביע.

אורי מקלב: אנחנו נוסיף אותך במקרה הזה.

אורי מקלב: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אורי מקלב: נוסיף את סגן השר יצחק כהן, שלא הספיק להגיע למקומו.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו קובעים שהצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מיסוי על בסיס מזומן), התשע"א–2010, תועבר לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2342/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: נעבור מייד להצעת החוק הבאה, הצעת חוק המועצה הארצית למזון ולביטחון תזונתי, התש"ע–2010.

קריאה: – – –

אורי מקלב: לפי הסדר שלי זה כאן, אבל אם כך, אנחנו כבר ניגש לזה, כנראה לא סתם.

אורי מקלב: חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אפשר רמקול?

אורי מקלב: מיקרופון, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק היא לעגן את אחריות הממשלה, באמצעות משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לביטחון התזונתי של אזרחיה, וזאת באמצעות הקמת מועצה לביטחון תזונתי, שתכליתה ליישם החלטת ממשלה בנושא.

רוחמה אברהם-בלילא: כמעט כרבע מהישראלים סובלים מאי-ביטחון תזונתי במידה כזו או אחרת, המתבטא בין היתר בכך שהורים מוותרים על מזון על מנת לספק אוכל לילדיהם, ובמקרים חמורים לא מסוגלים לדאוג לאוכל לילדים ללא סיוע חיצוני.

רוחמה אברהם-בלילא: במדינת ישראל כ-60% מהסובלים מחוסר ביטחון תזונתי הם יהודים, כ-20% הם עולים חדשים וכ-20% ערבים.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק מציעה תשתית ארגונית, תכנונית ומעשית לפתרון הבעיה הכאובה הזו, והיא נוסחה בשיתוף מלא עם עמותת "ידיד".

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה מראש לשר הרווחה והשירותים החברתיים – על עצם העובדה שהוא תמך בחוק.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו נבקש משר הרווחה והשירותים החברתיים, השר יצחק הרצוג, להשיב על הצעת חוק זו.

אורי מקלב: לאחר מכן נעבור מייד להצבעה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, גברתי המציעה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה לפרט את ההסכמות שאליהן הגיע מנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים נחום איצקוביץ, עם המציעה חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, ואבקש ממנה בסופו לאשר את הסכמתה.

יצחק הרצוג: ההסכמות גם הושגו ביניהם, ולאחר מכן גם בתנאים שהוועדה קבעה כדי לקדם את החוק.

יצחק הרצוג: אני חושב שהיא שמה בפנינו חוק חשוב מאוד.

יצחק הרצוג: אנחנו מובילים את נושא הביטחון התזונתי כבר כמה שנים.

יצחק הרצוג: בקרוב יתפרסם מכרז גדול של ארגון ה"ג'וינט" בהנחיה שלנו לצורך העניין הזה לגבי עמותות-על, וטוב שתופעל מועצה מייעצת ליד הממשלה בנושא הזה.

יצחק הרצוג: ובכן, ההסכמות הן אלה: א.

יצחק הרצוג: המועצה תופעל כמועצה מייעצת.

יצחק הרצוג: ישונה סעיף 6 באופן שתפקידי המועצה לא יכללו סמכויות ביצועיות; ב.

יצחק הרצוג: יבוטל סעיף 5(א), הצעת החוק לא תכלול דרישה לתקני כוח-אדם; ניתן יהיה לרכוש שירותי סיוע למועצה באמצעות מיקור חוץ; ג.

יצחק הרצוג: בקרב חברי המועצה יהיה רוב לחברי הממשלה; ד.

יצחק הרצוג: יתווסף נציג מרכז השלטון המקומי; ה.

יצחק הרצוג: חברי המועצה המוצעים: מומחה בעל ידע בנושא חברה ורווחה – יושב-ראש.

יצחק הרצוג: תושמט הדרישה כי היושב-ראש יהיה בעל תואר דוקטור וסעיף 5ג(1) ישונה בהתאם; שני נציגי משרד הרווחה והשירותים החברתיים, נציג אגף התקציבים באוצר, נציג משרד החינוך, נציג משרד הבריאות, נציג משרד החקלאות ופיתוח הכפר, כלכלן בעל ידע בתחום הביטחון התזונתי, נציג השלטון המקומי, נציג המגזר השלישי העוסק בתחום הביטחון התזונתי, נציג האקדמיה, נציג המשרד לאזרחים ותיקים; ו.

יצחק הרצוג: סעיף המטרות בהצעת החוק יבוטל; ז.

יצחק הרצוג: סעיף 3, שעניינו עקרונות יסוד, ישונה ויתוקן בתיאום ובהסכמה של משרד המשפטים ומשרד הרווחה והשירותים החברתיים; ח.

יצחק הרצוג: יובהר כי לא יינתן גמול לחברי המועצה; ט.

יצחק הרצוג: הליכי החקיקה יתואמו בהסכמה עם משרד הרווחה, משרד המשפטים ומשרד האוצר, לרבות לגבי סמכויות המועצה ודרכי פעולתה, ולא יקודמו אלא בהסכמת משרדים אלו.

יצחק הרצוג: אני מברך את המציעה על כך שהיא שמה את הנושא על סדר-היום ומקדמת נושא בעל חשיבות גדולה.

יצחק הרצוג: לאור ההבנות דלעיל, החליטה ועדת השרים לחקיקה לתמוך בהצעת החוק, בכפוף לתנאים ולסיכומים הנ"ל שהושגו עם המציעה, ואבקש שהמציעה תאשר לפרוטוקול הסכמות ומחויבויות אלה.

יצחק הרצוג: תודה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: לאחר שטר תנאים ארוך זה, ואמרה הן?

אורי מקלב: ואמרה הן.

יצחק הרצוג: שהיא תאשר לפרוטוקול.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

אורי מקלב: היא מאשרת לפרוטוקול, היא אמרה גם הן.

אורי מקלב: אנחנו אם כך נעבור, אדוני השר – רק תגיע למקום, נאפשר לך להגיע למקום – נעבור מייד להצבעה.

אורי מקלב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אורי מקלב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המועצה הארצית למזון ולביטחון תזונתי, התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 19, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אני קובע שהצעת חוק המועצה הארצית למזון ולביטחון תזונתי, התש"ע–2010, של חברת הכנסת אברהם-בלילא וקבוצת חברי כנסת, תעבור להכנה לקריאה ראשונה לוועדת העבודה והרווחה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2704/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה להציג את הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – יישום מסקנות ועדת החקירה הממלכתית בנושא טיפולן של הרשויות המוסמכות במפוני גוש-קטיף וצפון השומרון).

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מדובר בהצעת החוק שבאה ליישם בחקיקה, לפי המלצת ועדת חקירה ממלכתית, חלק מהתיקונים והעיוותים בחוק יישום תוכנית ההתנתקות, ולתקן את סוגיות הפיצוי של המפונים, שוב – בעקבות המלצות חד-משמעיות של ועדת חקירה ממלכתית.

זאב אלקין: ההמלצות האלה יחולו ברוח המלצות ועדת החקירה לכמה תיקונים, ביניהם הכרה רשמית ביישובים הלא-מוכרים.

זאב אלקין: הנושא השני – מוצע לקבוע פיצוי אחיד לפי מסלול ב' לכל המפונים עם ותק של שנתיים לפחות.

זאב אלקין: מוצע כי הסכום הכספי להלוואה עומדת ישקף הסכמות שהגיעו אליהן עם מינהלת "תנופה".

זאב אלקין: כמו כן מוצע כי שוכר פרטי יהיה זכאי לפיצוי אם צבר ותק של שנתיים לפחות לאחר אישור של מינהלת "תנופה" להוכחת ההסכם.

זאב אלקין: ההצעה באשר למחירי המגרשים בניצן ובניצנים גם היא משקפת את ההסכמות שהושגו עם מינהלת "תנופה".

זאב אלקין: ההסדרים המוצעים יחולו גם לגבי תביעה שהוגשה על-פי הסדרים שהיו קבועים לפני תחילת ההסדר המוצע והטיפול בה יסתיים תוך הבאה בחשבון של הפיצויים והמענקים שניתנו בעבר.

זאב אלקין: מדובר בהצעת חוק שכמו שאמרתי – ועדת חקירה ממלכתית ביקשה לקדם את הנושאים בחקיקה מהר ככל האפשר, ואני מודה לוועדת השרים לחקיקה, למנכ"ל משרד ראש הממשלה, לשר הרשקוביץ, שמוביל את הנושא של הטיפול במגורשי גוש-קטיף, ולשר האוצר על כך שהסכימו לקדם את הצעת החוק הזו – כמובן בתיאום, ואני אתחייב לתנאי התיאום.

אורי מקלב: תודה רבה לחבר הכנסת אלקין.

אורי מקלב: השר גלעד ארדן בשם ראש הממשלה – דברי תשובה על הצעת חוק זו.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, הממשלה מברכת, כמובן, על הצעת החוק של חבר הכנסת אלקין ויתר היוזמים.

גלעד ארדן: כולנו רוצים סוף-סוף ליישם את המסקנות, ואני רוצה רק לסכם עם המציעים את מה שהושג.

גלעד ארדן: ב-15 ביוני ועדת החקירה הממלכתית הגישה את המסקנות שלה, הגישה את הדוח הסופי.

גלעד ארדן: ב-15 ביולי קיבלה הממשלה את החלטה 1978 ואימצה את המסקנות.

גלעד ארדן: כמובן, יש הפעילות הענפה של השר הרשקוביץ בנושא הזה, ובמסגרת עבודת המטה הושגו הסכמות שונות בנושאים שונים, והמימוש שלהם, כפי שהתחיל היום, מצריך תיקוני חקיקה.

גלעד ארדן: יש גם הצעת חוק ממשלתית שנמצאת בשלבי ניסוח, אבל כדי לחסוך זמן, כי גם כך נגרם פה עוול של שנים מספר, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק הפרטית כדי לזרז את כל העוסקים במלאכה.

גלעד ארדן: ההצעה עברה תחת הסכמות שהושגו עם יושב-ראש הקואליציה, ואני רק אחזור על התנאים, ויושב-ראש הקואליציה יאשר אותם, ונוכל להצביע בעד הצעת החוק: 1.

גלעד ארדן: המציעים והנהלת הקואליציה מסכימים כי החוק לא יקודם לאחר הקריאה הטרומית אלא בהסכמת מנכ"ל משרד ראש הממשלה; 2.

גלעד ארדן: נוסח הצעת החוק יוחלף בנוסח תזכיר החוק הממשלתי בעניין, על תיקוניו, כפי שיאושר על-ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה; 3.

גלעד ארדן: הצעות חוק נוספות באותו עניין לא יאושרו על-ידי הנהלת הקואליציה.

גלעד ארדן: בהנחה שהתנאים האלה מוסכמים, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

אורי מקלב: מסכימים לכך.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו יכולים ממש לעבור להצבעה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: יושב-ראש הקואליציה הביע את הסכמתו, ולכן אנחנו תומכים.

אורי מקלב: היא נרשמה לפרוטוקול, כמובן.

אורי מקלב: אנחנו נאפשר לך להגיע למקומך, כבוד השר.

אורי מקלב: אנחנו מייד נגיע להצבעה.

אורי מקלב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – יישום מסקנות ועדת החקירה הממלכתית בנושא טיפולן של הרשויות המוסמכות במפוני גוש-קטיף וצפון השומרון), התשע"א–2010, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 17, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע שהצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – יישום מסקנות ועדת החקירה הממלכתית בנושא טיפולן של הרשויות המוסמכות במפוני גוש-קטיף וצפון השומרון), התשע"א–2010, תועבר לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2122/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור מייד לשתי הצעות חוק שצמודות האחת לשנייה.

אורי מקלב: הראשונה היא הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – הוראות בדבר סיוג השלכות הרשעה פלילית בבתי-דין צבאיים), התש"ע–2010.

אורי מקלב: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

אורי מקלב: הנמקה מהמקום.

אורי מקלב: לאחר מכן – דב חנין.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת היום על שולחן הכנסת נועדה לתקן עיוות ועוול ארוך-שנים שנגרם לחיילי צה"ל.

מירי רגב: דווקא חיילי צה"ל, אלו המשרתים, אלו שבוחרים לשים בצד את שאיפותיהם האישיות, את המירוץ אחר ההשכלה, הפרנסה והממון, אלו המסכנים את חייהם למען המדינה, מופלים לרעה לעומת חבריהם המשתמטים ולעומת יתר אזרחי המדינה.

מירי רגב: הרישום הפלילי נועד להזהיר את הציבור מפני עבריינים, וככזה הוא פוגע קשות בכבודו של האדם ומגביל באופן משמעותי את אפשרויות התעסוקה שלו.

מירי רגב: רישום כזה מוצדק במקום שהעבירה שבוצעה מלמדת על הדפוסים העברייניים או על התעלמות מוחלטת מהאיסורים הפליליים.

מירי רגב: במסגרת הצבאית חיילים מוצאים את עצמם בדין פלילי לא רק על העבירות הקלאסיות אלא על עבירות פשוטות.

מירי רגב: חייל שנפקד 45 יום מצה"ל, חוזר לצה"ל ויושב בכלא – אין שום סיבה בעולם שיהיה לו 17 שנה רישום פלילי.

מירי רגב: הוא לא עבריין.

מירי רגב: שני חברים שנסעו יחד למסיבה, שניהם עישנו סמים קלים, שאסור לעשן – חייל נשפט, 17 שנה רישום פלילי; לעומת זאת המשתמט – אפילו לא עומד לדין.

מירי רגב: עוול זה יתוקן על-ידי הצעת החוק הזו.

מירי רגב: אני רוצה להודות לשר המשפטים שבזכותו אני מביאה היום את ההצעה הזו לאישור הכנסת.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/371/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: אחרי זה – תשובתו של השר יוסי פלד.

דב חנין: אדוני היושב ראש, תודה רבה, אכן, בתי-הדין הצבאיים ממלאים תפקיד כפול – גם ערכאה פלילית וגם ערכאה משמעתית.

דב חנין: אבל המצב הקיים היום גורם לכך שגם חייל שנידון בעבירה משמעתית, בהחלט יכול להיות צפוי לרישום פלילי.

דב חנין: זה דבר לא נכון, לא מוצדק, אין בו שום היגיון.

דב חנין: הצעת החוק הזו באה לעשות סדר בעניין הזה, וגם לקבוע שמי שיחליט הוא בית-הדין עצמו, ולא התביעה הצבאית, כפי שהדברים קבועים היום.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזו נוסחה על-ידי הקליניקה לזכויות בהליך הפלילי באוניברסיטת תל-אביב, ואני רוצה להודות לעורך-הדין איתי הרמלין שהשקיע רבות בהצעת החוק הזו.

דב חנין: היא באמת עולה בקנה אחד עם הצעת החוק של חברת הכנסת מירי רגב.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: השר יוסי פלד, בבקשה.

אורי מקלב: אתה מבין יידיש, אז אני אומר "שנלר" – לא בגלל חס וחלילה, אלא מפני שיש לנו הצעת חוק של שנלר.

יוסי פלד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה החליטה השבוע, לאחר שנציגי מערכת הביטחון באו בדברים עם מגישי ההצעה – הגענו למסקנה שכדאי להגיש את זה כהצעת חוק לקריאה טרומית, ולאחר מכן למזג את זה עם העבודה של ועדת החוץ והביטחון שעובדת על הצעת חוק ממשלתית, כך שהנושאים האלה ימוזגו.

יוסי פלד: אני מציע באמת בזה להסתפק, ולהחליט שמעבירים את ההצעות לוועדת החוץ והביטחון.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני השר.

אורי מקלב: אם כך, נעבור לשתי הצבעות נפרדות.

אורי מקלב: הצבעה אחת – על הצעת החוק הראשונה, של חברת הכנסת מירי רגב.

אורי מקלב: לאחר מכן נעבור להצבעה על הצעת חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – הוראות בדבר סיוג השלכות הרשעה פלילית בבתי-דין צבאיים), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 14, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – הוראות בדבר סיוג השלכות הרשעה פלילית בבתי-דין צבאיים), התש"ע–2010, אושרה ותועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת החוק הבאה, של חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – הסדר לרישום הרשעה בבית-דין צבאי), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אורי מקלב: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: אני קובע כי הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – הסדר לרישום הרשעה בבית-דין צבאי), התשס"ט–2009, של חבר הכנסת דב חנין, שהוצמדה להצעת החוק הקודמת, אושרה, ותועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: [הצעת חוק פ/2085/18; נספחות.

אורי מקלב: ]

אורי מקלב: אנחנו נעבור מייד להצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכויות למאמצים באימוץ בין-ארצי), התש"ע–2010, של חבר הכנסת עתניאל שנלר.

אורי מקלב: הנמקה מהמקום.

אורי מקלב: בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, אנחנו מבקשים היום בחוק החדש לעשות השוואה על-פי חוק בין אנשים המבקשים לאמץ ילדים מחו"ל באימוץ בין-ארצי, לבין לידה.

עתניאל שנלר: פשוט, אשה בהיריון, שנמצאת עכשיו בשמירת היריון, נהנית מתגמול על התקופה שהיא בחופשת מחלה.

עתניאל שנלר: במקביל – ייסעו לחוץ-לארץ להביא ילד, ייהנו מחופשה באותה תקופה – חופשת מחלה.

עתניאל שנלר: אי-אפשר לפטר את זו שבהיריון, אי-אפשר לפטר את זו שבחופשת מחלה.

עתניאל שנלר: אני הגעתי להסכמה עם הממשלה על תהליך החקיקה, ואני רוצה להודות למשרד התעשייה והמסחר על החוק שאתם רוצים להגיש, כממשלה, ונאחד את ההצעות האלה.

אורי מקלב: אנחנו מזמינים, בבקשה, את סגנית השר, חברת הכנסת אורית נוקד, לדברי תשובה.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, משרד התמ"ת וגם משרד הרווחה עמלו במשך תקופה ארוכה על השוואת הזכויות של עובדים שהם הורים מאמצים לאלה שהם הורים מיועדים הנעזרים באם פונדקאית וגם הורים במשפחות אומנות.

אורית נוקד: ההתאמות האלה גובשו בהצעת חוק ממשלתית שאושרה ביום ראשון האחרון בוועדת השרים לענייני חקיקה.

אורית נוקד: הממשלה – ואני לא ארחיב עכשיו את הדיבור כי באמת אנחנו חייבים לסיים כאן את הדיונים – הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק המבורכת של חבר הכנסת שנלר, כפוף לכך שהצעת החוק תוצמד להצעת החוק הממשלתית.

אורית נוקד: אני יכולה להוסיף עוד דברים; אני מוכנה לתת את זה לרישום בפרוטוקול.

אורי מקלב: בסדר גמור.

אורי מקלב: תודה לך.

אורי מקלב: אנחנו גם מודים על המאמץ שעשית לקצר כדי שנספיק מייד לגשת להצבעה.

אורי מקלב: אנחנו נאפשר לך להגיע כדי להצביע.

אורי מקלב: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכויות המאמצים באימוץ בין-ארצי), התש"ע–2010.

אורי מקלב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכויות המאמצים באימוץ בין-ארצי), התש"ע–2010, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אורית נוקד: מזל טוב.

אורי מקלב: תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אורי מקלב: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכויות המאמצים באימוץ בין-ארצי), התש"ע–2010, תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

אורי מקלב: תודה רבה למציע, תודה רבה לסגנית השר – – –

אורית נוקד: – – –

אורי מקלב: אוקיי, אז היא תעבור לוועדת הכנסת להחלטה לאיזו ועדה.

אורי מקלב: תודה לסגנית השר.

אורי מקלב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 98), התשע"א–2010, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני סגן המזכיר.

אורי מקלב: תם סדר-היום.

אורי מקלב: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, כ"ט בכסלו תשע"א, 6 בדצמבר 2010, בשעה 12:00.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: ישיבה זו נעולה.