ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 171, 2010-11-01 00:00

ראובן ריבלין: חברי חברי הכנסת, באין שר עדיין – –

רוני בר-און: באין שר, כרגיל.

ראובן ריבלין: – – היום יום שני, כ"ד בחשוון תשע"א, 1 בנובמבר 2010 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע”א–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 53) (תשלומי השתתפות עצמית), התשע”א–2010, של חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, איתן כבל ודוד אזולאי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2674/18 וכלה בהצעת חוק פ/2690/18 – הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – החמרת ענישה בגין התעללות בבעלי-חיים), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת , ציון פיניאן, איתן כבל ואלכס מילר; הצעת חוק הספורט (תיקון – הקצאת כרטיסי נוער), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת דב חנין ויריב לוין; הצעת חוק הסדרת שעות פעילות בגני-הילדים הממלכתיים, התשע"א–2010, מאת חברי הכנסת רוברט טיבייב, שלמה מולה, כרמל שאמה ודני דנון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימודי יסוד במערכת החינוך, התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק הצמדת שכר שוטרים וסוהרים לשכר משרתי קבע בצה"ל (תיקוני חקיקה), התשע”א–2010, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הקמת מוזיאונים וביטול סייג לכהונה במרכזי ההנצחה לזכרם של מנחם בגין ויצחק רבין (תיקוני חקיקה), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת יריב לוין; הצעת חוק המרכז למורשת הארמית-מרונית, התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת ישראל חסון, רחל אדטו, גדעון עזרא, איתן כבל, מרינה סולודקין, רונית תירוש, יריב לוין, מיכאל בן-ארי, חיים אמסלם ומירי רגב; הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – הבטחת פלורליזם דתי), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת ניצן הורוביץ, אילן גילאון וחיים אורון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פרסום נאות), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק איגודי ערים (תיקון – הרחבת סמכויות) התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת דני דנון וגדעון עזרא; הצעת חוק הגיור הצבאי, התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת ורוברט אילטוב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת זמן המתנה לאספקת מוצרים ופיצוי בלא הוכחת נזק), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת ניצן הורוביץ; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – קביעת כשירות לשחרור וליציאה לחופשות על-ידי בית-המשפט), התשע”א–2010, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הגדלת השכר בגין עבודה בימי המנוחה השבועית), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, רוברט טיבייב, יעקב כץ ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול העלאה אוטומטית של גיל הפרישה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת חיים אורון, אילן גילאון וחיים כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מאבק בארגוני פשיעה (תיקון – ארגון פשיעה הפועל ממניעים או כנגד מניעים דתיים), התשע”א–2010, מאת חברי הכנסת יעקב כץ ויוליה שמאלוב-ברקוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בניינים ציבוריים (מתקני שתייה למים צוננים) (תיקון – פיצוי בלא הוכחת נזק), התשע”א–2010, מאת חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: נוסח מתוקן של הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – שיקולים לשחרורו של חולה נפש שביצע מעשי אלימות ומאושפז מכוח צו בית-משפט), התש"ע–2010 – פ/2569/18, של חברת הכנסת מירי רגב וקבוצת חברי כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי בדבר שיתוף פעולה בנושאי ביטחון הציבור.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המשותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: אבטחת בתי-הספר הערביים במדינה, הצעת חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי מבקשת להסיר את שמה מהצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (תנאים למתן רשיון – זיקה לישראל), התש"ע–2010, שמספרה פ/2012.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה למזכירת הכנסת.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: נתניהו מקדם תקציב אנטי-חברתי ומכשיר את הקרקע ל"שימון" שותפיו הקואליציוניים על חשבון הסטודנטים, עובדי המגזר הציבורי והזוגות הצעירים;

ראובן ריבלין: אנחנו מתחילים את ישיבת השבוע בהצעות אי-אמון, והפעם יש לנו שתי הצעות אי-אמון – אחת של סיעת קדימה והשנייה של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

ראובן ריבלין: את הצעת האי-אמון הראשונה, מטעם סיעת קדימה, יציג חבר הכנסת מגלי והבה, כותרתה: נתניהו מקדם תקציב אנטי-חברתי ומכשיר את הקרקע ל"שימון" שותפיו הקואליציוניים על חשבון הסטודנטים, עובדי המגזר הציבורי והזוגות הצעירים, כלשון הצעת האי-אמון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אנחנו עוד נרחיב את הדיבור, אבל בהחלט מגיעה לך ברכה על כך שנבחרת להיות סגן יושב-ראש הפורום הפרלמנטרי של הים התיכון, כשאפילו אחת ממדינות ערב לא הצביעה נגדך, ואני מברך אותך בברכה חשובה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, תודה, המשנה לראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני מאוד התפעלתי בשבוע שעבר, ביום שני שעבר, כששר האוצר שלנו הציג את התקציב ואת חוק ההסדרים לקריאה ראשונה, וכששר האוצר באמת הציג את הדברים אנחנו כולנו היינו ממש מתוחים שאנחנו הולכים לשמוע בשורות – בשורות שהעם מצפה להן.

מגלי והבה: כמובן, אני לא אתייחס לכל הסוגיה, אדוני היושב-ראש, של תקציב לשנתיים, שהוא עשה מזה עניין היסטורי, שצריך לרשום אותו בדפי ההיסטוריה.

מגלי והבה: דרך אגב, התעניינו, ראינו שחוץ מממלכת בחריין, אין כמעט אף מדינה שעושה תקציב לשנתיים.

מגלי והבה: אבל שוב, ניתן לו את הקרדיט שהוא אוהב לראות בעצמו את הסוגיה הזאת, הוא רואה בזה הישג היסטורי.

ראובן ריבלין: חברי היקר חבר הכנסת מגלי – אדוני המשנה לראש הממשלה, אתה, אני רואה, לא משיב להצעת האי-אמון.

סילבן שלום: אני תורן פשוט, עד שיבוא השר.

מגלי והבה: אני שמח – – –

ראובן ריבלין: קודם כול, אנחנו מברכים אותך על כך שאתה מקיים את תפקידך ונותן את הכבוד לכנסת.

ראובן ריבלין: עם זה, איך ישיב סגן השר יצחק כהן על נימוקיו של חבר הכנסת מגלי אם הוא לא נמצא פה.

ראובן ריבלין: הואיל ושר נמצא פה, אני נותן לך לדבר עד שיבוא איציק כהן, בלי שעון.

מגלי והבה: מאה אחוז.

מגלי והבה: אני מאוד מודה לך, אדוני.

רוני בר-און: יכול להיות שהמשנה יסכים להצעה.

רוני בר-און: אולי המשנה יסכים להצעה ואז לא יהיה צורך בדיון.

ראובן ריבלין: אבל בכל זאת הוא יצטרך עוד 61 חברי כנסת.

מגלי והבה: בדבר אחד אני יכול – – –

רוני בר-און: אני חושב שאנחנו נסתפק במה שנקרא הפסד בכבוד.

רוני בר-און: התרגלנו כבר – – –

מגלי והבה: דבר אחד אני יכול להגיד לך, ידידי חבר הכנסת רוני בר-און; דבר אחד אני יכול להעיד עליו – לפחות בתקופת היותו שר האוצר הוא לא שכח מאיפה הוא הגיע ולאן הוא הולך.

רוני בר-און: מי?

מגלי והבה: אני זוכר גם את המלחמות שלו – – –

רוני בר-און: – – –

מגלי והבה: כן, כן.

מגלי והבה: סילבן, ידידי.

סילבן שלום: בתקופתי כשר האוצר קיבלנו 38 מנדטים, זה רשום בספר הזהב.

מירי רגב: זהו?

מירי רגב: רק 38?

מגלי והבה: אני זוכר, אבל לכן, כשהתחלתי לדבר על הבשורות שהביא לנו שר האוצר בשבוע שעבר, והתרגשנו – הנה, הוא הולך להביא לנו בשורות – בתקציב לשנתיים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על 556 מיליארד שקלים לשנתיים, ואלה שמבינים יותר בענייני התקציב אומרים שזה התקציב עד הבחירות.

מגלי והבה: יכול להיות שאין יותר הצעות תקציב.

מגלי והבה: וכשהוא דיבר על הבשורות, הוא אמר: חינוך, תעסוקה, תחבורה ותשתיות.

מגלי והבה: אני גם זוכר, כשהוא התחיל לדבר על התקציב ומה קיצץ ואיפה הרחיב ואיפה סדר העדיפויות, הוא הציג מספרים – הוא אפילו אמר:

מגלי והבה: אני קיצצתי בתקציב הביטחון בשביל להפנות תקציב למקומות אחרים.

ראובן ריבלין: סגן השר יצחק כהן נמצא, אני מתחיל להפעיל את השעון.

מגלי והבה: טוב שהוא שומע.

מגלי והבה: ופתאום, סגן השר יצחק כהן, כשאנחנו בדקנו את הנושא – דרך אגב, אלה שעברו על התקציב גילו שבעצם אין קיצוץ בתקציב הביטחון אלא יש תוספת, וזה הוכח.

מגלי והבה: אז אני לא רוצה לתת ציונים לאף שר אוצר – לפחות אלה שמגיע להם בירכנו אותם ונתנו להם – אבל לבוא ולהציע, אני בא עם בשורה בתקציב החינוך, בתקציב התשתיות והתחבורה, בתקציב התעסוקה, זה דבר מדהים שפשוט מאוד יש פה אטימות למושג הזה שכולנו מכירים אותו – המדינה מתעשרת והעם נשאר עני.

מגלי והבה: אין דבר יותר צודק מההגדרה הזאת, ואנחנו תיכף נראה את הנתונים.

מגלי והבה: ואני חשבתי שבאמת סדר העדיפויות של ממשלה, של שר האוצר, ללכת ולטפל בחולי של החברה, לטפל בבעיות שלנו, של השלטון המקומי לדוגמה.

מגלי והבה: רבותי, השלטון המקומי שקורס.

מגלי והבה: מה זה השלטון המקומי?

מגלי והבה: זה השלטון שנותן שירות לכל אזרח ואזרח במדינת ישראל, בכל יישוב ויישוב.

מגלי והבה: אדוני שר האוצר לשעבר, המשנה לראש הממשלה, פעם היו מענקי איזון – למעלה מ-4 מיליארד שקל חדש – ירד ב-52% במכה אחת.

מגלי והבה: מילא, הורדת לראשי רשויות, אבל כשאתה בא ואומר – ראשי הרשויות צריכים לעמוד בתוכניות ההבראה, ראשי הרשויות צריכים לטפל בכל מה שצריך ולספוג את הקיצוצים, ואתה מוריד להם 52%, אז מה השארת להם?

מגלי והבה: זה רשויות בכיוון קריסה, חד-כיווני.

מגלי והבה: מה שהדאיג אותי, שפתאום, אנחנו בוועדת הכספים – חברי הקואליציה וחברי האופוזיציה – כל אחד, אומרים פתאום חברי הקואליציה, אלה שדואגים לשכבות העם החלשות, ש"ס ואחרים: אין יותר אופוזיציה וקואליציה, אנחנו יחד, אנחנו צריכים לפעול נגד התקציב הרע הזה.

מגלי והבה: שמחתי.

מגלי והבה: יש פתאום אחדות דעים, יש רצון לעזור לעם, לשכבות שאתם כל הזמן מבקשים שיצביעו לכם.

מגלי והבה: ופתאום, כשמגיעים לפה, גם בחוק ההסדרים, גם בחוק התקציב, מצביעים עם מי?

מגלי והבה: עם הממשלה.

מגלי והבה: ואז אנחנו ממשיכים להיות הצדיקים שנלחמים על הדברים שבאמת כל מטרתם לעזור לאותן אוכלוסיות חלשות.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על הרשויות המקומיות, אני לא רוצה להרחיב, רק במלה אחת:

מגלי והבה: 111 רשויות מקומיות בגירעון תקציבי.

מגלי והבה: הנה, התבשרנו השבוע ששר הפנים מתחיל לזמן ראשי רשויות, להציע להם בטח ועדה קרואה.

מגלי והבה: ומצב הרשויות האחרות, שיש להן ועדות קרואות, מצבן עוד יותר גרוע.

מגלי והבה: אני בעצם מבין את עצמי אבל לא מבין את שר האוצר וראש הממשלה, שצריכים לדאוג לרשויות המקומיות, והמצב הוא אבסורדי, שלא דואגים לרשויות המקומיות.

מגלי והבה: באים היום, אנחנו שומעים, הוא מנהל משא-ומתן, ביקש דחייה, אולי תהיה שביתה במשק.

מגלי והבה: כשהתחלנו לבדוק את המספרים – אגב, בכנסת הזאת, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, הלכתי לוועדת הכספים, ואז אתה מתחיל להתמחות במספרים ולבדוק עניינית.

מגלי והבה: 750,000 – מספר עובדי הסקטור הציבורי.

מגלי והבה: כשאנחנו בודקים את המשכורות שלהם אנחנו מגלים ששליש מאותם 750,000 – ואני מניח שהמשנה לראש הממשלה מכיר את הנתונים האלה – שליש מהם משתכרים פחות משכר המינימום.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על המספרים האלה, מה זה שכר מינימום, דרך אגב?

מגלי והבה: היה פרסום על בחור, ואני מניח שאם הוא צופה בנו עכשיו הוא שמח, אותו גיא אופי מדימונה – לקחתי אותו כדוגמה לאותן שכבות חלשות שאנחנו אמורים לדאוג להן.

מגלי והבה: הוא מקבל 2,800 שקל, אדוני היושב-ראש, מקבל 260 שקל הבטחת הכנסה.

מגלי והבה: בשביל לפרנס משפחה עם שלושה ילדים הוא עובד עוד 76 שעות שבועיות.

מגלי והבה: הוא מגיע בסוף החודש, עם השעות הנוספות, ל-5,500 שקל, כשהשכר הממוצע במשק הוא 8,600.

מגלי והבה: אז תעשו את החשבון שהאדם הזה, שמייצג הרבה בתי-אב – אני וכמה מחברי שיושבים לידי ומולי, אנחנו באנו מהיישוב.

מגלי והבה: לא באנו עם כפית של כסף.

מגלי והבה: באנו וראינו איך האנשים האלה חיים עם משכורות כאלה ועם הכנסות כאלה.

מגלי והבה: כשהיום מדברים, מבקשים מהאוצר, אדוני סגן שר האוצר, ההסתדרות מנהלת משא-ומתן, רוצה לתת תוספת 3.5%, עם ההצעות הגאוניות שלכם – תיכף אני אגיד לך אותן, אתה מכיר אותן.

מגלי והבה: אבל אין קשר בין ההצעות של ההסתדרות, שהם רוצים להגיע ל-10.5%, האוצר שרוצה לתת להם בכל שנה 0.5%.

מגלי והבה: זאת אומרת, אותו אופי מדימונה יתבשר שאולי יקבל 100 שקל במשכורת.

מגלי והבה: זאת הדאגה לשכבות החלשות?

מגלי והבה: זאת הדאגה לציבור שאתה מייצג, אדוני סגן שר האוצר?

מגלי והבה: תיכף אני אגיד לך, יכול להיות שאתם מסודרים בצורה אחרת ואולי אנחנו צריכים להצטרף אליכם בסוף, כבני-אדם.

מגלי והבה: אולי שם יש דאגות יותר טובות בתקציב.

יצחק כהן: – – –

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, באמת.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על כך שאותם 750,000 עובדי ציבור, אנחנו מדברים על עובדי הרשויות המקומיות, על מורים, על כל עובדי הממשלה, משרדי הממשלה.

מגלי והבה: היעלה על הדעת שאת השוטרים שמקבלים מעל 5,000 שקל – איך יעשו את העבודה שלהם, איך יתפרנסו ואיך ימלאו את המשימה שלהם אם לא יגמרו את החודש?

מגלי והבה: שלא לדבר על המשכורות הנמוכות של שאר הסקטור הציבורי.

מגלי והבה: בא אלינו שר האוצר המלומד ואומר לנו: יש לי בשורה בשבילכם, והבשורה הזאת ממש ממיטה אסון על השכבות החלשות בעם כאשר העשירים מתעשרים והעניים, לפי המשכורות והנתונים הקיימים, כולנו הפכנו להיות עניים, ואני מדבר על השכבות שאני מייצג ורואה אותן יום-יום וחי אתן.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על שר אוצר ועל ממשלה, זה השכר במשק – – –

רוברט טיבייב: איפה הממשלה?

מגלי והבה: נכון, איפה הממשלה?

מגלי והבה: יש פה סגן שר אבל הממשלה לא קיימת, היא על הנייר.

מגלי והבה: היא מתעסקת עכשיו בלשכנע מי יהיה יושב-ראש , חבר הכנסת אקוניס או חבר הכנסת שאמה.

מגלי והבה: זה מה שמעסיק את ראש הממשלה בשבועיים האלה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש שלי, את יודעת כמה שעות משקיעים במשא-ומתן עם השכנים – אם היו משקיעים את השעות האלה במקום לדאוג מי יקבל תקציב, אולי היה מצבנו יותר טוב.

מגלי והבה: זו רק דוגמה.

מגלי והבה: זו ההתנהלות של הממשלה הזאת, הממשלה שממש לא דואגת לשכבות החלשות.

מגלי והבה: את זה הממשלה צריכה לדעת, ושר האוצר שבא ומתהלל שהוא בא עם בשורות – אין בשורות.

מגלי והבה: נמצאים פה חברי שלמה מולה ומרינה סולודקין וטיבייב, שגרים בפריפריה ומייצגים שכבות חלשות.

מגלי והבה: מי יכול היום לקנות דירה?

מגלי והבה: איזה זוגות צעירים יכולים?

מגלי והבה: אני לא מדבר על אלה בירושלים ובתל-אביב, אולי יש להם הכנסה נוספת – –

דליה איציק: בירושלים?

מגלי והבה: – – אני מדבר על השכבות שאולי יראו את התמונה של הדירה עם המשכנתאות המוצעות.

מגלי והבה: זו המדיניות החברתית של הממשלה?

מגלי והבה: נשאלה לי דקה אחרונה ואני שמח שאתה נמצא פה אדוני, סגן – אני מקווה שתהיה סגן ראש ממשלה, אבל אני מדבר על שר האוצר לשעבר וגם על שר הפנים לשעבר.

מגלי והבה: אני רוצה להזכיר לך לגבי המגזר שאני בא ממנו: כשהתחלנו לבדוק את התקציב, גברתי ואדוני היושב-ראש, גילינו בתקציב שלנו, בנושאים הכי בעייתיים, מתברר שאצל הדרוזים והצ'רקסים אין בעיות רווחה, כי בספר התקציב שאושר כאן בקריאה הראשונה נתנו לנו אפס תקציב.

מגלי והבה: אני הבנתי, אדוני היושב-ראש, כמה כאב לך הנושא של התקציב בהיותך יושב-ראש של כל הבית הזה ושל אזרחי מדינת ישראל הזועקים לעזרה.

מגלי והבה: לא ייתכן שאנחנו – ממשלה שרוצה לייצג, ככה מתנהגת ומתעללת בעם שלה ובאוכלוסיות הכי נאמנות.

מגלי והבה: מה אני אגיד לאותם אנשים בכפרים שלנו, שהתקציב שלכם מחוק?

מגלי והבה: שלא קיבלתם כלום?

מגלי והבה: שהממשלה שכחה אתכם?

מגלי והבה: אפס, כן, זה מה שרשמו לנו.

מגלי והבה: אבל על האפס הזה ישלמו מחיר כל אלה שחושבים שהם מבינים לאן הם רוצים להוביל אותנו.

מגלי והבה: אז עם תקציב כזה, אין בשורה ואין חדש.

מגלי והבה: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, יש לו הזדמנות לתקן את זה, כי לא ידרכו ביישובים שלנו אותם שרים ואותם חברי כנסת, כמו שר הרווחה, שיבוא להגיד: אני רוצה עכשיו תמיכה פוליטית.

מגלי והבה: על מה?

מגלי והבה: על זה שהאנשים אין להם רווחה ואין להם יכולת לטפל בעצמם?

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם ולומר שממשלה אטומה כזאת, שלא דואגת לשכבות החלשות, שלא דואגת לאוכלוסייה שלה, שלא דואגת לדיור לאוכלוסייה שלה, אין לה מקום ושתפנה את המקום.

מגלי והבה: אני קורא להצביע אי-אמון ולשלוח אותם הביתה מהר ככל האפשר, כך ייטב לנו וייטב לעם.

מגלי והבה: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: רשות הדיבור – רק רגע, אדוני סגן שר האוצר, לחבר הכנסת בר-און יש הערה לסדר, שבהחלט פעם ראשונה הובאה לתשומת לבי.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש לי כבר תשובה, אבל אני בהחלט רוצה לשמוע.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת, עם כל הכבוד שאני רוחש לסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, נדמה לי שהעובדה שאין שר בשולחן הממשלה, והעובדה שאתה מזמין אותו לעלות להשיב על הצעת האי-אמון אינה עולה בקנה אחד עם הוראות תקנון הכנסת ותיצור כאן תקלה.

רוני בר-און: אני מפנה אותך, אדוני, לחלק ד' בתקנון הכנסת – אני מחזיק את הנוסח המעודכן ביותר, שעוסק בכלים פרלמנטריים.

רוני בר-און: הפרק הראשון בו: הבעת אי-אמון בממשלה, סעיף 44.

רוני בר-און: כל סעיף 44, מתחילתו ועד סופו, עוסק בהבעת אי-אמון בממשלה, בטכניקות נגזרות, אם בסוף דיון, אם כהצעה נפרדת, וכו'.

רוני בר-און: כאשר הוא מדבר על הצעת אי-אמון מהסוג שבו אנחנו עוסקים היום, הוא מדבר על זה בסעיף קטן (ט), בסעיף (3) – 44(ט)(3).

רוני בר-און: הוא אומר: "הממשלה תציג את תשובתה להצעה, ואם הוגשו מספר הצעות תציג את תשובתה לאחר כל אחת מהן, אלא אם כן עסקו בנושא אחד".

רוני בר-און: הממשלה תציג את תשובתה.

רוני בר-און: בהגדרות של ממשלה, אין הגדרה ברורה לממשלה בתקנון, והמקום היחיד שממשלה מוגדרת בסעיף הספציפי הזה, זה בסעיף קטן (ה), סעיף קטן (2) – המצאתי את זה לך, המצאתי את זה למזכירת הכנסת, תוך כדי הרצאת הדברים היפה של חבר הכנסת מגלי והבה.

רוני בר-און: איך מגדיר התקנון בסעיף זה ממשלה?

רוני בר-און: – "הצעה להביע אי-אמון בממשלה, שהוגשה בסיום הדיון בסעיף – – –" – שלא מענייננו – "תובא להצבעה בישיבת הכנסת כאמור בפסקה (1), ואולם, אם ביקשה זאת הממשלה מייד – תתקיים ההצבעה בו ביום, בסיום הדיון באותו סעיף.

רוני בר-און: לעניין סעיף זה – – –" – כשמדובר על סעיף "זה", מדובר על סעיף 44 בתקנון.

רוני בר-און: לא לעניין סעיף קטן זה או לעניין קטן קטן קטן זה, אלא לעניין סעיף זה.

רוני בר-און: קרי: סעיף 44 – "תיוצג הממשלה על-ידי אחד מאלה, בסדר זה: ראש הממשלה, השר שדיבר בשם הממשלה לגבי הסעיף שעל סדר-היום, השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, שר אחר, ובלבד שהם נוכחים באולם המליאה".

רוני בר-און: למרות שאני מפרגן – ואני באמת מפרגן – מעומקא דליבא לסגן השר, חבר הכנסת יצחק כהן, שיהיה ראש הממשלה, שיהיה שר אחר, שיהיה שר מקשר, שיהיה שר נוכח באולם, הוא לא עונה אחר דרישות שדרשה הגדרת הממשלה בסעיף זה, סעיף 44.

ראובן ריבלין: תודה.

רוני בר-און: מעבר לדברים, אדוני היושב-ראש, אם יותר לי – –

ראובן ריבלין: בהחלט.

רוני בר-און: – – נראה לי שזו פחיתות וזילות, עם כל הכבוד לסגן השר, כשמציעים הצעת אי-אמון, ששר לא מתכבד להשיב עליה.

רוני בר-און: אני מבקש שלא לאפשר לסגן השר להשיב, ולראות כאילו לא ניתנה תשובה של הממשלה בעניין.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בר-און על הערותיו.

ראובן ריבלין: עם זה, אני מוכרח להשיב.

ראובן ריבלין: יהיה ניסוח התקנון כאשר יהיה, ויהיה ניסוחו של סעיף 44 בפרק ד' כאשר יהיה, ברור שמבחינים בין שני סוגים של הבעת אי-אמון.

ראובן ריבלין: הסוג האחד הוא הבעת אי-אמון בצורה ישירה, כפי שאנחנו מטפלים בו ברגע זה.

ראובן ריבלין: והבעת אי-אמון שנייה, היא הבעת אי-אמון הנסמכת להצעת חוק שהממשלה הגישה, שבה מבקשת סיעה לראות בהצבעה על הצעת החוק או על הצעת החלטה כזאת או אחרת, כהצעת אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: מובן שיש לעניין זה גם התפתחויות והשלכות.

ראובן ריבלין: שכן בדרך כלל הצעת אי-אמון נשמעת תמיד בשבוע שלאחר מכן, ומאפשרת לממשלה לומר את דעתה.

ראובן ריבלין: הכנסת שינתה את החוק ואפשרה לממשלה על אתר לבוא ולהודיע שהיא מבקשת לראות בהצעת האי-אמון הצעה אשר תצביע על החוק, ואם החוק לא יתקבל, יראו בכך אי-אמון, ובכך הבחינה בצורה ברורה בין הצעת אי-אמון ישירה לבין הצעת אי-אמון נסמכת, שהיא הצעת אי-אמון הנסמכת להצעת חוק או להצעת החלטה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און עורר שאלה בהחלט רצינית, והיא שאלה של ניסוח.

ראובן ריבלין: משום שהאם כאשר מדובר בסעיף "זה" – זה בסעיף קטן או סעיף משנה, או מתייחס לסעיף כולו.

ראובן ריבלין: מה שברור הוא, שסעיפי המשנה, כל אחד מהם מתייחס לעניין מיוחד ומסוים.

ראובן ריבלין: אני מעביר זאת מייד לוועדת הפירושים.

ראובן ריבלין: המנהג והנוהג שהתקבל בכנסת והפך למעשה למנהג קבוע, ובמידה מסוימת, הייתי אומר, מחייב, הוא העובדה שסגן שר יכול להשיב על הצעות אי-אמון.

רוני בר-און: יכול להיות שאף אחד לא שם לב לזה קודם.

דליה איציק: – – –

ראובן ריבלין: כמובן, ידיעותי המעטות לעומת אחרים, אבל אני רק אומר – – –

דליה איציק: – – –

ראובן ריבלין: סגן שר הביטחון עונה על הצעות – אבל גברתי המזכירה – – –

קריאות: הצעות לסדר-היום.

רוני בר-און: – – – הצעה לסדר-היום.

דליה איציק: הצעות לסדר-היום.

ראובן ריבלין: שמעתי אותך, חבר הכנסת בר-און, ברוב קשב.

ראובן ריבלין: כאשר מדובר בהצעת אי-אמון, מתייחס סעיף קטן (ט) סעיף קטן (3), ואומר: הממשלה תגיש את תשובתה להצעה, ואם הוגשו מספר הצעות תציג את תשובתה לאחר כל אחת מהן, אלא אם כן עסקו בנושא אחר.

ראובן ריבלין: ופה נאמר שהממשלה תגיש את הצעתה על-ידי מי שהוסמך על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: סגן שר האוצר יצחק כהן הוסמך על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: בהחלט אני רואה בנושא השני – – –

רוני בר-און: איפה כתוב "על-ידי מי שהוסמך על-ידי הממשלה"?

רוני בר-און: בסעיף קטן (ט)(3)?

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: כתוב: הממשלה תציג תשובתה להצעה – לא כתוב על-ידי שר כזה או אחר.

רוני בר-און: אז בשביל זה אני מראה לך הגדרה יחידה – – –

ראובן ריבלין: ההגדרה היחידה היא הגדרה לגבי הצמדת אי-אמון להצעת החלטה שאיננה במהותה אי-אמון, שאז כתוב מי הם השרים שיכולים להשתתף.

רוני בר-און: אני אומר שאתה טועה, ואתה היושב-ראש, ואתה כמובן תחליט מה שאתה מחליט.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח שאתה טוען – – –

שלמה מולה: אבל למה, למה – – –

ראובן ריבלין: למה, חבר הכנסת מולה – – –

שלמה מולה: אני רק שואל שאלה.

ראובן ריבלין: למה תמיד כשחבר שלך פועל בצורה מלומדת ומציג עניין, אתה צריך גם?

שלמה מולה: לא, אני – – –

ראובן ריבלין: הצעתך, חבר הכנסת בר-און, והצעתו של מולה – בסדר, חבר הכנסת מולה?

ראובן ריבלין: – הצעתך והצעתו של מולה – –

קריאות: – – –

רוני בר-און: תעשה הפוך.

ראובן ריבלין: – – גם נשמעות ברגע זה על-ידי היועץ המשפטי של הכנסת – – –

שלמה מולה: זה לא מה שאמרתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, מייד אני אתן לך לדבר.

ראובן ריבלין: – – – היועץ המשפטי של הכנסת איל ינון, והוא אמר לי שעל-פי התקנון אין מניעה שסגן השר – – –

רוני בר-און: אני מבקש להעיר על זה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: אני מתייחס גם להערה השנייה שלך, הבאה ומדברת על כך שכאשר מגישים הצעות אי-אמון, האופוזיציה, מן הראוי ששר ישיב ולא סגן שר, אלא אם כן סגן השר הוא הממונה על המשרד.

ראובן ריבלין: למשל, השר ליצמן.

רוני בר-און: רק בעניין התשובה של היועץ – – –

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אין צורך.

ראובן ריבלין: התשובה שלי – – –

רוני בר-און: רק מלה.

ראובן ריבלין: – – – העניין יועבר לחוות דעתו של היועץ המשפטי.

רוני בר-און: משפט אחד רק לעניין של היועץ המשפטי.

ראובן ריבלין: אין צורך, אין צורך, איננו מקיימים דיון עיוני.

גאלב מג'אדלה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה – – –

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש – –

ראובן ריבלין: כן.

רוני בר-און: – – חוות דעת של יועץ משפטי בטלפון – –

ראובן ריבלין: לא, זה לא בטלפון.

רוני בר-און: זה אותו יועץ שחשכו עיניו אחרי שהוא גילה את חוק העבדות של אלי ישי – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: – – בחוק ההסדרים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און – – –

רוני בר-און: – – – על חוק ההסדרים חודשים.

רוני בר-און: חשכו עיניו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און – –

רוני בר-און: פתאום הוא לא גילה.

ראובן ריבלין: – – יש אנשים שחושבים שאתה מבקש לאיים על הבמה כשאתה עומד.

ראובן ריבלין: שב.

ראובן ריבלין: דבר שני, טענותיך נשמעו ברוב קשב וטענות – – –

רוני בר-און: לא, כדי שלא תרגיש מאוים, וסגן השר לא ירגיש מאוים, אני הולך למזנון.

רוני בר-און: לאיים על המזנון.

ראובן ריבלין: אתם, כל רגע שאתם לא נמצאים, מחרימים, וכל הכבוד.

ראובן ריבלין: אני שמעתי אותך בקשב רב.

ראובן ריבלין: אתה רוצה – תחרים את הכנסת.

ראובן ריבלין: תתנהג כפי שאתה רוצה להתנהג.

רוני בר-און: לא, לא אמרתי שאני – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני התייחסתי אליך ברצינות הרצינית, ובאמת בחשיבות של הבעיה שהעלית.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להפוך את זה לאיזה דו-שיח שעולה לאוקטבות או לסגנון אחר – שמעתי.

ראובן ריבלין: העניין הועבר גם ליועץ המשפטי; היועץ המשפטי הודיע שאין מניעה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיכול להיות מצב שבו חבר כנסת יגיש הצעה לתיקון התקנון, ויאמר שדין כל הצעות האי-אמון אשר יהיו, ברגע שהן מוגדרות כאי-אמון, ייענו על-ידי הממשלה ולא על-ידי מי שהוא בא-כוחה.

ראובן ריבלין: כי יכול להיות מצב הרבה יותר אבסורדי, שהממשלה תסמיך את יושב-ראש הקואליציה, או תסמיך את אחד הפקידים לבוא ולענות לכאן.

ראובן ריבלין: הוא לא יוכל לעלות, משום שלא אתן לו.

רוני בר-און: זה יגיע.

ראובן ריבלין: יגיע – השאלה באיזה ממשלה.

רוני בר-און: יגיע, יגיע.

ראובן ריבלין: יגיע – השאלה באיזה ממשלה.

רוני בר-און: אתה ואני יודעים.

ראובן ריבלין: אני ואתה יודעים שכולם היו בנינו וכולם יושבים על-תנאי.

רוני בר-און: זה לא חרוז.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תם הדיון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, האם אדוני מסכים?

ראובן ריבלין: הוא מסכים עם חבר הכנסת – ההערה היתה שלך ושל מולה.

קריאה: – – – מולה ובר-און.

ראובן ריבלין: אני יודע.

יצחק כהן: לך לא מתאים.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר שחבר הכנסת בר-און נמצא בתוכנו, בכנסת זו, כבר מאז 1999 – ב-1999 אדוני נבחר לכנסת?

רוני בר-און: לא, 2003.

ראובן ריבלין: בסדר, ב-2003 נבחר לכנסת, ופעמים רבות כשר היו פה אנשים אשר ענו כסגני שרים מעל הבמה הזאת.

רוני בר-און: – – – לא זוכר.

ראובן ריבלין: לא זוכר, אנחנו מפאת גילנו הרבה פעמים לא זוכרים.

ראובן ריבלין: השר וילנאי עלה כמה פעמים להשיב.

ראובן ריבלין: ובכן, תודה רבה, דרך אגב, גם לסגן השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: סגן השר ישיב.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברי הכנסת מולה ובר-און שהעלו שאלה רצינית ביותר, שאני חושב שצריך לדון בה בצורה הרצינית – גם לגבי הוראתו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפרים סנה, כסגן שר הביטחון, היה משיב על כל הצעות האי-אמון של ממשלתו של אריק שרון.

אחמד טיבי: מחר סגן השר יחליט גם לחבר הכנסת טלב אלסאנע על – – –

ראובן ריבלין: אם זה נוגע – אני אומר לך.

ראובן ריבלין: אני אומר לך את זה, זה כתוב בתקנון.

ראובן ריבלין: כן, כתוב שסגן השר ישיב – בשם שר המשפטים הוא לא יכול; הוא לא מייצג את שר המשפטים.

ראובן ריבלין: הוא יכול להשיב בשם הממשלה, הוא לא יכול להשיב – – –

קריאה: סגן שר בכיר.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה.

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: אני מציע לממשלה, לגבי הצעה לסדר-היום, שמי שמחליף את השר – אם יבוא סגן השר ויאמר לי, למדתי ואני בקי ואני רוצה להשיב בשם שר המשפטים, אני אעיר לו הערה ואומר לו שזאת הפעם האחרונה.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, לא נראה לי שסגן האוצר יכול לייצג את הממשלה בנושא הקשור למשרד המשפטים, למרות מיומנותו ויכולותיו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודיע לך, הוא אמר שהוא לא – – –

ראובן ריבלין: אני יודע, הוא אמר לי כבר.

אחמד טיבי: רצינו לדעת מי ישיב.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, גם יש מידתיות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און העיר הערה נכונה בקשר למעמדה של הכנסת בנושא אי-אמון, זאת הערה חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: אני מציע לו להגיש בקשה לשינוי התקנון, כי התקנון כפי שהוא עכשיו לא מאפשר זאת.

ראובן ריבלין: ברוך החוזרים לחבר הכנסת זאב בוים, חברנו הטוב, אנחנו שמחים כולנו שאתה אתנו אחרי תקופה שנבצר ממך להגיע לכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת יצחק כהן – השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התשובה לחברי חבר הכנסת מגלי והבה: התוכנית הכלכלית – נו, אי-אפשר כך, אדוני.

ראובן ריבלין: יש פעמים שאנשים מאוד מקפידים בקשר לעצמם – לא מקפידים באשר לאחרים, זו בעיה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא באנו פה לחנך את הדור.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: התוכנית הכלכלית לשנים 2011–2012 גובשה בהתאם לכללים פיסקליים אחראיים ובני-קיימא אשר יתרמו להגברת היציבות הכלכלית גם בשנים הבאות.

יצחק כהן: בהתאם להכרזת הממשלה התוכנית הכלכלית החדשה מציבה סדרי עדיפויות מרכזיים ובהם קידום תחום החינוך, ההשכלה הגבוהה ומנועי צמיחה מרכזיים כמו פיתוח תשתיות וקידומן של תעשיות עתירות מדע.

יצחק כהן: כמו כן, תקציב המדינה החדש מרסן את העלייה המתמשכת בתקציב הביטחון בשנים האחרונות.

יצחק כהן: התוכנית הכלכלית הוכנה לאחר ניתוח מעמיק של החוזקות והחולשות של המשק הישראלי בשיתוף עם משרדי הממשלה השונים וארגונים כלכליים נוספים.

קריאה: – – –

יצחק כהן: אני אחזור, כי הוא הפריע עוד פעם.

יצחק כהן: לא לא, הוא פשוט מפריע כל הזמן, כל מיני שיטות יש לו.

יצחק כהן: התוכנית הכלכלית הוכנה לאחר ניתוח מעמיק של החוזקות והחולשות של המשק הישראלי בשיתוף עם משרדי הממשלה השונים וארגונים כלכליים נוספים.

יצחק כהן: המדיניות הכלכלית שמה לה למטרה לחולל מעגל צמיחה חדש בישראל תוך צמצום הפערים החברתיים.

יצחק כהן: התקציב הדו-שנתי מאפשר לממשלה תכנון לטווח ארוך ומסייע לחיזוק היציבות והוודאות במשק, תוך שימת דגש על פיתוח מנועי הצמיחה של המשק.

יצחק כהן: בעקבות מאמצים רבים הצלחנו, בעזרת השם, להסיט משאבים מתקציבי הביטחון למערכות אזרחיות, ובפרט לחיזוק מנועי צמיחה ותעסוקה.

יצחק כהן: נגדיל את התקציבים למערכת החינוך, נחולל רפורמה חסרת תקדים במערכת ההשכלה הגבוהה ונחזק את תקציבי המדען הראשי.

יצחק כהן: כך נוכל להשקיע במנועי הצמיחה ולשמר את היתרונות היחסיים שלנו, ובעיקר את ההון האנושי.

יצחק כהן: אנו מתמקדים, בספר התקציב, גם בסדרת פעולות לשוק העבודה: פריסה ארצית של מס הכנסה שלילי, הגדלה משמעותית של סבסוד מעונות-היום וסדרת חקיקה שנועדה להפחית את מספר העובדים הזרים הבלתי-חוקיים.

יצחק כהן: באמצעות שיתוף פעולה חסר תקדים עם משרדי הממשלה השונים הצלחנו, בעזרת השם, להקים כמה רפורמות כלכליות מהותיות שיוכלו להזניק את המשק הישראלי קדימה; סדרת תמריצים לחיזוק תעשיית ההיי-טק, רפורמה בחוק המיושן לעידוד השקעות הון כדי לעודד תעשיות יצוא, ובפרט בפריפריה – מהפכה בשוק הסלולר להגברת התחרות, ועוד ועוד.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי חברי הכנסת לדחות את הצעת האי-אמון של חברי היקר מגלי והבה ולהצביע נגדה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

יצחק כהן: ברוך שובך.

ראובן ריבלין: ברוך הנמצא.

ראובן ריבלין: האם אדוני מתכוון להשיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת טלב אלסאנע?

יצחק כהן: נתבקשתי על-ידי שר המשפטים, שנבצר ממנו להגיע, להשיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם אדוני היושב-ראש יאפשר לי – נעניתי בחיוב לבקשתו של שר המשפטים.

יצחק כהן: אוה, עכשיו קיבלתי רמקול פתאום.

ראובן ריבלין: כן, יש לנו איזה בעיה עם הרמקולים, שהם מתנתקים וחוזרים.

יצחק כהן: עד עכשיו לא היה רמקול.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: האם אדוני קיבל הסמכה מהממשלה, או נתבקש על-ידי שר המשפטים?

יצחק כהן: נתבקשתי על-ידי שר המשפטים להשיב במקומו.

ראובן ריבלין: יש כאן בעיה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: אוקיי, בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כמה שרים נמצאים כאן, חלקם נמצאים במזנון הכנסת, אדוני.

אחמד טיבי: אני ראיתי שהשר דן מרידור, שכבר היה שר המשפטים, בעבר, נמצא כאן בסביבה.

אחמד טיבי: הוא או שר אחר יכול למלא את מקומו של שר המשפטים טוב יותר מסגן השר – שאני רוחש לו כבוד.

אחמד טיבי: לכן אני מבקש מאדוני, אם יוכל לבדוק עם השר מרידור או שר אחר כדי שיענה על ההצעה של רע"ם-תע"ל, שיציג אותה חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, זה לא עניין של בקשות, אלא עניין עקרוני.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן הודיע חד-משמעית – כסגן שר האוצר, שלא הוסמך על-ידי הממשלה, הוא לא יכול להשיב והוא לא רוצה להשיב.

ראובן ריבלין: הוא אמר לי שהוא נתבקש על-ידי שר המשפטים, ואם אני ארשה לו הוא ישיב.

ראובן ריבלין: הוא אומר במפורש שהממשלה לא הסמיכה אותו.

ראובן ריבלין: רק שר שהוסמך על-ידי הממשלה, ויודיע לי פה שהוסמך על-ידי הממשלה, יוכל להשיב, אם הוא לא שר המשפטים שהיה אמור להשיב לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: קודם כול אני קורא לחבר הכנסת טלב אלסאנע לעלות, ואז אם ירצה, ירצה את טענותיו, ואם לא, אני אעשה הפסקה.

ראובן ריבלין: אם הוא ירצה את טענותיו ולא יהיה פה שר – הוא יכול לדבר, כשיגיע השר יתחילו להימדד עשר דקות.

ראובן ריבלין: אם הוא רוצה שאני אעשה הפסקה, אני עושה הפסקה.

ראובן ריבלין: איך שאתה רוצה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני יושב-ראש סיעה, והתייעצתי עם חברי חבר הכנסת טלב אלסאנע – – – מועמד לראש הממשלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע מעדיף שתהיה הפסקה של עשר דקות, אדוני – – –

ראובן ריבלין: תרגום, רק תרגום למלה שאמרת לו.

ראובן ריבלין: מה אמרת לו?

ראובן ריבלין: אמרת – – – לא הבנתי.

אחמד טיבי: עשר דקות הפסקה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, האם אדוני דורש שיבוא שר אשר הוא מוסמך על-ידי הממשלה להשיב על הצעת האי-אמון?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני מזועזע – –

ראובן ריבלין: זה לא – – –

טלב אלסאנע: – – שהממשלה לא בכנסת כאשר מדובר בהצעת אי-אמון.

טלב אלסאנע: לכן אני אבקש הפסקה עד שיבוא שר ויענה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

נסים זאב: – – – מה שאתם רוצים – – – הכול שלכם פה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, האם אדוני נרגע?

ראובן ריבלין: גברתי מזכירת הכנסת, להודיע למזכיר הממשלה שהשר יצחק כהן הודיע בצורה מפורשת שהוא נתבקש על-ידי שר המשפטים ולא על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: ממשלה צריכה להסמיך מישהו.

ראובן ריבלין: ודאי שכאשר הוא ענה בנושא האוצר אישרתי לו.

ראובן ריבלין: כאשר הוא אומר שביקש ממנו שר המשפטים, והוא לא הוסמך על-ידי הממשלה לענות בשם שר המשפטים – תבוא הממשלה ותבקש את השר.

ראובן ריבלין: ודאי, ודאי.

ראובן ריבלין: אני מכריז על הפסקה של חמש דקות.

ראובן ריבלין: רבותי, כבוד המשנה לראש הממשלה, פשוט חלה אי-הבנה – – –

סילבן שלום: – – –

ראובן ריבלין: הוא לא יכול, כי הוא אמר לי שהוא לא הוסמך על-ידי הממשלה, אלא ביקש ממנו שר המשפטים, הואיל והוא כאן, לענות.

ראובן ריבלין: הוא עונה כסגן שר האוצר – ודאי שהוא יכול לענות, והוא מוסמך לחלוטין.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק להעיר – חבר הכנסת טלב אלסאנע, נא לעלות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און לא נמצא פה, אבל אני הייתי יושב-ראש הכנסת בכנסת השש-עשרה, ואני יושב-ראש הכנסת בכנסת השמונה-עשרה, בזכות בחירתם של חברי.

ראובן ריבלין: בין הכנסת השש-עשרה לכנסת השמונה-עשרה היתה יושבת-ראש כנסת אחרת, שאמרה שמעולם אצלה לא היה דבר כזה.

ראובן ריבלין: ובכן, דוגמה: ב-21 במאי 2007 ענה על הצעת האי-אמון סגן השר סנה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אני וחבר הכנסת טיבי ורבים מאתנו יודעים שסגני שרים עונים ובלבד שהוסמכו על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: ברוב הגינותו – –

סילבן שלום: – – – הייתי שר מקשר – – –

ראובן ריבלין: ודאי, בוודאי.

ראובן ריבלין: כבוד המשנה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: יצחק כהן נשאל על-ידי האם הוסמך על-ידי הממשלה, כדי להקל עמו.

ראובן ריבלין: ברוב הגינותו אמר: ראה, לא הוסמכתי על-ידי הממשלה, נתבקשתי על-ידי שר המשפטים שאמר לי – אם אתה פה עונה כסגן שר אוצר, תענה על משרד המשפטים.

ראובן ריבלין: הוא גם לא הראה את היכולת הנפשית שלו לענות על דבר שהוא לא בקי בו, ואני לא העליתי על דעתי לא לאפשר לו לענות על אי-אמון הקשור במשרד האוצר, שכן הוא בקי בנושאי משרד האוצר, כשר; אני מאוד מעריך ומכבד את אומץ לבו וגם את האמת היוצאת מפיו של חבר הכנסת, השר וסגן השר, יצחק כהן.

ראובן ריבלין: אשר לאמירות כאילו מעולם לא היה פה – מעולם?

ראובן ריבלין: היה גם היה, ואני אביא עוד דוגמאות רבות, אם רוצים.

ראובן ריבלין: אבל כדי שהפרוטוקול ירשום, שכן חלילה לי מלהביא תקדימים חדשים כלשהם – ב-21 במאי 2007, שאז כבר לא היתה הכנסת השש-עשרה בפעולה ועדיין לא היתה הכנסת השמונה-עשרה בפעולה, והיתה הכנסת השבע-עשרה, סגן השר אפרים סנה השיב על הצעת אי-אמון בשם שר הביטחון ובשם הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, המשנה לראש הממשלה ישמע בשקיקה את אמירותיך ואמריך ודבריך, וגם ישיב.

סילבן שלום: משפט אחד: ב-1997–1998, אני, במשך כל התקופה הזו השבתי כל שבוע כסגן שר הביטחון על כל הצעות האי-אמון שהוגשו כנגד כל שר.

ראובן ריבלין: ודאי.

יצחק וקנין: – – –

ראובן ריבלין: בוודאי.

ראובן ריבלין: הספק שנזרק בחלל האוויר – האם מסורת נוראית זו בוטלה בכנסת השבע-עשרה ומחודשת עכשיו בצורה מחפירה על-ידי הכנסת השמונה-עשרה.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אני רק אומר שגם בכנסת השבע-עשרה לא נתנו אנשים את דעתם לעניין החשוב שהעלה חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש סיעת רע"ם, האם אדוני מסכים שנחדש את הישיבה?

אחמד טיבי: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה, אני מאוד מודה לך.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנו עדים בתקופה האחרונה לרוח רעה שמשתלטת על הכנסת ובכלל, כאשר אווירת ה"עליהום" מקבלת גושפנקה על-ידי חקיקה, וראש ממשלה אשר מיהר והזדרז למתוח ביקורת חריפה על חרם האמנים נגד היכל התרבות באריאל, ודואג מדי שבוע למתוח ביקורת על הרשות הפלסטינית בגין הסתה, קולו נדם ולפעמים הוא פעיל לדחוף ולקדם חקיקה גזענית.

טלב אלסאנע: כאשר, אדוני היושב-ראש, רב שמיוצג בכנסת על-ידי מפלגה גדולה משמיע קריאות שייתמו אויבינו ושונאינו, אבו מאזן וכל הרשעים, שיאבדו מן העולם, וכאשר אנחנו גם שומעים עוד כנס רבנים לדחיקת הערבים מצפת, אשר נערך במימון המדינה, וכאשר עוד פעם הרב עובדיה יוסף אומר בדרשתו בבית-הכנסת כי הגויים, ידידי, חבר הכנסת כהן, לא נולדו אלא בשביל לשמש אותנו ולשרת אותנו; אם לא – אין להם מקום בעולם.

טלב אלסאנע: ואני לתומי חשבתי שכולנו נולדנו בצלם אלוהים.

טלב אלסאנע: אבל המדהים הוא השקט.

טלב אלסאנע: אף אחד לא משמיע מלה.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיד שזה סתם אדם, אלא זה מנהיג, שמנהיגים – הנשיא פרס ואחרים כל הזמן דואגים לכתת רגליהם אליו ולבקש את ברכתו, מועמדים לממשלה, ראשי ממשלה, אז למה הקול שלהם לא נשמע כאשר נשמעים דברי בלע כאלה?

טלב אלסאנע: והדבר החמור, אדוני היושב-ראש – – –

דוד רותם: אי-אפשר – – –?

נסים זאב: דברי אלוקים חיים.

נסים זאב: בינתיים אנחנו משרתים אתכם.

טלב אלסאנע: צריכים להתבייש – – –

ראובן ריבלין: נסים זאב, אתה עולה אחרי זה לענות.

טלב אלסאנע: אתם מדברים על עם סגולה, על אור לגויים – לא אור ולא בטיח.

טלב אלסאנע: חושך.

טלב אלסאנע: חושך לגויים, כאשר יש הקריאות האלה ויש החקיקה הזו.

טלב אלסאנע: צריכים להתבייש.

מיכאל בן-ארי: זה לא גזענות להגיד שהיהודים זה חושך?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מה שיותר מדאיג: אחת הזירות המרכזיות – – –

ראובן ריבלין: הוא אמר: מתנהגים.

ראובן ריבלין: הוא אמר: "אתם אומרים אור לגויים?" – הוא אמר.

טלב אלסאנע: אחת הזירות לאיומים על הדמוקרטיה, אדוני היושב-ראש, וזה הדבר המדהים – שבית-הנבחרים עצמו, הכנסת הפכה להיות איום על הדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: הצעות חוק פוגעות בזכויות יסוד שבבסיס הדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: בראש ובראשונה חופש הביטוי, המחאה הפוליטית והשוויון בפני החוק.

טלב אלסאנע: פגיעה זו מתאפיינת בראש ובראשונה בניסיון להשתיק עמדות, דעות או ביקורת ציבורית של מיעוטים חברתיים או פוליטיים, בניסיון לעשות דה-לגיטימציה ליריבים פוליטיים, לארגוני זכויות אדם ולמיעוטים, בניסיון להצר את צעדיהם של מי שהעמדות שלהם אינן עולות בקנה אחד עם הדעות של רותם או אחרים אשר יוזמים כל יום ומדי שבוע הצעות חוק שכל מטרתן לנגח ולפגוע בדמוקרטיה תחת – שזה כשר, כי זה פוגע בציבור הערבי.

דוד רותם: תגיד לי הצעת חוק שלי שפוגעת בדמוקרטיה, אחת.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מה שמאפיין את החקיקה הזו הוא עריצות של הרוב כלפי המיעוט.

מיכאל בן-ארי: לכו לדמוקרטיה בסוריה, שמה טוב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, למה אתה שולח אותו?

ראובן ריבלין: אנחנו דמוקרטיה.

ראובן ריבלין: בוא נתגאה.

טלב אלסאנע: אתה כהניסט.

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אנחנו דמוקרטיה, למה לך לשלוח אותו למקומות אחרים?

מיכאל בן-ארי: לא, אולי יש דמוקרטיה יותר טובה.

ראובן ריבלין: טוב לנו שאנחנו כולנו בדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: אנחנו אור לגויים, אנחנו דמוקרטיה.

מיכאל בן-ארי: לא, אנחנו חושך.

מיכאל בן-ארי: בסוריה יש אור.

ראובן ריבלין: הוא אומר שמי שאומר כך מתנהג כמו בחושך.

מיכאל בן-ארי: מה עם ההוא עם השמלה?

מיכאל בן-ארי: מה עם ההוא עם השמלה?

ראובן ריבלין: הוא לא אמר מלה אחת – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים מי הוא, אנחנו יודעים מה תורתו.

מיכאל בן-ארי: אתה יודע בדיוק מי אני.

טלב אלסאנע: יש גבול להתייחס אליו.

טלב אלסאנע: יש רמה ויש תת-רמה, וזה תת-רמה.

טלב אלסאנע: מתחת לכל רמה.

מיכאל בן-ארי: לך לשמלה, תתחבק עם השמלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע, הואיל ואני כיושב-ראש הכנסת צריך – – – לעם היהודי, אז אני נזהר.

טלב אלסאנע: אוי ואבוי – – –

מיכאל בן-ארי: לך תתחבק עם השמלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, יש לזכור כי לאמירות או פעולות של בכירים במערכת הפוליטית בישראל, ובאופן מיוחד כאלה שבאים מתוך הכנסת ומהווים סמל לדמוקרטיה הישראלית ולהגנה עליה, יש השלכות מרחיקות לכת על הציבור וערכיו, ולכן לא בכדי אחוז הגזענות בקרב בני-הנוער – ואסור לנו להיות מופתעים.

טלב אלסאנע: לא צריך לשכוח שהתבטאויות כאלה נתנו את הלגיטימציה למעשה הרצח הנפשע של ראש ממשלה, אשר הפשע האחד והיחיד שלו היה שנשען על קול ערבי בתוך הכנסת, ונשמעו קריאות: אין מנדט לרבין.

טלב אלסאנע: ומשם הדרך היתה קצרה – רבין בוגד; ומשם היתה הירייה.

טלב אלסאנע: אלה שמתיימרים היום, עושים את ה"עליהום" נגד הציבור הערבי, הם אשר עשו את ה"עליהום" אז נגד הדמוקרטיה, נגד החלטות הרוב, מפני שהרוב כביכול לא לגיטימי.

טלב אלסאנע: אנו עדים לשורה של הצעות חוק, ואני אציין אותן.

טלב אלסאנע: הצעת חוק הצהרת נאמנות, של חבר הכנסת רותם, שלפיה יידרשו חברי הכנסת להצהיר נאמנות למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לחוקיה, לסמליה ולהמנון שלה.

טלב אלסאנע: והמדובר בהצעת חוק שעניינה לעשות דה-לגיטימציה ואף להדיר בפועל קבוצות מיעוטים בישראל מלקחת חלק בדמוקרטיה הישראלית.

טלב אלסאנע: הצעת חוק – בג"ץ לא יוכל לדון בנושא חוק האזרחות, של חבר הכנסת .

טלב אלסאנע: והמדובר בחוק עוקף בג"ץ, כדי להצר את רגליו של בג"ץ.

טלב אלסאנע: ואנחנו יודעים שהפרדת הרשויות, מעמדו של בית-המשפט העליון בהגנה על הדמוקרטיה – אז רוצים גם לכרסם בדמוקרטיה על-ידי חקיקה, אבל גם לפגוע במעמד בית-המשפט העליון.

טלב אלסאנע: ומי שמוביל את המלחמה הזו הוא מי שעומד בראש ועדת חוקה, מי שאמור לסמל את שלטון החוק, והוא מסמל את האנטיתזה לשלטון החוק על-ידי שורה של הצעות חוק, שכל המשותף להצעות החוק האלה שהן מכוונות נגד הערבים בתוך ישראל.

דוד רותם: מי זה האיש הזה?

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: הצעות חוק שהן גזעניות ואנטישמיות, כי הערבים הם שמים, והצעות החוק – המאפיין אותן שהן אנטישמיות.

דוד רותם: איזה איש רע.

טלב אלסאנע: הצעת חוק להקמת בית-משפט לחוקה, של חבר הכנסת , שמטרתה להגביל את בית-המשפט העליון.

טלב אלסאנע: וגם הצעת חוק חנינה – להתנתקות, שהבעייתיות בה שהיא מפלה בין פעילות פוליטית ואידיאולוגית בקבוצות שונות.

טלב אלסאנע: אני רוצה להזכיר לכם, רבותי חברי הכנסת, כאשר הציבור הערבי יצא למחות מחאה פוליטית, השוטרים ירו והרגו 13 אזרחי מדינת ישראל, אף שוטר לא הועמד לדין – –

מיכאל בן-ארי: שרצחתם אנשים, ששרפתם תחנות דלק, זרקתם בקבוקי תבערה.

טלב אלסאנע: – – מפני שהגופים הם ערבים.

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים מספיקה.

טלב אלסאנע: כאשר היהודים יצאו למחות, מעניקים חנינה – – –

מיכאל בן-ארי: למחות עם אבנים ובקבוקי תבערה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, קריאת ביניים מותרת, אבל לא מעבר לזה.

מיכאל בן-ארי: לא, אבל בקבוקי תבערה.

מיכאל בן-ארי: רצחו את ג'אן בכור, זרקו אבן מג'סר-א-זרקא.

מיכאל בן-ארי: רצחתם אנשים.

טלב אלסאנע: הצעת חוק הקולנוע, שלפיה כתנאי לקבלת מימון ציבורי יהא כל הצוות של הסרט חייב בהצהרת אמונים למדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לסמליה וכיוצא באלה.

טלב אלסאנע: המדובר בפגיעה בחופש הביטוי, בחופש המחאה וכן בחופש האמנות.

טלב אלסאנע: הצעת חוק העברת חבר כנסת מכהונתו – על-ידי חבר כנסת דני דנון.

טלב אלסאנע: לפי ההצעה יוכלו 80 חברי כנסת להעביר חבר כנסת מכהונתו אם שלל קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

מיכאל בן-ארי: מה יותר מוצדק מזה?

טלב אלסאנע: מה שקורה, אדוני היושב-ראש – –

מיכאל בן-ארי: מה יותר מוצדק מזה?

מיכאל בן-ארי: להשאיר פה נחשים, עקרבים?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

טלב אלסאנע: – – אפשר להתווכח, אפשר שיהיו חילוקי דעות, אבל לנסות להפוך את הדעה השנייה לעבירה פלילית, להשתמש בחוק כדי לעשות דה-לגיטימציה?

טלב אלסאנע: לא רק דה-לגיטימציה, אלא להפוך את זה לעבירה פלילית, ומצד שני לכפות את הנרטיב הציוני מכוח החוק?

טלב אלסאנע: א.

טלב אלסאנע: זה מצביע על אוזלת יד רעיונית של מי שמשתמש בחוק, ברוב האוטומטי, לכפות את הדעה שלו בכוח החוק.

טלב אלסאנע: והדבר השני – זה דבר שהוא לא דמוקרטי לחלוטין, כי הדבר הבסיסי הוא השכנוע, דעה ודעה אחרת.

טלב אלסאנע: על הבסיס הזה יש מפלגות, לכל מפלגה יש המצע שלה, כל מפלגה מנסה לשכנע, כל מפלגה מנסה להיות הרוב, כי ברגע שהיא הרוב, אז הדעה שלה שולטת.

טלב אלסאנע: אבל לנסות לשלול את הדעה האחרת מפני שהיא לא מקובלת ולהכתיב ולכפות דעה פוליטית אחת, ולדבר על דמוקרטיה?

טלב אלסאנע: הצעת חוק ה"נכבה" – חבר הכנסת מילר – שלפיה מי שיציין את ה"נכבה" כיום אבל, אז יישלל ממנו המימון הציבורי במוסדות; כאשר בהתחלה הוא רצה שתהיה עבירה פלילית.

טלב אלסאנע: כאשר אנחנו יודעים שה"נכבה" היא מנת חלקו של העם הערבי-הפלסטיני, שבעקבות זה מאות כפרים נהרסו, שני-שלישים מהעם הזה גורשו, ויש אירוע היסטורי טראומטי שנחרת בזיכרונם הקולקטיבי ואי-אפשר למחוק או לזייף או לטשטש או לשכתב.

טלב אלסאנע: זו עובדה היסטורית.

טלב אלסאנע: אז מנסים לשנות את ההיסטוריה על-ידי הצעת חוק.

טלב אלסאנע: הצעת חוק איסור הסתה, של חבר הכנסת אורלב, שלפיה תתוקן עבירת הסתה כך שמי שיפרסם קריאה השוללת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ייאסר.

טלב אלסאנע: אין לי בעיה שיהודים יגידו: אנחנו יהודים ודמוקרטים, אנחנו ציונים.

ראובן ריבלין: כמה זמן אתה צריך עוד?

ראובן ריבלין: נגמר הזמן, אתן לך עוד שתי דקות.

טלב אלסאנע: אני צריך עוד ארבע דקות, כי השר נעלם.

ראובן ריבלין: אני נותן לך שלוש דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: הצעת חוק ועדת קבלה ליישובים – לעשות סינון לפי גובה, לפי צבע, מה שהיה בדרום-אפריקה.

מיכאל בן-ארי: זה במסגרת הדמוקרטיה?

ראובן ריבלין: אל תפריע לו.

טלב אלסאנע: הצעת חוק מימון על-ידי ישות זרה – למנוע תרומות על-ידי מדינות; הצהרת הנאמנות.

טלב אלסאנע: כל הצעות החוק האלה, מה שמאפיין אותן הוא כרסום בזכויות יסוד.

טלב אלסאנע: ועכשיו בא אלינו ראש הממשלה ומדבר על מדינה יהודית ודמוקרטית כתנאי לקבלת האזרחות.

טלב אלסאנע: אני יכול, אדוני ראש הממשלה, להבין אילו היה מדובר במדינת לאום פלסטינית שקיימת בפועל.

טלב אלסאנע: אבל ברגע שאין מדינת לאום פלסטינית, אז יש מדינה אחת בין הים לנהר שיש בה שני עמים, ולכן אם כך כל עם או לאום מיישם או מממש את ה"אני מאמין" שלו.

טלב אלסאנע: סליחה, רבותי, אתם מפריעים לי.

טלב אלסאנע: ידידי, אתה מפריע לי.

ראובן ריבלין: חברים, כשאתם מפריעים לו הוא לא יקבל תוספת.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר הערה אחת לפרוטוקול, כי אתה אמרת דברים.

ראובן ריבלין: ה"נכבה" היא תוצאה של מצב שבו יכול להיות שהיישוב היהודי בארץ-ישראל לא היה קיים.

ראובן ריבלין: פשוט לא היה קיים, כי קמו עליו להורגו.

ראובן ריבלין: והיתה באמת תוצאה למלחמה, שהיא תוצאה מאוד מצערת ברמה אישית, כל אדם באופן אישי.

ראובן ריבלין: באופן לאומי קמה מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לומר לך לגבי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: יש דבר שאמרת, ואני מקבל אותו בכל לב – נשיא בית-המשפט העליון, שאתה מבקש להגן עליו, אמר שמדינת ישראל – גם 120 חברי כנסת לא יכולים לשנות את אופיה היהודי של המדינה.

ראובן ריבלין: 120 חברי כנסת יחד שיצביעו – כי זה על-חוקתי.

ראובן ריבלין: ואני מסכים אתך שאמר ש-120 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: לא 61 – 120 לא יכולים לשנות את אופיה של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית.

ראובן ריבלין: אבל החיבור הוא מדינה יהודית ודמוקרטית.

ראובן ריבלין: אדוני יכול להמשיך, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני רק הערתי לפרוטוקול.

ראובן ריבלין: תודה.

טלב אלסאנע: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני חולק על הפסקה הראשונה – –

ראובן ריבלין: אני יודע, ברור, ברור.

טלב אלסאנע: – – אינני מקבל שגירוש 531 כפרים ומחיקתם היו הכרחיים אפילו בזמן מלחמה – –

ראובן ריבלין: כן, כן.

טלב אלסאנע: – – גירוש עם שלם והפיכתו לפליטים היו לגיטימיים – – –

ראובן ריבלין: אני ישבתי במצור בירושלים, אני יודע – – –

טלב אלסאנע: זאת אחת המחלוקות, ולכן אי-אפשר לבוא ולהכתיב את הדעה שלך מכוח החוק – – –

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: אני הכתבתי רק – – –

טלב אלסאנע: אני מסכים שיהיו חילוקי דעות לגבי אירוע היסטורי – –

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: – – אבל אי-אפשר לכפות את הדעה האחת ולשלול דעה אחרת מכוח חוק.

ראובן ריבלין: ודאי לא את ההרגשה של אזרחי מדינת ישראל, כל אחד על-פי הרגשתו.

טלב אלסאנע: דבר שני, אדוני היושב-ראש, דמוקרטיה איננה דיקטטורה של הרוב.

ראובן ריבלין: נכון.

טלב אלסאנע: דמוקרטיה היא גם זכות יסוד שצריך לשמור אותה גם לגבי אחרים, גם לגבי השונים.

טלב אלסאנע: הבעיה שלנו איננה עם היהודים; לאורך כל ההיסטוריה היהודים היו כאן.

טלב אלסאנע: הבעיה שלנו היא עם הציונות; הבעיה שלנו היא עם התפיסה שכל דבר נעשה בשם הציונות, כאשר אנחנו יודעים את האידיאולוגיה הציונית, ולנסות ולאלץ את הציבור הערבי להיות ציוני.

טלב אלסאנע: או שאתה מתגייר או שאתה ציוני – –

ראובן ריבלין: אף אחד לא אמר.

טלב אלסאנע: – – או אין לך זכות לקבל את הזכויות האזרחיות – – –

ראובן ריבלין: אף אחד לא מחייב את הציבור הערבי – – –

טלב אלסאנע: זאת התפיסה הקיימת.

ראובן ריבלין: יש כאלה שרוצים לחייב.

ראובן ריבלין: אף אחד לא מחייב את הציבור הערבי להיות ציוני.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, רוב הערבים שברחו מכאן – ברחו מכאן – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה מסתובב ודאי הרבה בעולם, אני לא מפחד מטלב אלסאנע – –

מיכאל בן-ארי: אני בעולם?

מיכאל בן-ארי: אני לא מסתובב בעולם.

ראובן ריבלין: – – אני מפחד מעמדות של יהודים שמוציאות את דיבתה של המדינה רעה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אני לא מסתובב בעולם – –

ראובן ריבלין: לא לא, אני אומר, למה לא תסתובב, אתה איש מלומד ביותר, ואתה ודאי – ברמה המקראית שלך והשכלתך ישמחו לשמוע אותך.

מיכאל בן-ארי: – – אני אומר שהם ברחו מכאן כי קראו להם, המנהיגים שלהם, לברוח.

מיכאל בן-ארי: רציתי להגיד את זה בתגובות – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

טלב אלסאנע: אני מסיים.

טלב אלסאנע: האם זה מקרי, רבותי חברי הכנסת, ש-45 יישובים לא מוכרים הם יישובים ערביים?

טלב אלסאנע: מאז קום המדינה מאות יישובים יהודיים מוקמים, ויישובים ערביים לא מוקמים; העוני והאבטלה חוגגים בציבור הערבי; מקומות קדושים מופקעים אך ורק לציבור הערבי; העניין של אחוזי האקדמאים.

טלב אלסאנע: כל התופעות האלה, האם זה מקרי?

טלב אלסאנע: לחלוטין זה לא מקרי.

טלב אלסאנע: זה בגלל מדיניות מפלה, מדיניות גזענית, מדיניות פסולה – –

דוד רותם: – – –

טלב אלסאנע: – – וכאשר – חבר הכנסת רותם, הדבר המרכזי – –

ראובן ריבלין: בשביל מה?

ראובן ריבלין: אתה עוד מעט תדבר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מיכאלי תייצג אותך מצוין.

טלב אלסאנע: – – כאשר יש התחברות בין החוגים הדתיים הקיצוניים לבין הלאומנות הפאשיסטית – כאשר שני הגורמים האלה מתחברים יחד, הדמוקרטיה באמת בסכנה.

ראובן ריבלין: ולכן אתה מבקש – – –

טלב אלסאנע: לכן אנחנו, אדוני היושב-ראש, חשים, לאור הכרזות של רבנים – מדינת רבנים – לאור השליטה של הפאשיזם, אנחנו חשים ערב "ליל הבדולח".

טלב אלסאנע: המיעוט הערבי – – –

ראובן ריבלין: אתה מתחיל עכשיו להרצות.

טלב אלסאנע: – – – הסכנה – – –

ראובן ריבלין: לכן אתה מבקש להביע אי-אמון בממשלה.

טלב אלסאנע: – – – או שתהיה דמוקרטיה, או – אין אפשרות לחיים משותפים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: הדבר המשותף לנו הוא הדבר הדמוקרטי – –

גלעד ארדן: או שיסתמו פיות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

טלב אלסאנע: – – ולכן, לאור השתיקה של הממשלה, לאור קידום החקיקה הגזענית והפסולה, לאור הכרסום בדמוקרטיה, שהיא המכנה המשותף של כולנו, אנחנו מגישים אי-אמון בראש הממשלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: עכשיו הוא נותן לך אפשרות להצביע בעד או נגד, מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: כבוד השר המקשר, השר גלעד ארדן, בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני השר המקשר, אני רק מבקש להפנות את תשומת לב הממשלה, שהאדם שצריך להשיב בשמה צריך להיות מוסמך על-ידיה, ולא בקשה של איזה שר, תהיה חשיבותו אשר תהיה, ובאמת אישיותו אשר תהיה – יבוא ויאמר לסגן שר, אתה תענה במקומי.

ראובן ריבלין: זאת רק הערה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דוד רותם: מותר לבקש הודעה אישית באי-אמון – – – חבר הכנסת רותם – – –

ראובן ריבלין: תנסה – תבדוק את סעיף 88 ותראה מדוע לא.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אם אפשר להתקדם בדיון.

גלעד ארדן: אני קודם כול מקבל את הערתך, אם כי המדיניות הזאת לא תמיד נשמרה באדיקות, ולכן אולי חל הבלבול בממשלה בקשר לתשובת סגן השר.

גלעד ארדן: אבל אם אדוני מבהיר זאת, אנחנו – – –

ראובן ריבלין: סגן שר האוצר, בלי כל ספק, יכול לענות בכל ענייני משרדו, אלא אם כן ישונה התקנון – –

גלעד ארדן: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: – – אבל סגן שר אוצר לא יכול לענות – – –

גלעד ארדן: בכל אופן אני, אדוני, רוצה להודות לך על שאפשרת לי לעלות ולהשיב בשם הממשלה, שכן אני הייתי בדיוק למטה בלשכתי.

גלעד ארדן: כפי שסיפרתי לאדוני, אני מארח פה היום את רם.

גלעד ארדן: רם – הוא נמצא פה ביציע – הוא ילד בן חמש שלצערנו התגלה בשנה שעברה שהוא חולה בסרטן, אבל מאז יש לו כבר כינוי חדש: "רמבו".

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: כי הוא לוחם, כולכם מבינים.

גלעד ארדן: הוא מאוד מתעניין במטוסים ובחלליות, והוא רוצה להיות אסטרונאוט, ואנחנו כולנו יודעים שאם הוא ימשיך ויילחם הוא גם יהיה אסטרונאוט, והוא ינצח את המחלה.

גלעד ארדן: הנה הוא פה עם כל משפחתו, אנחנו מאחלים לו הרבה בריאות ורפואה שלמה.

גלעד ארדן: תודה שאפשרת לי גם לומר זאת.

ראובן ריבלין: גם רואים אותו עכשיו בטלוויזיה, בערוץ-99 של הכנסת.

ראובן ריבלין: כולנו מברכים אותו בבואו לכנסת ומברכים אותו ברפואה שלמה, בשם כל חברי הכנסת, שלפעמים מתווכחים פה.

ראובן ריבלין: בעניין זה כולם פה-אחד מבקשים את בריאותך המלאה, ושתצליח במאבקך, מתוק.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: הוא פגש את יושבת-ראש האופוזיציה, והוא יפגוש את ראש הממשלה עוד מעט, כי גם הם מבינים מה חשוב.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

גלעד ארדן: עכשיו נחזור לעיסוקים שלנו.

גלעד ארדן: אני אומר כמה דברים, קודם כול, כי אני תמיד מנצל את הבמה בכל זאת גם לומר את עמדותי, בקשר לחלק מהדברים שנאמרו כאן קודם.

גלעד ארדן: אני כמובן לא יכול להתכחש, דווקא כשר להגנת הסביבה – יש טענה עובדתית אחת שמעלים חברי הכנסת הערבים, ועליה אין לממשלה תשובה טובה, וזה הפיגור התשתיתי – יכול להיות גם במערכת החינוך, אני לא בקי בכך מספיק – אבל בהחלט בכל מה שקשור לתשתיות, למערכות הביוב, לטיפול בפסולת, לכל מה שביישוב מתוקן במדינה מערבית שוויונית ודמוקרטית חייב להתקיים.

גלעד ארדן: אין ספק שהטענה שלהם צודקת, ולא רק שהיא צודקת, אני אגיד מעבר לכך, דבר שאני אומר הרבה פעמים, אני בטוח שאתה שותף בעניין הזה לעמדתי, כי אני הלכתי בעקבותיך: הטיעון של ממשלות שיש אשמה היסטורית על האבא או הסבא, שלא קיבלו את היותנו כאן הריבון, ולא שיתפו פעולה, ושיתפו פעולה עם אויבינו – יכול להיות שהיא היתה רלוונטית בעבר.

גלעד ארדן: היום הנכדים של אותם אזרחים ערבים שווי זכויות במדינת ישראל, לא מעניין אותם אם הסבא שלהם שיתף פעולה או לא שיתף פעולה.

גלעד ארדן: נאמנות זאת טענה נכונה באשר לעבירה פלילית או לא עבירה פלילית, לשיתוף פעולה עם האויב.

גלעד ארדן: בכל מה שקשור לזכויות אזרח, למה שאזרח צריך לקבל ממדינה – אין לזה שום קשר.

גלעד ארדן: אני מקווה שבעניין הזה כולנו תמימי דעים, שכל אזרח במדינת ישראל – בוודאי כל ילדה וילד – צריך לקבל בדיוק את אותם דברים, וזה לא קורה, לצערנו.

גלעד ארדן: אבל מכאן ועד להגיע למסקנות שאליהן מגיע ידידי חבר הכנסת טלב אלסאנע, שכבר מציג את מדינת ישראל כמדינה גזענית, שבגלל זה צריך מייד צריך להחליף את הממשלה – עם כל הכבוד, צר לי מאוד, אני חושב שחבר הכנסת טלב אלסאנע קצת מחליף בין הגורם לבין התוצאה, בין הסיבה לבין המסובב.

גלעד ארדן: כי בסופו של דבר, אם צריך שיעור היסטוריה – ואני חושב שחברי הכנסת הערבים הם בין האינטליגנטים שנמצאים במשכן – אבל אם צריך לפעמים לרענן את הזיכרון ההיסטורי, נרענן אותו, כי – מקור כל הבעיה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, התחיל – לא נחזור להצהרת בלפור על הבית הלאומי לעם היהודי, אבל מקור כל הבעיות זה אכן ב-1947, שכשהאו"ם, שאתם תמיד רוצים להשתמש בו ובַרוב שמדברים שם או מה אובמה אומר, ושאנחנו צריכים לציית – אבל כשרוב מכריע אמר שבארץ-ישראל תקום מדינה ערבית, אבל תקום גם מדינה יהודית, אתם לא קיבלתם את זה, אתם לא מקבלים את זה, ואם תמשיכו לא לקבל את זה, ואם חלקים מכם ימשיכו להסתכל על קידומה של ישות פלסטינית, אבל יחד עם זה – – –

טלב אלסאנע: – – – מדינה פלסטינית, השר ארדן.

טלב אלסאנע: החלטת האו"ם דיברה על שתי מדינות.

טלב אלסאנע: אתה אומר שלא מקבלים.

טלב אלסאנע: אנחנו – – – עובדתית: יש מדינת ישראל, איפה מדינה פלסטינית?

טלב אלסאנע: – – –

יצחק וקנין: טלב אלסאנע, הערת הערה – – –

גלעד ארדן: קודם כול, כמו שאמר המנוח אפרים קישון – באמת, סליחה שניצחנו.

גלעד ארדן: שוב, לא נטשטש את העובדות: בעקבות הכרזת המדינה רציתם – לא אתם באופן אישי, סלחו לי, זאת כמובן לא הכוונה – מדינות ערב רצו לחסל את הישות הציונית, כי הם לא קיבלו את החלטת האומות המאוחדות.

גלעד ארדן: אנחנו נורא מתנצלים שלא נידבנו את עצמנו והסתלקנו מיוזמתנו, אלא, ברוך השם, ניצחנו במלחמה, הקמנו מדינה.

גלעד ארדן: אבל אתם מאז ועד היום לא מוכנים לקבל את אותה החלטה של האומות המאוחדות שכאן תהיה מדינה של הלאום היהודי.

טלב אלסאנע: שמעת – – –

גלעד ארדן: יהדות זה לא רק דת, יהדות זה גם לאום – – –

טלב אלסאנע: שמעת על יוזמת הליגה הערבית, שכל מדינות ערב מדברות על שתי מדינות, על סיום הכיבוש – שלום כולל.

טלב אלסאנע: למה אתה אומר: "אתם לא מקבלים"?

גלעד ארדן: אני אסביר לך.

טלב אלסאנע: – – –

יצחק וקנין: טלב אלסאנע, זו הערה אחרונה שאני מאפשר לך.

גלעד ארדן: כיוון שקראתי את מסמכי החזון שלכם, של הנהגת ערביי ישראל, וכיוון שגם נשיא – ראש הרשות הפלסטינית גם הוא לא מוכן עדיין לומר – הרי אם אתם מקבלים את זכותו של העם היהודי למדינה יהודית, מה הבעיה להגיד את זה?

גלעד ארדן: הרי אין בזה אפילו שום ויתור.

עפו אגבאריה: אם הוא יגיד את זה, אתם מחר נסוגים?

גלעד ארדן: אתם הרי אומרים שהחלטות של האו"ם, ליישם אותן, זה לא ויתור, זאת עובדה, נכון?

גלעד ארדן: אז אם אתם מקבלים את זה שפה צריכה להיות מדינה יהודית – אנחנו מוכנים לוויתורים, הרי זה כבר לא סוד, רק בשביל לתת את הוויתורים האלה, בשביל לוותר על מקומות שאנחנו יודעים ומאמינים שיש לנו עליהם זכויות היסטוריות של אלפי שנים, אנחנו רוצים לדעת שהוויתור הזה הוא לא סתם, הוא לא בשביל איזה טקס בבית הלבן שאחרי זה יירו עלינו יותר, לא בשביל איזו נסיגה שינצלו את השטח ההוא כדי לירות עלינו הרבה יותר טילים.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לשמוע אתכם – לשמוע את מי שמייצג את העם הפלסטיני, וגם את ערביי ישראל – מבינים שהסכם כזה יסיים את הסכסוך, ושלא יבואו תביעות עתידיות, שזה לא two state solution אלא two stage solution; קודם מקבלים מה שאפשר, ואחר כך מדברים על אוטונומיה, פה, של ערביי ישראל, על זכויות לאומיות, על זה שמדינת ישראל היא לאו דווקא חייבת להיות יהודית, כי יש בה מיעוט הולך וגדל – – –

נחמן שי: השר ארדן מוכן לאו"ם.

נחמן שי: לפי דעתי אתה מוכן לאו"ם.

נחמן שי: כבר יש לך משחק מלים: two stage solution ו-two state solution.

גלעד ארדן: אני מודה לך.

גלעד ארדן: יפה שאדוני מחלק ציונים בתחום הזה.

נחמן שי: אני מעודד אותך בהחלטה שלך.

גלעד ארדן: אתם לא תיפטרו ממני כל כך מהר, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: לא, עזוב, זה יקרה בכל מקרה, אבל הרעיון הוא נכון.

גלעד ארדן: בכל מקרה אני חייב להוסיף ולומר – חבר הכנסת טלב אלסאנע, יש גם גבול, בעניין הזה, כמה אפשר לשמוע את היותם של הדברים כל כך חד-צדדיים; הרי לו עליתם פה לפעמים, אתה יודע מה, לא כל שבוע, פעם בחודשיים, ואמרתם:

גלעד ארדן: אנחנו לא מוכנים שברשות הפלסטינית תהיה פגיעה כזאת בזכויות אדם, אנחנו לא מוכנים שברצועת-עזה יוציאו להורג אנשים בלי משפט רק כי חושדים בהם שהם עשו דבר כזה או דבר אחר, אנחנו לא מוכנים לפגיעה בנשים בגלל "חילול כבוד המשפחה", מושג שאני כמובן לא מוכן לקבל אותו, או פגיעה בזכויות של הומוסקסואלים – כל הדברים האלה מעולם – –

עפו אגבאריה: בתל-אביב רצחו הומוסקסואלים.

עפו אגבאריה: בתל-אביב רוצחים.

גלעד ארדן: – – מעולם לא שמענו אתכם אומרים אותם בפומבי.

גלעד ארדן: אני יודע שאתם חושבים אותם – אני יודע שאתם אולי חושבים אותם, אבל אין לכם אומץ להגיד.

גלעד ארדן: יש לכם אומץ רק לתקוף את מדינת ישראל ולחפש, עם איזה פנס, כמו שעושים לפעמים בתקשורת, למצוא את החריג שבחריג ולהגיד: זה מלמד על כל מדינת ישראל כמדינה גזענית.

גלעד ארדן: אבל דבר אחד מנחם אותי; ההוכחה הכי הכי טובה שמדינת ישראל היא דמוקרטיה, והיא שוויונית, והיא לא מקפחת מיעוטים, זה אתם.

גלעד ארדן: אתם.

גלעד ארדן: העובדה שאתם יושבים כאן, שאתם יכולים לעלות לכאן ותמיד לקבל גם יותר דקות מאשר אנחנו, כי היושב-ראש מקפיד על כך; העובדה שאתם יכולים לבוא בשם מדינת ישראל, עם כל הטענות שיש נגד זה, ולדבר על מדינת ישראל, אבל מתוך הפרלמנט, פה, כשדגל ישראל מאחוריכם – אם תצאו רגע מהבניין, מפולומבו, יש שם חנוכייה.

גלעד ארדן: זה סמל יהודי, אני מקווה שאתם יודעים, כי אתם מסכימים להיות כאן, אתם מייצגים את הבית הזה.

גלעד ארדן: אז אני שמח ואני מברך אתכם שגם בזכות

גלעד ארדן: כם העולם יודע שהטענות האלה הן לא באמת רציניות.

גלעד ארדן: העולם יודע שנהרגו, לצערנו, הרבה יותר ערבים על-ידי ערבים מאשר בטעות על-ידי יהודים, ואתם שותקים; העולם יודע שבמדינות המוסלמיות, לצערנו, יש הרבה יותר פגיעה בזכויות אדם, במעמד האשה, בזכויות של הומוסקסואלים ולסביות, ואתם שותקים.

גלעד ארדן: אז בכל הכבוד, אם לא שכנעתם את העולם בעניין הזה, בטח ובטח לא תשכנעו את חברי הבית הזה.

גלעד ארדן: ואני רק רוצה להזכיר שוב – אופיה של מדינת ישראל, כפי שהיושב-ראש אמר, נקבע, אפילו בחקיקה, כמדינה יהודית ודמוקרטית, וכולנו כאן יודעים, ויש לנו מערכת משפט מפוארת, שיום-יום היא נדרשת לפרש את כבוד האדם וחירותו, וגם אם הממשלה עושה טעויות, או גורמים מטעמה, ואף אחד לא חף מטעויות – יש פגיעות בזכות לשוויון, דרך אגב, כלפי כולם, כי זו דרכה של ממשלה – ממשלה מורכבת מהמון המון פרטים ופקידים שעושים טעויות, ואולי חלק מהם אפילו גזענים, אבל זה בוודאי לא מייצג את מדינת ישראל ולא את ממשלתה.

גלעד ארדן: מה שמחייב את מדינת ישראל זה החוק, והחוק אומר בדיוק את מה שאני אמרתי, חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, שהוא באמת הבסיס האיתן והחזק לזכויות השוויוניות של כל אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ושוב אזכיר לכם, ליתר ביטחון, שמגילת העצמאות, כך היא נפתחה: "אנו מכריזים בזאת על הקמת מדינה יהודית בארץ-ישראל, היא מדינת ישראל", ומי שלא מוכן להכיר בכך שזו מדינתו של העם היהודי – זה לא מחייב אותו להיות יהודי, זה לא מחייב אותו לקיים מצוות, זה לא מחייב אותו לשיר את מילות ההמנון ולהזדהות אתן, אבל אם הוא לא מסוגל לקבל את זה – –

עפו אגבאריה: יש עוד משהו במגילת העצמאות, תקרא אותו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

גלעד ארדן: – – יכול מאוד להיות שהוא לא חייב להתמודד יום-יום עם המצפון שלו, אולי כדאי שיחשוב, אולי יש מקומות שיהיה לו יותר נוח לחיות בהם, ושם יהיה לו באמת הרבה יותר קל להזדהות.

גלעד ארדן: ומי שלא מוכן להזדהות עם זה – דרך אגב, אני מפנה אתכם גם לספרו של אמנון רובינשטיין "ישראל ומשפחת העמים", שסוקר את כל מדינות הלאום – דרך אגב, חלק ממדינות הלאום המתקדמות ביותר, אפילו סקנדינביה, ולא רק בסקנדינביה, אף-על-פי שיש בהן מיעוטים מוסלמיים גדולים מאוד ומכובדים, יש צלב על הדגל שלהן, הפלא ופלא.

גלעד ארדן: וכשהדגל הזה מונף, צריך לכבד אותו, ואף אחד לא מעלה את השאלות – לצערי – שאתם מעלים כאן, כי הכול בא מתוך אותו רצון פנימי – מצער אותי, אבל כנראה עד שהוא לא ישתנה, הסכסוך הזה לא יסתיים – לסרב לקבל אותנו כאן כלאום שיש לו זכות להגדרה לאומית.

גלעד ארדן: לכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר גלעד ארדן.

יצחק וקנין: אנחנו מתחילים בדיון הסיעתי, רבותי.

יצחק וקנין: סיעת קדימה – ראשון הדוברים, חבר הכנסת אריה ביבי.

יצחק וקנין: לכל חבר כנסת שלוש דקות.

יצחק וקנין: אחריו – חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, אני חושב שאני לא בסרט הזה, של הממשלה, אני בסרט אחר.

אריה ביבי: כשמדברים על הרווחה – – –

נחמן שי: לא שומעים אותך.

אריה ביבי: לא שומעים.

אריה ביבי: אפשר – – –

נחמן שי: או שתרים קצת את הדוכן, אתה גבוה.

יצחק וקנין: מבקשים שיגבירו את – – –

אריה ביבי: שומעים?

אריה ביבי: עכשיו בסדר?

אריה ביבי: אני גבוה וגם יפה.

אריה ביבי: צריך להגיד את – – –

נחמן שי: את האמת.

אריה ביבי: תודה.

אריה ביבי: אני לא בסרט הזה של הממשלה, כנראה אני בסרט אחר.

אריה ביבי: אני בסרט שאין חמלה.

אריה ביבי: איפה בדיוק הרווחה?

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, נגמרה החמלה.

אריה ביבי: הדבר הכי חשוב שיש לאדם זה כבודו.

אריה ביבי: והשר ארדן דיבר על כבוד האדם.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לכם שכבוד האדם נרמס, שכל אלה שעובדים, בגיל שלי, 60 שנה במדינה – בשנות ה-50, אני לא יודע אם אתה יודע, אדוני, בשנות ה-50 אנחנו הלכנו לבית-ספר עם פרוסת לחם, מרגרינה, ועל זה שמו ההורים סוכר.

אריה ביבי: לתקופה הזאת אנחנו הגענו עכשיו.

אריה ביבי: אני חושב שאתם לא מודעים, רק אלה שמסתובבים בשטח ורואים את האנשים – זה כבר לא אלפים, זה לא מאות אלפים, זה כבר עבר את המיליון; אנשים הולכים לבתי-ספר בלי שום דבר בתיק.

אריה ביבי: ואני רואה אותם, ואני הייתי יושב-ראש ועדה קרואה באחת הערים האלה, שלאנשים אין אוכל.

אריה ביבי: אז היכן כבוד האדם?

אריה ביבי: היכן ראש המשפחה, שעובד כמסגר, כבנאי, כשוטר, גמלאי, והוא רואה שאין בידו לתת לילד שלו לצאת לטיול?

אריה ביבי: וזה קורה במדינת ישראל.

אריה ביבי: מדינת ישראל היתה אמורה להיות מדינת רווחה, ותסתכלו על התקציב.

אריה ביבי: מה שמרגיז אותי הכי זה שאנשים שמתעסקים ברווחה, הם לא ידעו מה זה.

אריה ביבי: הם לא חלקו מיטה אחת – – –

שלמה מולה: מי בעד החוק הזה?

אריה ביבי: הם לא חלקו מיטה אחת עם עוד אח אחד או שניים.

אריה ביבי: הם לא ידעו מה זה, כי הנהג הביא אותם לבית-הספר, הנהג לקח אותם מבית-הספר, ולא נעים להגיד, חלק מהם שרים בממשלה הזו.

אריה ביבי: גרים באקירוב, גרים בסביון, בקיסריה, בכל המקומות אלה.

אריה ביבי: אני הייתי מציע להם לכתת את רגליהם וללכת למקומות.

אריה ביבי: אני לא רוצה לומר שמות של ערים, אבל יש הרבה ערים, אפילו למקומות בירושלים, אדוני, ולא רק לחילונים – שילכו גם לדתיים – באלעד, במאה-שערים, בלוד, ברמלה, ואני יכול לתת לכם עוד עשרות ערים ועיירות כאלה.

אריה ביבי: מה שמעציב אותי לפעמים זה לראות ביום שישי בשעה 14:00, מגיעים אנשים אינטליגנטים ומחכים שהירקן יזרוק את כל הבררה שלו, והם אוספים מהבררה לתוך שקיות.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, יש לי אחים ירקנים, ואני אומר לך, שכל יום שישי ב-14:00 הם שמים שקיות ניילון, ושמים ממש דברים – לא בררה – כדי שהחבר'ה האלה ייקחו קצת פירות וירקות הביתה, וזה לא אנשים שלא עובדים.

אריה ביבי: זה מה שמרגיז.

אריה ביבי: אלה אנשים שעובדים, אנשים שמביאים משכורת הביתה, אבל אין להם מה לאכול.

אריה ביבי: נראה אותך היום ממשכורות כאלה קונה בית או שוכר בית לבן שמתחתן.

אריה ביבי: אני לא מדבר על אחד שיש לו בן אחד.

אריה ביבי: אני מדבר על אנשים שיש להם ארבעה, חמישה ועשרה ילדים.

יצחק וקנין: אדוני, תסיים.

אריה ביבי: אני מסיים בזה.

אריה ביבי: אני מכיר כאלה, שנלחמו יחד אתי, ונפצעו יחד אתי, והם היום עובדים וממשיכים לעבוד למרות הפציעות שלהם והמלחמות שעשו, בכל מלחמות ישראל, והיום הם משתכרים משכורות רעב, והיום הם עושים את מה שאמרתי קודם בימי שישי בשעה 14:00.

אריה ביבי: אם לזה אנחנו קוראים מדינת רווחה, אז אני באמת לא בסרט הזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אריה ביבי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, ואחריה יעלה חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

אנסטסיה מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קהל נכבד, הטקס הזה של הצעות אי-אמון הוא אצלנו כל שבוע, זה כבר הרגל, מסורת, אנחנו רגילים לכך, בניגוד מוחלט לרצון רוב העם לראות משטר יציב.

אנסטסיה מיכאלי: מדינת ישראל נמצאת בתקופה לא קלה, וכל מאמץ אפשרי צריך להיות מופנה לקיומה התקין של המדינה שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שלמפלגת קדימה היתה אפשרות להצטרף לממשלת אחדות, אבל כנראה שנוח מאוד לשבת על הגדר ולא לקחת אחריות.

אנסטסיה מיכאלי: ואני פונה למפלגת קדימה ולכל האנשים שמציעים הצעות אי-אמון להבין, שעם ישראל הוא עם חכם.

אנסטסיה מיכאלי: עם ישראל רואה הכול.

אנסטסיה מיכאלי: ואני קוראת לכם לטובת כלל הציבור לזנוח את התרבות של בחירות כל שנתיים.

אנסטסיה מיכאלי: נבחרנו לקיים ממשל יציב, ובאחריותנו כנבחרי העם לפעול בהתאם.

אנסטסיה מיכאלי: היום אנחנו מדברים על הצעת אי-אמון של סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד על חקיקה גזענית והשלכותיה על המשטר הדמוקרטי.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שהרבה פעמים שמענו כאן במשכן הכנסת אמירות מאוד גזעניות כלפי כל חברי הכנסת, שאנחנו פאשיסטים, אנחנו ניאו-נאצים.

אנסטסיה מיכאלי: חבל מאוד שחבר הכנסת טלב אלסאנע יצא מהאולם.

אנסטסיה מיכאלי: אני ממליצה לו פשוט לבדוק ב"ויקיפדיה", מה ההבדל בין המלה "פאשיזם" לבין המלה "בל"ד".

אנסטסיה מיכאלי: כלומר שראשי התיבות "בל"ד" הן "ברית לאומית דמוקרטית".

אנסטסיה מיכאלי: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אין הבדל, וכל הרעיונות, המבנה והמטרות זהות כמעט לגמרי בין פאשיזם לבין כל הכוונות של מפלגת בל"ד.

אנסטסיה מיכאלי: צעקו לנו בפנים: אתם גזענים ופאשיסטים, וכך, על-פי התקנון הכללי וגם כללי האתיקה, חברי הכנסת מסיעות ערביות ממלאים תפקידים מתוך נאמנות לכללי היסוד של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית – אני פונה כאן, בתקנון הכנסת, אדוני היושב-ראש, בעמוד 154.

אנסטסיה מיכאלי: קוראים לנו ניאו-נאצים.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שחברי הכנסת מסיעת בל"ד מקפידים לקיים את דיני המדינה, ושומרים על כבוד הכנסת וכבוד חבריה.

אנסטסיה מיכאלי: צעקו לנו: שודדי אדמות, וכך הם מייצגים את ציבור הבוחרים באופן שמשרת את כבוד האדם, קידום החברה וטובת המדינה.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שעכשיו הגיע הזמן לשאול באמת את השאלה, אז מי הגזעני כאן ומי הפאשיסט?

אנסטסיה מיכאלי: אני מפנה את תשומת לבכם, חברי חברי הכנסת וכל אזרחי מדינת ישראל, להצהרת חיפה, שקיבלה תמיכה מכל העמותות הרבות שפועלות על מימון נדיב של האיחוד האירופי, ממשלת נורבגיה, קרן פורד, קרן ישראל החדשה וגם ערב הסעודית, ותמיכה פוליטית מסיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל, חד"ש.

אנסטסיה מיכאלי: הצהרת חיפה הגזענית והפאשיסטית שוללת את הזכות הבסיסית של הבית היהודי לעם ישראל בארץ-ישראל, כפי שאושרה על-ידי החלטת ליגת העמים והאומות המאוחדת ב-1947; על כך דיבר השר גלעד ארדן עכשיו.

אנסטסיה מיכאלי: היא שוללת את הזכות של העם היהודי להילחם נגד המרצחים הערבים שכל כוונתם היא להשמיד את העם היהודי ולהשלים את החזון של אותם מנהיגים, המופתי חאג' אמין אל-חוסייני וגם שותפו לכל הרעיונות, אדולף היטלר.

אנסטסיה מיכאלי: הבעיה האמיתית נעוצה בעובדה שחברי הכנסת הערבים מנצלים את הבמה, מנצלים את כל כללי הדמוקרטיה כביכול בחופש הביטוי במדינת ישראל כדי לפגוע במדינה ובכל אזרחיה.

אנסטסיה מיכאלי: זה הזמן לומר למסיתים האלה: דמוקרטיה זה לא אנרכיה; חופש הדיבור אינו רשיון לפגוע בשלטון החוק.

אנסטסיה מיכאלי: אני מזהירה את המסיתים מעל הבמה הזו ובזכות המנדט שניתן לי על-ידי בוחרינו: אל תנסו את הסבלנות של עם ישראל.

יצחק וקנין: אבקש לסיים.

אנסטסיה מיכאלי: נשאלת השאלה, אגב, מדוע אתם מתנגדים לחוק הנאמנות למדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: חוק הנאמנות הוא דבר בסיסי בכל מדינה מתוקנת, ואם הדמוקרטיה הישראלית לא מוצאת חן בעיניכם, אני ממליצה לבחור – אתם יכולים לבחור כל דמוקרטיה אחרת במזרח התיכון.

אנסטסיה מיכאלי: תשאלו את בשארה, הוא יודע.

אנסטסיה מיכאלי: החוק הזה נקבע על-ידי הרוב, לכן הדמוקרטיה הזו שלנו, לכן אין דמוקרטי ממנו.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: שלוש דקות גם לך.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כנראה כל אחד רוצה להאשים את השני, חושב רק על עצמו.

גאלב מג'אדלה: אני לא הייתי רוצה להתחיל את המנגינה שהיתה עד עכשיו, אבל אלה שרוצים מאזרחי ישראל הפלסטינים הערבים נאמנות למדינה, מדוע הם לא שואלים את עצמם למה המדינה לא נאמנה להם?

גאלב מג'אדלה: מדוע הם לא שואלים את עצמם למה הם מתגרים ב-20% מאוכלוסיית המדינה?

גאלב מג'אדלה: מדוע הם לא שואלים את עצמם האם זה פוגע במדינה?

גאלב מג'אדלה: ואני יכול לענות להם שזה פוגע במדינה, זה פוגע ביהודים, זה פוגע בהם.

גאלב מג'אדלה: אבל הם מצאו להם שיטה, אחד מזין את השני, כמין הסכם לא כתוב.

גאלב מג'אדלה: מדינה יהודית – קודם כול תבטיחו לאזרחי ישראל הערבים כאן, שבזה שהמדינה יהודית זכויותיהם הבסיסיות לא נפגעות.

דוד רותם: בגלל זה מינינו את ברוורמן, להיות – – –

גאלב מג'אדלה: אני לא שאלתי אותך, ואני מציע לך שאתה תשיב לעצמך – –

דוד רותם: אני כבר – – –

גאלב מג'אדלה: – – ואתה לא מינית את ברוורמן בשביל השאלה הזאת, כי על השאלה הזאת צריכים להשיב אנשים כמוך, שמובילים את כל החוקים האלה.

גאלב מג'אדלה: אני מודיע לך, וכדאי שכשתלך הביתה לישון תחשוב על זה, שאתה פוגע בעצם עצמך כיהודי, לפני שאתה פוגע בי.

גאלב מג'אדלה: לכן, אני אגיד לך את האמת, לא מתרגש מזה.

דוד רותם: אתה צודק, אני באמת לא פוגע בך.

גאלב מג'אדלה: מאוד לא מתרגש.

דוד רותם: אני הרי לא פוגע בך – – –

גאלב מג'אדלה: תאמין לי, אני יכול להגיד לך אפילו יותר מזה – אני, הישראליות שלי מדאיגה אותי בכך שאתה יוזם ונותן יד לחוקים הגזעניים האלה, כי הם פוגעים בך.

גאלב מג'אדלה: ואם האבות המייסדים של המדינה היו חושבים שנגיע ליום הזה, שמי שמופקד בכנסת על ועדת החוקה, חוק ומשפט מוביל חוקים כאלה, אני לא יודע מה הם היו עונים.

דוד רותם: הם לא היו אומרים – – –

גאלב מג'אדלה: אתם מדברים על חוק לתיקון חוק האזרחות.

גאלב מג'אדלה: תגיד לי – אני שואל אותך שאלה – ביושר, השר בגין, השר מרידור, השר מיקי איתן, פחות ציונים ממך – –

דוד רותם: כן.

גאלב מג'אדלה: – – ומישראל ביתנו?

דוד רותם: כן.

גאלב מג'אדלה: באמת?

גאלב מג'אדלה: אני מציע שהם ישיבו לך.

דוד רותם: – – –

גאלב מג'אדלה: אני מציע שהם ישיבו לך, לא אני.

דוד רותם: שישיבו.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שישיבו לך.

גאלב מג'אדלה: מרבית מפלגתך, שעלתה לפני 20 שנה וקצת יותר, לא יכולה ללמד אותם ציונות, ולא יהדות, ולא את המדינה – – –

דוד רותם: – – –

גאלב מג'אדלה: אל תפריע לי.

גאלב מג'אדלה: אני ברשות דיבור, אל תפריע לי.

גאלב מג'אדלה: אל תפריע לי.

דוד רותם: אתה שואל אותי – – –

גאלב מג'אדלה: לא שאלתי אותך.

גאלב מג'אדלה: זו שאלה רטורית, שכדאי שתחשוב עליה בלילה, כשאתה הולך הביתה לישון, בתור יהודי מאמין, שהולך עם כיפה, כי אני מאמין, ואני יודע מה זה מאמין.

יצחק וקנין: שלוש דקות, ואני נותן לך עוד דקה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, אתם מנסים להתגרות בחברי כנסת ובאוכלוסייה.

גאלב מג'אדלה: למה לא שאלת את עצמך – במרחב הזה, 24 מדינות, כולל הרשות הפלסטינית, מציעות יוזמה סעודית-ערבית לשלום ונורמליזציה עם מדינת ישראל – –

מיכאל בן-ארי: הם מציעים לחסל אותנו – –

גאלב מג'אדלה: – – ובינתיים מדינת ישראל לא מושיטה יד.

מיכאל בן-ארי: – – רוצים לחסל אותנו.

מיכאל בן-ארי: מי לא רוצה לחסל את מדינת ישראל?

מיכאל בן-ארי: 60 שנה רוצים לחסל אותנו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, אני אוסיף לך לדקה.

מיכאל בן-ארי: – – – מי זה פה אויב?

מיכאל בן-ארי: 24 מדינות, בטח זה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אני מזהיר אותך אזהרה.

מיכאל בן-ארי: – – –

גאלב מג'אדלה: עכשיו אתה מבין?

יצחק וקנין: יש לך תופעה – אתה לא תדבר עכשיו.

מיכאל בן-ארי: זו הצהרת שלום?

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: – – – תדבר תיכף.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך בתור פלסטיני גאה – – –

מיכאל בן-ארי: "פלסטיני גאה", אתה רואה?

מיכאל בן-ארי: מפלגת העבודה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: מפלגת העבודה, "פלסטיני גאה".

גאלב מג'אדלה: אני חוזר ואומר – – –

מיכאל בן-ארי: אבל אתה שמעת, מפלגת העבודה, "פלסטיני גאה".

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אל תיתן לי להוציא אותך.

יצחק וקנין: זו פעם שלישית, ואם אני קורא לך, אתה תהיה בחוץ.

יצחק וקנין: אתה תיכף עולה, תדבר מה שאתה רוצה.

מיכאל בן-ארי: אבל אתה שומע מה הוא אומר?

יצחק וקנין: אתה גורם לכך שהוא ממשיך.

יצחק וקנין: הוא כבר סיים את הזמן שלו.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, בתור פלסטיני גאה, ישראלי מפוכח, אפילו מתחת לכבודי לענות לאנשים כמוך.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך, ברגע שאתה שומע ערבי פלסטיני ישראלי גאה מדבר באופן מפוכח, ריאליסטי, אתה מתחיל לצעוק.

מיכאל בן-ארי: – – – החלום שלכם לחסל אותנו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-יאיר.

מיכאל בן-ארי: בן-ארי, בן-ארי.

יצחק וקנין: אני לא אקרא לך עוד פעם.

יצחק וקנין: אני מבקש לסיים, אתה – כבר חמש דקות.

גאלב מג'אדלה: אבל הוא מפריע.

גאלב מג'אדלה: אבל הוא מפריע.

יצחק וקנין: ידידי היקר, נתתי לך שלוש דקות וקיבלת עוד שלוש דקות.

גאלב מג'אדלה: לכן אני חוזר ואומר, אתה וכמותך רוצים ערבים פנאטים, כדי שתהיה לכם סיבה ולגיטימציה להגיד מה שאתם רוצים.

גאלב מג'אדלה: לא ניתן לכם את התענוג הזה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו כאן פלסטינים גאים, ואין לזה שום סתירה עם אזרחותנו הישראלית, ואם אתה לא מבין את המשמעות, כדאי שתלך ללמוד ולחפש ולעיין ולהשכיל.

גאלב מג'אדלה: וזה תשובתי לך.

גאלב מג'אדלה: אם אתם רוצים שהאזרחים שיושבים כאן, שאתם מדברים נגדם כל היום, ירגישו ישראלים – אתה צריך קודם כול לתת להם את האזרחות, לפני שאתה לוקח מהם את החובה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, לרשותך שלוש דקות.

משה גפני: אני אחריו, אדוני היושב-ראש?

יצחק וקנין: כן, אדוני.

יצחק וקנין: מייד אחריו.

נסים זאב: אתה תשלים אותי, את מה שאני אחסיר.

משה גפני: אני אשתדל, אני לא בטוח שאוכל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום בבוקר חשבתי מהם הנושאים הבוערים במדינת ישראל, מה הכי בוער לנו.

נסים זאב: אז אני בדרך כלל – אני כמובן הולך להתפלל, אבל כשאני חוזר מתפילה אני פותח את העיתון ורואה שני נושאים: גברת וירג'יניה, שיחידת "עוז" חיפשה אותה – "עוז והדר לבושה" – בהוראה המיוחדת של היועץ המשפטי לממשלה, סוף-סוף תפסו אותה.

נסים זאב: וזה יועץ משפטי לממשלה, כל כובד משקלו שם בעניין הזה.

נסים זאב: כל הכבוד לו.

נסים זאב: ובסוף תפסו אותה, אדוני השר, אתה יודע?

נסים זאב: איזה גבורה.

נסים זאב: הנושא השני – מסמך גלנט; מה הוא אמר, מה הוא ענה לו, מה הוא חזר.

נסים זאב: ומי מתעסק בזה?

נסים זאב: מבקר המדינה.

נסים זאב: עוסקים בשה"י פה"י, חודשים רבים, וכובשים אותנו, בית אחרי בית, שכונה אחרי שכונה, עיר אחרי עיר, ואנחנו פשוט נרדמים בשמירה.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לדברי הבלע שאמר טלב אלסאנע קודם.

נסים זאב: אז אני רוצה להזכיר לו מה חוק הרשות הפלסטינית – החוקים בעניין מכירת אדמה ליהודים.

נסים זאב: הם אוסרים, בוודאי, איסור גמור, מכירת אדמות.

נסים זאב: החוקים האלה נחקקו לראשונה על-ידי ירדן בזמן הכיבוש הירדני ביהודה ושומרון, אחרי 1948 עד 1967.

נסים זאב: גזר-הדין למי שמוכר אדמות ליהודים הוא מוות.

נסים זאב: בשנת 1997 הרשות הפלסטינית חידשה את תוקפם של החוקים הירדניים בעניין מכירת אדמות ליהודים והכריזה שמעתה גם הרשות מאמצת את החוק הירדני, וגזר-דינו של מי שמוכר אדמות ליהודים יהיה מוות.

נסים זאב: באפריל 2009 חזרה הרשות הפלסטינית על העמדה שמכירת האדמות ליהודים היא בגידה, ודינו גזר-דין מוות.

עפו אגבאריה: מה אמר – – –

נסים זאב: תיכף אני אסביר לך מה הוא אמר.

נסים זאב: הוא לא אמר לתלות את הערבים, הוא לא אמר לתלות גויים, הוא אמר לשמור על התרבות הערבית, והם צריכים להישאר במקומות שלהם.

נסים זאב: כן, אנחנו לא רוצים שאתם תתקלקלו עם היהודים.

נסים זאב: תישארו בכפרים שלכם.

נסים זאב: ב-1973 ירדן חוקקה תקנה האוסרת מכירת אדמה לאויב.

נסים זאב: מה זה אויב?

נסים זאב: בהגדרה זה כל אדם או כל גוף משפטי בעל אזרחות ישראלית – – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

נסים זאב: מה זה דקה?

נסים זאב: אני לא התחלתי עוד להקריא את הסעיפים, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: מכירת אדמות לכובשים הינה בגידה לאומית, והכובשים זה אנחנו כמובן, הוגדרנו כממשלת הכובשים, שזה ישראל ומוסדותיה.

נסים זאב: והחוק הוא חוק שדינו דין מוות.

נסים זאב: מה שמעניין, שואלים האם החוק הזה מומש או לא מומש.

נסים זאב: מובן שראש הרשות הפלסטינית, הרשאי לבצע גזר-דין מוות, זה עבאס, והוא לא אישר בפועל הוצאה להורג.

נסים זאב: אבל בפועל, אנחנו יודעים שפלסטינים הוצאו להורג, הם לא צריכים.

נסים זאב: תראה, בלוד יש איזה גזר-דין?

נסים זאב: יש איזה בית-משפט שם?

נסים זאב: מחסלים.

נסים זאב: מחליטים שהאיש הזה חייב מוות, מחסלים אותו.

נסים זאב: ב-1997 גם נרצחו שלושה פלסטינים.

נסים זאב: מדובר על עשרות פלסטינים שנרצחו על מכירת אדמה ליהודים.

נסים זאב: זה לא רק ברשות ברמה התחיקתית שלהם.

נסים זאב: אני רוצה לומר מה זה ה"פתווה" – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אני רק אסביר מה זה "פתווה", כולם יודעים מה זה.

נסים זאב: מנהיגי הדת המוסלמים הוציאו "פתווה" שתומכות בהוצאת להורג במקרה של מכירת אדמות לכופרים, ומי זה הכופרים?

נסים זאב: זה היהודים והנוצרים.

נסים זאב: יש להזכיר – וכולנו צריכים לזכור – שהשיח' תמימי הוא השיח' הראשי במועצה האסלאמית הפלסטינית, הוא נגד מכירת אדמות ליהודים גם בירושלים.

נסים זאב: המחוקק חאתם עבד אל-קאדר, שהוא יועץ לרשות הפלסטינית, גם תמך ב"פתווה", והמשמעות היא שכל מי שמוכר דירה במזרח-ירושלים – דינו למוות.

נסים זאב: אז מה אתם רוצים, על מה אנחנו מדברים פה?

דוד רותם: – – –

נסים זאב: העיר צפת – שהיא עיר יהודית, עיר חרדית – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – עיר של בני תורה.

נסים זאב: באים ומקימים שם אוניברסיטה ומחללים את העיר הזאת.

נסים זאב: מה אנחנו מבקשים?

נסים זאב: לשמור על הצביון הייחודי של העיר הזאת.

נסים זאב: אנחנו גם לא רוצים שחלילה וחס – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, תסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אוריד אותך בכוח?

נסים זאב: אני ממש מסיים.

נסים זאב: אנחנו גם כן רוצים לשמור על כבודם של אותם ערבים שהם באמת רוצים לשמר ולשמור את המורשת שלהם.

נסים זאב: תישארו באום-אל-פחם, תישארו בערים שלכם – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: – – ותשמרו, תשמרו באמת, כמו שאנחנו שומרים – גם אנחנו שומרים בביתר, בקריית-ספר – זה לא גזענות – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: – – היהדות החרדית נמצאת בערים שלהם, אנחנו לא אומרים שמדינת ישראל היא גזענית כלפי הציבור החרדי.

נסים זאב: אז למה כשמדובר בערבים פתאום זה גזענות?

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, אתה רוצה שאני אוריד אותך מעל הדוכן?

יצחק וקנין: סיים את דבריך.

נסים זאב: אני מבקש, אם זה אפשרי.

נסים זאב: תודה רבה.

נסים זאב: כל טוב.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

חיים אורון: – – – קרקעות – – –

דוד רותם: גפני, בלי גזענות.

שי חרמש: אתה מדבר?

דוד רותם: כן.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני לא יודע כמה פעמים עוד נותר לי להצביע אמון בממשלה הזאת.

משה גפני: מי שיחליט אצלנו מתי אני מפסיק להצביע אמון בממשלה זה גדולי התורה, אבל להערכתי ההליך הזה הולך – – –

סילבן שלום: אתה זורק פה עכשיו פצצה.

משה גפני: ההליך הזה הולך ומתקרב.

משה גפני: היום אישרה ועדת שרים לחקיקה – – –

חיים אורון: גפני – – –

משה גפני: אם אתה מחשיב את הצעקות, לא על חשבון הזמן שלי.

יצחק וקנין: לא, לא, אתה, אל תדאג.

יצחק וקנין: תשאיר לי את זה לשיקול דעת.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך, אני לא אגזול ממך דקה אחת.

חיים אורון: לא, אני רוצה להגיד לך.

חיים אורון: גפני, כמה שאתה חושב – כפול עשר.

משה גפני: היום החליטה ועדת שרים לחקיקה, בניגוד מוחלט להסכם הקואליציוני אבל גם בניגוד מוחלט להיגיון, הצעת חוק של חבר הכנסת ישראל חסון שאומרת ככה, שאומרת – עד היום היו בנות דתיות שהיו הולכות לחינוך ממלכתי.

משה גפני: זה בית מסורתי, הם לא רוצים שהבת תלך לצבא או שתלך לשירות לאומי – תקבל פטור מטעמי דת.

משה גפני: היא לא תוכל אחרי קבלת החוק הזה ללכת לחינוך ממלכתי, היא תהיה חייבת ללכת רק לבית-ספר דתי.

שי חרמש: נו, מצוין.

משה גפני: זאת אומרת, הצעת החוק שאושרה על-ידי ועדת השרים לחקיקה אומרת שבת מבית דתי לא יכולה ללכת לחינוך ממלכתי.

משה גפני: וזה בניגוד מוחלט לכל הסיכומים, לכל מה שהיה, לכל ההסכמים, אבל זה אחד מני רבים, שמה שהממשלה הזאת מחליטה – אומנם שמעתי שש"ס הגישה ערר על ההחלטה הזאת – אבל זאת החלטה שהתקבלה בוועדת השרים, החלטה מטופשת, החלטה שאין לה שום היגיון, אין לה שום בסיס, אבל קודם כול מבחינת השותפות שאני צריך להצביע אמון בממשלה, זה עוד אבן או עוד מסמר בארון המתים של השותפות בין היהדות החרדית לבין הליכוד.

משה גפני: אבל לא רק זה.

משה גפני: אני שומע את הנושא הזה של המלגות שנותנים לאברכים, שהממשלה הזאת כאילו יצרה את זה.

משה גפני: אני שומע את פרופסור מנחם בן-ששון – גם שמעתי את שר החינוך – הוא אומר שצריך להשתתף בהפגנה.

משה גפני: חס וחלילה הוא לא נגד החרדים, הוא בעד חרדים שיבואו ללמוד באוניברסיטה.

משה גפני: מנחם בן-ששון, נשיא האוניברסיטה העברית, שהיה פה חבר כנסת מטעם קדימה, שהיום עשו רפורמה במוסדות להשכלה גבוהה – הקואליציה הנוכחית, עם תוספת של מיליארד וחצי שקלים לשנתיים הבאות.

משה גפני: אני העברתי – בשלהי המושב הקודם העברתי את החוק שפוטר מלגות של סטודנטים ממס, מה שאף אחד לא עשה לפני.

משה גפני: אני לא זוכר מקרה אחד.

משה גפני: אני חבר ביהדות התורה, אני לא זוכר מקרה אחד מאז אני בכנסת שהלכנו נגד הסטודנטים, היינו בעדם כל הזמן.

משה גפני: מנחם בן-ששון, אחרי שעמד פה רוני בר-און שהיה שר אוצר ותקף באופן נורא את הנושא של ראשי האוניברסיטאות על המשכורות המנופחות שהם לוקחים, על ההטבות האקדמיות שהם מקבלים, על הנסיעות לחוץ-לארץ, על החודשים הנוספים – ללא שום פיקוח – אין ביקורת, יש חופש אקדמי על המשכורות שלהם.

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

משה גפני: הגמרא אומרת, אדוני היושב-ראש, הגמרא אומרת ככה: "אין ארי נוהם מתוך קופה של תבן אלא מתוך קופה של בשר".

משה גפני: יתירה מזאת – זה בתלמוד בבלי.

משה גפני: בתלמוד ירושלמי – "אין חמור נוהק אלא מתוך כפיפים של חרובים".

משה גפני: זאת אומרת, מי שיש לו סעודת דשנה לידו – בבעלי-החיים זה ככה – אז הוא מתחיל להגיד את ההגיגים שלו.

משה גפני: אם היה לו רק קופה של תבן, הוא היה שותק.

משה גפני: יש לו קופה של בשר.

משה גפני: מי אומר את ההגיגים?

משה גפני: אין חמור נוהק אלא מתוך כפיפים של חרובים, במיוחד אם יש לו כיפה סרוגה.

משה גפני: זה אותו דבר.

משה גפני: שמואל שטח, מזכ"ל "נאמני תורה ועבודה", כותב מכתב לחברי ועדת השרים לחקיקה – חוות דעת הלכתית שאסור לאשר את חוק הבטחת הכנסה לאברכים.

משה גפני: כתבתי לו.

משה גפני: אני מכיר את תקציב המדינה, כמה דברים יש בתקציב המדינה שהם בניגוד להלכה?

משה גפני: לא קיבלתי שום חוות דעת ממנו, זה עם הכיפה הסרוגה.

משה גפני: אגב, לא כל הכיפות הסרוגות אותו דבר.

משה גפני: אני רק מציע, חבר הכנסת בן-ארי, תשימו על הכיפות הסרוגות רק את השם, האם לנו אתם או לצרינו, שנדע לעשות את ההבחנה.

חיים אורון: מה נעשה בלי כיפה?

משה גפני: זה בלי הכיפה – אני מסתדר.

קריאות: – – –

מיכאל בן-ארי: חבר הכנסת גפני – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה תעלה ותשיב לו.

מיכאל בן-ארי: לא, לא, לא – – –

יצחק וקנין: תעלה ותשיב לו.

מיכאל בן-ארי: הוא הכפיש אותי.

יצחק וקנין: הוא לא הכפיש אותך.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה אתי, אמרתי.

שי חרמש: איך אפשר – – –

משה גפני: בעניין הזה.

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: הוא תמיד אומר זה לא אני, זה הוא.

מיכאל בן-ארי: אני לא צריך להגיד את זה.

משה גפני: נכון, מאה אחוז, אני מסכים אתך.

משה גפני: למה, גם אורי אריאל חתום על החוק.

משה גפני: מהסיעה שלך.

משה גפני: הוא גם עם כיפה סרוגה.

משה גפני: חוות דעת הלכתית.

משה גפני: הרב שמואל שטח, מזכ"ל "נאמני תורה ועבודה", כתבתי לו שיתחיל לתת חוות דעת הלכתיות אם הוא כל כך בקי בזה – לא ראיתי – על דברים בתקציב המדינה שהם בניגוד מוחלט להלכה, שבגלל זה אנחנו ביהדות התורה לא לוקחים תפקידי שרים.

משה גפני: פתאום חוות דעת הלכתית – סתם, גם שקר – עם הארץ, לא מבין מהחיים שלו, לא בהיסטוריה ולא בהלכה ולא בכלום.

משה גפני: מגיע כיפה סרוגה השני, מנחם בן-ששון, שמקבל משכורות עתק, שמקבל הטבות ללא פיקוח, ללא בקרה.

משה גפני: אני כיושב-ראש ועדת הכספים הייתי צריך לתווך פעמים רבות בין ראשי האוניברסיטאות לבין הסטודנטים – –

מיכאל בן-ארי: ללא – – –

יצחק וקנין: אבקש לסיים.

משה גפני: – – מפני שהם לא דואגים לסטודנטים, רק לעצמם.

גאלב מג'אדלה: – – –

משה גפני: הולכים ומסיתים את הסטודנטים נגדנו.

יצחק וקנין: תודה.

משה גפני: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע לכל האנשים האלה שעולים טרמפ על העניין, שיתכבדו, וקצת צניעות לא תזיק להם.

משה גפני: ומי שהולך עם חמאה על הראש, שלא ילך בשמש.

משה גפני: היום אצביע אמון בממשלה.

משה גפני: זה כנראה אחת הפעמים האחרונות.

משה גפני: תודה רבה.

חיים אורון: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

שי חרמש: גפני, שבוע הבא התרת נדרים אצלי בבית.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמענו הרבה דברים פה, רובם שגיאות, טעויות, הכפשה – אני לא יודע מה להגיד.

מסעוד גנאים: חבר הכנסת נסים זאב אומר: תתפתחו בקהילה שלכם.

מסעוד גנאים: זה מה שאנחנו רוצים, אבל אתם לא נותנים לנו.

מסעוד גנאים: כאשר אומרים: תרחיבו את שטחי השיפוט, את תוכניות המיתאר, רוצים לגור בכפרינו וערינו, אתם מצמצמים את זה.

מסעוד גנאים: כאשר הולכים לגור בכרמל, בנצרת-עילית, לא רוצים – ריבונו של עולם, איפה ללכת?

מסעוד גנאים: לחלל?

מסעוד גנאים: לירח?

מסעוד גנאים: לא רוצים להרחיב, לא רוצים לתת לנו אדמות.

מסעוד גנאים: אני גם רוצה להתחיל מתשובתו של השר, כבוד השר ארדן.

מסעוד גנאים: הוא אומר: רק על דבר אחד לממשלה אין עדיין תשובה – וכל הממשלות: למה המגזר הערבי עדיין מפגר בתשתיות, בחינוך, בתקציבים, בהשוואה ליהודי.

מסעוד גנאים: זו הבעיה, אכן.

מסעוד גנאים: זו הבעיה.

מסעוד גנאים: בניגוד לממשלה, יש לנו תשובה.

מסעוד גנאים: שישכנעו אותנו שהתשובה שלנו היא לא נכונה, מוטעית.

מסעוד גנאים: זה משום שאנחנו ערבים, משום שאנחנו ערבים פלסטינים, ועד עכשיו הממשלות בישראל רוצות לראות אותנו במשקפיים ביטחוניים, כאויבים.

מסעוד גנאים: בגלל זה אין שוויון.

מסעוד גנאים: בגלל זה החברה הערבית מפגרת בתשתיות, בחינוך, בתקציבים ובכל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: תנו לנו תשובה אחרת ותשכנעו אותנו.

מסעוד גנאים: משנת 1948 עד 1966 היינו תחת ממשל צבאי.

מסעוד גנאים: כל האוכלוסייה הערבית בישראל הצביעה למפלגות ציוניות – מפא"י, אני לא יודע מה היו השמות – 95% הצביעו.

מסעוד גנאים: האמינו במדינת ישראל.

מסעוד גנאים: מה קרה?

מסעוד גנאים: מה קרה?

מסעוד גנאים: הם קיבלו שוויון?

מסעוד גנאים: הם קיבלו הכרה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אגבאריה, אתה מפריע לחבר שלך.

מסעוד גנאים: מה קיבלו?

מסעוד גנאים: הם קיבלו את ההפתעות, את האפליה, את כל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: מה נתתם?

מסעוד גנאים: זו ההרגשה, זה הטעם המר של הערבי למדינה היהודית.

מסעוד גנאים: תשכנעו אותנו אחרת.

מסעוד גנאים: אני חושב, אדוני היושב-ראש – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

מסעוד גנאים: – – שהתהליך במדינת ישראל מידרדר.

מסעוד גנאים: אלה שמדברים בגאווה לאומית לא יודעים שהם מדרדרים את הגאווה הזאת, ואת הלאומיות שלהם, משום שלפי דעתי, היסטורית, מה שקורה עכשיו בישראל זה כמו המעבר באירופה מהאנטישמיות המסורתית הקלאסית לאנטישמיות המודרנית, שהיתה בתחילת המאה ה-19 ועד המאה ה-20.

מסעוד גנאים: האנטישמיות המסורתית היתה שנאה כלפי היהודים, נכון.

מסעוד גנאים: היו רוצים שהיהודים ישתלבו.

מסעוד גנאים: כאשר היהודים השתלבו, החברות המערביות לא רצו את זה, וראו ביהודים מתחרים, ונכשל כל תהליך האמנציפציה, והתחילה האנטישמיות המודרנית, שהתבטאה בפוגרומים ושאר דברים ולא רצתה את היהודים בחברה האירופית.

מסעוד גנאים: אני חושב שבישראל מתפתחת גזענות לא קלאסית, לא מסורתית, אלא מודרנית, שלא רוצה לראות את הערבים פה.

מסעוד גנאים: אנחנו פה, כי אנחנו אנשי ובני האדמה הזאת, האסלית.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ואחריו – חבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת בן-ארי, שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה את הממוצע של אלה שהיו לפני.

יצחק וקנין: אין בעיה.

יצחק וקנין: אתה לא צריך לבקש ממני, אתה תקבל.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול מלה אחת לידידי מכובדי יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני, שצודק בכל מלה.

מיכאל בן-ארי: יש התקפה משולחת רסן נגד עולם התורה.

מיכאל בן-ארי: מישהו פה מתנפל על כמה שקלים שמקבלים החרדים; איפה ההתנפלות על חוק הקולנוע, על תקציבי העתק לאוניברסיטאות?

מיכאל בן-ארי: אני בוגר האוניברסיטה, ומעולם לא קיבלתי.

מיכאל בן-ארי: למדתי בישיבה עד גיל 26, ולא קיבלתי שקל אחד, וגם כשלמדתי באוניברסיטה.

מיכאל בן-ארי: למדתי בזכות עצמי.

מיכאל בן-ארי: אבל לבטל את לימוד התורה תמורת לימוד ספרות ולימוד לימודי רוח באוניברסיטה?

מיכאל בן-ארי: מי שמע כדבר הזה?

מיכאל בן-ארי: לכן אני תומך בדבריו של חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

מיכאל בן-ארי: אבל עכשיו, רבותי, אני רוצה לחזור לעניין שלשמו אנחנו מתכנסים כאן שוב ושוב – גזענות.

מיכאל בן-ארי: גזענות.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לומר לכם מי כאן גזעני.

מיכאל בן-ארי: בשבוע שעבר עלה פה איזה חבר כנסת קיבוצניק ואמר בתוקף נגד הרב אליהו שאמר לא למכור בתים למי שלא מבני עמנו.

מיכאל בן-ארי: כמה חברי קיבוצים ערבים אתם מכירים?

מיכאל בן-ארי: איזה שכונה בדואית הוקמה בקיבוץ להב בנגב, מישהו יכול לומר לי?

מיכאל בן-ארי: מבחינה זאת נאמר – טול קורה מבין עיניך לפני שאתה מדבר.

מיכאל בן-ארי: אבל בואו נקרא כמה דברים, מי כאן גזעני ומי כאן – בואו נראה מה אומרים ברשות, מה אומרים האויבים שלנו עלינו: היהודים הם ערמומיים, גנבים, בוגדנים, חיות פרא, שודדים, ארבה, אויבי הנביאים.

מיכאל בן-ארי: ספרי לימוד לילדים במה שנקרא הרשות הפלסטינית.

מיכאל בן-ארי: אני מקריא שוב: ערמומיים, גנבים, בוגדנים.

מיכאל בן-ארי: רבותי, זה חלק קטן ממכלול של הטפות, של הסתה גזענית – לא רק נגד יהודים, לא למכור להם – אלא להשמיד אותם, ג'יהאד.

מיכאל בן-ארי: אני אקריא לכם דרשה שהושמעה בטלוויזיה: "הכיבוש המתועב בפלסטין מצד המונגולים החדשים".

מיכאל בן-ארי: אנחנו המונגולים החדשים.

מיכאל בן-ארי: כפי שאמר פה חבר הכנסת הנכבד שהיה פה קודם, הם בני הארץ האסלים.

מיכאל בן-ארי: האסלים.

מיכאל בן-ארי: כמה פעמים שאלתי פה מי כאן הכובש ומי כאן הנכבש.

מיכאל בן-ארי: "ומה שהם מבצעים על האדמה הקדושה", אנחנו, המונגולים, לא המוסלמים.

מיכאל בן-ארי: "היהודים הם יהודים.

מיכאל בן-ארי: גם אם החמורים יפסיקו לנעור, הכלבים יפסיקו לנבוח, היהודים לא יפסיקו להיות עוינים למוסלמים.

מיכאל בן-ארי: הנביא אומר: אם שני יהודים יימצאו לבד עם מוסלמי, הם יחשבו רק להרוג אותו.

מיכאל בן-ארי: עם מוסלמים הארץ לא תשוחרר אלא במציאות החזרה אל הספר של אללה, ועד אשר כל המוסלמים יהיו מוכנים להיות לוחמי ג'יהאד למען אללה".

מיכאל בן-ארי: הנביא אומר: "תילחמו ביהודים ותהרגו בהם עד שהעץ והאבן לא יאמרו הו ערבי" – דרשה שנאמרת ונוכחים שם ראשי הציבור, ראשי המנהיגים.

מיכאל בן-ארי: רבותי, זאת לא גזענות, זאת הסתה לרצח עם.

מיכאל בן-ארי: ומשהו בעניין של ה"נכבה", בזמן הקצר שנותר – –

יצחק וקנין: לא נותר, אבל אני נותן לך עוד דקה.

מיכאל בן-ארי: – – מי שמכיר את ההיסטוריה האמיתית – מי הביא לגירוש הערבי מכאן?

מיכאל בן-ארי: רבותי, זה לא היה גירוש, זאת היתה הסתה של מנהיגי העולם הערבי, שאמרו להם – ואני לא יכול לצטט, אבל הכול מעיתונים ערביים, מעיתונים בעולם הערבי אני מתכוון, מראשי הציבור הערבי בשנת 48'.

מיכאל בן-ארי: הכול מתועד.

מיכאל בן-ארי: הם קוראים להם: תצאו מהארץ, נפצפץ את הארץ בפגזים, נהרוג את הנשים והילדים שלהם, ואחר כך תוכלו לחזור ולקבל את כל מה שהיהודים השקיעו.

מיכאל בן-ארי: אז רבותי, את סיפורי ה"נכבה" תספרו במקום אחר.

מיכאל בן-ארי: תכננתם לעשות לנו "נכבה" ולא הצליח לכם, בחסדי השם יתברך, וגם לא יצליח לכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אגבאריה, לרשותך שלוש דקות.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו לא מתרגשים מקודמי שעמד פה וצרח באופן גזעני, והוא ידוע, כי אנשים כאלה – אנחנו אמרנו, זה כמו כלבים – עוברים, והשיירה – – –

יצחק וקנין: סליחה, תחזור בך.

עפו אגבאריה: סליחה, זה כמו המשל, הפתגם – יש משל כזה, נכון?

יצחק וקנין: כן, אבל אתה התכוונת אליו ואמרת שהוא כלב – זה לא ביטוי שראוי להיאמר פה.

עפו אגבאריה: אז אני אומר שזה כמו – הכלבים נובחים והשיירה עוברת, או אם אתה רוצה: זה כמו הצבועים מייללים והשיירה עוברת.

עפו אגבאריה: צבועים, אתה יודע מה זה.

קריאה: – – – צבוֹע – לא צבועים.

עפו אגבאריה: כן, יש להם – – –

קריאה: אבל צבוֹע.

עפו אגבאריה: כי לא הם שעושים לנו את הנזק.

עפו אגבאריה: הם עושים את הנזק לחברה היהודית יותר, וגם ליהדות.

עפו אגבאריה: ומי שמבין מבין איזה נזק הם עושים.

עפו אגבאריה: אבל אותנו יותר מדאיג שיש עוד מפלגה, שהיא חברה בממשלה, וכל יום שני וחמישי מביאה חקיקה גזענית, עם החוקים הגזעניים של הנאמנות, והאזרחות, והיישובים הקהילתיים שרק בשבוע שעבר נחקק – אני חושב שזה דבר שצריך להדאיג את כולם, שהמפלגה שבשלטון, שאמורה להיות מפלגת הליכוד, שהיא מפלגה אידיאולוגית, פתאום נגררת אחרי מפלגה סקטוריאלית שמביאה חוקים גזעניים, ובו במקום היא מאשררת אותם.

עפו אגבאריה: הדבר הזה פוגע גם באוכלוסייה הערבית, אבל אמרנו את זה: זה גם יפגע באוכלוסיות אחרות, ואתם עדים ואנחנו עדים איך זה יכול לפגוע, ופוגע, גם באוכלוסיות אחרות, כאשר אנחנו יודעים שבמדינות מסוימות החל הדבר הזה נגד יהודים, אבל לא נגמר על היהודים או אצל היהודים.

עפו אגבאריה: אז איך יכול להיות שהמפלגות, כמו מפלגת העבודה ומפלגת הליכוד, מאמצות כאלה חוקים גזעניים ונותנות יד להעביר אותם בממשלה?

עפו אגבאריה: זה בלתי ייאמן.

עפו אגבאריה: אני חושב שזה – נכון שזה פוגע בנו, ונכון שאנחנו, כאוכלוסייה ערבית, אוכלוסייה מופלית לרעה בכל התחומים, בכל התחומים – וזה, מראשי המדינה עד השרים, כולם מכירים בזה, אפילו השר גלעד ארדן עכשיו הכיר בזה.

עפו אגבאריה: אבל אני רוצה שאתם תשימו לב לדבר אחד; ישראל היתה מדינה מפונקת בעולם כל הזמן – –

יצחק וקנין: אני מוסיף לך עוד דקה.

עפו אגבאריה: – – אבל מה שהיה מקובל שישראל תעשה לפני 20 ו-30 שנה, עכשיו כבר לא מקובל, ויש הרבה אנשים ויש הרבה מדינות שכבר מטיחות ביקורת במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: עברו 60 שנה, יעברו עוד 20 שנה, והדור הבא של אירופה ואמריקה הם לא הדור שהיה בזמן מלחמת העולם השנייה, והוא לא יודע מה זהHolocaust ולא יודע מה זה "נכבה".

עפו אגבאריה: אז תראו את הדברים שמשתנים בעולם.

עפו אגבאריה: הדברים משתנים מאוד, ואנחנו אומרים, שכשאנחנו באים ואומרים: אנחנו יכולים לחיות בשלום, אתם מכאן, אנחנו פה, אז אנחנו אתכם נוכל לחיות יחד, ואת כל הדברים הרעים והצרות הכי רעות על העם היהודי, הן לא היו פה, לא בפלסטינה ולא במזרח התיכון.

עפו אגבאריה: באירופה.

עפו אגבאריה: אפילו שאתם עדיין חושבים שיש לכם ידידים גדולים באירופה.

עפו אגבאריה: אבל המצב משתנה.

עפו אגבאריה: ובגלל החקיקה הגזענית הזאת – ותראו, זה יוביל בסופו של דבר – –

יצחק וקנין: תודה.

עפו אגבאריה: – – גם לפגיעה בדמוקרטיה ובמדינת ישראל ובעם היהודי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו – חבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא רוצה, במסגרת שלוש הדקות האלה לעסוק בקטטה שכאילו קיימת – לפי דעתי כאילו קיימת – בין חבר הכנסת גפני לבין סיעת הליכוד.

חיים אורון: יש לי הרגשה – אם השר סילבן שלום יאזין לי – יש לי הרגשה שאני לא טועה: המשבר הזה ייפתר, וימצאו את המסלול, יוסיפו כמה מלים מסביב, הממשלה לא הולכת ליפול על 120 מיליון שקל של התקציב לאברכים.

חיים אורון: אבל בכל זאת אני שואל, גם אותך, אדוני היושב-ראש, גם את השר סילבן שלום, ובעיקר את סגן השר מתן וילנאי:

חיים אורון: אולי תגידו לנו סוף-סוף, אחרי כמעט שנתיים שהממשלה הזאת קיימת, לאן בדיוק אתם הולכים?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אתה יודע להגיד לי לאן ראש הממשלה מתכוון ללכת?

יצחק וקנין: הבעיה לא לאן ראש הממשלה רוצה ללכת, הבעיה הצד השני.

יצחק וקנין: הבעיה נעוצה בצד השני.

יצחק וקנין: גם בממשלה הקודמת, שהיה רצון, אולי אפילו יותר גדול, ללכת לקראת הרשות הפלסטינית – לדעתי אין עם מי לדבר שם.

יצחק וקנין: והדבר הזה ברור לחלוטין.

יצחק וקנין: רואים את זה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: עם מי אתה רוצה שידברו?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, נגיד, לצורך העניין, שאתה צודק – אני חושב שאתה טועה בגדול, מותר לי – עזוב אותי; מותר למשנה לראש הממשלה לדעת לאן ראש הממשלה רוצה להוליך אותו?

חיים אורון: מותר לסגן שר הביטחון – את שר הביטחון אני לא שואל, כי הוא כנראה יודע את הכול – לסגן שר הביטחון מותר לדעת לאן ראש הממשלה רוצה להוביל אותו?

חיים אורון: ברגע שיתברר – לשיטתו – – –

יצחק וקנין: אדוני, יש לי תשובה לך – מההיסטוריה – –

חיים אורון: כן.

יצחק וקנין: – – כאשר מנחם בגין הלך לקמפ-דייוויד, הוא ידע מה תהיה התוצאה הסופית?

חיים אורון: כן.

יצחק וקנין: אני אומר לך שלא.

חיים אורון: אני אומר לך שכן.

יצחק וקנין: אתה אומר שכן, אני אומר לך שלא.

חיים אורון: אני אומר לך שכן, בוא, ניתי ספר ונחזה.

יצחק וקנין: זו דינמיקה שהתפתחה בתוך הדיונים.

חיים אורון: ידידי חבר הכנסת וקנין, כאשר הוא שלח את דיין לפגוש את תוהמי במרוקו, הוא ידע שהוא הולך לוותר על כל סיני.

חיים אורון: הוא רצה לריב על כמה מטר בסיני.

חיים אורון: ואם הוא לא היה אומר את זה מראש, סאדאת לא היה בא לירושלים.

חיים אורון: ואם הוא לא היה אומר את זה מראש, סאדאת לא היה בא לירושלים.

חיים אורון: אבל עם כל הכבוד, אתה רוצה שהמנהיג שלך ילך למשא-ומתן בלי שהוא יודע למה הוא רוצה להגיע?

חיים אורון: ככה?

חיים אורון: נראה מה יהיה?

חיים אורון: בין ארץ-ישראל השלמה עד ויתור על כל השטחים, כמו שקרה בסיני?

חיים אורון: ככה אתה מצפה מהמנהיג?

חיים אורון: עזוב אותי.

חיים אורון: אתה לא זכאי, שר הביטחון לא זכאי, המשנה לראש הממשלה לא זכאי?

חיים אורון: שיבוא ראש הממשלה לפה – אתם יודעים מה?

חיים אורון: לא לפה; ילחש למישהו באוזן.

חיים אורון: הלחשים היחידים שאני שומע: תאמינו לי, אני מאוד רוצה, אבל לא יוצא.

חיים אורון: אי-אפשר.

חיים אורון: אמרתי פה יותר מפעם אחת – מתן, כשאני הייתי בצנחנים, לפניך, היה לי מ"כ.

חיים אורון: כזה, קצת יותר נמוך ממני.

מתן וילנאי: נדמה לי שהיית בגדוד 50.

חיים אורון: הייתי בגדוד 50.

מתן וילנאי: 50, אז זה לא ממש צנחנים.

מתן וילנאי: אל תתחיל אתי.

חיים אורון: לא לא לא, אני לא הייתי ב-890.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורון, הוספתי לך דקה והיא מסתיימת.

חיים אורון: לא, הייתי בגדוד 50.

סילבן שלום: ג'ומס, וגם לא 202.

חיים אורון: גם לא ב-202.

חיים אורון: הייתי רק בגדוד 50.

חיים אורון: ואז היה מ"כ.

חיים אורון: מה לעשות, אני קצת גבוה, הוא היה יותר נמוך, והיינו אומרים לו: אדוני המפקד, לא יכול.

חיים אורון: היה אומר: מה זה לא יכול?

חיים אורון: אדוני המפקד, לא יכול.

חיים אורון: ואז הוא היה אומר לנו: שלוש פעמים לא יכול זה פעם אחת לא רוצה.

חיים אורון: כמה פעמים הוא כבר אמר לכם לא יכול?

חיים אורון: הוא לא יכול כי זה, הוא לא יכול כי זה, הוא מפחד מזה, הוא מפחד מזה.

חיים אורון: הוא לא רוצה.

חיים אורון: אם היה רוצה – היה יכול.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורבך, לרשותך שלוש דקות.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני משועשע ועצוב כאחד כל פעם לשמוע את הנאומים, גם כאן וגם בוועדות, של חברי הכנסת הערבים – מהמפלגות הערביות, וכמה מתומכיהם היהודים, צועקים: גזענות, גזענות, זכויות אדם, דמוקרטיה.

אורי אורבך: לשמוע על זכויות אדם מקומוניסטים – זה באמת, ממש – בערך כמו לקבל מתכונים צמחוניים משוחט.

אורי אורבך: זה אפשרי, כן?

אורי אורבך: אבל אתה איכשהו, אתה לא בטוח מה השתרבב למתכון.

אורי אורבך: לשמוע על חופש הדיבור מחברי כנסת מהתנועה האסלאמית זה בערך כמו ללמוד סטפס מפיל.

אורי אורבך: אתה יודע, זה ריקוד מאוד מורכב, מאוד עדין ומהיר.

אורי אורבך: והם, על כל דבר – אתם חברי הכנסת הערבים, על כל דבר, גם במליאה, וגם בוועדות: גזענות, דמוקרטיה, זכויות אדם.

אורי אורבך: ואני לא מכיר מדינה ערבית – בניגוד למדינה יהודית – מדינה ערבית אחת שיש בה דמוקרטיה כמו שצריך, שיש בה שוויון כמו שצריך, שיש בה זכויות אדם כמו שצריך.

אורי אורבך: שליהודים שם היה כל כך טוב.

אורי אורבך: אני לא רואה המוני יהודים, גם יהודים שעוזבים את ישראל הם עוזבים לארצות המערב בדרך כלל, למרות הגעגועים של חלק מהם והנוסטלגיה, הם בדרך כלל לא חוזרים לתוניס ולמרוקו ולתימן ולמצרים ולסוריה ולירדן, אם מדינות שיש להן הסכמי שלום אתנו, ואם מדינות שאין אתן הסכמי שלום.

אורי אורבך: לכן, הטפות המוסר האלה, היומיומיות, ובכל פעם כשיש דיון תמיד קמים חברי הכנסת הערבים ונוטשים בזעם, באמצע, כי אין פה דמוקרטיה, וזה משחק מכור, וכולם חרון קדוש.

אורי אורבך: אני מציע לחברי הכנסת הערבים להעריך את הדמוקרטיה שבה הם חיים ולה הם שותפים.

אורי אורבך: זה לא שהיהודים נותנים דמוקרטיה לאחרים.

אורי אורבך: אנחנו רוצים מדינה דמוקרטית, אבל יש קשר מסוים, סטטיסטי אפילו; מי שמסתכל על המזרח התיכון רואה שיכול להיות שיש זיקה וקשר מסוים בין העובדה שכאן יושב העם היהודי והלאום היהודי, לבין שיטת המשטר – מהסתברות.

אורי אורבך: כי אם אני רואה בכל המדינות הערביות מסביב ששם אין יותר מדי יהודים, לא הסתדר כל כך ליהודים להישאר שם, ואתה רואה ששם אין משטר דמוקרטי אחד מתוקן, כולל לא ברשות הפלסטינית, בטח לא בצד הזה של עזה.

אורי אורבך: אני אומר, אנשים מהאומה המפוארת הגדולה הערבית, לא מהם אנחנו יכולים לשמוע הטפות מוסר, לא על דמוקרטיה, לא על שוויון, לא על מעמד האשה, לא על זכויות אדם, לא על כל הערכים הגדולים והחשובים האלה.

אורי אורבך: לסיום, רק אומר, ביום שאני אשמע פה מחברי כנסת ערבים את המלים – אנחנו מכירים בזכותה של ישראל להיות כמדינה יהודית, או כמדינת היהודים, זה יהיה יום יפה.

אורי אורבך: לא יודע.

אורי אורבך: אני, אגב, לא מכיר, אני מתנגד למדינה פלסטינית, מודה – מתנגד לזכות של הפלסטינים למדינה.

אורי אורבך: אבל אלו שתומכים ברעיון של שתי מדינות לשני עמים, מהצד הערבי, הם תומכים במדינה הפלסטינית, והם תומכים בזכות של מדינת ישראל, לא במדינת היהודים – במדינת ישראל שיש בה יהודים, ויש בה ערבים, אבל לא בזכות של היהודים למדינה.

אורי אורבך: ביום שנשמע מהערבים, אם הערבים הישראלים הפלסטינים, הערבים הישראלים, תקראו לעצמכם איך שאתם רוצים, וערבים ממקומות אחרים, שאתם מכירים בזכות של היהודים למדינה, זה יהיה צעד אחד קדימה לכיוון של התפייסות, גם אם בסופו של דבר לא תהיה התפייסות ולא יהיה שלום.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אורבך.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: אחריו – אחרונת הדוברים, חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, לרשותך שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, שני נושאים בהצעות האי-אמון, התקציב האנטי-חברתי והחקיקה הגזענית בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: היום צעקה הכותרת או אחת הכותרות בעיתון "מעריב" – הח"כים לא קופצים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מתכוון לקפוץ, אבל אני מתכוון לדבר על העניין, והוא העלאת המחירים של מוצרי חלב שעשתה חברת "תנובה" כדי לסדר לעצמה את המאזן השנתי.

ג'מאל זחאלקה: המנהלים רוצים מאזן שנתי של רווח גדול יותר, ואז החליטו שהעלאת המחירים של מוצרים, דווקא אותם מוצרים של "תנובה" שהם כמעט מונופול, שזה הגבינה הצהובה, הקוטג' – לא מוצרים תחרותיים – הם מעלים את זה ב-3%.

ג'מאל זחאלקה: גם מוצרים אחרים העלו, אבל בעיקר מוצרים אלה, כדי שבסוף השנה המאזן של "תנובה" יהיה טוב יותר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמן הראוי לקיים על זה דיון בכנסת, ולאו דווקא בגלל הכותרת ב"מעריב": הח"כים לא קופצים.

ג'מאל זחאלקה: אבל עליית מחירים אנחנו רואים כמעט בכל תחום בתקופה האחרונה.

ג'מאל זחאלקה: בדיור יש עליית מחירים, ואם תתממש שביתת החקלאים אז תהיה עלייה גם במחירי הירקות והפירות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לטפל בעניין הזה, למצוא דרכים כדי שלא יעלו את המחירים שהפגיעה – –

ראובן ריבלין: חברים, לא לעמוד פה לפני הנואם.

ג'מאל זחאלקה: – – שלהם תהיה דווקא בשכבות החלשות, שאין להן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הנכבד, אפללו.

ג'מאל זחאלקה: בעניין החקיקה הגזענית בכנסת – אני יושב, אדוני היושב-ראש, שעות ארוכות ומקשיב ושומע, ושואל את עצמי: מדוע?

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: מה הרציונל?

ג'מאל זחאלקה: מנסה, מנסה, ואני מוכרח להגיד, אני מבין מה קורה, אני יכול לאבחן את ההתנהגות של חלק מהח"כים, במיוחד אותם ח"כים שמביאים את החקיקה הגזענית.

ג'מאל זחאלקה: אבל מדוע?

ג'מאל זחאלקה: מה הם רוצים להרוויח בנושא הזה?

ג'מאל זחאלקה: הרי אם עושים חשבון, החקיקה הזאת לא מביאה שום תועלת לאף אחד, היא רק מתגרה בניסיון להשפיל את הציבור הערבי, לפגוע בו.

ג'מאל זחאלקה: אז האם זה סדיזם?

ג'מאל זחאלקה: אתה נהנה שהערבים נפגעים?

ג'מאל זחאלקה: האם זה ניסיון לקבל פופולריות זולה ברחוב על-ידי הסתה נגד הציבור הערבי?

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן שאותם ח"כים ייצגו את הציבור שבחר בהם והם פוגעים באינטרסים שלו.

ג'מאל זחאלקה: על-ידי דמגוגיה הם מנסים לקנות אותו.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לציבור לא להאמין לח"כים, הם סתם אופורטוניסטים, הם רוצים לפגוע בערבים כדי שיקבלו את הקול שלך.

ג'מאל זחאלקה: הגזענות שלהם היא גזענות אופורטוניסטית כדי לזכות בפופולריות זולה ותו לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי – אחרונת הדוברים.

ראובן ריבלין: אחריה – כבוד השר, המשנה לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ציפי חוטובלי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מאשימים אותנו בחקיקה גזענית, כנראה שזה חלק מתרבות השקר שההנהגה הפלסטינית כל כך מצטיינת בה.

ציפי חוטובלי: רק השבוע שמענו על החלטה חמורה מאוד של אונסק"ו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה הנכבד.

ראובן ריבלין: כבוד השרה.

ציפי חוטובלי: אותו ארגון שבחסות האו"ם שאמור לקדם ענייני תרבות וחינוך החליט להכריז על קבר רחל ועל מערת המכפלה כמסגדים מוסלמיים, כמו לא היתה היסטוריה יהודית מעולם.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, ההחלטה הזאת של האו"ם, שהיא כמובן פוליטיזציה של ההיסטוריה, סילוף ההיסטוריה, חלק מהליך הדה-לגיטימציה של מדינת ישראל וניתוק הקשר בין העם היהודי לארצו, התהליך הזה מתחיל קודם כול בפלסטינים שכנינו.

ציפי חוטובלי: בשנת 2000, על מה התפוצץ המשא-ומתן?

ציפי חוטובלי: המשא-ומתן בשנת 2000 התפוצץ על הכחשה גורפת של ערפאת על קיומו של בית-מקדש על הר-הבית.

ציפי חוטובלי: לפלסטינים נוח לשכתב מחדש את ההיסטוריה, לשכוח את הקשר של העם היהודי לירושלים, לנסות לנתק את הקשר בין העם היהודי למערת המכפלה.

ציפי חוטובלי: לנסות להכחיש את העובדה שעל אם הדרך בבית לחם קבורה אמנו רחל.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, יפה עשתה ממשלת ישראל – – –

ראובן ריבלין: זה אונסק"ו עשתה.

ציפי חוטובלי: אונסק"ו עשה את זה, אבל מי משמן את התעמולה הזאת?

ראובן ריבלין: זה ברור.

ראובן ריבלין: אבל אתם רואים לאן זה מוביל.

ציפי חוטובלי: אנחנו מתחילים עם הכחשת ההיסטוריה של העם היהודי וזה נמשך בהכרה הבין-לאומית.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר שיפה עשתה ממשלת ישראל כשהכניסה את קבר רחל ואת מערת המכפלה לאתרי המורשת.

ציפי חוטובלי: כי אם לא נתחיל משם מאיפה נתחיל?

ציפי חוטובלי: נתחיל מהציונות?

ציפי חוטובלי: נתחיל מהרצל?

ציפי חוטובלי: ההיסטוריה היהודית, אדוני היושב-ראש – יודע כל מי שביקר השבת בחברון, כל אותם 20,000 אנשים שהגיעו בהמוניהם כדי לציין את הקשר ההיסטורי של עם ישראל לערש הולדתו, לקשר שלו לאבות האומה ואמות האומה.

ציפי חוטובלי: הקשר ההיסטורי בין עם ישראל לארצו לא יכול להינתק על-ידי תעמולת שקר.

ציפי חוטובלי: תעמולת השקר הזו במובנים רבים שומטת את הקרקע מתחת הזכויות הפלסטיניות כולן.

ציפי חוטובלי: כשהם באים אלינו בשקרים, כל מה שנותר לנו לומר להם הוא – פתחו את ספר התנ"ך.

ציפי חוטובלי: פתחו את ספר התנ"ך בפרשת חיי שרה.

ציפי חוטובלי: פתחו את ספר התנ"ך בכל פרשיות ספר בראשית וראו איפה הקשר העמוק בין עם ישראל לארצו.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שההחלטה הזו של האו"ם היא החלטה חמורה.

ציפי חוטובלי: אונסק”ו משקפת בכך חלק מהליך מתמשך והולך של דה-לגיטימציה של ההיסטוריה היהודית.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהתפקיד שלנו כאן, בבית-המחוקקים, הוא לחזור ולהזכיר את ההיסטוריה.

ציפי חוטובלי: לחזור ולהזכיר את הקשר העמוק של העם היהודי לכל אחד מאותם מקומות שהוכרזו על-ידי ממשלת ישראל כאתרי מורשת.

ציפי חוטובלי: לא להיכנע לתרבות השקר, לא לתת לאותם אנשים שנוח להם להמציא מחדש את ההיסטוריה, לא לתת להם להמציא היסטוריה שלא היתה מעולם.

ציפי חוטובלי: מעולם לא היה מסגד בקבר רחל, מעולם לא היה מסגד במערת המכפלה.

ציפי חוטובלי: כן היה בית-מקדש על הר-הבית, כן היתה הכרה – בכל התרבויות, כולל בתרבות הערבית – הכרה מלאה בכך שקבר רחל הוא קבר רחל וכך הוא נקרא גם במסורת הערבית, ושמערת המכפלה היא מקום קבורתם של אברהם, יצחק ויעקב.

ציפי חוטובלי: רחל נקברה בקבר רחל, ובמערת המכפלה קבורות גם שרה, רבקה ולאה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך ולבקש מכל החברים כאן, בבית הזה, שזכותנו כעם יהודי במדינה יהודית – כדי שזה יוכר אנחנו חייבים לקחת כולנו חלק במאבק נגד תעמולת השקר הערבית שעוברת גם לזירה הבין-לאומית.

ציפי חוטובלי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת חוטובלי.

ראובן ריבלין: כבוד המשנה לראש הממשלה, השר סילבן שלום, ישיב למתווכחים, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

רוני בר-און: – – – כל מלה נרשמת.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש.

סילבן שלום: חבר הכנסת רוני בר-און רושם כל מלה, אבל אני רוצה לדבר אל אחמד טיבי וחברי הכנסת הערבים.

סילבן שלום: יש לי ציטוט מ"דברי הכנסת", ב-1 בספטמבר 1949.

סילבן שלום: שמעו והסכיתו ללא יאומן.

סילבן שלום: בישיבת הכנסת מיום 1 בספטמבר 1949, בדיון על הצעת חוק הביטחון, הציע חבר הכנסת מיקוניס לא רק לגייס ערבים לצה"ל אלא גם נשים ערביות.

סילבן שלום: וכך אמר חבר הכנסת מיקוניס: "אני תקווה שגיוס נשים יהודיות וערביות לצבא ההגנה יהווה את אחד הגורמים להצעדת האשה הערבייה לקראת שחרורה מכבלי עבדותה במשפחה ובעם, ולהעלות את רמתה החברתית והתרבותית".

סילבן שלום: ואני ממשיך.

סילבן שלום: לא רק חבר הכנסת מיקוניס.

סילבן שלום: אני ממשיך הלאה.

סילבן שלום: בישיבת הכנסת מיום 16 בינואר 1950 אמר חבר הכנסת מאיר וילנר: "אני רוצה לשאול את שר הביטחון מה הסיבה לכך שעד עכשיו לא גויסו בהתאם לחוק שירות הביטחון הגילים המתאימים בקרב האוכלוסייה הערבית".

סילבן שלום: אבל למה רק יהודים?

סילבן שלום: תגידו – מיקוניס יהודי וגם וילנר יהודי.

סילבן שלום: אני ממשיך הלאה.

סילבן שלום: הנציג הערבי של המפלגה הקומוניסטית, הידוע, חבר הכנסת תופיק טובי, אמר באותו דיון, ואני אומר בציטוט: "מדוע מוציאה הממשלה מכלל השירות הצבאי את האזרחים הערבים בגיל הגיוס, אף כי רבים מהם גילו נכונות למלא את חובותיהם כאזרחים התובעים ליהנות מכל הזכויות?

סילבן שלום: " חבר הכנסת דב חנין, תשמע את ההמשך.

סילבן שלום: אתה הרי ממשיכו.

דב חנין: – – –

סילבן שלום: "אין ספק" – אומר חבר הכנסת תופיק טובי – "אין ספק שזו אחת התופעות הבולטות של האפליה הגזענית במדיניותה של הממשלה בכך שהיא לא מגייסת ערבים, והיא העומדת בניגוד לכל מאמץ לרכוש את ידידותם של ההמונים הערביים.

סילבן שלום: " גבירותי ורבותי – – –

עפו אגבאריה: אבל זה נכון.

עפו אגבאריה: ומה עשיתם עם האוכלוסייה הערבית?

עפו אגבאריה: ממשל צבאי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה, אתה רוצה לקרוא קריאות ביניים?

ראובן ריבלין: תשב.

ראובן ריבלין: לשבת.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה, הוא עונה לך עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, הוא עונה לך.

ראובן ריבלין: הוא עונה לחבר הכנסת אגבאריה.

ראובן ריבלין: אף אחד לא שומע מה אתה אומר.

סילבן שלום: אני שומע את ממשיך דרכם, חבר הכנסת דב חנין, מתנגד לא רק לגיוס לצה"ל, מתנגד גם לגיוס לשירות לאומי ואזרחי.

סילבן שלום: שמעתי אותו כאן אומר את זה.

סילבן שלום: איך יכול להיות שאלה שהקימו את המפלגה דרשו ותבעו מבן-גוריון להתגייס לצבא, לא רק גברים, גם נשים, ועכשיו, אפילו לשירות אזרחי – לא?

סילבן שלום: העולה על הדעת דבר כזה?

סילבן שלום: מה זה שירות אזרחי אם זה לא בתוך הקהילה?

סילבן שלום: אבל אנחנו בזה לא נתייאש.

סילבן שלום: אני רק לאחרונה הקצבתי 120 תקנים לשירות אזרחי ואני מאמין שאנחנו נצליח, איפה שלא הצליחו אחרים, להביא לכך שיתגייסו לא יהודים לשירות אזרחי למען הקהילה – אם זה בטיפת-חלב, אם זה במשטרה, ואם זה בקופת-חולים, ואם זה במכבי אש או במגן-דוד, או בכל מקום אחר כדי לעזור לקהילה.

סילבן שלום: ואלה שבאים ואומרים – המתנגדים, דיברתי אתם – אם עכשיו תכניסו אותם לשירות אזרחי, מחר תתבעו מהם להתגייס לצבא, אני אומר: זו היתה תביעה אולטימטיבית של וילנר, של מיקוניס, של תופיק טובי, שראו צעד גזעני בזה שלא מגייסים.

סילבן שלום: לכן, כשמדברים על נאמנות ועל אזרחות, בואו תעשו צעד אחד בונה אמון.

סילבן שלום: לפחות השירות האזרחי – תרימו את הכפפה הזו.

סילבן שלום: ואם תעשו זאת, תאמינו לי, תמצאו הרבה מאוד יהודים באמת עושים את המאמץ הנדרש כדי ללכת יחד.

סילבן שלום: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אגבאריה.

ראובן ריבלין: רבותי, ודאי תשמחו לשמוע שנשיא הקהילה היהודית בפורטו אלגרֶה, ברזיל, ד"ר ג'אקובו הלפרין ורעייתו אמיליה נמצאים כאן כאורחינו ביציע המכובדים.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: השר הרשקוביץ.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ.

ראובן ריבלין: חברי הממשלה, חברי הכנסת, שלשום הלך לעולמו בגיל 82 ד"ר ישראל כ"ץ שכיהן כשר העבודה והרווחה בממשלה השמונה-עשרה, היא ממשלתו של מנחם בגין, שכיהנה בין השנים 1977 ו-1982.

ראובן ריבלין: נעמוד דקה דומייה לזכרו.

ראובן ריבלין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

ראובן ריבלין: )

ראובן ריבלין: ד"ר כ"ץ היה לימים אחד ממוביליה וממבשריה של המהפכה החברתית בישראל וממעצבי דמותה כמדינת רווחה.

ראובן ריבלין: עוד בטרם התמנה לשר מקצועי – שכן לא כיהן כחבר הכנסת – היה מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי והקדיש את חייו ואת פועלו לקידום נושאים חברתיים במישור הטיפולי, באקדמיה וביוזמות חקיקה.

ראובן ריבלין: ד"ר כ"ץ, כבוד השר כ"ץ, היה משחר נעוריו חלק בלתי נפרד מעליית הנוער.

ראובן ריבלין: הוא עלה עמה לארץ, ושנים ארוכות עבד במסגרות שהפעילה: כעובד סוציאלי, כמפקח לחינוך מיוחד וכמנהל כפר-הנוער קריית-יערים לנוער במצוקה.

ראובן ריבלין: בהמשך הקים בית-ספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית, ובעת כהונתו כמנכ"ל הביטוח הלאומי פעל לקידום שורה של חוקים חברתיים, בהם – מתן ביטוח אבטלה, ביטוח נכות כללית, והצמדת גמלאות הזיקנה לשכר הממוצע במשק.

ראובן ריבלין: במרוצת השנים רכש מיומנות וקנה לו שם בתחומו, וכך עמד בראש ועדות שונות, בהן הוועדה שהמליצה על חוק שוויון לאנשים עם מוגבלויות.

ראובן ריבלין: ד"ר ישראל כ"ץ ז"ל היה איש שמעבר לכל חילוקי דעות.

ראובן ריבלין: הוא ויתר על כהונה בכנסת מטעם רשימת המערך ותחת זאת ייסד ועמד בראש מכון ברוקדייל לחקר הזיקנה.

ראובן ריבלין: כאמור, נבחר לכהונת שר על-ידי מנחם בגין, זיכרונו לברכה, כנציגה של תנועת ד"ש.

ראובן ריבלין: ראוי הוא, ד"ר כ"ץ, השר לשעבר, שישמש מגדלור של השראה לכל מי שהרגישות החברתית בנפשו.

ראובן ריבלין: אנחנו שולחים מכאן, כולנו, תנחומים למשפחתו.

ראובן ריבלין: יהי זכרו של איש יקר זה ברוך.

בממשלה בשל: 1.

בממשלה בשל: נתניהו מקדם תקציב אנטי-חברתי ומכשיר את הקרקע ל"שימון" שותפיו הקואליציוניים על חשבון הסטודנטים, עובדי המגזר הציבורי והזוגות הצעירים;

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסדר-היום.

ראובן ריבלין: הצעת אי-אמון מטעם סיעת קדימה בנושא: נתניהו מקדם תקציב אנטי-חברתי ומכשיר את הקרקע ל"שימון" שותפיו הקואליציוניים על חשבון הסטודנטים, עובדי המגזר הציבורי והזוגות הצעירים.

רוני בר-און: שימון.

ראובן ריבלין: שימון.

רוני בר-און: אמרת "שימור".

ראובן ריבלין: אמרתי "שימון".

יוחנן פלסנר: אפשר גם שיחוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוני בר-און, אני לא אחראי לכותרת.

ראובן ריבלין: אתה בוודאי אחראי.

ראובן ריבלין: רבותי, ההצעה נומקה על-ידי חבר הכנסת מגלי והבה, ואנחנו עוברים להצבעה עליה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 63 נמנעים – אין הצעת סיעת קדימה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, 63 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הצעת האי-אמון לא נתקבלה, וירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת אי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל חד"ש ובל"ד, בנושא: החקיקה הגזענית והשלכותיה על המשטר הדמוקרטי ועל היחסים בין ערבים ליהודים, כפי שנומקה על-ידי חבר הכנסת טלב אלסאנע.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 10 נגד – 64 נמנעים – 15 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: עשרה בעד, 64 נגד, 15 נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה, וירדה מסדר-היום.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1974, חוב' ט"ו, עמ' 2078; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 178 והוראת שעה), התשע"א–2010 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יציג את ההצעה חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: להצעה זו אין הסתייגויות, ולכן נעבור להצביע עליה מייד לאחר הרצאת הדברים על-ידי יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: כדי להסיר כל ספק, נא לצלצל.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 178 והוראת שעה), התשע"א–2010.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת – –

ראובן ריבלין: כבוד יושב-ראש הקואליציה והשר איתן, אתם נמצאים מתחת לבמה, זה קשה לו מאוד.

ראובן ריבלין: בבקשה.

משה גפני: – – הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מעניינת, לא בתוכנה, אלא בדרך ההתנהלות שלה.

משה גפני: זאת הצעת חוק שפוצלה מחוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009–2010, ונדונה בוועדת הכספים.

משה גפני: כשהיה ויכוח בין משרדי הממשלה לא המשכנו להתקדם בחוק הזה, ולמרבה הפתעתנו הצעת החוק הזאת הגיעה בחוק ההסדרים לשנים 2011–2012.

משה גפני: ואז אתה, אדוני היושב-ראש, פנית אלי ושאלת אותי למה צריך את זה בחוק ההסדרים, הרי אפשר לקיים על זה דיון בלי זה.

ראובן ריבלין: תאר לך שהממשלה היתה מחכה לחוק ההסדרים, רק בעוד חודשיים זה היה, והנה עכשיו זה מאושר אחרי שבוע, בלי חוק הסדרים.

ראובן ריבלין: אתה רואה.

משה גפני: כן.

משה גפני: ואז אמרתי לך, שאם משרדי הממשלה היו מגיעים עם הצעה מוסכמת ולא מתווכחים ביניהם, אנחנו יכולים לאשר את זה בהצעת חוק רגילה.

משה גפני: ואכן החוק הוצא מחוק ההסדרים ונדון בדיון בוועדת הכספים, ואני מתכבד להגיש אותו למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: ההצעה קובעת שמעביד או מנכה יגישו דוח לגבי תשלום הכנסת עבודה לעובד, טופס 126, ודוח לגבי הכנסה חבת ניכוי, דוח 856, באופן מקוון בשל כל ארבעה חודשים בשנת המס.

משה גפני: הדוח יוגש עד שלושה חודשים לאחר תום תקופת הדיווח שלגביה הוא מוגש.

משה גפני: במקור ההצעה נכללה בהצעת חוק ההתייעלות לשנים 2009 ו-2010, והיא פוצלה ממנה.

משה גפני: בפברואר 2010 קיימה ועדת הכספים דיון בהצעת החוק, ולנוכח השאלות שהתעוררו ביחס לדיווח המקוון ביקשנו ממשרד האוצר ומרשות המסים לעשות שיעורי בית ולהביא בפני הוועדה נוסח מתוקן.

משה גפני: רשות המסים לא חזרה לוועדה עם תשובות או עם נוסח מתוקן להצעתה, ובמקום זאת ב"מחליטים" של הצעת חוק ההסדרים לשנים 2011 ו-2012 גילינו שבהצעת חוק ההסדרים תיכלל הוראה שיש להגיש דיווח מקוון אחת לחודש.

משה גפני: אחת לחודש, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: חזרתי על העניין הזה.

משה גפני: אז דיברנו, בשביל מה צריך להביא את זה בחוק ההתייעלות או בחוק ההסדרים, כפי שהוא מכונה, אפשר להביא את זה כפי שהתחלנו את הדיון – אפשר להמשיך את הדיון בחוק הרגיל, וכך היה.

משה גפני: וכך – מעניין, אדוני היושב-ראש, משלוש שורות בחוק ההסדרים לשנת 2009, הניחה הוועדה בפניכם שלושה וחצי עמודים של חוק, שכולל הסדר מפורט לגבי הדיווח המקוון.

משה גפני: להסדר הזה הגענו לאחר דיונים ומתוך רצון שלא יוטל נטל כבד מדי על מעבידים ומנכים.

משה גפני: החוק המקורי בחוק ההסדרים היה שלוש שורות.

משה גפני: אנחנו מגישים עכשיו לכנסת לקריאה שנייה ושלישית חוק של שלושה וחצי עמודים, לאחר שהתקיימו דיונים – לא בחוק ההסדרים, אלא דיונים רגילים בוועדה.

משה גפני: מובן שאפשר ללמוד מזה שוועדת הכספים יודעת לעשות עבודה רצינית ומקצועית גם כשהדבר מובא לפניה שלא כחלק מחוק ההסדרים, ושהנושא שמובא לפתחה לא יוצא כפי שנכנס.

משה גפני: ההסדר שגיבשנו בוועדה הוא שבמקום שיוגש דיווח מקוון אחת לחודש או אחת לשלושה חודשים, כפי שהתחיל להתגלגל העניין של פשרות, כפי שביקשו באוצר, הדיווח המקוון יוגש אחת לארבעה חודשים, באופן מקוון – בדרך אלקטרונית.

משה גפני: הוועדה ביקשה להקל גם על המעבידים הקטנים, כלומר עוסקים פטורים או עוסקים שמעסיקים לכל היותר ארבעה עובדים, ולגביהם נקבע ששר האוצר רשאי לקבוע שיוכלו להגיש את הדוח בדרך מקוונת פשוטה יותר.

משה גפני: עוד קבעה הוועדה שתחילת ההסדר היא רק בשנת 2012, ולגבי המעבידים והמנכים הקטנים רק ב-2013.

משה גפני: מכיוון שמשרד האוצר ציין בפני הוועדה שלדיווח המקוון תועלת ויתרונות גם לציבור בכללותו, ושדיווח מקוון יאפשר לאוצר ולרשות המסים לשפר את יעילות התשלומים במס הכנסה שלילי ובקצבאות לתושבים, קבענו ששר האוצר ידווח לוועדה עד 30 בנובמבר 2012 על התועלות של הדיווח המקוון אל מול השלכותיו על מעביד או מנכה.

משה גפני: נוסף על כך קבענו שאם שר האוצר יבקש לקצר את תקופת הדיווח לחודשיים, הוא יצטרך לעשות כן רק באישור ועדת הכספים.

משה גפני: החריגים והמגבלות על שיקול הדעת של רשות המסים ושל שר האוצר, שהכניסה ועדת הכספים להצעה, הפכו אותה להצעה מאוזנת יותר, ואני מקווה שהדיווח המקוון אכן גם יועיל לאזרח הקטן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לסיים בזה שאנחנו גם בחוק קודם שהיה בנושא של דיווח מקוון וגם בחוק הנוכחי – יש אנשים שאינם משתמשים בדיווח המקוון, אין להם בבית אפשרות לעשות את זה.

משה גפני: רשות המסים הודיעה, וזה גם הופיע בחוק הקודם, שבלשכות שלה יהיו עמדות מקוונות כדי לאפשר לאלה שמדווחים דיווחים מקוונים ואין להם אפשרות לעשות את זה בבית – רשות המסים התחייבה והציבה עמדות כאלו, כדי שאלו שאין להם האפשרות ואין להם בבית המכשירים לדיווח מקוון יוכלו לעשות את זה באותן עמדות שרשות המסים הציבה בלשכות שלה.

משה גפני: החוק שמוגש לפניכם הוא בעצם הרבה יותר קל למנכים, לעובדים – הוא הרבה יותר קל ממה שהוצע על-ידי משרד האוצר ורשות המסים.

משה גפני: הוא גם מאזן בין האפשרויות שבזכות הדיווח הזה אנשים יוכלו לקבל למשל את מס ההכנסה השלילי, שיהיה זמין יותר ומהיר יותר, ודברים נוספים.

משה גפני: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואבקשכם לאשרה כנוסח הוועדה.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת הכספים, אשר הוציא מתחת ידיו הצעת חוק הרבה יותר מפורטת, והרבה יותר יעילה, והרבה יותר מועילה, יחד עם חברי ועדת הכספים, בחוק אשר בא בשלוש שורות בחוק ההסדרים הקודם, הופרד ממנו, והאוצר ביקש להכניסו לחוק ההסדרים הבא.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אם היינו מחכים לחוק ההסדרים הבא, אדוני השר המקשר, חוק זה היה מאושר רק בחודש ינואר, והנה אנחנו הולכים לאשר אותו ברגע זה.

ראובן ריבלין: לכנסת יש זמן לחוקק, לכנסת יש נכונות לחוקק.

ראובן ריבלין: רק צריכה הקואליציה והממשלה לבוא לכנסת ולחוקק.

ראובן ריבלין: גם אין על זה ויכוח, משום שהדבר מועיל לכל אזרחי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאפילו אין ויכוח מהותי.

ראובן ריבלין: יכול להיות שיש ויכוח בין אופוזיציה לקואליציה – –

קריאות: לא לא לא.

ראובן ריבלין: – – יכול להיות, אמרתי.

ראובן ריבלין: זה לגיטימי.

אלי אפללו: לא, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אבל אני בטוח – לא אצל אפללו, אבל זה קורה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצביע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נהרי, גם יומנו כשרים, כל אחד בזמנו, יגיע, כשאנחנו מדברים על "חבל על דאבדין", אנחנו צריכים לתת להם את הכבוד הראוי, שכן הבאים אחרינו ייתנו את הכבוד הראוי לשרי ישראל היום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע בקריאה שנייה, שכן אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: נצביע על תיקון לפקודת מס הכנסה (מס' 178 והוראת שעה), התשע"א–2010.

ראובן ריבלין: מי בעד בקריאה שנייה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: בבקשה להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–3 – 49 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 49 בעד, אין מתנגדים, יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: אין מתנגדים – ורצו להכניס את זה לחוק ההסדרים ולדחות את זה לחודש ינואר – לכן אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 178 והוראת שעה), התשע"א–2010, עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אומנם הופתעת שזה עבר כל כך מהר.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה לקרוא קריאה שלישית?

משה גפני: כן.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לקרוא קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: השר בגין, אתה רואה, אפשר לעשות הכול בלי חוק הסדרים.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 48 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 178 והוראת שעה), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 178 והוראת שעה), התשע"א–2010, עבר בקריאה שלישית, והחוק נכנס – נכנס – לספר החוקים של מדינת ישראל, היום, יום שני כ"ד חשוון תשע"א, 1 בנובמבר 2010, הרבה לפני שהממשלה חלמה להעביר אותו.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1974, חוב' י"ז, עמ' 2511; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: בבקשה, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק בקריאה שנייה ושלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 122).

ראובן ריבלין: אני מבקש להזמין את יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה להרצות את פרטי החוק.

ראובן ריבלין: לחוק זה יש מסתייגים, אחת מהם ירדה; חבר הכנסת נסים זאב ביקש חמש דקות למצות את כל הסתייגויותיו, חבר הכנסת אילטוב ביקש חמש דקות למצות את כל הסתייגויותיו, ולרשות חבר הכנסת אילן גילאון עומדות 50 דקות – הוא יחליט כמה זמן הוא רוצה לדבר.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: אם יואיל להודיע לי מראש אני אוכל גם לומר לחברים.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שעושה עבודה – – –

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם הצעת חוק זו פוצלה מחוק ההסדרים, והיתה אמורה להגיע לחוק ההסדרים הקרוב.

חיים כץ: אני שמח.

חיים כץ: אני לא כל כך שמח ממה שקורה פה, אולי היה עוד אפשר לתקן קצת, אבל אני שמח בכל זאת שהוועדה דנה ומביאה את הצעת החוק הזאת לכלל סיכום.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 122) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חיים כץ: הצעת החוק נכללה בחוק ההסדרים, כפי שאמרתי, לשנים 2009–2010.

חיים כץ: בהצעת החוק נקבעה חובה על כל אדם המקבל גמלה מהמוסד לביטוח לאומי להודיע למוסד בתוך 30 יום ובכתב על כל שינוי במצבו המשפחתי, בהכנסותיו, וכל שינוי, אם השינוי עשוי להשפיע על זכאותו לגמלה.

חיים כץ: הוצע לקבוע עבירה פלילית לגבי זכאי לגמלה שלא הודיע למוסד על השינוי כאמור, וכן לקבוע עבירה פלילית לגבי זכאי לגמלה שמסר למוסד מידע מטעה.

חיים כץ: עוד הוצע להסמיך את שר המשפטים להפוך את העבירות האמורות לעבירות מינהליות, עבירות שבגינן פקיד המוסד רשאי לתת לאזרח קנס בשיעורים מקסימליים של 40,000 ש"ח, וכשמדובר בעבירות חוזרות – בקנס של 80,000 ש"ח.

חיים כץ: הוצע לקבוע הוראות דומות לגבי זכאים לגמלה לפי חוק הבטחת הכנסה, חוק המזונות וחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה.

חיים כץ: הוועדה סברה כי הנוסח המוצע במסגרת הצעת חוק ההסדרים הוא רחב וגורף מדי, ועלול להפוך מאות אלפי אזרחים תמימים לעבריינים; הטלת חובות דיווח רחבות על מרבית תושבי מדינת ישראל וקביעת עבירות פליליות או מינהליות לגבי אזרחים שלא ימלאו אחר חובות אלה בתוך 30 יום ובכתב אינן סבירות, שכן תושב מן השורה אינו מודע לכל המשתנים המשפיעים על זכאותו לגמלה, וממילא אינו יכול לדווח על כל שינוי בהם.

חיים כץ: חובת הדיווח בנוסח שנכלל בחוק ההסדרים חלה על כל שינוי של כ-500 ש"ח ומעלה ביתרת חשבון הבנק, שינוי בכתובת מגורים, שינוי בזהות האנשים המתגוררים עם הזכאי, יציאה וכניסה לארץ, מספר הילדים המתגוררים בבית עם הזכאי לגמלה, בעלות על רכב, שינוי רכב, שינוי בהכנסות של בן משפחה המתגורר עם הזכאי ועוד פרטי מידע רבים.

חיים כץ: הוראות אלה חלו גם על קשישים, על אנשים עם מוגבלות ועוד.

חיים כץ: הוועדה סברה כי יש לקיים דיון מעמיק וממצה בהצעת החוק כדי לתקן את נוסח הצעת החוק ולהביא לתוצאה ראויה וסבירה, ולכן הוועדה עמדה על כך שהנושא יפוצל מחוק ההסדרים לשנים 2009 ו-2010.

חיים כץ: הוועדה ישבה על המדוכה והכניסה בהצעת החוק מספר רב של שינויים.

חיים כץ: אפרט את העיקריים שבהם: החוק המוצע בנוסח שלפני

חיים כץ: כם קובע כי המוסד ישלח לזכאי לגמלה הודעה בדואר רשום, שבה יפורטו פרטי המידע שלגביהם הוא נדרש לדווח ושאי-דיווח לגביהם יהווה עבירה, על מנת שהאזרח יהיה מודע לחובת הדיווח ולפרטים שלגביהם הוא נדרש לדווח; רשימת פריטי המידע שלגביהם תחול חובת הדיווח צומצמה; ההודעה תכלול אזהרה שלפיה אי-מילוי חובת הדיווח יגרור את העונשים הקבועים בחוק; ההודעה והאזהרה יהיו בארבע שפות: עברית, ערבית, רוסית ואמהרית, כדי שגם האוכלוסיות שאינן דוברות עברית יהיו מודעות להן; המוסד רשאי לנקוט הליכים נגד זכאי שלא עמד בחובות הדיווח רק אם שלח לו הודעה ואזהרה במהלך ארבע שנים ממועד משלוח ההודעה; לא יינקטו הליכים נגד אנשים בעלי מוגבלת שכלית או נפשית ונגד קשישים סיעודיים הזקוקים להשגחה מתמדת; הזכאי לגמלה יצטרך לדווח בתוך 60 יום ממועד השינוי, ולא בתוך 30 יום כפי שהוצע בהצעת החוק; הסכום שלגביו תחול חובת הדיווח על שינוי ביתרת חשבון הבנק או בקרנות נאמנות, פנסיה וכדומה, הועלה מ-500 ש"ח לכ-700 ש"ח ליחיד, וכ-1,000 ש"ח למי שיש עמו ילד או בן-זוג.

חיים כץ: המוסד לביטוח לאומי התחייב בוועדה ליתן זכות שימוע לזכאי לגמלה, בטרם יוטל עליו קנס מינהלי.

חיים כץ: כמו כן, המוסד התחייב שלא לנקוט הליכים פליליים בעבירות אלו, אלא בהליך מינהלי בלבד.

חיים כץ: בוז'י, אני עוד מעט אברך אותך.

חיים כץ: אני רואה שאתה מסתובב לפה, מסתובב לשם, מסתובב לפה.

יצחק הרצוג: – – – הוא רוצה לברך אותי.

חיים כץ: תכליתן של הוראות החוק המונחות לפניכם כיום היא למנוע מתן גמלאות לאלה שאינם זכאים להן.

חיים כץ: לשם כך כאמור יוכל המוסד להטיל קנס מינהלי על מי שחל לגביו שינוי המשפיע על זכאותו לגמלה ולא דיווח על כך.

חיים כץ: כמו כן, המוסד יוכל לקנוס בקנס מינהלי מי שמסר לו הצהרה כוזבת בעת הגשת הבקשה לגמלה.

חיים כץ: אני סבור כי המטרה של מניעת הונאות במוסד לביטוח לאומי הינה מטרה צודקת וחשובה, ואני מקווה כי בעקבות השינויים שעליהם הוחלט בוועדה לא ייפגעו אזרחים ישרים מהוראות אלה.

חיים כץ: אני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בנוסח שאישרה הוועדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חיים כץ: כמו כן ברצוני להודות לשר הרווחה.

חיים כץ: איפה הוא?

ראובן ריבלין: פה.

חיים כץ: כמו כן, ברצוני להודות לשר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת בוז'י הרצוג, על פועלו ותרומתו הרבה לקידום הצעת החוק; לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה בראשות עורכת-הדין ג'ודי וסרמן, לעורכת-הדין שמרית גיטלין-שקד, למתמחה יעקובית, שעמלו ושקדו רבות על קידום הצעת החוק; למנכ"לית המוסד לביטוח הלאומי – אם היא לא שומעת, תעביר לה את זה – הגברת אסתר דומיניסיני; לצוות הוועדה – מנהלת הוועדה, הגברת וילמה מאור, המזכירות אתי, מעיין וענת על עבודתן המסורה, וכמובן לעוזרי הפרלמנטריים, איילת-השחר גור ואילן מרסיאנו.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה, ואני רוצה, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, לברך אותך.

ראובן ריבלין: אדוני השר, היית ער למצב שבו אדוני יושב-ראש הקואליציה הביא לפני הכנסת הצעת חוק שבאה בחוק ההסדרים ושהיה צריך תיקונים רבים למען אזרחי ישראל, ויושב-ראש הוועדה פשוט פעל בהתאם להנחיות שקיבל מהמקצוענים בכנסת, לא מאנשים אשר דורשים רעתו של הביטוח הלאומי או של משרד האוצר.

ראובן ריבלין: ואכן, כאשר בא השר הרצוג וישב בישיבת הוועדה על מנת לראות כיצד אנחנו יכולים להעביר את הצעת החוק על-פי דרישות המחלקה המשפטית של הכנסת ועל-פי המקצוענים של הממ"מ ועל-פי ידיעותיו המובהקות של יושב-ראש הוועדה בנושאים כל כך חשובים, יחד עם חבר הכנסת גילאון, שעדיין יש לו הסתייגויות, יחד עם חבר הכנסת נסים זאב, יחד עם חבר הכנסת אילטוב, יחד עם חברת הכנסת אורלי לוי אזולאי, הצלחנו להגיע ולהביא לאישור החוק היום, אם הכנסת אכן תחליט להעבירו, הרבה זמן לפני שחוק ההסדרים הבא היה נכנס לתוקפו ושחברי הכנסת היו מצביעים עליו בלי שהיה להם מושג על מה שהם מצביעים.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך, אדוני היושב-ראש – –

חיים כץ: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: – – אני מברך אותך, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אני מברך אותך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, שאנחנו מוציאים מתחת ידינו חוקים הרבה יותר טובים גם לביטוח הלאומי, גם לאוצר ובעיקר לאזרחי מדינת ישראל, שהרי לשים כל אזרח רשע, מבלי שהוא אפילו התכוון להיות רשע, הדבר אינו מתקבל על הדעת.

ראובן ריבלין: ברכה לכנסת, כל הכבוד, אני מודיע לכם.

ראובן ריבלין: וברכה לממשלה אשר באמת פעלה בעצה אחת עם הכנסת על מנת לשפר חוקים, שפעמים הכנסת חושבת שאולי משרד מקצועי כזה או אחר אשר עוזר על יד המשרד המקצועי הספציפי חשב בצורה הרבה יותר מרחיקת לכת מהדרוש ומהצריך.

ראובן ריבלין: רבותי, לחוק זה, שהיו לו הרבה יותר הסתייגויות, נותרו שלושה מסתייגים.

ראובן ריבלין: המסתייג הראשון הוא חבר הכנסת אילן גילאון, שלרשותו דקות רבות בגלל מספר ההסתייגויות, אבל הוא מוותר, הוא מסכים להרצות בערך עשר דקות את טענותיו הבסיסיות, ואחריו – חבר הכנסת אילטוב וחבר הכנסת נסים זאב, הוא גם יסיים, כל אחד בחמש דקות על-פי בקשתו, לא נמנע מהם שש דקות, אבל אני רוצה גם לומר שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אני מבקש לתקן את הפרוטוקול קודם, כי אמרתי אורלי לוי בצורה אחרת, אורלי לוי אבקסיס – ביקשה שלא לנמק את הסתייגויותיה ולהסירן.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת אילן גילאון, מהחברים המאוד בולטים בוועדת העבודה והרווחה, בבקשה.

אילן גילאון: כל החברים בוועדת העבודה, אדוני, בולטים מאוד בנוף הישראלי.

ראובן ריבלין: רק השלילה לא סובלת יחסיות, הטוב – אין כמוהו.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, כבוד שר הרווחה, אני תמיד אומר שר העבודה והרווחה בטעות, אבל הטעות שאי-אפשר לומר שר העבודה והרווחה.

אילן גילאון: כך היה צריך לומר.

אילן גילאון: ואני כבר בדואליות מסוימת, כי אני לגמרי בן דמותה של הוועדה, ואני מסתגל לוועדה שהיא משפחתי העיקרית, אז גם אני רוצה לברך את כולם.

אילן גילאון: קודם כול אותך – אותך, אדוני יושב-ראש הכנסת, שהוצאת מתוך חוק ההסדרים בצורה יפהפייה ותקדימית את החוקים הללו, ובאמת אנשים לא צריכים להצביע בחבילה אחת ובמקשה אחת בלי להבין על מה אנחנו מדברים וממה אנחנו מסתייגים.

אילן גילאון: דבר שני, בהחלט על החוק הראוי, אדוני השר, שהוא חוק ראוי.

אילן גילאון: ההסתייגות העיקרית שלי היא בנושאים מסוימים שקשורים לחוק, אבל גם בנושא עיתוי החוק.

אילן גילאון: תמיד אומרים: אין דבר כזה עיתוי החוק.

אילן גילאון: אני אומר: כן עיתוי החוק.

אילן גילאון: יש בעיני ראשון-ראשון, אחרון-אחרון.

אילן גילאון: ואחרון-אחרון אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה שלי.

אילן גילאון: לא חשוב על מה, אני תמיד מברך אותו, כי הוא מאפשר באמת לעבוד עבודה ללא פניות, ואני חושב שזה דבר נפלא ופנטסטי.

אילן גילאון: ואתה יודע מה, אפילו את הביטוח הלאומי אני רוצה לברך על הנהגתו החדשה.

אילן גילאון: אגב, כמעט כל ההנהגה בביטוח הלאומי היא נשים, ולכן זה נותן איזשהו בסיס לתקווה בהמשך.

אילן גילאון: אני אומר לגופו של החוק ממה אני מסתייג, ואני רוצה לומר כמה הערות לגבי הביטוח הלאומי עצמו.

אילן גילאון: ולגבי רוחו של החוק יש הסתייגויות משותפות לחבר הכנסת נסים זאב ולי, שנוגעות לעניין של הזדון, של הכוונה לרמות או לשנות.

אילן גילאון: ובהחלט אנחנו רוצים להבחין בין אנשים שלא ממלאים נכון טופס לבין מי שמרמה בזדון ואומר דברים אחרים שאינם נכונים.

אילן גילאון: והדבר השני, כמובן הנושא של המאסר.

אילן גילאון: טוען הביטוח הלאומי שזה לצורך המלל בלבד, וגם הוועדה התנגדה, ואני גם מניח שההסתייגות הזאת תתקבל גם על-ידי המליאה והכנסת.

אילן גילאון: מדוע להשתמש בכלי מינהלי כמו מאסר בלשון החוק כאשר המפעיל מראש טוען שהוא לא מתכוון להשתמש בזה?

אילן גילאון: מה הצורך בכך?

אילן גילאון: אבל ראשון-ראשון ואחרון-אחרון, אדוני.

אילן גילאון: בשמונה הדקות שאני גזרתי על עצמי לומר בהן את כל האמת שלי על רגל אחת, אני רוצה לדבר על עקרון הביטוח הלאומי, אבל בעיקר על משבר האמון הגדול מאוד שקיים בחברה הישראלית, במדינת ישראל.

אילן גילאון: אין אשם אחד בעניין הזה, אבל האזרח הישראלי, אדוני היושב-ראש, כאשר הוא קם, מתחיל בוקרו, יודע שיש לו מסכת של התמודדויות שבסופו של דבר הוא לא מאמין באמת שהוא יוכל לגבור עליהן, ורוב התלונות הן לגבי הביטוח הלאומי, משום שבביטוח הלאומי, לגביו מעורבת כמעט מחצית האוכלוסייה הישראלית, אם לא יותר אני חושב אפילו, שמגיעה במגעים.

אילן גילאון: לכן רוב התלונות הן על הביטוח הלאומי.

אילן גילאון: אבל הבעיה המרכזית היא לא בביטוח הלאומי, אדוני, אלא במדיניות האוצר או במדיניות ממשלת ישראל כלפי החברה שלנו כחברת ביטוח.

אילן גילאון: אם אני אתרגם מילולית מה זה ביטוח לאומי, זה הביטוח של הלאום.

אילן גילאון: מי זה הלאום?

אילן גילאון: זה אנחנו, כל אחד מאתנו, כל הפרטים מבוטחים על-ידי הביטוח הלאומי.

אילן גילאון: זה רעיון נשגב, אגב.

אילן גילאון: יהלום שבכתר שהפך לאבן רחיים כבדה בגלל משבר האמון.

אילן גילאון: והנה מתחיל הביטוח הלאומי ברפורמה שכל כולה זה לקבוע צעדים לגבי אותם אנשים שמרמים את הביטוח הלאומי.

אילן גילאון: הלוא גוף מסודר, אדוני, ורציני מתחיל את הדיון מעצמו.

אילן גילאון: ואני זוכר שבדיון הקודם לפני שנה ומשהו כאשר היה ניסיון להביא את החוק הזה לוועדת העבודה והרווחה, וועדת העבודה והרווחה דחתה את אותו ניסיון להביא את החוק.

אילן גילאון: אני זוכר שנאמר למנכ"לית הביטוח הלאומי, אז מאוד חדשה בתפקיד, ממש כמה חודשים, שכל זמן, אדוני, שהביטוח הלאומי מרמה יותר אנשים מאשר אנשים מרמים אותו, מרמה יותר אנשים במספר מאשר אנשים מרמים אותו, אין לו בכלל שום זכות לדרוש תיקון שכזה, אלא במכלול של חוקים, של רפורמה כוללת.

אילן גילאון: אני אומר "מרמים", משום שהרבה יותר אנשים מפסידים את זכויותיהם בביטוח הלאומי כתוצאה מאי-יחצון, מאי-reaching out, ממחסומים ביורוקרטיים, ותיכף אפרט כמה מהם, שאנחנו חושבים שהם קידמה, ולהיפך, הם לא קידמה, הם דברים שמנתקים את האנשים מהביטוח הלאומי, שזה המוסד המרכזי שלהם.

אילן גילאון: אבל הבעיה המרכזית של הביטוח הלאומי, אשר הוקם להיות ביטוח הלאום, היא בעיה זהותית, אדוני.

אילן גילאון: הביטוח הלאומי אחרי 60 שנותיו – והיום נזכרת והעלית את זכרו של השר כ"ץ, שהיה אבן בסיס בתוך תפיסת מדינת הרווחה במדינת ישראל.

אילן גילאון: הביטוח הלאומי, שהיה צריך להיות ביטוח הלאום, אדוני, הפך להיות מוסד שלא יודע את זהותו המינית.

אילן גילאון: הוא לא יודע הביטוח הוא או מערכת הגבייה של משרד האוצר.

אילן גילאון: בדיונים האלה מול הביטוח הלאומי, הנושא ונותן העיקרי זה הרפרנט של משרד האוצר.

אילן גילאון: הוא עושה בדיוק את החישובים לגבי הנושאים שנדונים בוועדה, גם לגבי החוק האחרון, ולא הביטוח הלאומי עצמו.

אילן גילאון: כלומר, הבעיה המרכזית של הביטוח הלאומי, וזה הוא לא יכול לקחת לבד – אין לו עצמאות כמוסד, כפי שמקובל במדינות אחרות, עצמאות בחבל טבור מנותק מקופת האוצר.

אילן גילאון: לכן הוא לא יודע מה הוא – ביטוח או מערכת גבייה של האוצר.

אילן גילאון: לא בכדי הביטוח הלאומי מחזיר מיליארדים מדי שנה בסוף כל שנה לקופת האוצר.

אילן גילאון: לכן העיקרון שהפך בביטוח הלאומי כעיקרון הוא, כל מי שלא הוכיח את חפותו, אדוני, הוא בגדר נאשם – הפוך מהדין הפלילי לגמרי.

אילן גילאון: בדין הפלילי כל מי שלא הוכחה אשמתו הוא בגדר חף מפשע.

אילן גילאון: לכן כאשר אנחנו מתחילם את הדיון, אנחנו לא יכולים להתחיל את הדיון מאותם 10%, נאמר 15% של אנשים שעוסקים בהונאה כלפי הביטוח הלאומי, אלא צריך למצוא מהו השורש לכך שאנשים רוצים לרמות את מדינתם, את מוסדותיהם.

אילן גילאון: מאיפה מתחיל הדבר הזה.

אילן גילאון: הדבר הזה מתחיל במשבר אמון, שבו – אדוני, מאוד קשה לי.

אילן גילאון: אנחנו בעידן של נגישות, ואני אדם עם הפרעות קשב, ואני רוצה להתמודד, ואני פשוט לא יכול.

ראובן ריבלין: כבוד השר אדלשטיין, מאוד מפריע.

ראובן ריבלין: זה זכותו.

ראובן ריבלין: מי שלא רוצה – יכול לדבר – – –

אילן גילאון: – – – צמצם את זכותו מ-50 דקות לעשר דקות – – –

ראובן ריבלין: אילן, יש אנשים שאני לא מעיר להם, כי הם היו מאוד קפדניים כשהם ישבו פה – זבובים היה אפשר לשמוע באולם.

ראובן ריבלין: אבל הם כנראה מזלזלים בזכותם של חברי כנסת אחרים.

אילן גילאון: הזלזול לא חשוב, רק שלא יפריעו לי.

אילן גילאון: כבוד השר, אני הייתי ילד "ריטלין" פעם.

אילן גילאון: זה בעיה.

אילן גילאון: אני צריך את השקט והשלווה.

אילן גילאון: העניין הוא עניין של תפיסה.

אילן גילאון: כאשר הביטוח הלאומי לא מגיע ברצף של חוקים – למשל, אחד מהם הוא שינוי טבלאות קביעת האחוזים בביטוח הלאומי, סגנון של להוציא החוצה, מה אדם זכאי – אתה הביטוח הלאומי, אתה צריך לרדוף את המבוטח שלך ולהגיד לו למה הוא זכאי.

אילן גילאון: איש מגיע לאותה ועדה, שבתוכה יש רופאים, שהם עצמם מתוגמלים על-ידי המוסד, שצריך לקבוע לשבט ולחסד את מעמדו של האדם הזה, והוא אינו יודע את זכויותיו.

אילן גילאון: אולי כדאי לומר אותן מעל במה זו, אולי כדאי – אני יודע מה – לפתח איזשהו אתר באינטרנט.

אילן גילאון: אנשים לא יודעים בדרך כלל שכדי לקבוע אחוזי נכות אתה צריך ללכת למעבדת שינה, שהפרעות שינה הן כל כך מסיביות וחשובות בקביעת אחוזי הביטוח.

אילן גילאון: הם לא יודעים שהתוספת בביטוח היא כחלק שהוא חלק נפרד ממה שנשאר אחרי נכות עיקרית, ואולי הייתי צריך לנצל את כל 50 הדקות שלי להסביר את השיטה הזו, אולי הייתי מביא מזור למישהו, אבל התחייבתי, ולכן לא אחרוג הרבה מהזמן שדיברתי.

אילן גילאון: יש מצב, אדוני, שבו הביטוח הלאומי נמצא במצב של אי-אמון כלפי הציבור שלו.

אילן גילאון: הוא חושב, או המוסד חושב, שאנשים נורא בקלות יכולים לגשת אליו, כי יש לו נתב שיחות, למשל.

אילן גילאון: המוקד הטלפוני, אני קובע כאן, הוא אחד הדברים שמנתקים בין האזרח לבין המוסד, ויכול להיות שזו מטרתו, כי אדם בן 85 או 87 או בן 82 או 73, שצריך לפנות למוסד, ואז אומרים לו בטלפון: אם אתה צריך נכות כללית תעשה 1, ואם אתה צריך ביטוח זיקנה – 2, וכו', זאת הדרך לנתק מישהו מהמוסד שבו הוא צריך להיות מחובר והוא כל כך צריך אותו.

אילן גילאון: לכן אנשים יותר מאשר מרמים את הביטוח הלאומי מתייאשים ולא מממשים את הזכויות שלהם.

אילן גילאון: לו החוק הזה היה בא עם עוד חוקים שמתקנים, שמפשרים, שמורידים מחסומים ביורוקרטיים, שמתקנים את הטבלה האווילית הזאת של אחוזי הנכות, שכל דבר בתוכו כדי להשיג אותו, זה כמו המשל של לה פונטיין: השועל והחסידה – אם יש לך נכות כללית של 60%, למשל, אם חסרה לך רגל, כל שאר אחוזי הנכות הם מתוך הנגזרת של מה שנשאר, ולכן לעולם כמעט אינך יכול להגיע, זה אבסורד מטורף.

אילן גילאון: אני מטפל עכשיו במקרה של חיילת שהיא עיוורת.

אילן גילאון: התגייסה לצה"ל, וברגע שהתגייסה לצה"ל, היא פשוט איבדה את הקצבה שלה – אתה יודע למה?

אילן גילאון: זה נשמע לך לא הגיוני, כי פתאום מסתבר שיש לה כושר עבודה, ודברים נוראים ואיומים אחרים.

אילן גילאון: בחורה עם פיגור, ברגע שהתחתנה, פסקה להיות מפגרת.

אילן גילאון: יש פה אמירה מרחיקת לכת גם מבחינת איזושהי אמירה פמיניסטית.

ראובן ריבלין: אלה הוראות חוק?

אילן גילאון: אלה תקנות בביטוח הלאומי.

אילן גילאון: אדם שקוטעים לו רגל, אני אומר מעל במה מכובדת זאת, הוא יצטרך במשך שלוש שנים להוכיח, כי הרי עד שהוא מקבל את הנכות הצמיתה שלו, שלא צמחה לו רגל חדשה.

אילן גילאון: אנחנו רוצים שנבין באיזה היגיון אנחנו מדברים.

אילן גילאון: ילד חירש עד גיל 14 הוא חירש.

אילן גילאון: מגיל 14 עד 18 – חצי חירש.

אילן גילאון: מגיל 18 הוא שומע.

אילן גילאון: הוא לגמרי חירש, לא שומע כלום, אבל יכול להשתכר.

אילן גילאון: מהו אותו איסור על כפל קצבה – אדם נכה מגיע לגיל 67, אגב, הגיל הכי מאוחר ב-OECD לפנסיה, וברגע שהוא מגיע לגיל הזה, הוא פוסק להיות נכה והופך לאצן אולימפי שהולך לאולימפיאדה.

אילן גילאון: אבל זאת לא האמת.

אילן גילאון: הוא נכה קשיש.

אילן גילאון: והבעיה שלו עולה בטור הנדסי.

אילן גילאון: האם אנחנו מסתכלים אל האנשים או אל המוסד או אל מה?

אילן גילאון: ולכן כל כך לא הסכמתי.

אילן גילאון: אני יודע שגם לבו של יושב-ראש הוועדה שלי, חיים כץ, היה כבד עם החוק הזה, אבל יש אילוצים.

אילן גילאון: לשמחתי, אני יכול להיות הרבה פחות פשרן ממנו, והוא מחויב לדברים אחרים, וכל הכבוד לו שהוא עומד באומץ לב מול הלחצים שמופעלים עליו, או חברת הכנסת אורלי לוי, שאת כל הדברים שאמרתי פה, מבלי שהיא רוצה אמרתי גם בשמה – את רוח הדברים אמרתי גם בשמה.

אילן גילאון: עד אשר מוסדות מדינת ישראל לא יחליטו שהם רוצים לשרת את האזרח ולא האזרח אותם, אנחנו נמצאים בבעיה אמיתית.

אילן גילאון: פעם היתה תחושה של ביטוח.

אילן גילאון: אולי הביטוח לא היה כל כך משוכלל.

אילן גילאון: היום הביטוח הרבה יותר משוכלל.

אילן גילאון: אבל תחושת הביטוח מאוסה, כי אדם קם בבוקר ואומר לעצמו: שאני אלך לעזאזל.

אילן גילאון: האם הביטוח הלאומי מחיל גם על עצמו את אותם תנאים שהוא מחיל בחוק הזה על המבוטחים שלו?

אילן גילאון: לגבי ריביות, לגבי ימי תחולה.

אילן גילאון: האם הוא גם נאה דורש גם נאה מקיים?

אילן גילאון: לגמרי לא.

אילן גילאון: הביטוח הלאומי לא חייב בכלום, הביטוח הלאומי לא מסוגל או לא רוצה לחבר מידע ממס הכנסה אל תוך הביטוח הלאומי כדי לא לתזז אנשים.

אילן גילאון: ואני אומר לך דברים ממבחנים אמפיריים.

אילן גילאון: לא למדת אותם בספרים.

אילן גילאון: למדתי אותם מן החיים.

אילן גילאון: לכן אני אומר:

אילן גילאון: בביטוח הלאומי יש כוונות טובות ויש פוטנציאל לעבוד.

אילן גילאון: הוא צריך בראש ובראשונה להיות מוסד עצמאי במדינת ישראל ולא גרורה ולא זנב ולא מחלקה של משרד האוצר, כי משרד האוצר, אנחנו יודעים מה ההיגיון שלו.

אילן גילאון: זה בדיוק ההיפך ממה שצריך להיות ההיגיון של הביטוח הלאומי, כלומר איך לתת כמה שפחות לכמה שיותר אנשים, ואילו הביטוח הלאומי צריך לרדוף את המבוטחים שלו וליידע אותם מה זכויותיהם, ולא להניח להם עד שהם לא מקבלים את זה.

רחל אדטו: ושיענו לטלפונים של אנשים שפונים אליהם.

אילן גילאון: זה בסיסי מאוד.

אילן גילאון: למשל, שיענו לטלפונים של אנשים שמתקשרים לשם.

אילן גילאון: אני התנגדתי לחוק הזה לא מבחינה עקרונית.

אילן גילאון: אני לא בעד רמאים ואני יודע גם שחברת הכנסת אורלי לוי התבטאה בנושא.

אילן גילאון: אנחנו לא בעד לרמות את רשויות המדינה.

אילן גילאון: אנחנו בעד להניח איזשהו בסיס לדיון רציני, כי במשבר האמון הזה – כבוד השר, הרי קיבלתי ממך אישור לדבר עשר דקות, חרגתי בשתי דקות.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: יש לו 50 דקות.

ראובן ריבלין: הוא ויתר לנו על 40 דקות.

ראובן ריבלין: יש לי הרבה כבוד לשר.

ראובן ריבלין: הוא יכול לקבוע במשרד הרווחה, ואולי בעתיד בעוד מקומות, אבל לא בכנסת, עד שהוא לא נבחר להיות יושב-ראש כנסת.

אילן גילאון: כאשר אנחנו באים לחוק הזה, נאמר, בסדר – אני אצביע בכל מקרה נגד החוק, אבל החוק הזה חייב להיות מלווה ברפורמה שלמה בביטוח הלאומי, שיוצרת זרימה נכונה יותר, עצמאות של המוסד ומידוע של המבוטח.

אילן גילאון: כל היום מידוע בכל השפות, בכל האמצעים, בכל הסימנים.

אילן גילאון: זו הנגישות שהיא השפה החדשה של מדינת ישראל לעוד מאה השנים הבאות.

אילן גילאון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

ראובן ריבלין: אני יודע גם שהקואליציה מסכימה לאחת ההסתייגויות שלך, אדוני, וגם הממשלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה, ואחריו – יסיים חבר הכנסת נסים זאב, ואנחנו נעבור להצביע על ההסתייגויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, אתה תגיד לי על איזה הסתייגויות אתה רוצה להצביע ועל איזה אתה מוותר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש הכנסת, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 22), התשע"א–2010, קריאה שנייה ושלישית.

רוברט אילטוב: מובן שהגשתי עם החברה שלי לסיעה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, כמה הסתייגויות, בסעיפים 2, 3, 4, 5 ו-7, בנושא המאסר, נוסף על קנס, שהביטוח הלאומי – הממשלה מבקשת להטיל על אלה שעוברים את העבירה שעליה פירטו הדוברים הקודמים ויושב-ראש הוועדה.

רוברט אילטוב: אנחנו חושבים שמאסר על העבירה הזאת הוא דבר חמור מאוד, יותר מדי חמור; לא ראוי להשתמש במאסר נגד אנשים שבדרך כלל – הם אומנם נחשבים לרמאים ולעבריינים, אבל הם לא עושים את זה כי טוב להם בחיים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהממשלה הסכימה לכל – – –

רוברט אילטוב: הממשלה אכן הסכימה להסתייגויות שאני מדבר עליהן, ואנחנו אכן מסירים את נושא המאסר מהצעת החוק.

ראובן ריבלין: אחרי שההסתייגויות תתקבלנה.

רוברט אילטוב: כמובן.

רוברט אילטוב: אני רוצה מראש להודות לממשלה, כי אני יודע שבנושא הזה יש הסכמה.

רוברט אילטוב: אין ספק שהמאבק בוועדה, גם של אורלי, גם שלי וגם של אילן, בנושא הזה השפיע לטובה, והמלה "מאסר" תרד מכל הסעיפים שפירטתי לעיל.

רוברט אילטוב: זהו בעצם.

רוברט אילטוב: בזה סיימתי.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב אינו נוכח באולם, אבל נא לצלצל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, אתה ואני הרבה שנים נלחמים בחוק ההסדרים.

ראובן ריבלין: חוק זה, שאנחנו עומדים לאשר אותו עכשיו – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: בסדר, אני אתן לך.

ראובן ריבלין: עלה, עלה.

ראובן ריבלין: – – שחבר הכנסת אילן גילאון היה שותף פעיל בהתנגדות לרבים מסעיפיו, הוא דוגמה לחוק שיצא מתחת יד הוועדה לא כפי שהביאה אותו הממשלה, וגם הממשלה מברכת עליו, משום שהיא מבינה שהיו דברים אשר לא יתקבלו על הדעת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה בא ועמד מול הממשלה, יחד עם חבריו, והממשלה חשבה שאולי יושב-ראש הוועדה מנסה לנצל את מעמדו כדי לעכב חוק, והנה מתברר שכל מקצועני הוועדה, שהם לא אנשים נבחרים, לא פוליטיקאים, אין להם ימין ולא שמאל, ולא פנים של קואליציה ואופוזיציה, באו ואמרו לממשלה: ראו, הדברים האלה באים מאתנו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת צודקים.

ראובן ריבלין: אם היה החוק הזה מוצבע היום במסגרת חוק ההסדרים, לא היה ניתן שיקול דעת לחברי הכנסת לקבל את ההסתייגויות של אילטוב.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זה ארבעה חוקים – – –

ראובן ריבלין: היום אנחנו מאשרים שניים שהיו צריכים להיכנס לחוק ההסדרים.

חיים אורון: ארבעה חוקים כבדים שהיו בוועדת הכספים – בנק ישראל, אכיפה מינהלית, פקודת הקרקעות והיום התקנות – עברו בוועדה פה אחד בחוק ההסדרים ולא היו – – –

ראובן ריבלין: הלוואי שהיו שומעים לך לפני הרבה שנים.

ראובן ריבלין: שמחתי שלמדתי ממך, ובסוף שמעו.

ראובן ריבלין: אם לא שמעו ממך, שמעו ממך דרכי.

ראובן ריבלין: אנחנו מאוד מודים לממשלה שחזרה לתבונתה וליושב-ראש הוועדה שהחזיר אותה לתבונתה.

ראובן ריבלין: וראיתם, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, שכנסת ישראל תצביע ישירות על החוק לגופו ועל כל סעיפיו בבחינת סוף מעשה במחשבה תחילה, לתפארת החקיקה בישראל.

ראובן ריבלין: המסתייג האחרון, חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הציבור במדינת ישראל מרגיש נרדף.

נסים זאב: המוסד לביטוח לאומי הוא דוגמה קלאסית.

נסים זאב: מעבר לכך שהביטוח הלאומי, אין שם עם מי לדבר, יש שם במקרה הטוב איזה מענה קולי, שאם אתה רוצה לשאול או לברר את הזכויות שלך – אתה יכול לחכות מהיום עד מחר לקבל תשובה, אם בכלל תקבל את זה.

נסים זאב: אבל אזהרה באדום: הריני להביא לידיעתך כי אם לא תעדכן את המוסד לביטוח לאומי על כל שינוי שיחול באחד או יותר מהפרטים המפורטים בהודעה זו בתוך 60 יום – אני נאבקתי על 90 יום, רצו 30 יום.

נסים זאב: מה זה, אדוני היושב-ראש, אפילו הזמנה לבית-משפט, זכות תגובה, נותנים לך 45 יום עד 60 יום.

נסים זאב: מה קרה פה בביטוח הלאומי, זה נושא מינהלי בכלל.

נסים זאב: רצו להפוך את זה לפלילי.

נסים זאב: רוצים להפוך את תושבי מדינת ישראל כולם לעבריינים.

נסים זאב: את זה אנחנו אומרים ביום כיפור – אנו באים להתיר את העבריינים.

ראובן ריבלין: להתפלל עם העבריינים.

נסים זאב: להתפלל עם העבריינים, אבל גם להתיר להם.

ראובן ריבלין: אנחנו לא מתירים שום עבריינים.

ראובן ריבלין: אצל האשכנזים לא מוותרים לשום עבריינים.

ראובן ריבלין: אנחנו מתירים לנו להתפלל עם העבריינים.

נסים זאב: כן, אבל אנחנו באים להתיר בעצם את העבירות.

ראובן ריבלין: כולנו עבריינים, לכן אנחנו מבקשים.

נסים זאב: בסדר, אז אנחנו לא עושים כל יום יום הכיפורים.

נסים זאב: לא כל יום הוא יום הכיפורים.

נסים זאב: נכון, אדוני – אתה מסכים אתי בעניין הזה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

נסים זאב: אז לכן, כל העניין של פלילי בכלל לא היה במקום.

נסים זאב: כשהייתי בוועדה הזאת ושמעתי שרוצים להפוך את זה קודם כול לפלילי, פשוט הזדעזעתי מעצם הרעיון.

נסים זאב: זה יכול להיות גם בארנונה, בעצם.

נסים זאב: אם בביטוח הלאומי, למה לא בארנונה?

נסים זאב: כל מי שהשתנה אצלו הסטטוס, ונולד לו אולי, או שעזב מישהו מהמשפחה שלו, והפך להיות משפחה קצת יותר קטנה, הופך לעבריין, כי הוא לא דיווח, הוא קיבל הנחה מסוימת.

נסים זאב: אנחנו לא יכולים יותר מדי להפוך נושא מינהלי, בכוח, לפלילי, כי באמת, אני רוצה לומר לך, אנשים לא רואים נחת מהמוסד לביטוח לאומי – זה בלשון המעטה.

נסים זאב: הם לא באמת מקבלים את הזכויות שלהם – זה לא כלפי הקשישים ולא כלפי החולים.

נסים זאב: אתה צריך הלוך ושוב "עד יבושת המים מעל הארץ", עד שאתה בכלל מקבל ונענה לזכויות שמגיעות לך על-פי חוק.

נסים זאב: לכן כל הנושא הזה, להפוך את זה לפלילי, ירד מסדר-היום, ואני שמח, אבל עדיין – מדוע יש צורך במאסר של שישה חודשים?

נסים זאב: למה צריך להפחיד?

נסים זאב: מה, אנחנו קג"ב?

נסים זאב: אנחנו צריכים פה להפחיד את האזרחים שלנו?

נסים זאב: תקנוס אותו.

נסים זאב: וגם יש הבדל עצום בין אדם שמצהיר באופן שמתכוון לשקר לבין אדם שלא דיווח.

נסים זאב: אני רוצה לדבר בדיוק על הנושא הזה.

נסים זאב: אם במהלך ארבע שנים ממשלוח הודעה זו הוא לא אמר את השינויים שחלו מההודעה שקיבל לפני ארבע שנים, דינו מאסר או קנס, ככל שחל שינוי בפרטים האמורים.

נסים זאב: לכן אני חושב שעדיין יש פה מידה של הגזמה.

נסים זאב: נכון שלא העברנו את זה בחוק ההסדרים, אבל אני חושב שעדיין החוק קשה מדי ונוקשה מדי כלפי האזרחים.

נסים זאב: אני חושב שאם היינו יכולים עדיין לשנות ולקבל חלק מההסתייגויות שלנו, זה היה דבר מבורך.

נסים זאב: הלוואי שיכולתי לשכנע את הקואליציה, את חברי, שאולי יתפשרו אתי בעניין של 60 יום ולא 30 יום, בנושא השני, של הפלילי.

נסים זאב: אני עדיין חושב שהמרחק הוא רב, וצריך לתקן.

נסים זאב: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ותזכור את זה, אני אומר את זה מעל במה זו, תזכור שעוד יתקנו פה סעיפים, כי אי-אפשר להתמודד אתם, כי זאת גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, הנה אנחנו הולכים להעביר חוק שאמור היה להיות בחוק ההסדרים, היום, חודשיים לפני החוק שהיה צריך לבוא בפניכם, והכנסת נתנה דעתה לכל פרט ופרט, וגם מתוך חופש מלא – כל חבר כנסת מביע את עמדתו, בין שהוא קואליציה או אופוזיציה – שכן חוק הביטוח הלאומי שייך לכל אזרחי ישראל וכולנו מצווים לדאוג להם, וכך עשינו.

ראובן ריבלין: אני מברך את הממשלה על כך שהיא הצליחה להעביר את החוק חודשיים לפני התאריך המיועד.

ראובן ריבלין: משום שהוא לא נכנס לחוק ההסדרים, יכולנו להעביר אותו היום, והדיון שהיה בוועדת העבודה והרווחה – לתפארת הכנסת ולתפארת הממשלה.

ראובן ריבלין: שר העבודה והרווחה השתתף בדיון וראה איזה מקומות באמת צריך לשנות באותה הצעה שהובאה בפני חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ובכן, עדיין יש לנו מספר הסתייגויות, שחלקן הקואליציה מתכוונת לקבל.

ראובן ריבלין: לסעיף 1 ולשם החוק אין הסתייגויות, שכן חבר הכנסת נסים זאב, אתה רוצה להצביע על ההסתייגות של הסעיף הראשון?

נסים זאב: לא.

נסים זאב: מסיר.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: מסיר, בסדר גמור.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס הסירה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו מצביעים על שם החוק ועל סעיף 1, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע מי בעד שם החוק וסעיף 1, בנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 38 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

ראובן ריבלין: 38 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע ששם החוק וסעיף 1 אושרו בהתאם לנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לסעיף 2 יש את ההסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב, ואני מקריא בצורה מפורשת: "בכל מקום, המלים 'מאסר שישה חודשים או' – יימחקו.

ראובן ריבלין: " רבותי חברי הכנסת, מי בעד ההסתייגות ומי נגד, בהתאם להצעת יושב-ראש הוועדה והקואליציה בעד?

ראובן ריבלין: בבקשה, נא להצביע מי בעד ההסתייגות.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב לסעיף 2 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות הראשונה לסעיף 2 נתקבלה, והיא הסתייגותם של חבר הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב.

ראובן ריבלין: רבותי, כמובן אחר כך אתה תצטרך – ההסתייגות של חבר הכנסת נסים זאב הוסרה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון, האם אדוני מבקש שאנחנו נצביע על "בסעיף 398(א1) המוצע, המלים 'או שהעלים מידע כאמור' – יימחקו"?

אילן גילאון: כן.

ראובן ריבלין: אתה מבקש להצביע.

ראובן ריבלין: הקואליציה המליצה להתנגד ויושב-ראש הוועדה המליץ להתנגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הצעתו של גילאון – מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אילן גילאון לסעיף 2 לא נתקבלה.

קריאה: בסדר, בסדר.

קריאה: רבותי, לא להפריע בהצבעה.

קריאה: שניים בעד, 37 נגד, אין נמנעים.

קריאה: אני קובע שההסתייגות של חבר הכנסת גילאון ל-398(א1) לא נתקבלה.

קריאה: יש הסתייגות נוספת של חבר הכנסת גילאון, האם אתה רוצה להצביע עליה?

קריאה: אני חושב שמיותר.

קריאה: "– – – המוצע, אחרי 'או שהעלים מידע כאמור' יבוא 'בזדון'.

קריאה: " אין העלמה שהיא לא בזדון, אני אומר לך.

אילן גילאון: – – – אני רוצה להצביע – – –

ראובן ריבלין: אתה רוצה להצביע על זה.

ראובן ריבלין: אין העלמה שהיא לא בזדון, מה זה העלים?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: גילאון, ההסתייגות השנייה ל-398, הקואליציה ממליצה שלא לקבל.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 6 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אילן גילאון לסעיף 2 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שישה בעד, 35 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת אילן גילאון לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, סעיף 2 עבר בתוספת ההסתייגות – – –

זאב אלקין: לא הצבענו – – –

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: סעיף 2 יעבור עכשיו ויוצבע, כאשר הוא לא בנוסח הוועדה אלא בנוסח הוועדה בתיקון ההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: האם להצביע, אדוני היושב-ראש?

חיים כץ: – – – אני לא אמשוך את הצעת החוק חזרה.

ראובן ריבלין: זה מה שרציתי לדעת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד סעיף 2 בתוספת ההסתייגות, יצביע.

ראובן ריבלין: מי נגד – יצביע.

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 38 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 38 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 2 נתקבל כהצעת הוועדה, בתיקון ההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 3.

ראובן ריבלין: בסעיף 3 יש לנו מספר הסתייגויות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון גם הסכים.

ראובן ריבלין: יש לנו הסתייגויות שהוסרו.

ראובן ריבלין: יש הסתייגות אחת של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב, שעליה הסכים גם יושב-ראש הוועדה וגם הקואליציה.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד ההסתייגות הזאת?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב לסעיף 3 נתקבלה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: כן, כן.

ראובן ריבלין: כל נושא המאסר בביטוח לאומי מוסר, פשוט, בהסתייגויות של אילן גילאון ורוברט אילטוב.

ראובן ריבלין: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: רבותי, יש לנו את סעיף 3 בלי הסתייגויות, אלא הסתייגות זו שנתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, אני מבקש להצביע על סעיף 3, בתוספת ההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד סעיף 3, בתוספת ההסתייגות שנתקבלה?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה עם ההסתייגות שנתקבלה – 39 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 39 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 3 נתקבל, בתוספת ההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: לסעיף 4 יש שתי הסתייגויות.

ראובן ריבלין: ההסתייגות הראשונה היא הסתייגות באותו עניין של הסרת המלים "מאסר" ו"או" – הסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב.

ראובן ריבלין: מי בעד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: הקואליציה ממליצה ויושב-ראש הוועדה ממליץ.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב לסעיף 4 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 39 בעד, אין מתנגדים, אין מסתייגים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות נתקבלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון, אני מבין שאתה מוותר על ההסתייגות השנייה.

אילן גילאון: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אם כך, חברותי וחברי הכנסת, אין לנו הסתייגויות לסעיף 4 – – –

זאב אלקין: יש עוד אחת – – –

ראובן ריבלין: יש עוד אחת למעלה.

ראובן ריבלין: בסעיף 20, או שהעלים כאמור מידע.

ראובן ריבלין: הוא ויתר עליה.

אילן גילאון: ויתרתי.

ראובן ריבלין: לא ויתר.

ראובן ריבלין: הוא לא רוצה להצביע.

ראובן ריבלין: רבותי, אני יודע.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון, עוד הסתייגות יש?

ראובן ריבלין: הוא ויתר.

ראובן ריבלין: אילן גילאון ויתר.

אילן גילאון: – – – את כל ההסתייגויות – – –

ראובן ריבלין: הוא אמר לי.

ראובן ריבלין: נכון, אתה בלאו הכי מצביע נגד זה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לא להפריע.

ראובן ריבלין: לסעיף 4, בנוסח הוועדה, כפוף להסתייגות שנתקבלה.

חיים כץ: – – –

ראובן ריבלין: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: – נוסח הוועדה, בכפוף להסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 37 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 37 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: סעיף 4 אושר, על-פי נוסח הוועדה וההסתייגות שנתקבלה.

ראובן ריבלין: לגבי סעיף 5, יש לנו עוד פעם את אותה הסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב בנושא "מאסר שישה חודשים או" – שיימחק.

ראובן ריבלין: נא להצביע מי בעד ההסתייגות.

ראובן ריבלין: הקואליציה ויושב-ראש הוועדה בעד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר מסיימים.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב לסעיף 5 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות נתקבלה.

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת אילן גילאון לא מבקש להצביע על שאר הסתייגויותיו, ולכן אנחנו נצביע על – – –

אילן גילאון: על זאת כן.

אילן גילאון: זאת האחרונה לסעיף 5, אני מבקש כן להצביע – – –

ראובן ריבלין: איזה?

ראובן ריבלין: בעמוד 20, האחרון, או בעמוד 21?

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: בעמוד 19?

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: בעמוד 19, בתחתית העמוד.

אילן גילאון: נסים זאב ואילן גילאון מציעים.

ראובן ריבלין: נסים זאב ירד, אבל בבקשה.

ראובן ריבלין: אנחנו נצביע את הסתייגותו של חבר הכנסת אילן גילאון ונסים זאב שחזר בו, לגבי סעיף 17(א).

ראובן ריבלין: הקואליציה ויושב-ראש הוועדה לא המליצו לקבל את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 4 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אילן גילאון לסעיף 5 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: ארבעה בעד, 30 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

חיים כץ: כן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו מצביעים מקשה אחת: סעיף 5 עם ההסתייגות וסעיף 6, שאין עליו הסתייגות, כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 5–6, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 34 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 5–6, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: 34 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיף 5, כפוף להסתייגות שנתקבלה, וסעיף 6, כנוסח הוועדה, עברו בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, לסעיף 7 נותרה לנו בתוקף רק הסתייגותם של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב בנושא "מאסר שישה חודשים או".

ראובן ריבלין: הקואליציה ויושב-ראש הוועדה ממליצים לקבל הסתייגות זאת.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אילן גילאון ורוברט אילטוב לסעיף 7 נתקבלה.

ראובן ריבלין: 36 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות התקבלה.

ראובן ריבלין: שאר ההסתייגויות, אילן גילאון ביקש שלא להצביע עליהן, ולכן הן מתייתרות.

ראובן ריבלין: סעיף 8 – אין עליו הסתייגויות.

ראובן ריבלין: על כן, חברי הכנסת, אנחנו נצביע על סעיף 7, כולל ההסתייגות שנתקבלה, ועל סעיף 8 כנוסח הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 32 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 8-7, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: בוז'י, החוק עומד להתקבל בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: 32 בעד, נגד – 1, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: תמה הקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: סעיף 7, כולל ההסתייגות, וסעיף 8, עברו, ולכן אנחנו הצבענו בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים, אם יסכים היושב-ראש, להצביע.

ראובן ריבלין: כן, אדוני?

ראובן ריבלין: אתה לא מושך.

חיים כץ: כן.

ראובן ריבלין: עכשיו אני צריך לשאול גם את נציג הממשלה אם הוא מסכים, כי התקבלו הסתייגויות.

ראובן ריבלין: אדוני שר הרווחה, האם אדוני מבקש למשוך את החוק מכיוון שהתקבלו כמה הסתייגויות?

יצחק הרצוג: לא.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אתה מבקש להצביע עליו בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 122), התשע"א–2010 – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 32 נגד – 1 נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 122), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: ובא לציון גואל.

ראובן ריבלין: 32 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 122), התשע"א–2010, עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: רבותי, יגענו ומצאנו והאמנו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה יעלה ויבוא ויגיע וייראה ויישמע וישמיע.

ראובן ריבלין: חיים, בבקשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חיים, רק רגע.

ראובן ריבלין: סלח לי.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכנסת, הודעה ללא הצבעה, בבקשה.

ראובן ריבלין: אחריו נמשיך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מג'אדלה, יש לי עוד מחויבות קטנה, ואני כבר מבקש מאדוני עוד מעט להחליף אותי.

): אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי וחברות הכנסת, הודעה קצרה שאינה מחייבת הצבעה.

): אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

): מטעם סיעת הבית היהודי – המפד"ל החדשה: במקום חבר הכנסת אורי אורבך יכהן חבר הכנסת זבולון אורלב.

): תודה.

): [מס' כ/336; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 11814; נספחות.

): ]

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ידך רב היום בחקיקה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חביב משרד האוצר הוא נהיה.

ראובן ריבלין: תראו כמה חקיקה הוא מעביר להם ביום אחד.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי בקשב רב את הברכות שאתה מברך את המעורבים, גם אותי, גם את שר הרווחה, בוז'י הרצוג, וחלקך לא קטן.

חיים כץ: גם אתה, שהבנת שהחוק, כפי שהוגש, היה חוק לא חוקתי, שהפיל אנשים סתם, והפעלת את מלוא כובד משקלך להביא סדר לבית הזה.

חיים כץ: תבורך.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שירות קבע בצבא-הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע), התשע"א–2010; הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת מירי רגב ושלי.

חיים כץ: אני רוצה לציין את מירי רגב – לפני הברכות, שפעלה ועמלה ורצה מאחורי הקלעים, מעל הקלעים, מתחת לקלעים ובכל המקומות.

חיים כץ: תבורכי.

חיים כץ: ההסדרים המפורטים הקיימים בחקיקה בנוגע להגנה על עובדת מפני פיטורים בהיריון או בחופשת לידה ואחריה אינם חלים על חיילות בשירות קבע, שכן לא חלים לגביהן יחסי עובד-מעביד, ולפיכך ההגנה מפני שחרורן של החיילות משירות קבע בתקופות היריון וחופשת לידה מוסדרות רק בפקודות הצבא שמחייבות כי החלטת הגורם המוסמך לשחרור מההתחייבות תקבל גם אישור מאת ראש אכ"א.

חיים כץ: בפועל, הפעלת ההליך בצבא אינה חפה מבעיות; כפי שעלה מפסק-דין של בג"ץ שניתן לאחרונה וביקר פגמים בתהליך שחרורה של חיילת בשירות קבע בהיריון, בין השאר בשל אי-שקילה של מצבה של החיילת בעת מתן האישור.

חיים כץ: כשאנחנו מדברים על מתן אישור, אנחנו מדברים על מתן אישור לפיטורים.

חיים כץ: בדיוני הוועדה התברר גם כי אישורו של ראש אכ"א ניתן במספר רב יחסית של מקרים.

חיים כץ: בכ-50% מסך הפניות שהוגשו בחצי השנה האחרונה אושרו פיטוריהן של חיילות בשירות קבע חרף ההיריון או חופשת הלידה.

חיים כץ: הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת לקבוע בחקיקה כי פיטורי חיילת בשירות קבע במהלך הריונה או בחופשת הלידה או בחופשה מיוחדת ללא תשלום שלאחר חופשת הלידה, או בתקופה של 60 יום לאחר תום אותן תקופות, יותנו בקבלת היתר מאת שר הביטחון או עובד במשרדו שהוסמך לכך.

חיים כץ: אם אנחנו מדברים על עובד, אז העובד הוא לא חייל, לא קצין בשירות קבע, עובד שיש לו יחסי עובד-מעביד.

חיים כץ: השר יידרש לקיים שימוע לחיילת בטרם יחליט במתן היתר הפיטורים ולא יהיה רשאי לתת היתר אם מצא כי יש קשר בין השחרור משירות הקבע לבין ההיריון, הלידה או היעדרותה של החיילת.

חיים כץ: להיתר יהיה תוקף רק ממועד מתן החלטת השר ואילך.

חיים כץ: כנגד החלטת השר בעניין מתן אישור הפיטורים ניתן יהיה לעתור לבית-משפט לעניינים מינהליים, זאת במנותק מאפשרות לתקוף את החלטת הגורם המוסמך על עצם השחרור משירות הקבע, בהליכים לפי חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל.

חיים כץ: כן תובטח בחינה מינהלית, חיצונית לצבא, של החלטות על שחרור משירות הקבע, שתמנע פגיעה בחיילת בשירות הקבע בשל היותה בהיריון או בשל הלידה.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה היתה ערה, בהכינה את הצעת החוק, לפער שבין היקף ההגנה הרחב על עובדות בחוק עבודת נשים לבין היקף ההגנה המצומצם יותר שניתן לחיילות בשירות קבע לפי הצעת החוק, המתבטא, בין השאר, בכך שלא כל העילות שבגינן אסור לפטר עובדת מופיעות בהצעת החוק המונחת לפניכם.

חיים כץ: הוועדה מקווה שיגיע במהרה המועד להשוות את מעמדן של חיילות בשירות קבע למעמדן של נשים עובדות.

חיים כץ: ברצוני להודות מכל הלב, פעם נוספת, לחברתי חברת הכנסת מירי רגב, שפעלה רבות וללא לאות לקידומה של הצעת החוק; לצוות הלשכה המשפטית של הוועדה בראשות עורכת-הדין יהודית-ג'ודי וסרמן, לעורכת-הדין נועה בן-שבת ולעורך-הדין אייל לב, שעמלו ושקדו רבות לקידום הצעת החוק, לצוות הוועדה, למנהלת הוועדה וילמה מאור, למזכירות אתי, מעיין וענת על עבודתן המסורה, וכמובן, לעוזרי הפרלמנטריים איילת-השחר גור ואילן מרסיאנו, וליהודה כהן, העוזר הפרלמנטרי של חברת הכנסת מירי רגב.

חיים כץ: אני פונה אל חברי הכנסת ומבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

חיים כץ: לשמחתי, להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, עד כמה שידוע לי.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, שכן אין הסתייגויות לחוק זה.

ראובן ריבלין: לאחר שבעזרת השם יעבור החוק בקריאה שלישית, חברת הכנסת מירי רגב תוזמן על מנת להודות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע), התשע"א–2010 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: קריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 20 בעד סעיפים 1–3 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם להצביע בקריאה שלישית?

חיים כץ: בשמחה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע), התשע"א–2010, קריאה שלישית – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 21 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות הקבע בצבא-הגנה לישראל (חיילות בשירות קבע), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת מירי רגב, גם היא, לבוא ולברך, שכן חוק זה היה ביוזמתה של חברת הכנסת מירי רגב, ומיוזמתו של יושב-ראש הוועדה, חיים כץ.

מירי רגב: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: שרים, חברי כנסת, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חברי חבר הכנסת חיים כץ, אני לא יודעת אם אנשים מבינים מה עשינו היום, יושב-ראש הכנסת.

מירי רגב: נראה לי שפשוט חברי חיים כץ עייף מכמות החקיקה שלו היום, אבל, יושב-ראש הכנסת, אני מסתכלת עליך.

מירי רגב: הכנסת עשתה היום מהפכה בכך שהיא פשוט תיקנה עיוות בחברה הישראלית, בגוף שנקרא צה"ל, שנשים פוטרו בו בגלל שהן בהיריון – רק בגלל שהן בהיריון.

מירי רגב: זה דבר שלא יעלה על הדעת במדינת ישראל, והחוק הזה עשה צדק עם עשרות ומאות נשים שרוצות לעשות קריירה ורוצות לממש את אימהותן.

מירי רגב: וזה תפקידנו: לעזור להן, מצד אחד, לעשות קריירה, ומצד שני לממש את אימהותן.

מירי רגב: אני חושבת שהחוק הזה עשה צדק להרבה מאוד נשים שנמצאות בהיריון ורוצות להמשיך לשרת בקבע, ואלה שפוטרו, לצערי, אני מקווה שיצליחו להשתלב בחברה הישראלית.

מירי רגב: החוק הזה עבר אחרי הרבה מאוד ישיבות ודיונים – כמעט שנה, חברי חיים כץ, כפי שאתה יודע.

מירי רגב: אתה פשוט לא מפרט, כי יש לך יותר ויותר ויותר דברים שאתה מאשר היום, אבל הוא עבר אחרי שנה לא פשוטה; לא הבנו מדוע צה"ל מתנגד להצעת החוק הזאת, שנראית כל כך טריוויאלית, שלא מפטרים נשים בהיריון.

מירי רגב: בסופו של דבר הצעת החוק הזו עברה ואני שמחה על כך.

מירי רגב: אני רוצה להודות לשני עורכי-דין, ציפורי ורחבי, שבעקבות הפניות של כל כך הרבה נשים בהיריון שפוטרו, העלו את היוזמה הזאת לצוות המשפטי של ועדת העבודה והרווחה, לצוות המשפטי של משרד המשפטים, משרד הביטחון וצה"ל.

מירי רגב: לבסוף אני רוצה להודות גם לשר הביטחון, שללא תמיכתו בחוק – סגן השר, מתן, אני מבקשת שתעביר לו את זה – –

ראובן ריבלין: הנה הוא, פה, סגן השר.

מירי רגב: – – שללא תמיכתו בחוק, החוק הזה, היה קשה מאוד להעביר אותו; גם לו וגם לשר המשפטים.

מירי רגב: ובסופו של דבר, החוק הזה לא היה עובר, וחיים, באמת, לא בשביל – אני לא מקבלת ממך, בינתיים, חוות דעת – החוק הזה לא היה עובר ללא ההתערבות שלך, ללא הפושריות שלך.

מירי רגב: אתה המנוע, הטורבו, של החוק הזה, והצלחת להעביר אותו עם כל הקשיים שהיו לנו; ואני מודה לך.

מירי רגב: אני חושבת שעשינו היסטוריה ועשינו פה מהפכה – – –

מתן וילנאי: – – –

מירי רגב: תודה רבה לך, חיים, על זה שהגענו למעמד הזה, ואני חושבת שהרבה מאוד נשים בקבע יודו לך, יודו לכנסת, על השינוי שעשינו היום.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת מירי רגב ומברך אותה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/541).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני סגן השר יצחק כהן, אני מבקש מאדוני לעלות ולהציג את החוק בטרם עת, כי הוא היה צריך להיות בחוק ההסדרים, אז הוא היה נשמע רק בינואר.

ראובן ריבלין: והנה אתה עולה להציג אותו לקריאה ראשונה, ואין לי כל ספק שגם הכנסת תקבל אותו.

ראובן ריבלין: ואחר כך יהיה דיון – – –

יצחק כהן: שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: שנייה ושלישית – כל דבר בעתו ובמועדו.

ראובן ריבלין: אם תסיים הוועדה תוך שבוע, בשבוע הבא זה יהיה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, ובכן, כפי שסוכם בדיונים בין האוצר לבין יושב-ראש הכנסת, על הגשת הצעת חוק הגברת האכיפה בשוק ההון בתהליך חקיקה רגיל, אני מתכבד להציג את הצעת החוק.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כיום, כחמש שנים לאחר אימוץ רפורמת בכר, גופים מוסדיים מנהלים כ-800 מיליארד שקל של כספי ציבור – 800 מיליארד שקל – המהווים למעלה משליש מהנכסים הפיננסיים של הציבור.

יצחק כהן: הסכומים הללו שהציבור חוסך על פני עשרות שנים אמורים להיות מקור ההכנסה שממנו יתפרנסו החוסכים לכשיפרשו או יגיעו לגיל הפרישה.

יצחק כהן: לאור היקף הנכסים העצום המנוהל על-ידי גופים אלה, לאור משך הזמן הארוך שבו הכספים נצברים ומנוהלים על-ידי גופים מוסדיים ולאור הסיכונים שאליהם חשופים כספים אלו, ברור מאליו הצורך לחזק את מנגנוני הפיקוח והאכיפה על מנהלי הכספים.

יצחק כהן: המשבר הפיננסי שהחל בשנת 2008 הדגיש את הצורך בחיזוק כלי הפיקוח והאכיפה העומדים לרשות אגף שוק ההון כדי לחזק את הביטחון, ביטחון ציבור החוסכים.

יצחק כהן: מסקנה זו אינה ייחודית לישראל, אלא משותפת לכלל גופי הרגולציה בעולם.

יצחק כהן: עוד במהלך המשבר החלו כל גופי הרגולציה לפעול לחיזוק יכולת הפיקוח והאכיפה שלהם על המערכת הפיננסית.

יצחק כהן: למרות שאכיפה, בקרה ופיקוח הם מהתפקידים החשובים והמורכבים ביותר של אגף שוק ההון, הכלים העומדים לרשותו במסגרת החוקית הקיימת מוגבלים, ואינם מאפשרים לו למלא את תפקידו באופן מיטבי.

יצחק כהן: אומנם האגף אינו נטול סמכויות לחלוטין, אך כדי לבצע את תפקידו הוא נדרש לקבל שיתוף פעולה של הגופים המוסדיים.

יצחק כהן: במלים אחרות: כדי שהפיקוח יוכל לתפקד, הגופים המפוקחים צריכים לשתף פעולה.

יצחק כהן: נוסף לכך, האגף אינו יכול לפעול נגד גופים הפועלים ללא רשיון מהמפקח ומפירים את הוראות הדין.

יצחק כהן: הצעת חוק זו, רבותי, באה לתקן את המצב הקיים, והיא תקנה לממונה סל כלים גמיש לפיקוח ולאכיפה יעילה של הוראות הדין, במיוחד במקרים אשר בהם יש יסוד סביר להניח שבוצעה הפרה.

יצחק כהן: סל הכלים יאפשר לאנשי הפיקוח, תחת איזונים ובלמים נאותים, להיכנס למשרדי גופים מפוקחים או גופים הפועלים ללא רשיון בתחום הביטוח, לערוך בהם חיפוש ולתפוס מסמכים, לאסוף חומר מחשב ולזמן אנשים לתשאול.

יצחק כהן: ראוי להדגיש שכל הסמכויות המבוקשות הן מינהליות, אדוני שר החקלאות.

יצחק כהן: האגף אינו מבקש תוספת של סמכויות פליליות.

יצחק כהן: במסגרת סמכויות האכיפה הקיימות כבר כיום, הממונה יכול לענוש מפירי הוראות דין על-ידי הטלת עיצומים כספיים וקנסות אזרחיים.

יצחק כהן: אלא שכיום סל אמצעים זה אינו גמיש והקנסות הקיימים כלל אינם מרתיעים.

יצחק כהן: לשם הדגמה, בעוד שהמפקח על הבנקים יכול להטיל על בנק עיצום כספי של מיליון ש"ח, הממונה על שוק ההון יכול להטיל על גוף מוסדי עיצום כספים בגובה שישית מסכום זה.

יצחק כהן: הפער מתחדד כאשר זוכרים שהמחיר של ניהול לא נאות בבנק נופל על כתפי הבנק עצמו בנוסף לקנסות, בעוד שמחיר ניהול לא נאות בגוף מוסדי נופל על כתפי החוסכים.

יצחק כהן: מעבר לסכומים הנמוכים, מערכת הענישה הקיימת סובלת גם מהיעדר הבחנה ברורה בין הפרות מינהליות להפרות פליליות, מהיעדר גמישות בעדכון רכיבי ההפרות, המשתנים בקצב המהיר של התפתחות שוק ההון, ומהיעדר הבחנה מספקת בין סוגי מפירים.

יצחק כהן: מגבלות אלה פוגמות ביכולת האכיפה וההרתעה של האגף.

יצחק כהן: הצעת החוק מטפלת בכל הבעיות האלה.

יצחק כהן: בפרט היא משווה את סכומי העיצומים לאלה הנהוגים ברשויות פיקוח מקבילות ומבחינה באופן ברור בין הפרות מינהליות להפרות פליליות.

יצחק כהן: ההצעה גם מגבירה את הגמישות בעדכון המסגרת החוקית, בכפוף למנגנוני בקרה ולמנגנונים מאזנים נאותים.

יצחק כהן: אין לי ספק כי חיזוק יכולת האכיפה של אגף שוק ההון יתרום להגברת אחריותם של הגופים המנהלים את כספי הציבור, להגברת יציבות החיסכון הפנסיוני ולהגברת אמון ציבור החוסכים והמבוטחים בגופים המוסדיים בפרט ובמערכת הפיננסית בכלל.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, ותודה לך, אדוני היושב-ראש, על ההבנה ועל המבצע המהיר.

יצחק כהן: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: ובכן, לא נרשמו דוברים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצבעה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגברת האכיפה בשוק ההון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010, לוועדת הכספים נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 13, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק עוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/541).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: הצעת חוק לייעול האכיפה ולשמירה על ביטחון הציבור (חילוט וסמכויות פיקוח) (תיקוני חקיקה) – יציג את הצעת החוק השר בני בגין.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד שר החקלאות, אני קיבלתי את רשות הדיבור בהיותי ממלא-מקומו של שר המשפטים יעקב נאמן בהיעדרו מן הארץ, על-פי החלטת הממשלה.

זאב בנימין בגין: אני מתכוון להביא בפני הכנסת הצעת חוק מטעם הממשלה, שתכליתה הבאת כמה תיקונים בחוקים שונים הכוללים הוראות חילוט וסמכויות פיקוח.

זאב בנימין בגין: לעניין החילוט שני תיקונים מרכזיים.

זאב בנימין בגין: התיקון הראשון – הקמת מנגנון של קרן חילוט שאליה יועבר רכוש שבית-המשפט החליט על חילוטו, בדומה למנגנון הקיים בסעיף 36ח(ב) לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג–1973, להלן: פקודת הסמים המסוכנים, ובחוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, להלן: חוק איסור הלבנת הון.

זאב בנימין בגין: מוצע לקבוע גם בחוק המאבק בארגוני פשיעה וגם בחוק איסור מימון טרור כי רכוש שחולט יופקד בקרנות החילוט הייעודיות.

זאב בנימין בגין: תכליתן של קרנות אלה, בדומה לקרנות הקיימות, לממן באופן ישיר את פעולות האכיפה של הרשויות האמונות על אכיפתם של חוקים אלה.

זאב בנימין בגין: התכליות והפעולות שיממנו הקרנות קבועות בהצעת החוק בהשראת ההסדרים הקיימים בחקיקה.

זאב בנימין בגין: התיקון השני קובע קביעה מפורשת כי רכוש שבית-משפט נתן לגביו סעד זמני, להבטחת מימוש החילוט שהתבקש על-ידי התביעה, ינוהל על-ידי האפוטרופוס הכללי, ככל שאותו סעד אכן כרוך בצורך לנהל רכוש כאמור.

זאב בנימין בגין: כיום, חברי הכנסת, לא קיימות הוראות לגבי ניהול רכוש שניתן לגביו סעד זמני בחוקים המרכזיים המשמשים למלחמה בפשיעה הכלכלית המאורגנת, קרי, חוק איסור הלבנת הון, חוק איסור מימון טרור, חוק המאבק בארגוני פשיעה ופקודת הסמים המסוכנים.

זאב בנימין בגין: חוסר הוודאות אשר לגורם המקצועי שינהל את הנכסים עד למתן צו חילוט סופי עומד הרבה פעמים לרועץ לתביעה הכללית ועלול אף לפגוע במי שהרכוש חולט ממנו.

זאב בנימין בגין: לפיכך מוצע בתיקון זה להבהיר כי הגורם שניהול הרכוש יהיה באחריותו הוא האפוטרופוס הכללי.

זאב בנימין בגין: קביעה כזאת נדרשת בארבעת החוקים שהזכרתי לעיל.

זאב בנימין בגין: ההנחה היא שההצעה לתיקון החוקים האמורים תתרום רבות לקידום המאבק בפשיעה המאורגנת.

זאב בנימין בגין: יש בה כדי ליצור האחדה בין הסדרי החילוט הקיימים באותם החוקים, שמוצע לתקנם.

זאב בנימין בגין: התיקון הראשי השני – לעניין סמכויות הפיקוח: על רקע התגברות האלימות והפרות הסדר הציבורי במדינת ישראל התקבלה החלטה של ועדת השרים להקמת מערך השיטור בנושא רפורמה בתחום הביטחון האישי, אשר נועדה להביא לשינוי יסודי בביטחון האישי של אזרחי המדינה ותושביה.

זאב בנימין בגין: במסגרת אותה החלטה הוחלט על הקמתו של מערך אכיפה עירוני משולב הכולל שוטרים ייעודיים ופקחים עירוניים שיוסמכו בסמכויות נוספות.

זאב בנימין בגין: המטרה היא כמובן להפחית באופן ניכר את רמת האלימות והעבריינות ולטפל ביעילות בעבירות הפוגעות באיכות החיים של התושבים ברשויות המקומיות.

זאב בנימין בגין: כחלק מאותו מהלך, שמטרתו להביא לטיפול מערכתי בתחום הביטחון האישי, כדי לסייע למשטרת ישראל בפעולות למניעת אלימות וכדי לאפשר הנעת גופים ציבוריים נוספים להתמודדות רציפה ויעילה עם תופעת הפשיעה למען שיפור איכות החיים וביטחונם האישי של התושבים, הוחלט להציע נקיטת צעדים אחדים שעניינם הרחבת סמכויות הפקחים והמאבטחים, כדלקמן: 1.

זאב בנימין בגין: הענקת סמכויות לפקחים עירוניים לשם סיוע למשטרת ישראל במניעת מעשי אלימות.

זאב בנימין בגין: מוצע להסמיך את הפקחים לדרוש מחשוד שעוכב – אני מדגיש: מחשוד שעוכב, ויש חשש שיימלט או שזהותו אינה ידועה – להילוות עמם לתחנת משטרה, ואם סירב המעוכב, להשתמש בכוח סביר כדי להביאו לתחנת המשטרה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אביע כאן את דעתי והערכתי כי אין להפעיל סמכות זו אלא במקרים חריגים ביותר, ורק כמוצא אחרון באותם מקרים.

זאב בנימין בגין: 2.

זאב בנימין בגין: הרחבת סמכויות מאבטחים לשם מניעת מעשה אלימות.

זאב בנימין בגין: במסגרת זו מוצע לאפשר למאבטח שהוסמך לכך להפעיל סמכויות מניעה, כסעד זמני עד לבואה של המשטרה, במקרים שבהם התרחש אירוע אלימות בפניו או בפני אדם אחר הקורא לעזרה ומצביע בפני המאבטח על מי שביצע את אותו מעשה אלימות.

זאב בנימין בגין: 3.

זאב בנימין בגין: הענקת סמכויות פיקוח ועיכוב לכלל הפקחים העירוניים לצורך פיקוח ואכיפה של ביצוע הוראות לפי פקודת העיריות וחוקי עזר ותקנות שהותקנו לפיה.

זאב בנימין בגין: הצעת החוק מביאה לידי ביטוי את הרחבת הסמכויות המתבקשת כחלק מהרפורמה שבה אנו מדברים.

זאב בנימין בגין: לפיכך, חברי הכנסת, אבקש לתמוך בהצעת חוק זו.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה, כבוד השר.

גאלב מג'אדלה: היות שלא נרשמו דוברים להצעת החוק, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, צריך להצביע.

זאב בנימין בגין: – – – הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לייעול האכיפה ולשמירה על ביטחון הציבור (חילוט וסמכויות פיקוח) (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 14, נגד – אין, נמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק עוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: לוועדת החוקה.

גאלב מג'אדלה: זה יעבור לוועדת הכנסת להכרעה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/541).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים להצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 100) (רשיון מפעיל וכרטיס חכם), התשע"א–2010 – קריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: כבוד שר התחבורה, חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה, נא להציג את החוק.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, קודם כול שמחתי שנפגשנו בחנוכת גשר באקה-אל-ע'רביה, המחלף בכביש 6 המשרת את האוכלוסייה, אני מודה לך על כל העזרה.

ישראל כץ: אני כאן מגיש את הצעת החוק שעל דעת יושב-ראש הכנסת הופרדה לחיוב מחוק ההסדרים.

ישראל כץ: קיבלתי אכן את העיקרון שצריך לאפשר לכנסת לנהל הליך, ואני בטוח שהחוק כל כך חשוב וכל כך לטובת אזרחי מדינת ישראל שהמשימה הקשה והחשובה היתה לשכנע את פקידות האוצר לתקצב אותו ולא את חברי הכנסת לתמוך בו.

ישראל כץ: אני בטוח ששני הנושאים שכלולים בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, שני הנושאים המרכזיים – רשיון מפעיל וכרטיס חכם – מדברים: אחת – על הסדרת רישוי מפעילי תחבורה ציבורית; שתיים – הסמכה להסדיר בתקנות את ההנפקה, השימוש והשירות לכרטיס חכם בתחבורה ציבורית, והסליקה המשותפת של מפעילי התחבורה הציבורית בקשר אליו; אדוני יושב-ראש הכנסת, אתה היית גם שר התקשורת, אחראי על רשות הדואר, היא הגוף שאמור גם לבצע את כל הסליקה המשותפת בין חברות.

ישראל כץ: הכוונה שלנו להנפיק כרטיס חכם, ובאמצעות החוק הזה, שיאפשר פיקוח אפקטיבי, נוכל לדלג על שלב הנהג, יעלו דרך כמה דלתות – גם ברכבת הקלה, גם באוטובוסים הגדולים, ה-BRT, שנכנסים לשימוש, ויהיו פקחים שיעברו, כמו שמקובל בחוץ-לארץ, ויבדקו שאכן אנשים חייבו את הכרטיס שלהם, הכרטיס החכם שלהם, לפני עלותם.

ישראל כץ: זה יחסוך, ייעל מאוד את העלייה ואת הנסיעה.

ישראל כץ: ומאחר שאנחנו רוצים שבאותו כרטיס ניתן יהיה לנסוע בחברות שונות, לעבור מקו לקו, מאוטובוס לרכבת, מרכבת לרכבת קלה, בירושלים, ולאחר מכן בעתיד היותר רחוק בתל-אביב, יש חשיבות רבה שיהיה גוף, במקרה זה רשות הדואר, שיעשה את הסליקה, את החיוב האלקטרוני בין החברות – מי חייב למי.

ישראל כץ: קניתי, התחלתי פה, עברתי לפה, עברתי לשם – יעשה את החישוב ואת החלוקה.

ישראל כץ: זה דבר שאני מקדם אותו מרגע כניסתי.

ישראל כץ: הרעיונות האלה, כמובן, היו קיימים שנים ארוכות, שנים רבות, וכמו כל דבר בתחבורה הציבורית – זה דברים כבדים, כבדים ורחבים מאוד, ומאוד מסורבלים, ודורשים התנעה והוצאה לדרך מבלי להרפות, כי אם הנושא חוזר לנוח הוא יכול לנוח חמש שנים ועוד חמש שנים, ועוד חמש שנים מבלי שזה יתקדם, כי זה המון תיאום, המון תקציב וביצוע של המון דברים.

ישראל כץ: לכן אני פונה, ואני מודה גם על כך שהכנסת תוכל באמת בהליך חקיקה נפרד לקדם את זה.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, זה יאפשר לאחד את מערכי הכרטוס הפרטניים הקמים היום על-ידי מפעילי התחבורה הציבורית השונים באוטובוסים, ברכבת ישראל, ברכבת הקלה שצפויה להתחיל לפעול בחודשים הקרובים – יתאפשר מעבר יעיל ונוח של הנוסעים בין אמצעי התחבורה המופעלים על-ידי מפעילים שונים, מיצוי ההנחות ושימוש יעיל יותר בכספי הסובסידיה לתחבורה הציבורית, הכול תוך קביעת הסדרים דווקניים לשמירה על פרטיות המשתמשים בכרטיס החכם.

ישראל כץ: לכן אני פונה ומבקש את אישור הכנסת ומבקש להעביר את ההצעה, אדוני היושב-ראש, או לוועדת הכלכלה – או, דובר עם יושב-ראש ועדת הכנסת – הכול לשיקולכם, אולי להקים ועדה מיוחדת, משותפת, לקידום מהיר של הנושא.

ישראל כץ: אני משאיר את זה, אדוני יושב-ראש הכנסת, לשיקולך איך אפשר לקדם את זה.

ישראל כץ: חבר הכנסת יריב לוין הגיש הצעות דומות ותמכתי בהן.

ישראל כץ: אני, מבחינתי, מוכן שהדברים האלה ישולבו, אבל אני אהיה מוכן לכל פרוצדורה שתיקבע.

ישראל כץ: אז נעביר לוועדת הכנסת, ושם תהיה החלטה.

ישראל כץ: אני מבקש להעביר את זה לוועדת הכנסת, ושם, בתיאום עם יושב-ראש הכנסת, נא להחליט איך מבצעים את זה בדרך הטובה ביותר.

ישראל כץ: אני מודה מראש לחברי הכנסת על התמיכה בדבר החשוב הזה.

ישראל כץ: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני השר.

גאלב מג'אדלה: נרשמו לדיון בהצעת החוק: חבר הכנסת יעקב כץ – איננו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת ג'מאל חאלקה – איננו.

גאלב מג'אדלה: עוברים להצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 100) (רשיון מפעיל כרטיס חכם), התשע"א–2010, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 13, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית ולהכרעה לאיזו ועדה.

קריאה: – – –

גאלב מג'אדלה: תעבור לוועדת הכנסת להמשך טיפול והכרעה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף 8: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה להעביר לשר יצחק הרצוג את הסמכויות הנתונות לשר החקלאות ופיתוח הכפר בהתאם לפקודת היערות, לרבות כל תיקון או שינוי בה.

גאלב מג'אדלה: יציג את הודעת הממשלה חבר הכנסת שלום שמחון, שר החקלאות.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה להעביר לשר יצחק הרצוג את הסמכויות הנתונות לשר החקלאות ופיתוח הכפר בהתאם לפקודת היערות לרבות כל תיקון ושינוי בה.

שלום שמחון: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה.

שלום שמחון: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לכבוד השר.

גאלב מג'אדלה: היות שאין דוברים, נעבור להצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 25 בעד הודעת הממשלה – 11 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר החקלאות ופיתוח הכפר לשר הרווחה והשירותים החברתיים נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 11, נגד ונמנעים – אין, הודעת הממשלה התקבלה.

גאלב מג'אדלה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/542).

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוברים לסעיף 9: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010 – קריאה ראשונה.

גאלב מג'אדלה: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

גאלב מג'אדלה: יציג את ההצעה חבר הכנסת בנימין זאב בגין, במקום שר המשפטים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה ראשונה הצעת תיקון לחוק ההוצאה לפועל (מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010.

זאב בנימין בגין: יש דחיפות בחקיקה הזו, ועל כן, כפי שהודיע היושב-ראש, היא שוחררה מחובת הנחה.

זאב בנימין בגין: מטרת התיקון להאריך בשישה חודשים את תוקף הוראת המעבר הקבועה בתיקון 29 לחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, שעניינה ייחוד עיסוקם של רשמי הוצאה לפועל.

זאב בנימין בגין: סעיף 3(א) לתיקון 29 לחוק זה קובע הוראה שלפיה מי שמונה לרשם הוצאה לפועל יכהן בתקופת המינוי בתפקיד זה בלבד.

זאב בנימין בגין: התיקון שינה את המצב המשפטי שהיה קיים, ולפיו רשמי בית-משפט שמונו לרשמי הוצאה לפועל שימשו במקביל גם כרשמי בית-משפט.

זאב בנימין בגין: אולם לגבי רשמים ותיקים, אשר כיהנו ערב תחילתו של תיקון 29, נקבעה הוראת מעבר מיוחדת ולפיה יחול סעיף 3(א) לתיקון בתום 18 חודשים מיום תחילת התיקון, כלומר החל מיום ט' בכסלו התש"ע, 16 בנובמבר 2010, כלומר בעוד ימים אחדים.

זאב בנימין בגין: על כן מוצע לדחות בשישה חודשים את מועד תחולתו של סעיף 3(א) לחוק, לגבי רשמים ותיקים כאמור, וזאת בשל שתי הצעות חוק שפורסמו ועברו קריאה ראשונה לאחרונה, באותו הקשר: 1.

זאב בנימין בגין: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 61) (סמכויות רשם), התשע"א–2010 – הצעת חוק זו עניינה הרחבת סמכותם של רשמים לדון בתביעות בשווי של עד 50,000 שקלים חדשים.

זאב בנימין בגין: קבלתה של הצעת החוק תצריך הקצאת מספר גדול יותר של רשמים לכהונה במערכת בתי-המשפט.

זאב בנימין בגין: 2.

זאב בנימין בגין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 32) (רשמי הוצאה לפועל), התשע"א–2010 – הצעת חוק המחליפה את הוראות סעיף 3 לחוק ומסדירה מחדש את אופן מינוים של רשמי ההוצאה לפועל והממונה עליהם, ואת מעמדם כעובדי מדינה בכפיפות לרשות המבצעת, ובכך מבטלת, למעשה, את הזיקה בינם לבין בתי-המשפט.

זאב בנימין בגין: אם הצעות החוק האמורות תתקבלנה, כפי שאפשר לצפות, תיוחד כהונתם של רוב רשמי בית-המשפט הוותיקים כרשמי בית-משפט בלבד, ואילו למערכת ההוצאה לפועל ימונו רשמים ייעודיים.

זאב בנימין בגין: כניסתו המיידית לתוקף של סעיף 3(א) לחוק גם לגבי רשמים ותיקים תחייב חלוקת הרשמים המכהנים בין מערכת בתי-המשפט למערכת ההוצאה לפועל כבר בשלב זה, ולפיכך, כדי למנוע תקלה, מוצע לדחות חלוקה זאת עד שיתבהרו צורכי המערכת בהתאם להצעות החוק האמורות.

זאב בנימין בגין: לפיכך, אדוני היושב-ראש, אבקש מחברי הכנסת הנוכחים לתמוך בהצעת החוק הזאת.

זאב בנימין בגין: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה, אדוני השר.

גאלב מג'אדלה: נרשם לזכות דיבור על הצעת החוק חבר הכנסת .

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר בגין, אדוני השר שמחון, סגן השר וילנאי, חברי חברי הכנסת – – –

כרמל שאמה-הכהן: – – –

דוד רותם: אמרתי: חברי חברי הכנסת.

ציון פיניאן: מכל סיעות הבית.

דוד רותם: מסיעות הקואליציה בלבד.

דוד רותם: אין פה אופוזיציה.

דוד רותם: אבל אני קצת אשמש כאופוזיציה.

דוד רותם: אדוני השר בגין – – –

זאב בנימין בגין: לפעמים הרגל אצלך.

דוד רותם: זה הרגל קבוע, לא לפעמים.

דוד רותם: כממלא-מקום שר המשפטים, אני חייב לשאול אותך שאלה.

דוד רותם: הרי הוראת השעה הזאת נכנסה לתוקף לפני שנה וחצי.

דוד רותם: מתי נודע למשרד המשפטים שהיא עומדת לפוג ב-16 באוקטובר וצריך באופן דחוף להאריך אותה?

דוד רותם: זה נודע היום?

דוד רותם: זה נודע אתמול?

דוד רותם: איזה מין התנהלות זאת, שעכשיו אתם מבקשים להעביר הצעת חוק, שבעצם מחייבת את ועדת החוקה, בתוך 16 יום, שיש בהם שתי שבתות, שני ימי שישי, לדון בחוק הזה בצורה רצינית ולהעביר אותו?

דוד רותם: זה חוק חשוב, אני אומר לך, אבל אי-אפשר שהממשלה תבוא לכנסת בדקה התשעים ותגיד: אין הארכה, נא להעביר לי את זה מייד.

דוד רותם: אי-אפשר לדון כך בצורה רצינית בחוקים.

דוד רותם: אז אם אתם רוצים להכניס את זה לחוק ההסדרים, מצוין.

דוד רותם: שם הכול עובר אוטומטית, זה מהר.

דוד רותם: דיון רציני אי-אפשר לקיים בחוקים כך, ועל כך אני מבקש למחות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

זאב בנימין בגין: אני יכול להניח, ברשות היושב-ראש, שאם הוא היה בחוק ההסדרים, ההנחה היתה שכך יעבור.

זאב בנימין בגין: משהוצא מחוק ההסדרים, השתבש לוח הזמנים.

דוד רותם: לא, זה לא היה בחוק ההסדרים אף פעם.

זאב בנימין בגין: לא היה?

דוד רותם: לא.

זאב בנימין בגין: הבנתי.

דוד רותם: אני רק אומר:

דוד רותם: אולי צריך להכניס אותו לחוק ההסדרים שזה יעבור מהר.

גאלב מג'אדלה: עוברים להצבעה.

דוד רותם: אני מבקש שתכניס אותי.

דוד רותם: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 10, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: מוסיפים את חבר הכנסת , ואז 11.

גאלב מג'אדלה: הצעת החוק עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גאלב מג'אדלה: [מס' כ/250; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 12199.

גאלב מג'אדלה: ]

גאלב מג'אדלה: אנחנו מבקשים להצביע על בקשת ועדת החוקה, חוק ומשפט להחיל דין רציפות על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התשס"ז–2007.

גאלב מג'אדלה: עוברים להצבעה.

גאלב מג'אדלה: הצבעה מס' 27 בעד הודעת הוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת תוצרת הארץ), התשס"ז–2007, נתקבלה.

גאלב מג'אדלה: בעד – 9, נגד ונמנעים – אין.

גאלב מג'אדלה: הבקשה להחיל דין רציפות התקבלה.

גאלב מג'אדלה: לפני שנועלים את הישיבה, הודעה למזכירות הכנסת.

גאלב מג'אדלה: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק דיווח על פעילות אגף שיקום נכים ואגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; וכן הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 95), התשע"א–2010, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

גאלב מג'אדלה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ה בחשוון התשע"א, 2 בנובמבר 2010, בשעה 16:00.

גאלב מג'אדלה: הישיבה נעולה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.