ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 274, 2011-10-24 00:00

ראובן ריבלין: באין ממשלה – חברי הכנסת, היום יום שני, כ"ו בתשרי התשע"ב, 24 בחודש אוקטובר 2011, למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח ישיבת כנסת מיוחדת אשר מתכנסת על-פי בקשת 50 חברי כנסת לקיים דיונים בנושאים שונים בפגרה.

ראובן ריבלין: בשבוע הבא אנחנו כמובן נפתח את המושב השלישי של כנסת ישראל, הכנסת התשע-עשרה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: הרביעי כבר, נכון, היה לנו מושב קצר – המושב הרביעי של הכנסת השמונה-עשרה, ועד אז אנחנו נקיים את הישיבה הזאת כישיבה שלא מן המניין במסגרת הפגרה.

ראובן ריבלין: השר איתן, אשר הממשלה ביקשה שהוא ישיב על ההצעות לסדר-היום, בדרכו הנה, ולכן אנחנו נאפשר כמובן לחבר הראשון מטעם סיעת קדימה, חבר הכנסת בר-און, אם הוא רוצה, לעלות כבר לדבר.

ראובן ריבלין: הזמן יתחיל להיות מחושב מאותו רגע – הנה, השר נמצא, השר הגיע.

ראובן ריבלין: קיבלנו הודעה שהוא גם ישיב.

ראובן ריבלין: כבוד השר איתן, רציתי רק לשאול אותך שאלה.

ראובן ריבלין: יש פה שני נושאים: אחד הנושא החברתי-כלכלי, ואחד הנושא המדיני-ביטחוני.

ראובן ריבלין: נאמר לי שהשר ארדן ישיב על כולם יחד.

ראובן ריבלין: אני חושב שמבחינת כבודה של הממשלה וכבוד הכנסת, אנחנו נפצל את הנושאים לנושאים כפי שהם מופיעים – – –

מיכאל איתן: כידוע לך, אני רק בורג קטנטן בממשלה.

מיכאל איתן: אם הייתי בורג יותר גדול, השאלה בכלל לא היתה עולה על הפרק.

ראובן ריבלין: כבוד השר, כאן אתה מייצג את הממשלה.

ראובן ריבלין: פה ברגע זה אתה מייצג את הממשלה ותשובתך היא תשובת הממשלה.

ראובן ריבלין: תשובתך היא תשובת הממשלה.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו נקבע כך – ההצעות לסדר-היום בנושאים: ממשלת נתניהו עושה הכול כדי למסמס את המחאה החברתית ודוח-טרכטנברג – חברת הכנסת גלאון, את תצטרכי להחליט אם את רוצה לדבר על טרכטנברג או על הנושא הכלכלי – – –

זהבה גלאון: – – –

ראובן ריבלין: – – – דוח-טרכטנברג, של חברי הכנסת גאלב מג'אדלה וג'מאל זחאלקה, גם יהיה ראשוני, והשר איתן ישיב עליהם.

ראובן ריבלין: אחר כך נעבור לנושא המדיני.

ראובן ריבלין: תבחרי איפה את רוצה להשתתף.

זהבה גלאון: אני רוצה להתחיל במדיני, אדוני.

ראובן ריבלין: בסדר גמור, אין בעיה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת רוני בר-און להיות ראשון הדוברים, ואחריו – חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: הם מבקשים להעלות כהצעה לסדר-היום את הנושא: ממשלת נתניהו עושה הכול כדי למסמס את המחאה החברתית – הצעות לסדר-היום מס' 6275 ו-6279 .

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתמול חגג ראש הממשלה יום הולדת.

רוני בר-און: גם אנחנו מכאן מצרפים ברכה לשנים ארוכות בבריאות טובה.

רוני בר-און: אני באמת לא רוצה להיות משבית שמחות, אבל, ראש הממשלה, אני רוצה לבשר לך שנגמרו החגים ונגמרו החגיגות.

רוני בר-און: נגמרה החגיגה של הנאום שלך באו"ם, שסיכל את מעט הסיכויים שהיו להסדר עם הפלסטינים, ונראה שנגמרה החגיגה גם סביב שחרורו של גלעד שליט, ועכשיו צריך לחזור לעבודה, אדוני ראש הממשלה, כי שום דבר מכל החגיגות האלה לא יפתור אפילו בעיית דיור אחת ולא יקל אפילו מצוקה חברתית אחת ולא יעזור כהוא-זה בקריסה המתמשכת של מעמד הביניים או בקריסה הטוטלית של מערך הרפואה הציבורית.

אופיר אקוניס: או בקריסה של קדימה.

אופיר אקוניס: אתה יכול לדבר על זה אם אתה רוצה – – –

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: קריאת ביניים, אבל קריאת ביניים, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, היא קריאת ביניים.

ראובן ריבלין: אתה רוצה לנאום אז תגיש לי בקשה, אולי אני אפסיק את הנואם, אאפשר לך לעלות בתוקף תפקידך – –

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: – – כממלא-מקום – הקואליציה.

ראובן ריבלין: לא להפריע.

רוני בר-און: אדוני ראש הממשלה, אתה זוכר את המחאה החברתית?

רוני בר-און: אתה זוכר את "העם דורש צדק חברתי"?

רוני בר-און: אתה זוכר את טרכטנברג?

רוני בר-און: אם אתה זוכר, מה טוב.

רוני בר-און: נראה לי שאתה אוהב לשכוח.

רוני בר-און: אתה נסחף באופוריה של מצגי השווא שלך ושל חבריך.

רוני בר-און: אני מבטיח לך מכאן שאנחנו לא נניח לך לשכוח.

רוני בר-און: אנחנו נהיה פה כדי להזכיר לך וכדי להציק לך, ואם נצטרך, גם נמרר את חייך בעניין הכואב הזה, כי מוטב שאנחנו נמרר את חייך מאשר שהממשלה תמרר את חייו של חלק ניכר מן העם הזה.

רוני בר-און: בוועדת-טרכטנברג, צריך לומר, נעשתה עבודה שהיא רחוקה מלהיות שלמה.

רוני בר-און: היא בוודאי לא מלאה; היא מאוד מאוד מאוד לא מספקת.

רוני בר-און: אומרים לי – אורי, אני שומע את השיחה שלך אתו; אתה מעניין אותי, בן-השיח שלך קצת פחות – אז אני מסתקרן לשמוע מה אתה אומר.

רוני בר-און: תן לו לדבר – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, יש רגישות רבה בין חברי כנסת המקפידים על כך שלא יפריעו להם, ואני מבקש באמת לא להפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: אופיר בא עם אנרגיות – – –

רוני בר-און: אומרים שהממשלה הגבילה את ועדת-טרכטנברג.

רוני בר-און: אם כן, אם לאו, העבודה לא שלמה, ואנחנו נהיה כאן, כפי שהבטחתי, כדי לגרום לך, אדוני ראש הממשלה, ולממשלה, להשלים את המלאכה.

רוני בר-און: בצד הפיסקלי, אדוני ראש הממשלה, אתה ושר האוצר שלך תצטרכו להיפרד מהפארסה הזאת של התקציב הדו-שנתי.

רוני בר-און: הרי הזהרנו אתכם, אמרנו לכם.

רוני בר-און: הנה חלף, אדוני היושב-ראש, פחות מרבעון מתקופת התקציב הדו-שנתי שמשתרע על השנים 2011–2012 – פחות מרבעון, וכבר התקציב הזה לא רלוונטי ולא אקטואלי, וכל הנחות היסוד שהונחו בו שוב אינן רלוונטיות.

ראובן ריבלין: אנחנו בנובמבר.

רוני בר-און: אנחנו אחרי רבעון מתקציב דו-שנתי.

רוני בר-און: הרבעון של התקציב הדו-שנתי הסתיים ביוני 2011, כי התקציב הוא ל-2011–2012.

רוני בר-און: זה המתמטיקה שאני למדתי בימים שלא גירשו אותי מבית-הספר.

ראובן ריבלין: לימדו אותך טוב בבית-ספר, אבל אנחנו נמצאים בנובמבר, זאת אומרת – – –

רוני בר-און: אני אומר שהנתונים – והתקציב קרס ביוני 2011, כי כל הנתונים המקרו-כלכליים, הפוליטיים, הגיאו-פוליטיים – הכול היה באוויר כעורבא פרח.

רוני בר-און: הזהרנו את שר האוצר, הזהרנו את ראש הממשלה, הנה זה קרה.

רוני בר-און: זה כבר קרה פעם אחת, וראש הממשלה הזה, שהיה שר אוצר ב-2003, בעקבות הקריסה של תקציב 2002 נאלץ לחתוך בבשר החי ולענות את עם ישראל במשך שנים רבות בקיצוצים הנוראיים של 2003.

רוני בר-און: אז אתם, ראש הממשלה, תביאו תקציב חדש.

רוני בר-און: כן, אני מזהיר, אתם לא תפרצו את מסגרות התקציב, כי השותפים שלכם יהיו הראשונים לשדוד אתכם, אבל אתם תביאו תקציב חדש ואתם תשנו את סדרי העדיפויות בתקציב באותן מסגרות קיימות.

רוני בר-און: אתה תגדיל את ההוצאה הציבורית לשירותים החברתיים והאזרחיים, גם על חשבון הביטחון וגם על חשבון הכספים הקואליציוניים והכספים הנוספים שאתם מבזבזים בלי הכרה, ואתם תיאלצו לקבוע בתקציב שגודל ההוצאה האזרחית יגדל ביחס לתוצר.

רוני בר-און: אנחנו לא נרפה מכם בעניין הזה.

רוני בר-און: ואתה, אדוני ראש הממשלה, תשנה את מדיניות המיסוי המופקרת שלך: אתה תשנה את התמהיל המופרע הזה שבין מס ישיר למס עקיף; אתה תבטל את המע"מ על המים, כי לא תהיה לך ברירה, ואתה תבחן את עניין הפחתת המע"מ וקיום מע"מ דיפרנציאלי, ואתה תפחית את הבלו הרבה מעבר למה שטרכטנברג הציע לך, ואתה תצבע את הבלו, אדוני ראש הממשלה, כדי שאפשר יהיה לממן בכסף של הבלו את התשתיות ואת סבסוד התחבורה הציבורית, כדי שהכסף שחברי ואני וילדי וילדיך משלמים עבור הבלו יחזור אליהם באותו מקום שבו צריכים להיות הכספים האלה.

רוני בר-און: ואתה תבחן ותשנה את מדיניות הזיכוי גם לגברים וגם לנשים במס ההכנסה שהם משלמים, במיוחד כשמדובר בהורים לילדים עד בני שלוש, כדי שההכנסה הפנויה למשפחה, לטובת טיפול בילדים, תגדל, ותגדל בלי להגדיל את הפער בין גברים עובדים לנשים עובדות.

רוני בר-און: ואתה תגדיל, אדוני ראש הממשלה, את מס ההכנסה השלילי לאמהות עובדות, ותגדיל את המענקים, ותרחיב בעניין הזה את הממדים הגיאוגרפיים ואת הפיזור, ותייעל את החלוקה של הכסף הזה, כי היום סידרתם את זה ככה שפחות מ-45% מהזכאים יכולים למצות את מס הכנסה שלילי.

רוני בר-און: ובדיור, אדוני ראש הממשלה, תבטל את החוק הספקטקולרי, הריק-מתוכן שלך, את חוק הווד"לים, חוק אסוני.

רוני בר-און: אתה תחזק את מערך התכנון באמצעות תוספת של כוח-אדם ועזרים טכנולוגיים, ואתה תעשה כמו שאני עשיתי כשהייתי שר הפנים – תרחיב את הסמכויות של הרשויות המקומיות גם בתחום התכנון וגם בתחום הדיור, כי אין ברירה אחרת ואין מוצא אחר.

רוני בר-און: ואתה תעגן את הזכויות לדיור בר-השגה גם בבעלות וגם בשכירות, אתה תעגן אותן בחקיקה, כדי שהם לא יהיו נתונים לא לגחמה שלך ולא לשותפים ה– – – שלך, שר הפנים ושר השיכון.

רוני בר-און: ואתה תבטל, כמו שאנחנו עשינו, אדוני היושב-ראש, ואתה היית עד לזה, בפעם הראשונה אחרי עשר שנים ביטלנו את ההקפאה של חוק הדיור הציבורי של רן כהן מ-1998, והממשלה הרעה הזאת שוב זרקה אותו ל-2015.

רוני בר-און: ואתה תמשיך באותו מבצע מכר שאנחנו התחלנו, ותשתמש ברווחים, ותוסיף גם כסף ממשלתי, תעשה גם "מצ'ינג" כדי שאפשר יהיה גם לבנות עוד וגם לתחזק את הקיים.

רוני בר-און: ואתה תשנה את שיטת שיווק הקרקעות בהתאם ליעדים הלאומיים.

רוני בר-און: ואת ההכרעה בתנאי הזכאות, את ההכרעה בתנאי הזכאות לדיור הזה, צריך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, להוציא מהדרג הפוליטי.

רוני בר-און: צריך להוציא את זה מהדרג הפוליטי, שתמיד, אבל תמיד, דואג לאותם סקטורים ורק לאותם סקטורים, וכל היתר מוטלים כפגר לצד הדרך.

רוני בר-און: ואתה תקבע – – –

מיכאל איתן: מה יהיה עם – – –

רוני בר-און: תיכף תשמע, רק לא צריך לתת את זה לדרג הפוליטי, כי הדרג הפוליטי רואה רק לבוש שחורים עם כיפה וזקן, סליחה שאני אומר.

ראובן ריבלין: בדרך כלל המומחים הם מומחים מטעם, אז אם הם מומחים מטעמנו זה בסדר, אבל אם הם מומחים מטעם מישהו אחר זה יהיה מסוכן.

רוני בר-און: ואתה תקבע – הנה אני בא לשאלה שלך, השר איתן.

רוני בר-און: ואתה תקבע, אדוני ראש הממשלה, את מיצוי כושר ההשתכרות – לא את כושר ההשתכרות, את מיצוי כושר ההשתכרות – כקריטריון לזכאות, כי קריטריון של מיצוי כושר ההשתכרות מעודד יציאה לעבודה ומתגמל אזרחות שהיא יצרנית ותורמת, גם בסקטורים שלא מוכנים להשתתף במקום הזה.

רוני בר-און: ואתה תגדיל, אדוני ראש הממשלה, את תקציבי הסיוע למשכנתאות במשרד הבינוי והשיכון, ואתה תיתן אותן בריבית שתהיה 50% מריבית השוק הממוצעת על משכנתאות, והסיוע יהיה אוניברסלי לרוכשי דירה ראשונה.

רוני בר-און: ואתה גם תגדיל את התקציב לסיוע בשכר דירה של משרד הבינוי והשיכון, ותרחיב את הסיוע לאוכלוסיות הנוספות על אלה שקיימות היום, והיום קיימות, למרבה הצער, אוכלוסייה, אוכלוסייה וחצי, אם תרצו בלחץ – שתיים.

רוני בר-און: ובחינוך, אדוני ראש הממשלה, בחינוך אתה תלך לחינוך חינם מסוג מוגדר שיוסכם, ולא קל יהיה להגדיר אותו, החל מתום חופשת הלידה של האם היולדת.

רוני בר-און: ולא נסת

רוני בר-און: פק רק בזה שתשחרר מההקפאה את החינוך מגיל שלוש, לפי ההצעה של טרכטנברג.

רוני בר-און: אני יודע, מי כמוני יודע כמה זה יקר, אבל התנאי של מיצוי כושר ההשתכרות, השר איתן, של משק-בית, של יחידת משק-בית, ייטיב במקרה הזה עם משפחות עובדות שמביאות ילדים ולא רק עם משפחות שמביאות ילדים אבל לעומת זאת לא רוצות לעבוד.

רוני בר-און: ואתה תלך, אדוני ראש הממשלה, לתקצוב דיפרנציאלי, שיבסס את ההעדפה המתקנת לתלמיד בפריפריה, בפריפריה הגיאוגרפית ובפריפריה החברתית, ולא נסתפק במה שהציע לך טרכטנברג, תשלום פרוגרסיבי להורים.

רוני בר-און: אתה תצבע את הצבע של הכסף הזה במשרד החינוך, תצבע אותו כדי שנדע שהוא הולך רק לשם.

רוני בר-און: הכסף ילך ישירות למוסד, ואתה ואנחנו נקים מערך, גם של בקרה וגם של דיווח, ליישום ההקצאה הזאת.

רוני בר-און: ואתה תרחיב את מערך הפיקוח על לימודי הליבה, אנחנו לא ניתן לך להתחמק מהעניין הזה.

רוני בר-און: לימודי הליבה במוסדות החינוך היסודיים, כן, גם בישיבות הקטנות, ותחייב את כל התלמידים ביסודי, גם במגזר החרדי, במבחני המיצ"ב, ותלמד לימודי יסוד, שהם מכשירי תעסוקה, בהתאם לגודל התקציב.

רוני בר-און: אם תרצה, אתה אוהב את הביטויים האלה: כעומק הליבה גודל התקציב.

רוני בר-און: ותלך עם הססמה הזאת: כעומק הליבה גודל התקציב.

רוני בר-און: ואתה תבטל את התמיכה לכוללים בגין תלמידי חוץ-לארץ, ותגביר את הפיקוח על התמיכות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, כבקשתך.

רוני בר-און: כן, אני באמת בשתי דקות אסיים.

רוני בר-און: ותרחיב את מספר התלמידים במערכות של החינוך הטכנולוגי, ותפעל ותפעיל מערך יום לימודים ארוך ותחיל את חוק הארוחה היומית לתלמיד.

רוני בר-און: בבריאות אתה תיאלץ, ותוסיף מיטות ומכשור רפואי בכל הארץ, בדגש על הפריפריה, עד לרמה הממוצעת של ה-OECD, ותקיים מנגנון של עדכון מקורות בסל הבריאות, שלא כל שר בריאות או סגן שר בריאות ייקח איזה "קניפל" קטן; אחרי שעושים תקציב בריאות של 450 מיליון שקל לשלוש שנים, באים ולוקחים לצרכים של אוכלוסיות ספציפיות.

רוני בר-און: ואתה תגדיל את שיעור המשתתפים בשוק העבודה, ותטפל בעניין העובדים הזרים, ותבחן את העלאת שכר המינימום וקצבאות הנכות.

רוני בר-און: עכשיו, יש לי הצעה אליך, אדוני ראש הממשלה, הצעה ואזהרה: אל תלך שולל אחרי אור הזרקורים שמאיר עליך באור נגוהות היום.

רוני בר-און: אל תקשיב לעדת החנפים הזאת, שמחמיאים לך גם אצלך מהבית, בהם אנשים בעלי סגמנטים כהניסטיים מובהקים שפתאום נהיו איזה רודפי שלום ושחרורים ופיוס, ומתפייטים עליך.

רוני בר-און: כן, גם מבתים אחרים, כולל גם מהבית שלי.

רוני בר-און: אל תקשיב לחנופה הזאת.

רוני בר-און: יכול להיות שגם יעלו פה היום וינאמו נאומים על המנהיגות שלך ועל העזוז והגבורה שלך, אבל אתה יודע, אדוני ראש הממשלה, אני יודע ואתה יודע שזה אותו הסדר, אלה שמתחנפים אליך היום ואלה שמוחאים לך כפיים היום, חלילה וחס, כשהדברים יתחילו להשתבש, באותו סדר הם ירוצו וידרשו להתיז את ראשך, באותו סדר.

רוני בר-און: אני יודע את זה ואתה יודע את זה.

רוני בר-און: איך אני יודע את זה?

רוני בר-און: הייתי שם על יד ראש הממשלה אולמרט כשכולם שיבחו אותו, איזה מלחמה, וכמה זה נכון, וכמה אף ראש ממשלה לא עשה את זה – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול להרחיב על העניין הזה עוד דקות רבות, אבל הזמן תם.

רוני בר-און: אני מסיים, סיימתי, זה משפט אחרון.

רוני בר-און: שם הייתי, ראיתי איך כולם התחנפו וסיפרו, שיבחו והיללו, וכולם אחר כך באו ויידו אבנים.

רוני בר-און: גם אתה יודע את זה, מאותו המקום, גם אתה היית שם.

רוני בר-און: פה עמדת ושיבחת אותו, ואיך שהדברים התחילו להשתבש היית הראשון שהתנפל עליו.

רוני בר-און: תיזהר מזה.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בר-און – עמד בלוח הזמנים על-פי בקשתו.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת שאול מופז לבוא ולומר את דבריו.

מיכאל איתן: זה היה החלק המדיני?

ראובן ריבלין: זה היה החלק הכלכלי, הוא דווקא נגע ברוב נאומו בנושאים כלכליים חברתיים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת מופז, כי הוא שותף להצעה הזאת.

ראובן ריבלין: אם אכן ידבר חבר הכנסת מופז על הנושא המדיני, אתה תשיב פעם אחת לכולם יחד, זה הכול.

ראובן ריבלין: אם הם לא מקיימים את הדבר, אין בעיה.

ראובן ריבלין: נרצה את כל הטענות, ואדוני ישיב פעם אחת, כי הדברים מעורבים.

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: בסדר גמור.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: לא – – –

מיכאל איתן: – – –

קריאה: – – –

רוני בר-און: אנחנו מתנצלים בפניך – – –

ראובן ריבלין: אני מבקש, אדוני השר, אדוני השר.

ראובן ריבלין: אני לא יכול להעיר לחברי קדימה, שהרי הם מקפידים מאוד שלא יפריעו להם, אבל אתה לא יכול להפריע לחבר הכנסת מופז.

ראובן ריבלין: אם הם רוצים להפריע זה עניינם.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לברך את הכנסת ואת חבריה בברכת שנה טובה ומושב טוב, פורה ומועיל, מושב שבו נזכור כולנו מהי מהות השליחות של הבית הזה ומהי תכלית שהותנו כאן.

שאול מופז: כולנו, אדוני היושב-ראש, מכירים את המושג המאוד-ישראלי "אחרי החגים".

שאול מופז: החגים שבאו עלינו לטובה הסתיימו והמשימות, המטרות והיעדים הלאומיים שוב מונחים לפתחנו על מנת שהבית הזה יחליט ויעשה את מה שנכון, ראוי ורצוי לחברה הישראלית.

שאול מופז: כנסת נכבדה, ראשית, אני מבקש מכאן לברך את הממשלה והעומד בראשה על ההחלטה לקבל את העסקה לשחרורו של החייל גלעד שליט.

שאול מופז: אני מזכיר, לבל ישלה איש את עצמו – מדובר בעסקה קשה, כואבת, עתירת סיכונים, חריגה באופיה ובמהותה.

שאול מופז: העסקה הזאת קובעת תקדים מסוכן לא רק בכמות המשוחררים, אלא גם במסוכנותם, בשיוכם ובתקדים שהיא מייצרת, בעיקר לגבי משוחררים אזרחי ישראל.

שאול מופז: יחד עם זאת תמכתי בעסקה, הן תחת הממשלה הקודמת והן כאשר הצביעה עליה מליאת הממשלה הנוכחית.

שאול מופז: באין דרך אחרת לשחרורו של גלעד שליט, זאת היתה ההחלטה הנכונה בנסיבות הקיימות.

שאול מופז: אל מול המתנגדים לעסקה אני מאמין שאין מחווה יותר אנושית מילד שחוזר הביתה אל אמו, אל עמו ואל מולדתו.

שאול מופז: אין דבר אחראי יותר מהחזרת חייל הביתה לארצו.

שאול מופז: זהו מהלך שחידש וחיזק את האחדות בעם וחידד את הסולידריות החברתית, שמהווה נדבך מרכזי בחוסן הלאומי שלנו.

שאול מופז: לכן, למרות הסכנות ולמרות ביקורות כאלה ואחרות, אני מאמין שנעשה הדבר הנכון בנסיבות הקיימות.

שאול מופז: בראשית דברי אני מבקש להדגיש כמה אמיתות יסוד שמחייבות התייחסות והיערכות של הממשלה ושל גורמי הביטחון.

שאול מופז: עלינו להכיר בעובדה שבהיעדר אלטרנטיבה מבצעית לשחרור חטופים, המחיר המדיני, המחיר האנושי ומחיר אובדן ההרתעה הוא גדול.

שאול מופז: עלינו לבחון – וכך בכוונת ועדת החוץ והביטחון לעשות – ראשית, מדוע לא נוצרו התנאים ליצירת אלטרנטיבה מבצעית ראויה לשחרורו של גלעד שליט ומדוע לא היה לנו המודיעין הנדרש.

שאול מופז: שנית, שחרור מרצחים מארגוני הטרור חושף סכנה ברורה ומיידית הנובעת מהחזרתם של חלק מהמשוחררים למעגל פעיל בקרב ארגוני החבלה.

שאול מופז: ישראל חייבת להציג ולממש בעת הצורך מדיניות ברורה ולפעול באמצעותה.

שאול מופז: כל מי מהמשוחררים שישוב למעגל הטרור דינו סיכול ממוקד, בבחינת היה "פצצה מתקתקת".

רוני בר-און: או עסקה.

שאול מופז: צריך לשלול הלכה למעשה את האפשרות של היווצרות דלת מסתובבת של משוחררי עסקת שליט.

שאול מופז: ישראל יודעת להתמודד עם זה; ישראל יודעת לפעול מול הגרועים שבמחבלים.

שאול מופז: נוסף על כך, ישראל חייבת לאמץ מדיניות מבצעית יזומה להתמודד עם מצבי חטיפה עתידיים.

שאול מופז: ישראל חייבת להסיר את חסינותם של כל מי שהיו שותפים למעשה או לניסיון החטיפה, בין שהיו אלה המבצעים עצמם, שולחיהם, מעניקי החסות להם או מעצבי דעת הקהל התומכים בהם.

שאול מופז: בעניין זה לא תהיה הבדלה בין הדרג המדיני לבין הדרג הצבאי.

שאול מופז: המחיר העתידי שישלמו מי שתמכו או עודדו חטיפת חייל צריך להיות כבד מנשוא בקרב ארגוני הטרור.

שאול מופז: אני מתנגד לכל ניסיון שייעשה בבית הזה לחוקק חוקים שיגבילו את שיקול הדעת של הדרג המדיני, ובראשו את שיקול דעתו של ראש הממשלה, בסוגיות של דיני נפשות מן הסוג שליווה את הדילמה בשאלת שחרורו של גלעד שליט.

שאול מופז: אי-אפשר לנבא את המצבים, השיקולים והאפשרויות.

שאול מופז: יש רגעים שבהם הקברניט הנבחר זכאי להפעיל שיקול דעת ולהביא את שיקול דעתו להחלטת הממשלה.

שאול מופז: הציבור ישפוט את מעשיו ביום פקודה, אבל צריך לשמר את הגמישות וכושר ההחלטה בידי הקברניט.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו כבר אחרי החגים, אחרי הנאומים, הזדמנויות הצילום וראיונות החג החגיגיים.

שאול מופז: כבר אי-אפשר לדחות את ההתמודדות עם שאלות קיומיות וחשובות לעתיד החיים כאן ולאיכות החיים בארץ הזאת.

שאול מופז: הזמן אזל.

שאול מופז: גם זמן הפציעות נגמר.

שאול מופז: הגיעה העת להתמודד.

שאול מופז: המערכת הרפואית קורסת, וזעקת המתמחים מהדהדת במשרדו האטום של ראש הממשלה ושר הבריאות מזה חודשים ארוכים.

שאול מופז: המשבר המיותר הזה מחכה לפתרון, למעורבות, לאכפתיות מהשר הישיר הממונה על המערכת הזאת, הלוא הוא ראש הממשלה.

שאול מופז: די לנו מנוכחות נפקדת של ראש הממשלה בכל הסוגיות הרבות הממתינות למוצא פיו ולכושר ההכרעה הנדרש ממנו.

שאול מופז: הארץ זועקת לשינוי יסודי של המדיניות הכלכלית-חברתית מבית-מדרשו של הניאו-קפיטליסט נתניהו.

שאול מופז: הכלכלה הזאת, שרמסה את החלשים ומאיימת להכחיד את מעמד הביניים, הכלכלה הזאת מאיימת על הלכידות החברתית, ולא די באמירות ריקות מתוכן של ועדות חסרות שיניים.

שאול מופז: הסכנה של שבר חברתי מוחשית מתמיד.

שאול מופז: כנסת נכבדה, בכל הכבוד וההערכה לפרופסור מנואל טרכטנברג ולוועדה שבראשה עמד, הרי היא אינה תחליף למדיניות, לתפיסת עולם ולאחריות הדרג המדיני ונבחרי הבית הזה.

שאול מופז: לא היתה מריחה גדולה יותר בתולדות ועדות ממשלתיות מוועדה זו.

שאול מופז: ועדת-טרכטנברג הוקמה למראית עין, עם מנדט של מראית עין, סמכויות למראית עין ומסקנות למראית עין.

שאול מופז: לוועדה לא ניתנו כלים אמיתיים להשפיע.

שאול מופז: היא פעלה תחת הנחות עבודה שגויות ונאסר עליה להציע אלטרנטיבה תקציבית מהותית ולעסוק בשאלות יסודיות וערכיות, שבלעדיהן אין מדיניות בכלל ומדיניות כלכלית וחברתית בפרט.

שאול מופז: אני כראש ממשלה לא הייתי מסיר מאחריותי לו הייתי מועל באמון הציבור ולא הייתי גורר רגליים כאשר הר געש אזרחי פורץ כלבה רותחת ברחובות הערים.

שאול מופז: כראש ממשלה לא הייתי ממנה מתווכים מטעם לדבר עם בני עמי.

שאול מופז: לא הייתי מסתתר מזעקת הבנות והבנים, ולא הייתי מבזה את רוח השינוי והתקווה במריחה נטולת מחויבויות של מסקנות חלשות וחלקיות פרי עטה של ועדת טיוח.

שאול מופז: מי שרוצה לראות את האמת מאחורי מחדליה של הממשלה הנוכחית לא צריך להתאמץ.

שאול מופז: הממשלה ממשיכה לפעול על-פי תקציב מעוות, תקציב דו-שנתי שחוקק כאן בבית הזה לפני למעלה משנה.

שאול מופז: התקציב המגוחך הזה היה רע בבסיסו, כשל בהתהוותו והוא רחוק מכל סממן קלוש של תקוות מחאת הקיץ האחרון.

שאול מופז: ממשלה עם יושר אינטלקטואלי בסיסי, ממשלה שאומרת אמת ונוהגת באמת – ממשלה כזאת היתה מחזירה לבית הזה את תקציב 2012 ומציבה תקציב חדש, המשקף את השינויים שעליהם התחייבה.

שאול מופז: לצערי, זאת ממשלת הונאה, דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

שאול מופז: במעשיה ובמחדליה הפכה הממשלה הזאת את תקוות הקיץ לחרפת נתניהו.

שאול מופז: והבושה – זאת נעלמה מזמן כלא היתה.

שאול מופז: כנסת נכבדה, נציגי הממשלה משמיעים ססמאות נבובות מעל הדוכן הזה כמעט שלוש שנים.

שאול מופז: יש ועדות לכל נושא, הרכבים לכל סוגיה; רק המנהיגות והדרך אינן.

שאול מופז: אין היום מנהיג בישראל, ואנחנו מובלים על-ידי מי שאבדה לו הדרך, התבלבל לו הצפון, והוא נע כחסר התמצאות בשטח, מנסה לקושש לעצמו שרידי תקווה ברגעים צנועים של שיכרון חושים.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, אימת המדינה הדו-לאומית הופכת למציאות חיינו.

שאול מופז: תהליך בידודה של ישראל משפיע היום על כל מי שיש לו חלק בעולם הגלובלי.

שאול מופז: בשאלה הקיומית של גבולותיה הריבוניים של ישראל, בעומק תפיסתה הדמוקרטית, במהותה כמדינה יהודית ובעתידה במזרח התיכון, הממשלה הזאת בחרה לגרור רגליים, להימנע מהכרעה, מיוזמה וממעשה.

שאול מופז: בהיעדר יוזמה מדינית, מסכנת ישראל את עצמאותה.

ראובן ריבלין: גם לאדוני אני מוסיף שתי דקות.

שאול מופז: עתידנו, גורלנו וביטחוננו שבויים היום ביחסים הקואליציוניים ובפחד המשתק של ראש הממשלה משר החוץ שלו, ליברמן.

שאול מופז: הדרך היא רעה, ומרחיקה את ישראל מלהיות חלק ממשפחת העמים.

שאול מופז: הובלתי בחורים אל הלא-נודע; שלחתי חיילים למשימות שמהן חלקם לא שבו ואחרים שבו פגועים לכל חייהם.

שאול מופז: אין משימה חשובה יותר ממשימת ההסדר המדיני, מקביעת הגבולות, מהיכולת לשלוח את מיטב ילדינו להגן על מה שהוא שלנו.

שאול מופז: גם לעת מלחמה ועימות חשובה הוודאות שבהסדר.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, המשימה הזאת מוטלת על כתפינו.

שאול מופז: ההכרעות הנדרשות לעת הזאת הן הכרעות גורליות שאינן נופלות מההכרעה הגורלית שקיבלו מייסדי האומה בקבלם את ההחלטה על חלוקת הארץ.

שאול מופז: טובה ההחלטה הזאת ממלחמה מיותרת.

שאול מופז: חשובה ההחלטה הזאת ללכידות הנדרשת במלחמה צודקת.

שאול מופז: כנסת נכבדה, אפשר להוביל את ישראל בחזרה אל עצמה.

שאול מופז: אפשר להחזיר את האמונה בצדקת הדרך; אפשר להחזיר את הערבות ההדדית, הצדק החברתי והכבוד האנושי; אפשר להחזיר את ישראל לעצמה, לערכיה, למוסר היהודי, שהוא נדבך בלתי נפרד מהחזון הציוני; אפשר להיות מה שחלמנו ולכונן כאן בית לאומי שיחזור להיות אור לגויים.

שאול מופז: זה תלוי בנו.

שאול מופז: זו שליחותי.

שאול מופז: זו מטרתי.

שאול מופז: ואני מקווה שבמושב הזה יימצא כאן האומץ לעשות את מה שנכון לישראל.

שאול מופז: ההכרעות הנדרשות יחזקו את ישראל, ומתוך הכאב שבבחירה הקשה הניצבת בפנינו תצמח גם תקווה גדולה ועוצמה שאין שנייה לה.

שאול מופז: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שאול מופז, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

ראובן ריבלין: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר הרצאות הנושאים.

ראובן ריבלין: השר ישיב מקשה אחת, כי הנושאים הם מעורבים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת אברהם-בלילא – הצעות לסדר-היום מס' 6276 ו-6280 בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול אמר ראש הממשלה שאחרי החגים ושחרורו של החייל גלעד שליט ישראל חוזרת לשגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, חברי חברי הכנסת, ישראל חוזרת לשגרה – שגרה אומללה, שגרה חסרת מעוף ומנהיגות, שגרה רעה לישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, בקיץ האחרון נשברה השגרה הממכרת והשקרית של ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בקיץ האחרון הפכה השגרה לזעקה שנשמעת מרחובה של עיר, מכל בית בקרב מעמד הביניים הנחנק, ממחלקות בתי-החולים, מחדרי המרצים והסטודנטים ומחדרי המורים; בקיץ הזה נשברה השגרה והוצבה מראת אמת אל מול זחיחותו וחיוכו של ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, גם הכותרות המשמחות של השבוע החולף לא יעלימו את דפני ליף וחבריה.

רוחמה אברהם-בלילא: הן לא יעלימו את המחלקות הקורסות בבתי-החולים, הן לא יעלימו את המקררים הריקים, הן לא יעלימו את הכיתות הדחוסות והן לא יעלימו גם את חשבונות החובה ההולכים ומעמיקים של המעמד הבינוני – זה שמשרת, זה שעובד וזה שמשלם מסים.

רוחמה אברהם-בלילא: תמונות יחסי הציבור לא יכסו את הזעם, הן לא יכסו את המצוקה והן לא יכסו את אובדן הערבות ההדדית בחברה שמרחיבה את פעריה.

רוחמה אברהם-בלילא: אחרי החגים – כן, כן – הציבור בישראל, כנסת ישראל, אנחנו חוזרים לשגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: שגרה רעה ומזיקה לישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אדוני היושב-ראש, העם הזה אינו מטומטם, העם הזה יודע להעריך את מה שנכון, העם הזה יודע לבקר את מה שראוי ואת מה שאינו ראוי.

רוחמה אברהם-בלילא: העם הזה אינו מטומטם.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת-טרכטנברג הוקמה כתרגיל הונאה, אדוני השר, תרגיל הונאה תקשורתי שמטרתו להדחיק מסדר-היום את המחאה החברתית המתעוררת.

רוחמה אברהם-בלילא: המהלך הזה נכשל, כי המלצות הוועדה היו ונשארו חסרות תוכן וחסרות היתכנות.

רוחמה אברהם-בלילא: העם הזה אינו מטומטם.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו שמענו וראינו איך ראש הממשלה מוכר את מסקנות הוועדה לשרים, ואתה היית שם, השר איתן, וגם ראית איך הוא מתחייב.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל למרות שההמלצות אושרו הן חסרות תוקף, כי כל המלצה תובא לתקצוב ולאישור נפרד של הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: העם הזה אינו מטומטם, כי אם ראש הממשלה דובר אמת ואם כוונותיו טהורות ואם הוא נאמן לתפקידו, למשרדו ולמילתו, הוא צריך להודיע לכנסת ולממשלה על תקצוב אמיתי של ועדת-טרכטנברג.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא צריך להביא את זה כתיקון מיידי לחוק התקציב 2012, או להביא תקציב חדש, והוא צריך לארגן את השינויים המבניים בחקיקה ייעודית ופרטנית.

רוחמה אברהם-בלילא: העם הזה אינו מטומטם כדי להבין שאין די במסקנות טרכטנברג, שהן חסרות, שהן חלקיות ושהן נעדרות הכרעות ערכיות בשאלות יסוד של אופיה של המדינה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, חברי חברי הכנסת, הדיון היום הוא בין היתר גם דיון על מנהיגות, אדוני היושב-ראש; מנהיגות במשבר.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, מנהיגות אינה נמדדת בחיבוקים בפתח בטנו של מסוק, מנהיגות היא להבין שבקיץ האחרון התרחש כאן משהו, משהו טוב, משהו חשוב, משהו שמחייב שינוי, והשינוי הנדרש צריך להיות עמוק וממשי.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא יכול להישען על תחילתם של רעיונות המגובים בדוח ועדה אשר המנדט אשר ניתן לה מראש קבע את התוצאות שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ישראל צריכה מנהיג שיוכל להוביל רפורמות אמיתיות, כאלה שפועלות לצמצום פערים חברתיים והגדלת השוויון, ולא רפורמות שבאות להעשיר מעטים על חשבונם של רבים.

רוחמה אברהם-בלילא: בואו נודה על האמת, שמה שחסר כאן זו באמת מנהיגות, זו ממשלה שתקבל החלטות – – –

מיכאל איתן: מנהיג או מנהיגה?

מיכאל איתן: העם צריך מנהיג או מנהיגה?

רוחמה אברהם-בלילא: מנהיג, מנהיגה, לא משנה.

רוחמה אברהם-בלילא: מה שחשוב, שראש הממשלה הזה יוחלף.

מיכאל איתן: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע למה – – –

רוני בר-און: – – – יש לכם מנהיגה.

ציפי לבני: מנהיג, לרבות מנהיגה.

ציפי לבני: מנהיגה לא כולל בתוכו מנהיג, אבל מנהיג כולל בתוכו מנהיגה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע למה, אדוני השר?

רוחמה אברהם-בלילא: גם ממשלה זו מנהיגות – – –

מיכאל איתן: – – –

רונית תירוש: למה מפריעים לה?

נסים זאב: מאחורי כל אדם גדול עומדת אשה.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: כבוד השר.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני מבקש ממך לא להפריע.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד השר – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני מבקש ממך לא להפריע לנאום.

רוחמה אברהם-בלילא: – – בינך לביני, אף אחד לא שומע – –

ראובן ריבלין: הוא מפריע לה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – שנינו יודעים.

רוחמה אברהם-בלילא: ראינו את כל מה שהיה בערב שאושרו המלצות ועדת-טרכטנברג.

רוחמה אברהם-בלילא: ראינו את הפעם הראשונה, ראינו את הפעם השנייה, ראינו איך ראש הממשלה משלם לישראל ביתנו, אבל עוד לא ראינו איך הוא ישלם לש"ס, עוד לא ראינו איך הוא ישלם לאגודת ישראל, עוד לא ראינו איך הוא ישלם למירי רגב – –

נסים זאב: זה לא אומר מה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – ולא ראינו איך הוא ישלם לאופיר ולא ראינו איך הוא ישלם לדני דנון בעבור השתיקה או בעבור – –

ראובן ריבלין: גם הכנסת תראה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – ההצבעות.

רוחמה אברהם-בלילא: ואתה יודע מה, גם אתה תראה.

רוחמה אברהם-בלילא: בוא נודה על האמת, חבר הכנסת נסים זאב, שגם זמנכם יגיע, ואתם יושבים בפתח.

רוחמה אברהם-בלילא: לא סתם ראש הממשלה הלך אתמול והשקיע שעות אצל הרב עובדיה יוסף.

רוחמה אברהם-בלילא: שום דבר הוא לא למראית עין, והוא לא באמת עם כוונות טהורות – שראש הממשלה הלך לאחל רק חג שמח ושנה טובה לרב עובדיה יוסף.

נסים זאב: זה הדדי.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל באמת, אתה יודע, אנחנו צריכים מנהיגות כזו שתקשיב, שתשמע, שתאזין, שהגיעו מים עד נפש.

רוחמה אברהם-בלילא: הציבור ברחובות זועק את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: חסרה מנהיגות אמיתית, כזו שנדרשת מראש הממשלה בדמוקרטיה היחידה באזור; מנהיגות כזו שמסוגלת לפעול במהירות כדי לייצר פתרונות חברתיים גם לטווח הקצר וגם לטווח הארוך.

רוחמה אברהם-בלילא: ואת זה לא ראינו בדוח-טרכטנברג.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה מאוד מאוד מאוד רוצה לחזור לשגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: ואותה שגרה, ואני אזכיר אותה, והיינו בה עד לא מזמן – שגרה של היעדר הכרעות, שגרה של קיפאון מדיני, שגרה של בידוד בקרב הקהילה הבין-לאומית, שגרה של דחיית המתחייב, שגרה של מחדל מתמשך, שגרה של פוליטיקה קטנה, של כניעה ושל חולשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אנחנו בכנסת ישראל, חברי הבית הזה, אנחנו, וגם הצעירות והצעירים שיצאו אל הרחובות, שהם מיטב הנוער היצרני, המשכיל והציוני – כל אלה יזכירו לראש הממשלה שאין שגרה, שהשקט הוא רפש, ושהשתיקה המדומה היא לא יותר מטיוח; ושמנהיגות, אדוני היושב-ראש, מנהיגות, חברי חברי הכנסת, היא שם המשחק.

רוחמה אברהם-בלילא: ותתפלאו לדעת שאנחנו בבית הזה – גם ביחד אתך, חבר הכנסת נסים זאב, כי אתה קשוב ואתה רואה את המצוקה של האנשים הרעבים, את המקררים הריקים; וגם אתה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: ונדרשת כאן שותפות – –

אחמד טיבי: – – – רוחמה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – של כל אחד מאתנו, חברי הבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: קואליציה ואופוזיציה כאחת, כדי להביא את השינוי האמיתי – – –

אחמד טיבי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אין אף אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: מה חדש?

אחמד טיבי: – – – מכבד את הכנסת ביום מיוחד, ישיבה שלא מן המניין בנושא ועדת-טרכטנברג – אף אחד מסיעת הליכוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, מה חדש?

ראובן ריבלין: כל חבר כנסת חופשי לעשות מה שהוא רוצה, גם כאשר הדבר לא מכבד את הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: מה חדש, חבר הכנסת טיבי?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי ממילא הם לא מקשיבים.

רוחמה אברהם-בלילא: כאן, זה מתחיל מכאן, מהבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: ההקשבה, היכולת של קבלת הערות, באל"ף ובעי"ן.

רוחמה אברהם-בלילא: יכול להיות שאנחנו טועים עם ההערות שלנו וגם יכול להיות שלא.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל לפסול מראש גם את השמיעה של הטענות – זה אומר דבר אחד: שהם שמים פס על הכנסת, והם שמים פס על אותם אנשים שיוצאים לרחובות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, אדוני השר, גם אתה כאן בהפתעה, כי כתוב בסדר-היום שמי שאמור להשיב זה השר גלעד ארדן.

רוחמה אברהם-בלילא: אז איפה ראש הממשלה?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה השר ארדן?

רוחמה אברהם-בלילא: מזל שיש אותך.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, חברי חברי הכנסת, תתפלאו לראות שבמושב הקרוב, בבית הזה, אנחנו מסוגלים נהיה לגלות מנהיגות.

רוחמה אברהם-בלילא: וזה יהיה תפקידנו, וזה יהיה המבחן של כל אחד ואחת מאתנו – לגלות מנהיגות שתעשה את הצדק החברתי הנדרש, שתשנה את ישראל ותהפוך אותה לדמוקרטיה יחידה במזרח התיכון שכדאי לחיות בה.

רוחמה אברהם-בלילא: ואדוני השר, מלה אחת לסיום.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע, שמעתי תשובות רבות של שרים שעלו לכאן זה אחר זה והשיבו: קדימה אשמה, קדימה זו שניהלה את המדיניות, כזו או אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת לך את הדבר הבא: כשר שאמור לקצר את כל תהליכי הביורוקרטיה בקרב המשרדים השונים, אתה יודע ששלוש שנים, כדי להפוך כל שעל ורגב, זה המון המון זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: והגיע הזמן לעשות את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא – בדיוק על השנייה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת רונית תירוש – בבקשה, גברתי – גם היא לדון בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: גם לרשותך עשר דקות תמימות.

מיכאל איתן: – – – הצעה לסדר – – –

ראובן ריבלין: זאת ההצעה השנייה לסדר-היום, של רוחמה אברהם וחברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: לאחר מכן זהבה גלאון ואחמד טיבי, ויסיימו גאלב מג'אדלה וג'מאל זחאלקה.

מיכאל איתן: – – –

ראובן ריבלין: אדוני ישיב.

ראובן ריבלין: יש תיקון בסדר-היום?

ראובן ריבלין: סדר-היום שמופיע אצל השר איתן אינו דומה.

ראובן ריבלין: אדוני יתכבד ויקבל את ההצעה, הנה, סדר-היום שלי.

ראובן ריבלין: אני אקבל אחר.

ראובן ריבלין: הניחו אולי לגבי השבוע ההבא.

מיכאל איתן: לא.

ראובן ריבלין: אז מישהו הניח דבר לא נכון.

ראובן ריבלין: אז לא כדאי להניח דברים שאינם רלוונטיים.

ראובן ריבלין: גברתי, מה שהניחו לו זה רלוונטי?

ראובן ריבלין: הבנתי.

ראובן ריבלין: אם השר לא הבין סימן שאנחנו אשמים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: גברתי, הבמה לרשותך.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גברתי מזכירת הכנסת, שהיה לנו העונג להיות ביחד בוועידת ה-IPU, ואשר עשתה עבודה מצוינת שם.

רונית תירוש: אני רוצה לברך את באי הכנסת בשנה טובה ולאחל לנו באמת מושב פורה; מושב שנגלה בו מנהיגות ואחדות וקדמה וקידום במהלכים החברתיים, הכלכליים, המדיניים לעם ישראל.

רונית תירוש: אני רוצה גם לברך את ראש הממשלה על שקיבל את ההחלטה האמיצה לשחרר את גלעד שליט.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אתה זוכר שמדי יום ג', בשעה שהיו לנו נאומים בני דקה, נהגתי לציין את מספר ימי שביו, ואני שמחה שהנוהג הזה נחסך ממני לקראת המושב הקרוב.

רונית תירוש: אני רוצה לייחד את דברי בעיקר לוועדת-טרכטנברג ולהמלצות שלה, ולתקוף אותה בתחומים שאני מבינה ובקיאה בהם, בתחומי החינוך.

רונית תירוש: אני לא אתיימר לעשות את זה לגבי התחומים האחרים אף שיש לי גם כמה רעיונות לתת שם, אבל בנושא החינוך אני חושבת שהכישלון הוא כישלון חרוץ של ועדה שהיתה לה הזדמנות היסטורית, הייתי אומרת, לעשות מהלכים ולשנות סדרי עולם בנושא החינוך.

רונית תירוש: הציעו לנו חינוך חינם לגילאי שלוש.

רונית תירוש: כל כך פופולרי, כל כך פופוליסטי, יש לומר, משום שבעצם יש לנו כבר חוק כזה במדינת ישראל, חוק שמדי שנה במסגרת חוק ההסדרים דוחים את המשך יישומו.

רונית תירוש: החוק הזה חל היום על העשירון הראשון והשני וחלקית על העשירון השלישי, כלומר על שכבות האוכלוסייה הנמוכות.

רונית תירוש: אבל הוא נעצר במסגרת חוק ההסדרים ולא ממומש בהמשך.

רונית תירוש: ומה עשתה ועדת-טרכטנברג?

רונית תירוש: מיחזרה את החוק, הציעה ליישם אותו, אבל שוב, באותה שיטה שהיתה נהוגה קודם לכן, דהיינו בהדרגה.

רונית תירוש: לא אמרו: כאן, עכשיו ומייד ניישם את מלוא החוק על כל העשירונים עד העשירון העשירי; אלא אמרו: נעשה את זה שוב בהדרגה.

רונית תירוש: זו בדיוק אותה מכשלה, זו בדיוק אותה שיטה, אדוני השר, שהיתה נהוגה, כשהחוק קיים, ואפשרה למעשה בכל שנה להביא את זה על-ידי האוצר במסגרת חוק ההסדרים ולהפסיק את היישום.

רונית תירוש: מה יקרה השנה?

רונית תירוש: יביאו את זה על עשירון נוסף, ובשנה הבאה, במקרה הטוב – ה"טוב" – יאמרו: נעצור, יש לנו בעיות אחרות בתקציב, נפסיק את היישום.

רונית תירוש: לכן הם לא באו בידיים נקיות.

מיכאל איתן: – – – את יודעת שגם אם כל הכסף היה בידייך יכולת הביצוע – – –

רונית תירוש: אתה טועה, הייתי עושה את זה.

מיכאל איתן: – – –

רונית תירוש: אתה טועה.

ראובן ריבלין: מייחסים למאו דזה-דונג את האמירה שגם מסע של 1,000 קילומטר מתחיל בצעד הראשון.

רונית תירוש: אבל הצעד הראשון החל בשיטה – – –

מיכאל איתן: יכולות הביצוע – – –

רונית תירוש: אני אומר לך: יכולות הביצוע תלויות בתקציב, וכשמאשרים את זה, וועדת-טרכטנברג מאשרת את זה כהמלצה, וראש הממשלה יאשר, הוא צריך להביא תקציב.

רונית תירוש: ורבותי – אתה טועה בי.

רונית תירוש: אני הראשונה לומר שההשקעה הנכונה בחינוך היא בגיל הרך, לא עוד – בגיל המתקדם מנסים לצמצם פערים בעוד 1%, 0.5% בזכאות לבגרות.

רונית תירוש: רבותי, זה לא יביא ישועה לא לחברה בישראל, לא לסטודנטים, לא לתלמידים.

רונית תירוש: צריך להתחיל מן היסוד – בהשקעה בגיל הרך.

רונית תירוש: לכן אני מבכה על ההזדמנות ההיסטורית שנגוזה, משום שהם יכלו להפוך את הפירמידה ולומר: סוף-סוף – – –

ראובן ריבלין: מתי חוקק החוק?

ראובן ריבלין: הוא רק נדחה – – –

רונית תירוש: לפני 12 שנה, אני חושבת.

ראובן ריבלין: אז גם גברתי היתה מנכ"לית כשלא מומש החוק.

רונית תירוש: לא, החוק שלי מומש – –

ראובן ריבלין: על חלק.

רונית תירוש: – – בחלקו לעשירון הראשון, השני וחלקו, בשלישי.

רונית תירוש: זהו.

רונית תירוש: והוא עוד חוקק קודם לכן.

רונית תירוש: ומייד, תוך כדי, במסגרת הקיצוצים שחבר הכנסת בר-און הזכיר אותם, מ-2003, של שר האוצר דאז בנימין נתניהו – במסגרת כל הקיצוצים – גם, אז החליטו שמפסיקים את יישום החוק, ומאז כל שנה בחוק ההסדרים זה אינו מיושם.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, רוב השנים – – –

רונית תירוש: אני מבכה על השיטה.

רונית תירוש: זה נכון.

רונית תירוש: מרבית השנים ממשלת הליכוד, אבל זו לא הנקודה.

רונית תירוש: אני מבכה על השיטה, כי אם הם היו באים בידיים נקיות, היו אומרים: כאן ועכשיו מיישמים את מלוא החוק.

רונית תירוש: והם לא אומרים זאת.

רונית תירוש: הם אומרים: בהדרגה.

רונית תירוש: זו אותה הדרגה שמאפשרת לחוק ההסדרים לדחות את היישום.

רונית תירוש: אני אומרת לכם, זה פשוט בכייה לדורות מה שהם עשו שם.

רונית תירוש: עכשיו, באותה שיטה פופוליסטית מכרו לציבור יום חינוך ארוך.

רונית תירוש: נהדר.

רונית תירוש: ההורים מאושרים, יוכלו לעבוד עד 16:00 בשקט, הילדים יהיו בבתי-הספר.

רונית תירוש: רבותי, אם אתה מדבר אתי, השר איתן, על אפשרויות יישום, אין אפשרות ליישם את יום חינוך ארוך.

רונית תירוש: זה חוק של חבר הכנסת שטרית, הוא לא יושם כפי שהחוק התכוון, ובתנאים הקיימים – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, התירוץ לא ליישם את הגיל הרך – כדי לאפשר לחוק של שטרית לקבל קדימות.

ראובן ריבלין: אבל כמובן – – –

קריאה: – – –

רונית תירוש: לא מיניה ולא מקצתיה.

ראובן ריבלין: זה אשמים כולם.

ראובן ריבלין: כולנו.

רונית תירוש: לא מיניה ולא מקצתיה, חינוך חינם לגילאי שלוש לא יינתן.

רונית תירוש: יום חינוך ארוך לא יינתן – ובעיני טוב שכך, משום שבתשתיות הקיימות של מערכת החינוך, כשאין אפשרות להושיב תלמיד מול מורה באופן דיסקרטי, לסייע לו, לשוחח אתו; אין חדרי אוכל בבתי-הספר, אין קפיטריות לארוחת צהריים; אין התנאים הנדרשים להאריך את יום הלימודים, אז חבל בכלל לתת המלצה כזו.

רונית תירוש: אם היה בצד ההמלצה הזו איזה תקציב – – –

ראובן ריבלין: זה התירוץ.

רונית תירוש: קחו את התקציב, תנו אותו לגילאי שלוש ונסתפק בזה, ותאמינו לי, ובא לציון גואל.

רונית תירוש: עם קצת סבלנות נגדל פה דורות של תלמידים באופן בריא ומושלם, בלי יצירת פערים, בלי שנידרש ברבות הימים לצמצם את אותם פערים, שאנחנו ממילא לא מצליחים לצמצם.

רונית תירוש: הדבר האחרון בהמלצות של טרכטנברג, ההמלצה השלישית היתה על פיקוח על שכר לימוד במעונות פרטיים, במעונות-יום כאלה ואחרים.

רונית תירוש: רבותי, אין סיכוי.

רונית תירוש: המשרדים, משרדי הממשלה לדורותיהם, אינם מצליחים – כל משרדי הממשלה, לא רק החינוך – אינם מצליחים לפקח על יישום של תקנות וחוקים שהם עצמם מביאים.

רונית תירוש: באין יכולת לפקח, למה נתיימר לפקח על מוסדות פרטיים?

רונית תירוש: אני יכולה לומר למוסד פרטי: שכר הלימוד שלך לא יעלה על סך מסוים?

רונית תירוש: ומה נעשה אם הוא כן יעלה?

רונית תירוש: הרי הגננת הפרטית תאמר: במעון הזה אני נותנת לימודי אנגלית לגילאי שנתיים, אני נותנת אוכל צמחוני, אני נותנת אוכל בריא, ובגין זה אני דורשת שכר כזה וכזה.

רונית תירוש: מישהו יוכל לומר לה?

רונית תירוש: זה הרי שוק חופשי, לא נוכל לעשות מאומה, אלא אם כן נחליט – – –

רוני בר-און: – – –

רונית תירוש: לא, לא, אז תקשיב לסיפא.

רונית תירוש: תקשיב לסיפא.

רוני בר-און: את יכולה לנסוע ב-150 קמ"ש – – –

רונית תירוש: אלא אם כן – חבר הכנסת בר-און, האמן לי שאני בקיאה בנושא, ואני, תשמע את הסיפא של הדברים שלי.

רונית תירוש: אם רוצים לפקח על מחירים ועל תשלומים, צריך להודיע שלא יקום מעון בישראל, פרטי, ללא אישור משרד החינוך.

רונית תירוש: ברגע שאתה נותן אישור, דהיינו רשיון, אתה יכול בתנאי הרשיון שאתה נותן לומר: זה שכר הלימוד המקסימלי שאני מאפשר לגבות.

רונית תירוש: אבל זה לא מה שאמרה ועדת-טרכטנברג, זה גם לא מה שהיא מתכוונת לעשות, זה גם לא מה שמשרד החינוך יסכים לעשות – לפקח ולתת רשיונות למעונות פרטיים, שהם, כפטריות אחרי הגשם, קמים וצצים מדי יום.

רונית תירוש: אז אני טוענת כנגד היומרנות של ועדת-טרכטנברג, כנגד אחיזת העיניים.

רונית תירוש: לקחו שלושה נושאים שהציבור יאהב, אבל הציבור לא ירד לעומק הדברים ולא ירד לעומק יכולת היישום, ולכן הציבור לא מבין שבעצם שום דבר מההמלצות הללו לא ייושם.

רונית תירוש: לכן, זה לשקר במצח נחושה את הציבור.

רונית תירוש: זוהי אחיזת עיניים.

רונית תירוש: אני פשוט תמהה איך אדם כל כך מכובד כפרופסור טרכטנברג, וכל מי שישב בוועדה הזו, העזו להביא המלצות כאלה, שאין להן סיכוי להתיישם.

רונית תירוש: ציפיתי שהוועדה תציע, למשל, פטור מתשלומי הורים.

רונית תירוש: דבר – אפשר היה לעשות את זה, יש גם המלצות והצעות חוק כאלה ואחרות; לגבות עוד עשירון, עוד עשירית, פרומיל, בביטוח לאומי, מכלל תושבי ישראל, וזה יהווה את התקציב עבור הפטור הזה שיינתן לתשלומי הורים.

רונית תירוש: אנחנו נשיג כמה וכמה דברים: ראשית, לא נחזה בסצנות כל כך מביכות של תלמיד שלא עולה לאוטובוס בטיול השנתי כי לא היתה להורים יכולת לשלם; או תלמיד שלא מקבל הזנה, או תלמיד שאינו מקבל תעודה בסוף שנה כי ההורים לא נתנו את מלוא התשלומים.

רונית תירוש: יתירה מכך, אנחנו נגיע לסטטוס של צניעות.

רונית תירוש: ברגע שהמדינה תתקצב את תשלומי ההורים, אני בטוחה שאנחנו כבר לא נחזה בכל מיני מסיבות בברלי-הילס למיניהן, תלבושות בברלי-הילס, טיולים שיש בצדם כל מיני תענוגות, שיט על האגם הזה או בים-סוף, או אינני יודעת.

רונית תירוש: רבותי, כאשר המדינה מתקצבת – כמו גם, אגב, יש להוסיף את הנושא של ספרי לימוד, שגם אותו הייתי רוצה לראות בהמלצות – גם תחזור הצניעות למדינת ישראל; גם יחזור שיקול הדעת מדי כמה שנים מחליפים את ספר הלימוד, ולא בכל פעם שצבע הכריכה משתנה.

רונית תירוש: בנתונים הללו אפשר ליישם ועם ישראל היה מברך על כך.

רונית תירוש: הייתי מצפה לראות איזו נוסחה שמשווה בין לימודי יסוד – מה שבמגזר החרדי אומרים "ליבה", לימודי הליבה – לבין מידת התקצוב.

רונית תירוש: רבותי, אנחנו לא צריכים להמציא את הגלגל, בארצות-הברית אנחנו מוצאים שמגזר חרדי חי בשלום, גם לומד לימודי יסוד וגם לימודי קודש, ולא קרה שום דבר, והמדינה מתקצבת.

רונית תירוש: גם כאן נכון לעשות את המשוואה הזאת, ולא להיות חרדים מהחרדים.

רונית תירוש: אם אני כבר מדברת על כך, אז מי שכן מלמד לימודי ליבה זה המגזר הערבי, או המגזר הלא-יהודי.

רונית תירוש: דווקא המגזר הזה, שכן לומד, לא ראיתי שום המלצה שתיטיב את מצבו ותצמצם את הפערים.

ראובן ריבלין: – – –

רונית תירוש: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: אז גם שם הייתי מצפה לראות איזושהי סגירת פערים.

רונית תירוש: הדבר האחרון, או הדברים האחרונים, שאני רוצה להזכיר אותם בנשימה אחת, זה הנושא של מחאת האוהלים ודיור בר-השגה, שלא ראיתי פתרונות הולמים להם.

רונית תירוש: אני רוצה לדבר על הביטוח הלאומי, שאנשים לא נוגעים בו.

רונית תירוש: אבל, רבותי, כשאני צריכה לשלם לבן הסטודנט שלי, שהוא רק לומד ולא עובד ואין לו הכנסה, ואני משלמת בשבילו ביטוח לאומי, אני משלמת את זה.

רונית תירוש: זה מס להורים.

רונית תירוש: למה לשקר ולמה לאחז עיניים ולומר שהסטודנט משלם את זה?

רונית תירוש: אז או שתפטרו את הסטודנטים מתשלומי ביטוח לאומי, אלה שאין להם הכנסה, אלה שאינם עובדים, אלה שמקדישים את כל זמנם רק ללימודים.

רונית תירוש: זה פרק זמן מאוד מוגבל.

רונית תירוש: אחר כך, כשהם יעבדו, שישלמו ביטוח לאומי.

רונית תירוש: אבל אל תפילו את זה על ההורים ותאמרו שזה ביטוח לאומי לסטודנטים, כמשל.

רונית תירוש: הנושא של משרת מורה, שלא מכירים במשרה של המורות לצורך סבסוד מעונות.

רונית תירוש: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שמרבית המורות במדינת ישראל לא מסוגלות להכניס את הילדים שלהן למעונות כי הממשלה לא מסבסדת את המעונות בגינן, משום שמשרת מורה לא נחשבת 41 שעות.

רונית תירוש: אז אם זו לא משרה מלאה השווה ל-41 שעות, לא נותנים להן סבסוד.

אורית זוארץ: גם האחיות.

רונית תירוש: והאחיות אותו דבר, ואולי גם עובדות סוציאליות.

רונית תירוש: אני רוצה בנשימה אחת להוסיף את הנושא שכבר דובר עליו קודם לכן: מחירי הדלק והמס על הדלק במדינת ישראל מרקיעי שחקים.

רונית תירוש: רבותי, צריך לעשות מעשה בנושא הזה.

רונית תירוש: כמו המע"מ על המים.

רונית תירוש: הדבר האחרון באמת: הייתי מצפה שראש הממשלה, שאחרי חצי שנה הוא הואיל לשבת עם המתמחים, ייקח את המנהיגות ויאמר שהוא זה שמסיים את הסאגה המביכה הזו של הרופאים המתמחים; ויפנה את זמנו למשא-ומתן, למחוות לאבו מאזן, על מנת לשבת אתו למשא-ומתן מתקדם לקידום השלום, לטובת מדינת ישראל.

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת תירוש.

ראובן ריבלין: ממשלת נתניהו בין החלטת הקוורטט לדוח-טרכטנברג

ראובן ריבלין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ממשלת נתניהו בין החלטת הקוורטט לדוח-טרכטנברג, מס' 6277 ו-6281.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: יש לי תפקיד במשרדי, האם מחליף אותי חבר הכנסת אקוניס?

ראובן ריבלין: כי אם הוא לא מחליף אותי, אז חבר הכנסת מולה יוכל לעשות זאת בהצלחה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך כאן מעל הדוכן את ראש הממשלה בנימין נתניהו על הצעד האמיץ שהוא נקט בהשיבו את גלעד שליט.

רוני בר-און: – – –

זהבה גלאון: רוני בר-און, קוראים לזה "קרעכצן".

זהבה גלאון: עמדת כאן על הבמה, אתם אפילו לא מסוגלים לפרגן את המידה הקטנה הזו.

זהבה גלאון: כל אחד מהאנשים שעמדו כאן – – –

רוני בר-און: – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אם אדוני רוצה קריאת ביניים, ישב במקומו.

רוני בר-און: היא פנתה אלי.

ראובן ריבלין: אני יודע, אתה צודק.

ראובן ריבלין: אבל אתה לא יכול להשיב לה, מה אני יכול לעשות.

זהבה גלאון: כל אחד מכם עמד כאן ודיבר על חוסר המנהיגות.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: הקשבתי לך.

זהבה גלאון: את צודקת, את צודקת.

ראובן ריבלין: רבותי, עכשיו חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: ואני זוכרת, אני הייתי בכנסת הזו גם ב-2006, כשעמד ראש הממשלה מטעמכם, אהוד אולמרט, כאן על הדוכן, כשאפשר היה לשחרר רק 300 אסירים, נשים וילדים, והוא עמד כאן על הבמה בסגנון השחצני הידוע שלו ואמר לי: חברת הכנסת גלאון, לא יורידו אותנו על ברכינו.

זהבה גלאון: ככה הוא אמר – ואתם ממשיכים את המדיניות שלו, ואתמול יושב-ראש האופוזיציה – ואני מצטערת בשבילכם שזו העמדה שלכם.

זהבה גלאון: נכון, דליה איציק אמרה דברים אחרים, ושאול מופז אמר דברים אחרים, אבל איך זה יכול להיות שחמש שנים מיותרות שליט היה בכלא, כי אפשר היה להגיע להסדר מוקדם יותר, ולא הלכתם על זה?

זהבה גלאון: ולכן, מגיע – – –

קריאה: – – –

זהבה גלאון: ולכן – אדוני היושב-ראש, מכובדי יושבי-הראש, אני זקוקה להגנה שלכם.

אופיר אקוניס: אנחנו בדיוק התחלפנו, אז קיבלתי פה תקציר של דברייך.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

מגלי והבה: חיכינו לה שתגיע לכנסת לשחרר את שליט.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת והבה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, בגלל אהוד אולמרט שליט היה שנים מיותרות בכלא, בגלל המדיניות הסרבנית; וכן, זו עסקה קשה, כי לשחרר רוצחים קשים עם דם על הידיים זה קשה מאוד למשפחות השכולות שיקיריהן נרצחו.

זהבה גלאון: ועם כל זה, ועם כל הקושי, זה היה נכון, והיה צריך לעשות את זה מזמן.

זהבה גלאון: ולכן מגיע לראש הממשלה קרדיט.

זהבה גלאון: אל תטעו – חבר הכנסת אקוניס, אם לרגע התלהבת, אדוני השר איתן, לא הפכתי להיות – – –

אופיר אקוניס: אני, כשאני יושב כאן, אני לא מתלהב, אני רק יושב פה.

זהבה גלאון: – – – לא הפכתי להיות מחסידי ראש הממשלה, לא הפכתי, אבל צריך לדעת לתת את הקרדיט על המנהיגות ועל האומץ, וזה מגיע לו.

זהבה גלאון: ואני אומרת, כי אני לא מבינה את ההיגיון מאחורי מדיניות הממשלה הזאת.

זהבה גלאון: ראש הממשלה לקח סיכונים, אבל עכשיו נגמרו התירוצים הביטחוניים.

זהבה גלאון: נגמרו התירוצים, כי הם שוחררו בעסקת שליט.

זהבה גלאון: שמענו את ראש השב"כ מודיע חגיגית שניתן להכיל אותם, את אותם תירוצים ביטחוניים.

זהבה גלאון: עכשיו צריך לקחת סיכונים מחושבים כדי להביא לסיום הסכסוך.

זהבה גלאון: ואני חושבת, חברי חברי הכנסת, אם אפשר היה לקבל החלטות קשות כדי להציל אדם אחד – ובצדק קיבלו את ההחלטות הקשות האלה – אז צריך לקחת החלטות קשות כדי להציל את כולנו.

זהבה גלאון: ואם בלענו את הגלולה המרה הזאת של לדבר עם ה"חמאס" שאינו מכיר בנו, אז ודאי שאפשר לדבר עם אבו מאזן והרשות הפלסטינית.

זהבה גלאון: אז זה נכון שעכשיו הממשלה ככה נהנית מהזובור שהיא העבירה את הרשות הפלסטינית.

זהבה גלאון: נתתם להם – אחרי שאבו מאזן עשה סיבוב באו"ם, נתתם להם את הסטירה בדמות העסקה עם "חמאס".

זהבה גלאון: אבל אנחנו כולנו נסבול מזה בטווח הארוך.

זהבה גלאון: אם ראש הממשלה נתניהו ימשיך במדיניות הסרבנית שלו כלפי אבו מאזן וכלפי הפלסטינים, אנחנו נשלם את המחיר.

זהבה גלאון: ואנחנו יודעים שמחיר ההסכם לא יורד; המחיר הזה עולה ככל שנוקף הזמן.

זהבה גלאון: ולכן, אני קוראת לראש הממשלה נתניהו:

זהבה גלאון: כמו שלא נכנעת בעסקת שליט לקואליציה הימנית-מתנחלת שלך, אל תיכנע גם עכשיו.

זהבה גלאון: אם אנחנו נשכיל לעבור ממשא-ומתן על חילופי שבויים למשא-ומתן על הסכם, אפשר יהיה להפוך את שחרור האסירים לחלק מתהליך של בניית אמון בין שני העמים.

זהבה גלאון: נותרו 500 אסירים לשחרר.

זהבה גלאון: אני פונה אליך, ראש הממשלה: תשב להידבר עם אבו מאזן, תגיעו להסכם ביחד עם הרשות הפלסטינית לגבי 500 האסירים הנותרים.

זהבה גלאון: בדרום-אפריקה, חברי חברי הכנסת – – –

שלמה מולה: לא שמעת שהוא אמר שהם רוצים להעניש את אבו מאזן?

זהבה גלאון: ברור, אז אני מותחת ביקורת על ראש הממשלה, על המדיניות הזאת.

זהבה גלאון: אני חושבת שהמחיר הזה רק יעלה, ולכן אני קוראת לראש הממשלה – – –

יואל חסון: מדיניות חיזוק ה"חמאס" שאת תמכת בה.

זהבה גלאון: אני חושבת שאם בלענו את הגלולה של לחזק את ה"חמאס", אנחנו צריכים לדבר עם אבו מאזן.

זהבה גלאון: אני חושבת שהגיע הזמן לחדול מהמדיניות הסרבנית.

יואל חסון: ואם הוא לא יעשה את זה?

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת חסון, שבדרום-אפריקה שחררו אסירים מכל הצדדים עם סיום משטר האפרטהייד.

זהבה גלאון: נלסון מנדלה, שישב 28 שנים בכלא בגין ביצוע מעשי טרור, בעצמו חתם עם בחירתו לנשיא גם על כתבי חנינה לגזענים לבנים שרצחו שחורים.

זהבה גלאון: יש מהלכים כלשהם שעושים ברגעים של פיוס, ולכן אני חושבת, גם כשאני שומעת את כל ההצעות האלה של חברי הכנסת לקבע בחקיקה קריטריונים עתידיים לגבי שחרור חטופים – אני מסכימה מאוד עם הדברים של חבר הכנסת מופז וגם של יושב-ראש הכנסת ריבלין.

זהבה גלאון: הצהרות שהיום נראות סבירות על הנייר, הרי לא תעמודנה במבחן המציאות.

זהבה גלאון: מה כל רעיונות העוועים האלה?

זהבה גלאון: כבר שמעתי שמביאים הצעות חוק לכנסת.

זהבה גלאון: הרי גם בעסקה הבאה – תכניסו את זה לכם לראש: גם העסקה הבאה תוכתב על-פי האתוס הישראלי, והאתוס הזה אומר שיש אמנה בלתי כתובה בין החייל למדינה.

זהבה גלאון: החייל הולך להגן על המדינה ויודע שהמדינה תעשה הכול כדי להגן עליו.

זהבה גלאון: אז כל הדיבורים האלה על הקשחת העמדה הישראלית – אנחנו שומעים את ההתבצרות; אתמול בכלל שמעתי את יושבת-ראש האופוזיציה ממשיכה עם רטוריקת ההפחדה שלה.

זהבה גלאון: אני זוכרת את כל המהלכים הכוחניים.

זהבה גלאון: אהוד אולמרט ולבני אמרו במבצע "עופרת יצוקה": אנחנו נפעיל מנופים על עזה.

זהבה גלאון: מה יצא מהמנופים האלה שלכם?

זהבה גלאון: מצור, סגר על עזה, ובסוף נתניהו דיבר עם ה"חמאס".

זהבה גלאון: אז אני חושבת, חברי חברי הכנסת, שהעסקה עם ה"חמאס" – שבירכתי עליה, כי היא החזירה את גלעד שליט – היא בעייתית כי היא מעלה את המניות של ה"חמאס", ואני מצטערת שנתניהו ממשיך לרדד את מעמדו של אבו מאזן.

זהבה גלאון: רק לאחרונה שמענו על המשך הבנייה במזרח-ירושלים או על תוכניות עתידיות לדבר במזרח-ירושלים, וכל ההצעות של ראש הממשלה להקים צוות להלבין את המאחזים הבלתי-חוקיים.

זהבה גלאון: מתי תכניסו לכם לראש שיש דברים או יש כתמים שאי-אפשר להסיר?

זהבה גלאון: מרוב שאתם רוצים להלבין – וגם אני בהזדמנות הזאת שואלת:

זהבה גלאון: איפה היועץ המשפטי לממשלה כשצריך אותו?

זהבה גלאון: איך הוא לא אומר לנתניהו ולממשלה שלו שלא ניתן להקים צוותים שבאים בעצם להלבין גזל, שבאים להלבין עבירות פליליות?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני קוראת מכאן לראש הממשלה – – –

שלמה מולה: אל דאגה, גם את זה היא תעשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה, תודה.

אופיר אקוניס: איך אתם יודעים את המסקנות של הוועדה אם אפילו היא לא הוקמה עדיין?

שלמה מולה: למה צריך להקים אותה?

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: גם חברת הכנסת גלאון וגם אתה לא יודעים.

אופיר אקוניס: הוועדה עוד לא הוקמה.

אופיר אקוניס: אני, תאמין לי.

שלמה מולה: לא צריך להקים ועדה לעבריינים פליליים.

זהבה גלאון: חבר הכנסת מולה, מה – –

אופיר אקוניס: למה לא צריך להקים ועדה?

זהבה גלאון: – – – מה בדיוק יעשה הצוות?

אופיר אקוניס: עוד לא הוקמה הוועדה.

זהבה גלאון: הרי בג"ץ קבע שצריך לפנות את המאחזים הבלתי-חוקיים.

זהבה גלאון: הרי הצוות הזה נועד לעשות חוק עוקף בג"ץ, או להכשיר את השרץ.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שהוועדה הזאת נועדה למשוך זמן.

זהבה גלאון: זה חלק מהניסיון לתקוע טריז ביחסים מול אבו מאזן.

זהבה גלאון: לכן אני קוראת מכאן, חברי חברי הכנסת, לראש הממשלה: עשית מהלך מנהיגותי אמיץ בשחרורו של גלעד שליט; תעצור עכשיו, תעכב את קידומן של התוכניות לבנייה במזרח-ירושלים, הימנע ממהלכים שפוגעים באבו מאזן, הימנע מפגיעה במעמדה הבין-לאומי של ישראל.

זהבה גלאון: שמענו את הילרי קלינטון, את מזכ"ל האו"ם, את הממונה על האיחוד האירופי.

זהבה גלאון: כולם מותחים ביקורת על המדיניות של ראש הממשלה בעניין הבנייה במזרח-ירושלים.

זהבה גלאון: הרי כל הרצון הוא למנוע רצף טריטוריאלי בין מזרח-ירושלים לגדה כדי לנסות ולטרפד כל הסדר עתידי.

זהבה גלאון: אני קוראת לך להקפיא את הצוות להכשרת המאחזים הלא-חוקיים.

זהבה גלאון: במקום לחדש את המשא-ומתן, תפסיק לזרוק עצם לקואליציה הימנית שלך, הימנית-מתנחלת שלך, בזה שאתה רוצה להכשיר את המאחזים הבלתי-חוקיים.

זהבה גלאון: הרי בג"ץ כבר קבע שמדובר במאחזים בלתי חוקיים, ובג"ץ קבע גם שהקמת התנחלויות אינה בגדר עילה ביטחונית ואין צידוק לחמוס קרקעות פרטיות.

זהבה גלאון: כל המהלכים האלה, חברי חברי הכנסת, נועדו לטרפד כל הסדר עתידי עם אבו מאזן.

זהבה גלאון: אני רוצה לקרוא מכאן לראש הממשלה, לחזור ולקרוא: אתה ניצב – כמה זמן נותר לי, אדוני?

אופיר אקוניס: שתי דקות שלמות.

זהבה גלאון: אוקיי.

זהבה גלאון: אתה ניצב, אדוני ראש הממשלה, בפני תחילתו של מושב שבו תיאלץ להתמודד עם תוצאות המחאה החברתית, עם כך שהציבור התעורר מהעיוורון הקולקטיבי שהוא היה שרוי בו וראה איך הפערים החברתיים צומחים, איך הערבות והסולידריות ההדדית נעלמות.

זהבה גלאון: כל ועדות טרכטנברג, או כל ועדת-טרכטנברג היא אחיזת עיניים, היא טרכטנבלוף – קראתי לה, ואני עדיין חושבת שהמלה נכונה.

זהבה גלאון: עשית מהלך – – –

דוד רותם: רגע רגע, את קראת – – –

זהבה גלאון: עשית מהלך אמיץ – – –

אופיר אקוניס: תודה.

זהבה גלאון: עשית מהלך אמיץ כששחררת את גלעד שליט.

זהבה גלאון: אתה לא יכול להתעלם מהמחאה.

זהבה גלאון: אתה לא יכול להתעלם מזה שהמחאה היא כלל-עולמית.

זהבה גלאון: תראו מה קורה בניו-יורק ובערים אחרות בארצות-הברית.

זהבה גלאון: כל ההצעות האלה שהוועדה המליצה אלה הבטחות חסרות כיסוי.

זהבה גלאון: אתם יודעים, הרי מחצית מההצעות הן חוקים קיימים שכל שנה הממשלה הזו מבטלת או מייבשת אותם בחוק ההסדרים, והמחצית השנייה הם חוקים שהממשלה בכלל לא מאשרת להם תקציב.

זהבה גלאון: לכן, חברי חברי הכנסת, אני קוראת מכאן לראש הממשלה: יש לך שני נושאים לטפל בהם בו-זמנית: הנושא המדיני, כדי שלא נהיה מבודדים בעולם, והנושא החברתי-כלכלי.

זהבה גלאון: צעדים מעוקרים, ללא עלות תקציבית, שאתה מציע, זה בלוף.

זהבה גלאון: ולכן, אני קוראת לך לפתוח במשא-ומתן עם אבו מאזן על שחרור 500 האסירים הבאים, ולהיכנס למשא-ומתן על סוגיות הליבה, לבטל את חוק ההסדרים ואת התקציב הדו-שנתי, ובעיקר לתמוך בהצעות החוק של מרצ לחוק-יסוד: זכויות חברתיות.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, גברתי.

אופיר אקוניס: תודה.

דוד רותם: – – –

אופיר אקוניס: היא לא עונה על שאלות, חבר הכנסת רותם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אחמד טיבי, גם הוא בנושא – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: עכשיו חבר הכנסת טיבי הוזמן.

אופיר אקוניס: הוא ידבר עשר דקות, ואחר כך אם ירצה חבר הכנסת טיבי, הוא ישיב לך על שאלות – אם הוא ירצה.

אופיר אקוניס: אבל, זה בתוך עשר הדקות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, אתה יכול להשיב לו – – –

אחמד טיבי: זו לא שעת שאלות לשר אחמד טיבי.

אופיר אקוניס: לא, בדיוק.

אופיר אקוניס: נכון מאוד, אכן כך.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: עשר דקות.

אופיר אקוניס: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה, חבר הכנסת טיבי התחיל לדבר.

אחמד טיבי: נא לפזר את ההפגנה.

אופיר אקוניס: אכן כך.

אחמד טיבי: איפה שאת נמצאת יש מוקד התעניינות.

אופיר אקוניס: וחברת הכנסת גלאון מפריעה לך.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו באים לדון במסקנות ועדת-טרכטנברג, וגם בנושא הקוורטט, הנושא המדיני – אני אתחיל מוועדת-טרכטנברג, שכשהוקמה היא היתה נטולת ערבים.

אחמד טיבי: לא מצאו ערבי אחד שיהיה חבר בצוות 14 החברים הקבועים.

שלמה מולה: מתוך 20% מאזרחי ישראל לא מצאו אחד.

אחמד טיבי: 20% מהאוכלוסייה ו-50% מהמצוקה.

ישראל אייכלר: גם לא חרדים.

אחמד טיבי: גם לא חרדים, אבל חרדים הם יהודים.

אחמד טיבי: היו 14 יהודים, וזה ההבדל.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אחרי הלחץ הציבורי צירפו אשה ערבייה לצוות תעסוקה, תעסוקת נשים.

אחמד טיבי: אני קורא את הדוח כמוכם ורואה שבמחאה החברתית שכותרתה היתה: מצוקת דיור, בעיות שיכון וכדומה, הערבים לא קיימים כמעט בדוח.

אחמד טיבי: הם קיימים בנושא אחד, שזה תעסוקת נשים – וזה חשוב, אני לא מקל ראש בזה, תיכף נדבר על זה; בכל מה שקשור לנושא הקריטי ביותר, בעיות מצוקה, תכנון ובנייה, תוכניות מיתאר, חלקות בנייה לצעירים, שיכון או דיור ציבורי, שלא קיים, הריסת בתים – זה לא קיבל מספיק תשומת לב בדוח-טרכטנברג.

אחמד טיבי: מה כן קיבל תשומת לב?

אחמד טיבי: תעסוקת נשים.

אחמד טיבי: זה חשוב.

אחמד טיבי: אפילו הקציבו סכום נכבד לנושא הזה.

אחמד טיבי: אבל מי שקורא בין השורות, ואני כיושב-ראש ועדת חקירה פרלמנטרית לקליטת ערבים מחויב לקרוא בין השורות תמיד, אבל ביתר שאת כאשר מדובר בטרכטנברג, בדוח: כאשר מדובר בנשים יהודיות, באמהות במעמד ביניים, טרכטנברג מטיל את האחריות על הממשלה.

אחמד טיבי: הוא הפנים שהממשלה אחראית למצוקה של החלק החשוב הזה של החברה.

אחמד טיבי: כאשר מדובר בנשים ערביות הוא מטיל את האחריות למצוקה ולעוני עליהן, כאשר הוא אומר: הן מטופלות בילדים רבים, יש בעיות השכלה, שפה וכישורים מקצועיים שהן בעלות מאפיינים תרבותיים וערכיים, והן גרות בפריפריה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: טוב ששאלת, כי אם לא היית שואל לא הייתי מסביר: א.

אחמד טיבי: על טרכטנברג לדעת כי האשה הערבייה מזמן לא יולדת הרבה; שיבדוק את שיעור הילודה בקרב נשים ערביות, מלבד נשים בדואיות בנגב, ויראה שהשיעור ירד באופן דרסטי.

אופיר אקוניס: לכמה?

אחמד טיבי: אני בטוח, חבר הכנסת נסים זאב, שלך יש יותר ילדים ממה שיש לי – אני בטוח.

אחמד טיבי: לי יש שתי בנות, לך יש פי-שניים – – –

אופיר אקוניס: אתה פחות מהממוצע.

אחמד טיבי: אני לפחות לא מהווה איום דמוגרפי כמוך.

אופיר אקוניס: לא, מה הממוצע?

נסים זאב: אני ואתה זה לא דוגמה.

אופיר אקוניס: נכון, אתם זה לא דוגמה.

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: מזמן הנשים הערביות יותר משכילות ממה שהיה בעבר.

אחמד טיבי: יש יותר סטודנטיות ערביות בארץ מאשר סטודנטים, למשל, ויש מספר רב ביותר של נשים ערביות עם תעודת הוראה, תעודות אקדמיות.

אחמד טיבי: הן יוצאות עם שתי תעודות: תעודת אקדמאית ותעודת מובטלת.

אחמד טיבי: מפלים נגדה פעמיים.

אחמד טיבי: פעם מפני שהיא אשה, פעם מפני שהיא ערבייה.

אחמד טיבי: ולכן, מי שכתב את הדוח הזה חי בסטריאוטיפים ישנים, לא עדכניים; לא עדכניים.

אחמד טיבי: זאת לא האשה הערבייה של היום, שהיא מאוד רוצה לעבוד.

אחמד טיבי: יש בעיות תחבורה, למשל, שאם פותרים אותן אפשר לעבור מהפריפריה למרכז.

אחמד טיבי: אנחנו בדקנו בוועדה שלנו ומצאנו כי יש נכונות ויש רצון של האשה הערבייה לעבוד במרכז או לעבוד בעיר הקרובה למקום מושבה.

אחמד טיבי: חוץ מזה, למה אין בתוך היישובים הערביים מקומות תעסוקה?

אחמד טיבי: למה אין מפעלים?

אחמד טיבי: למה אשה ערבייה צריכה לעבור לכרמיאל, לנתניה, לכפר-סבא, לתל-אביב, לירושלים, כדי לעבוד?

אחמד טיבי: אבל, גם באילוצים האלה הרצון קיים.

אחמד טיבי: יתירה מזאת, שכר הערבי נמוך ב-40% משכר היהודי בארץ.

אחמד טיבי: שעות הוראה במערכת החינוך, הערבי מקבל 16% פחות מתלמיד יהודי.

אחמד טיבי: אם ישוו את שעות ההוראה בין תלמידים יהודים לתלמידים ערבים ייקלטו במערכת 9,000 מורים ומורות, וזה יפתור את אחת הבעיות הכואבות של החברה הערבית – אבטלת מורים.

שלמה מולה: כל 4,000 המורות המשכילות יכלו לעבוד.

אחמד טיבי: כן, 9,000 ייקלטו מייד אם תהיה השוואת שעות הוראה בין יהודים לערבים.

אחמד טיבי: תראו איזו תביעה קיצונית מעלים חברי הכנסת הערבים, שהם בדרך כלל קבוצה קיצונית – נכון, חבר הכנסת אגבאריה?

אחמד טיבי: – להשוות את שעות ההוראה בין תלמיד יהודי לתלמיד ערבי.

אחמד טיבי: והיות שחברי הכנסת הם קבוצה קיצונית, שלא מטפלת בדרך כלל בנושאים הקשורים בחברה הערבית, נא להודיע לנו מי חבר הכנסת היהודי שמוכן לקחת על עצמו להעלות את הדרישה הזאת ולהשיג אותה גם.

אחמד טיבי: אוקיי?

אחמד טיבי: אנחנו מפנים את הדרך.

אחמד טיבי: תביאו חבר כנסת יהודי שיפעל כדי להשוות בין שעות ההוראה של תלמיד יהודי ושעות ההוראה של תלמיד ערבי.

אחמד טיבי: לא דב חנין, מישהו אחר.

אחמד טיבי: אוקיי, אתם תיכשלו.

אופיר אקוניס: שניים, שניים התנדבו.

אחמד טיבי: אני מבטיח לכם כישלון.

אופיר אקוניס: שניים התנדבו.

אחמד טיבי: אוקיי, אני מבטיח לכם כישלון.

אופיר אקוניס: שלושה.

אחמד טיבי: אוקיי, אז תתחילו לעבוד ותודיעו לנו.

אופיר אקוניס: – – – גם, אם הוא ירצה.

אופיר אקוניס: ארבעה.

אחמד טיבי: תשלחו לי אס.

אחמד טיבי: אם.

אחמד טיבי: אס כשאתם מצליחים.

אופיר אקוניס: ארבעה, אדוני.

אופיר אקוניס: ארבעה מתוך – – –

אחמד טיבי: אוקיי, ארבעה.

אופיר אקוניס: אתגרת את חברי קדימה והם נענו לאתגר.

אופיר אקוניס: ארבעה מהחברים.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: נציג הליכוד הוא שר החינוך, ואנחנו לא מתערבים לשר החינוך בעבודתו החשובה.

שלמה מולה: – – – בעד אפליה.

אופיר אקוניס: לא, חס וחלילה, חלילה.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר, שר החינוך, לפני כמה – – –

אופיר אקוניס: הנה.

אופיר אקוניס: חלילה וחס.

אופיר אקוניס: אמרתי – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: שר החינוך, לפני כמה חודשים קיבל החלטה טובה לגבי שינוי הדרגתי של גני-ילדים באזור המשולש בתוכנית של שלוש שנים, וזה חשוב.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: זה טיבי אומר, לא אני.

אחמד טיבי: זה חשוב, אבל – אגב, הוא קיבל החלטה חשובה לגבי אבטחת בתי-ספר של 50 מיליון שקל במגזר הערבי.

אחמד טיבי: אבל, אני רוצה משהו יותר טריוויאלי, יותר עקרוני.

אחמד טיבי: אני רוצה שוויון בין שעות הוראה של תלמיד יהודי ותלמיד ערבי – זאת הדרישה הקיצונית, המתלהמת, שלי ושלנו.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשתי הדקות שנותרו אני רוצה להתייחס לקוורטט, כי זה בכותרת של הבקשה.

אחמד טיבי: מחר או מחרתיים הקוורטט ייפגש גם עם המשלחת הישראלית וגם עם המשלחת הפלסטינית בנפרד.

אחמד טיבי: הפלסטינים אומרים שהם מוכנים לשוב לשולחן המשא-ומתן, בתנאי שתהיה הקפאה של התנחלויות והכרה בבסיס של גבולות 67'.

אחמד טיבי: לאחרונה היתה עסקה, שאמרתי שהיא עסקה טובה לשני הצדדים – גם לעם הפלסטיני וגם לעם הישראלי, לשני הצדדים – והיא פוליטית טובה גם לבנימין נתניהו וגם ל"חמאס".

אחמד טיבי: פלסטיני שגר בעזה או בשכם, כשאתה שואל אותו או הוא שואל את עצמו: איך אפשר לשחרר אסירים טוב יותר, באמצעות אבו מאזן בשולחן המשא-ומתן, או באמצעות חטיפת חיילים של "חמאס"?

אחמד טיבי: התשובה הטבעית והנכונה היא חטיפת חיילים באמצעות כוח.

אחמד טיבי: זה המסר שמשדרת הממשלה, ממשלת ישראל, שמסרבת לשחרר אסירים באמצעות משא-ומתן ולקיים הסכמים והבנות שהיו עם ממשלת אולמרט, שלאחר עסקת שליט יהיה שחרור מסיבי של אסירים, באותו מספר, באותה איכות, לאבו מאזן.

יעקב אדרי: יכול להיות שיהיה בנאגלה הקרובה.

אחמד טיבי: לא, הנאגלה הקרובה של ה-550 שייכת לעסקה של "חמאס", נקודה.

אחמד טיבי: אבו מאזן לא מסכים להיכנס אליה.

אחמד טיבי: מה, ייתנו לו – זה שייך לעסקה של ה-1,000.

אחמד טיבי: חוץ מזה, ישראל קובעת מי יהיה ב-550; לא הפלסטינים, לא המצרים – ישראל.

אחמד טיבי: זה ההסכם.

יעקב אדרי: אז יקבעו.

אחמד טיבי: אני מדבר על משהו אחר, חבר הכנסת אדרי.

אחמד טיבי: אני מדבר על שחרור, למשל, של 1,000 אסירים.

אחמד טיבי: למה שלא ישוחררו 1,000 אסירים על-פי הבנה – – –

אופיר אקוניס: אדוני, על-פי מצוות יושב-ראש הכנסת, כל אחד מקבל עוד שתי דקות.

אופיר אקוניס: כך הוא אמר לי כשהתחלפנו.

אופיר אקוניס: אז שתי דקות, אבל אלה הן אחרונות.

אחמד טיבי: אוקיי, תודה רבה.

אחמד טיבי: אני סתם זורק תהייה באוויר, ואני יודע שכנראה התשובה עליה תהיה שלילית, מן הסתם, כי מישהו אולי לא אהב את העובדה שאבו מאזן נסע לאו"ם, נשא נאום למהלך הזה, ולכן, אל – – –

שלמה מולה: – – –

אחמד טיבי: תקשיב טוב.

אחמד טיבי: אל יופתע מישהו אם שני התנאים לחזרה למשא-ומתן יהפכו לשלושה: במקום הקפאת התנחלויות מחר או מחרתיים וגבולות 67', חזרה למשא-ומתן תהיה הקפאת התנחלויות, גבולות 67' ושחרור אסירים.

דוד רותם: אם אתה תמשיך לתת להם – – –

אחמד טיבי: אגב, אני תומך בזה.

דוד רותם: אתה בתור יועץ משפטי, בוודאי.

אחמד טיבי: אני תומך בזה.

אחמד טיבי: אני חושב שצריך לשחרר.

אופיר אקוניס: לכן אין חזרה למשא-ומתן.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אולי יש מישהו בצד הישראלי שלא רוצה כל כך לחזור למשא-ומתן – –

אופיר אקוניס: רוצים מאוד, אבל בלי תנאים מוקדמים, השר איתן.

אחמד טיבי: – – הוא ייאלץ לקבל הכרעות מדיניות.

אחמד טיבי: אז אני שייך לאלה שחושבים שעדיף לשחרר אסירים, ורצוי בלי חטיפות אלא בשולחן המשא-ומתן, ואני קורא לשחרר אסירים בלי חטיפות, בשולחן המשא-ומתן.

אחמד טיבי: אבל לצערי הרב, המסר של ממשלת ישראל, שבמשא-ומתן לא רוצים, בחטיפות זה אפשרי.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: דוח-טרכטנברג וההתעלמות ממצוקות האוכלוסייה הערבית

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, הצעה נוספת לסדר-היום: דוח-טרכטנברג וההתעלמות ממצוקות האוכלוסייה הערבית – הצעות לסדר-היום מס' 6282 ו-6278.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, עשר דקות, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

אופיר אקוניס: אם הוא לא יגיע – חבר הכנסת חנין.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, עמיתי חברי הכנסת, החברה הישראלית – כל מי שדיבר בחודשיים האחרונים על ועדת הפרופסור טרכטנברג הביע הערכה גם לאיש, גם לוועדה, וזה לא הנושא שלנו, הוועדה.

גאלב מג'אדלה: שום ועדה, תהיה אשר תהיה, לא תוכל להחליף את מדיניות הממשלה או מדיניות של ממשלה שתיקבע על-ידי הממשלה כדרך של התנהלות.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר שהממשלה לא יכולה להסתתר מאחורי דוח ועדת-טרכטנברג.

גאלב מג'אדלה: טוב יעשה ראש הממשלה אם ייקח את המחאה החברתית ואת דוח-טרכטנברג ויבנה עם ממשלתו מדיניות חדשה שתתאים למציאות החדשה.

גאלב מג'אדלה: ומי שלא מכיר במציאות חדשה שנוצרה בעקבות המחאה החברתית והתביעה והדרישה לצדק חברתי, עיניו לא בראשו.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, המחאה החברתית הזאת היא ברכה לחברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: היא פתחה את העיניים להרבה אנשים בהנהגת המדינה, וטוב היה אם היא היתה קמה קודם, לפני זה.

גאלב מג'אדלה: אסור לא לקחת אותה ולהפיק לקחים מכל מה שהיא עשתה, המחאה הזאת.

גאלב מג'אדלה: וזה הזמן גם לחזק את מנהיגיה ואת מוביליה ולחזק את ידם על כל מה שהם עשו למען החברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: אני עושה פסק-זמן בעניין הזה ואני אומר לך: תראה, אני גם יודע להכיר ולומר לראש הממשלה יישר כוח על ביצוע ההסכם עם "חמאס" לשחרור שליט למשפחתו ולארצו, ובמקביל גם שחרור האסירים.

גאלב מג'אדלה: אין ספק שההחלטה המנהיגותית הזאת יצרה אופטימיות סבירה ואמיתית בחברה הישראלית, וגם בחברה הפלסטינית.

גאלב מג'אדלה: כי אנחנו רוצים גם בזה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים רוח אופטימית כדי לקדם כל תהליך לטובת אמון בין ההנהגה הישראלית לכל הנהגה פלסטינית, גם אם אנחנו לא מסכימים אתה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, אני שיניתי את דברי מחבר הכנסת טיבי.

גאלב מג'אדלה: אני לא רוצה חבר כנסת יהודי ולא ארבעה מתנדבים שייקחו על עצמם נושא לגיטימי של קידום הזכויות שלנו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו יודעים להביא לידי ביטוי ולהיא

גאלב מג'אדלה: בק בכל הכלים בדרכים הלגיטימיות והדמוקרטיות של חברה תרבותית, כדי שנשיג וניישם מטרות ויעדים של השוויון האזרחי שלנו – גם אם חבר הכנסת נסים זאב לא מסכים.

גאלב מג'אדלה: אבל, אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, ואני אמרתי את זה – אני לא מבין, תאמינו לי.

גאלב מג'אדלה: אולי יש מישהו שיכול להסביר לי איך מדינה וממשלה לא רוצה בטובתה ובטובת אזרחיה?

גאלב מג'אדלה: הרי בשביל מה יש לנו ממשלה?

גאלב מג'אדלה: כדי להבטיח את טובת האוכלוסייה והאזרחים של המדינה.

גאלב מג'אדלה: אני עכשיו מדבר על היהודים.

גאלב מג'אדלה: כאשר אתה לוקח 13,000 בוגרי הוראה, 70% ויותר מורות, מחזיקים ביד תעודת תואר B.Ed.

גאלב מג'אדלה: , יושבים בבית שש ושבע שנים, לא נקלטים במערכת החינוך, והאנשים האלה – אם אתה קולט אותם אתה מעלה 13,000 משפחות מתחת לקו העוני, קודם כול.

גאלב מג'אדלה: אבל אחרי זה התל"ג של חבר הכנסת והשר איתן עולה בתור אזרח ישראלי.

גאלב מג'אדלה: התל"ג שלך עולה מ-31,000 דולר ליותר.

גאלב מג'אדלה: נפתחים בפניך שערים בקרן הבין-לאומית למטבע, בבנק העולמי.

גאלב מג'אדלה: התהילה של ישראל עולה בעולם הכלכלי, עולים בדירוג – כל זה מפני שקלטת אלפי אזרחים בתעסוקה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, שים תקציב מתקציב המדינה כדי לקלוט אותם.

גאלב מג'אדלה: אתה מחזיר את זה פי-כמה.

גאלב מג'אדלה: עשרות אלפי אקדמאים ערבים מובטלים.

גאלב מג'אדלה: אני לא מייצג את החרדים, אבל אני מוכן לייצג גם אותם.

גאלב מג'אדלה: ההבדל הקטן הוא, שאנחנו רוצים לעבוד, וגם יש לנו מקצוע ביד, ומחזיקים בתואר, והמקצוע שלנו נחוץ.

גאלב מג'אדלה: למה המדינה לא משקיעה בתעסוקה, לטובתה, כדי שתהיה צמיחה?

גאלב מג'אדלה: הרי אתה קולט 30,000 עובדים בחברה הישראלית, 30,000 הולכים לסופר, 30,000 קונים, 30,000 מתלבשים יותר.

גאלב מג'אדלה: הם מוציאים כסף, הם מייצרים צמיחה.

גאלב מג'אדלה: הצמיחה הזאת היא לטובתה של המדינה כולה, לא רק של אזרחי ישראל הערבים, שגם הם נהנים בוודאי.

גאלב מג'אדלה: תסביר לי, כבוד השר מיקי איתן, למה הממשלה הזאת לא עושה דבר פשוט אלמנטרי זה?

גאלב מג'אדלה: לא רוצה ערבים?

גאלב מג'אדלה: יש לה מדיניות גזענית נגד הערבים?

גאלב מג'אדלה: לא רוצה בטובת אזרחי ישראל היהודים?

גאלב מג'אדלה: לא רוצה יותר צמיחה לחברה הישראלית?

גאלב מג'אדלה: אני לא מצליח לזהות למה.

מיכאל איתן: אני מקבל את מה שאתה אומר, אני רק מציע שתיזהר קצת בהאשמות האלה, כי אתה עצמך היית שותף בממשלה שהיתה – – – אותו דבר ולא האשמת אותה – – –

גאלב מג'אדלה: ועשתה.

מיכאל איתן: וגם עשתה.

גאלב מג'אדלה: ועשתה.

גאלב מג'אדלה: אני אתן לך – אני עמדתי בראש משרד.

גאלב מג'אדלה: אחוז העובדים הערבים – לפי החלטת ממשלה של שרון, 8% – – –

מיכאל איתן: אנחנו מדברים עכשיו על העסקת המורים, לא מקצועות אחרים.

גאלב מג'אדלה: העסקת מורים?

גאלב מג'אדלה: אני אתן לך.

גאלב מג'אדלה: באתי לשר אלי ישי כשר התעסוקה ולשרה יולי תמיר כשרת החינוך, אמרתי להם: אנחנו, שלושתנו, בואו נשלב ידיים, נלך להסבה מקצועית, לקליטה.

גאלב מג'אדלה: למה מורה ערבייה שיש לה ביד .B.

גאלב מג'אדלה: Ed בפיזיקה, במתמטיקה, לא יכולה ללמד בחדרה?

גאלב מג'אדלה: זה מקצוע ההתמחות שלה.

גאלב מג'אדלה: למה מורה מוואדי-עארה, מבאקה, לא יכולה ללמד בפרדס-חנה?

גאלב מג'אדלה: וחסרים מורים ביישוב היהודי.

גאלב מג'אדלה: זה נקרא שאתה לוקח 1,500 מורים ומורות בתחומים מקצועיים, כמו מתמטיקה, פיזיקה, כימיה – לא ערבית – וקולטים אותם בבית-ספר יהודי.

גאלב מג'אדלה: אחר כך אתה לוקח עוד 2,000 ואתה מוסיף שעות למשרד החינוך, שזה עולה לך מיליארד שקל, ואתה מקבל צמיחה ב-4 מיליארד שקל.

גאלב מג'אדלה: אתה מוציא מיליארד כדי להרוויח 4 מיליארדים.

גאלב מג'אדלה: זה לא טוב, לא כדאי?

גאלב מג'אדלה: לכן אני לא מאשים, אני רק שואל אותך – תגיד לי, מה הסיבה שהממשלה שלך לא רוצה להשקיע מיליארד כדי לקבל 4 מיליארדים?

גאלב מג'אדלה: וגם תעסוקה, גם צמיחה, גם הרגשה טובה יותר לאנשים, גם קו העוני יורד במקום לעלות.

גאלב מג'אדלה: כל ההישגים האלה מותנים במדיניות ממשלה נכונה ונבונה לטובת האוכלוסייה הערבית, ובכלל אוכלוסיית המדינה כולה.

גאלב מג'אדלה: תסביר לי.

גאלב מג'אדלה: יכול להיות שאני לא מבין – למה הממשלה לא שמה על סדר-יומה אוכלוסייה של 20% מאוכלוסיית המדינה שרוצה לעבוד, נותנת להם את הדבר הבסיסי: עבודה, תעסוקה?

גאלב מג'אדלה: זה אחד מחמשת העקרונות של ז'בוטינסקי, מיקי איתן, אם אני לא טועה, כבוד השר.

גאלב מג'אדלה: נכון?

מאיר שטרית: לא עבודה.

גאלב מג'אדלה: אחד מחמשת המ"מים.

מאיר שטרית: – – –

גאלב מג'אדלה: אחד מחמשת המ"מים של ז'בוטינסקי, אם אני לא טועה.

מאיר שטרית: זה לא עבודה – – –

גאלב מג'אדלה: לא עבודה?

גאלב מג'אדלה: אה, רק – אז בואו נוסיף להם עוד אחד, לתורה של ז'בוטינסקי.

גאלב מג'אדלה: אז גם עבודה, תעסוקה.

מיכאל איתן: ז'בוטינסקי אמר שבגן-עדן – – –

גאלב מג'אדלה: חמשת המ"מים.

אופיר אקוניס: אבל מורה הוא בתוך זה.

אופיר אקוניס: חינוך הוא בתוך זה.

אופיר אקוניס: כן, חינוך הוא בתוך זה.

אופיר אקוניס: ז'בוטינסקי יצא מנקודת הנחה שכולם עובדים.

מיכאל איתן: עבודה – – –

אופיר אקוניס: הוא יצא מנקודת הנחה שכולם הולכים לעבוד.

גאלב מג'אדלה: חברה עובדת, חברה עובדת.

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

מיכאל איתן: סליחה, אפשר להעיר הערה?

גאלב מג'אדלה: אני מקשיב לך.

מאיר שטרית: – – –

גאלב מג'אדלה: אני מקשיב לאדוני השר.

אופיר אקוניס: אנחנו נוסיף לך שתי דקות.

מיכאל איתן: ז'בוטינסקי אמר שעבודה בגן-עדן לא היתה.

מיכאל איתן: הבן-אדם קיבל עונש.

מיכאל איתן: בגן-עדן, בגלל מה שהוא עשה, הוא קיבל עונש שהוא יצטרך לעבוד כל חייו.

מיכאל איתן: הוא הבחין בין עבודה, שזה עונש, לבין עיסוק – שזה מטבעו של בן-אדם.

גאלב מג'אדלה: תודה על ההסבר.

מיכאל איתן: נמשיך על זה אחר כך.

גאלב מג'אדלה: תודה על ההסבר.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, לגבי כבוד הפרופסור טרכטנברג והוועדה שלו – אומר לנו בדוח: לאוכלוסייה הערבית צריך פתרונות ייחודיים.

גאלב מג'אדלה: אז מה הוועדה עשתה?

גאלב מג'אדלה: לא עסקה בפתרונות ייחודיים?

גאלב מג'אדלה: לא בשביל זה היא קמה?

גאלב מג'אדלה: לא זאת המטרה שלה?

גאלב מג'אדלה: הוא אומר, בכתבו: צריך לאוכלוסייה הערבית פתרונות ייחודיים.

גאלב מג'אדלה: אז יש לנו ועדת משנה של ועדת הכספים והכלכלה לדיור בחברה הערבית, שקמה במרס, עוד לפני המחאה, ואנחנו יושבים כבר ארבעה חודשים.

גאלב מג'אדלה: אומרים לו: בוא תאמץ את ההמלצות שלנו במסגרת שלך, והם אפילו לא פוגשים אותנו.

גאלב מג'אדלה: למה?

גאלב מג'אדלה: כי עשינו עבודה טובה, כי שמנו את האצבע על הבעיות – ויושב כאן השר לשעבר, שר הפנים שטרית: הרחבת שטחי הגבולות של תוכנית המיתאר ליישוב הערבי.

גאלב מג'אדלה: זו מצוקה שמאיר שטרית, בתור שר הפנים, נלחם בשביל זה.

בנימין בן-אליעזר: אבל, לפני כן יש 62 יישובים שעדיין אין להם תוכניות מיתאר.

בנימין בן-אליעזר: שיגמרו קודם את זה.

גאלב מג'אדלה: נכון, נגיע לזה.

אופיר אקוניס: סליחה, נותרו לך רק עוד דקה וחצי.

גאלב מג'אדלה: דקה וחצי?

אופיר אקוניס: זה כבר בתוך התוספת, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אחרי ההפרעות של השר ואחרי שתי הדקות שהיושב-ראש יש לו סמכות לתת?

אופיר אקוניס: לא, זה לעכשיו, בתוך שתי הדקות.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לך, אז יש לי ארבע דקות.

בנימין בן-אליעזר: הוא מדבר גם בשמי.

אופיר אקוניס: על חשבון פואד אתה מקבל עוד דקה, כי פואד ביקש.

אופיר אקוניס: רק בגלל זה.

גאלב מג'אדלה: אחרי זה, כבוד השר, להרחיב את התוכניות המפורטות.

גאלב מג'אדלה: לפני זה, מה שהציע השר לשעבר בן-אליעזר, הכרה ביישובים שלא מכירים בהם ואין להם תוכניות מיתאר בכלל.

גאלב מג'אדלה: ב-2011, יישובים ערביים ללא תוכניות מיתאר במדינת ישראל, זה נשמע לך בוודאי הזוי, כבוד השר איתן.

גאלב מג'אדלה: לא לדבר על הקצאת קרקעות נוספות וחדשות מאדמת המדינה לבנייני ציבור.

מאיר שטרית: בניית עיר ערבית.

מאיר שטרית: זו החלטת ממשלה.

גאלב מג'אדלה: החלטת ממשלה שהשר שטרית הוביל להקמת עיר ערבית חדשה.

גאלב מג'אדלה: אפילו חבר הכנסת זחאלקה הציע בא-רוחה, באזור ואדי-עארה, איפה שיש קרקעות מדינה, יותר מ-13,000 דונם.

מאיר שטרית: אלה קרקעות מדינה.

גאלב מג'אדלה: ומה אני אגיד לך, כבוד השר מיקי איתן, הפתרונות הייחודיים האלה שעכשיו אנחנו מציעים – כל מה שצריכה הממשלה לעשות זה לשדר מסר לאזרחיה הערבים שהם אזרחים הנמצאים על סדר-יומה ושהיא דואגת להם או לקיומם בכבוד.

גאלב מג'אדלה: זה כל מה שצריך לעשות.

גאלב מג'אדלה: זה הדבר הבסיסי שדורש אזרח מהמדינה.

גאלב מג'אדלה: ואחר כך באים ישראל ביתנו בהנהגת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מר רותם, ותובעים מאתנו נאמנות.

גאלב מג'אדלה: נאמנות למה?

גאלב מג'אדלה: נאמנות למדינה שמובילה אותה ממשלה שלא לוקחת אחריות על אזרחיה?

גאלב מג'אדלה: נאמנות לממשלה שאזרחיה לא על סדר-יומה?

גאלב מג'אדלה: מדיניות ממשלה שתובעת מאזרחיה נאמנות על כך שהיא מחוקקת להם שבעה חוקים גזעניים בקדנציה אחת, בשנתיים?

גאלב מג'אדלה: איזו נאמנות?

גאלב מג'אדלה: אני מוכן להיות נאמן למדינה, בתנאי שקודם כול המדינה תהיה נאמנה לי.

גאלב מג'אדלה: שתהיה נאמנות הדדית – שהמדינה תהיה נאמנה לאזרחיה, כדי לחיות בכבוד, להיות בתעסוקה – יחיה בכבוד, ירגיש שהוא חלק אינטגרלי של המדינה הזאת שדורשת ממנו נאמנות.

גאלב מג'אדלה: הדבר הבסיסי: נאמנות הדדית בין המדינה לבין אזרחיה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש, לפי בקשתך, אף שמגיע לי קצת זמן.

אופיר אקוניס: לא, אתה קיבלת, וגם דקת-פואד הסתיימה.

גאלב מג'אדלה: אבל אני אהיה כלפיך, בתור סגן יושב-ראש כאן – – –

אופיר אקוניס: לא, תשמע, קיבלת עשר דקות, עוד שתי דקות היושב-ראש ודקת-פואד.

ג'מאל זחאלקה: – – – כבוד היושב-ראש.

אופיר אקוניס: ודקת-פואד הוא קיבל, שזה דבר מחוץ לתקנון.

גאלב מג'אדלה: דקת-פואד זה תמיד שווה.

אופיר אקוניס: דקת-פואד היתה הדקה הכי איכותית שלך.

גאלב מג'אדלה: לכן, אני מסיים, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לך שאני מקווה שהשר מיקי איתן יעביר חלק מדברי לכבוד ראש הממשלה, שקיבל היום מאתנו גם יישר כוח, גם ידענו להגיד לו ביושר כל הכבוד, ואני מקווה שעכשיו הוא יתחיל לטפל בשני נושאים: גם המחאה החברתית האמיתית וגם הנושא המדיני, כי בלי שני הדגלים האלה אין לנו זכות קיום בכבוד, לא יהודים ולא ערבים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: עכשיו אתם צריכים להחליט מי מדבר.

אופיר אקוניס: אתה.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, משום שהגעת ממש בשתי הדקות האחרונות.

אופיר אקוניס: ביקשו שאם לא תגיע, חבר הכנסת חנין יחליף אותך, אבל חבר הכנסת חנין בלאו הכי כבר נרשם להצעה אחרת, אז יש לך עשר דקות או 12, כפי שביקש היושב-ראש.

אופיר אקוניס: מובן שהשר ישיב קודם.

אופיר אקוניס: אתה משיב מייד אחריו.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, באתי עכשיו מבית-משפט השלום בכפר-סבא ולא הספקתי להיות נוכח – רציתי, אבל לא הספקתי להיות נוכח בדיון על מעצרם של 14 צעירים ערבים שהפגינו מול כלא השרון להביע את מורת רוחם מכך שלא שוחררו שלוש אסירות מסוימות שהיו צריכות או שהיה צפוי שישוחררו ולא שוחררו, בדרישה לשחרר אותן.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה היא שהמשטרה לא ראתה בעין יפה את ההפגנה הזאת, ועצרה – – –

קריאה: – – –

נחמן שי: אתה מאוד מנומס.

נחמן שי: אתה מאוד מנומס.

מיכאל איתן: חבר הכנסת זחאלקה – – –

ג'מאל זחאלקה: תן לי, תן לי – – –

מיכאל איתן: מעניין אותי לדעת – – –

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד לך – אתה הרי משפטן, אתה יודע.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, העצורים מכחישים את הטענה הזאת, אבל אפילו אם הם אמרו, זה עדיין לא עבירה שמצדיקה.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר שצריך להיות עליו דיון ציבורי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מבדילים תמיד – – –

אופיר אקוניס: צריך להיות דיון ציבורי על חטיפת חיילים, לא?

ג'מאל זחאלקה: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: דיון ציבורי על אירוע זה או אחר.

ג'מאל זחאלקה: זה משהו – להבדיל מעבירה שצריך מעצר וצריך להגיש כתב אישום בגינה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שאתה לא אוהב ומקוממים אותך ומכעיסים אותך, אבל זה עדיין לא עבירה, כי אתה יודע שבשביל שתהיה עבירה צריך שיתקיים מבחן של סבירות, של ממשות, לא ככה.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול לעמוד מול שוטר, להגיד כל מיני דברים – –

אופיר אקוניס: לא, זה לא נכון.

ג'מאל זחאלקה: – – אני יודע שאני לא משפיע על השוטר.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יכול לשבש את – – –

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: רק שר המשפטים שטרית, שחוקק את חוק ההסתה, יכול להגיד לך כמה דברים בעניין.

ג'מאל זחאלקה: גם השר שטרית.

ג'מאל זחאלקה: גם השר שטרית, כאשר הוא הקל בנושא הגשת כתב אישום, עדיין מבחן של סבירות ומבחן של ממשות קיימים, הוא לא מחק אותם לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: לכן, בעניין הזה לא מתקיימים המבחנים האלה.

ג'מאל זחאלקה: אני רק טוען שגם יש בעיה ולקונה בחוק.

ג'מאל זחאלקה: בשביל לחקור אדם על עבירה של הסתה, צריך אישור של היועץ המשפטי.

ג'מאל זחאלקה: מה עושה המשטרה?

ג'מאל זחאלקה: היא עושה את זה בעצלתיים.

ג'מאל זחאלקה: היא לא יכולה לחקור, מחכים כבר מיום חמישי עד היום, בעצם עד אתמול בערב, שקיבלו אישור של היועץ המשפטי לחקור, שאפשר בכלל להתחיל בחקירה.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, אי-אפשר לחקור.

ג'מאל זחאלקה: יש עבירות בארץ שאסור להתחיל חקירה בהן בלי אישור של היועץ המשפטי, בעיקר עבירות שיש להן אופי פוליטי – הסתה, המרדה, כל מיני עבירות כאלה – וזה בצדק.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שהמשטרה מחזיקה אנשים בני-ערובה עד שהיא מקבלת אישור של היועץ המשפטי.

ג'מאל זחאלקה: ישנה טענה – הם הואשמו בהתקהלות לא חוקית.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן לחנך את המשטרה מה זה התקהלות חוקית ומה זה לא חוקי.

ג'מאל זחאלקה: הקצינים, איך אומרים, לוקחים לעצמם דרור – 40 אנשים שעומדים ומפגינים זה לא התקהלות לא חוקית.

ג'מאל זחאלקה: עם כל הכבוד זה חוקי לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: צריך שתהיה התאספות למען ביצוע עבירה מסוימת בשביל שזה יהיה לא חוקי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, 40 אנשים בארץ שעומדים, שלא מפריעים לתנועה, שלא עושים שום דבר, העמידה שלהם היא חוקית לגמרי, למהדרין.

ג'מאל זחאלקה: רק מ-50 אנשים ומעלה יכול קצין להגיד שהיא הפגנה חוקית, עד שמכריזים עליה שהיא לא חוקית.

מיכאל איתן: להורות להם להתפזר.

ג'מאל זחאלקה: יפה.

ג'מאל זחאלקה: הם התפזרו לפי הסיכום.

ג'מאל זחאלקה: אז אני אומר שיש כאן מצב אבסורדי, מעצר שרירותי.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהקריאות, שהם אמרו כל מיני דברים, ההפגנה הכעיסה את השוטר, אבל כעס של שוטר זה לא סיבה.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שההר הזה – כל מה שהיה בתקשורת – יוליד עכבר, ואפילו עכברוש קטן.

ג'מאל זחאלקה: איך אומרים, אין מסד – – –

מאיר שטרית: עכברוש קטן יותר גדול מעכבר.

ג'מאל זחאלקה: עכברוש מפלסטיק.

אופיר אקוניס: עכברוש הוא יותר גדול מעכבר.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: הפוך.

ג'מאל זחאלקה: טוב, אני רק רציתי – אבל לא עכברוש אמיתי.

ג'מאל זחאלקה: לא אמיתי, מפלסטיק.

ג'מאל זחאלקה: שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: יש הבדל.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן להבדיל בין דיון שיכול להיות חריף ומכעיס לבין האשמה פלילית.

ג'מאל זחאלקה: זה לא אותו דבר.

נחמן שי: אבל לא הבעת את דעתך – אני מאזין לך – על הדברים שמיוחסים להם – – – זה מאוד חשוב – – –

ג'מאל זחאלקה: האמת, אני אגיד לך את דעתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מתנגד תכלית הניגוד לשימוש באלימות ולקריאות לשימוש באלימות.

ג'מאל זחאלקה: המאבק הציבורי שלנו, של הציבור הערבי – ואני חוזר על זה כל פעם, ורוצה שיקשיבו לי – – –

מאיר שטרית: זה דבר חיובי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, הציבורי הערבי, יש לו בחירה אסטרטגית של מאבק פוליטי, לגיטימי, ציבורי, במסגרת החוק – ההנהגה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אתה יכול לא לאהוב את מה שאנחנו עושים, אבל זו בחירה אסטרטגית, ואנחנו קנאים בנושא הזה ואנחנו מחנכים את הנוער בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגד כל סטייה מהנושא הזה ואנחנו נגד כל מעבר של קווים אדומים.

ג'מאל זחאלקה: זה המאבק הפוליטי שלנו.

ג'מאל זחאלקה: מעולם לא עשינו דבר אחר.

ג'מאל זחאלקה: זה שקצין אמר שמישהו, איזה ילד, אמר משהו, זה לא סיבה לעצור 14 ילדים, 14 צעירים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות – – –

אופיר אקוניס: ומה היה בבית-המשפט?

ג'מאל זחאלקה: בבית-המשפט – אני בטוח שבית-המשפט – – –

אופיר אקוניס: הארכת מעצר.

אופיר אקוניס: לא חיכית לסוף הדיון?

ג'מאל זחאלקה: סליחה?

אופיר אקוניס: הרי חיכית לסוף הדיון.

ג'מאל זחאלקה: לא, בית-המשפט לא החליט.

אופיר אקוניס: אוקיי, לא החליט.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שלא יהיה כתב אישום בנושא הזה, וניפגש.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח.

ג'מאל זחאלקה: כי אין, אין רגליים, אין.

ג'מאל זחאלקה: הם לא אמרו, אבל אפילו אם אמרו ככה בפני סוהרים, זה עדיין לא עבירה, לא מתממש, לא נבנה עד כדי עבירה פלילית.

אופיר אקוניס: טוב.

ג'מאל זחאלקה: להבדיל מדיון ציבורי – שאפשר לעשות אותו, אני לא אומר שלא, אבל אי-אפשר לעשות דבר כזה ולצנן, כי יש לזה אפקט מצנן.

ג'מאל זחאלקה: מה אני אומר?

ג'מאל זחאלקה: ההגבלות – שים לב, יש כאן עניין עקרוני.

ג'מאל זחאלקה: אם המשטרה מתעללת כל פעם בהפגנה זו, בהפגנה אחרת, מה קורה?

ג'מאל זחאלקה: הציבור נמנע מלהפגין.

ג'מאל זחאלקה: יש אפקט של מה שנקרא צינון, של צינון, cooling.

ג'מאל זחאלקה: אתה מצנן את זכות הציבור או את ההתלהבות ואת הנכונות של הציבור להביע את דעתו ולהשתתפות פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לעשות את ההיפך – לעודד את הציבור לפעילות פוליטית, לא לצנן אותו, לא כל פעם לשפוך עליו מים קרים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהנושא הזה צריך לבוא לדיון בכנסת, וגם הנושא הזה של הגבלת הזמן שהמשטרה יכולה להחזיק אנשים במעצר עד שהיא תקבל אישור מהיועץ המשפטי.

ג'מאל זחאלקה: זה תרגיל חדש.

ג'מאל זחאלקה: מחזיקים אנשים ארבעה ימים עד שהם מקבלים אישור.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יכול להיות.

ג'מאל זחאלקה: על ועדת-טרכטנברג, כבוד היושב-ראש, אני רוצה להגיד את הדברים הבאים – – –

אופיר אקוניס: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, המשבר הוא משבר בין-לאומי – צריך להגיד את זה – והוא משבר כפול, הוא גם משבר פוליטי וגם משבר כלכלי.

ג'מאל זחאלקה: למה המשבר הכפול הזה דווקא בימים האלה מוליד את המחאה – הוליד את המחאה בעולם הערבי, הוליד את המחאה בישראל, הוליד את המחאה בארצות-הברית, והוא עלול להוליד את המחאה מחר בבריטניה ובצרפת ובכל מיני מקומות?

ג'מאל זחאלקה: בגלל ההתמוטטות של הוויכוח הפוליטי, בגלל חוסר פולריזציה.

אופיר אקוניס: ההיפך, בגלל התעצמות הוויכוח.

ג'מאל זחאלקה: בגלל חוסר קיטוב.

ג'מאל זחאלקה: מפני שקדימה זה כמו הליכוד בעניינים כלכליים-חברתיים, ומפני שאובמה התקפל והוא נעשה כמו הרפובליקנים בעניינים חברתיים-כלכליים, ואז – – –

אופיר אקוניס: אובמה גם לא – – – בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אל תתווכח אתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על תהליך בין-לאומי שקורה – –

אופיר אקוניס: ודאי.

אופיר אקוניס: נכון.

ג'מאל זחאלקה: – – אני לא בא להתווכח ויכוח קנטרני פה או שם.

ג'מאל זחאלקה: תקשיב, אל תסכים אתי.

אופיר אקוניס: אני תמיד מקשיב לך.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, מה שאני אומר זה לא רק דעתי, זה דעתם של כלכלנים – –

אופיר אקוניס: נכון.

ג'מאל זחאלקה: – – מאוד חשובים בעולם – –

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך שיש ויכוח.

אופיר אקוניס: נכון.

ג'מאל זחאלקה: – – שמנתחים את התהליכים הגלובליים שקורים.

אופיר אקוניס: יש ויכוח.

ג'מאל זחאלקה: כאשר יש לך משבר כלכלי וגם הממשל, השלטון, וגם האופוזיציה, החלופה לשלטון, הם אותו דבר – האופוזיציה היא אופוזיציה מבחינת כוח פוליטי, היא לא אופוזיציה מוסרית – מחיקת המוסר מהמעש הפוליטי.

ג'מאל זחאלקה: אין ויכוח מוסרי בארצות-הברית, אין ויכוח מוסרי בישראל, זה ויכוח כוחני על השלטון, אך ורק.

ג'מאל זחאלקה: איזה כוח מוסרי בעניינים חברתיים-כלכליים יש לקדימה?

ג'מאל זחאלקה: שום דבר שונה מהליכוד.

ג'מאל זחאלקה: אותו דבר, אותו עולם של דרוויניזם חברתי.

ג'מאל זחאלקה: איפה המחאה על ההרס הטוטלי שעשה נתניהו בארץ?

ג'מאל זחאלקה: למה שכבת הביניים צעקו?

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לך למה צעקו.

ג'מאל זחאלקה: הרי זה ברור, אני כבר – לא תמיד מקשיבים לנו.

ג'מאל זחאלקה: חבר כנסת ערבי שמדבר, עושה ניתוח כלכלי, זה, איך אומרים, too much.

ג'מאל זחאלקה: אבל לפני שנתיים ולפני שלוש שנים אני טענתי שנתניהו הורס את שכבת הביניים, להבדיל ממרגרט תאצ'ר, חביבתו, שבנתה וחיזקה את מעמד הביניים בבריטניה.

ג'מאל זחאלקה: זה ההבדל הגדול.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא תאצ'ריסט.

ג'מאל זחאלקה: אפילו תאצ'ריסט הוא לא.

ג'מאל זחאלקה: הוא תאצ'ריסט כושל, בוא נגיד ככה.

ג'מאל זחאלקה: הוא עושה את כל הדברים הרעים, וכמה דברים טובים שתאצ'ר עשתה הוא לא עושה.

ג'מאל זחאלקה: ולכן שכבת הביניים התקוממה.

ג'מאל זחאלקה: למה התקוממה בלי הנהגה של מפלגות פוליטיות?

ג'מאל זחאלקה: למה המחאה – גם בארצות-הברית, גם כאן – היא לא בהנהגה פוליטית?

אופיר אקוניס: אתה בתוספת זמן.

אופיר אקוניס: שתי דקות וזה הכול.

אופיר אקוניס: שתי דקות אחרונות.

אופיר אקוניס: זו תוספת.

ג'מאל זחאלקה: להבדיל מהמחאה של שנות ה-70, דרך אגב, בארצות-הברית, של "הפנתרים השחורים".

ג'מאל זחאלקה: היו ארגונים פוליטיים שהנהיגו אותם, והם התנקזו במפלגה הדמוקרטית.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי היתה חלופה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו אין חלופה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו הציבור האמריקני רואה שאובמה נעשה כמו בוש, ואין לו נציגות פוליטית ויש מצוקה, אז הציבור בעצמו מתארגן.

ג'מאל זחאלקה: ויש היום שיטות שהציבור יכול להתארגן, וזה יהיה האופי של המחאה הבאה.

ג'מאל זחאלקה: עד שתקום אופוזיציה אמיתית זה יהיה אופיה.

ג'מאל זחאלקה: היא תהיה לא מפלגתית, כלומר, עקרה מבחינה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: זה לא פלוס שלה שהיא לא מפלגתית, כי היא יכולה להיות ולעשות ולצעוק ולשבת בבית והליכוד נשאר בשלטון.

ג'מאל זחאלקה: מה הרווחנו?

ג'מאל זחאלקה: אם לא מתרגמים את המחאה לתוצאות פוליטיות – שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו שמח מאוד, שימחו.

ג'מאל זחאלקה: קדימה לא שם, מפלגת העבודה שם, אין חלופה פוליטית, הם מוחים והוא נשאר בשלטון.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מתגבש לכדי כוח פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: זה קורה בארצות-הברית, זה קורה כאן, זה קרה בצורה שונה במצרים וזה יקרה בבריטניה ויקרה בכל מקום, המשבר הכפול הזה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו בארץ – וזו הערה אחרונה שלי – המלצות טרכטנברג לא מטפלות, לא תופסות את השור בקרניו.

ג'מאל זחאלקה: הן לא מטפלות בבעיות של מעמד הביניים ולא בבעיות של העוני – המעמד הנמוך, וגם בעיקר של הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: איזה בשורה יש לטרכטנברג לציבור הערבי?

ג'מאל זחאלקה: ימשיכו להרוס בתים, זה הבשורה של טרכטנברג בעצם.

אופיר אקוניס: את העכברוש הן לא תופסות.

מאיר שטרית: הן לא תופסות אותו אפילו בזנב.

אופיר אקוניס: את העכברוש.

מיכאל בן-ארי: – – –

אופיר אקוניס: תודה רבה, חבר הכנסת בן-ארי.

אופיר אקוניס: אתה יכול להירשם להצעה אחרת.

אופיר אקוניס: עדיין אפשר להירשם.

אופיר אקוניס: כל מי שבאולם – עדיין אפשר להירשם אצל המזכירה להצעה אחרת.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני, נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים להמלצות טרכטנברג.

ג'מאל זחאלקה: הן פשוט – יש דברים שאתה אומר ויש דברים שאתה שותק עליהם.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים שתיקה וקריצת עין – היא יותר גרועה ממעשה ישיר.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא צריך לכתוב "להרוס בתים של ערבים"; מספיק שאתה מתעלם מזה – אתה בעד, אתה נותן הכשר.

ג'מאל זחאלקה: כאשר אתה מטפל בבעיית הדיור ולא מתייחס לשאלה הזאת, אז בעצם אתה בעד, אתה נותן הכשר, וזה מה שטרכטנברג עשה: קריצת עין, תמשיכו.

ג'מאל זחאלקה: בעיית הדיור של 20% מהאזרחים במדינה היא, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: שתלך לה לעזאזל.

ג'מאל זחאלקה: כמובן גם מבחינה כלכלית, זה, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: קוסמטיקה של – אני לא רוצה להגיד אותה גברת, אבל קוסמטיקה שלא משנה את – – –

אופיר אקוניס: תודה.

מאיר שטרית: ראית פתרון בעת – – – למה אתה מרגיש מקופח, ראית פתרון?

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.

אופיר אקוניס: זה לא דו-שיח.

ג'מאל זחאלקה: – – – לא היתה כאן שום טענה אפילו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: השר איתן בבקשה, ישיב על כל ההצעות במשולב, ולפני כן, לפני שהוא יתחיל לדבר – הודעה למזכירת הכנסת.

אופיר אקוניס: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דין-וחשבון מס' 2 על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים ומשרדי הממשלה לעובדי קבלן כוח-אדם לשנת 2010; חלק א' של דין-וחשבון מס' 18 על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים לשנת 2010, וכן חלק ב' של דוח מס' 18 על חריגות שכר לכאורה בגופים הציבוריים לשנת 2010 ופעולות יחידת האכיפה בשנת 2011.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיעכם כי חבר הכנסת שלמה מולה מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי; פ/3541/18.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, גברתי.

אופיר אקוניס: ממשלת נתניהו עושה הכול כדי למסמס את המחאה החברתית;

אופיר אקוניס: ממשלת נתניהו בין החלטת הקוורטט לדוח-טרכטנברג;

אופיר אקוניס: בבקשה, השר מיכאל איתן משיב במשולב על כל ההצעות.

אופיר אקוניס: מי שמעוניין בהצעה אחרת יכול להירשם עכשיו אצל המזכירה, ולאחר הדברים של השר איתן נשמע אותו.

אופיר אקוניס: בבקשה, אדוני.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע הבא יתחיל כנס החורף של הכנסת.

מיכאל איתן: הוא עשוי להימשך כשישה חודשים, ויסתיים בסוף חודש מרס.

מיכאל איתן: נשאלת השאלה, מה טעם היה לכנס את הכנסת היום, שבוע לפני פתיחה שעל-פי התקנון מחייבת גם דיון מדיני משמעותי – בסיומה, אני מניח, האופוזיציה גם תגיש אי-אמון, אלא אם כן תהיה להם איזה מחשבה שנייה עד השבוע הבא – וביקשו לכנס את הכנסת שבוע קודם לכן.

מיכאל איתן: כנראה הפגרה של המליאה גרמה לכך שחברי הכנסת לא יכולים להתאפק, והעלו שורה ארוכה של נושאים.

מיכאל איתן: העלו, ואני צריך להשיב עליהם.

מיכאל איתן: אני אעשה את זה בקצרה, אבל אני חושב בהערת הפתיחה שלי, שבהחלט צריך לקיים דיון מעמיק ורציני בכל אחת מהסוגיות שעלו, והזירה המתאימה לכך היא הכנסת בתקופת כהונתה המלאה, לא בפגרה.

מיכאל איתן: לסיומו של דבר, אני אומר שאני אציע לכם, למליאת הכנסת, את כל ההצעות שהעלו להביא לדיון בכל פורום שתרצו, אבל בתקופת כהונתה המלאה, לא בפגרה של הכנסת.

מיכאל איתן: יכול להיות שיהיה דיון במליאה אם תחפצו בכך, או להעביר את ההצעות לסדר-היום לוועדות הכנסת השונות, כל אחת בהתאם לנושא שבו היא עוסקת.

אופיר אקוניס: חבל שאף אחד מהטוענים שטענו נגד לא נמצא כאן.

אופיר אקוניס: לא נמצאים, לבד מחבר הכנסת – סליחה, שניים בלבד, רק מג'אדלה וזחאלקה.

אופיר אקוניס: כל היתר פשוט לא פה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת אופיר אקוניס, לי קצת יותר קשה ממך לומר את זה, כי אני כבר זכיתי להיות גם בספסלי האופוזיציה ולהיות שותף להצעות לסדר-היום שמציעים נעלמו לאחר מכן והם היום ממפלגתי, אז קשה לי מאוד לקבל.

מיכאל איתן: לצערי הרב, זה דבר שחוזר על עצמו, וגם אנחנו אז קיבלנו על הראש – מציעים ואינם – והדבר הזה כנראה הפך להיות חלק מהחיים של הכנסת.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

מיכאל איתן: אני רוצה בראש ובראשונה להתייחס להערות שהושמעו כאן בנושא גלעד שליט ולומר:

מיכאל איתן: שמעתי – – –

מאיר שטרית: – – –

אופיר אקוניס: הוא עונה במשולב.

אופיר אקוניס: אתה רוצה, אתה יכול לבקש אולי הצעה אחרת – להשיב בלוק.

מאיר שטרית: אני לא – – – את זמנם של חברי הכנסת.

מיכאל איתן: אני עונה לכולם.

מיכאל איתן: אומנם בהתחלה היתה הצעה שאני אענה אחת-אחת, אבל הסתבר שהמציעים – כל אחד שילב כמה נושאים באותה הצעה.

מיכאל איתן: הגיעו מנושא שליט לטרכטנברג, ומטרכטנברג עברו לעניין הקוורטט, ומעניין הקוורטט עברו כאן למצב של האוכלוסייה הערבית, וכל אחד הגיש משהו, אז לכן לא היה טעם שאני אענה לכל אחד בנפרד, אלא לכולם ביחד.

מאיר שטרית: על-פי התקנון, מי שלא נמצא לא מצביעים – – –

מיכאל איתן: לא, הם כבר היו.

אופיר אקוניס: לא, אם הם לא יימצאו בזמן ההצבעה.

מיכאל איתן: הוא חייב להיות רק כשהוא מציע, הוא לא חייב להישאר.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אני, ברשותך, רוצה לומר לשר לנדאו שהמשמרת שלו מתחילה בשעה 12:00.

מיכאל איתן: נראה לי – – –

ראובן ריבלין: נו, יש אנשים אשר זוכים לכך – – – וסוף משמרתם באותה שעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מיכאל איתן: בכל מקרה, אני רוצה להתייחס לסוגיות כפי שהן עלו כאן.

מיכאל איתן: הנושא של גלעד שליט – שמעתי את הביקורת של יושבת-ראש האופוזיציה, ויש דעות לכאן ולכאן.

מיכאל איתן: הרוב המכריע של השרים תמך במהלך.

מיכאל איתן: הרוב המכריע של השרים תמך בכך.

מיכאל איתן: המהלך הזה הצריך מנהיגות, והמנהיגות של ראש הממשלה הוכרה על-ידי הציבור כולו, גם אלה שאולי חולקים על דעתו, אבל בכל אופן אני מניח שהם נותנים לו את הקרדיט, כי בסופו של דבר בתוך כל המנגנונים, בתוך כל האנשים שהם שותפים להחלטה, בתוך אנשים שעוסקים באופן ביצועי בקידומה של פרשה מורכבת ומסובכת כמו פרשת חטיפתו של גלעד שליט היו הרבה גורמים, אבל בראש הפירמידה עמד אדם אחד שהיה צריך לקבל את ההחלטה ולהניע אותה; ולקבל את כל האישורים לאחר מכן, אבל הוא היה צריך לקבל את ההחלטה.

מיכאל איתן: כל אחד מאתנו אומר שהבעיה מורכבת ומסובכת, אבל לא הוא צריך לפתור אותה, ולא הוא צריך לעמוד ברגע מסוים ולהגיד: זה יהיה הפתרון, על זה אנחנו נלך.

מיכאל איתן: כאן נבחנת באמת שאלת המנהיגות.

מיכאל איתן: לאלה שקצת מפקפקים, ולאלה שקצת העירו הערות בכל מיני הסתייגויות שאני לא רוצה לחזור עליהן כאן, אני רוצה לומר: היו רגעים שאני יודע אותם – דווקא כשההזדהות עם משפחת שליט היתה חזקה מאוד, היתה בשיאה, והיה לחץ גדול מאוד של דעת הקהל – שראש הממשלה אמר:

מיכאל איתן: בתנאים האלה אני לא יכול לקבל את העסקה.

מיכאל איתן: כלומר, זאת לא מנהיגות שנגררה אחרי הפגנות גדולות ולחץ של דעת קהל.

מיכאל איתן: כי דווקא בשיא הלחץ ראש הממשלה עמד ואמר: בתנאים האלה אני לא יכול להביא את ההצעה.

מיכאל איתן: אני יכול גם להוסיף על כך ולומר שבסופו של דבר, גם לאחר אותו שיא היתה ירידה מסוימת והמנהיגות של ראש הממשלה כשהוא אמר לא, הוכיחה את עצמה.

מיכאל איתן: והציבור – גם כאלה שסברו שצריך ללכת לקראת עסקה – קיבלו את שיקול דעתו של ראש הממשלה כשהוא אמר לא, ונראה לי שקיבלו את שיקול דעתו כאשר הוא אמר כן.

מיכאל איתן: על הרקע של התפקוד של ראש הממשלה בפרשת גלעד שליט, אני קצת תמה על הטענות והטרוניות ומין אמירות.

מיכאל איתן: אמרו כאן דוברי האופוזיציה, דוברי קדימה, שהממשלה עוסקת בססמאות נבובות; הם קבלו על ענייני מנהיגות.

מיכאל איתן: היו ביניהם לא מעטים שבדיוק יצאו חוצץ נגד עמדתה של יושבת-ראש קדימה, ואני שואל: זאת זכותם שיהיו שם חילוקי דעות, אבל איך הם יכולים לעמוד כאן, יום לאחר שהיא אמרה ההיפך, להעלות כאן את עניין מנהיגותו של נתניהו, ולדבר אחר כך על כך שבעצם אין מנהיגות?

מיכאל איתן: איזו מנהיגות יש לקדימה בתנאים האלה?

מיכאל איתן: הנושא של שחרור גלעד שליט העלה ויכוח, העלה הזדהות עצומה, העלה עוד פעם את ערך הסולידריות, ואני לא רוצה לחזור על הדברים האלה – הם הוכיחו את עצמם.

מיכאל איתן: גם אלה שהתנגדו, גם אלה שהעירו ביקורות, גם אלה שקיבלו בהסתייגות – אבל היתה איזה תחושה של סולידריות של כולם בנושא של השחרור.

מיכאל איתן: ואני רוצה לומר שישראל סולידרית.

מיכאל איתן: ישראל לאחר השחרור היא ישראל שצריכה לעמוד מול סיכוני טרור, אולי יותר גדולים; לא אולי, במידה מסוימת יותר גדולים.

מיכאל איתן: אבל היא ישראל הרבה יותר נחושה, הרבה יותר חזקה, הרבה יותר סולידרית.

מיכאל איתן: היא יכולה להצמיח מתוכה את הכוחות, את היכולת, את השכל, את התחכום, את האומץ ואת האחדות להילחם בטרור.

מיכאל איתן: להילחם בטרור.

מיכאל בן-ארי: – – – חולשה זה כוח – – –

מיכאל איתן: היא יכולה להוציא מתוכה יותר כוחות, יותר חוכמה, יותר הצלחה, יותר לכידות, יותר נחישות, כאשר היא מדינה מאוחדת שיש בה ערך של סולידריות.

מיכאל איתן: לכן שכרנו לא יצא בהפסדנו.

מיכאל איתן: נכון, אנחנו צריכים להיאבק.

מיכאל איתן: נכון שהסיכון גדל במידה מסוימת, והוא עכשיו על העם כולו שצריך לשאת בסיכון יותר גדול.

מיכאל איתן: אבל הלכידות והיכולות שלנו לא יהיו יותר קטנות, לא יהיו מוחלשות; והמלחמה בטרור לא תהיה פחות נחושה.

מיכאל איתן: בהקשר זה אני רוצה להביע את דעתי.

מיכאל איתן: הממשלה עדיין לא קיבלה החלטה באשר לחקיקת חוק שיקבע תנאים כאלה או אחרים לנושא שחרור מחבלים בעקבות חטיפת חייל או אזרח.

מיכאל איתן: אני הייתי רוצה להביע את דעתי בעניין הזה.

מיכאל איתן: אני חושב שאין מקום לחקיקת חוקים לדברים כאלה.

מיכאל איתן: חוק צריך להיות דבר כללי שמתייחס לשורה ארוכה של מקרים מזוהים שאפשר לקבוע אותם.

מיכאל איתן: אי-אפשר לעשות חוק לדברים שהם שונים במהותם האחד מהשני בצורה מאוד מאוד משמעותית.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני מתפלא על טענתו של שר הביטחון שבדרך כלל אני חושב שהוא אדם מאוד רציונלי, שהוא בא ומבקש שיאכפו עליו בחוק דבר שהוא יכול היה לעשות אותו בלי חוק.

מיכאל איתן: נכון.

ראובן ריבלין: שר הביטחון, מתוך – הדילמה והתסכול יוצרים איזו פלטפורמה – שתסכולים מביאים לחקיקה, וזה דברים שאנחנו צריכים להיזהר בהם.

מיכאל איתן: אני שותף לדעתך בעניין זה, אבל אני רוצה להגיד מלה אחת של הבנה של עמדתו של שר הביטחון – –

ראובן ריבלין: ודאי.

מיכאל איתן: – – ומייד לאחר מכן אני גם אשלול אותה.

מיכאל איתן: כי אומר שר הביטחון: נכון, אפשר לקרוא לזה דבר מיותר, כי אנחנו בממשלה, אתם יכולים לסמוך עלינו שנקבל את ההחלטות הנכונות, ואנחנו לא צריכים חוק שיגיד לנו למקרה של ביטול עסקה, נדע לבד להגיד: אנחנו לא הולכים לעסקה.

מיכאל איתן: אבל אומר שר הביטחון דבר אחר, ויש לזה מקבילות בנושאים אחרים – אני לא אכנס לזה כאן – גם במשפט הבין-לאומי: ברגע שתהיה חקיקה כזאת, מוקדמת, מראש, יהיה בזה איזה אלמנט של הרתעה.

מיכאל איתן: אני חולק על כך.

מיכאל איתן: אני לא חושב שהמחבלים יירתעו מלבצע מהלך של חטיפה כי הם יגידו: אין לנו אחר כך עם מי לנהל משא-ומתן, כי ממשלת ישראל לא תוכל לפעול מפני שיש חוק ישראלי שלא מאפשר לממשלה להיכנס לעסקה כזאת.

מיכאל איתן: אני בספק רב.

מיכאל איתן: אני בספק רב – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: מספיק, חבר הכנסת בן-ארי.

ראובן ריבלין: עוד רגע אתה – – –

מיכאל איתן: – – אם המחבלים כל כך יפחדו מהחוק הישראלי.

מיכאל איתן: לעומת זאת, כל העניין של הסולידריות, שעליו דיברתי בהתרגשות בפתח דברי, נופל לחלוטין ברגע שחוק כזה עובר.

ראובן ריבלין: ודאי.

מיכאל איתן: כי אז אנחנו אומרים, כמו שאומרות מדינות אחרות בהרבה מאוד מובנים: נפלת בשבי, בעיה שלך.

מיכאל איתן: האמריקנים אומרים את זה: נפלת בשבי, יש לך בעיה; תתמודד אִתה, אנחנו כבר לא שותפים לבעיה הזאת.

מיכאל איתן: אנחנו לא יכולים להגיד את זה, וחקיקה כזאת בטח לא יכולה להגיד דבר כזה, ובטח ובטח כשמדובר בשלל רב מאוד של מקרים שחקיקה לא יכולה להתאים לו, ולא יכולה לתאר אותו מראש.

מיכאל איתן: לעומת זאת, אני חושב – – –

ראובן ריבלין: הממשלה יכולה לקבוע את מדיניותה.

ראובן ריבלין: שנים רבות – חברי הכנסת, נדמה לי ששניכם ותיקי חברי הכנסת היום – היו שנים רבות שבהן היתה אמירה: לא מנהלים משא-ומתן עם טרור.

ראובן ריבלין: גם באותן שנים ניהלנו משאים – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת אחמד טיבי אמר כאן שבעצם נוצר מין מצב שאפשר לנהל משא-ומתן על שחרור מחבלים בלי חטיפות ואפשר לנהל עם חטיפות.

מיכאל איתן: הוא תומך בזה שבלי חטיפות, ואני לא תומך בכלל בשחרור מחבלים.

מיכאל איתן: הוא יוצא מנקודת מוצא שצריך להיות שחרור מחבלים.

מיכאל איתן: הוא אומר: יש אפשרות עם חטיפות, יש אפשרות בלי חטיפות.

מיכאל איתן: אבל יש גם אפשרויות אחרות.

מיכאל איתן: כי נדמה לי שגם, למשל, אם אני קושר את זה לעניין המשא-ומתן – אם, למשל, מנהלים משא-ומתן על שחרור חטוף, תיאורטית, כשכוחות צה"ל נמצאים 100 מטר, או 200 מטר ממקום שביו, כשהרצועה מחולקת לשלושה חלקים שאין ביניהם עובר ויוצא, אז זה יכול אולי כן להרתיע, יותר מחוק.

מיכאל איתן: זה כן יכול לבוא ולשבור את המשוואה הזאת שאומר חבר הכנסת אחמד טיבי: שחרור מחבלים, יש שתי אפשרויות – או כך, או כך.

מיכאל איתן: יש גם אפשרויות שלישיות שלא היינו רוצים, שכרוכות אחר כך בשפיכות דמים הרבה יותר גדולה בשני הצדדים.

מיכאל איתן: ההיסטוריה מוכיחה שיש שפיכות דמים בשני הצדדים.

מיכאל איתן: הפלסטינים משלמים מחיר כבד יותר, שאנחנו לא רוצים להגיע אליו, אבל אם הם מראש יוזמים פעולות שיש להן עילה מוצדקת לפתיחה או להחמרה בצעדי איבה בין צדדים, כמו חטיפה, אלה הן הפעולות שצריכות להרתיע, לא חקיקה.

מיכאל איתן: אם הם היו יודעים שמעשה חטיפה נחשב בעיני ישראל – ממשלת ישראל, כנסת ישראל ועם ישראל – כמהלך שמצדיק שימוש בכוח צבאי מרחיק לכת על מנת לנהל את המשא-ומתן קרוב מאוד למקום שביו של החטוף, וזה יהיה כרוך בפעולה שתעלה בדמים רבים, יכול להיות שזה מה שירתיע.

מיכאל איתן: ויש גם צדדים אחרים, שלא מגיעים עד כדי כך, שגם הם טובים לא פחות מחקיקה.

מיכאל איתן: לסיכום, אני רוצה לומר שהפרשה של גלעד שליט הסתיימה מבחינת המשפחה, מבחינת ישראל, בהחזרת החטוף הביתה, והיו רגעים של רוממות רוח, אבל אנחנו חוזרים, כמו שאמר ראש הממשלה, למציאות שבה כולנו צריכים לשנס מותניים ולא לחשוב שהפרשה הסתיימה.

מיכאל איתן: פרשת גלעד שליט וספיחיה ממשיכים, ואנחנו נדע לטפל בתוצאות שלה – בתוצאות הפחות-חיוביות, כפי שאמרתי – גם בחוכמה, גם בכוח, בעוצמה, גם בנחישות, והייתי אומר אולי, גם במידה רבה של אחדות לאומית.

מיכאל איתן: ישבתי כאן היום, היתה לי תחושה שההשלכות האלה של פרשת שליט השפיעו גם על הדוברים כאן.

מיכאל איתן: אני לא זוכר כל כך הרבה דברי שבח לראש הממשלה מספסלי האופוזיציה, החל בזהבה גלאון, דרך מחצית מדוברי קדימה או יותר מכך – –

רחל אדטו: זה עניין זמני בלבד.

מיכאל איתן: – – וגם אחרים, כולל חברי כנסת נוספים.

מיכאל איתן: אני חושב שזה משהו שיכול קצת לתת באמת איזה אופטימיות לגבי היכולות שלנו להמשיך ולהתמודד בנושאים השונים.

מיכאל איתן: פחות אחדות – וזה טבעי לגמרי וגם מקובל – היתה סביב המסקנות של ועדת-טרכטנברג.

מיכאל איתן: בלהט ההתקפה על מסקנות ועדת-טרכטנברג שמעתי דברים והיפוכם: מצד אחד אמרו שוועדת-טרכטנברג – השתמשו במלים בוטות מאוד – זה שקר ושהמסקנות שלו לא שוות שום דבר, והתקפות כמו שאנחנו יודעים להתקיף כשאנחנו מוכוונים לאיזה מטרה מסוימת.

מיכאל איתן: מצד שני שמעתי דאגה מצד הרבה דוברים, או ביקורת על כך, והם אומרים: המסקנות האלה לא ייושמו בכלל.

מיכאל איתן: אז אחת משתיים: או שהמסקנות הן טובות וצריך ליישם אותן, או שכל המסקנות לא שוות כלום ואז עדיף שלא יישמו אותן.

מיכאל איתן: אני רוצה לנסות ולהשיב לדוברים.

מיכאל איתן: ועדת-טרכטנברג קמה על רקע מחאה חברתית.

מיכאל איתן: המחאה הזאת היא מחאה שלא באה מנקודה של עוני.

מיכאל איתן: גם בדוח הוועדה הם כותבים שנקודת המוצא שלהם ושל הקמת הוועדה היתה דיון בנושא המחאה החברתית, ונושאי המחאה החברתית היו מוכוונים, או ממוקדים בעיקר במעמד הביניים.

מיכאל איתן: הם כותבים שתוך כדי הדיון הם התייחסו גם לסוגיות אחרות, אבל מטבע הדברים, ברגע שהם הוקמו כוועדה שצריכה לדון בפתרונות לנושאים שעלו על-ידי המחאה – מטבע הדברים ההדגשים נוגעים יותר למעמד הביניים.

מיכאל איתן: וכאן אני רוצה להניח לרגע, אבל לא לאורך זמן, את הנושא של הטיפול בעוני עצמו ובנושאי הרווחה עצמם, שלא מודגשים בוועדת-טרכטנברג, אבל אני אסביר את הרקע לעניין הזה.

מיכאל איתן: ועדת-טרכטנברג קמה על רקע תחושה מסוימת של אי-צדק, תחושה שאנשים לא יכולים לסיים את החודש עם המשכורות שהם מקבלים, תחושה של יוקר חיים, אבל יותר חשוב מהכול – תחושה של אי-צדק, משום שהציבור ומעמד הביניים אומרים: יש משאבים, יש יכולות, יש הון במדינת ישראל.

מיכאל איתן: זה לא צריך להיות כך שאנחנו לא נוכל לקיים רמת חיים גבוהה.

מיכאל איתן: והציבור בישראל לעומת שנים קודמות מקיים רמת חיים גבוהה, רמת חיים שאולי לא תיאמן לעומת איך שאנשים חיו בעשורים קודמים, אבל התחושה היא חמוצה, התחושה היא לא נוחה.

מיכאל איתן: בהקשר הזה אני רוצה להתחיל דווקא מעוד אלמנט של מנהיגות של ראש הממשלה.

מיכאל איתן: אם יש לנו היום מצב כלכלי, במספרים הגדולים, שהוא מצב כלכלי שעל בסיסו אפשר לתבוע תיקונים, מצב כלכלי שבו יש כספים ויש אפשרות לחלק אחרת, זה נובע בראש ובראשונה מהיסודות של הכלכלה המתוקנת שבנימין נתניהו הנהיג כאן בראשית השנים של המאה הנוכחית, משנת 2003 ואילך, שבהן הוא הוביל מדיניות כלכלית קשה מאוד, כואבת מאוד מבחינה חברתית, אבל היא הצילה בזמנו את המשק מהתמוטטות עוד יותר קשה במצבו הקשה כפי שהוא היה, והיא שינתה את המסלול ונתנה את פירותיה, כפי שהוא התחייב וכפי שהוא הבטיח.

מיכאל איתן: אולי קצת מאוחר מדי, כי בבחירות הראשונות לאחר מכן הוא שילם במחיר תבוסה פוליטית מהאוכלוסייה שכאבה את הכאב שהיה כרוך בניתוחים האלה, אבל זאת מנהיגות, והיא גם השתלמה לאחר מכן, כשהציבור הבין שלא היה מנוס ושהיה צריך לעשות שינויים כלכליים על מנת לשנות את הכלכלה, על מנת שאפשר יהיה לקבל יותר משאבים.

מיכאל איתן: כשקמה המחאה החברתית ראש הממשלה הבין שבמהלך העשייה ובמהלך התיקונים הכלכליים נוצרו עיוותים חברתיים שצריך לתקן אותם בהתאמה.

מיכאל איתן: ואני חושב שהוא גילה פעם נוספת צעד של מנהיגות בכך שהוא קרא לפרופסור טרכטנברג ואמר לו: אדוני, תעמוד בראש ועדה.

מיכאל איתן: פרופסור טרכטנברג ידוע כאדם עצמאי, לא היה מחובר פוליטית, לא היה מחובר חברתית לראש הממשלה, וראש הממשלה נטל סיכון כאשר הוא הפקיד את העוצמה האדירה הזאת, שמעט מאוד אנשים קיבלו, כי העוצמה של טרכטנברג נבעה לא רק ממה שהממשלה נתנה לו ביד, אלא מדעת קהל עצומה, שחלקה יצאה לרחובות וחלקה ישבה בבתים ואמרה: צריך שינוי.

מיכאל איתן: ואותו אדם, פרופסור טרכטנברג, וחברי הוועדה שלו היו צריכים לחפש איזה מתווה על מנת לעשות את השינוי, על מנת להמליץ על השינוי.

מיכאל איתן: שמעתי את דוברי האופוזיציה אומרים: מה זה הצעד הזה של הממשלה?

מיכאל איתן: מה פתאום ממשלה מקימה ועדות?

מיכאל איתן: ממשלה שולטת.

מיכאל איתן: היא צריכה לשלוט.

מיכאל איתן: היא יודעת מה לעשות והיא צריכה לדעת מה לעשות, ואם היא לא יודעת – שתלך הביתה.

מיכאל איתן: אני חושב שהעידן הזה של ממשלה שולטת עבר מן העולם.

מיכאל איתן: אולי לא כולם מבינים את זה, אבל הטכנולוגיה, היכולות של טכנולוגיית המידע, היכולות שיש היום לבני-אדם, הרצון של בני-אדם להיות יותר שותפים, הכישלון של הדמוקרטיה הייצוגית בכל העולם המערבי – הביאו לכך שהממשלות לא נתפסות יותר בעיני אזרחיהן כשולטות, אלא כממשלות שמבצעות, ממשלות שמנהלות, ממשלות שמשתפות את האזרחים ואת המגזר הלא-ממשלתי.

מיכאל איתן: זה יכול להיות סקטור פרטי, וזה יכול להיות המגזר השלישי, הציבורי, ואזרחים שרוצים להיות שותפים – לא פעם אחת בארבע שנים על-ידי פתק בקלפי, אלא בניהול השוטף בפרויקטים גדולים, בקביעת עמדות בצמתים שונים.

מיכאל איתן: והגענו לצומת.

מיכאל איתן: והאי-שקט שאנחנו רואים היום – אני מסכים עם חבר הכנסת זחאלקה שדיבר על הנקודה הזאת – האי-שקט שאנחנו רואים היום בכל העולם נובע, להערכתי, גם כי האזרחים מרגישים שהשיטות הגדולות, החברות הגדולות, ההסדרים הגדולים מעוותים וצריכים תיקונים על מנת שהפרט ירגיש את מקומו לא כאיזה פראייר שעובדים עליו או מכניסים אותו לתוך איזה מערכת שמראש אין לו בה סיכוי, ואין לו בה יכולת לקבל את מה שמגיע לו, אלא מערכת שיכולה להביא בחשבון גם את דברו, גם את אמירתו, שתיתן לו סיכוי הוגן ויכולת הוגנת להתחלק בתוצאות של עבודתו.

מיכאל איתן: השאלה היא, כמובן, האם אנחנו מדברים על מהפכה שמציעה אלטרנטיבות של מהפכה, או מהפכה או מחאה שמבקשת לשמר את עיקרי השיטה, אבל להכניס בה תיקונים ולסתום את הפרצות של אלה שיודעים איך ליהנות מקלקוליה של השיטה.

מיכאל איתן: ואני מניח שאצלנו במדינת ישראל, שהיתה בה מחאה אדירה – שימו לב לנתון מדהים: ראיתי כמה הפגינו ביום ההפגנה הכלל-עולמי של תנועת המחאה העולמית – הם שומרים על קשר – אז ספרו, כאן 20,000, כאן 30,000, כאן 10,000, כך, כך וכך – בכל העולם אני לא חושב שהם הגיעו בסך-הכול – –

ראובן ריבלין: ל-400,000.

– – ל-400,000 שיצאו במדינת ישראל.

זאת אומרת, זה דבר מדהים מבחינת העוצמה שלו במדינת ישראל, ומכאן אני יכול אולי גם לומר שנכון, אנחנו פוליטיקאים – –

ג'מאל זחאלקה: If you can't beat them – – –

מיכאל איתן: – – והפוליטיקאים יודעים להעריך את המשמעות של התופעות האלה.

מיכאל איתן: וכשבישראל יצאו – הממשלה הגיבה, והיא הגיבה נכון כאשר אמרה: ראשית נקים ועדה שתגיש המלצות נוכח המחאה.

מיכאל איתן: המחאה עצמה היתה מבולבלת.

מיכאל איתן: היא כללה באותה הפגנה אנשים שמחו נגד הפגיעה במחיר החלב ושלטים אחרים שאמרו, למה מוצרי החלב יקרים, צריך לפקח ולהוריד אותם.

מיכאל איתן: היא כללה תביעות שונות שאפשר לחלקן להיענות; וחלקן מוצדקות ואי-אפשר להיענות להן.

מיכאל איתן: היא כללה את תיקונו של עולם.

מיכאל איתן: ומוכרחים היו לנסות, ומתוך כל התביעות שעלו לנסות ולהיענות.

מיכאל איתן: תאמרו, למה הממשלה לא עשתה את זה בעצמה?

מיכאל איתן: כי מטבע הדברים היתה תחושה של חוסר אמון במה שתעשה הממשלה.

מיכאל איתן: ויפה עשתה הממשלה שאמרה, נקים ועדה שבראשה עומד אדם בלתי תלוי שינסה לצאת מהמסגרת של הפוליטיקה הממשלתית, מחלוקת הכוח – ממשלה מול שינויים; הוא ישקף את רצון ציבור הרבה יותר רחב, הוא לא פקיד של הממשלה.

מיכאל איתן: אבל גם הוא לא יכול להשביע את רצונם של כל המוחים, מה לעשות?

מיכאל איתן: אז אפשר להיות תמיד נגד, ולהגיד, אתה צודק.

מיכאל איתן: ובא שני ואומר הפוך, ותגיד לו, גם אתה צודק; ולשלישי שישאל למה אמרת לשניהם צודקים, תגיד לו – גם אתה צודק; פרפראזה על הבדיחה הידועה על היהודי.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: אבל הממשלה עשתה בתוך המצב שאליו היא נקלעה, והיא גם קיבלה עיקרון חשוב מאוד, שהיה לי הכבוד לייצג אותו בממשלה וגם אחר כך בוועדה, של הידברות עם הציבור, של הזמנת ציבור, של ירידה לאוהלים, של הקשבה.

מיכאל איתן: וגם תנועת המחאה עשתה מצדה – השתמשה גם באמצעים הטכנולוגיים הקיימים היום על מנת להפוך את ההידברות הזאת ואת היכולת לתקשר כדבר שקרם עור וגידים.

מיכאל איתן: אלפי אנשים נכנסו לאתר הממשלתי, קיבלנו למעלה מ-3,000 רעיונות והצעות שם, והעברנו את הכול לוועדה.

מיכאל איתן: הוועדה עצמה פתחה גם היא אתר שקיבל פניות; אנשים מתוך הפונים הוזמנו להופיע גם פיזית בוועדה; ולאלה שלא מחוברים – יצאנו למאהלים להיפגש, לדבר.

מיכאל איתן: אני אישית הייתי ב-19-18 מפגשים במאהלים מקריית-שמונה בצפון ועד באר-שבע בדרום.

מיכאל איתן: התהליך הזה הניב המלצות של ועדת-טרכטנברג.

מיכאל איתן: לא כולם היו מרוצים; הם לא כוללים את הכול.

מיכאל איתן: אני באופן אישי אמרתי: נכון, נושא הרווחה לא טופל כמו שהיה צריך.

מיכאל איתן: אני מתכוון לשכבות החלשות מאוד.

מיכאל איתן: יש נושאים שאין מי שידבר עליהם, שהם לא מיוצגים.

מיכאל איתן: לצערי הרב, הם גם לא מיוצגים בחוגים שחברי הכנסת כמוני נמצאים בהם.

מיכאל איתן: חברים שלנו ביום שישי הם לא אלה שמסבירים לנו מה לעשות עם ילדים שבית-משפט קבע שאסור להכניס אותם חזרה הביתה כי הם סובלים מהתעללות, אבל משרד האוצר ומשרד הרווחה רבים על התקציב לפנימיות ולמקומות שבהם הם צריכים להיקלט.

מיכאל איתן: אז אין לנו חברים שבאים אלינו ביום שישי ואומרים, שערורייה, אתם מוכרחים לעשות משהו.

מיכאל איתן: אלינו באים חברים ואומרים, תשמעו, זה לא הוגן שבעל לא יוכל לקבל חופשת לידה בזמן הלידה של אשתו שהיא עובדת, לא עובדת.

מיכאל איתן: באים ואומרים לנו את זה, וזה זורם הנה.

מיכאל איתן: ואוכלוסיית המצוקה, שהפעם לא היא היתה האוכלוסייה הדומיננטית במחאה, לא היה מי שידבר בשבילה – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא אף פעם לא דומיננטית.

אורלי לוי אבקסיס: – – – לכן דווקא מחאה שבאה מהמרכז, מהאנשים החזקים שיכולים לייצג את מחאת החלשים – כי את החלשים אף אחד מאתנו לא יזכור – לא ראש הממשלה, לצערי הרב, לא הממשלה, לא אף אחד אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאנחנו בעצם מזועזעים – – –

ראובן ריבלין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך במאה אחוז.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לפעמים כאשר את נענית לאותן קבוצות שיש להן השפעה, את לא מאפשרת לעצמך בסדר העדיפויות – –

מיכאל איתן: בדיוק.

ראובן ריבלין: – – לדאוג לאותם מסכנים.

ראובן ריבלין: מדברים על חמשת המ"מים של ז'בוטינסקי.

ראובן ריבלין: הוא התכוון קודם כול לחסרי היכולת.

ראובן ריבלין: אני מסכים שתנועת המחאה היא לא – – –

יעקב כץ: מה הם חמשת המ"מים?

יעקב כץ: אנחנו לא זוכרים.

יעקב כץ: מה המ"מים?

ראובן ריבלין: אתה רוצה לבחון אותי?

יעקב כץ: לא, אני רוצה לדעת.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, כל פעם בכנסת – – –

אורי אריאל: אולי משהו מהתורה.

מאיר שטרית: כצל'ה, מכוניות, מקלטי טלוויזיה, מקררים, מכונות כביסה.

מאיר שטרית: פעם מישהו חשב – – –

אורי אריאל: זה – – –

ראובן ריבלין: טוב, תודה.

מיכאל איתן: אני גם באופן אישי, כשראיתי מה הולך לקרות, התקשרתי למועצה לשלום הילד ואמרתי להם, תשמעו, אתם מוכרחים לצאת לפעולה, כי הולכים עכשיו להסיט כספים לטובת מטרות חברתיות, ולא יהיה מי שיצעק את הצעקות האלה כי ימשכו את הכסף, לא יהיה אחר כך כסף, והמצוקות שאנחנו צריכים להתמודד אתן יישארו כמו שהן, כי כבר לא יהיה תקציב, כל אחד ימשוך למקום אחר.

ראובן ריבלין: אני ואת מנסים לחפש יחד עם השר איתן ואחרים את העובדים הסוציאליים.

אורלי לוי אבקסיס: – – – הם עובדי קבלן היום.

ראובן ריבלין: לא, לא, לא.

ראובן ריבלין: היום לא.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה מאוד מהם.

ראובן ריבלין: היום לא.

היום בכל מקרה אני רוצה לומר כך: אנחנו נמצאים היום בשלב שהוועדה עשתה, בהתחשב באילוצי הזמן שהיו לה – כי גם כאן הוועדה הזאת היתה אולי ראויה לזמן יותר רב, ואז היא היתה יכולה לתת גם פתרונות יותר רחבים ולעשות את השיקולים והאיזונים.

אבל מראש היה גם עניין של אמון.

אמרו שאם ייתנו להם יותר מדי זמן, אז יגידו שזו מריחה ושזה נועד רק להגיע עד שירדו הגשמים ויהיה החורף ולא תהיה מחאה.

כאן קצבו להם זמן.

בסופו של דבר קיבלנו, הם עשו עבודה מצוינת בהתחשב במנדט שהם קיבלו, בהתחשב בנתונים ובאילוצים שבהם הם היו, והם הביאו המלצות.

עכשיו אנחנו חוזרים לאיך הדברים צריכים להיות מיושמים, וזה בתשובה על דברי הביקורת.

הממשלה לא פגעה בכבודה כשהיא אמרה: אנחנו מקימים את הוועדה.

אבל אנחנו יודעים שעקרונות הדמוקרטיה הם כאלה שממשלה, אם היא תקבל את ההמלצות ואחר כך ההמלצות יתבררו כמוטעות, כגורמות נזק, היא לא תוכל לבוא לבוחר ולהגיד: תשמעו, זה לא אשמתנו, זה הוועדה החליטה.

האחריות היא בסופו של דבר על הממשלה.

ראובן ריבלין: במאה אחוז.

מיכאל איתן: ועכשיו אנחנו נמצאים בשלב שהממשלה לקחה את ההחלטות כמקשה אחת.

מיכאל איתן: יש למעלה מ-100 המלצות שונות בהמלצות של הוועדה.

מיכאל איתן: היא אמרה כך: ראשית, ברמה העקרונית הכללית, אנחנו מאשרים את רוח הדברים ואת העקרונות ואת ההמלצות של ועדת-טרכטנברג.

מיכאל איתן: אבל עכשיו צריך להיות שלב שלוקחים את ההמלצות והופכים אותן לתוכניות.

מיכאל איתן: בשלב ראשון, חלק מהן צריכות חקיקה.

מיכאל איתן: צריך להכין הצעות חוק.

מיכאל איתן: עד שלא יהיו הצעות חוק, עד שהכנסת לא תאשר, ההמלצות האלה אין להן כוח.

מיכאל איתן: יש המלצות אחרות שמחייבות רק החלטות ממשלה.

מיכאל איתן: גם החלטת ממשלה – להפוך אותה ממלה או משורה או מרעיון להחלטת ממשלה זה תהליך שמחייב התייעצות של גורמי הממשלה, משרדי ממשלה שונים, שכל אחד מהם יש לו חלק בהמלצה כזאת או אחרת, והם צריכים לנסח את ההחלטה גם מבחינה משפטית.

מיכאל איתן: זה לא תהליך חקיקה, אבל זה תהליך של ניסוח.

מיכאל איתן: קודם כול, דיון בין משרדי ממשלה, שהם שותפים לפעמים, או בתוך משרד בין מחלקות שונות ודיון עם האוצר וקביעת התקציב.

מיכאל איתן: יצירת החלטה – זה מחייב תהליך מסוים.

מיכאל איתן: גם זה לוקח זמן, ובזה עוסקת הממשלה, והיא גם קבעה לוחות זמנים על מנת להראות שהיא לא מתכוונת למרוח את זה ולמתוח את זה על פני תקופה ארוכה.

מיכאל איתן: אני אפילו סברתי שלוחות הזמנים הם קצרים מדי, אבל זה תקופה קצרה של חודשיים.

מיכאל איתן: עד שהדברים האלה – אנחנו נראה אותם מתקבלים האחד אחרי השני, המלצות ותוצאות של ועדת-טרכטנברג.

מיכאל איתן: יכול להיות, ואני מקווה מאוד, ואני גם פועל בעניין הזה, שבתוך כל ההמלצות שיתקבלו יוחזר משהו לשכבות בתחום שעליו דיברנו קודם, שלא יישכח, או לפחות ייעשה תיקון בבעיות הקשות ביותר של המצוקה, וזה בתחום ילדים, וזה בתחום זכאים לדיור.

מיכאל איתן: יש דברים – אני הלכתי, אמרתי שהייתי ב-18 מאהלים.

מיכאל איתן: יש דברים שאתה מתבייש.

מיכאל איתן: לא מדובר – גם הסטודנטים שאומרים איפה נגור יש להם בעיה ואנחנו צריכים לטפל בה.

מיכאל איתן: אבל יש הבדל בין סטודנט שאומר, אין לי איפה לגור, שצריכים לטפל בבעיה שלו, עדיין, רגשית זה אחרת כשאתה עומד מול אמא לשלושה ילדים, חד-הורית, והיא מסבירה לך שהסיוע בשכר דירה – שהיא חיה על הקשקש, אבל מחירי שכר הדירה עלו פי כמה וכמה מהסיוע, והיא תקועה עכשיו באמצע ואין לה, ויש לה תעודה, והיא זכאית לדיור ציבורי, ובינתיים היא מתגלגלת.

מיכאל איתן: אז היא מקבלת סיוע, אבל הסיוע לא גדל כמו שעלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ראובן ריבלין: השר איתן, לך יש מספיק השפעה לבוא ולומר – כן, הם צריכים לסיים – לבוא ולומר לממשלה: בואו נשקיע 30 מיליון שקל לגבי כל אותם אנשים אשר זכאים לדיור ציבורי.

ראובן ריבלין: פשוט זכאים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

ראובן ריבלין: אנחנו בעיקרון יודעים שהם זכאים, רק אין לנו בתקציב.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדישים לעניין זה, זה SOS.

ראובן ריבלין: זה חמשת המ"מים, זה המעון שנדרש לאנשים חסרי מעון.

ראובן ריבלין: אלה דברים שהממשלה יכולה לטפל בהם.

מיכאל איתן: אני התחלתי – – –

ראובן ריבלין: אתה צריך לקבל, אתה צריך לשכנע את ראש הממשלה ואת שרי הממשלה שפה זה לא עניין עקרוני; פה יש עניין של SOS, מה זה.

מיכאל איתן: אני התחלתי בעניין הילדים ועברתי עכשיו לזכאי הדיור הציבורי, כי בזכאי הדיור הציבורי זה חוזר לילדים.

ראובן ריבלין: ודאי, מה זה.

מיכאל איתן: איך אתה יכול לגדל את הילדים – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש ילדים, והכסף שמתפנה צריך לעבור לילדים.

ראובן ריבלין: לאמא יכולים לבוא ולומר: אם אין לך יכולת, למה את מביאה ילדים?

ראובן ריבלין: אבל הילדים באו לעולם.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לומר להם שום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: מה, תעניש אותם – – –

מיכאל איתן: אז כפי שאני רוצה – – –

ראובן ריבלין: אלה חמשת המ"מים, בן-סימון, אלה.

מיכאל איתן: אני מניח שכנס החורף של הכנסת יעסוק בחלק די נכבד מהזמן ומתשומת הלב שתוקדש לעבודה – גם לוויכוחים – גם במליאה וגם בוועדות, על יישום של המסקנות של ועדת-טרכטנברג.

מיכאל איתן: אני הארכתי, אבל אני לא יכול להשאיר ללא תשובה – –

ראובן ריבלין: אדוני יתחיל לסיים.

מיכאל איתן: – – בנושא הקוורטט והמצב המדיני שעלה כאן.

ראובן ריבלין: בוודאי ראש הממשלה ירחיב דיבור על עניין זה – –

מיכאל איתן: זה יהיה בשבוע הבא.

מיכאל איתן: אנחנו עכשיו – – –

ראובן ריבלין: – – בהרצאתו המדינית בשבוע הבא.

מיכאל איתן: אנחנו עכשיו חימום, להקת חימום לעניין הזה.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: רק אדוני, צריך להבין – – –

מיכאל איתן: להקת חימום.

מיכאל איתן: בדיון הזה כך אני מרגיש, זאת התחושה.

מיכאל איתן: בכל מקרה, אני לא יכול להישאר חייב תשובה.

מיכאל איתן: אומרים דוברי קדימה, מאשימים את ישראל בכך שהיא הורסת את תהליך השלום.

קריאה: – – –

מיכאל איתן: אני מצטט נכון.

מיכאל איתן: הנה, אתה אומר.

מיכאל איתן: אני רוצה להבין מדוע קדימה לא קוראת את הסיטואציה כמו שהיא כרגע.

מיכאל איתן: ממשלת הליכוד – וחלק

מיכאל איתן: כם הלא-מבוטל היה חבר בליכוד שנים רבות – הרחיקה לכת.

מיכאל איתן: ממשלת הליכוד הנוכחית העלתה – ראש הממשלה מדבר על העיקרון של שתי מדינות לשני עמים.

מיכאל איתן: זו התקדמות – –

מאיר שטרית: – – –

מיכאל איתן: – – או נסיגה.

מיכאל איתן: אני לא נותן לזה ציון.

מיכאל איתן: אני לא נותן לזה ציון.

מיכאל איתן: אני לא יודע אם זה התקדמות או זה נסיגה, אבל זה דבר שצריך היה לעשות, והוא נעשה.

מיכאל איתן: ממשלת ישראל הקפיאה את ההתיישבות במשך עשרה חודשים.

מיכאל איתן: ממשלת ישראל – ראש הממשלה אמר פעם אחר פעם:

מיכאל איתן: אנחנו נהיה הראשונים שנשמח להכיר בקיומה של מדינה פלסטינית.

מיכאל איתן: אז זה בסדר מבחינתכם.

מיכאל איתן: מה לא בסדר?

מיכאל איתן: שראש הממשלה אומר: רגע אחד, לפני שאני מכיר במדינה פלסטינית, אני דורש כמה דברים עבור מדינת ישראל: הכרה במדינה יהודית, ביטחון, סיום הסכסוך וכו'.

מיכאל איתן: מה לא בסדר בזה?

מאיר שטרית: בסדר.

מאיר שטרית: מי אמר לא בסדר?

מיכאל איתן: גם זה בסדר.

מיכאל איתן: אז אומרים.

מיכאל איתן: אז גם בסדר.

מיכאל איתן: אז אומרים עכשיו הפלסטינים: אנחנו לא מוכנים ללכת להסדר, אלא אם כן אתם מראש תחזרו לגבולות 67'.

מיכאל איתן: על האמירה של גבולות 67', וכן הקפאה מוחלטת של הבנייה, כולל בגילה, כולל בשכונות ירושלים.

מיכאל איתן: אז מה אתם אומרים, חברים יקרים?

מיכאל איתן: תגידו.

מיכאל איתן: תגידו.

מיכאל איתן: לקבל את התנאי הזה, שגילה בירושלים זה חלק מנושא שעליו אנחנו צריכים לוותר לפני משא-ומתן?

מאיר שטרית: לא.

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: אז אתם אומרים לא.

מיכאל איתן: אז אתם אומרים לא לאבו מאזן, ואבו מאזן אומר: אני לא יושב אתם.

מיכאל איתן: אז אין לכם שום פתרון לשום בעיה.

שלמה מולה: אז איך אתה מסביר שממשלת – – –

מיכאל איתן: אין לך פתרון לשום בעיה.

שלמה מולה: איך אתה מסביר שממשלת קדימה – – –

מיכאל איתן: אני, אני – תראה, אני משתדל, אני יכול – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה – – – אבו-מאזן זה לקבל החלטה באו"ם שמייתרת את הצורך במשא-ומתן – –

מיכאל איתן: אני משתדל – – –

ראובן ריבלין: – – אחרי שהוא לא הצליח עם ראש הממשלה מטעם סיעת קדימה להגיע – – –

קריאה: אז, אולי – – –

מיכאל איתן: יש לנו איזו תחושה – – –

ראובן ריבלין: הוא רצה לדלג על משא-ומתן.

קריאה: – – –

מיכאל איתן: לפעמים, יש לי תחושה שאנחנו קצת מגלומנים.

מיכאל איתן: למה?

מאיר שטרית: אתה מרשה לי ללכת?

מיכאל איתן: ניפגש בוועדה.

מיכאל איתן: יש לי תחושה שלפעמים אנחנו מגלומנים.

מיכאל איתן: נדמה לנו שהכול תלוי רק בנו, שאם אנחנו נעשה ככה וככה וככה, ונעשה ככה – אני לא מדבר רק על הצד של השמאל שאומר: אם נוותר ונוותר, הכול יהיה בסדר, יהיה שלום; גם בצד של הימין: אם אנחנו נלך נגד כל העולם ואנחנו נעמוד על שלנו, הכול יהיה בסדר.

מיכאל איתן: מסתבר שזה לא בדיוק ככה.

מיכאל איתן: לא הכול תלוי בנו, וכדי להגיע להסדר עם אבו מאזן ועם הרשות, אנחנו צריכים פרטנר שילך אתנו לא בתנאים שהוא קובע, אלא בתנאים שבהם הוא יכול לתת לנו את האפשרות להיות גמישים וללכת לקראתו.

מיכאל איתן: אבל אם הוא מעמיד אולטימטום ואומר, אני לא מדבר אתכם עד ש-, איזה סיכוי יכול להיות לתהליך שלום – כשאנחנו עשינו הקפאה, כשאנחנו הולכים לקראתו?

מיכאל איתן: מצד שני, הולך אבו מאזן בצעד חד-צדדי – – –

ראובן ריבלין: תלוי על מה.

מיכאל איתן: – – – הולך בצעד חד-צדדי.

רונית תירוש: אולי צריך לדבר עם ה"חמאס"?

רונית תירוש: אולי לשנות – – –

מיכאל איתן: אני אגיד לך מה אמרה חברת הכנסת ציפי לבני – –

ראובן ריבלין: אני מציע שנקיים שעת שאלות בפעם הבאה.

מיכאל איתן: – – אז היא היתה שרת החוץ.

מיכאל איתן: אני מוכן לקבל את העמדה שלה מאז.

מיכאל איתן: היא אמרה, שאם ה"חמאס" ייענה לקוורטט, יכיר במדינת ישראל, יפסיק את הטרור וזה וזה, אז ישראל תהיה מוכנה לדבר אתו.

מיכאל איתן: הבעיה היא שעוד פעם, זה חלומות שווא שלנו, שאנחנו אומרים ככה וככה וככה, והם אומרים: לא הכרה, לא נדבר עם ישראל, לא נכיר בישראל, לא נקבל את התנאים ונמשיך להילחם בטרור.

מיכאל איתן: זאת בדיוק עוד דוגמה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני חושב שענית לכל – – –

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים ולומר בהקשר לעניין של התהליך.

מיכאל איתן: אני לא רוצה לסיים את העניין הזה בצורה פסימית.

מיכאל איתן: נכון, היחסים עם הרשות הפלסטינית הם במצב לא מעורר תקוות והתלהבות, אני אומר את זה בלשון הכי עדינה.

מיכאל איתן: הרשות הפלסטינית הלכה בצעד שקיבלה אזהרה מראש – לא רק מישראל.

מיכאל איתן: יש לכולנו הבנה שמדינות רבות, אולי לא רבות במספרן אבל חזקות ואיכותיות ונמצאות בהנהגת העולם כולו, הזהירו את הפלסטינים וביקשו והציעו כל מיני הצעות ללכת בנתיב המשא-ומתן ולא ללכת בנתיב של מלחמה דיפלומטית, חד-צדדית.

מיכאל איתן: הפלסטינים נאבקים בישראל בניגוד לסיכום שעליו אנחנו חתמנו, שההתקדמות צריכה להיות בהסכמה, ובמצב הדברים הזה יש קונפליקט.

מיכאל איתן: אבל אני רוצה לחזור ולומר – –

עפו אגבאריה: מה שעשיתם בהסכמה – – –

מיכאל איתן: – – ממשלת ישראל יש לה עניין והמדיניות שלה היא להיאבק בניסיונות של הרשות הפלסטינית ושל אבו מאזן לקבל הכרה חד-צדדית על-ידי מהלכים בארגונים בין-לאומיים, במקום ללכת לנתיב של משא-ומתן; היא תמשיך להיאבק במגמות האלה ובכוונות האלה של הרשות הפלסטינית ללא פשרות, אבל היא תמשיך לקיים את כל מערכת היחסים הקיימת ותשתף פעולה עם אבו מאזן בכל צעד שיכול לחזק גם את מערכת היחסים בשטח וגם בכל צעד שיכול לקדם את התהליך כולו.

מיכאל איתן: ושני הדברים האלה יכולים להיעשות במידה וברמה שלא יפגעו האחד בשני.

מיכאל איתן: מצד אחד, כמו שאמרתי, מאבק, מצד שני הבנה.

מיכאל איתן: ובעניין הזה אני יכול גם להגיד מלה טובה, עד כמה שאפשר במציאות הקיימת של היום, גם לרשות הפלסטינית ולאבו מאזן, שהם אומרים בעצם מבחינתם את אותו דבר במהופך: אנחנו ניאבק בדרך שלא מקובלת עלינו, אבל מקובלת עליהם, בדרך הדיפלומטית, אבל נמשיך להיאבק עם ישראל ביחד נגד הטרור ונגד מעשי טרור.

מיכאל איתן: ככל שהדברים האלה יכולים לחיות ביחד משני הצדדים, אנחנו לא מתקדמים לשום מקום, אבל לפחות אנחנו לא הולכים אחורה, ובמזרח התיכון גם זה הישג.

ראובן ריבלין: מה אדוני מציע?

ראובן ריבלין: אדוני מציע לאשר את ההצעות לסדר-היום.

רונית תירוש: אפשר במליאה?

מיכאל איתן: אני, בתחילת דברי, הבעתי פליאה מסוימת על עצם הכינוס היום, שהוא מקדים את האירוע המרכזי של כנס החורף, שיימשך שישה חודשים.

מיכאל איתן: ואז אמרתי שאני בפתח דברי כבר מציע – השאלות האלה שעלו הן שאלות שממילא יידונו, אבל אם החברים רוצים שיהיו דיוני מליאה במהלך כנס החורף, אין לי שום בעיה.

ראובן ריבלין: יירשמו על-פי סדרם.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לשר מיכאל איתן על תשובתו המפורטת לכל המבקשים ומציעים.

ראובן ריבלין: יש לנו כמה הצעות אחרות.

ראובן ריבלין: הואיל והשר הסכים לזה, אז ההצעות האחרות גם יכולות להיות לוועדות.

ראובן ריבלין: הראשון הוא זאב אלקין – בדרך כלל הצעה אחרת היא דקה, אני נותן לכל אחד שתי דקות, אבל לא למעלה מזה – ולאחריו חבר הכנסת עפו אגבאריה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שלוש הערות קצרות בעקבות הדברים ששמענו מהדוכן, גם של חברי הכנסת וגם של השר.

זאב אלקין: הערה אחת – אני רוצה לברך את חברי מסיעת קדימה על כך שהם יודעים להסיק מסקנות מן המציאות.

זאב אלקין: הנה, ראינו היום שלאור הנתונים של הסקרים בשבועות האחרונים, קדימה החליטה לשים את רוני בר-און ואת שאול מופז בפרונט, והצניעה את ציפי לבני.

זאב אלקין: אז כנראה, לפחות לקרוא את המציאות בהיבט הזה אתם יודעים, ויודעים להסיק מכך את המסקנות המתבקשות.

שלמה מולה: – – –

מגלי והבה: – – –

רונית תירוש: – – –

מרינה סולודקין: – – –

יואל חסון: – – –

ראובן ריבלין: חבר'ה, הוא לא הביא בחשבון שראש האופוזיציה תנאם לאחר ראש הממשלה בפתיחת המושב בשבוע הבא.

זאב אלקין: ודאי שאני מביא את זה בחשבון, אבל אני זוכר עד כמה היה חשוב לחברי קדימה לקיים את הישיבה הזאת כשציפי לבני בארץ ותדבר, ואיך הצורך הזה פתאום הפך ללא-רלוונטי לאור הדינמיקה של השבועות האחרונים.

זאב אלקין: הנקודה השנייה – חברי חברי הכנסת, שמענו כאן הרבה אמירות לגבי דוח-טרכטנברג, וכל אחד מאתנו יכול להוסיף ולשפר ולתקן.

זאב אלקין: אבל אני מציע לכולנו לא לשכוח דבר אחד.

זאב אלקין: יש מבחן מאוד מאוד פשוט: היישום של הדוח יוסיף בחשבון החודשי של משפחה ישראלית במעמד החלש ובמעמד הביניים בין 1,500 ל-2,000 שקל לחודש, אלה שיש להם ילדים קטנים.

זאב אלקין: אני מציע לכולנו שבמקום שנטביע את זה כאן בים של דיונים חודשים ושנים, בואו נאשר את מה שמיטיב עם הציבור ונתחיל להפעיל את זה כמה שיותר מוקדם, ואז נמשיך להתווכח על מה שצריך להתווכח.

זאב אלקין: הנקודה האחרונה, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: אני מציע לך לדבר עם יושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: אני בטוח שהוא יסכים לדבריך, ויוכלו לגזור את העניין.

ראובן ריבלין: אני אתן את כל סיועי לעניין זה.

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: כבר דיברתי עם יושב-ראש הקואליציה, והוא הסכים לדברי.

ראובן ריבלין: אתה רואה.

זאב אלקין: הנקודה האחרונה, אדוני השר, קשורה כבר לדבריך.

זאב אלקין: אמרת, בצדק, שהממשלה עוד לא קבעה את עמדתה לגבי החקיקה בנושא של עסקאות חטופים.

זאב אלקין: דעתי שונה מדעתך, ואני חושב שצודק שר הביטחון.

זאב אלקין: דווקא בגלל הגישה הרציונלית שלו, אדוני היושב-ראש, הוא מבין היטב עד כמה ממשלה לא מסוגלת, כפי שהוכח גם במקרה הזה, לעמוד בלחצים של הציבור ובלחצים של המשפחה.

ראובן ריבלין: אם הוא היה שר הביטחון, הוא בטוח היה יכול לעמוד בלחצים.

זאב אלקין: הנה, הוא היה שר הביטחון, והתוצאה מדברת בעד עצמה.

זאב אלקין: ולכן זה ששר הביטחון כמעט מתחנן: תכבלו את ידינו ותקשרו את ידינו – כנראה יש לו סיבות טובות לכך, ואני חושב שחובתה של הכנסת לעשות את זה.

זאב אלקין: כשהולכים ומבטלים פסקי בתי-משפט, אדוני היושב-ראש, פסקי בתי-משפט, כולל על אזרחים ישראלים, אין דרך שלא לטפל בתהליך הזה בחקיקה, כי זה דבר נדיר ביותר – –

ראובן ריבלין: לא להסכים בממשלה, מה זאת אומרת.

זאב אלקין: – – שאין כמעט כדוגמתו.

זאב אלקין: ולכן יש מקום לכך שהכנסת תגביל לפחות כללי משחק בעניין הזה, ולו מהסיבה המשפטית הצרופה.

זאב אלקין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הוויכוח הזה הוא ויכוח בן 63 שנים, האם הממשלה יכולה להשיל מסמכויותיה.

ראובן ריבלין: להבהיר, הממשלה לא זכותה למשול, חובתה למשול.

ראובן ריבלין: אני מבין את התסכול של כולנו, של העם.

ראובן ריבלין: אבל יש ממשלה בישראל, כמו שיש שופטים בישראל, ואם הם רוצים לבוא ולקבוע עקרונות שלא מנהלים משא-ומתן עם טרור – הם קובעים את העיקרון.

ראובן ריבלין: לבוא אלינו אחר כך כדי לבטל את החוק הזה שאנחנו נקיים אותו – אוי לנו ואבוי לנו.

שלמה מולה: אולי שהממשלה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, ולאחריו – חבר הכנסת דב חנין, ויסיים חבר הכנסת בן-ארי.

שלמה מולה: אולי שהממשלה – – –

ראובן ריבלין: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, אבקש ממך לא להפריע לי כי עוד רגע אני אפריע לך.

ראובן ריבלין: בבקשה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל ההצעות לסדר-היום היו על העניין החברתי.

עפו אגבאריה: אבל משום מה לא שמעתי אפילו לא מלה, לא מן המציעים ולא מהמשיבים, על מצב הרפואה הציבורית והשביתה של הסטודנטים של היום והמחאה של המתמחים.

עפו אגבאריה: ממש מה שקורה בעניין הזה, מאוד מאוד מצער את כל האנשים ואת כל החברה הישראלית – שהממשלה מנהלת משא-ומתן עם המתמחים כאילו זה מלחמת התשה.

עפו אגבאריה: באמת, היא הולכת כאילו למלחמת התשה עם הרופאים שהם באמת עמוד השדרה של הרפואה הציבורית במדינת ישראל, ונלחמת נגדם, ודוחה את כל ההכרעות כאילו היא מנהלת משא-ומתן עם איזה אויב.

עפו אגבאריה: אנחנו יודעים שהמתמחים לא רק שהם עמוד השדרה, הם גם המנהלים והבכירים של הרפואה מחר.

עפו אגבאריה: אז אם הרופאים האלה באים ומקציבים להם איזה שש תורנויות לחודש – אתם יודעים למה שש תורנויות?

עפו אגבאריה: לא בגלל זה שיש שישה שבועות בחודש.

עפו אגבאריה: כי תורנות אחת שישי, תורנות אחת שבת, וארבע תורנויות, אחת לשבוע.

עפו אגבאריה: אז מה, אז איך האנשים האלה יכולים לבוא ולהשתכר 20 שקלים לשעה?

עפו אגבאריה: רק שלשום היה לי איזה אינסטלטור בבית – שלוש שעות עבד, 200 שקל.

עפו אגבאריה: אז איך אפשר שבן-אדם שלמד כל כך הרבה ומשקיע מזמנו כל כך הרבה, משתכר 6,000–7,000 שקל כאשר זאת משכורת היסוד?

עפו אגבאריה: ומסתכלים אחר כך כשהוא עובד את השעות הנוספות, ואז הוא מגיע אולי ל-10,000 שקל.

עפו אגבאריה: אז כל כך הרבה השקעה באמת.

עפו אגבאריה: ואחר כך הולכים לבית-משפט ומבקשים מבית-המשפט להחזיר אותם.

עפו אגבאריה: אז האנשים האלה הם מאוד חיוניים לחברה, הם מאוד חיוניים לעבודה.

עפו אגבאריה: אני מבקש מחברי הכנסת שיזדהו היום עם המתמחים ששובתים ברחבת המוזיאון בתל-אביב, ולבקש מהממשלה ללכת לקראתם.

עפו אגבאריה: והאוצר יכול לעשות את זה, וכמה שיותר מהר יותר טוב.

ראובן ריבלין: הלוואי שכך יהיה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לך שהייתי מבקש את הכתובת של האינסטלטור שלוקח לשלוש שעות רק 200 שקל, ואני אודה לך מאוד.

עפו אגבאריה: זה – – –

ראובן ריבלין: אני מאוד אודה לך, כי אני לא מכיר כזה.

עפו אגבאריה: אצל היהודים עוד יותר.

ראובן ריבלין: כן, כן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, מראש אני אומר לך שתיים כי – בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, עבר עלינו קיץ מרשים.

דב חנין: מחאה חסרת תקדים פקדה את החברה הישראלית.

דב חנין: אדוני השר, לגמרי לא מחאה מבולבלת.

דב חנין: השאלה היא, היכן השינוי?

דב חנין: והממשלה מציעה הרבה דיבורים, הרבה ספינים.

דב חנין: אבל בסופו של דבר – התעלמות מהדרישות.

דב חנין: מדברים על צדק חברתי?

דב חנין: צדק חברתי מתחיל בהתייחסות לעוני.

דב חנין: רוב העניים בישראל עובדים.

דב חנין: לא מציעים להעלות את שכר המינימום, לא מציעים לטפל בבעיה של עובדי הקבלן.

דב חנין: הצד השני של הצדק החברתי – בעיית העושר.

דב חנין: אז מעלים בקצת את מס הכנסה, אבל מורידים בהרבה את הביטוח הלאומי.

דב חנין: שאלת הדיור שסביבה התעוררה המחאה הזאת – אין הצעה לבנייה תקציבית של דיור זול על קרקעות המדינה כמו שמדינת ישראל ידעה לעשות בעבר.

דב חנין: במקום זה מציעים עוד הטבות לקבלנים ולנדל"ניסטים.

דב חנין: שאלת החינוך – לא חינוך חינם מסיום חופשת הלידה, אלא דחייה בעוד ארבע שנים של חוק חינוך חובה מגיל שלוש.

דב חנין: בנושא הבריאות דיבר חברי חבר הכנסת אגבאריה.

דב חנין: שם ועדת-טרכטנברג בכלל אומרת שהמצב מצוין.

דב חנין: נראה שהם לא היו בארץ כאשר כל המשבר הזה מתרחש סביבנו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כאשר הממשלה מתעלמת, הכנסת חייבת לעבור לפעולה.

דב חנין: טוב שהכנסת חוזרת במרץ.

דב חנין: אנחנו חייבים את המחאה הזאת לקחת ברצינות, והדרך להתמודד אתה היא אך ורק באמצעות תקציב מדינה חדש לשנת 2012, תקציב חברתי עם סדר עדיפויות חברתי.

דב חנין: הכנסת חוזרת, העם יחזור לרחובות.

דב חנין: ב-29 בחודש, מוצאי-שבת, תהיינה הפגנות מחאה שוב בכל רחבי הארץ.

דב חנין: ב-1 בנובמבר תהיה שביתת העם.

דב חנין: אני מקווה שהכנסת תדע להיענות לאתגר הזה.

דב חנין: כאשר הממשלה היא נגד העם, העם יהיה נגד הממשלה.

דב חנין: לנו אין אשליות בנושא הממשלה הזאת.

דב חנין: ראש הממשלה לא יביא צדק חברתי כפי שהוא לא יביא שלום.

דב חנין: אני רוצה רק להגיד ששמחתי שכאשר הוא מבין שהוא לא מביא צדק חברתי ולא מביא שלום, לפחות הוא הביא את גלעד שליט.

דב חנין: על זה אני מברך.

דב חנין: אני חושב שטוב עשתה הממשלה שהחליטה באיחור כל כך גדול להחזיר את גלעד שליט הביתה.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי – אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: גם לרשותך שתי דקות, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אחרון הדוברים אמרתי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי היטב-היטב את הדוברים השונים, במיוחד את מי שהיה פה שר האוצר עד הממשלה האחרונה, את חבר הכנסת רוני בר-און.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לומר משהו על המחאה החברתית.

מיכאל בן-ארי: אנחנו שמענו עכשיו את סדר-היום של המחאה החברתית: ב-29 ככה, בראשון ככה.

מיכאל בן-ארי: יש מי שמנהיג את זה.

מיכאל בן-ארי: לפני כשבועיים-שלושה שמעתי ברדיו תוכנית ב"גלי צה"ל".

מיכאל בן-ארי: עלה פרופסור מהאוניברסיטה הפתוחה, במקרה לא מאוניברסיטת שיח'-מוניס – מהאוניברסיטה הפתוחה.

מיכאל בן-ארי: היא סמוכה לאוניברסיטת שיח'-מוניס, ואמר:

מיכאל בן-ארי: המחאה החברתית – – –

ראובן ריבלין: אוניברסיטת סידני-עלי.

מיכאל בן-ארי: לא, זה שיח'-מוניס.

ראובן ריבלין: הפתוחה.

מיכאל בן-ארי: אה, אתה אומר שהאוניברסיטה הפתוחה זה בסידני-עלי, ותל-אביב זה בשיח'-מוניס.

מיכאל בן-ארי: אוניברסיטת שיח'-מוניס, הוא לא היה במקרה מאוניברסיטת שיח'-מוניס, הוא היה יפה יותר, הוא היה מסידני-עלי, והוא אמר: המחאה החברתית – חייבים לקחת את הכסף מתקציב הביטחון, חייבים.

מיכאל בן-ארי: זה בכלל טעות, צריך לא לעשות מחאה חברתית, צריך פה מהפכה מדינית.

מיכאל בן-ארי: ורבותי, זה מתחבר לי עם זה שכשאני הייתי ברוטשילד אמרו לי: אתה חבר כנסת?

מיכאל בן-ארי: לכו הביתה, כל חברי הכנסת, לא צריך אתכם.

מיכאל בן-ארי: זה מה שמחפשים פה כמה אנשים.

מיכאל בן-ארי: לא מחפשים פה פתרון אמיתי.

מיכאל בן-ארי: ישנן מצוקות, ישנן בעיות.

מיכאל בן-ארי: העלינו הצעת חוק של נקודות זיכוי לגברים כדי לאזן בין מס עקיף למס ישיר.

מיכאל בן-ארי: צריך לעסוק בדיור הציבורי.

מיכאל בן-ארי: אבל יש כאן תוכנית מהפכה, לא מהפכה חברתית, אלא לאנרכיה חברתית, ואני חושב שכולנו צריכים להיות מוטרדים.

מיכאל בן-ארי: אני הייתי מאוד מאוד מוטרד כששמעתי את מחאת המתמחים, כשאיזה מתמחה עלה אצל גבי – לא – אצל אחד המראיינים ואמר ששיקר שר האוצר כשאמר שהוא מרוויח 21,000 שקל בחודש, הוא מרוויח רק 18,000 שקל בחודש.

מיכאל בן-ארי: הזדעזעתי.

מיכאל בן-ארי: כשאני עבדתי שתי משרות כדוקטור – לא כרופא – לא הגעתי לשני-שלישים מזה.

מיכאל בן-ארי: אז מה הטענה למתמחה?

מיכאל בן-ארי: אני לא מצליח להבין.

מיכאל בן-ארי: רבותי, אני רוצה לסיים בדבר אחד.

מיכאל בן-ארי: אומרים על העניין המדיני – אני רוצה לדבר פה אל רוני בר-און, ובזה אני אסיים.

מיכאל בן-ארי: רוני בר-און היה בממשלת ההתנתקות שהביאה לאחד המהלכים החמורים ביותר מבחינה מדינית, מכל בחינה, אבל הבזבזניים ביותר.

מיכאל בן-ארי: למעלה מ-10 מיליארד שקלים – רק התוכנית עצמה, בלי מה שמסביב.

מיכאל בן-ארי: "עופרת יצוקה", שבאה בעקבותיה, שממשלת קדימה היתה אחראית לה, הביאה למשהו כמו 8.4 מיליארד שקלים.

מיכאל בן-ארי: ועכשיו אנחנו צריכים את "כיפת ברזל".

מיכאל בן-ארי: והיתה לנו פרשת גלעד שליט שהיא תוצאה ישירה של ההתנתקות.

מיכאל בן-ארי: לא יעזור לכם כלום, גם לראש הממשלה נתניהו שתמך בהתנתקות: אתם הבאתם את פרשת חטיפת גלעד שליט לפתחנו.

ראובן ריבלין: תודה.

מיכאל בן-ארי: ועכשיו, לצערנו הרב, עם כל החגיגה הגדולה שסירבתי להצטרף אליה – שמחתי בשביל משפחת שליט – אבל החגיגה הגדולה הזאת, אדוני השר מיקי איתן, לצערי הרב תטביע אותנו בדם.

מיכאל בן-ארי: זאת לא שאלה, זו עובדה שמדברים עליה כל ראשי הביטחון, כל מי שעיניו בראשו.

ראובן ריבלין: תודה.

מיכאל בן-ארי: ולצערנו הרב, אתם מעדיפים לטמון את הראש בחול.

מיכאל בן-ארי: אז התפלאתי, על מה החגיגה?

מיכאל בן-ארי: בני גנץ אמור לעסוק בביטחון ולא להצטלם.

מיכאל בן-ארי: ולצערנו הרב, יש לנו רמטכ"ל מצטלם במקום רמטכ"ל עושה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: הואיל והשר הסכים להעלות את העניין על-פי הצעות המציעים על סדר-היום, אנחנו נצביע הצבעה אחת כל ההצעות ונעלה אותן על סדר-היום.

ראובן ריבלין: אין צורך בהצבעות נפרדות.

ראובן ריבלין: ולכן, אנחנו נצביע.

ראובן ריבלין: מי שבעד – הוא בעד העלאת הנושא על סדר-היום בהסכמת השר.

ראובן ריבלין: מי שנגד – בעד הסרת הנושא מסדר-היום.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: כן, כן.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 15 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושאים בסדר-היום – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: ובכן, 15 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שכל הנושאים אשר הועלו היום בישיבה המיוחדת, על-פי בקשתם של 50 חברי כנסת, עלו לסדר-היום, ומזכירת הכנסת תצרף אותם לנושאים העומדים על סדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: הישיבה הבאה תתקיים כמתוכנן ביום שני, עם פתיחת מושב הכנסת הרביעי, בג' בחשוון תשע"ב, 31 באוקטובר 2011, למניינם, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.