ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 261, 2011-07-13 00:00

ראובן ריבלין: אדוני השר, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום רביעי, י"א בתמוז התשע"א, 13 בחודש יולי 2011 למניינם.

ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של ארגנטינה בדבר פעילויות משותפות, "דרום-דרום", ומשולשות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

תודה למזכירת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים היום, כהרגלנו, בשאילתות דחופות לשרים.

ראובן ריבלין: השאלה הראשונה מופנית לשר יצחק כהן כסגן שר האוצר, שיענה על שאילתא דחופה של חברת הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר יבוא ויעלה.

ראובן ריבלין: גם פרויקט להב"ה היום בא לידי הדגשה, גם מתוך ציון האוצר והתשבחות שניתנו לו, נדמה לי, באחת מהרשתות העוסקות בענייני דיומא, שבה אמרו שפתחתם עוד סניפים רבים של להב"ה, והדבר ברוך.

ראובן ריבלין: אבל ודאי, חברת הכנסת חנין זועבי מבקשת לשאול, והיא תקריא.

ראובן ריבלין: גברתי, יש לך?

ראובן ריבלין: נא לתת לחברת הכנסת זועבי את השאילתא שאושרה לה.

ראובן ריבלין: בשלב ראשון את מקריאה את השאילתא כפי שהיא כתובה.

ראובן ריבלין: לאחר שהשר יענה, את תוכלי לשאול שאלות רבות.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני סגן השר, משרד האוצר פרסם מודעות "דרושים" למציאת עובדים שינהלו ויפעילו 17 מרכזים חדשים של פרויקט להב"ה של משרד האוצר.

חנין זועבי: רצוני לשאול: מדוע נפתח מכרז על משרותיהם של המייסדים, המציע את העבודה לגורם אחר בשכר נמוך?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: לאחר שהשר ישיב, תוכלי להרחיב כפי שאת רוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: אתן קצת רקע, ברשותך.

יצחק כהן: פרויקט להב"ה מנוהל על-ידי החשב הכללי במשרד האוצר מאז שנת 2001.

יצחק כהן: בשלב הראשון של הפרויקט הוקמו 14 מרכזים ביישובים שונים.

יצחק כהן: מרכזים אלה סיפקו לאוכלוסיית המקום גישה למחשבים ומאגרי מידע, הדרכה בתחום המחשבים ועוד.

יצחק כהן: תבנית ההפעלה של הפרויקט היתה מאז ומעולם באמצעות מיקור חוץ מלא.

יצחק כהן: עד היום ניתנו השירותים במרכזים הקיימים על-ידי חברת "אמן בע"מ", שהיא אחת הזכייניות במכרז ה"קוסט פלוס" לאספקת שירותי מחשוב עבור משרדי הממשלה.

יצחק כהן: במהלך שנת 2010 הוחלט במשרד האוצר על הרחבה משמעותית של פרויקט להב"ה, כפי שציין היושב-ראש, ועל כך זכינו, ברוך השם, לשבחים רבים, מ-14 מרכזים ל-31 מרכזים – יותר מפי שניים – הפרוסים בכל הארץ.

יצחק כהן: לאחר דיונים והתלבטויות רבות הוחלט שההרחבה תבוצע דרך הוצאת שירותי הניהול וההדרכה ב-17 המרכזים החדשים למכרז, שבו הספק ייקח אחריות כוללת על השירותים במרכזים החדשים.

יצחק כהן: במכרז זה מקבלות כמה חברות אחריות כוללת על התפעול והאיוש של קבוצת המרכזים שבאחריותן.

יצחק כהן: השירותים הזמניים: לאור פרק הזמן שלוקח להשלים הליך מכרזי כאמור, ומאחר שחלק מהמרכזים הוקמו תוך השקעה גדולה מאוד מצד הרשויות, וכדי שלא להשאיר את המרכזים האלה מושבתים, הוחלט שעד להשלמת ההליך המכרזי האמור יתקבלו שירותי הדרכה חלקיים וזמניים מחברות אשר סיפקו שירותי מחשוב למשרדי הממשלה באמצעות מכרז בתי-התוכנה.

יצחק כהן: בפנייה לחברות אלה נאמר במפורש כי המדובר בשירותים זמניים לתקופה של עד חצי שנה, שיכול להיות שתוארך בתקופה נוספת של חצי שנה, וכי המדובר במהלך מקביל, בפתרונות זמניים, שבאפשרות המשרד להפסיקם עם התרעה מוקדמת.

יצחק כהן: בנוסף, צוין בפני החברות כי במקביל לקבלת השירותים הזמניים מהן מפורסם הליך מכרזי לאספקת שירותים כוללת במרכזים החדשים בשיטת האחריות הכוללת.

יצחק כהן: יודגש שלגבי המרכזים הקיימים לא חל כל שינוי בדרך קבלת השירותים, והם ימשיכו להינתן על-ידי חברת "אמן בע"מ", במתכונת שהיתה עד היום.

יצחק כהן: בסופו של תהליך זה החברות גייסו בכל אחד מהמרכזים החדשים שהיו מוכנים מנהל ושני מדריכים, במקום ארבעה מדריכים במרכז, כדי שיספקו את השירותים עד לבחירת זוכים במכרז האחריות הכוללת.

יצחק כהן: יודגש שוב כי בראיונות שנעשו על-ידי ועדת הבוחנים למועמדים שהוגשו על-ידי החברות נאמר במפורש שמדובר באספקת שירותים זמנית לתקופה של עד חצי שנה, עד לבחירת זוכים במכרז לאחריות כוללת.

יצחק כהן: מכרז האחריות הכוללת: במקביל לתהליך המתואר הוכן מכרז האחריות הכוללת, פורסם ברבים, והליך מיון ההצעות ובחירת הזוכים הושלם בימים האחרונים.

יצחק כהן: לפני כשבוע נמסרה לחברות הזוכות הודעה על זכייתן, תוך נקיבת לוח זמנים שלפיו המרכזים חייבים להיות מאוישים במלואם.

יצחק כהן: במסגרת המכרז של האחריות הכוללת הודענו לחברות הזוכות שהמרכזים מופעלים באופן זמני על-ידי עובדי חברות אחרות ונתנו לחברות הזוכות אפשרות לקלוט אותם אליהן – מקבלים בברכה את יושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק כהן: החברות הזוכות הודיעו שאכן תפנינה לנותני השירותים הקיימים במרכזים ותצענה להם להשתלב במתן השירותים באמצעותן.

יצחק כהן: משרד האוצר לא מתערב בתנאי ההעסקה והשכר שבהם מועסקים עובדי החברות הזוכות.

יצחק כהן: עד כאן, גברתי.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: עכשיו את משוחררת מכל טקסט שאנחנו כפינו.

ראובן ריבלין: רק, ברשותך, נקדם בברכה את הגמלאים מדיור מוגן ב"בית ברט" בירושלים – ברוכים הבאים לכנסת.

ראובן ריבלין: אתם אורחים יקרים וחשובים.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: אדוני, גם אם המכרזים הם זמניים, הטענה הבסיסית היא על תנאי המכרזים והפחתת השכר של העובדים.

חנין זועבי: יש המון טענות מצד העובדים, שהשכר המוצע הוא שכר נמוך לפחות ב-20%–30%, ושכבר התחילו את הראיונות לעובדים החדשים, וחלק מהעובדים כבר חתמו על תנאים פחות טובים, והמכרז בצורתו הנוכחית מאפשר לחברות הזוכות להעסיק עובדים גם מבלי להתחשב בצורך הפרויקט – כי אתה אמרת שמרחיבים את צוות העובדים.

חנין זועבי: השאלה שלי היא על תנאי העסקה, האם זה חוקי, במכרז כל כך חשוב בפריפריה, שהמטרה שלו היא להקטין את הפער בין הפריפריה למרכז, בתחום הזה, להפחית את השכר.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, תעזרי לי, כי אני אישרתי את השאילתא, כי חשבתי שהיא חשובה.

ראובן ריבלין: אומר השר, כפי שאני שמעתי אותו: הם לא מתערבים בתנאי העובדים; אז תסבירי לו, למה הוא כן מתערב בתנאי העובדים.

ראובן ריבלין: למה אנחנו צריכים לשאול את השר?

ראובן ריבלין: האם זה באמת לא נושא שהוא שייך לאותם – ואם אין שליטה לאוצר – – –

חנין זועבי: אבל יש לאוצר שליטה, הוא תחת היוזמה שלכם, ואתם גם עוקבים אחריו, גם אחרי ההצלחה שלו וגם אחרי המטרה הבסיסית.

חנין זועבי: אם להקטין פער, אז גם להקטין פער בתחום הפרנסה ובתחום הכלכלי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, שאלה נוספת, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, הסוגיה הזאת של מיקור החוץ היא סוגיה בעלת חשיבות עקרונית ורוחבית, במיוחד בנושאים שהם נושאים עם רגישות חברתית, חינוכית, בריאותית.

דב חנין: ואני רוצה, אדוני שר, להניח לפתחך סוגיה שבה שמענו את תשובתו של סגן שר הבריאות, והיא סוגיית האחיות בבתי-הספר.

דב חנין: רובנו גדלנו בבתי-ספר שבהם היה מוסד שנקרא "אחות בית-הספר", עובדת של המדינה או של הרשות המקומית, שעושה את עבודתה, וגם מהווה אוזן קשבת לבעיותיהם של תלמידים – – –

ראובן ריבלין: היא מוסד בבית-הספר.

דב חנין: מוסד בפני עצמו.

דב חנין: והנה, המדינה הלכה למהלך דרמטי של הפרטה.

דב חנין: התוצאה היא קטסטרופה.

דב חנין: התוצאה היא – אין מוסד, אין אחיות – – –

יצחק כהן: לשיטתך.

דב חנין: לא, לפי הנתונים.

יצחק כהן: לשיטתך יש קטסטרופה, לשיטתנו לא.

יצחק כהן: מה לעשות?

יצחק כהן: יש מחלוקת עקרונית.

דב חנין: אדוני בוודאי יענה.

דב חנין: אני בטוח שאדוני יציג את גישתו.

דב חנין: אני אומר לאדוני מהם הנתונים שנמצאים בידינו ומהם הנתונים שמרכז המחקר והמידע המשותף שלנו בכנסת מציג – קטסטרופה מבחינה זו שאין מוסד כזה אחיות בבית-הספר.

דב חנין: לא נותר.

דב חנין: קטסטרופה מבחינה זו שאפילו במדדים הכמותיים של מספר זריקות וחיסונים הזכיינים הפרטיים לא עומדים.

דב חנין: ולכן סגן שר הבריאות, שענה פה בצורה פתוחה והגונה כדרכו, אמר שלגישתו המהלך הזה היה מהלך מוטעה והוביל לנזק, אלא ששיפור או שינוי המצב אינו יכול להיעשות על-ידי משרד הבריאות לבדו; יש כמובן עמדתו של משרד האוצר.

דב חנין: אדוני סגן השר, אני מכיר את הרגישות החברתית שלך וגם את הרגישות שלך למערכת החינוך.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי לפנות אליך ולמשרד האוצר לבחון את הסוגיה הזאת מחדש ולשקול אם לא נכון יותר להחזיר את השירות הנפלא הזה לידי המדינה.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להוסיף לשאלתה של חברת הכנסת זועבי – אישרתי, יחד עם סגן מזכירת הכנסת, את השאילתא בעל-פה שלה משום שחשבתי שיש טעם בשאלתה: האם המדינה, כמעצבת את המכרזים וקובעת את התנאים שלהם, לא צריכה לדאוג שהשירות הזה, שבסופו של דבר ניתן לאזרח – כי "אחיות בתי-הספר" זה איזה מוסד, שכן בקופת-חולים ילד לא יאמר מה שהוא יכול היה לומר לאחות בבית-הספר.

ראובן ריבלין: לכן הגישה של האוצר – כולנו בוועדת כספים, פעם באופוזיציה ופעם בקואליציה, התנגדנו, גם ליצמן בזמנו.

ראובן ריבלין: היום גפני נמצא מול עובדה שכבר אין אחיות בבית-ספר, כי השירות הועבר לאותן קופות-חולים.

משה גפני: אבל עכשיו אני לא נותן לעשות דברים – – –

ראובן ריבלין: בוודאי, ברור, יש רציפות מלאה.

ראובן ריבלין: שואלת חברת הכנסת חנין זועבי אם לא צריך שמטעם האוצר, שהוא זה שלמעשה תחת שליטתו ומטעמו ניתן שירות זה – שלא יקפיד שהשירות הזה לא רק יהיה כותרת, שהוא דבר חשוב ביותר, כל הלהב"ה, אלא גם יהיה יעיל על-פי תנאי האוצר ועל-פי הרצון לדאוג לאזרח.

ראובן ריבלין: זו שאלה חשובה ביותר.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: נא לענות, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני, להערכתך ולשאלתה של גברת זועבי – לא מקובל שהאוצר מתערב בתנאי שכר של מכרז.

יצחק כהן: יש מבנה של מכרז, יש אופי של מכרז.

יצחק כהן: האוצר מעולם לא התערב בתנאי השכר.

יצחק כהן: מעולם לא התערב וגם לא יתערב.

ראובן ריבלין: לא, זה נכון, רק היא שואלת מדוע לא תתערב.

יצחק כהן: יש חוקי עבודה וכולם כפופים לחוקי עבודה.

יצחק כהן: תהליך מכרזי הוא תהליך מכרזי, ואם נתחיל להתערב בתהליך מכרזי זה כבר לא יהיה תהליך מכרזי.

יצחק כהן: זה פטרנליזם, וזה לא קיים.

יצחק כהן: זה לא יכול להיות, הדברים סותרים האחד את השני.

יצחק כהן: לשאלתו של חבר הכנסת חנין, שכבר לא נמצא פה – –

דב חנין: אני פה.

יצחק כהן: – – יש שירותים שהופרטו והשירות אכן שופר לאין ערוך.

יצחק כהן: דרך אגב, לגבי אחיות בתי-ספר – במשרד האוצר חיפשו בארכיונים את המעקבים ומצאו אותם בתוך ארגזים שאף אחד לא ידע איפה הם.

יצחק כהן: רק שתדע, הערת שוליים.

יצחק כהן: יש שירותים, כמו השירות לשיקום האסיר, שהמדינה עושה תהליך הפוך – היא מחזירה אותו למשרד הרווחה.

ראובן ריבלין: נכון.

יצחק כהן: אז הכול נבדק.

יצחק כהן: אנחנו בודקים כשלים – כשלי שוק וכשלי תפעול – ואנחנו מטפלים בהם.

יצחק כהן: היה ושירות החוץ הוא שירות יותר טוב, אנחנו נחזק אותו.

יצחק כהן: היה והוא נכשל, כמו הדוגמה שנתתי – המדינה מחזירה אותו אליה, כי המטרה חשובה לה, השירות חשוב לה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, בשירות לשיקום האסיר, הכוונה להחזיר למשרד הרווחה – – –

יצחק כהן: להלאים.

ראובן ריבלין: להלאים את הרשות לשיקום האסיר.

ראובן ריבלין: הטענה היותר נוקבת מצד האסירים המשוקמים ומצד הרשות, שזה לא טוב שהמשרד לוקח את זה.

ראובן ריבלין: כלומר, יש פה דברים והיפוכם.

דב חנין: זה שירות ממלכתי, זה לא – – –

ראובן ריבלין: נכון, לא מכרז של הפרטה.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

יצחק כהן: זו דוגמה.

יצחק כהן: אני אתן לך עוד דוגמה, שאתה בוודאי מכיר היטב, וזו הקריסה של קרנות הפנסיה ההסתדרותיות, שהמדינה לקחה אותן אליה כדי להציל מיליון איש מקריסה כלכלית.

יצחק כהן: המדינה משקיעה שם יותר מ-80 מיליארד שקל לגירעונות האקטואריים שלהן, כדי להציל את אותם מיליון איש שהיו מבוטחים בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות, והמדינה לקחה את זה על עצמה.

יצחק כהן: כך שאתה רואה שהמדינה, לאורך כל הדרך, רק מול פני האזרח, לטובת האזרח, והיא עושה את הכול כדי לשפר את השירות.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מציע, חברת הכנסת חנין, לבקש ממני לקיים דיון על העניין הזה, משום שאם יורידו את השכר לאותן קבוצות, ששמן יצא לתפארת בכל המדינה – להב"ה הוא הצלחה.

ראובן ריבלין: שואלת גברת חנין שאלה פשוטה: אם הוא הצלחה, אז מדוע עכשיו לפתוח את הדברים של האנשים שעשו דברים מצוינים לאיזו הצעה, שאנשים אחרים יציעו שכר יותר נמוך, אולי יקבלו, אבל אנחנו עלולים לקלקל את הדבר שעשינו?

ראובן ריבלין: אני מבקש מגברתי להגיש לי בקשה לדיון מיוחד בוועדת העבודה והרווחה, וייעשה כן.

יצחק כהן: וגבולות הגזרה יהיו, אדוני, שאנחנו לא מתערבים – – –

ראובן ריבלין: ברור.

ראובן ריבלין: הדבר שאתה אומר – ברמה האוצרית הוא נכון.

יצחק כהן: אבל להכפיל את הפרויקט בעוד 17, ל-31 מרכזים – – –

ראובן ריבלין: להכפיל דבר טוב זה מצוין.

ראובן ריבלין: לבוא ולהפוך דבר טוב לפי-שניים על חשבון אותו דבר טוב שעשית, אתה יוצר דבר שיהיו לך 34 מוסדות לא טובים – – –

יצחק כהן: 31.

ראובן ריבלין: 31 מוסדות לא טובים, כאשר היו לך 17 מוסדות מצוינים.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

חנין זועבי: – – – של העובדים.

ראובן ריבלין: אני מציע – הדבר הזה לא יכול להתקיים.

ראובן ריבלין: רציתי להעלות את הנושא על סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני חושב שהדבר הזה צריך להיות נדון בוועדה, כאשר באים המקצוענים, ואני חושב שהשאלות שלך מאוד חשובות.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לשאילתא בעל-פה ששאל חבר הכנסת הנכבד מגלי והבה, סגן יושב-ראש הכנסת, לשעבר סגן שר, את שר הביטחון.

ראובן ריבלין: אדוני, אני מזמין את השר וילנאי, שהוא השר לענייני העורף, שיענה כנראה גם בשם שר הביטחון.

מתן וילנאי: להגנת.

ראובן ריבלין: להגנת העורף.

מתן וילנאי: לא לענייני, להגנה.

ראובן ריבלין: טוב, בין ענייני העורף זה גם הגנתו של העורף.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מגלי – – –

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: קודם להקריא.

מגלי והבה: כן, אני מכיר את התקנון ואת החוקים.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר להגנת העורף, חיילים מבסיס חיל השריון התלוננו על הקאות וגירויים בעור ובעיניים, לאחר שהתגלה, לפני למעלה משבוע, זיהום במים, שהינו מהחמורים שידע צה"ל בשנים האחרונות.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נבדק הזיהום?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: כיצד פועל צה"ל לפתרון מלא של הבעיה?

מתן וילנאי: 1.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, בבדיקה שגרתית שערכו גורמי רפואה התגלה זיהום במים בבסיס שיזפון.

מתן וילנאי: חיילי ומפקדי הבסיס הונחו באופן מיידי לאסור שימוש במים לשתייה ולבישול וסופקו להם מים לצרכים האלה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת הכספים ואבי החתן, אני מבקש לא לקיים – – –

נסים זאב: החתונה היתה לפני יומיים.

ראובן ריבלין: אני מבקש שלא לקיים לא ישיבת ועדת כספים ולא חתונה באולם המליאה.

ראובן ריבלין: עכשיו השר משיב.

ראובן ריבלין: רבותי, מי שרוצה לדבר יצא החוצה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: במקביל נערכו סיור ובדיקה של גורמי הרפואה וחברת "מקורות" לגילוי מקור הזיהום.

מתן וילנאי: המקורות החשודים בודדו ובוצע חיטוי בכל מערכות המים בבסיס.

מתן וילנאי: ביום ראשון האחרון נערכה בדיקת תקינות של המים על-ידי צה"ל וחברת "מקורות", ועם קבלת התוצאה אושר שוב השימוש במים לשתייה ולבישול.

מתן וילנאי: התלונות שתוארו בשאילתא, על השלשולים, לא קשורות לזיהום המים.

מתן וילנאי: כמו כן האמירה שמדובר בזיהום ש"הינו מהחמורים שידע צה"ל" היא בעצם לא אמיתית.

מתן וילנאי: זה לא הדבר הקשה ביותר שעבר עלינו.

מתן וילנאי: המקור לתחלואת המעיים הקלה שחלו בה כמה חיילים בבסיס אינו מהמים; הוא מיוחס לווירוס ששכיח בארץ בכל מקרה.

מתן וילנאי: בנוגע לתלונות על גירויים בעיניים – מדובר בחייל אחד שהגירויים בעיניו לא קשורים לנושא הזיהום המים.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת מגלי.

מגלי והבה: אדוני השר, בשביל הגילוי הנאות – אתה היית מפקדי שם, ואנחנו מכירים את השטח ומכירים את הבסיס ומכירים את הנוף המדברי היפה שם.

מגלי והבה: המטרה היא לא בדיקה טכנית ולבוא להעלות נתונים.

מתן וילנאי: זה ברור.

מתן וילנאי: ברור.

מגלי והבה: כשאנחנו מעלים את זה לסדר-היום של הכנסת, כאילו אנחנו רוצים למתוח ביקורת על מישהו.

מגלי והבה: כל המטרה של השאילתא הזאת – חיילים פונים ומשפחות פונות, ואנחנו רוצים שהחיילים שלנו גם יתאמנו וגם יחיו בתנאים שהם מקובלים, ואני סומך על כל המערכות ועל מי ששם שאכן הדברים יהיו כך.

מגלי והבה: כל מה שאנחנו מבקשים – מהתשובה יצא כאילו בעצם זה לא נגרם בשל המים.

מגלי והבה: יש תקלה, צריך לתקן אותה, צריך להחזיר את קו החיים הנורמלי לחיילים, ואני מבקש – אני מכיר אותך היטב – שתעשה את הבדיקה לא כדי לסמן "וי" אלא שחיילינו יוכלו לשתות מים ולשרת את המדינה, כמו שמתחייב.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי, בהכירנו את האלוף במילואים מתן וילנאי, סגן הרמטכ"ל ושר במשרד הביטחון, כבר תקופה רבה, הוא לא מסמן "וי" על דבר כלשהו ששייך לחיילי צה"ל.

מתן וילנאי: בדיוק כך אני הבנתי את השאילתא, וכך ביצעתי את הבדיקה, ואני חייב להדגיש, היושב-ראש וחברי, ששאילתא מלפני כמה חודשים של מגלי חשפה לנו בעיה קשה – –

ראובן ריבלין: נכון.

מתן וילנאי: – – של עשרות חיילים בצפון, וכתוצאה מזה טיפלנו בזה, בדיוק ברוח של הדברים האלה, ולכן אני שמח על השאילתא הזאת.

מתן וילנאי: והדבר המרכזי – זאת לא היתה תופעה חריגה; אף שמת"ש מתקשרים אליך, אנשים בטוחים שזה עולם ומלואו, לא היתה תופעה חריגה.

מתן וילנאי: לצבא יש שיטה להתמודד עם זה, ואנחנו צריכים לוודא שהשיטה הזאת מופעלת.

מתן וילנאי: זה בעצם המהות של השאילתא כפי שאני מבין אותה.

מתן וילנאי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה לשר להגנת העורף.

ראובן ריבלין: כבוד השר דני אילון, המשמש סגן שר החוץ, יעלה ויבוא לדוכן הנואמים על מנת להשיב על שאילתא של חבר הכנסת בנושא: מדינת פורטוגל מתכננת להשתמש בזהב יהודי שנשדד בשואה.

ראובן ריבלין: כבוד סגן שר החוץ, נא לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני ייגש לאחד המיקרופונים על מנת להקריא בשלב זה את השאלה כפי שהיא, ואחרי זה יוכל להוסיף.

ראובן ריבלין: האם השר איתר כבר את – בבקשה, אתה הרי יודע לענות על זה גם בעל-פה.

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, נא לשאול את השאלה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, אדוני סגן שר החוץ, פורסם ב"יתד נאמן" כי ממשלת גרמניה לוחצת על פורטוגל למכור את הזהב שהיה שייך ליהודים, נשדד על-ידי הנאצים והועבר לבנק של פורטוגל.

משה גפני: רצוני לשאול: 1.

משה גפני: האם נכון הדבר?

משה גפני: 2.

משה גפני: אם כן – מה נעשה בנדון?

משה גפני: 3.

משה גפני: מה נעשה בנושא השבת רכוש יהודי המפוזר בעולם?

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: השר יענה, ואתה תוכל כמובן להוסיף ולשאול.

דניאל אילון: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה לך, יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני.

דניאל אילון: לגבי השאילתא שלך – בהחלט נושא חשוב, כל הנושא של הרכוש היהודי.

דניאל אילון: אני אהיה מאוד קצר, כי הדברים ברורים.

דניאל אילון: 1–2.

דניאל אילון: לגבי השאלה שלך אם נכון הדבר, על לחץ של ממשלת גרמניה – לא נכון.

דניאל אילון: לפי כל המידע שיש בידינו, הדבר הזה לחלוטין לא נכון, ומה שאני הבנתי בדרגים פקידותיים בשגרירות בברלין, מול משרד הקנצלר וכו' – הוכחש לחלוטין.

משה גפני: לא שומעים.

דניאל אילון: אני אומר, הבירורים – – –

ראובן ריבלין: הוא שאל על ממשלת פורטוגל, נדמה לי.

משה גפני: פורטוגל, אבל גם ממשלת גרמניה – – –

ראובן ריבלין: ידוע, ידוע.

ראובן ריבלין: לגבי הגרמנים – מכחישים לחלוטין.

דניאל אילון: כן, הגרמנים מכחישים לחלוטין.

דניאל אילון: עוד לא קיבלנו תשובות ברורות בליסבון, אבל מהבדיקות הראשוניות, גם לכך כנראה אין בסיס, אבל זה לא אומר שלא נמשיך לעקוב.

דניאל אילון: 3.

דניאל אילון: לגבי מה שנעשה בנושא השבת הרכוש היהודי, אז בהחלט במשרד החוץ יש אגף שנקרא אגף התפוצות, שבתוכו יש פונקציה מיוחדת שעוקבת אחרי כל נושא הרכוש היהודי, במיוחד מול המדינות הרלוונטיות, שזה מדינות מזרח-אירופה, המדינות הבלטיות וכו'.

דניאל אילון: כמו שאתה יודע ודאי, יושב-ראש ועדת הכספים, יש גם גוף שעוסק בזה – יש יועץ לראש הממשלה, חבר הכנסת לשעבר רפי איתן, שהוא יועץ לנושא הרכוש היהודי, והוא פועל בתיאום עם משרד החוץ, ואנחנו בהחלט פועלים בנושא הזה ולא נותנים לו להיזנח או להישכח.

ראובן ריבלין: שאלה נוספת, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אדוני סגן שר החוץ, אני מודה לך על התשובה.

משה גפני: אני רוצה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לומר – לאחר המלחמה, כשבעלות-הברית אספו את הרכוש הזה, הן לא הבדילו בין זהב יהודי לזהב ששדדו הנאצים מבנקים מרכזיים בארצות הכבושות.

משה גפני: אני מבקש להקריא קטע מהעיתון.

משה גפני: מדובר על כך שהנאצים היו זקוקים לזהב, שהיה אז מערכת העצבים של המלחמה.

משה גפני: הזהב אפשר לנאצים לרכוש חומרי גלם לייצור נשק וחומרים אסטרטגיים.

משה גפני: מפרוץ המלחמה ארגנו את הביזה.

משה גפני: הוקמה יחידה מיוחדת, קומנדו להגנה על המטבע – ככה הנאצים הקימו.

משה גפני: בכל עיר שנכבשה פשט האס.

משה גפני: אס.

משה גפני: על בנקים, חנויות ובתים בחיפוש זהב.

משה גפני: הכמויות שמצאו בהולנד, בלגיה ופולין לא הספיקו.

משה גפני: בקיץ תש"ב התחילו לצאת משלוחים של שיני זהב תותבות, טבעות, צמידים, שרשראות ושעונים שנעקרו מנרצחים יהודים.

משה גפני: הנאצים היו מתיכים אותם למטילי זהב ומוכרים לבנקים שווייציים.

משה גפני: כמות המטילים שנערמה במשך המלחמה – חלק מהזהב הזה נשלח לפורטוגל, והיום שיני הזהב של היהודים יצילו את פורטוגל.

משה גפני: בגלל המשבר הכלכלי העולמי – ובין היתר גם פורטוגל נכנסה לעניין הזה – מה שפורסם זה שרוצים לקחת את הרכוש היהודי, את שיני הזהב התותבות, את הצמידים, את הטבעות, את כל מה שנמצא בבנקים בפורטוגל – לקחת את זה כדי להציל את הכלכלה.

משה גפני: אז מה שענית לי, אדוני סגן שר החוץ, שזה לחלוטין לא נכון שממשלת גרמניה לוחצת – אני מקבל את התשובה.

משה גפני: אני אומר, מכיוון שזה התפרסם, מכיוון שזה מזעזע, מכיוון שמדובר לא רק על רכוש יהודי אלא ממש על הדברים האישיים ביותר של הנרצחים היהודים על-ידי הנאצים – לעשות כל מאמץ להשיב את הרכוש הזה, כמו שמשיבים את הרכוש שנמצא במקומות אחרים.

משה גפני: מכיוון שזה התפרסם, ולי אין ודאות שמה שהתפרסם נכון, אבל אתם – יש לכם הכלים במשרד החוץ להפעיל לחץ על ממשלת פורטוגל.

משה גפני: זה גם חוב מוסרי של מדינת ישראל, זה חוב מוסרי של העם היהודי וזה גם חוב מעשי.

ראובן ריבלין: תודה.

דניאל אילון: תודה.

דניאל אילון: אני מסכים לחלוטין.

דניאל אילון: אנחנו נמשיך לעקוב, חבר הכנסת גפני, ואני אשמח לבוא ולדווח בהמשך, אבל בוודאי אנחנו נשים לב לעניין הזה בצורה מאוד מאוד מדוקדקת.

ראובן ריבלין: אתה תהיה בקשר עם השר, ואם יהיה צורך במעקב אנחנו נעשה מעקב.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לסגן שר החוץ דני אילון.

דניאל אילון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לשאילתא בעל-פה האחרונה, שאותה ישאל חבר הכנסת דוד אזולאי, המבקש לשאול את השר להגנת הסביבה, השר ארדן, שיעלה ויבוא לבמה על מנת להשיב על השאילתא שכותרתה היתה והווה: ליקויי בטיחות וחשש לפליטת חומרים רעילים במפעלי "חיפה כימיקלים".

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ביום ט' בתמוז תשע"א, 11 ביולי 2011, פורסם על חשש לליקויים, מצב תחזוקה גרוע ופליטת חומרים רעילים ומסוכנים במפעלי "חיפה כימיקלים".

דוד אזולאי: עימות בין העובדים למשרדך מעכב את תיקון הליקויים.

דוד אזולאי: רצוני לשאול – דרך אגב, אני לא מסכים עם המשפט האחרון, אבל – – –

ראובן ריבלין: לא חשוב.

ראובן ריבלין: אתה כתבת – – –

דוד אזולאי: אני פשוט יודע את עמדתו של השר, לכן אני אומר את זה.

דוד אזולאי: רצוני לשאול: 1.

דוד אזולאי: האם נכון הדבר?

דוד אזולאי: 2.

דוד אזולאי: אם כן – מה נעשה בנושא?

דוד אזולאי: 3.

דוד אזולאי: מה עוד צריך להיעשות? 4.

דוד אזולאי: מתי יתוקנו כל הליקויים?

דוד אזולאי: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אתה צריך להבהיר למנסח השאלות מטעם סיעת ש"ס שצריך לשאול גם שאלות נכונות.

גלעד ארדן: גם בידיעה בעיתון לא נאמר שבגלל עימות בין העובדים למשרד להגנת הסביבה מתעכב תיקון הליקויים; נכתב שבגלל עימות בין העובדים להנהלת החברה – להנהלת "חיפה כימיקלים" – מתעכב תיקון הליקויים.

גלעד ארדן: האמת היא שיש לי פה היום תשובה על השאילתא שיש בה גם בשורה.

גלעד ארדן: אכן, זה נכון שמפעל "חיפה כימיקלים" מושבת כבר למעלה מחודשיים כתוצאה מסכסוך עבודה בין העובדים לבין ההנהלה.

גלעד ארדן: המשרד להגנת הסביבה כמובן לא נמצא בדיונים או בהידברות אחרת בתוך המפעל, בין העובדים להנהלה, וגם אין לנו השפעה.

גלעד ארדן: מובן שיש לנו אחריות לוודא שבעקבות השביתה לא נפגעת בתוך המפעל – שהוא מפעל שמחזיק חומרים מסוכנים – רמת התחזוקה ולא נוצרים ליקויי בטיחות שעלולים לסכן את הסביבה ואת תושבי האזור.

גלעד ארדן: אכן, בעקבות השבתת המפעל, שנמשכת למעלה מ-70 יום, קיים מנהל המחוז סיור בשטח המפעל לבדיקת החשש לליקויי אחזקה.

גלעד ארדן: בסיור, כפי שציין חבר הכנסת אזולאי, התגלו ליקויים חמורים בתחזוקת המתקנים ובאחסון החומרים המסוכנים בצורה שעלולה לגרום למפגעים סביבתיים ולסיכונים לציבור ולסביבה.

גלעד ארדן: בעקבות ממצאי הסיור זימן מנהל המחוז לשימוע את מנכ"ל המפעל.

גלעד ארדן: בהמשך לשימוע – וזה מה שנודע לי למעשה הבוקר – החלטת מנהל המחוז היא: המשרד להגנת הסביבה החליט לבטל את היתר הרעלים של המפעל ולהוציא לו צו לפינוי רעלים על-פי חוק החומרים המסוכנים לכמה חומרים בעייתיים המצויים בשטח המפעל, כגון אמוניה, חומצה חנקתית, חומצה זרחתית וממיסים אורגניים.

גלעד ארדן: בנוסף, המפעל נדרש לבצע ניתוח סיכונים והערכת כשלים אפשריים על-ידי חברה חיצונית.

גלעד ארדן: לאחר קבלת תוצאות הסקרים יגדיר המשרד את הפעולות שעל המפעל לבצע לקראת חזרת המפעל לפעילות וחידוש אפשרי של היתר הרעלים.

גלעד ארדן: פה אני מבקש להדגיש שאנחנו לא נאפשר ל"חיפה כימיקלים" לחזור לפעילות, גם אם תסתיים השביתה, עד שלא נוודא באמת שכל הליקויים והסכנות שנוצרו בתקופה הזאת טופלו ותוקנו לשביעות רצון אנשי המקצוע, כי מדובר כאן באמת בסכנת חיים.

גלעד ארדן: לכן אני חושב, עוד פעם, שיש פה לא רק תשובה טכנית אלא גם בשורה כי תושבי האזור יכולים להיות רגועים שהחומרים המסוכנים, שמתוחזקים שם ברשלנות כרגע, יוצאו מהמפעל, וכמובן, אם הם לא יוצאו על-פי הנחיית מנהל המחוז ששלל את היתר הרעלים, זאת תהיה עבירה פלילית חמורה, והמשרד ינקוט את כל האמצעים העומדים לרשותו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי וחבר הכנסת , אתם, על כל פנים, יכולים לייחס את זה לשאילתא שלכם כי השר הביא כאן בשורה, אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: אם כתוצאה מהשאילתא או לא כתוצאה מהשאילתא, זה כבר יעקובזון – ביחסים עם התקשורת – יחליט איך הוא יעביר את זה.

ראובן ריבלין: אבל בסך הכול הבשורה היא – – –

גלעד ארדן: את המציאות, אדוני, התקשורת קובעת.

גלעד ארדן: אנחנו רק מנסים להשפיע עליה.

ראובן ריבלין: אין ויכוח, אבל יש לך השפעה גדולה, אדוני השר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני בהחלט מברך על הבשורה, ואני באמת מקווה שאכן הדבר הזה יבוא לתועלת הציבור.

דוד אזולאי: אני רוצה פה להדגיש נושא שבזמנו טיפלתי בו בוועדת הפנים.

דוד אזולאי: באזור המפרץ יש 19 מפעלים שהם בעלי פוטנציאל סיכון גבוה.

דוד אזולאי: שניים הם מפעל הכימיקלים שבו אנחנו עוסקים.

דוד אזולאי: במקום הזה, עד היום, לפחות ממה שאני יודע, אין עדיין רשיון עסק וזה בגלל מכל האמוניה.

דוד אזולאי: השאלה שלי, אדוני השר: אחרי שעיריית חיפה היתה צריכה להוכיח בבית-משפט – זה אבסורד – שיש אמוניה בתוך המכל הזה ובגלל זה הם לא קיבלו צו של בית-המשפט, ודבר נוסף – בזמני פניתי לשר להגנת העורף, מר מתן וילנאי, וביקשתי ממנו לבדוק אם יש לו היתרים או אין לו היתרים לאותו מכל אמוניה, וקיבלתי תשובה שהמפעל שבנדון ממוגן בהתאם להנחיות שקיבל מפיקוד העורף.

דוד אזולאי: אמר ולא פירש – השאלה היא האם יש לו כבר כל ההיתרים או לא.

דוד אזולאי: אחרת, אדוני, זאת פצצת זמן מתקתקת במקום הזה.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – אדוני השר, אני רוצה לברך אותך.

דב חנין: אני רוצה לברך אותך ואת מנהל מחוז חיפה של משרדך על ההחלטה החשובה, העקרונית והנכונה שקיבלתם.

דב חנין: אני חושב שההחלטה הזאת חשובה, היא בשורה לתושבי מפרץ חיפה, אבל היא גם מסר מאוד מאוד ברור, אני חושב, לציבור בכלל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חרמש.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, בטלוויזיה כולם רואים אותך עומד מאחורי הדובר ומשוחח בצורה רצינית עם יושב-ראש ועדת הכלכלה.

דב חנין: זאת שיחה בנושאים חשובים.

ראובן ריבלין: הם אומרים: האם זאת החברות בכנסת, שחבר נכבד כמו חבר הכנסת חרמש מדבר עם יושב-ראש ועדה מרכזית מאחורי גבו של חבר הכנסת חנין?

דב חנין: ובכל זאת, הנושא שלהם היה חשוב וראוי.

דב חנין: אני אומר את זה למען הפרוטוקול.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, זאת החלטה שיש בה אמירה חשובה ומסר חשוב למערכת בכללותה.

דב חנין: המסר הוא מסר של חוסר סובלנות כלפי סיכונים שעלולים לאיים על הציבור.

דב חנין: אני רוצה לברך במיוחד על ההחלטה הזאת, מכיוון שלפני עשרה ימים קיימנו בנושא זה דיון בוועדה המשותפת לסביבה ובריאות.

דב חנין: גילינו תמונה באמת מדאיגה ועגומה שנוצרה בגלל השביתה הנמשכת של העובדים במפעל, כאשר במסגרת המאבק הזה, ההנהלה צמצמה גם את צוותי החירום שנמצאים שם במקום, והדבר הזה עורר שורה ארוכה של שאלות מאוד קשות.

דב חנין: בדיון השתתפו נציגי המשרד להגנת הסביבה – נציגות מקצועית רצינית של המשרד להגנת הסביבה – אבל הם הציגו בפנינו את הקושי, שהמשרד להגנת הסביבה הוא המשרד שמטפל במה שקורה בתוך המפעל, סליחה, הוא המשרד האחראי לאפקטים של המפעל החוצה, ומשרד התמ"ת, שהוא אחראי לבטיחות, אמור להפעיל סמכויות ביחס למה שקורה בתוך המפעל.

דב חנין: בדיון הזה פנינו אנחנו אל המשרד להגנת הסביבה, ואני שמח שזאת ההחלטה שהתקבלה: להשתמש בכוחות שיש לו להגן על הציבור בלי התייחסות להבחנה איפה נמצאים הסיכונים.

דב חנין: הסיכונים מאיימים גם על העובדים, גם על מה שקורה בתוך המפעל אבל גם על הציבור.

דב חנין: הראייה הזאת של מנהל מחוז חיפה, שגיבש עכשיו בגיבוי של השר להגנת הסביבה, היא נכונה, היא עקרונית והיא חשובה.

דב חנין: אין לי אלא לאחל לעצמנו שזאת תהיה הגישה גם במצבים מסוכנים אחרים.

דב חנין: אכן, כמו שאמר חבר הכנסת אזולאי, אנחנו מדברים פה על מפעל שמחזיק מכל אמוניה גדול, שפועל ללא רשיון עסק, ללא היתר בנייה, בשעה שכל מי מאתנו שהיה סוגר מרפסת היה נתקל בצעדים מאוד נחרצים.

דב חנין: אנחנו מדברים על מתקן מסוכן.

דב חנין: לכן, הפעולה הנחרצת והחשובה שנעשתה היא חשובה לימים אלה, ואני מקווה שהיא גם תקרין לגבי המציאות בהמשך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אחרון השואלים, והשר ישיב על כולם יחד.

ראובן ריבלין: אני מקווה שהשאלה שלך נוגעת – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מאחר שמדברים על מפעלי כימיקלים, אז באותו הקשר, לגבי מפעלי הכימיקלים ברמת-חובב.

טלב אלסאנע: המשרד לאיכות הסביבה – מחוז דרום, הוציא דוח על הסכנה הטמונה לתלמידים בבית-ספר של היישוב ואדי-נעם, הנמצא סמוך לרמת-חובב.

טלב אלסאנע: עד היום לא ננקט שום אמצעי, למרות הדוח שנעשה על-ידי המשרד לאיכות הסביבה – מחוז הדרום, דבר שחושף אלפי תלמידים לסכנה, אם חס וחלילה תתרחש איזו תאונה שהשלכותיה יהיו מסוכנות.

גלעד ארדן: מתי נעשה הדוח הזה?

טלב אלסאנע: לפני שנה וחצי, לפי מיטב ידיעתי.

טלב אלסאנע: אני עודכנתי, אני חושב שגם השר יכול לקבל עותק מהדוח הזה מהממונה על מחוז דרום במשרדך.

ראובן ריבלין: אני חושב שאפילו לפני שנה וחצי, יכול להיות אפילו שנתיים.

טלב אלסאנע: יכול להיות שכן.

טלב אלסאנע: זה דוח של המחוז – – –

גלעד ארדן: איזה בית-ספר?

גלעד ארדן: איפה?

טלב אלסאנע: זה בית-ספר בוואדי-נעם, בית-ספר "אל-עזאזמה" ביישוב ואדי-נעם, המרוחק בערך – – –

ראובן ריבלין: היישוב לא-מוכר אבל בית-הספר מוכר.

טלב אלסאנע: נכון.

טלב אלסאנע: יש שם בבית-הספר בערך 1,000 תלמידים, הוא מרוחק 2–3 ק"מ מרמת-חובב.

ראובן ריבלין: טוב, תודה רבה.

ראובן ריבלין: צריך לפתור את הבעיה.

גלעד ארדן: קודם כול, אענה בקצרה, כיוון שאני לא בקי בפרטים: אין קשר אם היישוב מוכר או לא-מוכר.

גלעד ארדן: חיי ילדים הם חיי ילדים.

גלעד ארדן: ואם המדינה אפשרה או מאפשרת קיומו של בית-הספר שם, כמובן זה לא פוטר אותנו מהאחריות לחיי התלמידים.

גלעד ארדן: אני לא יודע לענות מעבר לכך, אבל אנחנו נבדוק את יישומו של הדוח ותקבל תשובה עוד היום.

גלעד ארדן: לגבי מפעל "חיפה כימיקלים", אני רוצה להסביר לשואלים הנכבדים, שאני סמוך ובטוח שמכירים את ההיסטוריה, גם של המפעל וגם של התעשייה הישראלית בכלל.

גלעד ארדן: חבר הכנסת אזולאי, שהוביל הרבה הישגים סביבתיים כיושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, בוודאי יודע שבמדינת ישראל יש – דומני של-70% או 60% מבתי-העסק במדינת ישראל אין רשיון עסק.

גלעד ארדן: מפעל "חיפה כימיקלים" – וצריך להזכיר אולי כאן, בלי קשר, שהיה לי עימות אתו לאחרונה, גם בישיבת הממשלה ולפניה, כי הוא מסרב להשתתף ולשאת את חלקו כפי שקבעו אנשי המקצוע של המשרד בפרויקט ניקוי הקישון – מספק חומר שהוגדר "מוצר חיוני" אפילו במל"ח – האמוניה.

גלעד ארדן: האמוניה משמשת לקירור בכמה מפעלים ברחבי הארץ.

גלעד ארדן: דרך אגב, לאמוניה יש אפקט – היא יודעת להפחית את הריכוז של תרכובות חנקן.

גלעד ארדן: "נשר" משתמשת בזה, חברת החשמל, בתי-הזיקוק.

גלעד ארדן: זה מפחית גם את זיהום האוויר ובמפעלים שמשתמשים בה לקירור, זה בעצם לשמור על מוצרים – בשר ומוצרים אחרים – שלא יתקלקלו.

גלעד ארדן: אותה מדינה שהיום אנחנו באים אליה בטענות, בצדק, שלמפעל כזה אין לא היתר בנייה ולא רישוי עסק, היא אותה מדינה שהקימה את כל המפעלים במפרץ חיפה.

גלעד ארדן: חלק אולי היו לפניה אבל חלק, בהחלט היה למדינה חלק בהם.

גלעד ארדן: "חיפה כימיקלים" היתה חברה ממשלתית, אדוני.

גלעד ארדן: בתי-הזיקוק היו חברה ממשלתית.

גלעד ארדן: מי שאפשר את ההקמה בדרך הזאת, כי גם אין שם בכלל עדיין תב"ע באזור – זו ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: לכן צריך להבין שגם אני, ככל שאני רוצה להדק את הפיקוח ואת הדרישות ולהטיל סנקציות אם לא מקיימים אותן, אני נמצא באיזה סד משפטי לא פשוט.

גלעד ארדן: דרך אגב, בתי-המשפט דנים בו בימים אלה.

גלעד ארדן: מתנהלים הליכים משפטיים, עד העליון.

ראובן ריבלין: אדוני השר, כשהקימו אותם באזור היו בערך חיפה וקריית-חיים, וקריית-מוצקין היתה קריה של "יקים" – – –

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: אבל הוועדות המחוזיות אישרו את הקמת הקריות ואת עיבוי המגורים מסביב.

ראובן ריבלין: – – והתעלמו.

ראובן ריבלין: פשוט היו שם פחות מ-100,000 תושבים.

גלעד ארדן: אדוני צודק במלוא מאת האחוזים.

גלעד ארדן: לכן אנחנו טוענים שרמת המיגון שצריך לדרוש היום למכל האמוניה היא הרבה יותר גבוהה.

גלעד ארדן: לצערי הרב, כפי שציין חבר הכנסת אזולאי, יש לנו מחלוקת בעניין הזה לגבי התרחישים שמצייר פיקוד העורף.

גלעד ארדן: ברגע שיש מחלוקת כזאת, הקושי המשפטי אפילו גדול יותר.

גלעד ארדן: אני מקווה, וזאת חשוב שהציבור ידע, שמעבר להמשך דרישות המיגון שאנחנו נדרוש, וננסה להתגבר על המשוכות המשפטיות – שלא תמיד הציבור מבין אותן; זכותו, בצדק, הוא מצפה מהממשלה להתמודד עם המשוכות המשפטיות – אני הוריתי במשרדי לשכור חברת ייעוץ חיצונית, שתבחן אם יש אלטרנטיבות להצבת מכל האמוניה במפרץ חיפה.

גלעד ארדן: עבודה זו כבר מתקרבת לסיום, ואמורה להיות מוגשת לי בספטמבר.

גלעד ארדן: במידה שיהיה ניתן למצוא מקום חלופי – כי צריך לדעת, חברי חברי הכנסת, שלטענת כל המומחים עד היום מכלי האמוניה נמצאים בסמוך לנמלים.

גלעד ארדן: כך זה בעולם.

גלעד ארדן: היום, יכול להיות שעקב הגז הטבעי שיהיה לישראל, ייתכן שתהיה כבר כדאיות כלכלית לייצר אמוניה במקומות שהם מרוחקים בכלל מבתי-מגורים, כמו בנגב.

גלעד ארדן: לכן אני מקווה שבספטמבר, אם נראה שיש אלטרנטיבות לקיומו של מכל האמוניה במקומו, יהיה לנו יותר קל, גם ברמה המשפטית, לדרוש את פינויו משם – בלי קשר למחלוקת כזאת או אחרת עם המשרד להגנת העורף.

גלעד ארדן: כיוון שהסיכון הוא לא רק במכל עצמו; הסיכון הוא גם מהעובדה שמכליות מגיעות לנמל חיפה, וראינו כבר מה קרה במלחמת לבנון השנייה עם ספינה של צה"ל.

גלעד ארדן: מכלית אזרחית, כמובן, חשופה הרבה יותר.

גלעד ארדן: מכליות שמובילות אמוניה ועוגנות בנמל חיפה עלולות כמובן להוות סיכון מאוד מאוד משמעותי.

גלעד ארדן: לכן אני רוצה להבטיח לכנסת ולחברי הכנסת שאני לא פוסק לרגע מלעסוק בנושא ובפיקוח ההדוק על הבטיחות של מפעל "חיפה כימיקלים".

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה על תשובתו המפורטת של השר להגנת הסביבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו מודים לך על שאלתך החשובה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3121/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים לחקיקה פרטית של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ראשון המציעים הוא חבר הכנסת אורי מקלב, שבהנמקה מהמקום יעלה את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום שנתי בעסקה מתמשכת), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: ישיב ויביע את עמדת הממשלה השר שלום שמחון – הוא לא נמצא כאן.

ראובן ריבלין: את משיבה במקומו, גברתי?

אורית נוקד: לא נתבקשתי.

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: אם כך, ברגע שתסיים את הנמקתך ולא תהיה תשובת ממשלה, אנחנו נצביע, אדוני.

אורי מקלב: אני מסכים מראש להתניות של ועדת השרים לענייני חקיקה.

ראובן ריבלין: כל דבר שתאמר יירשם בפרוטוקול.

אורי מקלב: אני לא אנצל את ההזדמנות שהשר לא נמצא כדי לא להסכים למה שהסכמנו, והכול ייעשה בתיאום.

ראובן ריבלין: אני מאוד מכבד את כל השרים ויודע שדאגתם לנושאים שהם בסמכותם ובמסגרות של משרדיהם – הם עסוקים מאוד.

ראובן ריבלין: אבל הכנסת היא לא תוכנית כבקשתך.

ראובן ריבלין: התוכנית מפורסמת וסדר-היום מפורסם.

ראובן ריבלין: עכשיו חבר הכנסת מקלב מעלה את החוק.

ראובן ריבלין: יהיה משיב – ישיב.

ראובן ריבלין: אם לא – נצביע.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אבל לא בכדי חשבת ששרת החקלאות אורית נוקד היא זו שאמורה לענות לי.

ראובן ריבלין: היא היתה סגנית שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אורי מקלב: והיא מחוללת של חוקים כאלה.

אורי מקלב: היא נתנה את הגיבוי לחוק הזה בראשיתו.

אורי מקלב: לכן יש לה קשר לחוק הזה.

ראובן ריבלין: לכן שאלתי, כי חשבתי שהיא התנדבה להשיב במקום שר המסחר – לא כשרת החקלאות אלא בגלל ידיעותיה במשרד המסחר והתעשייה.

אורי מקלב: לא סתם היא גם זאת שתמכה.

ראובן ריבלין: נא לנמק את החוק.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני.

אורי מקלב: כפי שנאמר על-ידך, זו הצעת חוק הגנת הצרכן – אבל לא דווקא הגנת הצרכן, יש בה גם אלמנט של שיפור השירות לצרכן.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת, המשותפת לחברי הכנסת , יריב לוין וכרמל שאמה ולי, באה לתת ביטחון לצרכן ולשפר לו את השירות בעסקאות מתמשכות, שבהן החברות שאתן הוא מתקשר שולחות לו במשך כל חודש חשבונות.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים שאותן חברות ישלחו לו בסוף שנה קלנדרית גם חשבון מרוכז, שבו הוא יראה את כל החיובים שקיבל במשך כל השנה.

אורי מקלב: ראשית, הוא יוכל כך להשוות בין חודש לחודש ולראות אם יש שינויים כאלה או אחרים – הוא יוכל לבדוק אותם.

אורי מקלב: מעבר לכך, הוא לא יצטרך לשמור מסמכים רבים וחשבונות רבים.

אורי מקלב: הוא יכול בחשבון אחד, שנתי, לראות את כל הסיכומים שיש לו, ואת המסמך הזה בלבד לשמור, שישמש כאסמכתה לכל דין ודברים ולכל חיוב בעתיד או כל בירור בעתיד שהוא יצטרך לעשות מול החברה הזאת.

אורי מקלב: יש בזה כמה אלמנטים.

אורי מקלב: לכן מאוד נודה אם יאשרו לנו את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית.

אורי מקלב: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הממשלה – אין מי שישיב.

ראובן ריבלין: אני יודע שאתה ציינת שאתה מוכן לתאם עם הממשלה.

ראובן ריבלין: הדבר הזה לא מעלה ולא מוריד, כי אני עובר להצבעה.

ראובן ריבלין: האם יש מישהו משרי הממשלה – השר המקשר, אדוני לא מתייחס להצעת החוק הזאת, כי השר שמחון הוא זה שצריך לענות.

ראובן ריבלין: יש הסכמת ממשלה, כי יש הנמקה מהמקום.

ראובן ריבלין: אני עובר להצבעה, אלא אם כן השר יאמר לי שיש איזו סיבה מדוע אתה רוצה לעכב את ההצבעה.

גלעד ארדן: לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נא לעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: ובכן, על סדר-היום: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום שנתי בעסקה מתמשכת), התשע"א–2011, של חבר הכנסת אורי מקלב.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד, מי נגד, מי נמנע.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום שנתי בעסקה מתמשכת), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 16 בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סיכום שנתי בעסקה מתמשכת), התשע"א–2011, עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: כבוד שר האוצר אומר שהוא טעה – הוא הצביע נגד והתכוון להצביע בעד.

ראובן ריבלין: אני רושם את הודעתו, לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: אם זה היה קריטי היינו מקיימים דיון.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2656/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצעה הבאה, והיא הצעתו של חבר הכנסת , שאין יום חקיקה שלא יהיה לו לפחות חוק אחד שהוא מעביר: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך), התשע"א–2010.

ראובן ריבלין: זה חוק-יסוד?

זבולון אורלב: לא, לא, חוק רגיל.

ראובן ריבלין: ישיב שר החינוך.

זבולון אורלב: תודה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי מגדיר את מטרות החינוך והוא מתייחס לכלל המרחב הלימודי והחינוכי, המחייב את מוסדות החינוך לפעול בכל תחומי הדעת וביתר הפעילויות החינוכיות.

זבולון אורלב: דא עקא, אדוני היושב-ראש, שמטרות החינוך אינן כוללות את הצורך והחובה לחנך לשרת את המדינה, לתרום לה בשירות צבאי, לאומי או אזרחי.

זבולון אורלב: קיימת הסכמה ציבורית-אזרחית רחבה כי כל אזרח צריך למלא את חובותיו כלפי המדינה ולתרום לחוסנה ולרווחתה.

זבולון אורלב: אשר על כך מוצע לתקן את החוק העוסק בנושא הזה של התנדבות ולהוסיף למטרה הקבועה בו גם את החובה לחנך לשרת את המדינה במסגרת צבאית, בשירות לאומי או בשירות אזרחי.

זבולון אורלב: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, שהצעת החוק באה גם על רקע פעולה מאוד נמרצת וברוכה של שר החינוך ומשרדו להעמיק מאוד את החינוך לערכים של ציונות ושל יהדות, והתיקון בחוק נותן לכך את הביטוי הראוי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר יעלה ויבוא, יביע את עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: זה חוק שעומד בפני עצמו?

גדעון סער: לא, זה תיקון סעיף במטרות החוק.

ראובן ריבלין: אה, זה חוק חינוך ממלכתי.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק נדונה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ ויושב-ראש הקואליציה, אם אתם מקיימים דיונים אנחנו נפסיק את הישיבה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אנחנו קיימנו שני דיונים בוועדת השרים לחקיקה – – –

ראובן ריבלין: השר לאיכות הסביבה, אנחנו דורשים איכות הדיון.

ראובן ריבלין: ראש העיר רעננה, חבר הכנסת הנכבד בילסקי, אנחנו דורשים איכות דיון.

ראובן ריבלין: מדברים על החינוך.

ראובן ריבלין: תצאו החוצה, תדברו.

ראובן ריבלין: צאו החוצה, רבותי.

ראובן ריבלין: הדבר בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: שר החינוך בא, מדבר על עקרונות החינוך, הצעת חוק של חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: לא יכול להיות שלא נשמע בנחת את דבריו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קיימנו שני דיונים בוועדת השרים לחקיקה בהצעת החוק של חבר הכנסת זבולון אורלב, האחרון שבהם – ביום ראשון האחרון.

גדעון סער: בישיבה זאת הוחלט לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית, בכפוף לכך שההצעה לא תקודם אלא בהסכמת שר החינוך ובתיאום הנוסח, שזה דבר שמוסכם על המציע, שמהנהן בשעה זאת, אז אני אומר את זה לפרוטוקול.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת להחליף את נוסחו של סעיף 2(9) לחוק החינוך הממלכתי, התשי"ג–1953, באופן שהיא מצרפת את שירות המדינה במסגרת צבאית או בשירות לאומי או אזרחי למטרות שמדברות על מעורבות בחיי החברה, התנדבות, התנדבות בקהילה וכדומה.

גדעון סער: אני רואה חשיבות רבה בחינוך בני-הנוער למחויבות לחברה ולמדינה, במידה רבה באמצעות השירות בצה"ל, שירות לאומי אזרחי.

גדעון סער: כמובן, גם מסגרות התנדבותיות אחרות, כמו מכינות קדם-צבאיות ושנת שירות.

גדעון סער: אני חושב שמדובר בערך שלאורו יש ללמד ולחנך, ואנחנו באמת משתדלים לשים דגש על חינוך לערכים בנוסף להיבטים של ההישגים הלימודיים.

גדעון סער: באופן ספציפי הצבתי כיעד מרכזי חינוך לערכים ועידוד גיוס משמעותי לצה"ל.

גדעון סער: במערכת פועלות תוכניות רבות, ביניהן התוכנית להקמת מרכזי הכנה לשירות משמעותי בצה"ל ברשויות המקומיות, הנוער בוחר בדרך כערך, תעודת בגרות חברתית, תוכנית מתנדבים ועוד.

גדעון סער: כל התוכניות האלה, מטרתן לעודד תרומה לחברה, הן בהתנדבות והן במסגרת השירות בצה"ל, ושירות משמעותי ומיטבי בצה"ל, וגם במסגרת שירות לאומי ואזרחי, שאני חושב שזה יעד חשוב מאוד.

גדעון סער: הצעת החוק עולה אפוא בקנה אחד עם יעדי המשרד.

גדעון סער: אני אבקש מחברי הכנסת להצטרף לעמדת הממשלה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, בכפוף להסכמה שציינתי.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זבולון אורלב, באופן פורמלי: אדוני מסכים להתניות השר?

זבולון אורלב: מסכים ברצון.

ראובן ריבלין: מסכים ברצון.

ראובן ריבלין: אין מתנגדים מבין חברי הכנסת, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך), התשע"א–2010, שיצא מתחת ידיו וביוזמתו של חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: בקריאה טרומית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך), התשע"א–2010, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מטרות החינוך), התשע"א–2010, עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החינוך על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3364/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום ואני מזמין את זאב בילסקי לעלות על מנת לנמק את הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכללת עבירת הפקרה לאחר תאונה).

ראובן ריבלין: אני מודיע שהצעת חוק זו הועלתה ביוזמת נשיאות הכנסת, שלא על חשבון מכסה אלא למען עם ישראל כולו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: בבקשה, באופן פורמלי יש לך עשר דקות.

זאב בילסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: אסתפק בפחות.

זאב בילסקי: כפי שאתם זוכרים, לפני כשלושה שבועות עמדתי פה וסיפרתי את סיפורם של שחר גרינשפן מנתניה ושל אמיר בלחסן, אשר נפגעו קשה מאוד, שניהם מוטלים היום בביתם כצמח, אחד מתאונת שכרות ואחד מתאונה של פגע וברח.

זאב בילסקי: אני רוצה לדבר דקות מספר על הנושא של הפקרה של פגע וברח.

זאב בילסקי: אתם לא תאמינו, אבל בעשור האחרון התרחשו למעלה מ-7,000 תאונות של פגע וברח.

זאב בילסקי: תקשיבו טוב, חברי הכנסת הנכבדים: 7,000 תאונות של אנשים שקמו בבוקר, לא חשבו לפגוע באף אחד, לא חשבו להיות מעורבים בתאונה, אבל היו מעורבים.

זאב בילסקי: חבל שזה קורה, אבל זה קורה.

זאב בילסקי: באותו רגע החובה האנושית והבסיסית של אדם שמעורב בתאונה, לעצור את האוטו וקודם כול להזעיק עזרה.

זאב בילסקי: לפעמים ההבדל אם הנפגע יחיה או ימות, אם הוא יבלה את כל חייו ב"בית לוינשטיין" – – –

ראובן ריבלין: דרך אגב, חבר הכנסת בילסקי, גם החוק שעבר על-ידי יקירנו חנן פורת, חבר הכנסת – שאנחנו מאחלים לו החלמה מלאה ובריאות – אל תעמוד על דם רעך, חייב גם בעניין זה, אבל טוב שאדוני מדגיש.

זאב בילסקי: ואז התחלתי ללמוד מה קורה.

ישראל אייכלר: 7,000 בשנה?

זאב בילסקי: לא, לא.

זאב בילסקי: 7,000 בעשר שנים.

זאב בילסקי: אנחנו מדברים על בין 400 ל-700 מקרים בשנה, תלוי בשנה, תלוי איך מגדירים פגע וברח.

זאב בילסקי: אבל אין ספק שזה נגע בחברה הישראלית, ולפי דעתי זה קודם כול נגע ערכי.

זאב בילסקי: קודם כול, זה נגע, שאנחנו כבני-אדם, כמי שעלה על הכביש וחלילה היה מעורב בתאונה – עוד לפני החוק – חובתך הבסיסית לעצור ולהזעיק עזרה.

זאב בילסקי: תראו מה קרה פה לפני ימים מספר: זוג – אשה בהיריון בחודש השישי – נוסעים בכביש מס' 4, תקר במכונית, מנסים לתקן את הפנצ'ר, נהג מגיע ודורס את שניהם, עוצר שנייה, מסתכל וממשיך הלאה.

זאב בילסקי: הנהג שבא אחריו עולה על אחד האנשים שהיה זרוק על הכביש.

זאב בילסקי: איך אתה יכול להפקיר, לאחר שגרמת לתאונה כזאת?

זאב בילסקי: מובן שאחרי כמה שעות הוא הסגיר את עצמו, כי המשטרה בסופו של דבר מגיעה לאותם אנשים.

זאב בילסקי: לכן, לאחר שלמדתי את התוצאות של התאונות האלה וגם למדתי את מה שנקרא עסקאות הטיעון – אגב, ידידי שר המשפטים, אני חושב שהמלה "עסקה" לא נכונה במקרים האלה.

זאב בילסקי: אנחנו מדברים על אנשים שבדם לבם – כל המשפחה, ברגע אחד השתנה כל גורלה עד יומה האחרון.

זאב בילסקי: ופה, עצם המלה "עסקה" ממש לא מתאים, כדאי אולי שנחשוב על הצעת חוק, שתתמוך בה, שנשנה את השם "עסקה".

זאב בילסקי: זה לא עסקה.

זאב בילסקי: כשאתה רואה את שחר גרינשפן, ומישהו עושה עסקה מעל הראש שלה, עצם המלה כבר מרתיע.

זאב בילסקי: כשראיתי את ההליכים שמתמשכים – ואני לא כל כך בקי בעניינים של תביעה משטרתית – ולאחר שלמדתי שנעשות הרבה מאוד עסקאות טיעון, למרבה הפלא הסתבר שבעבירות פליליות יש זכויות לנפגע עבירה.

זאב בילסקי: החוק קבע את הזכויות שלו, ואחת מהן היא להיות מיודע שעוסקים עסקת טיעון.

זאב בילסקי: בנושא של תאונות דרכים זה לא קיים.

זאב בילסקי: לכן הגשתי הצעת חוק מפורטת, שכללה כמה סעיפים.

זאב בילסקי: לשמחתי, שר המשפטים – בשיחה אתו דקות מספר לפני שעליתי לכאן, הסביר לי השר מניסיונו הרב מה אפשר ומה אי-אפשר.

זאב בילסקי: מהר מאוד הבנתי שעם רצון טוב של שר המשפטים ועם רצון טוב של יושב-ראש הכנסת, שתמיד משמש לי פה כמורי ורבי ברגע שאני עולה פה, ולמדתי כבר שלפעמים כדאי להקשיב טוב לעצות – – –

ראובן ריבלין: תדגיש שאתה עולה לפה, ואתה לא רוצה לעלות לפה, כי אתה עלול להסתבך, לא אתי.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, המקום הזה בהחלט מתאים לי ואני שבע רצון מהמקום שאליו הגעתי, אין לי שאיפות לכיסאו של היושב-ראש, ואני לא חושב שגם אם אהיה שם אוכל לייעץ בדרך שאתה מייעץ לי.

ראובן ריבלין: לא, אתה תוכל.

זאב בילסקי: מכל הסיבות האלה אני שמח שאני פה.

זאב בילסקי: לכן, אנחנו החלפנו את הצעת החוק, ובמהירות שיא – אני לא מכיר בכנסת דבר כזה, בתמיכה של כולם – קיבלנו פטור מחובת הנחה ונשיאות הכנסת אישרה באופן מיוחד את הופעתי כאן, עם הצעת חוק חדשה שמכלילה את הנושא של הפקרה של פגע וברח בזכויות נפגעי עבירה.

זאב בילסקי: אני חושב שזאת בשורה מצוינת לכל אותם אנשים שיושבים היום בבית, רואים את מה שהם עברו, ויודעים שכנסת ישראל אמרה את דברה.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא שר המשפטים על מנת להביא את עמדת הממשלה.

ראובן ריבלין: לאחריה, אם תהיה הסכמה – או חבר כנסת בילסקי לא יבקש להשיב, אם חלילה תהיה התנגדות – אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, כבוד השר.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכללת עבירת הפקרה לאחר תאונה), שהביא חבר כנסת בילסקי בפני הכנסת, מבקשת להרחיב את רשימת העבירות שעליהן חלות חלק מהזכויות על-פי החוק.

יעקב נאמן: בחוק זכויות נפגעי עבירה מפורטות זכויות נפגעי העבירה בקשר עם ההליך הפלילי.

יעקב נאמן: במסגרת זו, בחלק ב' לתוספת הראשונה לחוק, מנויות עבירות מין או אלימות חמורה, אשר לגביהן קבועות זכויות רחבות יותר לנפגעי העבירה, הן בכל הנוגע לקבלת מידע בהליך הפלילי והן בכל הנוגע לזכותו של נפגע העבירה להביע את עמדתו בפני התביעה בדבר האפשרות להגיע להסדר טיעון עם הנאשם.

יעקב נאמן: אני רוצה להדגיש, חבר הכנסת בילסקי, המונח הנכון והמשפטי הוא "הסדר טיעון".

יעקב נאמן: אתה צודק: אין פה עסקאות, אין פה עסקים, והמונח שצריך להופיע הוא "הסדר טיעון".

יעקב נאמן: בהצעת החוק מוצע להרחיב את רשימת העבירות בתוספת זו, ולהוסיף את עבירת "הפקרה לאחר פגיעה", המנויה בסעיף 64(א) לפקודת התעבורה, הקובעת כי "נוהג רכב המעורב בתאונה, והוא ידע, או שהיה עליו לדעת, כי בנסיבות המקרה עשוי היה להיפגע אדם, ולא עצר במקום התאונה, או קרוב לו ככל האפשר, כדי לעמוד על תוצאות התאונה, דינו, מאסר שבע שנים".

יעקב נאמן: אנו סבורים כי הצעת החוק של חבר הכנסת בילסקי היא ראויה ביותר, וזאת בשים לב לחומרתה של העבירה האמורה ולנזק הקשה הנגרם לנפגעי עבירה בנסיבות אלה, כאשר האחראי לתאונה הפקירם לנפשם ולא הושיט את הסיוע הנדרש.

יעקב נאמן: לפיכך אנו סבורים כי קיימת הצדקה, להוסיף עבירה זו לרשימת העבירות בתוספת האמורה, אשר תאפשר לנפגע העבירה ליהנות מזכויות רבות יותר לפי החוק.

יעקב נאמן: אשר על כן, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת דוגמה מצוינת לכך שחבר כנסת יוזם הצעת חוק פרטית בעקבות אירוע קשה מאוד שאירע, ואני גם מודה לחבר הכנסת בילסקי, שאפשר לי להיפגש עם שחר גרינשפן ועם המשפחה כדי להיווכח באסון הכבד שעלה בגורלם.

יעקב נאמן: אני חושב שזאת דוגמה טובה, שחבר כנסת רואה שיש לקונה בחוק ויוזם הצעת חוק.

יעקב נאמן: אני מודה מאוד גם ליושב-ראש הכנסת וגם לחבר הכנסת בילסקי, שאפשר את זירוז ההליכים בהצעת החוק הזאת.

יעקב נאמן: הממשלה בהחלט תומכת בהצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה לשר.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: השר בירך את יוזם החוק על כך שמצא מקום ליזום אותו והאיר את עיני הממשלה, ובהחלט המשפט המתפתח, גם קורה כתוצאה מאירועים חריגים המחייבים גם קביעת נורמות.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אני מצביע את הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכללת עבירת הפקרה לאחר תאונה), התשע"א–2011, ביוזמתו של חבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכללת עבירת הפקרה לאחר תאונה), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 46 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכללת עבירת הפקרה לאחר תאונה), התשע"א–2011, של חבר הכנסת זאב בילסקי, עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2624/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, של חברי הכנסת חמד עמאר וחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: יציג את החוק חבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: עשר דקות יש לך.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, ידידי, חבר הכנסת חמד עמאר ואנוכי ניסינו לעשות פה צדק היסטורי.

זאב בילסקי: איפה השר גלעד ארדן?

זאב בילסקי: השר גלעד ארדן יזם את הצעת החוק הזאת בקדנציה הקודמת, אבל כפי שקורה לפעמים, זה לא הסתייע, ולכן אנחנו לקחנו את הצעת החוק הזאת לאחר שנועצנו בהרבה מאוד גופים, באנשים שבקיאים בנושא של תאונות דרכים, והחלטנו לנסות ולהילחם על כך כדי שהנוהל הזה ימומש.

זאב בילסקי: הנוהל הזה למעשה מדבר על כך שלכל אזרח שרואה מה שקורה פה בכבישים – אנשים מתנהלים באלימות, אנשים "חותכים", אנשים עוברים ברמזור אדום, כל אחד מאתנו שנוסע ורואה את מה שקורה, הוא מסתכל, ומה הוא יכול לעשות?

זאב בילסקי: המשטרה איננה במקום, העבירה נעשתה והנהג ממשיך הלאה.

זאב בילסקי: כתוצאה מהבריונות הזאת בכבישים, כתוצאה מההתנהגות האלימה, אנחנו משלמים בדמים.

זאב בילסקי: מקום המדינה נהרגו במדינת ישראל למעלה מ-31,000 איש, יותר מאשר בכל מלחמות ישראל.

זאב בילסקי: ואני אומר לך, חברת הכנסת דליה איציק, חברתי הטובה, יושבת-ראש סיעת קדימה, שהנושא הזה של נוהל 6, אף שניסו לעשות את זה כנוהל, ניסו לעשות חוק, אבל זה לא עבר.

זאב בילסקי: איפה זה כן הצליח?

זאב בילסקי: זה הצליח כשיש חברות, כשיש ארגונים בחברה הישראלית, שמוכנים לקחת על עצמם מבלי שיהיה חוק.

זאב בילסקי: לדוגמה, מינהל הרכב הממשלתי.

זאב בילסקי: כל כלי הרכב של הממשלה, אגב, למעט חברי הכנסת, משום מה, חברי הכנסת – החלטנו שאנחנו מיוחסים ולא נשים את השלט.

זאב בילסקי: אז אני מזמין עכשיו את חברי הכנסת, לפני שיהיה החוק, להתקשר לאיציק שישים לכם שלט מאחור: במקרה של נהיגה מסוכנת, יש להתקשר.

זאב בילסקי: תבינו מה שקורה.

זאב בילסקי: אין פה איזו אחריות פלילית.

זאב בילסקי: יש פה אחריות לכך שלא ניהרג בכבישים.

זאב בילסקי: החברות שאימצו את זה – אני בדקתי אתן, והן סיפרו לי שפתאום יש עשרה טלפונים בחודשיים של אזרחים שמתלוננים על אותו נהג.

זאב בילסקי: אותו מנהל חברה, אותו אחראי על הרכב, יודע שיש פה עסק עם נהג מסוכן, שבפוטנציה הוא יהיה הרוצח הבא.

זאב בילסקי: יש אפשרות משמעתית.

זאב בילסקי: אפשר להגיד לו: אדוני, אנחנו ניקח לך את האוטו, תראה מה שאתה עושה.

זאב בילסקי: יש כאלה שאומרים: תראה, נהיינו מלשינים.

זאב בילסקי: מה זה מלשינים?

זאב בילסקי: – פה חיי אדם.

זאב בילסקי: לא הצלחנו להתמודד עם הנגע של תאונות דרכים.

זאב בילסקי: הצלחנו גם הצלחנו בנושא של צה"ל.

זאב בילסקי: היום חייל שיוצא לפעילות קרבית יודע שהמדינה עשתה את הכול כדי להגן עליו, כדי למגן אותו.

זאב בילסקי: פה יוצאים אנשים בבוקר, חווים תאונת דרכים, מקפחים את חייהם, מפני שיש אנשים אלימים, בריונים על הכביש, ש"חותכים", שעושים ככל העולה על רוחם, ואף אחד לא עושה שום דבר.

זאב בילסקי: לכן חבר הכנסת חמד עמאר ואנוכי החלטנו ללכת עם הנוהל הזה ולהביא אותו לחקיקה בכנסת.

זאב בילסקי: התייעצנו עם גופים, ואני גם רוצה לציין פה את "אנשים באדום", עמותה של אנשים טובים, שלצערנו הרב, כל אחד מהם שילם את מלוא המחיר.

זאב בילסקי: פאינה קירשנבאום, אם את רוצה שיהיה סיכוי שאני אתמוך באיזו הצעת חוק שלך, אז תני לי לפחות.

פניה קירשנבאום: יש סיכוי שתתמוך בשבוע הבא בוועדות חקירה שלי.

זאב בילסקי: את גם לוקחת את יושבת-ראש הסיעה שלי, שכל כך תומכת בי וכו' – –

פניה קירשנבאום: תמיד.

זאב בילסקי: – – ואפילו כשאני מדבר, היא אתך.

דליה איציק: אתה צריך לכעוס עלי.

זאב בילסקי: אז אני מזמין אותך לשבת בסיעת קדימה, ותוכלי בינתיים – אני רוצה לחזור לנושא הזה.

זאב בילסקי: לכן אותו גוף, אותה עמותה של "אנשים באדום", אנשים ששילמו את כל המחיר, שהיקרים שלהם נהרגו בתאונות דרכים, נלחמים כבר שנים.

זאב בילסקי: והיום אני רוצה להגיד לך, נורית גרוסמן, ולך, עדנה, אנחנו מגשימים את החלום שלכם ומעבירים את זה כהצעת חוק.

זאב בילסקי: מלבד מינהל הרכב, צה"ל הכניס את נוהל 6 אצלו, "דואר ישראל", "מקורות", חברת החשמל, "בזק", "קומברס", "אמדוקס", "טמבור".

זאב בילסקי: יש אנשים שלא חיכו לחוק.

זאב בילסקי: אבל אלה שצריכים לחכות לחוק, כמו חברי הכנסת – אנחנו עכשיו מביאים את נוהל 6 כחוק.

זאב בילסקי: ואני רוצה, באמת, להודות לך, חמד עמאר, על השותפות אתך.

זאב בילסקי: נעמת לי מאוד.

זאב בילסקי: זה טוב להיות שותף שלך.

זאב בילסקי: להודות לשר התחבורה, שהביא לכך שהחוק יגיע לכאן.

זאב בילסקי: וכפי שהתחלתי ולא היה פה ועכשיו הגיע – לשר גלעד ארדן, שהוא היה המוציא, המביא, המייסד, לא זכה להיכנס לארץ המובטחת, אבל לפחות אם אני נכנס, והצבעתי כל כך הרבה פעמים בשבילו בעבר, אז הוא היום יצביע בשבילי פעם אחת.

ראובן ריבלין: הוא נכנס לארץ מובטחת אחרת, זה בסדר.

זאב בילסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר ארדן, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני ישיב בשם שר התחבורה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לא הייתי פה באמת, ואני מתנצל, ברוב דבריו של חבר הכנסת בילסקי.

גלעד ארדן: אבל בדבר אחד אני מאושר, כי אני שומע הרבה פעמים שהוא מקונן על כך שהממשלה מתנגדת להצעותיו, גם כשלדעתו הן ראויות, לפעמים גם לדעתי.

גלעד ארדן: אז קודם כול זה יום חשוב, שהממשלה תומכת.

גלעד ארדן: גם זה עבד אחרי עמל ויזע וערר.

ראובן ריבלין: אתה יכול להתכונן לשבוע הבא, שבו הוא יציג הצעת חוק שאין סיכוי שהממשלה תסכים לה, ואז הוא יקונן על כך – – –

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: הוא מבין שהוא לא צריך להתרגל למצב הזה.

גלעד ארדן: אני סומך על חוכמתו ותבונתו.

גלעד ארדן: הוא יודע היטב.

גלעד ארדן: הממשלה דנה עניינית, ואם ההצעה טובה אז הממשלה תתמוך בה.

גלעד ארדן: ובהחלט בלי קשר לזה שאני ניסיתי בעבר לקדם את החוק הזה, והצלחנו לקדם אותו בטרומית, והאמנו אז למשרד התחבורה שלא צריך חוק – הרבה פעמים אומרים בוועדת השרים: בשביל מה צריך חוק?

גלעד ארדן: אפשר תקנה, אפשר נוהל, לא כל דבר צריך חוק.

גלעד ארדן: לפעמים זה נכון, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אבל לפעמים, אם אין חוק וחושבים שהמשרד הממשלתי יאכוף ויעשה את כל העבודה, זה לא עומד במבחן המציאות עם תקני כוח-האדם ועם המשימות שיש למשרד ממשלתי.

גלעד ארדן: אני מכיר את זה היטב ממשרדי.

גלעד ארדן: ולכן פה, אחרי שכמה שנים כבר רואים מי מיישם באמת את הנוהל הזה ומי לא מיישם אותו, אז ברור לכולנו שאם רוצים שכל ציי הרכב במדינת ישראל יפעילו מוקד דיווח שיהיה בראשו קצין בטיחות שהוסמך על-ידי רשות הרישוי, ושיהיה מעקב על דיווח של עבירות תנועה, אז זה חייב להיות בחקיקה, כי אז הציבור גם יוכל להשתתף באכיפה.

גלעד ארדן: חברה שלא תבצע את זה, והציבור יראה את רכביה נעים בארץ בלי מוקד פעיל שמקבל תלונות על נהיגה פרועה, בלתי בטיחותית, עבירות תנועה, ידע שיש לו למי לפנות ויהיה מי שחייב גם לאכוף.

גלעד ארדן: צריך לזכור, שוב, שציי רכב זה לא סתם כמו כל רכב אחר שנע בכבישי הארץ.

גלעד ארדן: מדובר בדרך כלל ברכבים שהם לא בבעלות הנוהג בהם.

גלעד ארדן: דפוסי הנהיגה הוכחו, לצערנו, כהרבה יותר פרועים.

גלעד ארדן: שעות הנהיגה יותר רבות, ולכן חשוב מאוד שהם ידעו שעין הציבור בוחנת אותם, ויש לציבור גם למי לפנות.

גלעד ארדן: אני רגוע לגמרי לגבי החשש שנאמר בעבר נגד החוק הזה, שאנשים שירצו לנקום במישהו ילשינו או ידווחו דיווחי סרק לגבי נהיגתו.

גלעד ארדן: בדיוק בשביל זה יהיה מנגנון פנים-מפעלי, שיוכל לבדוק האם מדובר בתלונת סרק או האם זו תלונת אמת.

גלעד ארדן: לא מדובר פה באיזה מנגנון שקובע עבירה פלילית בחוק.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שהחוק הזה יש בו רק טוב מכל העולמות, ואני מקווה שהוא גם יביא לשיפור הבטיחות בדרכים ולפחות נפגעים בכבישי ישראל, ולכן הממשלה מבקשת לתמוך בחוק ולהעביר אותו לוועדת הכלכלה לשם הכנתו לקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, יש הסכמת ממשלה.

ראובן ריבלין: אין מי מחברי הכנסת שהתנגד.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, התשע"א–2010 – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד הצעתם של חברי הכנסת חמד עמאר ובילסקי – נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נגישות לדיווח על נהיגה מסוכנת בחברות, התשע"א–2010, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 38 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עמאר ולחבר הכנסת בילסקי.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3069/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ובאופן מפתיע יש הצעת חוק של חברי הכנסת וזאב בילסקי, שאותה ינמק זאב בילסקי, וכותרתה: הצעת חוק לתיקון חובת המכרזים (איסור אפליה בשל גיל).

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת בילסקי לעלות ולנמק את הצעת החוק.

קריאה: אולי שיישאר כבר על הדוכן קבוע.

קריאה: אתם עושים לו עין הרע.

זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכל אלה שתוהים, צריך להבין.

זאב בילסקי: אני נמצא פה כבר שנתיים וחצי.

זאב בילסקי: מה שעכשיו, זה תיקון קל לכל – – –

ראובן ריבלין: עוד לא הצליחה הכנסת לדחות הצעת חוק אחת שלך.

ציפי לבני: ניסו, אבל לא הצליחו.

זאב בילסקי: ניסו.

ראובן ריבלין: ניסו הרבה.

זאב בילסקי: הצעת החוק הראשונה היום היתה למעשה הצעת חוק שנקראת שחר גרינשפן, על שם אותה ילדה ששוכבת משותקת בבית ואנחנו מאחלים לה בריאות שלמה.

זאב בילסקי: ההצעה הזאת, להבדיל אלפי הבדלות, ואני מאחל לו חיים ארוכים וטובים – אני מציע להקדיש אותה לסטנלי פישר.

זאב בילסקי: סטנלי פישר – אני לא יודע כמה מכם מכירים אותו טוב, אבל הוא עולה חדש.

זאב בילסקי: הוא בא מרודזיה, זימבבואה של פעם.

זאב בילסקי: ציוני בכל רמ"ח איבריו.

ציפי לבני: שיתקנו את זה גם בעולם.

זאב בילסקי: או, זהו, זה בדיוק נכון, ראש האופוזיציה.

ציפי לבני: אור לגויים, אתה אומר.

זאב בילסקי: אני אתייעץ עם היושב-ראש איך אנחנו יכולים להשפיע גם שם, שיבינו מה שבכנסת ישראל הבינו.

זאב בילסקי: אבל הוא אדם ציוני, שעלה לישראל, ויתר על הרבה מאוד ולקח על עצמו אחד התפקידים הקשים.

זאב בילסקי: עושה אותו בכשרון רב, ורצה לפנות הלאה ולהציע את עצמו לאחת המשרות החשובות ביותר בעולם.

זאב בילסקי: פנה, ולא האמין שאחרי ימים מספר יבוא מישהו ויגיד לו: תשמע, אתה לא יכול להתקבל.

זאב בילסקי: אז הוא חשב על הכול.

זאב בילסקי: הלוא השכלה יש לו, ניסיון יש לו, הערכה בכל העולם יש לו.

זאב בילסקי: אנשים מקשיבים למה שהוא אומר.

זאב בילסקי: כל אחד בודק את הפלא הכלכלי של מדינת ישראל – איך לא נכנסנו למשבר, איך לא היינו צריכים לעשות דברים שמדינות אחרות עושות.

זאב בילסקי: תראו מה קורה ביוון, תראו מה קורה אפילו באיטליה עכשיו – איטליה – הכלכלה, אני חושב, בעשירייה הראשונה בעולם, תראו מה קורה להם.

זאב בילסקי: ומדינת ישראל – קוממיות, הולכת קדימה, ואני חושב שלסטנלי פישר יש הרבה מאוד זכויות.

זאב בילסקי: והוא, כשהוא פנה, אחרי כמה ימים אומרים לו: אדוני, אנחנו מצטערים מאוד, אבל בתנאי המכרז כתוב: עד גיל 65, ואתה, מה אפשר לעשות, רחמנא ליצלן – – –

ראובן ריבלין: את זה אמרו לו כי הוא צעיר מדי?

זאב בילסקי: אמרו לו: תשמע, המכרז הוא עד גיל 65, ואתה בגיל 67, אז אתה לא עומד בתנאי המכרז.

זאב בילסקי: ולכן אנחנו חשבנו, חבר הכנסת רב הניסיון ואדם שיש לו הרבה מאוד זכויות בנושאים כאלה, , ואנוכי, להגיש הצעת חוק; האמת, שחשבנו קצת לפני כן, אבל זה חיזק אותנו – כשראינו מה שקרה לסטנלי פישר.

זאב בילסקי: זאת כדי שאנשים שהם בגיל צעיר – נמצא לפניכם עכשיו אחד מצעירי הכנסת, אני בסך הכול שנתיים וחצי, ובן 60 וכמה, ואני חושב שאני צעיר בכל פרמטר אפשרי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בילסקי, האם אין היגיון בחוק שאומר שגיל יושב-ראש הנהלת הסוכנות לא יהיה פחות מ-40? יש בזה – – –

זאב בילסקי: ממש לא.

זאב בילסקי: אני חושב – – –

ראובן ריבלין: טוב, בסדר, אני שמח לשמוע.

זאב בילסקי: בהחלט.

ראובן ריבלין: אני מתכוון להגיש את מועמדותי אולי.

זאב בילסקי: בהחלט.

זאב בילסקי: תראה, אני חייב גם להגיד לך – – –

עתניאל שנלר: צריך להיות מתחת לגיל 38.

זאב בילסקי: אני בזמנו אמרתי לראש הממשלה – – –

אורית זוארץ: – – – עם 30 שנות ניסיון.

גלעד ארדן: סיעת קדימה היא נגד העלאת גיל הפרישה.

גלעד ארדן: זה בכובע אחר, לא פוליטי.

גלעד ארדן: בכובע אחר.

ראובן ריבלין: אתה משיב על הצעת החוק הזאת?

גלעד ארדן: לא, רק אני לא רוצה שהוא ייכשל.

גלעד ארדן: מחר – – –

ראובן ריבלין: אדוני השר, תהיה כחלון, הוא לא קורא קריאות ביניים כשר.

ציפי לבני: תסביר לו – – – זכות בחירה לכל אדם, גם לנשים.

זאב בילסקי: גם לנשים.

זאב בילסקי: בכל אופן, מה שקורה פה – אגב, לגבי הסוכנות היהודית אני חייב להגיד ליושב-ראש, אם יש לו אספירציות כלשהן, שסיפרתי לראש הממשלה דאז אהוד אולמרט, ואמרתי לו: אדוני ראש הממשלה, עדיין לא הגעת לפסגה.

זאב בילסקי: הוא אומר: איך זה?

זאב בילסקי: אמרתי לו: לקחתי דוגמה את שרתוק, שרת.

זאב בילסקי: שרת היה קודם ראש ממשלה, ואחר כך, כשהוא רצה להגיע באמת לתפקיד המרכזי בחייו, הוא נבחר להיות יושב-ראש הסוכנות היהודית.

זאב בילסקי: כך שאדוני, יושב-ראש הכנסת זה תפקיד רם מעלה ללא ספק, אבל אלה לא תפקידים שקרובים אפילו להיות יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית.

ראובן ריבלין: אני פחדתי שלא יבחרו בי – –

זאב בילסקי: לא, לא.

ראובן ריבלין: – – שלא יאפשרו לי להתמודד בגלל גילי הצעיר.

זאב בילסקי: לא לא, אנחנו נעמוד על כך שגם אתה, בגילך הצעיר, תוכל להתמודד, ויש לך גם סיכוי טוב לזכות.

ראובן ריבלין: לא, שרנסקי, אני חושב, צריך למנות אותו עד סוף החיים.

זאב בילסקי: בהחלט, בהחלט, אנחנו מאחלים לו הרבה הצלחה.

זאב בילסקי: ולכן, חבר הכנסת דב חנין ואנוכי הגשנו את הצעת החוק – תבחין במה שקרה בשנים האחרונות – האנשים הופכים להיות יותר ויותר צעירים, הם בעלי ניסיון, הם רכשו ניסיון, הם באים ויכולים לתרום הרבה מאוד, ולא יעלה על הדעת שכל כך הרבה אנשים שצופים בנו היום, שהם בני 50, 55, 60, אין להם סיכוי למצוא עבודה.

זאב בילסקי: בכל מקום אומרים: לא, אנחנו מחפשים אנשים צעירים.

זאב בילסקי: ואנחנו בעד אנשים צעירים, אבל צריך לבחון את האנשים בקבלתם לעבודה לפי הניסיון שלהם, לפי ההשכלה שלהם, לפי היכולת שלהם, ולא לפסול, רחמנא ליצלן, אדם שהגיע לגיל 50.

זאב בילסקי: אתם יודעים מה?

זאב בילסקי: בגיל 45 כבר קשה למצוא עבודה היום, ותראו כמה אנשים – הם מתביישים; הם יושבים בבית, זה לא נעים להם.

זאב בילסקי: הלכו פעם, פעמיים, שלוש פעמים, נדחו, הם יודעים שאין טעם לגשת בכלל, כי רף הגיל הזה מכשיל אותם.

זאב בילסקי: ולכן, הצעת החוק הזאת מביאה לכך שאותם אנשים צעירים בשנים שבין 35 ל-40 עד גיל 80 הם עדיין – מלוא כוחם אתם, יש להם הרבה מאוד ניסיון, יוכלו להתקבל לעבודה בדיוק כמו כל אחד אחר.

זאב בילסקי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואני מודה גם לוועדת השרים לענייני חקיקה שהביאה אותנו עד הלום.

זאב בילסקי: ואני מודה לך, אדוני היושב-ראש, לא חלמתי בחיים שלי שאני אצליח ביום אחד שלוש פעמים, שלוש הצעות חוק, כולן מאושרות, תאר לך שעוד אפילו חוק הפקחים – – –

ראובן ריבלין: טוב, זאת עדיין לא אושרה, אז תיזהר.

זאב בילסקי: אוקיי, אני מקווה.

זאב בילסקי: עכשיו, תאר לך שלמשל החוק של סמכויות לפקחים עירוניים יקבל את תמיכת – תראה, זה יהיה בכלל, אז אני ארגיש שאני מיציתי את הכול, אבל זה עוד רחוק.

זאב בילסקי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: השר יצחק כהן יבוא ויעלה וישיב בשם משרד האוצר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בילסקי וחבר הכנסת חנין, אתם בדרך כלל מציעים הצעות חוק טובות, שקשה לסרב להן – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – איזה אמירה, אדוני השר.

יצחק כהן: – – אז אני רוצה לבשר לך שוועדת השרים החליטה לתמוך בהצעת החוק שלכם.

יצחק כהן: אני מבקש מכולם להצביע בעד.

יצחק כהן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכבוד השר כהן, בשם משרד האוצר.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה ואנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון חובת המכרזים (איסור אפליה בשל גיל).

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (איסור אפליה בשל גיל), התשע"א–2011, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

ראובן ריבלין: 42 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק לתיקון חובת המכרזים של חבר הכנסת זאב בילסקי וחבר הכנסת דב חנין התקבלה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט כדי להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברים המציעים, תודה רבה לשר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2706/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – שינוי הרכב ועדת ערר), של חברי הכנסת – מרינה סולודקין, שגם היא עקבית ומקפידה כל שבוע בהצעות חברי הכנסת לעלות ולנמק הצעה.

ראובן ריבלין: פעמים היא מצליחה, פעמים לא, אבל היא עקבית.

ראובן ריבלין: ההנמקה היא מהמקום, מהטעם הפשוט – את תישארי כבר פה – הנמקה מהמקום, כי הממשלה מסכימה, לכן יש לך – להסביר באופן קצר מאוד את – – –

מרינה סולודקין: כן, כן.

ראובן ריבלין: בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלי, שירותי הסעד – שינוי הרכב ועדת ערר, היא הניסיון השלישי ליצור ועדות ערר בלתי תלויות.

מרינה סולודקין: הגשתי אותה יחד עם עמיתי חברי הכנסת שלמה מולה, רוברט טיבייב ואורית זוארץ.

מרינה סולודקין: מטרת הצעת החוק, לקבוע הרכב ועדות ערר ליד שירותי הסעד, שיהיו בלתי תלויות בהנהלת שירותי הרווחה ברשויות המקומיות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אתה מפריע מאוד לחברתך סולודקין.

מרינה סולודקין: מוצע בין היתר שבראש הוועדה יעמוד משפטן הכשיר להתמנות לשופט בית-משפט שלום.

מרינה סולודקין: כמו כן יהיו חברים בה נציג ציבור שאינו תלוי ברשויות הרווחה ומי שעבד כעובד סוציאלי בשירות המדינה או ברשות מקומית, או מי שהיה פקיד סעד, ובלבד שהוא אינו ממלא עוד תפקיד כאמור.

מרינה סולודקין: הצורך בתיקון החוק המוצע נובע מהמצב שנוצר מתחילת שנות האלפיים – 11,000-10,000 ילדים מוצאים מדי שנה מהמשפחות ומשובצים במסגרות חוץ-ביתיות.

מרינה סולודקין: בחלק ניכר מהמקרים, שירותי הרווחה לא מוציאים את הילדים ממשפחות שבהן הם סובלים מאלימות או מהזנחה, אלא דווקא ממשפחות נורמטיביות שנקלעו למצוקה מסיבה זו או אחרת.

מרינה סולודקין: הסיבות האפשריות הן: מצוקה כלכלית בגלל אובדן מקום העבודה או מחלה ממושכת, גירושין קשים של ההורים, בעיות אצל הילדים, כגון קשיים בהשתלבות בבית-ספר / גן-ילדים, וכשמדובר בילדי עולים קשיים אלה נוצרים לעתים קרובות בגלל אי-ידיעת השפה או מנטליות שונה.

מרינה סולודקין: פיגור בלימודים – גם כן מוסבר לעתים קרובות בקשיי הקליטה, בצורך של ההורים לעבוד שעות רבות כדי לפרנס את המשפחה, בעיקר כשמדובר במשפחות חד-הוריות.

מרינה סולודקין: הצעת חוק דומה הוגשה בכנסת הקודמת על-ידי חברי חבר הכנסת דאז ושר החינוך היום , ואושרה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה, אך כיוון שחבר הכנסת סער הפך בקדנציה הזאת לשר, ושר לא יכול לעסוק בחקיקה פרטית, לא היה אפשר להחיל דין רציפות על הצעת החוק – – –

ראובן ריבלין: אלה דברים פחות חשובים, כי ההנמקה היא מהמקום.

ראובן ריבלין: אנחנו מוגבלים בזמן.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם שהבעיה של הוצאת ילדים מהבית – במקרים האלה לפעמים המדינה מפעילה כוח רב מאוד, והצעת החוק שלי באה להכניס למערכת איזונים ובלמים ראויים.

מרינה סולודקין: אני מאוד מודה לשר הרווחה, חבר הכנסת משה כחלון, שתומך בחוק, ולוועדת השרים לענייני חקיקה, ואני מתחייבת לתאם את השלבים הבאים בהעברת הצעת החוק בכנסת עם משרדי האוצר, הרווחה והשירותים החברתיים והמשפטים.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: יבוא שר הבריאות על מנת להשיב בשם שר הרווחה.

ראובן ריבלין: השר ליצמן, אדוני, בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני משיב כרגע בשם שר הרווחה משה כחלון.

יעקב ליצמן: על-פי חוק שירותי הסעד, התשי"ח–1958, שר הרווחה ממנה ועדות ערר, שאליהן ניתן לפנות בערעור על החלטת המחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית בנושאים של הגשת סעד או קבלת טיפול סוציאלי.

יעקב ליצמן: החוק קובע כי ועדת ערר תמנה שלושה חברים, והרכבה יהיה עובד סוציאלי ושני נציגי ציבור.

יעקב ליצמן: הצעת החוק מבקשת לשנות את הרכבה של הוועדה ולקבוע מי יהיו חבריה ומי יכהן כיושב-ראש הוועדה: 1.

יעקב ליצמן: משפטן הכשיר להתמנות לשופט בבית-משפט שלום יהיה יושב-ראש הוועדה; 2.

יעקב ליצמן: נציג ציבור שאינו עובד מדינה ואינו עובד רשות מקומית; 3.

יעקב ליצמן: מי שעבד בעבר כעובד סוציאלי בשירות המדינה או ברשות המקומית במשך חמש שנים לפחות.

יעקב ליצמן: לאור העובדה כי הצעת החוק הגיונית ומותאמת לרוח התקופה, הממשלה תומכת בה, ובלבד שהמשך הליכי החקיקה והניסוח ייעשו בתיאום עם משרדי האוצר, הרווחה והמשפטים.

יעקב ליצמן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הממשלה מסכימה.

ראובן ריבלין: את מסכימה להתניות.

ראובן ריבלין: השר ליצמן יגיע למקומו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להעיר הערה לגבי ההצבעה הקודמת.

ראובן ריבלין: אני קבעתי שהוועדה המוסמכת היא ועדת חוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: אני יודע שוועדות שמוסמכות לדון בנושא גיל הפרישה הן ועדת הכספים וועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני ביקש להעביר זאת לוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: והואיל ויש לנו עוד חוק שמגיע לנו לקראת סיום החקיקה, הדן בגיל פרישה, אז אני קובע שו בראשות יריב לוין היא זו שתקבע מי הוועדה המוסמכת, כי יבואו לנו, אם הן יעברו בהצבעה, עוד שלוש הצעות חוק המדברות בגיל פרישה.

ראובן ריבלין: לכן, אני קובע, לגבי החוק הקודם, שזה יועבר לו שתכריע מהי הוועדה אשר תכין את הצעת חוק – –

אברהם מיכאלי: – – – שירותי הסעד.

ראובן ריבלין: – – איסור אפליה בשל גיל.

ראובן ריבלין: הצעת חוק לתיקון חובת המכרזים (איסור אפליה – – –

אברהם מיכאלי: לא.

ראובן ריבלין: אה, אנחנו עכשיו על שירותי סעד.

ראובן ריבלין: אבל לגבי החוק הקודם של גיל פרישה, הוא עובר לו על מנת להכינו.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק של חברת הכנסת מרינה סולודקין – הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – שינוי הרכב ועדת ערר).

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – שינוי הרכב ועדת ערר), התשע"א–2010, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

ראובן ריבלין: בעד – 40, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני מברך את חברת הכנסת סולודקין על כך שהצעת החוק שלה עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה והרווחה על מנת להכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3204/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעת חוק הכנסת (תיקון – שכר ותשלומים אחרים למי שחברותו בכנסת הושעתה) – שהיוזם שלה הוא יושב-ראש , חבר הכנסת יריב לוין.

ראובן ריבלין: אדוני, בבקשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: זה על מכסה.

ראובן ריבלין: לכן, אתה יכול לפרט מעל.

ראובן ריבלין: אני הייתי רוצה לשאול אותך רק שאלה אחת כי אני לא מכיר את החוק.

ראובן ריבלין: האם ההכרעה של היא הכרעה פוליטית או על סמך קריטריונים?

יריב לוין: לא, לא, לא.

יריב לוין: אני – – –

ראובן ריבלין: כי בדרך כלל הכרעותיה של ועדת הכנסת, כפי שנקבע על-ידי בית-המשפט העליון, שהן הכרעות שלפעמים קשה לדעת אם הן מינהלתיות או – ההכרעה הפוליטית היא דבר שכך קבע המחוקק.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא לחלוטין הצעה – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: אני יכול?

יריב לוין: אני יכול מכאן.

יריב לוין: לא בעיה.

יריב לוין: מה הבעיה.

ראובן ריבלין: אתה יכול.

ראובן ריבלין: אמרתי לו – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אמרתי לו שהוא יכול לעלות – – –

יריב לוין: אדוני, אם אדוני רוצה, אני יכול לעלות – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול לעלות לבמה, משום שהממשלה לא קובעת את עמדתה.

ראובן ריבלין: לכן, אני שאלתי את – – –

יריב לוין: זה לא משנה.

ראובן ריבלין: הוא רצה מהצד.

ראובן ריבלין: השר בגין, למשל, רוצה להשיב בשם הממשלה מהצד כאשר חברי הכנסת מדברים מהצד.

ראובן ריבלין: זו זכותו המלאה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אני רציתי ליעל את התהליך ולחסוך מזמנם של החברים, ובדרך כלל אין מניעה לא לדבר כמובן מן הצד כאשר ישנה הסכמה – –

ראובן ריבלין: אין לי שום בעיה.

יריב לוין: – – אבל אין בעיה.

יריב לוין: אני יכול לעשות את זה כמובן גם מפה.

ראובן ריבלין: אין כאן הסכמה.

ראובן ריבלין: הממשלה לא יכולה להסכים או לא להסכים.

יריב לוין: הממשלה, אין לה עמדה כמובן בעניין הזה.

ראובן ריבלין: אסור שתהיה לה עמדה.

ראובן ריבלין: מה?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אדוני, אני אבהיר.

יריב לוין: החוק הזה הוא חוק טכני לחלוטין והוא חלק מהסדר שאנחנו עושים בתוך התהליך, גם של כתיבת התקנון מחדש וגם של ניסיון ליישב כל מיני חוסרים ולקונות במארג החקיקה שקשור לנושאים שבסמכותה של .

יריב לוין: במסגרת הזאת, בשעתו, כאשר בוטל חוק שכר חברי הכנסת והוראותיו שולבו בין היתר בחוק הכנסת, לא שילבו – אולי שכחו ואולי מבלי משים – הוראה שנוגעת להליך קביעת תנאי השכר של חבר כנסת שחברותו בכנסת הושעתה.

יריב לוין: כתוצאה מכך נשארנו בעצם עם כללים שנקבעו במסגרת – – –

ראובן ריבלין: יש לקונה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: נשארנו עם כללים.

יריב לוין: יש כללים קיימים שנקבעו במסגרת החוק הקודם, אבל אין בעצם, אדוני, פרוצדורה שמאפשרת לתקן אותם אם וכאשר אי-פעם ירצו או יחשבו שצריך לעשות בהם שינוי כלשהו.

יריב לוין: זה, כמובן, לא מצב תקין.

יריב לוין: לכן החוק בעצם מכניס גם את הנושא הזה לתוך הפרוצדורה שיש היום ביחס לכל הנושאים האחרים שקשורים לשכר חברי הכנסת עם הוועדה הציבורית וכן הלאה.

יריב לוין: לא בהכרח יהיה בזה כמובן שימוש מיידי, וכל עוד לא ייעשה בזה שימוש, אנחנו נשארים – – –

ראובן ריבלין: מה שברור הוא שלא יבחינו בין חבר כנסת מושעה לחבר כנסת מושעה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לא רק זה – גם המצב יהיה שאותו תהליך של קביעת כללים יחול בכל המסגרות.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

יריב לוין: תוכן הכללים, כמובן, נשאר כרגע כמו שהוא.

יריב לוין: אם אי-פעם ירצו לשנות, תהיה דרך טכנית לבצע את זה.

יריב לוין: לכן, ומכאן הצורך, כדי שהנושא הזה, שעלול ביום מן הימים להפוך למשהו שנוי במחלוקת, יהיה מוסדר בצורה טובה ותואמת את ההסדרים בכל הנושאים האחרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יריב לוין: אם כן, אני, כמובן, מבקש מהכנסת את אישורה להצעה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין, שכולנו חייבים לו ברכה על איגוד וארגון וניסוח מחדש של תקנון הכנסת בצורה ברורה, כמו גם בתיקונים שהיו בבחינת לקונות בכל מה שקשור לעבודתה של הכנסת ולעבודתם של חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מברך אותו ומודה לו בשם כולנו על עבודתו הרצופה והעקבית.

ראובן ריבלין: פעמים רבות זו עבודה לא פשוטה ולא קוצרת כותרות, אבל הדורות הבאים – העבודה שלך תיזכר, ובוודאי תיכנס לדברי ימי ההיסטוריה של הכנסת בתור מי שדאג אחרי 63 שנים לאגד בנוסח משולב את כל אותם תקנות וחוקים בבחינת משפט מקובל שנעשה תוך כדי ניהולה של הכנסת.

ראובן ריבלין: באמת אנחנו מאוד מודים לך.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, שכן אין תשובת ממשלה משום שאין צורך בה.

ראובן ריבלין: הנושא הוא נושא של הכנסת בלבד.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת מבקשים להצביע על הצעת חוק הכנסת.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 39 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון – שכר ותשלומים אחרים למי שחברותו בכנסת הושעתה), התשע"א–2010, לדיון מוקדם בו נתקבלה.

קריאה: יריב, יישר כוח.

ראובן ריבלין: בעד – 30, נגד – 2, ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לו על מנת שזו תכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

רונית תירוש: 39.

ראובן ריבלין: 39 בעד, שניים מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: עבר.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3109/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעתו של חבר הכנסת – הנמקה מהמקום.

ראובן ריבלין: מה?

ראובן ריבלין: אין לנו בעיית זמן.

ראובן ריבלין: אם זה על חשבון מכסת הליכוד אתה עולה, ואם זה בלי מכסה, משום שיש הסכמת הממשלה, אתה אומר מהצד.

ראובן ריבלין: לי אין בעיה שתעלה בשלב זה.

ראובן ריבלין: בבקשה, הצעת חוק לעידוד הנקה ושמירה על אופן הזנת תינוקות, של חבר הכנסת .

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, תודה, בפתח דברי אומר שהצעת החוק הזאת מאפשרת את זכות הבחירה של האם.

דני דנון: היו פרסומים בתקשורת שניסו, מגורמים שונים, לעוות את ההצעה.

דני דנון: ההצעה היא מאוד פשוטה; היא אומרת שאנחנו מוציאים מבתי-החולים את הפרסומות האגרסיביות של החברות שמייצרות את תחליפי החלב.

דני דנון: מדינת ישראל חתמה ב-1981 על אמנה של ארגון הבריאות העולמי, שבה התחייבנו שאנחנו מוציאים מבתי-החולים את הפרסום האגרסיבי.

דני דנון: לאם יש חופש בחירה מלא, ויישאר חופש הבחירה; מי שתרצה לקבל את התחליפים תוכל לקבל את התחליפים, ומי שתרצה להיניק תוכל להיניק – כל אחת לפי בחירתה, לפי יכולתה.

דני דנון: המהות של החוק – שאותן חברות, שמעבירות ממון רב לבתי-החולים, ואדוני היושב-ראש, אני חושב שלך כבר אין ילדים קטנים, אבל כשאני הוצאתי את הילדים הקטנים שלי, וכשהגיעו מחדר הלידה – – –

ראובן ריבלין: לי יש נכדים קטנים.

דני דנון: בדרך כלל הסבא והסבתא מגיעים אחרי, אבל כשהתינוק מגיע בעגלה היום, הוא מגיע עם מדבקה של פרסומת של החברה ששילמה לבית-החולים; על כרטיס היילוד מופיעה פרסומת של אותה חברה, הדוגמיות נמצאות בכל מקום.

דני דנון: לכן הצעת החוק, בתמיכת משרד הבריאות ובתיאום עם המשרד בהמשך הדרך, תשמר את חופש הבחירה של האם.

דני דנון: אנחנו מכבדים את חופש הבחירה של האם, אבל הפרסומות לא ייעשו בתוך בית-החולים, אלא במקום שבו הן צריכות להיעשות.

דני דנון: כיום יש בשוק שתי חברות גדולות שמחזיקות את כל השוק עצמו, והן משלמות לבתי-החולים עבור השיווק האגרסיבי, שמנצל את מצב היולדות, כי מי שמשתמשת במוצר מסוים בבית-החולים, מן הסתם תמשיך להשתמש בו גם לאחר מכן.

דני דנון: התחייבתי לתאם את החוק עם משרדי הממשלה השונים, וכך אעשה.

דני דנון: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד שר הבריאות יביא את עמדת הממשלה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת , שהעלה נושא חשוב מאוד, ומודה לו על שהגיש את הצעת החוק.

יעקב ליצמן: הממשלה, כמובן, תומכת בהצעת החוק, עם תיאום בהמשך.

יעקב ליצמן: ברשותכם, אני אאריך קצת בתשובה, ואנצל את ההזדמנות להסביר את חשיבות ההנקה, וזה גם שופך אור על עצם הצעת החוק.

יעקב ליצמן: חלב אם, אדוני היושב-ראש, אינו רק מזון: הוא מספק אף הגנה חיסונית לתינוק.

יעקב ליצמן: ההנקה היא בראש ובראשונה עניין בריאותי.

יעקב ליצמן: עידוד ההנקה הוא אחת מהאסטרטגיות החשובות ביותר בבריאות הציבור להפחתת שכיחות השמנה, סוכרת, יתר לחץ דם, מחלות לב וכלי דם ומחלות כרוניות נוספות ולהפחתת הנטל הכלכלי והסביבתי על החברה.

יעקב ליצמן: 1.

יעקב ליצמן: להנקה השפעות חיוביות על בריאות התינוק, כפי שאמרתי, והאם, בטווח הקצר והארוך.

יעקב ליצמן: בשל כך ממליצים ארגוני בריאות מובילים בעולם על הנקה כמקור המזון היחיד לתינוק עד סביבות גיל שישה חודשים והנקה בתוספת מזון משלים מתאים עד גיל שנה לפחות, ואף יותר מכך, כל עוד הדבר מתאים לאם ולתינוק.

יעקב ליצמן: אצל תינוקות שאינם יונקים גובר הסיכון לדלקת האוזן התיכונה, זיהומים במערכת העיכול, זיהומים חמורים שלפעמים דורשים אשפוז במערכת הנשימה התחתונה, דלקת עור אטופית, אסתמה בפעוטות והשמנה בילדות.

יעקב ליצמן: להנקה השפעה חיובית על הפחתת לחץ דם סיסטולי ודיאסטולי, הפחתת רמות הכולסטרול במבוגרים, הקטנת הסיכון לעודף משקל והשמנה בילדים ובמתבגרים ושיפור ההתפתחות השכלית והמוטורית.

יעקב ליצמן: אמהות שאינן מיניקות נמצאות בסיכון מוגבר לסרטן השד בתקופה שלפני גיל חדלון הווסת, סרטן השחלות וסינדרום מטבולי – השמנת יתר, סוכרת ויתר לחץ דם.

יעקב ליצמן: בפגים ובתינוקות VLBW – very low birth weight – ההנקה מפחיתה באופן משמעותי את שיעורי ה-NEC – necrotizing enterocolitis.

יעקב ליצמן: המאבק בהשמנה בילדים ומבוגרים מתחיל בעידוד ההנקה, אשר הוכחה כמפחיתה את הסיכון להשמנה בילדות ובבגרות.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: בשנת 1989 הכירה הוועדה הבין-לאומית לזכויות הילד בהנקה כחלק מזכותם של ילדים לסטנדרט בריאות גבוה.

יעקב ליצמן: להנקה גם ביטוי בהקטנת הנטל הכלכלי והסביבתי על החברה.

רונית תירוש: אין לו קשר להנקה, החוק הזה.

רונית תירוש: הוא לא מעודד הנקה, זה משהו אחר.

יעקב ליצמן: אני אסביר.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שטען חבר הכנסת דנון, בצדק, שברגע שאנחנו מרגילים מייד, עם בקבוקים, מביאים להם מייד את האוכל, עם הפרסום, זה מוריד את נושא ההנקה, וטוען חבר הכנסת דנון שזה פוגע; זה מה שהוא אומר, ואני תומך.

רונית תירוש: יש לי הזכות להיניק.

יעקב ליצמן: כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

יעקב ליצמן: אני פשוט אומר מה משרד הבריאות אומר לגבי עצם הדבר, זה מה שהוא אמר.

שלמה מולה: נכנסים לתוך – – –

יעקב ליצמן: אני לא נכנס לשום דבר – כל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה.

רונית תירוש: זה לא מה שקורה.

רונית תירוש: לא כופים עלי שם לקחת בקבוק.

רונית תירוש: ממש לא.

רונית תירוש: נהפוך הוא, בתי-החולים מעודדים הנקה.

יעקב ליצמן: ישר מביאים בקבוק, עם הפרסומת, עם הדברים.

יעקב ליצמן: אני חושב שחבר הכנסת צודק במאה אחוז.

זהבה גלאון: לחבר הכנסת דני דנון יש כוונות טובות, אבל הכוונות הטובות, אנחנו יודעים לאן הן מובילות.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מבקש להפסיק את הדיון הוועדתי כאן מעל הבמה.

ראובן ריבלין: השר תומך, לכן עומדת זכות לכל אחד מחברי הכנסת – לא לכל אחד, אלא לאחד מחברי הכנסת, שיהיה ראשון, להתנגד.

ראובן ריבלין: רוצים – תבואו, תשמיעו, אולי תשכנעו את המליאה, ויצביעו.

ראובן ריבלין: הדיון הזה, אם החוק יאושר, יבוא לידי ליבון בוועדה; באיזו ועדה, שלום הילד?

ראובן ריבלין: העבודה והרווחה?

ראובן ריבלין: ועדת הבריאות, למעשה.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מכריח, אבל השפעה נגדית גם לא צריכה להיות, ומה שקורה היום, צודק חבר הכנסת דנון – אני אומר את זה בפעם השלישית – שיש השפעה, והוא רוצה להוריד את זה, ולכן משרד הבריאות תומך בזה.

יעקב ליצמן: סקר ההנקה הלאומי הראשון, שנערך על-ידי המרכז הלאומי לבקרת מחלות, המחלקה לתזונה והמחלקה לאם, ילד ומתבגר במשרד הבריאות בשנים 1999–2000, הראה כי 75% מהתינוקות קיבלו תמ"ל – תרכובת מזון לתינוקות – בבית-החולים בימים שלאחר הלידה, 20% קיבלו שתייה ו-60% קיבלו מוצץ.

יעקב ליצמן: 80% מהאמהות קיבלו דוגמיות של סוגי מזון המיועדים לתינוקות.

יעקב ליצמן: הדוגמיות העיקריות היו של תמ"ל, דייסות, תה, בקבוקים ומוצצים.

יעקב ליצמן: המקומות העיקריים שבהם קיבלו האמהות את הדוגמיות היו בתי-יולדות, טיפות-חלב של משרד הבריאות וקופות-החולים ובאמצעות הדואר.

יעקב ליצמן: כדי להגביר את הסיכוי של אמהות מיניקות להצליח בהנקה ואף להתמיד בה, מחויבים קובעי המדיניות ואנשי המקצוע לנקוט פעילות לתמיכה, הגנה ועידוד ההנקה, בין היתר בקיום אווירה מעודדת הנקה בבתי-היולדות – "בית-חולים ידידותי לתינוקות" – והבטחת דרכי שיווק והפצה הולמות של מזון תינוקות מסחרי, כדי לאפשר לאמהות לקבל החלטה המבוססת על ידע עדכני וחופשי מהשפעה מסחרית על הזנת תינוקן.

יעקב ליצמן: מתן הדרכה להנקה תקינה בזמן השהות בבית-החולים הוא קריטי לעתיד ההנקה.

יעקב ליצמן: בהיעדר הדרכה מתאימה אמהות רבות מבקשות להשתמש בתחליפי חלב.

יעקב ליצמן: מתן תחליף חלב בבקבוק היא טעות נפוצה שעלולה לעכב את הגירוי הטבעי לייצור החלב ואף – לפעמים – לגרום לתינוק להעדיף פטמת בקבוק או לא לינוק בצורה יעילה, דבר שיגרור ייצור לא מספק של חלב.

יעקב ליצמן: כיום החברות נוהגות לתת ללא תמורה את תחליפי החלב לבתי-החולים, ומשלמות לבתי-החולים, בכסף או בשווה-כסף, תמורת הזכות לאספקת תחליף החלב לבית-החולים – חבל שחברי הכנסת לא שומעים, כי זה מראה שעוד משלמים כדי לתת את התחליף לבתי-חולים, וזה בוודאי פסול לדעת כולכם.

יעקב ליצמן: תופעה זו, הרווחת בבתי-החולים, מנוגדת למדיניות לעידוד ההנקה שמשרד הבריאות מעודד ולקוד הבין-לאומי של ארגון הבריאות העולמי לשיווק תרכובות מזון לתינוקות.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: לפי הצעת החוק, בעל עניין כלכלי בשיווק תרכובת מזון לתינוקות לא יפרסם ולא יקדם מכירת תרכובת מזון לתינוקות במוסד בריאות, לרבות בדרך של מתן הנחה ברכישת מוצרים כאמור או חלוקת דוגמיות שלהם.

יעקב ליצמן: כמו כן, בעל עניין כאמור לא ייתן כל טובת הנאה למוסד בריאות או לעובדיו.

יעקב ליצמן: נוסף על כך, מתן תרכובות מזון לתינוקות בבית-החולים יותנה בהסכמה מפורשת של האם לכך.

יעקב ליצמן: לעניין ניסוחו של הסעיף יש השגה שיש להסדירה, וגם לעניין סימון האריזות של תרכובות המזון לתינוקות.

יעקב ליצמן: אמצעים אלה יביאו לעידוד ההנקה ויסייעו בידי בית-החולים לתמוך בהנקה ולקדמה באופן הנכון וללא שיקולים זרים מסחריים, תוך אימוץ הקוד הבין-לאומי בנושא.

יעקב ליצמן: לאור כל זאת אני מבקש לתמוך בהצעת החוק, כפוף לתיאום נוסחה עם משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: כבוד השר למעשה הביע את הסכמתו – חבר הכנסת דנון, אתה מסכים להתניות, אם היו.

ראובן ריבלין: האם יש חברת כנסת שמבקשת – חברת הכנסת גלאון היתה הראשונה שביקשה להתנגד.

ראובן ריבלין: עומדות לרשותך חמש דקות כדי לנמק את הסתייגותך.

ראובן ריבלין: מובן שאת מצביעה נגד.

זהבה גלאון: נכון.

רחל אדטו: אין קשר בין החוק לבין עידוד הנקה.

ראובן ריבלין: אבל חברת הכנסת גלאון תסביר זאת.

ראובן ריבלין: היא נרשמה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לחבר הכנסת – אני רוצה שתשמע אותי – היו אולי כוונות טובות, אך בכלל לא מדברים כאן, כמו שניסה לומר, בפרסום – אנחנו לא נאבקים נגד הפרסום האגרסיבי שדוחף לנשים תחליפי חלב ולא אחרים.

זהבה גלאון: מדובר כאן עכשיו, אם החוק הזה יעבור, בדיקטטורה של הכנסת, שתקבע לנשים מהי דמות האם המושלמת.

זהבה גלאון: בכל הכבוד לחברי הכנסת ולמשרד הבריאות, אתם לא יכולים להתערב לנו בזכות הבחירה הבסיסית של נשים.

יעקב ליצמן: מי מתערב?

זהבה גלאון: אתם – – –

יעקב ליצמן: אף אחד לא מתערב – – –

זהבה גלאון: תן לי להשיב לך.

זהבה גלאון: אתה מתערב לנו, אדוני השר – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר, אני מבקש להזכיר לך שהיית חבר כנסת מעולה ויושב-ראש ועדה מצוין.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה שר – לא יכול לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: גפני, תלמד, בפעם הבאה לא תוכל לקרוא קריאות ביניים.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ברגע שהכנסת קובעת שמהיום יינתן תחליף חלב לאם היולדת רק כפוף לאישור בכתב של האם – אני רוצה לצייר לכם את הסיטואציה: אשה יולדת, לידה קשה, היא מפוצצת בהורמונים, ובאה עכשיו הכנסת ואומרת לה: תחתמי.

זהבה גלאון: תגרמו לה גם לכפייה חוקית, גם לרגשות אשמה.

זהבה גלאון: איזו – בכלל – סמכות מוסרית יש לכם לקבוע לאשה, בשלב אחרי לידה, אם היא רוצה להיניק או אם היא רוצה לתת תחליפי חלב?

זהבה גלאון: אני אומרת לך כאן על הדוכן, אדוני היושב-ראש, אומנם ילדתי מזמן, זה היה לפני יותר מ-30 שנה, אני בחרתי שלא להיניק – – –

ראובן ריבלין: את עוד לא בת 30, איך ילדת – – –

זהבה גלאון: אני מודה לאדוני.

זהבה גלאון: אני מודה לאדוני.

זהבה גלאון: אני בחרתי שלא להיניק, ובכל הכבוד לחבר הכנסת דנון, לשר הבריאות ולחברי הכנסת, הם לא יכולים להתערב התערבות כזאת בוטה, התערבות בוטה בזכותה של האשה לבחור, לקבוע מהן הפרקטיקות של נשים, איך הן מתנהלות אחרי לידה.

זהבה גלאון: אני חושבת שהכנסת הזאת צריכה לומר "לא" להצעת החוק הזאת.

זהבה גלאון: הכנסת הזאת צריכה לומר לנשים שהן חופשיות לעשות מה שהן רוצות, ולא יכול להיות שיפעילו עליהן לחץ באמצעות ההצעה הזאת ויגרמו להן רגשות אשמה.

זהבה גלאון: ואני רוצה להדגיש, זו לא פעם ראשונה, הכנסת הזאת כבר קבעה בחקיקה והלאימה מהאשה את הזכות שלה על גופה בכך שהיא לא מאפשרת הפלות חופשיות.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת זה דגם מוקטן של זה.

זהבה גלאון: המדינה מבקשת לקבוע – המדינה, בשם טובת הילד – עמד כאן שר הבריאות והסביר למה הנקה משרתת את טובת הילד.

זהבה גלאון: אני לא חולקת על זה, אבל בשם טובת הילד אתם תמיד מגייסים את הנימוקים הכי פטרנליסטיים, הכי דיקטטוריים, כדי להתערב בזכות האשה על גופה.

זהבה גלאון: טובת הילד – לא משרד הבריאות יחליט לאשה אם היא תיניק או לא תיניק, וגם לא חבר הכנסת .

זהבה גלאון: עכשיו, אני רוצה לומר דבר אחד לזכותו של חבר הכנסת דני דנון.

זהבה גלאון: נכון, יש שיווק אגרסיבי, ויש תחרות בין חברות, אני לא מתווכחת על זה, ואנחנו יודעים שיש חברות שמעוניינות שלא ישווקו תחליפים כאלה ואחרים.

זהבה גלאון: אני לא רוצה להתערב בזה, יכול להיות שצריך לעניין גורמים אחרים, ביקורתיים, במדינה, מנגנוני אכיפה – מנגנוני אכיפה – שיבדקו מי נכנס לאיפה ומי משווק מה.

זהבה גלאון: זה תפקידו של משרד הבריאות לבדוק את זה.

זהבה גלאון: אבל בשם הרעיון הנכון לכאורה, שאתה לא רוצה שיהיו כאן קמפיינים של פרסום אגרסיבי, אתה עומד לקבוע לנשים מה הדבר הבסיסי שהן תעשינה?

זהבה גלאון: בחקיקה?

זהבה גלאון: הכנסת קובעת לאשה אם להיניק או לא?

זהבה גלאון: היא צריכה לחתום על אישור – – –

אנסטסיה מיכאלי: תקראי קודם את החוק, מה את מדברת סתם כך.

אנסטסיה מיכאלי: תקראי על מה מדובר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון ישיב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מיכאלי, חבר הכנסת תיכף ישיב.

אנסטסיה מיכאלי: היא סתם בזבזנית.

אנסטסיה מיכאלי: סתם מבזבזת זמן של הכנסת – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת מיכאלי, את לא תקבעי מי מבזבז זמן פה ומי לא.

אנסטסיה מיכאלי: אני כן.

ראובן ריבלין: את כן?

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: – – –

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: את תעשי לי גם צנזורה מה יאמרו חברי הכנסת פה?

ראובן ריבלין: אולי תגישי הצעת חוק שאת תקבעי מה חבר כנסת יכול לומר פה ומה לא?

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר שההחלטה אם להיניק או להיניק היא באמת הכרעה אישית, היא הכרעה אינטימית, ולמדינה לא יכול להיות מונופול לפקח על דפוסי ההנקה של נשים.

זהבה גלאון: המדינה לא יכולה להתערב בזה.

זהבה גלאון: אני חושבת שאת הבעיה שהעלה חבר הכנסת דנון צריך לנסות לפתור בדרכים אחרות.

זהבה גלאון: אני קוראת לכנסת להצביע נגד הצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת גלאון, ואני מזמין לשלוש דקות את חבר הכנסת להשיב על התנגדותה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: רק תסביר לנו, האם יש פה איזו כפייה על האשה?

ראובן ריבלין: האם יש פה איזו כפייה על האשה בחוק הזה?

רחל אדטו: – – –

ראובן ריבלין: זה בסדר, אם היא תעבור, בזה תדונו בוועדה.

ראובן ריבלין: פה רק תגיד לי אם יש כפייה על האשה.

דני דנון: הצעת החוק מונחת בפני הכנסת, היא מאוד ברורה.

דני דנון: היא בעד נשים, היא בעד זכות הבחירה של נשים, היא בעד הנקה – כן, היא בעד הנקה, היא נגד החברות שנכנסות לבתי-חולים – –

יוחנן פלסנר: איזה לוביסט – – –

ראובן ריבלין: לא לקרוא קריאות ביניים.

ראובן ריבלין: כל אחד יוכל להכריע בהצבעתו.

דני דנון: – – ומשווקות שיווק אגרסיבי.

דני דנון: אני לא מבין למה שתי חברות, שתי חברות בלבד, משלמות כל שנה לבתי-חולים מיליוני שקלים.

דני דנון: למה?

יוחנן פלסנר: איזה לוביסט – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, אתה תאמר את זה בוועדה.

דני דנון: החברות האלה משלמות את הכסף הזה – – –

רחל אדטו: יש שלוש חברות.

ראובן ריבלין: מספיק, חברת הכנסת אדטו.

דני דנון: שלוש, ארבע, לא חשוב.

דני דנון: למה החברות האלה משלמות מיליוני שקלים?

דני דנון: לא כי הן אוהבות את היולדות.

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, עוד מעט 40 חתימות, אני אקרא אותך לסדר.

ראובן ריבלין: אתה רוצה כבר עכשיו?

שלמה מולה: לא, לא – – –

ראובן ריבלין: נו, אז מספיק.

ראובן ריבלין: עכשיו חבר הכנסת דנון עונה, ואנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: השר הביע את עמדתו בצורה מפורטת ביותר.

דני דנון: הנושא המהותי של הצעת החוק הוא הוצאת הפרסום האגרסיבי של החברות מבתי-החולים; נקודה.

דני דנון: אני לא מבין למה צריך לפרסם – כשאני מוציא את הילד שלי – ואני מכבד את חברות הכנסת, אבל כחברי כנסת – אתן תמיד אומרות: יש שוויון זכויות, אז יש גם לנו שוויון זכויות לבוא ולדבר על הנושאים האלה.

דני דנון: השורה התחתונה של החוק, שהפרסומות לא יהיו בתוך בתי-החולים.

דני דנון: החברות האלה יצטרכו לפרסם ולשווק לא בתוך בתי-החולים.

דני דנון: ואני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש פה דבר יותר מהותי – –

ראובן ריבלין: בהחלט שווה דיון בוועדה.

דני דנון: – – גם בתרופות, וגם בדברים אחרים, שבתי-החולים כביכול מקבלים את הנושא.

דני דנון: אני מזמין את החברות להגיע לוועדה.

דני דנון: אנחנו לא מתכוונים להיות משטרת – – –

רחל אדטו: אל תדאג, אנחנו לא נוותר.

דני דנון: אנחנו לא מתכוונים להיות משטרת מחשבות – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, מה זו ההתנהגות הזאת?

דני דנון: אנחנו לא מתכוונים להיות משטרת מחשבות, אנחנו לא הולכים להכריח אף אחד.

דני דנון: אנחנו בעד הסברה בבתי-חולים, ואנחנו נשתף את כל הגורמים בתהליך החקיקה בוועדות, אבל דבר אחד אני מבטיח לכם ולאותן חברות: בסוף ההליך לא יהיו פרסומות אגרסיביות בתוך בתי-החולים.

ראובן ריבלין: טוב, תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני לא מסכם דיון.

ראובן ריבלין: היתה פה הצעת חוק שהוסברה, בא שר הבריאות והסביר את כל הפנים הקשורות להצעת החוק בצורה מפורטת ביותר, תוך התייחסות לכל הנושאים שהצעת החוק מעלה.

ראובן ריבלין: יש התנגדות כפי שהובעה בצורה חד-משמעית על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון, שהיא נתמכת על-ידי רבות מהאמהות פה לעומת רבות מהאמהות הטוענות שההתנגדות אינה במקומה.

ראובן ריבלין: הצעת החוק אינה פוליטית, היא הצעת חוק שמחייבת דיון.

ראובן ריבלין: אם זה יעבור, בוודאי שאם יש איזה בעיות קשות, ועדת הכנסת תדע איך לטפל או איך לא להעבירה לקריאה ראשונה או להתנגד לה.

ראובן ריבלין: לכן אני חושב שאנחנו בשלים להצבעה.

ראובן ריבלין: מי שבטוח שצריך להצביע נגד, יצביע נגד.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון – – –

נסים זאב: אני רוצה להסביר מהצד – – –

ראובן ריבלין: אתה יכול להסביר מהצד הרבה דברים, אבל אחרי שנצביע.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חלב אם הוא החלב הטוב ביותר לילדים, אני אומר לכם.

ראובן ריבלין: בבקשה, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לעידוד הנקה ושמירה על אופן הזנת תינוקות.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

קריאות: נגד.

קריאות: בעד.

קריאות: מה בעד?

קריאות: מה בעד?

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים בקריאה טרומית, לא ראשונה, לא שנייה ולא שלישית.

ראובן ריבלין: אם זה עובר מעבירים את זה לוועדה והיא בוודאי תדון בכל השאלות השנויות במחלוקת.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 43 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד הנקה ושמירה על אופן הזנת תינוקות, התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 43 בעד, 13 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק של חבר הכנסת דני דנון לעידוד הנקה ושמירה על אופן הזנת תינוקות, התשע"א–2011, עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות על מנת להכינה – – –

ציפי חוטובלי: לוועדה לקידום מעמד האשה.

ראובן ריבלין: כלכלה?

ראובן ריבלין: ועדה לקידום מעמד האשה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אנחנו ממלאים את ידיך בעבודה, אתה תקבע מי הוועדה המוסמכת לדון בנושא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נגמר, אין הערות, אנחנו בשלב חקיקה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2847/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: הצעת החוק הבאה של חבר הכנסת בן-ארי ירדה, ולכן אנחנו עוברים להצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – פיקוח על קייטנות).

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת סעיד נפאע.

ראובן ריבלין: ישיב כבוד סגן ראש הממשלה ושר הפנים, השר אלי ישי.

ראובן ריבלין: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מבקש לציין שמקורה של הצעת חוק זו הוא דוחות מבקר המדינה 2006 ו-2008.

סעיד נפאע: חשוב לציין, עוד בראשית דברי, שמדובר בכחצי מיליון ילדים, מדובר בכ-5,000 קייטנות, ולפחות בשליש מהקייטנות האלה קיימת בעיה שהצעת החוק הזאת באה להתמודד אתה.

סעיד נפאע: ב-2006 מבקר המדינה בדק כמה קייטנות ומצא, כבוד היושב-ראש, ליקויים מאוד חמורים בכל מה שקשור לניהול הקייטנות האלה, שבשורה התחתונה למעשה בממצאים שלו מהווים פגיעה בילדים.

סעיד נפאע: בעקבות הדוח הזה הוועדה לביקורת המדינה, אז ישב בראשה חבר הכנסת זבולון אורלב, ביחד עם ועדת החינוך של הכנסת, קיימו דיון באותו דוח, של 2006, והם ביקשו ממבקר המדינה לחזור ולעקוב אחרי הליקויים שנתגלו, אם אכן הרשויות המקומיות וגם משרדי הממשלה הממונים תיקנו את הליקויים האלה או לא תיקנו את הליקויים האלה.

סעיד נפאע: מבקר המדינה נדרש לסוגיה.

סעיד נפאע: מבקר המדינה חזר ב-2008 עם דוח עוד יותר חמור בנושא הזה, ואני אצטט רק כמה שורות ממה שכתב מבקר המדינה בנושא: "בחוק הקייטנות (רישוי ופיקוח), התש"ן–1990, נקבע כי שר החינוך ממונה על ביצוע החוק.

סעיד נפאע: שר החינוך קבע בהתאם לכך את התנאים למתן רשיון עסק לקייטנות.

סעיד נפאע: את הקייטנות שמפעילים כמה ארגונים וגופים בהמשך לפעילותם החינוכית במהלך השנה (להלן – קייטנות המשך)" – וזו הסוגיה, כבוד היושב-ראש, שנדונה בהצעת חוק זו – "פטר שר החינוך מחובת הרישוי, אולם גם קייטנות ההמשך חייבות לעמוד בדרישה ובתנאים האמורים שקבע שר החינוך לעניין רישוי עסקים ולקבל אישור להפעלתן ממחלקת החינוך שברשות המקומית".

סעיד נפאע: עכשיו, הסוגיה היא כזאת – מפני שקייטנות ההמשך, שכפי שאמרתי, לפי הממצאים של מבקר המדינה, הן שליש מסך כל הקייטנות, פטורות מרשיון עסק, יוצא בסופו של דבר שלמעשה הן פוטרות את עצמן מכל החובות המוטלות על מקיימי קייטנות בכל הקשור לשלמות הילדים.

סעיד נפאע: המבקר ממשיך ואומר את הדברים הבאים: "מבדיקת 79 דוחות של מפקחים שסיירו בקייטנות עולה כי קייטנות רבות לא עמדו בתנאי משרד החינוך להפעלתן וכי נמצאו בהן ליקויים רבים.

סעיד נפאע: משרד החינוך לא נקט שום אמצעים נגד מפעילי קייטנות אלה ואף לא דרש מהם לתקן את הליקויים, נוסף על המצאת הדוחות עם פירוט הליקויים".

סעיד נפאע: יש גורם אחר, כבוד היושב-ראש, שגם מעורב בעניין הזה, והוא העיריות.

סעיד נפאע: לעניין העיריות, כך כותב המבקר: "ב-53 קייטנות שנבדקו בארבע הערים" – מדובר על הערים המפותחות ביותר, רמת-גן, תל-אביב – "הועלו מפגעים שונים, כלהלן: ב-27 מ-53 הקייטנות שנבדקו לא בוצעו ביקורות בטיחות; בשמונה מ-48 הקייטנות שנבדקו ברמת-גן, בחולון ובתל-אביב הוחזקו חומרי הניקוי במקומות אחסון לא נעולים ונגישים לילדים; בידי מפעיליהן של 13 מהקייטנות שנבדקו לא היו הצהרות הורי החניכים בדבר מצב הבריאות של ילדיהם", וכו' וכו'.

סעיד נפאע: בעניין הטיפול בתאונות אישיות, כבוד היושב-ראש, כך כותב המבקר: "לפי הוראות הקבע של משרד החינוך, מפעילי הקייטנות נדרשו לדווח לממונים על המחוזות על תאונות שאירעו במסגרת פעילות הקייטנה.

סעיד נפאע: נמצא כי בחופשת הקיץ התשס"ז קיבלו ארבעה מן הממונים על המחוזות שמונה דיווחים בלבד, וכי הממונים במחוזות חיפה, דרום והמגזר הערבי לא קיבלו כלל דיווחים על תאונות".

סעיד נפאע: אלה הם הממצאים.

סעיד נפאע: המבקר בסופו של דבר מסכם וממליץ, וחשוב שהדברים, למיטב ידיעתי, יישמעו.

סעיד נפאע: כך הוא כותב: "מדוח ביקורת זה אפשר ללמוד שהקשר בין הוראות הדין והנוהל בתחום הפעלת הקייטנות ובין המצב בפועל רופף ביותר.

סעיד נפאע: משרד מבקר המדינה רואה זאת בחומרה, שכן הדבר נוגע לשלומם ולביטחונם של מאות אלפי ילדים במדינה".

סעיד נפאע: הוא ממשיך כאמור בסיכום ובהמלצות שלו.

סעיד נפאע: מילותיו, לעניות דעתי, הן כדרבונות בנושא הזה.

סעיד נפאע: יש כאן שטח שהוא שטח הפקר.

סעיד נפאע: כפי שאמרתי בתחילת דברי, בואו נזכור שמדובר בחצי מיליון ילדים.

סעיד נפאע: לאור המצב הזה ולאור מסכת העובדות הזאת שהמבקר תיאר, למעשה העליתי את הצעת החוק שבאה ואומרת דבר פשוט ביותר; היא לא נוגסת בשום סמכות של שר, היא לא פוגעת בשום סמכות של שר, אלא באה ואומרת כך: היות שישנו איזה שטח אפור בין הקייטנות המחויבות ברשיון על-פי חוק רישוי עסקים, לבין הקייטנות שנקראות "קייטנות המשך", שלמעשה לא מחויבות ברשיון כזה, יוצא שגופים מסוימים, שהם גופי המשך של הרשויות המקומיות, מקימים קייטנות.

סעיד נפאע: היות שהן פטורות מרישוי עסקים, למעשה הן מוצאות את עצמן כאילו הן פטורות מיתר החובות שמוטלות על קייטנות כדי לשמור על שלמות הילדים.

סעיד נפאע: והמבקר תיאר את זה, שהקייטנות האלה נפלו בין הכיסאות, כי בחוק אחד שר החינוך הוא ממונה, והוא צריך לתת כל מיני היתרים, וחוק רישוי עסקים קובע שהשר הממונה על ביצוע החוק הוא שר הפנים.

סעיד נפאע: אז כאן באיזה מקום נשאר איזה שטח מת, וכל מה שאני בא ואומר בהצעת החוק הזאת הוא, שגם קייטנות ההמשך, הפטורות מהיתר על-פי חוק רישוי עסקים – משמעות הפטור היא לא שזה פוטר אותן מהחובות המוטלות עליהן כדי לשמור על שלמות הילדים.

סעיד נפאע: זו הצעת החוק.

סעיד נפאע: לעניות דעתי היא כל כך פשוטה, אבל משום מה, כרגיל כנראה, גם הצעות כאלה – אני תמיד טענתי, בכל הצעת חוק – – –

ראובן ריבלין: אנחנו נשמע את שר הפנים.

ראובן ריבלין: תוכל להשיב – – –

סעיד נפאע: לא לא, כנראה לא נשמע אותו, כי כבר הסכמתי.

סעיד נפאע: בכל אופן, היות שלמעשה אין בידינו הנימוקים למה – –

ראובן ריבלין: תוכל להשיב.

סעיד נפאע: – – אני דיברתי עם יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלקין, שפנה אלי בנושא – איפה הוא?

ראובן ריבלין: בסדר.

סעיד נפאע: הוא הבטיח שיתקיים דיון כמה שיותר מוקדם – הנה הוא פה, הגיע – בוועדת הפנים, לעומק.

ראובן ריבלין: כהצעה לסדר-היום.

סעיד נפאע: כן כן, לעומק, בסוגיה הזאת.

ראובן ריבלין: אדוני הופך את זה להצעה לסדר-היום.

סעיד נפאע: כהצעה לסדר-היום, ולכן אני קיבלתי את ההצעה הזאת – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

סעיד נפאע: – – כדי שבאמת יתקיים דיון.

סעיד נפאע: אם כי אני חייב לציין שבהצעה קודמת – מותר לי להגיד שהורעפו עליה הרבה שבחים מאלה שנכחו – –

ראובן ריבלין: אני חושב שהנימוקים שלך הם מאוד מקצועיים.

סעיד נפאע: – – באולם, לרבות מהיושב-ראש, וסוכם, ועל דעת שר הפנים, בזמנו, שההצעה תועבר לוועדת הפנים כדי שתידון שם, ובאמת תיבדק אפשרות – – –

ראובן ריבלין: כהצעת חוק או כהצעה לסדר-היום?

סעיד נפאע: לא לא לא, כהצעה לסדר-היום – –

ראובן ריבלין: הבנתי, אוקיי.

סעיד נפאע: – – כדי שתחזור.

סעיד נפאע: אלא, לצערי הרב, מר אלקין, אנחנו דיברנו בנושא, שהדיון שם נמרח – לצערי הרב אני אומר את הדברים האלה – ונעשה בצורה, ככה, חפיפניקית.

ראובן ריבלין: עכשיו אני מבקש מאדוני – אדוני אומר דבר וקצת היפוכו.

ראובן ריבלין: האם אדוני מבקש לראות בהצעה הזאת הצעה לסדר?

סעיד נפאע: כן כן, אני כבר אמרתי את זה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, בסדר גמור.

סעיד נפאע: אמרתי את זה.

סעיד נפאע: אני אמרתי.

ראובן ריבלין: ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדת הפנים כדי שתדון – אני לא יכול לומר אם היא – – –

סעיד נפאע: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

ראובן ריבלין: בדרך כלל אני מאמין שכל הצעה בוועדה – היא נדונה בצורה רצינית ביותר.

ראובן ריבלין: כבוד השר, אתה מסכים, אתה תתייחס לנושאים, נציגיך יתייחסו לנושאים בדיון בוועדת הפנים.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, ההצעה היא לא הצעת חוק אלא הצעה לסדר-היום, השר מסכים לקבל את ההצעה לסדר-היום כדי שתעבור לוועדת הפנים לדיון ממצה, ולכן אנחנו נצביע עליה כהצעה לסדר-היום, שעל כך יש הסכמת הממשלה גם כן, והסכמת הקואליציה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להצביע על חוק רישוי עסקים (תיקון – פיקוח על קייטנות) כהצעה לסדר-היום.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 24 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שוועדת הפנים תקיים דיון בהצעה לסדר-היום שנושאה: חוק רישוי עסקים (פיקוח על קייטנות).

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2654/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת ניצן הורוביץ לבוא ולעלות כדי להציג את הצעת חוק חינוך ממלכתי(תיקון – ביטול השתתפות רשות מקומית ותקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים).

ראובן ריבלין: לאחר מכן אנחנו עוברים לסדרת הצעות חוק בנושא גיל הפרישה של נשים עובדות, ואנחנו גם את זה נעשה בסדר דין רץ, שכן הממשלה תענה רק אחרי אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: כבוד חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני.

ניצן הורוביץ: מי השר המשיב על ההצעה הזאת?

ראובן ריבלין: בהצעה זו השר המשיב הוא שר החינוך גדעון סער, הנמצא כאן וגם שומע אותך, כי יש לו יכולת להפעיל את חושיו – –

קריאה: חלוקת קשב.

ראובן ריבלין: כן, – – חלוקת קשב בצורה מצוינת.

ראובן ריבלין: הוא מדבר כרגע עם השרים נהרי וישי, אבל שומע כל מלה שאתה אומר לו.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק הזאת – – –

ראובן ריבלין: אדוני שר החינוך.

ניצן הורוביץ: כן, אדוני שר החינוך, אדוני שר הפנים, מטרת הצעת החוק הזאת היא לחזק את מערכת החינוך הממלכתית ולהעניק לה עדיפות על פני מערכות סקטוריאליות ופרטיות.

ניצן הורוביץ: ומראש אני אומר, כי אני יודע שזה ייאמר, אין מדובר רק בחינוך החרדי הפוליטי – רשת החינוך של ש"ס ורשת החינוך של אגודת ישראל, מדובר גם בבתי-ספר פרטיים אחרים, מה שנקרא "מוכר שאינו רשמי".

ניצן הורוביץ: מטרת התיקון הזה היא לבטל את מה שנקרא "חוק נהרי"; חבל שהוא לא נמצא כאן.

משה גפני: מה, מה יש לך נגד נהרי?

משה גפני: – – –

ניצן הורוביץ: הוא איש מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: נהרי נמצא כאן.

ניצן הורוביץ: אין לי נגד, יש לי בעד, חבר הכנסת גפני: בעד החינוך הממלכתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ בקי, הוא יודע מתי אתה תצעק, ואתה, למרבה הפלא, בהתאם להוראות הבימוי שיש אצלו, אתה צועק.

מנחם אליעזר מוזס: – – – האלה.

ראובן ריבלין: אותך הוא לא הביא בחשבון, מוזס, אבל הוא קיווה.

ניצן הורוביץ: אני לא ראיתי פה את החבר'ה מ"חדרי חרדים", אז אני לא יודע מה יש לכם לקפוץ – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

ניצן הורוביץ: – – חכו, תשבו בשקט, יגיעו החבר'ה מ"חדרי חרדים" – –

ראובן ריבלין: הוא קיווה.

ראובן ריבלין: הוא לא ידע, אבל הוא קיווה.

ניצן הורוביץ: – – "כיכר השבת", "יתד", ואז יהיה אפשר – – –

ראובן ריבלין: אם אתם לא תצעקו, הוא לא עושה את העבודה שלו.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: בדיוק.

ניצן הורוביץ: בדיוק.

ראובן ריבלין: אם אתם לא תצעקו, הוא לא עושה את העבודה שלו.

ניצן הורוביץ: תראו, אני רוצה – אני אסביר את הצעת החוק, ולמה צריך לבטל את חוק נהרי, ולמה החוק הזה לוקח מהחינוך הממלכתי ומעביר לחינוך שהוא לא ממלכתי, אבל לפני זה, אני לא יכולתי שלא לשים לב לידיעה הבוקר על כך שהרב אלישיב הורה לחברי הכנסת שלו כאן להתנגד ליוזמת משרד החינוך לבדוק את האפליה העדתית בחינוך החרדי.

ניצן הורוביץ: והרי בזה דברים אמורים.

ניצן הורוביץ: מדוע אנחנו חושבים שצריך לתת עדיפות לחינוך הממלכתי ולא לבתי-הספר הללו?

ניצן הורוביץ: משום שבבתי-הספר הללו מתנהלות נורמות לא תקינות – לא תקינות – במימון מלא של המדינה; למשל אפליה על רקע עדתי.

ניצן הורוביץ: רוצה משרד החינוך לבדוק, האם נכונה העובדה שבבתי-הספר האלה יש מכסה של מקסימום 30% מזרחים?

ניצן הורוביץ: זה דבר לגיטימי.

ניצן הורוביץ: כן, הנה.

משולם נהרי: אני יכול להעיר?

משולם נהרי: אתה לא צריך – – – אתה צריך רק להשקיע.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

משולם נהרי: ברגע שהשקעת – –

משה גפני: משולם – – –

משולם נהרי: – – נתת לזה את ההעדפה שיעברו – – –

ניצן הורוביץ: אני שואל – – –

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, אני היום בבוקר קמתי וקראתי את עיתון "הארץ" בשעה 06:00, אמרתי: האם יש מקריות בין הצעת החוק של חבר הכנסת ניצן הורוביץ – –

ניצן הורוביץ: האמת שיש.

ראובן ריבלין: – – לאמירתו של הרב אלישיב, מבית הגאון אלישיב, או שזה מקרי לחלוטין?

ניצן הורוביץ: תראה, הלוואי שהיתה לי היכולת לזמן באישון לילה חברי כנסת לביתי ולהגיד להם: תפעלו ככה ותפעלו אחרת.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע, יש עתירה לבג"ץ, תלויה ועומדת, מטעם עמותת "נוער כהלכה".

ניצן הורוביץ: אלה חרדים – מה שנקרא – ספרדים – יואב ללום – – –

יעקב ליצמן: אבל – – – נגד החוקים בכלל.

ניצן הורוביץ: מה נגד החוקים?

יעקב ליצמן: אתם נגד חוק החרם, אז מה – – –

ניצן הורוביץ: אנחנו בעד החינוך הממלכתי.

יעקב ליצמן: מה זה משנה – – –

ראובן ריבלין: אני קורא לך השר כדי שלא תוכל לקרוא קריאות ביניים.

ניצן הורוביץ: הרב ליצמן, מדוע – זה בדיוק למה אנחנו נגד השר"פ ואנחנו בעד מערכת של רפואה ציבורית.

ניצן הורוביץ: למה?

ניצן הורוביץ: כי אנחנו רוצים שוויוני.

ניצן הורוביץ: לכן אנחנו גם בעד חינוך ממלכתי ולא בעד חינוך פרטי.

ניצן הורוביץ: החינוך הפרטי שלך זה מה שנקרא "החינוך העצמאי", זה של אגודת ישראל; יש "מעיין החינוך התורני" של ש"ס – ואני כבר אומר, אני כבר אומר לשר נהרי – השר נהרי, אתה אמרת לי שזה גם יפגע בבתי-ספר מסוגים אחרים.

משולם נהרי: – – –

ניצן הורוביץ: כן, אני אומר לך, מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: והאורתודוקסי בחיפה, והדמוקרטי.

ניצן הורוביץ: אני בעד חינוך ממלכתי.

משולם נהרי: "הריאלי" בחיפה.

ניצן הורוביץ: כן, "הריאלי" בחיפה, מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: אני חושב שבית-ספר פרטי לא צריך לקבל מימון מהמדינה, בטח לא בשיעורים כאלה – –

משולם נהרי: הוא לא מקבל 100%.

ניצן הורוביץ: – – שלא מאפשרים לחינוך הממלכתי להתמודד עם זה.

ניצן הורוביץ: הרי על מה אנחנו מדברים – המדינה שלנו, אדוני היושב-ראש, פורטת – – –

משולם נהרי: הוא לא מקבל 100%.

ראובן ריבלין: השר נהרי, אי-אפשר, הדבר הוא בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: קבעה הממשלה ששר החינוך עונה.

ראובן ריבלין: אם אדוני ירצה לענות אחר כך – – –

ניצן הורוביץ: – – – יש איזשהו מינימום שאפשר לדבר עליו.

ניצן הורוביץ: אם אתה מבקש כסף מהמדינה, ובטח במימון שהוא כמעט מלא, כי כאן מדובר על מימון משלים של הרשויות המקומיות בתחומי התשתיות, שהוא משלים על המימון הממלכתי.

משולם נהרי: לא נכון.

ניצן הורוביץ: סליחה.

ניצן הורוביץ: מה לא נכון?

ניצן הורוביץ: זה החוק שלך.

משולם נהרי: זה לא נכון, אתה לא – – –

משה גפני: עזוב, אתה עושה לו את העבודה, עזוב.

משה גפני: תן לו לדבר ונצביע.

ראובן ריבלין: השר נהרי, קרא את סעיף 88 לתקנון הכנסת ותגיש בקשה, אני אתחשב בה, זה הכול.

ראובן ריבלין: מדברים על חוק נהרי, אתה תקבל אישור מהיושב-ראש.

ניצן הורוביץ: מה זה הסיפור הזה?

ניצן הורוביץ: היתה פה סדרת שינויים.

ניצן הורוביץ: היה חוק גפני, היה חוק נהרי א', חוק נהרי ב'.

ניצן הורוביץ: בשל שינויים בחוק החינוך הממלכתי לאורך השנים האחרונות, משתתפות רשויות החינוך המקומיות בתקצוב מוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים.

ניצן הורוביץ: אז זה לא נכון?

ניצן הורוביץ: מה, אני ממציא את זה?

ניצן הורוביץ: עכשיו, יש איזה מינימום שאתה חושב שאם אתה מקבל כסף ממלכתי, אתה צריך לעמוד בתנאים ממלכתיים.

ניצן הורוביץ: למשל, שוויון בקבלת תלמידים, ולמשל, נורמות של לימוד בסיסי, מה שאנחנו קוראים לימודי ליבה.

ניצן הורוביץ: אגב, זה מינימום שבמינימום, אפשר היה לתת עוד כמה תנאים.

ניצן הורוביץ: אבל זה מינימום שבמינימום שרשתות החינוך אלה לא עומדות בו, לא עומדות בו.

ניצן הורוביץ: עכשיו, מי שמעוניין לממן רשתות חינוך שמפלות תלמידים על רקע עדתי, אז בבקשה – אני לא חושב שזאת עמדת הממשלה.

ניצן הורוביץ: מי שמעוניין לממן רשתות חינוך שלא לומדים בהן, לא נותנים חינוך כמו שצריך, אז בבקשה, אבל אני לא חושב שזאת עמדת הממשלה.

ניצן הורוביץ: המצב הקיים גם יוצר בעיה במערכת החינוך הכללית.

ניצן הורוביץ: זה מעודד – ועכשיו אני אומר, ציבורים מהסוג שכביכול אני מייצג אותו – מעודד עמותות לפתוח בתי-ספר פרטיים.

ניצן הורוביץ: לא חרדים, נשים רגע את החרדים בצד, לא צריך כל הזמן לדבר על החרדים, יש בעיה בחינוך.

ניצן הורוביץ: משום שיש העדפה כזאת לבתי-ספר פרטיים שבנוסף על המימון הממלכתי גם יכולים לגייס תרומות, גם יכולים לגייס כסף מההורים, יש קבוצות הורים בשכבות חזקות של החברה, לאו דווקא חלשות, שפותחות בתי-ספר פרטיים מכל מיני סוגים ומינים.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא שמערכת החינוך שלנו מתפצלת לאטומים, היא מתרסקת.

ניצן הורוביץ: למערכת החינוך הממלכתית, שמבוססת על ההסדרים והכללים של משרד החינוך ושהשר כאן מייצג אותה, אין יכולת להתמודד עם מצב כזה, אין יכולת.

ניצן הורוביץ: המדינה, אם היא רוצה להתאבד, בבקשה שתפריט את מערכת החינוך שלה, שתמכור אותה ושתנהל אותה לפי קריטריונים עסקיים, אבל אני לא חושב שזה מה שאנחנו רוצים.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שזה מה שאנחנו רוצים, אבל זה מה שקורה ברגע שחינוך פרטי מקבל את העדיפות.

ניצן הורוביץ: בתי-ספר חרדיים, שהם מוכר שאינו רשמי, שהם חצי פרטיים, גדלים, בתי-ספר פרטיים לאוכלוסיות חזקות גדלים, ובתווך נשאר חינוך ממלכתי שהולך ומכורסם.

ניצן הורוביץ: למשל במה?

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אלה עובדות, זה לא עניין פוליטי פה – אין ארוחות צהריים בבתי-ספר ממלכתיים.

ניצן הורוביץ: למה אין ארוחות צהריים בבתי-ספר ממלכתיים?

ניצן הורוביץ: מה, הילדים שם לא רעבים בצהריים?

ניצן הורוביץ: לא צריך לתת להם אוכל בצהריים?

ניצן הורוביץ: למשל דבר אחד.

ניצן הורוביץ: דבר שני, וזה עניין של עובדות: אין הסעות מספקות לבתי-הספר האלה.

ניצן הורוביץ: אין הסעות מספקות לבתי-ספר ממלכתיים, משום שאין להם תקציב לדברים האלה.

ניצן הורוביץ: עוגת התקציב, כידוע לנו, היא לא בלתי מוגבלת.

ניצן הורוביץ: כשאתה לוקח ונותן למישהו אחד, המישהו השני יוצא חסר.

ניצן הורוביץ: זה מה שקורה עם החינוך הממלכתי שלנו.

ניצן הורוביץ: המדינה צריכה לתת עדיפות לחינוך הממלכתי, כפי שהיא נותנת לבריאות הממלכתית, לבריאות הציבורית, משום שזה יסוד היסודות של חברה מתוקנת.

ניצן הורוביץ: לצערי, מה שהתחיל עם קום המדינה בדבר קטן, שנגע לקבוצה מאוד קטנה של אנשים, הלך ותפח לממדים של מה שנקרא מוכר שאינו רשמי שחולש על נתחים גדולים ממערכת החינוך שלנו.

ניצן הורוביץ: התמיכה – ואני רוצה להדגיש את זה, שלא יהיו לאף אחד אשליות: כשאתה מגדיל שם, אתה מוריד משם.

ניצן הורוביץ: החוקים הללו, שמניתי אותם, חוק נהרי, וחוק נהרי ב' וחוק גפני, כולם נועדו להעצים את בתי-הספר הללו; בתי-ספר שלא מקיימים לימודי בסיס, שמפלים בקבלת תלמידים, אבל שזוכים לתקצוב ממשלתי נדיב.

ניצן הורוביץ: זאת בעיה עקרונית, ואני לא הראשון שמעלה אותה, וזאת תופעה בלתי נסבלת.

ניצן הורוביץ: מי שמוחה עליה ומי שיוצא עליה ברחובות זה אפילו לא אנחנו החילונים, זה כבר בתוך החרדים.

ניצן הורוביץ: זה מה שהיה בעמנואל ועוד יהיה, כי הרי למרות בג"ץ עמנואל ולמרות כל ההצגות שעשו, הבעיה הזאת נמשכת.

ניצן הורוביץ: האנשים האלה – מדובר בילדות ספרדיות.

ניצן הורוביץ: אגב, אני תמיד תוהה איך היום מגדירים ספרדי או אשכנזי.

ניצן הורוביץ: הרי נגיד אם האבא אשכנזי והאמא ספרדייה, אז מה, הילדה נחשבת ספרדייה או אשכנזייה?

ניצן הורוביץ: אין לי מושג.

ניצן הורוביץ: איך זה הולך?

ניצן הורוביץ: לפי מה אתם מחליטים אם הילדה ספרדייה או לא?

ראובן ריבלין: אני אגיד לך בעניין זה, לפי מה שהילד מחליט.

ניצן הורוביץ: לפי מה שהילד?

ניצן הורוביץ: הלוואי שהיו שואלים את הילד, כי הוא, בכלל קולו לא נשמע.

משה גפני: יש עוד קריטריון, מי שאבא שלו לא מתקבל לבית-המשפט העליון כשופט.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז, מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: את הסלקציה הזאת שאתם עושים בבתי-הספר, אנחנו נאלצים לממן.

ניצן הורוביץ: אני רוצה מכאן לחזק את ידיהם של שר החינוך ושל גורמי המקצוע במשרדו שמבקשים לעקור את התופעה הזאת מהשורש, משום שאין לה מקום – לא רק בחברה דמוקרטית אין לה מקום, גם אין לה מקום בחברה יהודית.

ניצן הורוביץ: הדבר הזה נוגע לשורש השורשים שלנו כחברה יהודית ודמוקרטית.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לכם, חברי חברי הכנסת, שמשרד החינוך, הוא נמצא במצב מאוד קשה.

ניצן הורוביץ: למרות הדיווחים שזורמים אליו אין לו הכלים לפקח.

ראובן ריבלין: נא לסיים.

ניצן הורוביץ: אני מסיים.

ניצן הורוביץ: מספר המפקחים של משרד החינוך לחינוך המוכר שאינו רשמי הוא מגוחך ממש.

ניצן הורוביץ: עד לפני כמה שנים היו שניים-שלושה.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני חושב שזה ארבעה או חמישה, שישה מפקחים.

ניצן הורוביץ: אם בחינוך הממלכתי על כל 5,000 ילד יש מפקח, הרי בחינוך החרדי, המוכר שאינו רשמי, יש מפקח אחד על כל 100,000 תלמידים.

ניצן הורוביץ: אני יודע שהצעת החוק שלי – ובזאת אני מסיים, אדוני היושב-ראש, אף שכאן הפריעו.

ניצן הורוביץ: אני אומר כך: אני יודע שהצעת החוק הזאת תידחה, אף שרבים בקואליציה מסכימים עם הדברים שאמרתי; אף שהדברים האלה בוערים בתוך הציבור החרדי, אף שהם קורעים את הציבור החרדי לגזרים, הם יצביעו נגד ההצעה.

ניצן הורוביץ: אני יודע, אין לי אשליות.

ניצן הורוביץ: אבל חשוב לי להעלות את הדברים האלה לשיח הציבורי ואני לא אחדל מלהצביע עליהם.

ניצן הורוביץ: מי שעקרון השוויון באמת יקר ללבו וחושב שהוא לא רק עיקרון דמוקרטי אלא גם עיקרון יהודי, צריך להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יוכל לעלות ולהשיב לשר.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אני אעשה זאת.

ראובן ריבלין: אם השר לא יסכים.

ראובן ריבלין: כבוד שר החינוך יעלה על מנת להגיב כנציג הממשלה על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: אם אדוני לא יתמוך בהצעה, יוכל חבר הכנסת הורוביץ לשוב ולעלות על מנת להשיב ולאחר מכן נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת השרים לחקיקה דנה בהצעת החוק הזאת בישיבתה ביום ראשון האחרון והחליטה להתנגד לה.

גדעון סער: הצעת החוק שהציג חבר הכנסת ניצן הורוביץ מבקשת לבטל את הוראת סעיף 11א לחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, המכונה חוק נהרי – חוק שעוסק בתנאים ובהסדרים להשתתפות הרשויות המקומיות בתקציבי שעות הלימוד של מוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים.

גדעון סער: הוראת סעיף זה קובעת שרשות החינוך המקומית תשתתף בתקציבי מוסדות החינוך המוכרים שאינם רשמיים הפועלים בתחומה בשיעור יחסי, כלומר של 75% מהשתתפותה בתקציביהם של מוסדות חינוך רשמיים דומים הפועלים בתחומה.

גדעון סער: בשביל להרחיב קצת את היריעה בפני חברי הכנסת, אני אציג את הרקע לחקיקת חוק נהרי, שכזכור חוקק בתקופת הממשלה הקודמת.

גדעון סער: החוק בעצם הועלה בעקבות פסיקה של בית-המשפט המחוזי בשבתו כבית-משפט לעניינים מינהליים שאסרה את התקצוב – אם אני לא טועה, היה מדובר אז בעיריית פתח-תקווה – לבתי-ספר של הרשתות החרדיות, ואני מזכיר שאלה הן שתי הרשתות החרדיות המנויות בחוק יסודות התקציב.

גדעון סער: כדי לתת רקע קצת אחורה, אנחנו יודעים שכחלק משיטת הזרמים, שאני אגב מקטני תומכיה, שנהוגה במדינה מקום המדינה, כל הפתרון בחינוך החרדי הוא בעצם במוכר שאינו רשמי, להבדיל מהזרם הממלכתי, הממלכתי דתי-והערבי, שהם חלק מהחינוך הרשמי.

גדעון סער: ההסדר הזה, שלפיו רשויות מקומיות היו יכולות, אם כי לא חייבות, באופן וולונטרי, לתקצב בתי-ספר חרדיים על-פי שיקול דעתן, הוא הסדר שנהג מקדמת דנא.

גדעון סער: מה שהביא לחקיקת החוק בשעתו היה התערבות שיפוטית, לפי דעתי מוטעית, של בית-המשפט המחוזי.

גדעון סער: כאן קיבלנו עוד משהו שהיה תרומת המערכת המשפטית, שהיא באה ואמרה: למה רק בתי-ספר של הרשתות החרדיות?

גדעון סער: כל המוכר שאינו רשמי.

גדעון סער: דהיינו, כל בית-ספר – פתיחת חזיתות מול החינוך הממלכתי, הממלכתי-דתי והערבי של בתי-ספר שאינם רשמיים, שהם בתי-ספר פרטיים, שיש להם פתרון בתוך החינוך הרשמי.

גדעון סער: ולכן, אני אומר בהערת ביניים – וזאת היתה עמדת משרד המשפטים, והיא קבעה את תצורת החוק, את סעיף 11א כנוסחו, כפי שהתקבל.

גדעון סער: אני חייב להגיד שמהטעם הזה – בעיקר מהטעם הזה, התלהבותי מהתוצאה הסופית של החוק היא מועטה.

משה גפני: דברים כדרבונות, אמת לאמיתה, מה שאמרת עכשיו.

גדעון סער: בסדר, אני נותן את הרקע של הדברים.

גדעון סער: אני חייב להגיד – כי יכול להיות שמכל חלק בתשובה יתלהב חלק אחר של הבית, אבל בכל זאת אני אעשה את זה – – –

משה גפני: אמרתי על מה שאמרת עכשיו – – –

גדעון סער: כאשר יש היום ויכוחים שמגיעים לבתי-המשפט שלנו לגבי פרשנות ההוראה של סעיף 11א, מה היא כוללת, מה זה "שעות לימוד" כהגדרת העניין בסעיף 11א – אנחנו, משרד החינוך, דוגלים בפרשנות מצמצמת; אנחנו לא דוגלים בפרשנות מרחיבה, אנחנו דוגלים בפרשנות מצמצמת.

גדעון סער: אנחנו לא חושבים שנכון ליצור סימטריה בכל דבר ועניין, וכך אנחנו פועלים, אם מול היועץ המשפטי לממשלה או מול בתי-המשפט.

גדעון סער: חבר הכנסת הורוביץ נגע בסיפור לימודי הליבה; אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר, שבניגוד לכל הממשלות בעבר, הפעם הראשונה שקוצצו תקציבים של מוסדות ברשתות החרדיות שלא לימדו את מלוא חובותיהם על-פי התוכנית, היתה בקדנציה הנוכחית, עם כל – הייתי אומר – הקושי וחוסר הנוחות הפוליטית שהיו כרוכים בזה.

גדעון סער: לא בממשלה הקודמת, ולא בשום ממשלה בעבר, ואני אגיד יותר מזה, משהו שעוד לא נאמר:

גדעון סער: גם כשמצאתי לאחר מכן בבתי-ספר ששייכים לממלכתי-דתי שישה בתי-ספר שלא מלמדים אנגלית, הנחיתי לקצץ בתקציביהם באופן פרופורציונלי, וההנחיה הזאת בוצעה.

גדעון סער: ולכן, אין פה אף אחד בבית, מכל חלקיו, שבעניין הזה יכול להטיף לנו מוסר.

גדעון סער: אני רוצה לומר דבר אחרון.

גדעון סער: התפלאתי לראות שבסיעת קדימה תומכים בחוק, כי סיעת מרצ אולי היתה הסיעה היחידה בקדנציה הקודמת שכסיעה אכן התנגדה לחוק נהרי, ואני אומר את זה בצורה ישרה.

גדעון סער: סיעת קדימה תמכה.

גדעון סער: אני זוכר שאנחנו, בליכוד, היינו באופוזיציה, ואפשרנו חופש הצבעה.

גדעון סער: לא קבענו עמדה סיעתית בנושא.

גדעון סער: סיעת קדימה תמכה, והיום היא נוקטת – – –

ראובן ריבלין: אלה שנכחו – – –

מרינה סולודקין: לא כולם.

ראובן ריבלין: אלה שנכחו באולם תמכו בחוק נהרי.

גדעון סער: לא היה חבר כנסת אחד של קדימה, למיטב ידיעתי, שהצביע נגד, אבל אפשר לבדוק את זה.

גדעון סער: כל דבר שאני אומר ניתן לבדיקה.

גדעון סער: אבל – על כל פנים, זאת היתה עמדת הסיעה, ולכן אני מוצא לנכון לציין את זה.

גדעון סער: כאמור, ועדת השרים לחקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני פירט בצורה – לכן הוא רק ישיב, אם כי עומדות לרשותו חמש דקות.

ראובן ריבלין: לא נגזול אותן ממך, אבל אם אפשר פחות, אז – – –

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני.

ניצן הורוביץ: קודם כול, אני רוצה להודות לשר החינוך.

ניצן הורוביץ: הדברים שהוא אמר היו ראויים, אני אומר את זה כחבר באופוזיציה – הוא צודק בניתוחיו, אני מסכים אתו, ואני גם שותף לגישתו הבסיסית, שהחינוך הממלכתי שמדינת ישראל נותנת צריך להיות החינוך העדיף והמוביל.

ניצן הורוביץ: יחד עם זאת, שר החינוך לא התייחס לסוגיה אחת, שאני הדגשתי אותה בעיקר, בדברים שלי, וזה העניין של האפליה העדתית.

ניצן הורוביץ: והדברים – – –

גדעון סער: זו לא הצעת החוק.

גדעון סער: אני מוכן להשיב עוד פעם.

ראובן ריבלין: אם תציע הצעה לסדר-היום או שאילתא דחופה לשר, הוא בטח ישיב לך.

ראובן ריבלין: הוא לא יכול להשיב לך על דבר – – –

ניצן הורוביץ: אתה צודק, זו לא הצעת החוק.

ניצן הורוביץ: אלא מה, שאתה יודע, אדוני שר החינוך, שחלק מהבעיה באותן רשתות חינוך נוגעת בנקודה הזאת, של אפליה עדתית, ואני לא ממציא את זה, הדברים היום כתובים בעיתון, אבל הם גם לא חדשים, הכנסת הזאת והמדינה הזאת סערה בעקבות הנושא הזה, וזה לא נפתר.

ניצן הורוביץ: אני במיוחד מפנה את דברי לשר החינוך, כי אני מסכים עם גישתו, כי בדבריו האלה הוא גם ייצג אותי, אבל אני חושב שיש מי שמנסה לתקוע מקלות בגלגלים של משרד החינוך ולמנוע ממשרד החינוך לבדוק את העניין הזה.

ניצן הורוביץ: כמו שאמר שליחו של הרב, והוא מצוטט: מי זה משרד החינוך שיקבע לנו איזה תלמיד לקבל ואיזה תלמיד לא לקבל?

ניצן הורוביץ: אז אני רוצה לומר, לסיום דברי, שאני רואה במשרד החינוך ובשר החינוך את האחראי למערכת החינוך, ואני חושב שמשרד החינוך צריך לקיים בדיקה ממצה, כדי שלא יהיה מצב שתלמיד במדינת ישראל, או תלמידה – אדוני היושב-ראש, זה נוגע משום מה בעיקר לתלמידות בנות – שיהיה מצב מחמיר שבו עשרות תלמידות, כי הן ספרדיות, ישבו בבית, כי לא מקבלים אותן לבית-הספר.

ניצן הורוביץ: אלה לא בתי-הספר שאני יצאתי מהם, זה לא אותה מערכת חינוך, זו מערכת חינוך חרדית, ואני חושב שמשרד החינוך חייב לבדוק את העניין הזה.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני יודע שמשרד החינוך בודק, אני יודע מה דעתו של שר החינוך, אני חושב, אבל, שאנחנו צריכים לתת גיבוי בעניין הזה לשר החינוך, כי זה נוגע באמת בדברים מאוד עמוקים בחברה הישראלית, ובשום אופן לא היינו רוצים להגיע למצב של אפליית תלמידים.

ניצן הורוביץ: בזאת, אדוני, אני אסיים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שחשוב להעלות את הדברים על סדר-היום, זה אולי הדבר הכי מהותי שהכנסת הזאת יכולה לדון בו.

ניצן הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

ראובן ריבלין: השר נהרי, לפי סעיף 88 אתה יכול לומר דבר אחרי ההצבעה, אבל אני מתאר לעצמי שכבר – צדיקים, נעשתה מלאכתם על-ידי אחרים.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על הצעת החוק של חבר הכנסת אילן גילאון וחבר הכנסת הורוביץ, המדברים בהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – ביטול השתתפות רשות מקומית ותקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים), התשע"א–2010.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – ביטול השתתפות רשות מקומית ותקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים), התשע"א-2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 15 בעד, ועוד 47 נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק ירדה מסדר-היום ולא נתקבלה.

ראובן ריבלין: השר פלד הצביע בעד, ואכן הצבעתו נרשמה בעד, אבל הוא מבקש לומר שהוא התכוון להצביע נגד.

ראובן ריבלין: אינני משנה – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, יש עוד מישהו בעד.

משה גפני: סיעת קדימה העבירה את החוק הזה ועכשיו היא הצביעה בעד לבטל.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אני מדבר כרגע על השר פלד.

ראובן ריבלין: הוא הצביע בעד והתכוון, לפי דבריו, להצביע נגד.

ראובן ריבלין: אינני משנה את ההצבעה, רושם את הודעתו בפרוטוקול.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/2975/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסדרת חוקים אשר – המציעה העיקרית היא חברת הכנסת דליה איציק, ואליה נסתפחו הצעות אחרות, דומות, שאושרו על-ידי מזכירות הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת איציק לעלות ולהציע את הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – גיל פרישה לנשים), ולאחר מכן כל אותם אלה שתמכו הצעתם בהצעה זו יעלו לשלוש דקות.

ראובן ריבלין: הממשלה תשיב בצורה מרוכזת.

ראובן ריבלין: ישיב השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי – – –

לימור לבנת: אני משיבה.

ראובן ריבלין: את משיבה?

ראובן ריבלין: באהבה רבה, רק רשום אצלי השר יצחק כהן.

ראובן ריבלין: משיבה השרה לימור לבנת, על דעת הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, זה יום שמח לנשים במדינת ישראל.

דליה איציק: זה יום שמח, למרות האוצר ולמרות שר האוצר.

דליה איציק: זה יום שמח, למרות הוועדה שקמה, שמראש בעצם סימנה את המטרה.

דליה איציק: כל מי שראה את הרכב הוועדה, הבין גם למה היא מכוונת.

דליה איציק: אין מדינה בעולם, אין מדינה בעולם, שהאוצר בה הוא כל כך משמעותי, כל כך דורסני.

דליה איציק: אומרת לכם את זה אשה, שעומדת כאן לפניכם, שהיתה שלוש פעמים שרה, היתה יושבת-ראש הכנסת.

דליה איציק: זה כל פעם מפתיע אותי מחדש – כמה הם קובעי המדיניות וכמה הם מייתרים לפעמים את הנבחרים במדינת ישראל.

דליה איציק: שבע שנים עמדו לרשות שרי האוצר לדורותיהם לקבוע האם התאריך או זמן הפרישה של נשים במדינת ישראל צריך להיות 62.

דליה איציק: רבותי, אני מכירה את הטיעון האומר: אתן רוצות שוויון?

דליה איציק: אז בבקשה, גברים יוצאים בגיל 67, גם אתן תצאנה בגיל 67.

דליה איציק: השוויון לא מתחיל מהסוף.

דליה איציק: שוויון מתחיל מההתחלה, אדוני השר: שוויון בתעסוקה, שוויון בהזדמנויות.

דליה איציק: עכשיו אמרתי לאחד השרים שדיבר אתי, אמרתי לו: אתה יודע?

דליה איציק: בוא אתי למפעל היי-טק.

דליה איציק: אם תמצא אשה אחת בגיל 50, תצלצל אלי.

דליה איציק: אני מכירה את כל סיפורי הסבתא האלה.

דליה איציק: מספיק להיכנס לכנסת כדי לראות מה קורה לנשים.

דליה איציק: מספיק להסתכל על כל מסלול ההתקדמות.

דליה איציק: ובכל זאת, בכל הדבר הרע הזה, אני רוצה להגיד כמה דברים טובים.

דליה איציק: טוב שיש לנו את לימור לבנת, שהיתה אמיצה בוועדת שרים להצביע נגד העמדה של שר האוצר, וטוב שיש לנו את אביגדור ליברמן, שהיה לו האומץ היום להכריע, ואת שרי ישראל ביתנו, שעמדו שם ואמרו לשר האוצר: עד כאן.

דליה איציק: לא יכול להיות שהממשלה הזו חושבת שהיא תוכל להכניס את היד שלה לכיס של אזרחי מדינת ישראל בכל דבר.

דליה איציק: אני הייתי כאן.

דליה איציק: אני יודעת מה זה להיות נגד שר אוצר, ועמדתי בזה לא מעט פעמים, ושר האוצר שהיה מאוד קולני, וגם היה לו מה לומר והיתה לו עמדה, וידעתי גם אני לעמוד מולו.

דליה איציק: אני גם יודעת מה זה להיות חברת קואליציה.

דליה איציק: יש גבול למה שהכול פוליטי.

דליה איציק: לא הכול פוליטי, אסור שהכול יהיה פוליטי.

דליה איציק: אני חושבת שזה מראה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, יושבת-ראש הוועדה, שכשנשים מחליטות – נתמכות על-ידי נשים ומקבלות גם את הקול שלהן – אז גם הגברים יודעים מתי לרדת.

דליה איציק: שמעתי אתמול את חברת הכנסת פניה קירשנבאום מדברת ב"קול ישראל" ביומן הצהריים.

דליה איציק: איזה סט הנמקות מכובד.

דליה איציק: אני ראיתי את מי שהיא עמדה מולה.

דליה איציק: ראיתי איך היא מצליחה לשכנע.

דליה איציק: צלצלו אלי אחר כך כמה אנשים ואמרו לי: את יודעת, בהתחלה חשבנו שזה לא טוב לנשים, ולאחר מכן הם השתכנעו שאין ברירה וזה מה שצריך לעשות.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, כנראה יש גזירה – לא מטילים על הציבור גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה.

דליה איציק: זאת גזירה שאי-אפשר לעמוד בה.

דליה איציק: אני שמחתי מאוד, כשגם ראיתי את השרה אורית נוקד, שגם היא הצביעה, אבל אני אומרת לכם, זה מלמד אותנו משהו.

דליה איציק: תראו מה קרה לנו, כשאנחנו התחברנו כולנו מקיר לקיר.

דליה איציק: תראו איך כולם נכנעו.

דליה איציק: אתם צריכים ללמוד מזה משהו.

דליה איציק: לא מוותרים בקלות.

דליה איציק: אמרתי אתמול לחברת הכנסת שצלצלה אלי, אחת מהן, שאמרה לי: תסירי את הצעת החוק, לא יהיה לנו, יפילו את זה, תחכי חצי שנה.

דליה איציק: אמרתי לה: אם ככה ננהל משא-ומתן עם הפלסטינים, כי ככה נפחד מכל דבר, זאת תהיה התוצאה.

דליה איציק: זה צריך להיות שיעור לכולנו.

דליה איציק: יום אחד עליתי לשידור, ושאלה אותי אחת השדרניות: מה עשית בשביל הנשים?

דליה איציק: אמרתי לה: קודם עלה גבר, הוא גם נתמך על-ידי גברים, לא ראיתי שאת שואלת אותו מה הוא עושה בשביל נשים, למה את מצפה רק מאתנו?

דליה איציק: מצפים מאתנו, כי אנחנו מסמנות את הקו.

דליה איציק: ראיתי פה אנשים שעשו קריירה בוועדות לנשים, שהסבירו כמה הם בעד שוויון, ואיכשהו כששר האוצר הגיע, הם נכנעו.

דליה איציק: יש לי הרבה כבוד לשר האוצר, ויש לי כבוד גם למשרה שלו.

דליה איציק: אני לא יכולה להבין למה הוא לא נמצא כאן היום, ולמה באומץ לב הוא לא בא ואומר: אני חושב שצריך ושטעיתי ושהלכתי בכוח ושהקמתי ועדה שמראש בעצם אמרה לנו מה היא תעשה.

דליה איציק: טוב שגם גורמים בקואליציה היה להם אומץ לומר את מה שהיה, את מה שהם אמרו היום, ובראשם ובעיקר השר אביגדור ליברמן, שהודיע חד-משמעית שהוא איננו מתכוון לאפשר לקואליציה לדרוס את הנשים במדינת ישראל.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, זה מסוג החוקים לא של קואליציה ולא של אופוזיציה.

דליה איציק: זה נכון, זה צודק.

דליה איציק: השוויון הרבה פעמים מתנפץ אל תוך מלים גבוהות ויפות.

דליה איציק: אני אומרת לך, השר יוסי פלד, שאני יודעת גם מה עמדתך ואני יודעת שאתה נשארת בשביל ההצבעה הזאת.

דליה איציק: אני רוצה שתדע, כל דבר יותר קשה לנשים במדינת ישראל, כל דבר.

דליה איציק: הדרך עוד ארוכה ורבה.

דליה איציק: זה ייקח עוד הרבה זמן, אבל זה יקרה יום אחד, ויום אחד כשזה יקרה, יכול להיות שאנחנו נבקש לצאת יותר מאוחר לפנסיה.

דליה איציק: בינתיים, הדרך עוד רבת-חתחתים.

דליה איציק: אני גם רוצה לומר לכל אלה שאומרים לי: יהיה קל לפטר את הנשים.

דליה איציק: שטויות במיץ עגבניות.

דליה איציק: לא יהיה קל, יש איגודים מקצועיים ויש ועדי עובדים, והסיפור הזה שכאילו המעסיקים יוכלו עכשיו לפטר נשים הוא שטות אחת מוחלטת.

דליה איציק: השרה סופה לנדבר, אני מחמיאה לכם, אז כדאי לך להקשיב.

דליה איציק: אני גם אומרת לכם: צריך ללמוד משהו על היהירות של אנשי האוצר.

דליה איציק: גם אני הייתי שרה וגם אותי ניסו לא מעט פעמים להכריח לעשות דברים.

דליה איציק: שר האוצר טועה.

דליה איציק: זאת גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה, ולא מטילים גזירה על ציבור שאיננו יכול לעמוד בה.

דליה איציק: אני גם בטוחה ומשוכנעת שכל אותן נשים שנפלטות משוק העבודה בטרם הגיעו לפנסיה, נשארות גם בלי פרנסה, גם בלי פנסיה וגם בלי קצבת זיקנה.

דליה איציק: לא מתחשק לי לשאול את ש"ס, שהיא תנועה חברתית או אומרת שהיא תנועה חברתית, איפה הם היו כל החודשיים הללו ולמה תמיד הם צריכים להיות אחרי מפלגה אחרת.

דליה איציק: יש לי איזה זהות כזאת או אחרת אתם בכמה נושאים.

דליה איציק: אני לא מבינה למה תמיד הם נגררים ואף פעם לא יוזמים.

דליה איציק: אני רוצה לומר לחבר הכנסת אלקין, שהוא יריב קשה שלי, פוליטי.

דליה איציק: אני רוצה להגיד לו שהוא ידע להקשיב בזמן.

דליה איציק: הוא התקפל בזמן, מה שקוראים.

דליה איציק: הוא הרים דגל לבן בזמן.

דליה איציק: הוא ידע שהכנסת תדחה את ההצעה הזאת, ולכן הוא אמר היום בשכל רב: בואו נעשה את זה, זה ממילא יעבור, לא נכפה הצעה כזאת.

דליה איציק: זה מה שהציבור רוצה, זה מה שארגוני הנשים רוצים, וצריך להקשיב להן.

דליה איציק: אני רוצה לומר לכל – – –

זבולון אורלב: לא רק ארגוני הנשים, גם כמה מארגוני הגברים.

דליה איציק: בוודאי, חבר הכנסת זבולון אורלב, זה לא היה עובר, אתם עדיין רוב.

דליה איציק: יום אחד תהיו מיעוט, אבל אנחנו נתחשב בכם.

דליה איציק: בינתיים אני רוצה להודות לכל החברים שלי מימין ומשמאל ומאמצע ומאחור ומקדימה – תודה רבה על התמיכה בהצעת החוק הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/531/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מבקש משלושת החברים הנכבדים – החברות והחברים – להתחשב בכך שחברת הכנסת איציק הציגה בצורה מפורטת את החוק.

ראובן ריבלין: יש להם שלוש דקות, אני מבקש מהם לא לכפות עלי דקות נוספות, להתרכז בדברים העיקריים הנוספים.

ראובן ריבלין: הראשון – חבר הכנסת עפו אגבאריה, ולאחריו – חברת הכנסת ציפי חוטובלי, ולאחריו – – –

זהבה גלאון: אני – – – ראשונה.

ראובן ריבלין: כך כתוב אצלי, לפי המספרים שהוגשו.

ראובן ריבלין: תהיה לך ההזדמנות לסכם.

ראובן ריבלין: את תשמעי כל מה שלא אמרו האחרים ואת תאמרי וגם תוסיפי.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: יש לנו מספרי – אין לנו הוקוס פוקוס.

ראובן ריבלין: המספר 1 בא לפני 2 וכך הלאה.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת ד"ר עפו אגבאריה, כי בזמן האחרון כולם פרופסורים, אלופים, דוקטורים – אז אתה גם ד"ר עפו אגבאריה.

עפו אגבאריה: תודה רבה.

עפו אגבאריה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדרך כלל כשמדינה חזקה ויש לה כלכלה חזקה, אנחנו יודעים שצריך אולי יותר לתת לאנשים ושהם יעבדו פחות, אז תמוה בעיני מדוע היה צריך להעלות את גיל הפנסיה של הנשים.

עפו אגבאריה: עקרונית, אנחנו מתנגדים גם להעלאת גיל הפרישה של גברים, לא רק של נשים, אבל כנראה יש איזו השפעה של בעלי הון על העניין, וזה משתקף מחוות הדעת שנתנה יושבת-ראש או מנכ"לית המוסד לביטוח לאומי, שבגלל התקציב שנהיה יותר חלש במוסד לביטוח לאומי יש להעלות את גיל הפנסיה.

עפו אגבאריה: כאשר היה מדובר בזמנו, בחוק ההסדרים ל-2012-2011, על הקפאת קצבאות הילדים, אז – זה רק בשביל שמישהו אחר ייהנה.

עפו אגבאריה: אפשר היה להעלות את זה על-ידי השתתפות רבה יותר של המעסיקים.

עפו אגבאריה: אז למה האנשים ולמה הנשים יצטרכו לשלם את ההפרש הזה, של דלדול ההכנסות של הביטוח הלאומי?

עפו אגבאריה: ומי הצד הכי חלש?

עפו אגבאריה: אני רוצה לדבר על זה – מי מציע את הדברים האלה בדרך כלל?

עפו אגבאריה: זה אנשים שלא עבדו בחיים שלהם עבודות קשות.

עפו אגבאריה: אם ניקח גברים, למשל גברים שהולכים לעשות את העבודות הכי קשות, הם מתחילים לעבוד בגיל 18, ואולי לפני, או בגיל 20 – עד גיל 67, זה לעבוד כמו 50 שנה.

עפו אגבאריה: ואיזה עבודות?

עפו אגבאריה: זה בדרך כלל עבודות בניין, חקלאות וניקיון, וכל מיני עבודות, וזה האוכלוסייה הכי גדולה שמשרתת במדינה.

עפו אגבאריה: אותו הדבר לגבי הנשים.

עפו אגבאריה: איך יכול להיות שאשה שהתחילה לעבוד – כעובדת – בגיל 18 או בגיל 20, שתגיע עד גיל 67 שהיא עובדת?

עפו אגבאריה: ואם אלה עובדות ניקיון, או אפילו אלה מורות בבית-ספר, איך אשה עד גיל 67 יכולה לעמוד על הרגליים ולהיות מורה?

עפו אגבאריה: או אחות בית-חולים, האם היא באמת תיתן את האפקט ותיתן את הטיפול לחולים בזמן הנכון, באפקט הנכון, בגיל כזה מופלג?

עפו אגבאריה: האם אחות יכולה לעמוד בחדר ניתוח שלוש או ארבע שעות כשהיא מגיעה לגיל כזה – לא רוצה להגיד מופלג, אבל גיל מבוגר?

עפו אגבאריה: אז בואו נחשוב קצת, מי חוקק את החוקים האלה?

עפו אגבאריה: זה בדרך כלל אנשים שיושבים – ולא עבדו – במשרדים ממוזגים, ולא היתה להם שום נגיעה בעבודה פיזית.

עפו אגבאריה: אשה בדרך כלל עושה עבודה כפולה.

עפו אגבאריה: אם היא עובדת מחוץ לבית, אז זה בדרך כלל השכבות החלשות, אז היא עושה את העבודה, גם הגופנית, מחוץ לבית, אבל אני בטוח שאת רוב העבודה בבית גם עושה האשה, בתוך הבית, ומעט מאוד – אם אני אגיד גם על עצמי – מעט מאוד גברים מבצעים עבודות בתוך הבית, עוזרים בבית.

עפו אגבאריה: אז מי הרוויח מזה?

עפו אגבאריה: זה הנשים שאין להן גם העבודה בבית.

עפו אגבאריה: העבודה בחוץ היא עבודה מאוד קלה, אבל בבית גם אין לה עבודה, כי יש לה או עוזרת-בית או פיליפינית או משהו כזה.

עפו אגבאריה: ואם אנחנו מעלים את הגיל הזה, פשוט מאוד, הנשים האלה, מי יקבל אותן אחרי גיל 55 או 60 או 59, נניח, שיקבלו אותן לעבודה?

עפו אגבאריה: אף אחד לא יקבל אותן לעבודה.

עפו אגבאריה: לכן אני מקווה מאוד שחברי הכנסת יתמכו בזה – שלא להעלות את גיל הפרישה, להיפך.

עפו אגבאריה: אני מקווה מאוד שנגיע למצב שאפשר יהיה להוריד את גיל הפרישה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: בדרך כלל הוא לא מרבה, לכן נתתי לו את 20 השניות הנוספות.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3102/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, אם את מבקשת לעלות – יש קבוצה נוספת של חברות כנסת, שעדיין לא מונחת ההצעה שלהן, שבועיים.

ראובן ריבלין: לכן, מפאת תקנון הכנסת, אינני מאפשר להן להצטרף, אף שהצעתן דומה לחלוטין.

ראובן ריבלין: בשבוע הבא, אם הממשלה תפטור אותן – וועדת הכנסת – מחובת הנחה או מהשבועיים, אנחנו נעביר לכם את זה בשבוע הבא, וזה יצורף לדיונים.

ראובן ריבלין: אבל אני מצטער; אם אני אפרוץ את זה, מהשבוע הבא כל חבר כנסת שייזום, יתברר לו שיש לו עוד 80 חברי כנסת יוזמים, כי 40 לא יכולים ליזום, כי הם שרים וחברי כנסת.

ראובן ריבלין: את בעצמך, באופן חוקי לחלוטין, עומדת פה ומציגה את עמדתך ואת הצעת החוק שלך, שלוש דקות, ואני יודע שאת יכולה לעשות זאת.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה, שמוצע כאן היום במליאה, הוא סיפור הצלחה של שיתוף פעולה.

ציפי חוטובלי: הוא סיפור הצלחה של שיתוף פעולה אמיתי, ולכן, אדוני היושב-ראש, חשוב לי כן לציין את כל חברי הכנסת שחתומים על אותה הצעת חוק – –

ראובן ריבלין: אין שום בעיה.

ציפי חוטובלי: – – כי בסופו של דבר, המאבק הזה לא היה מצליח אם לא היו לנו כאן קודם כול שרות אמיצות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לציין לשבח את השרה לימור לבנת, שבאמת – באומץ לב בלתי רגיל נאבקה מול ועדת השרים לענייני חקיקה כדי שהצעת החוק הזאת תקבל את תמיכת הממשלה, ואת השרה אורית נוקד, שהיתה מהיוזמות הראשונות של החוק הזה בגלגולים הקודמים שלו, ובעיקר להודות לחברותי בקואליציה, חברת הכנסת פאינה קירשנבאום, חברי בליכוד, כל החברים שנמצאים כאן, כל חברי הוועדה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לציין באמת את כולם – כולם התגייסו לעניין הזה, ויושב-ראש הקואליציה זאב אלקין.

ציפי חוטובלי: זאב, עשית כאן מעשה מאוד חשוב למען ציבור הנשים במדינת ישראל, ולמעשה למען הציבור כולו.

ציפי חוטובלי: יש כאן באמת חברים יקרים, שכולם יחד חתומים על המהלך הזה, זה לא מהלך של אנשים בודדים.

זאב אלקין: לא עשיתי כלום, רק שכנעתי את שר האוצר.

ציפי חוטובלי: זה גם חשוב.

שלמה מולה: בנאומים בני דקה אמרתי לך – – –

ראובן ריבלין: אין לה זמן.

ציפי חוטובלי: אני רוצה כרגע, אחרי שבאמת חלקתי כאן את הכבוד שיש לכנסת ישראל להעביר חוק כל כך חשוב על גיל פרישה לנשים, ואחרי שקודמי אמרו את מה שאמרו, חשוב לי לציין כמה נקודות חשובות.

ציפי חוטובלי: כמובן, דליה איציק – תבוא על הברכה על העבודה המסורה והנאמנה שלה בהקשר של החוק הזה.

ציפי חוטובלי: הנקודה המשמעותית ביותר היא הזכות לפרוש.

ציפי חוטובלי: חברים, במדינת ישראל יש זכות לעבוד, אבל אנחנו לפעמים שוכחים שיש זכות לאדם גם לפרוש.

ציפי חוטובלי: בסופו של דבר, אחרי שנים ארוכות שאשה וגבר משלמים ביטוח לאומי, הם רוצים להגיע לשלב של מנוחה ונחלה, לרגע המאושר הזה, שבו הם יכולים ליהנות מהשנים הארוכות שבהן הם עבדו ועמלו קשה כדי ליהנות מהמשפחה שלהם, כדי בסופו של דבר להיות מסוגלים לחיות חיים שהם אחרי עולם העבודה, והזכות הזאת לפרוש היא הזכות שאנחנו מדברים עליה.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא מונעים מאף אחת את הזכות לעבוד עד גיל 67.

ציפי חוטובלי: הזכות הזאת מוקנית בחוק.

ציפי חוטובלי: אנחנו רק אומרים דבר אחד פשוט: תנו לנשים את הזכות לבחור.

ציפי חוטובלי: תנו לנשים את הזכות לצאת לפנסיה בגיל 62.

ציפי חוטובלי: ואתם יודעים מה, הנקודה החשובה ביותר – בעולם הגדול, שכל כך מתהדרים בהשוואה אליו, גיל הפרישה הוא הרבה יותר נמוך מבמדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: במדינת ישראל גיל הפרישה הוא מהגבוהים בעולם.

ציפי חוטובלי: גיל הפרישה בצרפת הוא 60.

ציפי חוטובלי: גיל הפרישה בבריטניה הוא 62.

ציפי חוטובלי: ברוב מדינות העולם גיל הפרישה הוא נמוך יותר, ולכן חשוב כאן שאנחנו נאמר לציבור הנשים במדינת ישראל: אנחנו נאבקים על זכותכן לפרוש בכבוד, לפרוש בבריאות, לא לפרוש כשאתן הולכות עם רגל אחת, חלילה, לבית-העלמין, אלא לתת לכן את הזכות האמיתית לפרוש וליהנות משנות הפרישה אחרי שנים ארוכות שבהן רוב הנשים במדינת ישראל משתכרות שכר מינימום.

ציפי חוטובלי: והדבר החשוב ביותר, ניאבק על זכותן של נשים לשוויון, קודם כול בתנאי השכר.

ציפי חוטובלי: אחר כך שידברו אתנו על תנאי הפרישה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

אורית זוארץ: אנחנו לא מתים בגיל 60.

רחל אדטו: בגיל 62 עוד לא הולכים לבית-העלמין.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כבוד השרה לימור לבנת, אשר תתייחס גם להצעת החוק של זהבה גלאון.

זהבה גלאון: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, אני – התוכנית אינה תוכנית כבקשתך, לא לשרים ולא לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: כששר לא נמצא אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: כשחבר כנסת לא נמצא אנחנו מוותרים על דבריו.

ראובן ריבלין: כבוד השרה לימור לבנת, אשר משיבה בשם הממשלה.

ראובן ריבלין: גברתי.

ראובן ריבלין: לא לא לא, אני מאוד מכבד את כל חברי הכנסת, אבל מה שאני דורש משרים בוודאי אני יכול לדרוש מהם.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אכן, נכון אמרה כאן חברתי חברת הכנסת דליה איציק, השוויון מתחיל מההתחלה.

לימור לבנת: אי-אפשר להתחיל אותו מהפנסיה.

לימור לבנת: ואנחנו חיים בעולם של אי-שוויון.

לימור לבנת: האי-שוויון הוא אי-שוויון בשכר; נשים משתכרות רק כ-66% מהשכר – באותם תפקידים, באותן משרות.

לימור לבנת: האי-שוויון הוא בתנאים הנלווים, בשעות הנוספות, ברכב ובהוצאות הרכב, וגם בשירות המדינה יש אי-שוויון.

לימור לבנת: אנחנו ישבנו לא אחת בוועדת השרים למעמד האשה בראשותי, גם בקדנציה הזאת, גם בקדנציות קודמות, עם נציבות שירות המדינה, והסתבר שכפי שאמרתי, בשירות המדינה עצמו, לא רק בחוץ, יש אי-שוויון פשוט מדהים.

לימור לבנת: ממש קשה להבין אותו אפילו.

לימור לבנת: ונכון, יש התקדמות מסוימת, יש צמצום פערים מסוים, אבל הוא רק מסוים, הוא רק קטן, הוא קטן מדי והוא הולך ומצטמצם באמת באופן מביש.

לימור לבנת: היה צריך להצטמצם מהר יותר, זה לא קורה, לצערי הרב.

לימור לבנת: וכן, הקידום, קידומן של נשים גם בשירות המדינה וגם מחוץ לשירות המדינה, גם הוא מביש.

לימור לבנת: נשים – סליחה, זה מפריע לי – נשים אינן מתקדמות כפי שמגיע להן, כפי שהן יכולות, כפי שהן מסוגלות, כפי שהן ראויות, באותו קצב, באותו סולם של קידום של הגברים.

לימור לבנת: ולכן, הקידום, השוויון צריך להתחיל מההתחלה ולא מהפנסיה.

לימור לבנת: כאשר קופאית יוצאת בבוקר לעבודתה, בין שהיא יושבת, על-פי אותו חוק מאוד חשוב שחוקקה חברת הכנסת שלי יחימוביץ בשעתה, ובין שהיא עומדת, כאשר מפירים את אותו חוק חשוב, היא חוזרת הביתה בתום המשמרת שלה והיא מתחילה משרה שנייה, כי היא צריכה לטפל בילדים והיא צריכה לטפל בבית.

לימור לבנת: וכאשר מישהי שעובדת, אשה שעובדת ככוח-עזר חוזרת הביתה בתום המשמרת שלה, הקשה, היא מתחילה משרה נוספת כאמא, כמי שאחראית לבית.

לימור לבנת: וכאשר אחות או פועלת ייצור או עובדת ניקיון ועובדת במשק-בית, ולא חשוב באיזה משמרת היא עובדת, חוזרת הביתה, גם היא מתחילה משרה נוספת.

לימור לבנת: גם מורה מתחילה משרה נוספת.

לימור לבנת: היא, אגב, מתחילה אותה עוד קודם, כשהיא מכינה סנדוויצ'ים לילדים כשהם הולכים לבית-הספר, כשהיא מכינה אותם, מלבישה אותם, דואגת לשלוח אותם, ואז היא מתחילה משרה נוספת כשהיא חוזרת הביתה כמי שאחראית לבית, לאחזקתו, לתחזוקתו ולילדים.

לימור לבנת: הנשים עובדות בכפל משרות, ואיך אומר השר בני בגין?

לימור לבנת: הן מתחילות גם לעבוד אחר כך כבייבי-סיטריות כשהן נהיות סבתות, וגם זה קיים רק אצלנו.

לימור לבנת: נשים בגיל 55–59, רק 50% מהן עובדות במשרה מלאה, בעוד גברים בגילים האלה, 85% מהם עובדים במשרה מלאה – כי הן מפוטרות, כי הן עובדות פחות מהגברים במשרה מלאה; ואז, כשהן כבר מצליחות איכשהו להיגרר אולי עד גיל 62, רוצים עכשיו שימשיכו הלאה.

לימור לבנת: זה קשה, זה לא אפשרי, ומכל מקום, חברת הכנסת דליה איציק, נכון אמרת – מ-2004, שרי האוצר, כולל שר האוצר רוני בר-און בשעתו, לא הקימו את הוועדה שצריך היה להקים על-פי החוק.

לימור לבנת: והנה עכשיו, משהוקמה הוועדה, היא הביאה המלצות ששר האוצר יובל שטייניץ הודיע שהוא יבחן אותן, הוא יבדוק אותן.

לימור לבנת: משיחותי אתו, מדברים שהוא אמר, אני גם חושבת שהוא קשוב לדברים.

לימור לבנת: אנחנו נחכה ואנחנו נראה למה זה מגיע.

לימור לבנת: אבל צריך לומר, ואני אמרתי את הדברים באופן ברור ואמרתי אותם באופן גלוי ולא היססתי לרגע – גיל הפרישה לנשים לא יכול בתנאים האלה ואסור לו בתנאים האלה שיעלה מעל גיל 62.

לימור לבנת: אם רוצים בכלל שהוא יעלה צריך להכין הכנות רציניות ביותר כדי שנשים יוכלו למצוא באמת תעסוקה בגילים האלה.

לימור לבנת: וצריך לומר, הדבר החשוב ביותר – כרגע, כיום, בחוק הקיים עומדת לנשים זכות הבחירה.

לימור לבנת: אשה יכולה לצאת לגיל פרישה ב-62 והיא רשאית גם לצאת בכל רגע מגיל 62 ועד גיל 67.

לימור לבנת: זכות הבחירה עומדת לנשים, וכך צריך שיישאר בעת הזאת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק שכבר עברה בקריאה הטרומית, שמקפיאה את גיל הפרישה על 62, של חבר הכנסת חיים כץ, עומדת כרגע בוועדת העבודה והרווחה.

לימור לבנת: למעשה, עברה כבר בקריאה טרומית הצעת חוק זהה.

לימור לבנת: וחבר הכנסת חיים כץ – – –

משה גפני: לא, החוק – – – בוועדת הכספים.

לימור לבנת: החוק כרגע בוועדת העבודה והרווחה, של חבר הכנסת חיים אורון.

מירי רגב: – – –

לימור לבנת: כרגע בוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: תהיה כבר לחבר הכנסת לוין עבודה.

ראובן ריבלין: הוא יטפל בזה.

לימור לבנת: כרגע בוועדת העבודה והרווחה.

לימור לבנת: חבר הכנסת חיים כץ התחייב לשר האוצר לא לטפל בה עד אחרי הפגרה.

לימור לבנת: ממילא, אנחנו כרגע נמצאים במצב שבו הצעות החוק האלה, שיעברו היום, אני מניחה – ואני, כמובן, אצביע בעד – יעברו בקריאה טרומית, ואני מניחה שעד אחרי הפגרה שום דבר לא יקרה, אבל בספטמבר שר האוצר יגיע – – –

קריאות: – – –

לימור לבנת: שנייה – שר האוצר יגיע – לגבי הוועדות, זה נושא שיידון אחר כך, אני פה ודאי לא אכריע בו, אבל שר האוצר יגיע בספטמבר, עד 30 בספטמבר על-פי החוק, יגיע לוועדת הכספים, ככל הנראה.

לימור לבנת: אני לא נכנסת כאן לעניין הוועדות.

ראובן ריבלין: כבוד השרה, יש דבר אחד שצריך לברר כדי לשאול את חברת הכנסת ואת החברים האחרים.

ראובן ריבלין: האם גברתי מתנה את הסכמת הממשלה – – –

לימור לבנת: לא, לא, לא, לא, אני לא מתנה בשום דבר.

לימור לבנת: רק שנייה, סליחה.

ראובן ריבלין: אם את לא מתנה, זה בסדר.

לימור לבנת: סליחה, אני לא מתנה בשום דבר.

לימור לבנת: אני רוצה רגע להמשיך, להתקדם, ברשותכם.

לימור לבנת: זו רק היתה הערת ביניים.

לימור לבנת: אני רוצה אבל לומר כך – אנחנו נצטרך לדאוג בכל מקרה שלא נגיע למצב שבו נגיע ל"טייס האוטומטי", שבו בסוף השנה יעלה אוטומטית גיל הפרישה ל-64.

לימור לבנת: זה דבר שנצטרך בכל מקרה לדאוג לו.

לימור לבנת: אני רוצה לברך מכאן את כל – גם השרה אורית נוקד, שנאבקה יחד אתי, גם השרה סופה לנדבר, שהצביעה בוועדת שרים לחקיקה, אבל גם שרים, שגם הם נאבקו, לא רק – – –

ציפי חוטובלי: – – – השר בני בגין.

לימור לבנת: סליחה, אני לא צריכה סיוע ארטילרי.

ראובן ריבלין: השר בני בגין – זה ההצעה של רותי בגין ובזכותה.

לימור לבנת: גם שרים, גם שרים, גם שרים שהתגייסו וסייעו בוועדת שרים לחקיקה.

לימור לבנת: ואני כבר הזכרתי קודם את השר בני בגין שלאורך כל הדרך הוא תומך מובהק של השארת גיל הפרישה לנשים כפי שהוא.

לימור לבנת: היתה כאן קואליציה, כולל יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה ציפי חוטובלי, אבל גם כולל חברות כנסת אחרות.

לימור לבנת: חברת הכנסת דליה איציק, שהביאה את הצעת החוק הזאת, הניחה אותה כבר בפברואר.

לימור לבנת: אגב, כבר בינואר קיימנו דיון בוועדה לקידום מעמד האשה בראשותי.

לימור לבנת: יש כאן באמת התגייסות מקיר לקיר של חברות כנסת וחברי כנסת ממפלגות שונות.

לימור לבנת: "חברות כנסת", אמרתי.

לימור לבנת: כמעט כל חברות הכנסת.

לימור לבנת: אופס, רגע, אני אמרתי "חברות כנסת"?

לימור לבנת: "כל חברות הכנסת" אמרתי?

לימור לבנת: אני חושבת שטעיתי כי יש חברת כנסת שלא שמעתי את קולה.

לימור לבנת: היא לא סתם חברת כנסת, היא יושבת-ראש קדימה.

לימור לבנת: היא לא סתם יושבת-ראש קדימה, היא יושבת-ראש האופוזיציה, והיא לא סתם יושבת-ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: גברתי משיבה בשם הממשלה על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: גברתי, את תוכלי – – –

לימור לבנת: יושבת-ראש האופוזיציה ערב הבחירות – גם היא קיבלה קולות רבים של נשים כי היא אמרה להם שאז היא גילתה את הפמיניזם שלה.

לימור לבנת: ואני מצטערת על כך שחברת הכנסת ויושבת-ראש האופוזיציה ציפי לבני – –

ראובן ריבלין: כבוד השרה.

לימור לבנת: – – לא מצאה מקום, לא מצאה דרך חוץ מהודעה אחת קצרה ב-30 ביוני – –

יוחנן פלסנר: עכשיו שיניתם את דעתכם.

שלמה מולה: – – –

רוברט טיבייב: – – –

יוחנן פלסנר: עד לפני שעה הממשלה היתה נגד.

ראובן ריבלין: רבותי, רבותי.

ראובן ריבלין: גברתי השרה.

לימור לבנת: – – לקום ולומר באופן ברור את מה שאני כשרה העזתי לעשות, שהיא מתנגדת והיא פועלת למען הקופאיות ופועלות הייצור – –

ראובן ריבלין: רבותי, אני אפתור את הבעיה, תאמינו לי.

לימור לבנת: – – האחיות והנשים קשות היום.

לימור לבנת: אנחנו נתנו חופש הצבעה.

לימור לבנת: אני אצביע נגד הצעת החוק, ואני מודה לכולם.

לימור לבנת: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

זבולון אורלב: בעד, בעד.

אנסטסיה מיכאלי: בעד, בעד.

ראובן ריבלין: רק רגע, רק רגע, רק רגע.

ראובן ריבלין: קודם כול – מה קרה?

ראובן ריבלין: להצביע בעד החוק.

ראובן ריבלין: האם גברתי אמרה להצביע נגד?

לימור לבנת: תיקון, תיקון, תיקון.

לימור לבנת: אנחנו מצביעים בעד.

לימור לבנת: הקואליציה יש לה חופש הצבעה.

לימור לבנת: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, פה יש לנו כמה בעיות.

ראובן ריבלין: קודם כול, קמה הזכות על-פי סעיף 88(ז) לחברת הכנסת רק אחרי ההצבעה להשיב לשרה על אותן עמדות אישיות אשר לא היו ממין החוק ובהחלט היא תעשה זאת.

ראובן ריבלין: אני לא מעיר לשרה אם היתה יכולה במסגרת הצעת חוק לומר או לא, אבל זה לא בעיה.

ראובן ריבלין: נוצרה בעיה אחת – יש לנו על סדר-היום הצעתה של חברת הכנסת גלאון, של זהבה גלאון, והצעתה לא נומקה.

ראובן ריבלין: ומוסבר לי בצורה ברורה שאי-אפשר להצביע עליה אם היא לא מנומקת.

ראובן ריבלין: אני קראתי לה, אינני יודע מדוע היא לא היתה באולם כי בדרך כלל היא נמצאת באולם.

ראובן ריבלין: לפנים משורת הדין ועל מנת שנוכל להעביר את החוק שלך, אני נותן לך דקה לנמק באופן פורמלי כדי שנוכל להצביע.

ראובן ריבלין: אחרי זה אנחנו עוברים להצבעה על כל חוק בנפרד, ולאחר ההצבעה תעמוד הזכות, אם תרצה זאת ראש האופוזיציה, אשר אליה התייחסה השרה באופן אישי, להשיב לפי 34א.

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: אני נותן לה רשות.

ראובן ריבלין: חבל על הזמן.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/3168/18; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: חברת הכנסת גלאון, בבקשה לנמק את הצעת החוק שלך, שסמוכה ושהסתמכה על הצעת החוק של חברת הכנסת דליה איציק.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ההצבעה היום בכנסת נגד העלאת גיל הפרישה היא לכבודה של הכנסת.

זהבה גלאון: קואליציה ואופוזיציה, שרות, שרים, חברי כנסת, חברו יחדיו כדי לסכל החלטה של ועדה ציבורית, שישבה תוך איפול בדלתיים סגורות והחליטה החלטות כאילו מדובר בסודות האטום והגרעין של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: טוב שהכנסת הזאת התעשתה ואמרה לא לוועדה הציבורית, או הולכת לומר לא לוועדה הציבורית.

זהבה גלאון: וכשהמדינה תכין תוכניות תעסוקתיות שייתנו ביטחון סוציאלי ויבטיחו ביטחון סוציאלי לנשים, נדון בהעלאת גיל הפרישה ל-67.

זהבה גלאון: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו יכולים להצביע, בהסכמת השרה, גם על הצעת החוק שלה, אף-על-פי שאם השרה רוצה להתייחס לאמירתה אני יכול לתת באופן פורמלי, אבל היא הסכימה שהצעת החוק גם היא תוצבע.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להודיע בשם חברי הכנסת הגרים ברחוב נוף-הרים 4, שהצבעתם היא על-פי דעת נשותיהם גם, נחמה ורותי.

ראובן ריבלין: כדי שלא תהיה אי-הבנה: גם אנחנו נמצאים תחת השפעה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: אמרתי רק לגבי חברי הכנסת הגרים בנוף-הרים 4.

זבולון אורלב: וגם ברחוב מן 4.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: אחר כך אתם יכולים להוציא הודעות לעיתונים.

ראובן ריבלין: רבותי, אני עובר להצבעה על הצעת החוק של חברת הכנסת דליה איציק, שהיא הצעת חוק שאושרה לסדר-היום, והאחרות נסמכו אליה – הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – גיל הפרישה לנשים), התשע"א–2011.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 67 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – גיל הפרישה לנשים), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע נתקבלה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: תיכף, תיכף.

ראובן ריבלין: הוועדות – – –

רונית תירוש: דליה, עשית פה ממשלת אחדות.

ראובן ריבלין: בעד – 67, נגד – 1, נמנעים – יש נוכחים שלא הצביעו ומבקשים להודיע זאת?

ראובן ריבלין: לא.

סטס מיסז'ניקוב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, שהוא שר, מודיע לי שהוא רצה להצביע.

ראובן ריבלין: אני לא משנה את ההצבעה.

ראובן ריבלין: נרשם שהוא רצה להצביע.

ראובן ריבלין: אותו דבר סגן ראש הממשלה אביגדור ליברמן.

אביגדור ליברמן: – – –

ראובן ריבלין: הצבעת?

ראובן ריבלין: מצוין.

ראובן ריבלין: רבותי, הצעת החוק של חברת הכנסת דליה איציק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לדיון בוועדת – – –

קריאה: העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: תגידי לי.

אורלי לוי אבקסיס: העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: העבודה והרווחה.

קריאה: כספים.

ראובן ריבלין: כספים.

ציפי חוטובלי: מעמד האשה.

ראובן ריבלין: מעמד האשה.

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: העלייה והקליטה.

קריאה: כלכלה.

ראובן ריבלין: ועדת החוץ והביטחון, שגם – בבקשה, מי עוד ועדתו לא נשמעה?

קריאה: כלכלה.

ראובן ריבלין: .

ראובן ריבלין: ובכן, יושב-ראש – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: .

ראובן ריבלין: בהחלט דבר חשוב.

דליה איציק: – – –

יוחנן פלסנר: זכויות הילד.

אורית זוארץ: סחר בנשים.

ראובן ריבלין: סחר בנשים, בוודאי.

ראובן ריבלין: כולכם נרשמתם, ומי שתכריע זו ועדת הכנסת, שאליה מועבר העניין, כמו גם כל החוקים שנסמכים.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על הצעת החוק הדומה של חבר הכנסת הנכבד עפו אגבאריה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת אגבאריה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 68 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה (תיקוני חקיקה), התשס"ט–2009, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע נתקבלה.

זאב בנימין בגין: יובל, כל הכבוד.

זאב בנימין בגין: באמת.

זאב בנימין בגין: לא, כל הכבוד.

קריאה: כל הכבוד לליכוד שהסכים.

מירי רגב: כל הכבוד לליכוד – שגם אתה תצביע פעם בעדנו במשהו.

קריאה: אם כבר, כל הכבוד לישראל ביתנו – – –

מירי רגב: – – –

קריאה: – – –

ראובן ריבלין: 68 בעד, זה יכול היה להיות חוק-יסוד.

ראובן ריבלין: אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעתו הדומה של חבר הכנסת עפו אגבאריה עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכנסת, שתכריע איזו ועדה תכינה לקריאה ראשונה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצעתה של חברת הכנסת חוטובלי.

מירי רגב: – – –

ראובן ריבלין: לא הבנתי.

ראובן ריבלין: נא להצביע על הצעת חוטובלי.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 68 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול העלאה אוטומטית של גיל הפרישה), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע נתקבלה.

מרינה סולודקין: זה חוטובלי, מולה, סולודקין ואחרים.

מה הולך פה?

מה קרה?

למה – – –?

68 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

אני קובע שהצעתה של חברת הכנסת חוטובלי אף היא עברה בקריאה טרומית, ותועבר לו על מנת שתכריע איזו ועדה תכין אותה לקריאה ראשונה.

משה גפני: – – – שוועדת הכספים– – –

אני בטוח שוועדת הכספים – אני בטוח, כי יש נושאים אקטואריים פה, שו היא המוסמכת.

משה גפני: לא.

משה גפני: החוק קובע – – –

אני לא אמרתי לך שלא.

רק יכול כל אחד לומר.

אני אגיד לך למה אנחנו קבענו את ועדת העבודה והרווחה, כי הכנסת כבר העבירה חוק דומה, שנמצא בדיון שם.

משה גפני: זה לא בסדר.

בסדר או לא בסדר.

אתה שואל אותי?

שר האוצר בוודאי דורש שזה יהיה בו, כי הנושאים הם לא רק נושאים של עבודת נשים אלא הם נושאים אקטואריים מהמעלה הראשונה.

בהחלט צריך לדון.

ההכרעה, כמובן – – –

קריאה: להצביע.

אנחנו מצביעים.

עכשיו אנחנו עוברים להצעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

נא להצביע.

מי בעד?

מי נגד?

אותו עניין.

נא להצביע.

ראש הממשלה מגיע?

יש לנו עד 14:30, ואנחנו יכולים – רק רגע, רק רגע.

תגמרו עם ראש הממשלה, כי הוא אמר לנו – אני לא, זה לא – – – הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 59 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה לאשה (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע נתקבלה.

יובל שטייניץ: – – –

בעד – 59, נגד – 1, אין נמנעים.

אני קובע שהצעת החוק הדומה של חברת הכנסת חוטובלי מצטרפת להצעת החוק של חברת הכנסת ציפי לבני, כמו הצעת החוק של חוטובלי והצעת החוק של עפו אגבאריה, ותידון בוועדה שתיקבע על-ידי .

אני מזמין את – – –

קריאה: – – –

גלאון.

של זהבה גלאון בוודאי.

יובל שטייניץ: אני רוצה לציין שצמצמתי את הפער בהצבעה.

מי עוד הצטרף אליך?

יובל שטייניץ: לא יודע.

רק רגע.

זכות הדיבור, חמש דקות, לחברת הכנסת ציפי לבני, ראש האופוזיציה, כציפי לבני.

ציפי לבני: יש מי שמנסה לעשות את המאבק הנדרש כל כך למען זכויות נשים למאבק בנשים, ואני לא ארד למגרש העלוב הזה, למגרש הפוגע במאבק המשותף של כולנו, גברים ונשים כאחד, על זכותה של אשה לבחור את המועד שבו תצא לפנסיה, זכות שבה תמכתי לא רק באותה הודעה שציטטה השרה לבנת אלא גם בראיונות אחרי זה.

ציפי לבני: כי כמו עוד דברים, יש כאן ניסיון של הממשלה הזאת, שהתנגדה לזכות הבחירה הזאת – הממשלה שהתנגדה לזכות הבחירה הזאת, הממשלה הרעה הזאת, שהולידה את אותה ועדה שביקשה לעצור ולמנוע מנשים את זכות הבחירה – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא שומעים אותך.

רוחמה אברהם-בלילא: תרימי – – –

ציפי לבני: – – הממשלה הזאת שברוב חוכמתה הצליחה הגברת דליה איציק, חברת הכנסת, יושבת-ראש סיעת קדימה, למצוא בתוכה את אותם אלה שיהיו מוכנים ללכת למאבק המשותף הזה וליצור את אותה קואליציה מקיר לקיר, עד הרגע שבו נשמע מעל הבמה הזאת הדבר שניסו כל כך הרבה לעשות במערכת הבחירות.

ציפי לבני: כמה תשדירי תעמולה מרחתם על השטות הזאת, שזה קודם כול הרי שקר עלוב, וגם את יודעת את זה.

ציפי לבני: אבל הבשורה הטובה היא שזה לא עזר לכם, כי כל הנשים בחוץ מבינות ויודעות מי נלחם עבורן ויודעות מי נותן להן כוח ומי נותן להן כוח לא רק לבחור מתי לצאת לפנסיה אלא להגיד למישהו: אתה לא תרים עלי יד ולא תרים עלי קול, ואני זכאית לשכר שווה כמו כל אחד אחר.

ציפי לבני: אז להעביר את זה למגרש הפוליטי, הנמוך, השקרי והעלוב – מתאים לכולכם.

תודה רבה.

בזה מסתיים עניין המחאה.

אין מחאה על מחאה.

רבותי חברי הכנסת, יש לי רק עוד בעיה אחת.

אנחנו סיכמנו.

הואיל ונאמר לי שראש הממשלה יגיע רק ב-14:30, וכדי לא לגרום להפסקות כלשהן, אנחנו שינינו את סדר-היום כבר לפני שעה וחצי, גם בהסכמתו של סגן השר דני אילון.

לכן אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום המדברת על – – –

קריאה: – – –

לא הבנתי.

רוני בר-און: הנה ראש הממשלה.

בסדר, אבל השאלה היא רק אם המשנה לראש הממשלה מסכים לשנות בחזרה את סדר-היום, יחליט ויאמר לי.

אני מקפיד על סדר-היום.

קריאה: – – –

מי לא מסכים?

מי לא מסכים?

מי לא מסכים?

חברת הכנסת עליזה בראשי או חברת הכנסת פרח?

מי לא מסכים?

על מה אתם מדברים פה?

אתם כבר נותנים להם גם זכות דיבור?

לא, אני עכשיו מדבר עם המשנה לראש הממשלה.

אם הוא מסכים אנחנו חוזרים, ובזה נגמר עניין.

אם הוא לא מסכים, אנחנו צמודים לסדר-היום.

אנחנו שינינו את סדר-היום.

על-פי בקשת משרד ראש הממשלה שינינו את הסדר, כי אמרתם שב-14:00 הוא לא יהיה.

לכן, רצינו להיות – הוא נמצא, אנחנו שמחים מאוד, רק אנחנו עכשיו צריכים לשנות את הסדר פעם נוספת.

הבעיה היא לא פשוטה, כי השר אילון, למשל, הסכים, כי הוא ידע שבלאו הכי הוא לא מבזבז זמן.

אתם תחליטו.

אדוני יושב-ראש הקואליציה, תודיע לי כבר.

תודה.

[לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

]

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים, על-פי סדר-היום המקורי, ל-40 חתימות.

ראובן ריבלין: מה אני יכול לעשות?

ראובן ריבלין: הסכמנו על שינוי.

ראובן ריבלין: כבוד ראש הממשלה נמצא ונוכח.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את כבוד חבר הכנסת ושר הביטחון לשעבר שאול מופז לעלות לדוכן כדי להציג את עמדתם של 40 חברי כנסת, אשר מבקשים את התייחסות ראש הממשלה לנושא שכותרתו: כישלון ממשלת נתניהו בתחומים המדיני, הכלכלי והחברתי – דיון בהשתתפות ראש הממשלה בעקבות חתימותיהם של 40 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: פותח את הדיון בשם 40 החברים חבר הכנסת שאול מופז.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חודש וחצי חלף מאז נשא ראש הממשלה את נאום חייו בקונגרס האמריקני.

שאול מופז: הקהל קם וישב, קם וישב – תרגיל אקרובטי במחול אירובי שכמוהו לא זוכרים בוושינגטון כבר הרבה זמן.

שאול מופז: זה באמת היה נאום חייו.

ראובן ריבלין: נא להגביר את הרמקול.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חודש וחצי חלף מאז נשא ראש הממשלה את נאום חייו בקונגרס האמריקני.

שאול מופז: הקהל קם וישב, קם וישב – תרגיל אקרובטי במחול אירובי שכמוהו לא זוכרים בוושינגטון כבר הרבה זמן.

שאול מופז: זה באמת היה נאום חייו.

שאול מופז: גם אני חושב שהנאום היה טוב.

שאול מופז: האנגלית טובה, הרטוריקה יוצאת דופן, מחוות הגוף, תנועות היד והחיוך – ממש מיליון דולר.

שאול מופז: אבל, אדוני היושב-ראש, את חיינו הנאום הזה לא שינה.

שאול מופז: המציאות בישראל ובמזרח התיכון נותרה כשהיתה.

שאול מופז: עמדותיה של ישראל לא השתפרו, גם לא מצבה המדיני, הביטחוני והכלכלי.

שאול מופז: התקווה לשינוי נמוגה, סכנת האיום גברה, הבידוד של ישראל העמיק, ורק ראש הממשלה עוד שומע את ההדים העמומים של מחיאות הכפיים, משל היה זה זיכרון נמוג מחופשה ב"קלאב מד".

שאול מופז: דבר לא השתנה לטובה, אדוני היושב-ראש; למעשה – השתנה מאוד לרעה.

שאול מופז: כנסת נכבדה, בממשלת הכאילו התרגלו כבר למציאות מדומה, מציאות וירטואלית, שבה אין מי שרואה, אין מי ששומע ואין מי שמבין את מה שמתרחש סביב.

שאול מופז: בממשלת הכאילו חיים אנשים כאילו היו אלה ימי פומפיי האחרונים – אוכלים ושותים כאילו אין מחר, אין עתיד, אין אחריות ואין חובה מוסרית לשאת את הלפיד של נצח ישראל למען הדורות הבאים.

שאול מופז: ממשלת ישראל היא ממשלת כאילו, ממשלת לכאורה ולמראית עין.

שאול מופז: ממשלה מדינית – בכאילו.

שאול מופז: ממשלה ביטחונית – למראית עין.

שאול מופז: ממשלה חברתית?

שאול מופז: אפילו את הממשלה המנופחת ביותר בתולדות המדינה הצחקתם.

שאול מופז: זו ממשלה שכאילו מתמודדת עם הדה-לגיטימציה, כאילו מתכוננת לקראת ספטמבר, כאילו רוצה בתהליך מדיני.

שאול מופז: זו ממשלה שלמראית עין דואגת לחלשים, למראית עין מורידה מסים ולמראית עין דואגת לזוגות צעירים.

שאול מופז: זו ממשלה שלכאורה נלחמת במחירי הדיור, לכאורה חושבת לטווח ארוך, לכאורה מושלת.

שאול מופז: הכול בכאילו, לכאורה ולמראית עין.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, המציאות, האתגרים והסכנות הם לא בכאילו.

שאול מופז: הבידוד הבין-לאומי הופך למציאות, ההכרה באו"ם במדינה פלסטינית היא כבר עובדה מוגמרת.

שאול מופז: לא הכול כאילו, אדוני ראש הממשלה.

שאול מופז: האחריות שמוטלת על כתפיך היא אמיתית.

שאול מופז: אתה לא סטטיסט במציאות הזו.

שאול מופז: אינך פרשן מזדמן הקורא בחומר המודיעיני לשם העניין והסקרנות.

שאול מופז: אתה לא זבוב על הקיר; אתה האחראי, אתה האיש.

שאול מופז: אתה זה שנמצא היום במשמרת הגורלית כל כך.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, הבעיה של מדינת ישראל איננה בהסברה.

שאול מופז: מדינות העולם יושבות ומחכות לקבל ממך קצה חוט מדיני כדי לעקוף את המכשול של מרחב ספטמבר.

שאול מופז: הבעיה איננה בהסברה, אדוני, כי פשוט אין כבר מה להסביר.

שאול מופז: אי-אפשר להסביר חוסר מעש, אי-אפשר להסביר חוסר יוזמה וחוסר רצון לחתור לשלום.

שאול מופז: נגמרו התירוצים.

שאול מופז: את המחדל המנהיגותי אי-אפשר יותר להסתיר ולהסוות.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיהנתי כרמטכ"ל צבא-ההגנה לישראל, עסקתי בשירות ביטחוני רוב חיי, כיהנתי כשר הביטחון וכחבר הוועדות החשאיות ביותר שיש למדינת ישראל.

שאול מופז: אני מתריע כאן כי אנו נמצאים בקיבעון מחשבתי שאפיין את האירועים שהובילו למלחמת יום הכיפורים.

שאול מופז: כל המצפנים מורים על הכיוון, מחוגי כל החיישנים נעים נכון, המציאות ברורה.

שאול מופז: המנהיגות כושלת, נכשלת ומכשילה.

שאול מופז: הניסיון להטיל את האחריות לכשל המדיני המתמשך על כתפיו של הצבא הוא עלבון נורא, בריחה מודעת מאחריות ומסמכות, פחדנות של הדרג המדיני כולו.

שאול מופז: יש כאן מחדל מדיני חמור ביותר וחוסר יכולת לקבל החלטות ותקדים מסוכן ביותר בתולדות מדינת ישראל.

שאול מופז: הדרג המדיני זורק את האחריות לקראת ספטמבר על הדרג הצבאי תוך נטישת האחריות הבסיסית ביותר.

שאול מופז: הרמטכ"ל יעשה את עבודתו, המטה הכללי ימלא את תפקידו, צה"ל – חייליו ומפקדיו ימלאו את הפקודות בקפידה, אבל מה יעשה ומה עשה הדרג המדיני?

שאול מופז: כיצד זה הטלנו על צה"ל למלא את החלל העצום של חוסר המנהיגות, היעדר היושר האינטלקטואלי, הבורות והעיוורון של מקבלי ההחלטות בירושלים?

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אתה גם טועה ומטעה, אם אתה חושב שהפתרון לאירועי ספטמבר הוא צבאי.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, עדיין לא מאוחר.

שאול מופז: יש לך עוד זמן להניח תוכנית על השולחן.

שאול מופז: אם יש לך הרצון אך חסרה לך היכולת, אנחנו נגבה אותך ונתמוך בך.

שאול מופז: אך האם יש לך הרצון, אדוני ראש הממשלה?

שאול מופז: הקוורטט יושב על המדוכה, ואתה עוסק בחוק החרם.

שאול מופז: חוסר מנהיגותך ואוזלת ידך מורגשת לא רק בגזרה המדינית.

שאול מופז: חוקי הג'ונגל הכלכליים שהנהגת, ובהם אתה כל כך מתגאה, רומסים את הקשישים, דורסים את העניים, וגוזלים מהם את מעט הכבוד האנושי שעוד נותר להם.

שאול מופז: תחת חוקי הג'ונגל שהנהגת, החזקים לא רק שורדים, אלא מתחזקים, בזמן ששאר אזרחי המדינה קורסים.

שאול מופז: באיזו מדיניות כלכלית אתה כל כך מתגאה?

שאול מופז: האם אתה גאה בכך שזוגות צעירים ממשכנים את חייהם בשביל דירה?

שאול מופז: האם אתה גאה במצבם של הרופאים?

שאול מופז: האם ב-100 הימים האחרונים נקפת אצבע למענם ולמען הרפואה הגוססת של מדינת ישראל?

שאול מופז: להזכירך – אתה השר הממונה על הבריאות במדינת ישראל, אתה ולא אחר.

שאול מופז: במה אתה כל כך גאה, אדוני ראש הממשלה?

שאול מופז: באחוזי המיסוי העקיף, שזינקו תחת הנהגתך לממדי שיא שכמוהם לא ידעה מדינת ישראל מאז ראשית ימיה?

שאול מופז: בזה אתה גאה?

שאול מופז: האם בכלל אכפת לך?

שאול מופז: אסמי המדינה מלאו בכספי משלמי המסים, אבל למשלמי המסים נגמר הכסף, פקעה הסבלנות ונמוגה התקווה.

שאול מופז: המעמסה הפכה בלתי אפשרית ובלתי נסבלת.

שאול מופז: כנסת נכבדה, אם לא די בכל אלה, הרי שחזר אלינו ביבי הישן, המוכר מפעם, זה המסוכן שבמהדורות נתניהו.

שאול מופז: לאחרונה חזר אלינו במלוא עוזו ביבי הפלגן, הסכסכן, המסית ציבור אחד נגד אחר, המפריד בין אזרחי המדינה בשל צורך זול ורדוד של אהדה פוליטית קיצונית ומיותרת.

שאול מופז: ביבי המסית הוא המסוכן שבמהדורות נתניהו.

שאול מופז: מול החידלון המדיני והביטחוני תתגייס המדינה בכל מקרה על מנת להגן על עצמה מול אוזלת ידה של המנהיגות.

שאול מופז: לפלגנות, להסתה מבית, לרדיפה של איש את אחיו, להליכה מודעת ואסונית למלחמת אחים – לזה אין מרפא.

שאול מופז: בשביל מה היית צריך את חוק החרם?

שאול מופז: הנח לזה, מר נתניהו, סור מהרע הנורא הזה, הסר ידך מההסתה, מהפגיעה בדמוקרטיה, ממדיניות מטורפת של חלק מחובבי הפייגלינים, המשתלטים על סיעתך ומפלגתך.

שאול מופז: די לך, נתניהו, מהדבר הנורא הזה.

שאול מופז: אין לנו ארץ אחרת, אין לנו מדינה אחרת, אין לנו עם אחר.

שאול מופז: על מה שנעשה בשבועות האחרונים בבית הזה, לא תהיה לך מחילה.

שאול מופז: ולסיום, אדוני ראש הממשלה, יותר מחמש שנים יושב בשבי ה"חמאס" גלעד שליט.

שאול מופז: את מה שעובר גלעד במחשכי השבי אי-אפשר לדמיין.

שאול מופז: ממה שעוברת משפחתו יום-יום, שעה-שעה, אי-אפשר להתעלם.

שאול מופז: אבל השאלה איננה אישית.

שאול מופז: מדובר בדילמה מוסרית שקשורה להבטחה העליונה שלנו לחיילות ולחיילים שלנו.

שאול מופז: מדובר בציווי מוסרי פיקודי שאין ברית קדושה ממנו.

שאול מופז: אדוני ראש הממשלה, אתה מכיר את סיפורי הגבורה של מי שעמדו באש הקרב ואת מי ששלחו לוחמים לאש הקרב.

שאול מופז: אתה מכיר, יותר מאחרים, את סיפורי הגבורה של מי שהקריבו את חייהם באש הקרב, גילו מנהיגות, הסתערו בראש הכוח במחיר חייהם עצמם.

שאול מופז: אני פונה אליך, ראש הממשלה, גלה את הנתניהו שבתוכך.

שאול מופז: עשה את המעשה הנכון, השב את גלעד שליט הביתה.

שאול מופז: אני אתמוך ואחזק, אני מאמין שרוב הבית הזה יעשה כמוני.

שאול מופז: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת שאול מופז על דבריו.

ראובן ריבלין: כמובן, אני פותח את הדיון הכללי, שכן ראש הממשלה בוחר להשיב אחרון, לאחר הדיון.

ראובן ריבלין: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת מגלי והבה, שלאחר מכן יחליף אותי.

ראובן ריבלין: אדוני, לרשותך שבע דקות, ולאחר מכן תעבור לדוכן.

ראובן ריבלין: אחריך – חברת הכנסת חוטובלי.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, חברי וחברות הכנסת, ראשית אני רוצה להתייחס, בהזדמנות זו שאני מופיע בפני ראש הממשלה בכנסת ישראל, לסוגיה שמטרידה אותי מאוד ומתסכלת אותי הן כאזרח והן כנבחר ציבור.

מגלי והבה: אני חושב שהגענו לקצה גבול היכולת לסבול את המצב שאליו הגענו.

מגלי והבה: בתוך עמי אני חי, ואני יודע ומכיר מקרוב את תחושותיהם של בני המגזר הדרוזי והצ'רקסי.

מגלי והבה: כבר קרוב לשנתיים וחצי שאני רץ בין ועדות הכנסת, בעיקר בוועדת הכספים, וזועק את זעקתם בפני שרי ממשלתך, בפני היושב-ראש ובפני כל מי שמוכן לשמוע על התחושות של היעדר השוויון, היעדר הצדק והיעדר התקווה.

מגלי והבה: כנראה, אדוני ראש הממשלה, שזה לא על סדר-היום הלאומי של ממשלתך, ולא על סדר-היום של מגילת העצמאות וחוקי מדינת ישראל, שחייבו.

מגלי והבה: אנחנו חיים במעגל קסמים אין-סופי של חוסר שוויון וחוסר צדק בתוך משטר דמוקרטי בישראל, שאני גאה בו.

מגלי והבה: כנראה הדרוזים והצ'רקסים במדינת ישראל שווים, אדוני ראש הממשלה, בחובות האזרחיות, אבל זכויותיהם שוות פחות מגביע ה"קוטג'".

מגלי והבה: האם מוגזמת דרישתנו, אדוני ראש הממשלה, לחיות כמו אזרחים שווים, עם חשמל בבתים, תשתיות ביישובים ותוכניות מיתאר מסודרות?

מגלי והבה: כאן המקום שאפרט בפניך את הבעיות האקוטיות שאנחנו סובלים מהן.

מגלי והבה: אך לצערי זעקותינו נופלות על אוזניים ערלות ועל שרים דוממים.

מגלי והבה: אין מי שיקשיב ואין מי שיטפל.

מגלי והבה: העניין הגיע למצב של רתיחה.

מגלי והבה: לא יעלה על הדעת שאזרחיה הנאמנים ביותר של מדינת ישראל יהפכו למקופחים ביותר.

מגלי והבה: כאחד שנלחם את מלחמותיה של מדינת ישראל בארץ ובעולם, וכמי שהיה ועודנו מוכן להקריב את חייו על קיומה של מדינה זו, כואב לי באופן אישי להגיד את הדברים האלה.

מגלי והבה: יושב-ראש הכנסת, חברי, ידוע לך לכמה משימות קשות אני נשלח וכמה אני נאבק על האינטרסים של מדינת ישראל ברחבי העולם.

מגלי והבה: את הכול אני מבצע באמונה שלמה ואף מצליח.

מגלי והבה: כשאני חוזר הביתה, למדינת ישראל, למדינה שלי, ואני רואה את הבעיות הבוערות במגזר הדרוזי והצ'רקסי, אני שואל את עצמי: האם זו התמורה לנאמנותנו, אדוני ראש הממשלה?

מגלי והבה: גם אילו הייתי הדובר היחידי במליאה, קצרה לשוני מלפרט ולתאר את חייהם של בני העדה הדרוזית בישראל.

מגלי והבה: ובכל זאת, אני אנסה בזמן המועט שעומד לרשותי לעמוד על הלכי הרוח וההתמרמרות של הצעירים באוכלוסייה הדרוזית.

מגלי והבה: בנושא תוכניות המיתאר – ברבים מהיישובים הדרוזיים אין תוכניות מיתאר עדכניות ומאושרות שעונות על הצרכים של ההתרחבות של היישובים.

מגלי והבה: מאות בתים בלתי מורשים נבנים מדי שנה, ולא משום שאנשים לא עושים את המוטל עליהם, אלא משום שוועדות התכנון והבנייה תוקעות את התוכניות.

מגלי והבה: למרות מאמציהן של הרשויות, שום דבר לא מתקדם.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אנשים נאלצים לבנות ללא היתרים ונענשים בעונשים כבדים בפעם הראשונה, בפעם השנייה ובפעם השלישית, במאות אלפי שקלים, והממשלה אטומה.

מגלי והבה: בעשרות דיונים שקיימתי להסדרת תוכניות המיתאר בוועדות השונות של הכנסת, הפקידים נאלמים ונעלמים.

מגלי והבה: נציגי המשרדים מדירים תדיר את רגליהם מהדיונים, וגם כשהם טורחים להגיע הם מפילים את האשמה האחד על השני ומתעלמים מהציבור שסובל עם כל יום שעובר.

מגלי והבה: רק ביישובים בית-ג'ן, דאלית-אל-כרמל ועוספיא קיימים למעלה מ-2,000 מבנים כאלה שוועדות התכנון לא מקדמות.

מגלי והבה: אפילו בתי-המשפט מודים שהאזרחים צודקים.

מגלי והבה: מחוסר זמן אני לא אקריא בפניך את דברי השופטים בפסקי-הדין.

מגלי והבה: הממשלה חייבת לפתור את הבעיה, לא היום, אלא אתמול.

מגלי והבה: הקצאת מגרשים לחיילים המשוחררים הדרוזים – ידוע לכם, חברי חברי הכנסת, שביישובים דרוזיים רבים לא בוצעה חובת השיווק והקצאת המגרשים לחיילים המשוחררים.

מגלי והבה: ביישוב בית-ג'ן, שבו אני מתגורר, כבר עשר שנים לא הוקצה מגרש אחד, למעט לחייל שהפך לפרפלג כתוצאה מפציעתו במבצע "עופרת יצוקה" – קיבל מגרש אחד.

מגלי והבה: איפה הממשלה?

מגלי והבה: איפה הממשלה מצפה שיחיו אלפי החיילים המשוחררים?

מגלי והבה: אדוני ראש הממשלה יודע את הנתונים על הגיוסים, אני לא צריך לחזור עליהם כאן.

ראובן ריבלין: גם אתה ואני יודעים שהוא פעל רבות לגבי דברים נקודתיים שאפשר היה לפעול, בהמלצתך ובעזרתך.

ראובן ריבלין: הוא עשה זאת, וצריך גם את זה לומר.

מגלי והבה: אם אין מגרשי בנייה ואין תוכניות מיתאר, אין להם ברירה אלא לחיות באוויר.

מגלי והבה: אפילו את ההקצאה האחרונה לשיווק של 780 מגרשים הממשלה מעכבת, כיוון ש-40 מיליון שקלים שהוקצו לטובת העניין תקועים במשרד האוצר ולא מועברים.

מגלי והבה: כששר השיכון הציג לאחרונה מעל דוכן זה, אדוני היושב-ראש, את תוכניתו לסיוע ברכישת דירות בפריפריה, נעדרו היישובים הדרוזיים מהרשימה.

מגלי והבה: אין לנו בנייה רוויה, אדוני ראש הממשלה.

מגלי והבה: נושא החשמל – הידעת, אדוני ראש הממשלה, שבערים דאלית-אל-כרמל ועוספיא קיימות קרוב ל-800 דירות שאינן מחוברות לחשמל?

קריאה: – – –

מגלי והבה: הודעתי לו את זה בוועדת ביקורת המדינה לפני כחודשיים.

מגלי והבה: גם בנושא הזה קיימתי שני דיונים, גם בוועדת הכלכלה וגם בוועדה לביקורת המדינה, אך למרבה ההפתעה מאומה לא נעשה.

מגלי והבה: משפחה שלמה כבר שילמה בחייה.

מגלי והבה: גם כשהצעתי לתקן את חוק התכנון והבנייה לקידום הליכי תכנון זמני לפתרון הסוגיה, הפכה הצעת החוק להצעה לסדר-היום.

מגלי והבה: קיימנו דיון בוועדה וגם כאן, והממשלה שוב מפגינה אטימות.

מגלי והבה: לכל הנוכחים כאן יש חשמל זורם בבית, תארו את התחושה של האנשים שחיים כמו במדינת עולם שלישי ונאלצים להתחבר לרשת החשמל באמצעות גנרטור.

מגלי והבה: האם אין להם מדינה שתעניק להם את הזכות הבסיסית להתחבר לחשמל?

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, זה רק על קצה המזלג.

מגלי והבה: אני כבר לא מדבר על ביוב שנשפך ברחובות, לא על אזורי תעשייה שלמים שסגורים, לא על תשתיות לקויות.

מגלי והבה: אני רוצה להניח שאדוני מקבל דיווחים מהשרים, אבל אני אומר לך כאן שסיר הלחץ כבר קרוב להתפוצץ – העדה הדרוזית לא תסבול יותר את היחס המשפיל שאני מתאר כאן.

מגלי והבה: הממשלה שאמורה להעדיף את בני העדה הדרוזית והצ'רקסית ולתגמל אותם יותר מכולם, מדחיקה אותם לסוף רשימת סדר העדיפויות.

מגלי והבה: אני מציע לך, אדוני ראש הממשלה, שתקבע מהר מאוד ישיבה שתעסוק ביישום ההחלטות שלך, החלטות הממשלה שלך, הלכה למעשה, ותדון בבעיות המגזר הדרוזי והצ'רקסי, ולפתור את הבעיות האלה.

ראובן ריבלין: הואיל ואתה צריך לנהל את הישיבה אחרי, נצטרך להקפיד על הזמנים.

ראובן ריבלין: יהיה לך קשה אם אני – – –

מגלי והבה: אני רק רוצה להגיד לראש הממשלה לסיכום, אדוני, ואני מודה לך על שנתת לי דקה יותר.

מגלי והבה: השארת המצב ללא פתרון יביא אותנו להקים ועדת חקירה פרלמנטרית.

מגלי והבה: ואני מודיע לך כאן שאני לא מוכן לקבל מצב של חוסר שוויון במדינה שלי, אדוני.

מגלי והבה: אתה הוא שיושב מאחורי ההגה של הממשלה, וחלק מתפקידך – אני מצפה לשמוע את התייחסותך ואת הצעותיך לפתרון.

מגלי והבה: הבעיות שלנו מחריפות עם כל יום שעובר.

מגלי והבה: המצב הנוכחי קשה יותר מאתמול, אבל הרבה פחות ממחר.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שגם לה שבע דקות.

ראובן ריבלין: בבקשה, גברתי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, לפני 35 שנה, כך ציינתם ביום שישי האחרון, נפל אחיך, יוני נתניהו, במבצע הירואי שכל עם ישראל זוכר אותו וזכה לשם "מבצע יונתן".

ציפי חוטובלי: יש רגע אחד שאותו מתאר אחיך עידו בספר "הקרב האחרון של יוני", שבו יוני עובר בין כל הלוחמים לפני שהם יורדים לבצע את פעולת ההצלה של אותם חטופים במטוס "אייר פראנס".

ציפי חוטובלי: יש לו מסר אחד לאותם לוחמים, והמסר הזה הוא פשוט.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לחזור על המסר הזה, כי יש כאן אנשים, חברי כנסת, ששוכחים את המסר הזה, ולכן חשוב להזכיר אותו.

ציפי חוטובלי: המסר הזה היה שיש מלחמות שחייבים לנצח בהן, כי אלה מלחמות של הצדק נגד הרשע.

ציפי חוטובלי: וכשהמלחמה היא של הצדק נגד הרשע, הצדק חייב לנצח.

ציפי חוטובלי: והאמת הפשוטה הזאת, חברי בקדימה, נעלמת מכם פעם אחר פעם, כי בעיניכם מדינת ישראל תמיד אינה צודקת, כי בעיניכם מדינת ישראל תמיד צריכה להתנצל, אולי אפילו על עצם קיומה.

ציפי חוטובלי: אני מסתכלת על מחול השדים המטורף סביב חוק החרם, ואני שואלת את עצמי: שכחתם את האמת הבסיסית הפשוטה ביותר, שכשאנחנו מבקשים מהעולם כולו לא להחרים את מדינת ישראל, לא בחרם אקדמי ולא בחרם כלכלי, אנחנו צריכים להיות אותו מגדלור לעולם ולבקש מהם את מה שבעיניכם אמור להיות פשוט?

ציפי חוטובלי: שכחתם.

ציפי חוטובלי: שכחתם גם שתמכתם באותו חוק חרם וחתמתם על אותו חוק חרם.

ציפי חוטובלי: שכחתם.

ציפי חוטובלי: אז אני רוצה להזכיר לכם.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להזכיר לכם שהייתם עם חוק החרם, אבל ברגע האחרון כנראה החלטתם לברוח.

ציפי חוטובלי: את הדברים הבאים אני מקריאה לא מאתר הליכוד, לא, אלא מהאתר שלכם, מהאתר שנקרא "יאללה קדימה", וכך כותבים אצלכם החברים באתר: "בעולם שבו יש אג'נדות לכאן ולכאן אפשר תמיד להתנחם בעובדה שלכל צד יש את הנימוקים והתימוכין לעמדותיו, כי זה המנוע והדלק לכל מאבק ציבורי.

ציפי חוטובלי: אפשר לנסח זאת כך, אני לא מסכים עם העמדה שלך, אבל לפחות יש לך אחת כזאת".

ציפי חוטובלי: הבעיה האמיתית מתעוררת כאשר קדימה מתגלה כקולקטיב חסר אחריות.

ציפי חוטובלי: חוק החרם הוא דוגמה אחת מני רבות.

ציפי חוטובלי: חוק משאל עם הוא דוגמה נוספת.

ציפי חוטובלי: חוק הטבות מס לרמת-הגולן הוא דוגמה נוספת.

ציפי חוטובלי: כל הזיגזוגים האלה של קדימה, שבהם מצד אחד קדימה לא יודעת אם היא ימין, לא יודעת אם היא שמאל, אבל בעיקר היא שכחה את האמת הציונית הבסיסית ביותר: אנחנו בעד מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: איפה אתם?

ציפי חוטובלי: איפה אתם כשצריך להגן על מדינת ישראל בדבר כל כך בסיסי ופשוט, בחוקים נגד חרמות?

ציפי חוטובלי: איפה אתם?

ניצן הורוביץ: אתם גורמים לנו להתבייש במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אתם גורמים לנו – – –

ניצן הורוביץ: את גורמת לי להתבייש במדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה.

ציפי חוטובלי: אתם גורמים למדינת ישראל להיראות – –

ניצן הורוביץ: – – – אני לא יכול להגיד שמדינת ישראל דמוקרטית – – –

ציפי חוטובלי: – – בעיני העולם כמי שמתנצלת על עצם קיומה.

ניצן הורוביץ: למה את שמה אותי בפינה כזאת – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת הורוביץ, נדמה לי שאתה רשום כאן.

מגלי והבה: תן לה להשמיע את מה שהיא חושבת.

ניצן הורוביץ: היא נושאת את – – – מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: היא גברת מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: – – – זה לא מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: מי שמך לדבר בשם מדינת ישראל?

ניצן הורוביץ: מי את בכלל?

מגלי והבה: תודה, שמענו.

אורי אריאל: הורוביץ, תצא בחוץ.

ניצן הורוביץ: מי אתה גם בכלל?

מגלי והבה: אני לא מתכונן להתחיל לקרוא לסדר.

ניצן הורוביץ: כולם מדברים בשם מדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אני שמחה שהדברים שלי מעוררים תרעומת, אבל בואו נזכור, חברי הכנסת, חבר הכנסת הורוביץ – – –

מגלי והבה: בבקשה, גברתי, הבמה היא שלך.

ניצן הורוביץ: אני לא אעמוד אצלך למבחנים.

מגלי והבה: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ניצן הורוביץ: היא תבחן אותי אם אני – – –

מגלי והבה: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי חוטובלי: רק נזכור שחבר הכנסת הורוביץ מייצג שלושה מנדטים, וזה בעצם – – –

ניצן הורוביץ: נכון, נו אז מה?

ציפי חוטובלי: זה המשקל הסגולי שלכם.

ניצן הורוביץ: ניצחתם, מה אתם רוצים?

ניצן הורוביץ: מה אתם רוצים, להוציא אותנו להורג?

ניצן הורוביץ: ניצחתם, מספיק.

ניצן הורוביץ: די, תנוחו כבר.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש – – –

מגלי והבה: רק רגע, גברתי.

מגלי והבה: חבר הכנסת הורוביץ, יש לך זכות דיבור כאן – – –

ניצן הורוביץ: עוד חוק, עוד חוק, עוד חוק, עוד חוק.

ניצן הורוביץ: כל שבוע, כל הזמן – – –

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: אני מבין שאתה רוצה לשחק את המשחק.

ניצן הורוביץ: תעשו חוקים טובים, תפסיקו לסתום לי את הפה.

ניצן הורוביץ: תעשו חוקים על בתי-חולים, על כבישים, על שיכון.

ניצן הורוביץ: תעשו את זה, מה אכפת לכם.

ניצן הורוביץ: די, כבר – – –

מגלי והבה: מספיק כבר.

מגלי והבה: אני אומר לך, אני לא רוצה להוציא אותך.

מגלי והבה: יש לך שבע דקות פה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: גברתי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, יש כאן באמת שכחת צדק, ועל כך אני מתרעמת.

ציפי חוטובלי: כשקואליציה שנבחרה בשם רוב הציבור במדינת ישראל מובילה מהלך חוקי שתומכים בו רוב חברי הכנסת – אבל המהלך החוקי הזה, אני לא באה לדבר בשם הדקדקנות של הרוב, כי הרוב גם יכול לטעות.

ציפי חוטובלי: אבל בסופו של דבר הרוב הזה משקף את האמת הציונית הבסיסית ביותר, שאנחנו לא מחרימים את עצמנו.

ציפי חוטובלי: מה כל כך מסובך בזה?

ציפי חוטובלי: אנחנו לא מחרימים את עצמנו.

ציפי חוטובלי: אנחנו מצפים מהעולם שלא להחרים אותנו, אנחנו מצפים מהעולם האקדמי לא להחרים את האקדמיה בישראל, אבל מותר במדינת ישראל להחרים, לשיטתכם, כל דבר כמעט.

ציפי חוטובלי: ואני אומרת לכם, זאת אמת בסיסית ופשוטה, זאת אמת ציונית.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא רוצים לעמוד מול העולם ולדרוש ממנו את מה שאנחנו לא מסוגלים לדרוש מעצמנו.

ציפי חוטובלי: ולכן חוק החרם שעבר השבוע בכנסת הוא כל כך חשוב, הוא כל כך ערכי, ואנחנו לא צריכים להתנצל עליו, ואתם תפסיקו להרגיש שמדינת ישראל צריכה כל הזמן להתנצל.

ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים במציאות של דה-לגיטימציה מתמשכת, והיא מתחילה דווקא בנקודה שבה הפסקתם להיות צודקים, בנקודה שבה הפסקתם להאמין בזכויות שלנו במקום הזה.

ציפי חוטובלי: ברגע שבו אתם שוסעים כל הזמן שסע, כאילו המאבק הוא על התנחלות כזאת או אחרת – זה לא המאבק.

ציפי חוטובלי: אתם לא משחקים בכלל את המשחק הנכון.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל נאבקת על זכות קיומה.

ציפי חוטובלי: ולכן, אני חוזרת ואומרת, המאבק חזר למאבק הראשוני של הציונות.

ציפי חוטובלי: וכאן, במקום להתאחד סביב חקיקה פשוטה, חקיקה שמדברת על הזכויות הבסיסיות ביותר שלנו – המחלוקת הפוליטית יכולה להישאר כאן, אבל המחלוקת הזאת וחופש הביטוי שלה לא יכולה להפוך להיות חרם כלכלי ופגיעה כלכלית באוכלוסייה לגיטימית, בציבור מתיישבים לגיטימי.

ציפי חוטובלי: כל ממשלות ישראל לדורותיהן הקימו את המפעל הזה, תמכו במפעל הזה, ואתם לא יכולים כאן, במקום הזה, לייצר דה-לגיטימציה שלו על-ידי סנקציות כלכליות.

ציפי חוטובלי: ויכוח פוליטי כן, סנקציות כלכליות לא, וזה מה שהחוק הזה ניסה לומר, ולכן הוא היה כל כך חשוב, וזה היה רגע של צדק בבית הזה.

ציפי חוטובלי: מפלגת קדימה, שמתהדרת כל הזמן בדרך שהיא תופסת – – –

מגלי והבה: גברתי, אני אתן לך דקה על ההפרעות שהיו לך.

ציפי חוטובלי: תודה לך.

מגלי והבה: בבקשה.

ציפי חוטובלי: – – – מתהדרת כל הזמן בדרך.

ציפי חוטובלי: רק השבוע ציינו חמש שנים למלחמת לבנון השנייה, המלחמה הכושלת ביותר בתולדות מדינת ישראל, שהתנהלה בגלל היעדר דרך, בגלל היעדר מטרה – –

דורון אביטל: ציפי, אבל במפלגת קדימה – – –

ציפי חוטובלי: – – אולי שיקוף טוב של מפלגת קדימה כולה – מפלגה בלי חוט שדרה, מפלגה שאין לה דרך, מפלגה שלא יודעת אם היא בעד או נגד, וחוזרת פעם אחר פעם על אותו עניין; אבל בעיקר, בעיקר, בעיקר שכחה להיות ציונית.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, תזכרו פעם אחת – פעם אחת – – –

אבי דיכטר: אני רוצה לומר לך, להעיר רק הערה – אני לא מרבה בהערות.

ציפי חוטובלי: אבי, אני רוצה לומר לך – – –

אבי דיכטר: תפסת במקרה הרכב של קדימה של שלושה חברי כנסת, במקרה לגמרי – –

ציפי חוטובלי: אין לי שום דבר – – –

אבי דיכטר: – – שלושתם לוחמים לשעבר בסיירת מטכ"ל – –

ציפי חוטובלי: אבי, אתה יודע אבל שאין לי, חבר הכנסת דיכטר – – –

אבי דיכטר: – – ולומר עלינו: חוסר הבנה ציונית – שלי נעלייך מעל רגלייך.

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת דיכטר, אני רוצה לומר לך, בסופו של דבר המפלגה שלכם נמדדת בעמדות שהיא מציגה לציבור, וכשהעמדות שהיא מציגה לציבור הן עמדות שפעם אחר פעם לא תומכות בצדק הציוני – –

דורון אביטל: בך.

דורון אביטל: לא תומכות בך.

ציפי חוטובלי: – – הציבור שופט ודן אתכם לאופוזיציה, וזאת המציאות.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת ציפי חוטובלי.

דורון אביטל: קצת צניעות.

אבי דיכטר: קצת צניעות.

קריאות: – – –

ציפי חוטובלי: אני מצדיעה לכם כלוחמים – – –

מגלי והבה: אתם יכולים להמשיך את הוויכוח לאחר מכן.

קריאות: – – –

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: לחבר הכנסת מילר שש דקות, לחבר הכנסת נסים זאב גם שש דקות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי ממשלת ישראל, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות את הנושא שנמצא כאן בשבועות האחרונים על סדר-היום, וזה כל המירוץ המטורף הזה סביב הביטוי "חופש הביטוי".

אלכס מילר: אני רק רוצה לתת כמה דוגמאות.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר: לא צריך.

אלכס מילר: אני רוצה לתת כמה דוגמאות באמת מכמה אירועים שקרו בחודש האחרון ומהאירוע של אתמול, ההצבעה על חוק החרם.

אלכס מילר: חלק גדול מהסיעה שהיום חרתה על דגלה להילחם בחוק החרם, חלק לא קטן מאותם חברי סיעת קדימה – אפשר לעבור אחד-אחד מהם ולראות עד כמה – אולי לא בימים האחרונים, אולי לפני שנה, שנתיים, היו חלק ממערך ההתיישבות ביהודה ושומרון.

אלכס מילר: אפשר לתת את הדוגמה של חבר הכנסת שלמה מולה, שבוחר כל במה אפשרית ותוקף את ההתיישבות ביהודה ושומרון, ורק לפני שנה או שנתיים היה מטעם הסוכנות חבר בחבר הנאמנים של המרכז האוניברסיטאי באריאל.

אלכס מילר: אז איפה הצביעות כאן, רבותי.

אלכס מילר: אותה סיעת קדימה, שמדברת על חופש הביטוי ובדרך רדיקלית מאוד, אותם חברי כנסת, אדוני ראש הממשלה, שמנסים להביע את חופש הביטוי בסיעת קדימה ומצביעים לפי מצפונם, היא מחליטה להעניש אותם בדרך מאוד רדיקלית.

אלכס מילר: ואני יכול לתת רק דוגמה אחת, של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, שהוחלט להוציא אותה מוועדת הקליטה בגלל חופש הביטוי שלה, שהוחלט למנוע ממנה לקדם הצעת חוק בגלל חופש הביטוי שלה.

אלכס מילר: אז מי הצבוע כאן, חברי חברי הכנסת – – –

יוחנן פלסנר: בישראל ביתנו אפשר להפר משמעת?

יוחנן פלסנר: בישראל ביתנו – – –

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: – – –

אלכס מילר: אני חושב שהדבר היחיד, חבר הכנסת פלסנר, שסיעתך השיגה – –

יוחנן פלסנר: כמה פעמים הפרת משמעת אצלך במפלגה – – –

אלכס מילר: – – זה שהיא הענישה את העולים, כי הוציאו את חברת הכנסת ברקוביץ מוועדת הקליטה, כי הענישו את כל אותם אנשים שחברת הכנסת מייצגת כאן בכנסת ישראל בגלל ההחלטות שאתם רוצים למנוע מחברי כנסת שלכם להצביע לפי מצפונם.

אלכס מילר: וזה רק דוגמה אחת.

אלכס מילר: רבותי.

אלכס מילר: אני טיפלתי בשבועות האחרונים, כיושב-ראש ועדת החינוך, בנושאים שבאמת מאוד הרגיזו אותי, בכך שבכמה אוניברסיטאות החליטו להפעיל שיקול דעת עד כמה צריך לנגן את המנון המדינה בטקסים רשמיים, ולמה כל דיקן, על-פי רצונו, יחליט אם הפקולטה שלו שייכת למדינה או שהיא איזו מדינה בתוך המדינה.

אלכס מילר: ואז, אדוני היושב-ראש, ראיתי לנכון להעלות את הסוגיה הזאת על סדר-היום בוועדת החינוך.

אלכס מילר: ומה קורה?

אלכס מילר: כל האוניברסיטאות – חוץ מאוניברסיטת חיפה, שקיבלה החלטה מאוד אמיצה לקבל את העניין הזה כנוהל ולא בנוהג, שהיה עד היום, שהמנון המדינה יישמע בכל הטקסים הרשמיים – כל אותן אוניברסיטאות פשוט החליטו לא להגיע לישיבה, כי לא היה להן מה להגיד.

אלכס מילר: וכאשר היתה עליהם ביקורת תקשורתית וציבורית על כל העניין הזה, אני מקבל מכתב מוועד ראשי האוניברסיטאות עד כמה חשוב להם שהנושא הזה יהיה בתוך המסגרת האקדמית, ועל כך שהם יעשו דיון מיוחד ויקבלו החלטה ברורה בכל הנושא הזה, ועל כך אני מברך אותם.

אלכס מילר: אם הם יקבלו החלטה שהיא החלטה חד-משמעית בכל מה שקשור להשמעת המנון המדינה בטקסים רשמיים, אין צורך בחוק, אבל אם לא יהיה דבר כזה, נתקדם עם החקיקה.

אלכס מילר: אותו דבר, מה שקשור לשיח' סלאח.

אלכס מילר: חברי חברי הכנסת, אפילו הבריטים קיבלו החלטה לא לתת לו להיכנס למדינה למטרת נאום והרצאה, ואנחנו כאן מפעילים שיקול דעת.

אלכס מילר: במחתרת של חדרי חדרים באוניברסיטת תל-אביב מקבלים החלטה לאפשר לו להרצות בפני 20 סטודנטים.

אלכס מילר: בשביל שאף אחד לא ידע שהוא הולך להרצות שם עושים את זה בצורה שלדעתי היא צורה שמאוד מבזה את האוניברסיטה, ואחר כך עוד באים לוועדת החינוך ומצרים על כך: למה באוניברסיטת בוסטון נתנו לאחמדינג'אד לדבר ואנחנו לא נותנים לסאלח לדבר.

אלכס מילר: אז מה, אדוני היושב-ראש, אנחנו פה בתחרות מי קיצוני יותר?

אלכס מילר: הגיע הזמן שנקבל החלטות ברורות בכל מה שנוגע לכל אותם אנשים שמנסים לנצל את הבמה של חופש הביטוי והבמה הדמוקרטית כדי לפגוע במדינה, כדי לפגוע בסמלי המדינה.

אלכס מילר: זה כבר לא חופש הביטוי, אדוני היושב-ראש, זה כבר דרך להשתמש בדמוקרטיה כנשק כלכלי, כנשק להסתה, כנשק לשטיפת מוח לצעירים, שאחר כך מגייסים אותם לתנועות קיצוניות, תנועות אסלאמיות, שכל כולן מנסות לפגוע במדינת ישראל.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני מקווה מאוד שבשבוע הבא אנחנו גם נוכל להעביר ברוב את העניין של ועדת החקירה הפרלמנטרית, ונגמור עם הסאגה הזאת של תביעות של חיילים שלנו, של בכירים שלנו, כאשר הם יוצאים למטרות שהן מטרות ממלכתיות מחוץ לישראל, ויש כאלה שיודעים לנצל את זה.

אלכס מילר: ודווקא הם יודעים לקום כאשר חברם השיח' סלאח נעצר שם, ומאוד מבסוטים כאשר מישהו שבא לקדם את הביטחון של מדינת ישראל וכאשר מישהו שבא לקדם את המדינה שלנו, מוצג בפניו צו מאסר.

אלכס מילר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אלכס מילר.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ואם הוא לא יהיה כאן – חברת הכנסת עינת וילף.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, מאז אותה שבת של גיבוש לא שמעת אותי בדבר תורה, ואני חושב שחשוב שתשמע.

בנימין נתניהו: שמעתי דבר תורה, לא שמעתי אותך.

נסים זאב: אה, אבל אני אומר גם דבר תורה לפחות מפרשת השבוע האחרונה.

נסים זאב: הפרשה עוסקת בעניין האתון של בלעם.

נסים זאב: ידוע שלא היה דמוקרט יותר גדול, שניצל את הדמוקרטיה, מבלעם הרשע.

נסים זאב: הוא השתמש בעצם באותן זכויות אדם שהיו קיימות, חופש הביטוי, חופש השיסוי: אפשר לומר מה שאפשר, לקלל, להחרים, לחרף, לגדף.

נסים זאב: יש לו זכות, הזכות שלו היא מלאה, אבל תשמעו מי התווכח אתו.

נסים זאב: האתון שלו הצליח להתווכח אתו ולהעמיד אותו במקום.

נסים זאב: האתון שלו הצליח להתווכח אתו ולהעמיד אותו במקום.

יעקב כץ: הצליחה.

נסים זאב: הצליחה, סליחה.

נסים זאב: הלך ממש מאבק רציני בין בלעם לאתון שלו.

נסים זאב: בלעם הצליח להכות את האתון שלו שלוש פעמים.

נסים זאב: וכאשר האתון התלוננה כנגד בלעם ואמרה לו: מה עשיתי לך כי הכיתני זה שלוש רגלים?

נסים זאב: והוא השיב לה: כי התעללת בי.

נסים זאב: לו יש חרב בידי כי עתה הרגתיך.

נסים זאב: תתארו לעצמכם איזה קרב הולך בין בלעם לאתון.

נסים זאב: ומה עונה לו האתון?

נסים זאב: הלוא אני אתונך אשר רכבת עלי מעודך עד היום הזה.

נסים זאב: מה הקשר של הדברים?

נסים זאב: היא אומרת: תזכור, אני שומרת לך אמונים כל חיי.

נסים זאב: אתה תמיד רוכב עלי, אתה תמיד נהנה, אני תמיד עושה את השירות שאתה רוצה שאני אשרת אותך, ואתה עכשיו בוגד בי?

נסים זאב: האתון מבינה שאי-אפשר לבגוד בה, האתון.

נסים זאב: אנחנו לא מבינים?

נסים זאב: עם ישראל לא מבין שאסור לבגוד באומה?

נסים זאב: בארץ-ישראל?

נסים זאב: מה, אנחנו יותר גרועים מהאתון של בלעם?

נסים זאב: אנחנו שוכחים את השורשים את הזיקה היהודית וההיסטוריה של עם ישראל לארץ-ישראל.

נסים זאב: לכן, אדוני ראש הממשלה, התפקיד שלך כמנהיג, כראש ממשלה, לזכור שמנהיגים רבים קמו לעם ישראל במהלך הדורות השונים.

נסים זאב: היו שופטים, היו מלכים, נביאים, ראשי סנהדרין, תנאים ואמוראים, וגם ראשי ממשלות.

נסים זאב: התפקיד של מנהיג, ככל שהדור הוא ירוד ונחות יותר, יהיה צורך במנהיג חזק יותר ומורם מעם.

נסים זאב: זה בדיוק כמו חולה – ככל שהחולה, החולי שלו קשה יותר, הוא צריך רופא מומחה יותר.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, המנהיגות של ראש ממשלה נמדדת בכך שהוא מוביל ולא מובל ונסחף אחר העם, הגם שהוא צריך וחייב להיות קשוב ולרדת אל העם.

נסים זאב: משה רבנו חשש מצד אחד ממנהיגות קיצונית, כמו של פנחס, אף שהוא היה אדם גדול ואדם ראוי, אבל הוא היה צריך להיות "איש על העדה", שיכול להבין את רחשי לבם וקשוב לבני העדה, לעם ישראל.

נסים זאב: אבל מצד שני, צריך שתהיה לו מידה של נחישות ושל סובלנות.

נסים זאב: "ולא תהיה עדת ה' כצאן אשר אין להם רֹעה".

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אתה לא צריך לחשוש לא מאמירות כאלה ולא מאמירות שפוגעות, ולא מנסים ולא עוזבים לרגע.

נסים זאב: השיטה פה היא שיטת ההפחדה.

נסים זאב: הצונאמי שעומד לקום על מדינת ישראל – איזה צונאמי?

נסים זאב: למה אנחנו כל הזמן מתוך הבית הזה מסיתים ומדיחים?

נסים זאב: "יצאו אנשים בני בליעל מקרבך" – ויסיתו.

נסים זאב: למה אנחנו צריכים את ההסתה הזאת?

נסים זאב: להשמיע כל הזמן דברי בלע וזעם?

נסים זאב: חוק החרם שעבר לפני כמה ימים, לפני יומיים – – –

ניצן הורוביץ: נגד החרם.

נסים זאב: נגד החרם.

נסים זאב: זאת אומרת, הכוונה שלי היא להחרים את מי שמחרים אותנו.

נסים זאב: זה נקרא חוק החרם.

בנימין נתניהו: לא להחרים.

בנימין נתניהו: כולם נגד החרם.

נסים זאב: אז מחרימים אותו, קונסים אותו, עונשים אותו.

בנימין נתניהו: לא לא – – – כולם נגד החרם.

נסים זאב: כולם נגד החרם.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם שבשנות ה-70 ארצות-הברית היתה המובילה כאשר החרם הערבי עמד לפגוע קשות במדינת ישראל, וארצות-הברית יצאה ביוזמתה היא ואמרה שמי שיפגע במדינת ישראל ויהיה שותף לאותו חרם – כמובן כלפי הציבור האמריקני, כלפי חברות אמריקניות – הוא צפוי ל-50,000 דולר קנס, לארבע שנות מאסר.

נסים זאב: אז העולם הבין אותנו – למה אנחנו צריכים להגן על עצמנו, ואנחנו לא מבינים את עצמנו.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, חשוב לנו שלפחות לא נהיה יותר גרועים מאתונו של בלעם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ואחריו – חברת הכנסת עינת וילף.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני חושב שעושים לי עוול מסוים כשמעלים אותי תמיד אחרי נסים זאב.

דניאל בן-סימון: הוא ככה שוזר את הדברים שלו בדברי תורה ואני מרגיש כמו איזה אדם, כמו עלה נידף שלא מסוגל לשחזר את המשפטים האלה שלקוחים מכל מיני מקורות.

דניאל בן-סימון: אני אשתדל להיות אדמתי יותר ויותר פשוט ולומר לראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: מגיע לו מזל טוב.

דניאל בן-סימון: אני יודע.

דניאל בן-סימון: מזל טוב, כל הכבוד.

דניאל בן-סימון: אדוני ראש הממשלה, אני חושב באופן אישי שעושים לך עוול.

דניאל בן-סימון: טוב, הוא לא מגיב.

דניאל בן-סימון: אדוני ראש הממשלה, באמת אני חושב שעושים לך עוול, גם התקשורת, גם חברי הכנסת, גם פרשנים, אלה שיושבים – – –

בנימין נתניהו: עכשיו תסביר למה.

דניאל בן-סימון: נכון.

דניאל בן-סימון: עושים לך עוול וכל הזמן – אומרים ככה, מסבירים: ראש הממשלה בסך הכול לא מתכוון לחוק – – –

בנימין נתניהו: דני, תהיה יותר מקורי.

דניאל בן-סימון: אני אהיה מקורי, נשבע לך.

דניאל בן-סימון: אנא ממך.

בנימין נתניהו: בוא אני אגיד לך משהו.

בנימין נתניהו: אם אתה עושה הפוך על הפוך – – –

דניאל בן-סימון: זה לא הפוך על הפוך.

בנימין נתניהו: הפוך זה צפוי.

בנימין נתניהו: הפוך על הפוך על הפוך, זה יותר מתוחכם.

דניאל בן-סימון: אני לא כזה מתוחכם.

יצחק וקנין: על זה נאמר:

יצחק וקנין: לא תעשו עוול במשכן – במידה ובמשורה.

דניאל בן-סימון: אני קורא את התיאורים האלה בעיתונות ואני שומע: ראש ממשלה חלש, ראש ממשלה נכנע לקואליציה שלו, ראש ממשלה סחיט, ראש ממשלה שעושה הכול כדי לשמור על הקואליציה.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר לך, עושים לך עוול.

דניאל בן-סימון: כי אתה לא באמת כפי שמציירים אותך.

דניאל בן-סימון: אתה יונק את התפיסה שלך מתוך אידיאולוגיה ואתה באמת פועל כאיש שמאמין במה שהוא עושה.

דניאל בן-סימון: גם בעובדה שלא היית פה לפני יומיים, בחוק הזה, אני אומר, יכול להיות שהיית עסוק, אבל נתת אור ירוק לכל מה שהיה פה בשנתיים האחרונות.

דניאל בן-סימון: שום דבר לא נעשה שלא בהסכמתך וגם שום דבר לא יכול להיעשות שלא בהסכמתך.

דניאל בן-סימון: גם בשבוע הבא, בחוק שיעלה כאן – זה מקבל אור ירוק ממך.

דניאל בן-סימון: לכן, אדוני ראש הממשלה, עושים לך עוול, כי אתה – מכל ראשי הממשלה, אתה אחד האידיאולוגים הכי עקביים שהיו כאן מאז 1948.

דניאל בן-סימון: אני אומר את זה כמחמאה ולא הפוך על הפוך.

דניאל בן-סימון: אתה מאמין בדרכך.

דניאל בן-סימון: רק אני מצטער לומר לך שזאת אידיאולוגיה קנאית.

דניאל בן-סימון: הלוואי שכל ראשי הממשלה היו אידיאולוגים, אבל הבעיה זה האידיאולוגיה.

דניאל בן-סימון: נדמה לי, אדוני ראש הממשלה, ואני אומר את זה בכנות, שבשנתיים האלה אפשר לסרטט פרופיל של הכנסת הזאת שהלכה באמת בעקבותיך.

דניאל בן-סימון: נתת אור ירוק לכל אדם שיושב כאן בקואליציה.

דניאל בן-סימון: איש לא היה פועל בלי הסכמה שלך.

דניאל בן-סימון: אבל, לצערי, החקיקה הזאת ומה שנעשה בשנתיים האלה מציירים את הכנסת הזאת ככנסת שלא היטיבה עם הציבור.

דניאל בן-סימון: זאת דעתי, לכן אני באופוזיציה.

דניאל בן-סימון: אבל נוסף לזה – יש איזה היבט נוסף, אדוני ראש הממשלה, כי נתת יד לאיזה מהלך שמעצב מחדש את החברה הישראלית בכיוונים שאולי לא התכוונת אליהם.

דניאל בן-סימון: בגלל הנושא המדיני אתה מוכן להכפיף גם את שמירת הממלכתיות הזאת.

דניאל בן-סימון: למה לתת לסיעות קטנות לעצב מחדש את החברה הישראלית?

דניאל בן-סימון: הרי אנשים עקרו מבתיהם, עזבו ארצות בתחילת המאה ה-20, בנו חברה חדשה, בנו פרויקט יוצא דופן.

דניאל בן-סימון: למה לתת אותו כדי לקבל?

דניאל בן-סימון: למה לשבור אותו?

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, אני חושש מכך שהחלום הישראלי שכולנו שותפים לו נופל קורבן על המחלוקת ימין ושמאל.

דניאל בן-סימון: לכן אני גם אומר, ראש הממשלה, אני מאוד מקווה שאתה מתכוון ברצינות לחידוש המשא-מתן ואתה מתכוון ברצינות להגיע להסדר ואתה מתכוון ברצינות לחלק את הארץ הזאת ואתה מתכוון ברצינות – אני היום לא יכול לומר שאתה מתכוון לכל מה שאתה אומר, כי אתה באמת מאמין, אתה איש של אמונה אידיאולוגית קנאית, שלצערי פוגעת באינטרס הכללי של רוב הישראלים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דניאל בן-סימון.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עינת וילף, ולאחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, ראש הממשלה, השרים וחברי חברי הכנסת, אתם מכירים את הסרטים המסויטים האלה, שהקירות הולכים וסוגרים וסוגרים וסוגרים והמרחב מצטמצם?

עינת וילף: כך אני מרגישה היום ביחס למה שאני אכנה ציונות שפויה ממלכתית מרכזית.

עינת וילף: סוגרים עליה קירות מצד ימין קיצוני ושמאל פוסט-ציוני, והמרחב, שפעם היה מרחב גדול ורב, הולך ומצטמצם.

עינת וילף: מצד אחד, וראינו את זה רק בדיונים בימים האחרונים, אמירות על קץ הדמוקרטיה הישראלית: ישראל מאבדת את מעמדה כדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

עינת וילף: ובסוגריים אגיד: אני רוצה שנאבד את מעמדנו כדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון ושיום אחד נהיה אחת מני רבות, אבל לא לכך מתכוונים אלה שמדברים על כך.

עינת וילף: מדברים: הכול, והכיבוש, כאילו רק בזה עוסק הסכסוך.

עינת וילף: אין מקום, לפחות לאפשרות, לדיון, שלסכסוך יש מקורות עמוקים יותר ושיש באמת סימני שאלה קשים על האפשרות לפתור אותו, גם מצד מי שחושבים שאין ברירה אלא לחלק את הארץ.

עינת וילף: אני שומעת אתמול חברת כנסת מסיעת מרצ שקוראת מבימת הכנסת להחרים מוצרי התנחלויות וקוראת בשמם, ואני מרגישה שלא שם אני רוצה להיות ולא עם זה אני מזדהה.

עינת וילף: אבל מצד שני, חברי הכנסת, דיון על המנון "התקווה" – שצריך להיות ברור שהמנון מדינת ישראל מושמע בטקסים הרלוונטיים ואין דבר כזה שהמנון של המדינה פוגע ברגשותיהם של אזרחי המדינה.

עינת וילף: זה ההמנון של המדינה, הוא אחד ההמנונים היפים.

עינת וילף: יש המנונים גרועים ממנו.

עינת וילף: אבל מה?

עינת וילף: אני מוצאת שמי שיוצא להגן על ההמנון – חבר כנסת מן הימין הקיצוני עד מאוד.

עינת וילף: כלומר, לכאורה כבר אי-אפשר להגן על ההמנון מתוך עמדה ציונית מרכזית, ויש מי שבכלל דורשים שיהיה חוק שיטפל בזה.

עינת וילף: ובכלל, מירוץ לחקיקה כאילו אי-אפשר לנהל דיון על דברים, אם חרמות, אם שירת "התקווה", באמצעות דיון ציבורי – קשה, נוקב, אבל שיתקיים דיון ציבורי.

עינת וילף: והמרחב הזה הולך ומצטמצם, הולך ומצטמצם.

עינת וילף: וזה לא פשוט.

עינת וילף: אנחנו נמצאים בתקופה שבה צריך להגן על רעיונות, שהם לפעמים קצת מורכבים: כן בעד חלוקת הארץ, אבל סקפטיות עמוקה לגבי השאלה שבכך עוסק הסכסוך ושזה יביא באמת לקבלה של מדינת ישראל כביתו הלאומי של העם היהודי באזור הזה; להאמין בכך שראוי שההמנון יהיה המנונם של כל אזרחי מדינת ישראל, אבל לא לרצות שזה יוגן על-ידי הימין הקיצוני ובחוק.

עינת וילף: ואלה רעיונות שהם קצת יותר מורכבים, קצת יותר קשים, אבל על כך נבנתה מדינת ישראל.

עינת וילף: ועל הציונות השפויה, הממלכתית, המרכזית – על כך צריך לנהל את המאבק, ולא על הקיצוניות שבין ימין ושמאל.

עינת וילף: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עינת וילף.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אלסאנע, ולאחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את ראש הממשלה על ההישג הדמוקרטי האדיר שהיה לקואליציה שלו במסגרת אישור חוק החרם אתמול.

טלב אלסאנע: החוק הזה בעצם מוריד את המסכה, והעולם כולו רואה את האמת.

טלב אלסאנע: החוק הזה מדבר יותר טוב מאלף נאומים, כאשר מנסים לשכנע עד כמה הדמוקרטיה הישראלית היא מדומה.

טלב אלסאנע: לכן החוק הזה, רבותי, מדבר בעד עצמו.

טלב אלסאנע: אני קורא לאופוזיציה לא להפריע לממשלה הזו להמשיך להסתבך.

טלב אלסאנע: היא עושה את העבודה מצוין, נהדר, ולא צריך כל הזמן לרוץ ולנסות להציל אותה מעצמה.

טלב אלסאנע: לא, לתת לה להעביר את החוקים האלה.

טלב אלסאנע: החוקים האלה משקפים היטב את מידת המחויבות של הממשלה הזו והקואליציה הזו לדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: וכאשר הם באים בטענות ובתלונות על כביכול השמאל או העולם, אז בעצם העולם מציג בפני הממשלה את הראי, וכאשר הממשלה הזו רואה את הפרצוף המכוער בתוך הראי היא שוברת את הראי וחושבת שעל-ידי זה פתרה את הבעיה.

טלב אלסאנע: היא לא פתרה את הבעיה, כי מה שהיא רואה בראי זה השתקפות של הפרצוף המכוער, כי העולם לא מוכן לקבל את המצב הקיים.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה בא בטענות לאבו מאזן, שהוא כביכול עושה דה-לגיטימציה לישראל.

טלב אלסאנע: אבל תאמינו לי שמי שעושה את הדה-לגיטימציה בצורה הכי טובה לישראל זו הממשלה הנוכחית.

טלב אלסאנע: ואני, יש לי הצעה: במקום שכל שבוע יביאו הצעת חוק חדשה, אז אני מציע, רבותי, לקואליציה הקיימת לאמץ בבת-אחת את כל חוקי האפרטהייד של דרום-אפריקה.

טלב אלסאנע: למה לעשות זאת שבוע אחרי שבוע, ותקשורת ועתירות לבג"ץ?

טלב אלסאנע: אז לעשות את זה בבת-אחת, ואז בא לישראל גואל, דמוקרטיה לתפארת והכול מצוין ונהדר.

משולם נהרי: אולי תגיש את זה אתה.

טלב אלסאנע: אתם עושים את זה מצוין.

טלב אלסאנע: אני חושב, רבותי, שאם היינו מדברים על דמוקרטיה יהודית, אז היום יש לנו דמוקרטיה לימין.

טלב אלסאנע: כי בעצם אפילו לשמאל, שרוצה למחות נגד ההתנחלויות, שהן פשע על-פי החוק הבין-לאומי, הוא היום עובר, או עושה עוולה אזרחית.

טלב אלסאנע: עוד מעט לא נדבר על דמוקרטיה לימין אלא על דמוקרטיה למתנחלים בלבד.

טלב אלסאנע: כל מי שדוגל בדעה אחרת שאינה דעת הימין יהיה עבריין.

טלב אלסאנע: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: אדוני ראש הממשלה, אתה נאמת בקונגרס האמריקני ודיברת על אזרחי ישראל הנהנים מהדמוקרטיה; אלה האזרחים היחידים בעולם הערבי שנהנים מהדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: ואני שואל, איך זה מתיישב עם ההחלטה שלך, כבוד ראש הממשלה, למנות את ראש המועצה לביטחון לאומי, יעקב עמידרור, כאחראי לפתרון בעייתם של אזרחי המדינה?

טלב אלסאנע: זו סוגיה אזרחית, שם אתה צריך להוביל.

טלב אלסאנע: אתה ראש הממשלה של כל אזרחי המדינה; יעקב עמידרור, אף אחד לא בחר בו.

טלב אלסאנע: הוא אלוף, יכול להיות שהוא קיבל – – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

בנימין נתניהו: אל תאמין לכל מה שאומרים.

טלב אלסאנע: אני אשמח לשמוע התייחסות.

בנימין נתניהו: – – – הוא לא אחראי לדבר.

בנימין נתניהו: יש זכות למועצה לביטחון לאומי להעיר הערה אפילו על כלכלה, לאו דווקא – – – אנחנו נביא את זה כנושא לדיון, והוא לא הגורם שמביא את זה לדיון.

טלב אלסאנע: חשוב לשמוע את הדברים האלה, כי המסר מזה היה מסר קשה, כאילו מנסים להחזיר את האזרחים לממשל צבאי.

טלב אלסאנע: יש ממשלה בישראל, שמטפלת בכל האזרחים בהתייחסות אזרחית, וקמה ועדה בראשות השופט גולדברג.

טלב אלסאנע: הוא לא בדואי, הוא שופט בית-המשפט העליון, הוא היה מבקר המדינה שדן בסוגיה.

טלב אלסאנע: לדעתי, הגיע הזמן לפתור.

טלב אלסאנע: יש נכונות להידברות, יש נכונות להגיע לפתרון, שהממשלה לדעתי יכולה להוביל, וגם תמצא שותפים לפתרון.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, ולאחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, אין לי ספק, אדוני ראש הממשלה, שאם היה עומד פה איש אופוזיציה והיה מדבר את המסר שאני רוצה לפנות בו אליך, הוא היה מדבר בסופרלטיבים שהממשלה מנותקת מן העם, הממשלה לא קשובה לעם, לא שומעת את העם.

ג'מאל זחאלקה: הנה אמרת את כל אלה.

אורי מקלב: אבל אני לא אומר את זה, אני בפירוש לא אומר את זה.

אורי מקלב: ואני יודע שהממשלה עסוקה הרבה ומשקיעה רבות, ויש על סדר-יומה ועל שולחנה, לממשלה ולראש הממשלה, נושאים ביטחוניים רבים, נושאים מדיניים לא פשוטים, נושאים כלכליים.

אורי מקלב: המדינה משקיעה בתשתיות, בראייה לטווח ארוך; אין לי ספק בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל הציבור – לא בזה הוא עסוק.

אורי מקלב: חלק גדול מתושבי המדינה עסוקים בקיום, במלחמה היומיומית שיש להם, הקיומית שיש להם, לכלכל את ביתם, לפרנס את ביתם, איך הם מאכילים את ילדיהם.

אורי מקלב: והציבור בישראל, חלק גדול מהציבור בישראל לא מבין את הפערים הגדולים, שמצד אחד מדינת ישראל מבחינה כלכלית יציבה, יש לה חוסן כלכלי; היא גם מדורגת במקומות מכובדים מאוד, יש לה הכנסות, היא מאוזנת, היא מתפתחת.

אורי מקלב: ומצד שני, פערים מתרחבים ונהיים הרבה הרבה יותר גדולים.

אורי מקלב: איך הם צריכים להתמודד בחיי היום-יום שלהם, איפה זה בא לידי ביטוי אצלם?

אורי מקלב: והבעיה המרכזית בעניין הזה, מכיוון – כל מה שקורה במשק, וכל שינוי, אם זאת עלייה במחירי חומרי הגלם, אם אלה בעיות בהולכת הגז ממצרים, מי שמשלם את המחיר זה הציבור, ובאופן מלא.

אורי מקלב: הממשלה, או האוצר, יותר נכון, לא מוזיל מעצמו שום דבר, על אף היוקר הגדול של רוב מוצרי היסוד, של הדיור.

אורי מקלב: והממשלה מרוויחה מעליית המחירים הזאת באופן ישיר.

אורי מקלב: לא רק שהיא לא נותנת משלה, אלא כל המסים, כמו מס ערך מוסף ועוד, ברגע שיש עליית מחירים – כמה הממשלה, כמה האוצר הגדיל את הכנסותיו מהעלייה הדרמטית הגדולה במחירי הדיור?

אורי מקלב: ואיפה זה בא לידי ביטוי?

אורי מקלב: זה לא בא לידי ביטוי בשום דבר.

אורי מקלב: יכול לעמוד השבוע פקיד בכיר באוצר ב"ועידת המנהלים" של עיתון "המודיע" ולומר במפורש: אני יודע שיש הכנסות יותר גדולות, והממשלה לא תיתן, האוצר לא ייתן שום דבר משלו כדי להוזיל את הדירות או להתמודד עם משבר הדיור.

אורי מקלב: יש באמת תוכניות טובות מאוד, וזה באמת המקום לברך אותך, אדוני ראש הממשלה.

אורי מקלב: אנחנו דנים בוועדה משותפת של פנים וכלכלה בנושא הווד"לים, אנחנו רואים תוכנית שיכולה לעזור ולקדם לטווח הארוך, במיוחד בנושא הבנייה, ולהציף את הארץ ואת המדינה בעוד קרקעות לבנייה, אבל ודאי שזה עדיין לא מספיק.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיחד עם זאת צריך לעבוד גם – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אורי מקלב: – – על סבסוד משכנתאות, על הורדת מחירי הקרקעות – מייד אני מסיים – לטפל בנושא של הרישוי, שיש פערים גדולים.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אחרי הווד"לים האלה, אחרי הוועדות האלה, הם צריכים להגיע לרישוי.

אורי מקלב: היום אנחנו עדים וערים למצב שאדם שרוצה לקבל חוות דעת ממחלקה של איכות סביבה, למשל, מחכה שנה ורבע.

אורי מקלב: אנשים מחפשים, רוצים שמאות על קרקע מהמינהל, מחכים שנה וחצי ולא מקבלים את זה.

אורי מקלב: אז איך אפשר להתקדם אחר כך, אחרי כל החידושים האלה?

אורי מקלב: משפט אחרון.

אורי מקלב: אדוני ראש הממשלה, אנשים משלמים מכספם על כל מה שקורה במשק.

אורי מקלב: אני אספר לך סיפור.

אורי מקלב: אנשים קיבלו הודעה על עליית מחירים גם במעונות-היום, על עליית שכר לימוד של 3%, וכשהם שאלו: איך זה יכול להיות, הרי שילמנו בתחילת השנה עוד 9%?

אורי מקלב: – אומרים להם: הממשלה החליטה שצריך לתת למורים ולגננות ולמטפלות תוספת של 2,000 שקל.

אורי מקלב: מי משלם את זה?

אורי מקלב: אותם הורים.

אורי מקלב: לא הממשלה.

אורי מקלב: הממשלה מקבלת החלטות, האוצר מקבל החלטות להוסיף 2,000 שקל לכל מורה, וזה דבר מבורך; הביטוי של זה ומי שישלם על זה – לכל הדברים האלה נדרשו ההורים של הילדים במעונות.

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: משפט אחרון, אדוני ראש הממשלה.

יצחק וקנין: זה הרבה משפטים כבר.

אורי מקלב: משפט אחרון, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: בשנת 2011, מתוך 138,000 מקבלי הבטחת הכנסה מהמדינה – ב-138,000 מדובר על השכבה הכי נמוכה של מעוטי הכנסה, והם היו זכאים גם כן להנחה בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: 100,000 נפלטו מתוך הזכאים האלה.

אורי מקלב: נוצר מצב שרוב-רובם של מקבלי הבטחת הכנסה לא מקבלים את הזכאות להנחה בתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי אריאל, ולאחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, יש טענה אליך שאתה עושה בתחום המדיני דברים קשים.

אורי אריאל: אומרים להגנתך שעובדה, עד היום לא זזנו מילימטר.

אורי אריאל: עובדה נכונה ומדויקת, אני מסכים.

אורי אריאל: אומרים לי: תראה אותו, תראה את ראש הממשלה, הוא מצליח, הוא עובר את זה בשלום.

אורי אריאל: נוכח הגלים, המשברים, הסערות והטייפונים, הוא רק אומר, אבל הוא לא עושה – בתחום המדיני.

אורי אריאל: אדוני ראש הממשלה, אין עשייה יותר גדולה מכך שראש הממשלה מודיע הודעות שאין להן על מה לסמוך, אין להן על מי לסמוך, אבל מחייב את מדינת ישראל בהודעתו.

אורי אריאל: כזה הוא הנאום שלך, המכונה "בר-אילן".

אורי אריאל: הוא מנוגד למצע הליכוד, הוא לא התקבל בשום פורום מחייב, לא הקבינט, לא הממשלה, לא הכנסת, בשום מקום.

אורי אריאל: הוא התקבל אצלך, בביתך, על-ידך, אבל הוא התקבל גם על-ידי כל העולם.

אורי אריאל: זאת התנהלות, שאני אספר לכם עליה, ולך, אדוני ראש הממשלה, סיפור קצר: תפילת "ונתנה תוקף" ביום כיפור, ראש הממשלה, שהיא מהתפילות היותר מפורסמות, התחברה על-ידי רבי אמנון ממגנצא, שעליו אומר הסיפור שבזמן האינקוויזיציה דרשו ממנו להמיר את דתו, רחמנא ליצלן, והוא לא דחה אותם, הוא רק ביקש שלושה ימים לחשוב.

אורי אריאל: הוא אמר: בשלושה ימים אלה הכלב ימות, הפריץ ימות, יקרה משהו, חסדי ה' כי לא תמו, מה אני צריך עכשיו לענות ולהיענש?

אורי אריאל: זה לא דבר פשוט, מה שהם עברו בזמנו.

אורי אריאל: על זה, רק על זה שהוא חשב וביקש את שלושת הימים, נענש רבי אמנון ממגנצא בצורה מעוררת פלצות, אני לא חוזר עליה.

אורי אריאל: וכדי שזה יהיה ברור, עוד זרו מלח על פצעיו, זה הביטוי, אבל זה היה בפועל.

אורי אריאל: לא זה מה שאני מאחל לך, חס וחלילה.

אורי אריאל: אתה ראש הממשלה של ישראל, אתה ראש הממשלה שלי, ואתה גורם נזקים שיהיה קשה מאוד לצאת מהם.

אורי אריאל: אני יהודי מאמין, אני יהודי אופטימי, אנחנו מאמינים שנצא מכל המשברים האלה, אבל אתה מכניס אותנו בדעה צלולה למקומות שאנחנו לא מחויבים להיות שם, גם כשיש לחץ מהסוג שיש.

אורי אריאל: לא זאת גם זאת, עצרת את הבנייה בירושלים, בעיר הקודש, בציון, בעיר הבירה.

אורי אריאל: כן, כן, אני יודע, גונבים 40 יחידות פה, כי זה לא במכרז, ועוד 60 שם.

אורי אריאל: לא על הדרך הזאת תהיה תפארתך.

אורי אריאל: עוד לא היה ראש ממשלה שעשה כמוך את מה שקורה היום בירושלים, יותר נכון מה שלא קורה בירושלים.

אורי אריאל: אין בנייה.

אורי אריאל: ובאלפי-מנשה יש בנייה?

אורי אריאל: ובאפרת יש בנייה?

אורי אריאל: אה, שכחתי לספר, שחררו 40 יחידות באפרת.

אורי אריאל: תודה רבה, מכובדי ראש הממשלה.

אורי אריאל: כן, נכון, וגם עוד משהו בזה ופה בזה והכול בשקט, חבר'ה, לא לעורר – מה, אתה מתבייש בזה?

אורי אריאל: אתה צריך להסתתר מפני מישהו בזה?

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אורי אריאל: הדברים הללו לא מכבדים אותך כראש ממשלה, לא מכבדים אותך כמר נתניהו, לא מכבדים את בית אבא ולא מכבדים בעיקר את מדינת ישראל.

אורי אריאל: אבל אני אגיד לך, אדוני, לסיום: אנחנו מאמינים בתשובה, יש דרך לשנות.

אורי אריאל: יש דרך לחזור למסלול הנכון, כל אחד בדרכו.

אורי אריאל: גם אני, אני לא פטור מתשובה, גם לי יש מה להשתפר, אבל אתה, בניגוד אלי, ראש הממשלה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

בנימין נתניהו: אפשר לעשות הפסקה של דקה?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן, אני אאפשר לו להתחיל את הנאום, עד שראש הממשלה יחזור, ואני לא אקח לו את הזמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנא סוייד, אתה זוכה מן ההפקר, תוכל להתחיל את הנאום שלך, כדי לא לעצור את הישיבה, ואם תרצה, כשראש הממשלה יגיע, אני אתחיל למדוד את הזמן.

יצחק וקנין: אוקיי, מקובל עליך?

יצחק וקנין: אמרתי שראש הממשלה יצא לדקה.

יצחק וקנין: אבל אני לא אמדוד לך את הזמן, רק מהרגע שהוא יחזור, מקובל עליך?

חנא סוייד: בהחלט מקובל עלי.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים וחברי הכנסת, אני רוצה לדבר, עד שראש הממשלה באמת ישמע את הדברים שלי בצורה ישירה, על מה שחברי טלב אלסאנע ניסה להעלות כאן או נגע בו, וזה המצב של האוכלוסייה הבדואית בנגב והמאמצים והתוכניות להתמודד עם הבעיה, עם הנושא, ולהציע פתרונות לאוכלוסייה הבדואית בנגב, כאשר ברקע יש לנו המצב של היישובים הלא-מוכרים בנגב, עם כ-80,000 תושבים שחיים ללא תשתיות וללא שירותים, לא מוניציפליים ולא רפואיים ולא בכלל.

חנא סוייד: מצב המחיה ביישובים הלא-מוכרים בנגב דומה מאוד למחנות פליטים, אפילו יותר גרוע.

חנא סוייד: מן הסתם צריך שהממשלה תתייחס לעניין הזה ותציע פתרונות שיתקבלו על-ידי האוכלוסייה ושידברו על הצרכים האמיתיים והזכויות של אותה אוכלוסייה.

חנא סוייד: היתה ועדת-גולדברג, שהתייחסה לנושא הזה, הוציאה מתחת ידיה דוח שמפרט את ההיסטוריה, איך התהוותה, איך נוצרה הבעיה של האוכלוסייה הבדואית, וסרטטה קווים כלליים להתמודד ולהציע פתרונות.

חנא סוייד: אחר כך מונתה ועדה בראשות – או מה שנקרא ועדת-פראוור.

חנא סוייד: גם ועדת-פראוור הציעה פתרונות.

חנא סוייד: יש תוכנית שמתגבשת כרגע, שכוללת כמה פתרונות או אפיקים שונים ומקבילים לפתרון בעיית הקרקע, בעיית הדיור ובעיית השירותים גם ליישובים הלא-מוכרים וגם ליישובים המוכרים בנגב.

חנא סוייד: לאחרונה פורסם שראש הממשלה ביקש second opinion, דעה נוספת על התוכנית שכמעט היתה מוכנה ואפילו דלפה לתקשורת.

חנא סוייד: הוא ביקש second opinion, אבל ממי?

חנא סוייד: מהיועץ שלו לביטחון לאומי.

חנא סוייד: כמובן, לא צריך כאן לציין שהרבה מהאנשים שהכינו את התוכנית הזו, לרבות מר פראוור עצמו, הוא יוצא המועצה לביטחון לאומי, ובוודאי תוך כדי הכנת התוכנית הרבה עיניים ביטחוניות עברו על התוכנית הזו ובדקו אותה.

חנא סוייד: עצם ההצהרה הזו שכאילו עוצרים את התוכנית – לא, אני לא מביע דעה לגבי טיב התוכנית.

חנא סוייד: יש לי הרבה ביקורות, כמובן, על התוכנית, אבל עצם העובדה שראש הממשלה עוצר את היישום או את הפרסום או את הקידום של התוכנית ומבקש second opinion מהיועץ לביטחון לאומי, זה מאושש את הטענה ואת החשש שלנו שתמיד ההתייחסות אל האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל היא כאל אובייקט ביטחוני.

חנא סוייד: זה בעייתי כשלעצמו.

חנא סוייד: כשאנחנו אוכלוסייה שמבקשת ומדגישה את עניין האזרחות שלה, והיא דורשת והיא נאבקת למען אזרחות מלאה.

חנא סוייד: כשרשויות המדינה וראש הממשלה ומשרד ראש הממשלה מתייחסים לאוכלוסייה הזו ולתוכניות שבאות לפתור בעיות עקרוניות ובסיסיות ביותר שלה – בחינה בעין של ביטחון לאומי, זה מעורר חששות בקרבנו שמא כל ההתייחסות לאוכלוסייה הערבית היא התייחסות ביטחונית, שהיא לא מקובלת עלינו בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: ולכן, אני רואה כאן הזדמנות לפנות לממשלה לקדם את התוכניות לפתרון הבעיה של האוכלוסייה הבדואית בנגב.

חנא סוייד: אחד הנושאים שבאמת חשובים – במה שדלף מתוכנית פראוור – זה שמדברים על האוכלוסייה הבדואית בנגב כעל מתיישבים: הסדרת עניין ההתיישבות הבדואית בנגב.

חנא סוייד: ואני רוצה כאן להדגיש עוד נושא – האוכלוסייה הבדואית היא לא מתיישבים בנגב, היא האוכלוסייה המקורית של הנגב.

חנא סוייד: כשאנשים שרצו לרדת לנגב היו צריכים ללכת לשם עם מזגן צמוד – האוכלוסייה הבדואית חייתה בנגב עם כל הקושי ובלי מזגנים, ועבדו וחיו שם ופיתחו מה שיכולים לפתח.

חנא סוייד: נכון, לא מדובר שם ביישובים מודרניים או מפותחים, אבל לפחות הם התמודדו עם האקלים הקשה, עם תנאי מזג האוויר, עיבדו את הקרקעות ושיפרו מה שהם יכולים.

חנא סוייד: לכן אני חושב שההתייחסות לכל העניין של האוכלוסייה הבדואית בנגב כהתייחסות אל התיישבות או אל מתיישבים מחטיאה את המטרה.

חנא סוייד: כמובן, בסופו של דבר חשוב מה מציעים לאותה אוכלוסייה, רק אני מנסה קצת להתווכח עם ההיגיון.

חנא סוייד: כי אם מתחילים מהנחות ומהיגיון לא בריא ולא נכון ולא מדייק בהגדרת המטרה ובהגדרת האוכלוסייה, אז קשה לצפות שבאמת תהיה תוכנית מקובלת, תוכנית שתספק פתרונות אמיתיים לאוכלוסייה.

חנא סוייד: והערה נוספת על אותה תוכנית היא העניין של הפטרנליזם שיש באותה תוכנית.

חנא סוייד: הוכנה תוכנית, כפי שאמרתי, בוועדת-פראוור, שכללה בערך 20 אנשים שטיפלו בנושא הזה.

חנא סוייד: בין 20 האנשים, המומחים והפקידים שטיפלו בנושא הזה, אין אף אזרח ערבי אחד, בוודאי לא בדואי מהנגב.

חנא סוייד: איך אפשר לכפות תוכנית כזו, שצריכה להתפרס על שטח של מאות אלפי דונמים ושהיא כוללת אוכלוסייה של מאות אלפי אנשים, מבלי לשתף את הציבור ולו בנציג אחד?

חנא סוייד: אחד העקרונות המודרניים של תכנון זה שיתוף הציבור.

חנא סוייד: כלומר, אתה לא יכול, כמה שתהיה מקצוען, להחליף את ההתנסות של הציבור בבעיות שלו ולהכין תוכנית רק על-ידי המומחים ולבוא ואחר כך להשית את התוכנית הזו על ציבור רחב ועל שטח אדמה ועל שטח קרקע כל כך רחב.

חנא סוייד: אלא, בעיקרון צריך לקרוא לאוכלוסייה ולנסות – לא לנסות, זו חובה, כפי שאמרתי.

חנא סוייד: אחד העקרונות של התכנון המודרני זה לבקש מהאוכלוסייה שתתנסה, שתחיה את התוכנית שמנסים להחיל עליה, שהיא תשתתף – – –

יצחק וקנין: אני יכול להתחיל להפעיל את הזמן.

חנא סוייד: – – – שהיא תשתתף בהכנת התוכנית.

חנא סוייד: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולפנות אליך באופן בלתי אמצעי והישיר ביותר, ואני כתבתי לך אתמול מכתב בעניין הזה, בעניין תוכנית ה"סופר-טנקר", עניין תוכנית הווד"לים, שהמטרה שלה היא מטרה ראויה, היא ניסיון להתמודד עם אחת הבעיות הקשות ביותר שהמדינה והאוכלוסייה מתמודדות אתה.

חנא סוייד: אלא מה?

חנא סוייד: – האוכלוסייה הערבית היא לא רלוונטית, או התוכנית לא רלוונטית בכלל לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: יש שם שני תנאים בתוכנית הזו: מדובר על תוכניות שכוללות 200 יחידות דיור לפחות; והקרקע שהתוכנית חלה עליה, 80% ממנה בבעלות המדינה.

חנא סוייד: שני התנאים המצטברים האלה – אין כאלו ביישובים הערביים.

חנא סוייד: כלומר, זו תוכנית שמוציאה out of range את כל האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אחר כך באים בטענות לאוכלוסייה הערבית שהיא בונה ללא היתרים.

חנא סוייד: אני אומר: זה נכון חלקית.

ראש הממשלה: – – –

חנא סוייד: אני מבין, אבל, אדוני ראש הממשלה, זו התוכנית של ה"סופר-טנקר", שמקודמת עכשיו במהירות "סופר-סוניק" בוועדה מיוחדת.

חנא סוייד: היא הולכת להתאשר או-טו-טו, ולכן ראיתי לנכון, כפי שאמרתי לך, לכתוב לך מכתב אישי בעניין הזה, שיש תוכנית שהיא סקטוריאלית או אנטי-סקטוריאלית לחלוטין, שיש צורך לתקן אותה – להתחשב במאפיינים הספציפיים של תכנון ובנייה או בעלות על הקרקע ביישובים הערביים ולתקן את התוכנית בהתאם.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, יש הרבה בעיות תכנון ובנייה ביישובים הערביים.

חנא סוייד: יש סטוק של אלפי בניינים שנבנו ללא היתרים, וזו הטענה כלפי היישובים הערביים: בונים ללא היתרים.

חנא סוייד: ואני אמרתי: זה נכון חלקית; למה?

חנא סוייד: כי יש תוכניות כאלו.

חנא סוייד: כשיש תוכניות שמחריגות את היישובים הערביים, אם זה מבחינת תנאים שנמצאים בגוף התוכנית ואם זה בגלל הרכב הוועדות של התכנון והבנייה שמטפלות ביישובים הערביים, אז התוצאה היא ברורה לחלוטין, שבעצם הבעיות של היישובים הערביים לא באות על פתרונן במסגרת התוכניות, במסגרת הוועדות של התכנון והבנייה.

חנא סוייד: ולכן, אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני מאוד מבקש שתתייחס, מכיוון שעד עכשיו, ההערות שהעליתי לעניין במסגרת הוועדה, כאילו התייחסו אליהן כלאחר יד, ואני חושב שאחריותך כראש ממשלה – – –

בנימין נתניהו: העלית את זה בוועדה?

חנא סוייד: כן, כן, אני העליתי את זה בוועדה.

חנא סוייד: אני העליתי את זה בוועדה, ואני קיבלתי התייחסות קרירה ביותר, קרה ביותר.

בנימין נתניהו: עזוב את ה"קרה".

בנימין נתניהו: מה, איך אומרים אצלנו בערבית?

בנימין נתניהו: מה התכל'ס?

חנא סוייד: תכל'ס, פיש אישי.

חנא סוייד: אין.

חנא סוייד: התוכנית לא – הם לא רצו להתייחס לטענה אפילו.

יצחק וקנין: "פיש אישי" זה אין כלום.

אורי מקלב: היושב-ראש הודיע אתמול – אני מדבר עם ראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: מה הוא אמר?

אורי מקלב: היושב-ראש אמר אתמול, ואני לא ארחיב בזה, כי – – – עם ראש הממשלה, להכניס את זה גם לחברות פרטיות, כדי לפתור גם את הבעיה של הערבים.

בנימין נתניהו: יש לך 200 יחידות דיור.

אורי מקלב: אז גם את זה אפשר – – –

יצחק וקנין: אדוני, אם תוכל לסכם את הדברים.

חנא סוייד: אדוני ראש הממשלה, כפי שאני אמרתי, אני העליתי את העניין הזה גם במכתב ישיר אליך שמסרתי גם למנכ"ל משרדך מר גבאי.

חנא סוייד: העליתי את זה בוועדה בפני חבר הכנסת כרמל שאמה, ואמרתי שזה לא יעלה על הדעת שסקטור שלם לא יהיה רלוונטי בתוכנית הזאת.

חנא סוייד: ואני מאוד מבקש את התייחסותך לעניין.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת הורוביץ.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לספר לך שבימים האחרונים, לקראת העימות שהיה כאן שלשום, היתה ממש ציפייה בקואליציה, ואני ממש אומר לך את זה משיחות אישיות של חברים בקואליציה, שציפו לקריאת כיוון ממך, וממש ייחלו לכך שאתה תגיד מלה מאחורי הקלעים – הם לא ציפו שזה יהיה אפילו בפומבי – ותגרום לכך שניפטר מהחוק הזה.

ניצן הורוביץ: יכולת, אדוני ראש הממשלה, לעשות את זה בקלות.

ניצן הורוביץ: ממילא חלק לא קטן מחברי הקואליציה נעדר מהדיון הזה, כולל אתה.

ניצן הורוביץ: וזה לא היה דבר מקרי.

ניצן הורוביץ: ואני יכול להגיד לך, אדוני, אני אומנם לא בקואליציה, אבל, אדוני, באמת, אני אומר לך שהיתה ציפייה – אני יודע את זה באופן אישי – של חברים בקואליציה, לא כולם בקואליציה זה זאב אלקין, שתצא מלה ממך והחוק הזה היה יורד מעל סדר-היום.

ניצן הורוביץ: כי – אדוני, אני רוצה לשאול אותך: אפילו לשיטתך, אפילו לשיטת אלה שמתנגדים להחרמת התנחלויות ולהחרמת מוצרים מהתנחלויות, אדוני, האם לדעתך החוק שעבר יגרום לכך שיהיה פחות חרם על ההתנחלויות או שיהיה יותר חרם על ההתנחלויות?

ניצן הורוביץ: אני אישית מכיר אנשים, שבאופן אישי, בשמאל, התנגדו לחרם על התנחלויות, אבל בעקבות החוק הזה שעבר הם עכשיו הצטרפו למעשי החרם, והם רבים בארץ ורבים בעולם.

ניצן הורוביץ: אדוני ראש הממשלה, מה שאני מנסה לומר, יש לנו, למשל, דבר יפה בארץ שנקרא יום כיפור.

ניצן הורוביץ: אני, כאדם שאיננו מאמין, מכבד את יום כיפור.

ניצן הורוביץ: אבל רק תאר לך, אדוני ראש הממשלה, שהיה חוק שאוסר עלי לנסוע ביום כיפור, היה חוק בספר החוקים שחייבים לשבות ביום כיפור.

ניצן הורוביץ: האם אז אנשים כמוני ורבים אחרים, חילונים, היו מכבדים את יום כיפור או רק עושים דווקא?

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, אדוני, שחלק מהדברים, לא צריך לעשות אותם בחוק, גם אם אתה מאמין שהם נורא נכונים.

ניצן הורוביץ: חוקים, בטח חוקים מהסוג הזה, הם רק מזיקים.

ניצן הורוביץ: החוק הזה, למשל, יביא לגלים של החרמות כנגד ההתנחלויות ומוצריהן.

ניצן הורוביץ: ואני אומר לך את זה, אדוני ראש הממשלה, משום שזה לא החוק האחרון.

ניצן הורוביץ: אם זה היה החוק האחרון, היינו אומרים: אוקיי, חרמות, דה-לגיטימציה, בסדר, יעבור החוק.

ניצן הורוביץ: אבל, אדוני, הרי אתה יודע שבשבוע הבא ביום רביעי יהיה כאן עימות אפילו עוד יותר חריף, ויש החוק הזה שהיום התפרסם, להעמיד שופטים במבחן נאמנות.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, זה פשוט כאן מתחת, קצת מפריע.

יצחק וקנין: אדוני השר בגין והשר כץ, שר התחבורה, אין בעיה שתדברו, אבל אתם מדברים בקול רם וזה מפריע לישיבה.

יצחק וקנין: אני מבקש משפט אחרון, ניצן.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, החוקים האלה הם חוקים בזויים, חוקים שמכפישים את שמה של ישראל, חוקים שגורמים לאנשים כמוני – ואני רואה את עצמי כציוני, אני אוהב את מדינת ישראל ואני חושב שהיא מדינה טובה – גורמים לי לבעיה מאוד קשה, משום שאני מתקשה לטעון, אחרי שעוברים חוקים כאלה, שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית.

ניצן הורוביץ: ולשים אותי בפינה כזאת בגלל חוק שאפילו לפי שיטתכם לא נותן שום דבר, אפילו לפי שיטתכם לא מקדם שום דבר – אני שאלתי כאן חברי כנסת מהימין: באמת, אתם חושבים שהחוק הזה ימנע את החרמות?

ניצן הורוביץ: החוק הזה ישכנע מישהו לנהוג אחרת?

יצחק וקנין: תודה, ניצן.

ניצן הורוביץ: לכן אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה, תעצור את הסחף הזה.

ניצן הורוביץ: זה בידיך.

ניצן הורוביץ: מלה שלך תשתיק את הקיצונים האלה.

ניצן הורוביץ: אלא אם כן, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הוא חלק מאותם קיצונים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 111), התשע"א–2011; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 29), התשע"א–2011 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 7) (הפעלת צו הגבלה), התשע"א–2011, של חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (מתן צווי הגבלה ופיקוח על יישום החלטות בית-הדין), התשע"א–2011, של חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 30) (תגמולים ליתום משני הוריו), התשע"א–2011, של חברי הכנסת זבולון אורלב ודליה איציק.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 52), התשע"א–2011; הצעת חוק בתי-המשפט (בוררות חובה) (הוראת שעה), התשע"א–2011.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: יש לך שלוש דקות.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, בוא עכשיו נשכח מהפלסטינים, שאולי הם צריכים כולם לפחות לשתוק לגמרי, להסכים שאיפה שהם גרים וחיים זה לא שייך להם, האדמות לא שייכות להם, הנוף לא שייך להם, המים לא שייכים להם.

חנין זועבי: הם גם לא שייכים לעצמם.

חנין זועבי: בטח שאתה והמדינה וצה"ל צריכים לשלוט בהם, בחופש התנועה שלהם, בריבונות שלהם, הפלסטינים ממילא לא שייכים לעצמם.

חנין זועבי: אבל זו לא השאלה.

חנין זועבי: נשכח מהם.

חנין זועבי: מה עם החברה, אדוני ראש הממשלה, שאתה אמור לבנות ולהנהיג?

חנין זועבי: מישהו מקנא בה בעולם?

חנין זועבי: מישהו באמת אומר: ואללה, מדינת ישראל היא מודל חיובי, חייבים ללכת אחריו – –

בנימין נתניהו: כולם רוצים להיות.

בנימין נתניהו: כולם רוצים להיות.

בנימין נתניהו: כולם.

חנין זועבי: – – או: הלוואי שהיינו כולנו חיים בישראל?

חנין זועבי: החברה שלך, אדוני ראש הממשלה, היא חצי הזויה וחצי עבריינית.

חנין זועבי: והמדינה שלך, צד שלה הזוי וצד שני עבריין.

חנין זועבי: אתה הופך אותה לחברה הזויה ואתה הופך אותה לחברה עבריינית.

חנין זועבי: מי שלא רוצה להיות הזוי, חייב להיות עבריין.

חנין זועבי: מי שאין לו היכולת או המצפון להיות עבריין, הוא יכול להישאר מתוסכל.

חנין זועבי: אתה יוצר ימין הזוי ושמאל עבריין.

חנין זועבי: אדוני ראש הממשלה, אולי תשמע ממני, אשה פלסטינית, אחת מאלה שאין להן מקום בעולם הזה, לפי שיטתך, אבל אלה שאין להם מקום הם אינם פחות עקשנים.

חנין זועבי: מה גם שהם זוכים באהדה עולמית.

חנין זועבי: זו לא ישראל, אדוני ראש הממשלה, שזוכה באהדה עולמית.

חנין זועבי: אתה יודע שאני למשל זוכה יותר באהדה עולמית, שהפלסטינים יותר זוכים באהדה עולמית יותר מאשר מדינת ישראל.

חנין זועבי: אולי אתה זוכה יותר בתמיכה של ממשלות.

בנימין נתניהו: זה העניין של היהודים הרבה שנים.

חנין זועבי: אתה זוכה יותר בתמיכה של ממשלות, זה בגלל המדיניות שלך, אדוני ראש הממשלה.

חנין זועבי: זה בגלל המדיניות של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו נזכור את זה.

חנין זועבי: אני לא קונה את הססמה הזאת של אנטישמיות.

חנין זועבי: אתה יודע שאני לא קונה אותה.

חנין זועבי: הפלסטינים – – –

בנימין נתניהו: את לא יודעת – – –

חנין זועבי: מה?

יצחק וקנין: הוא אמר שאת לא יודעת מה זה אנטישמיות.

חנין זועבי: אני כן.

חנין זועבי: הגיע הזמן שאדע.

חנין זועבי: אני חושבת שכל אחד יודע, ויודע מה הפונקציה של הססמה הזאת – –

דני דנון: אולי על ה"מרמרה" למדת מה זה אנטישמיות.

חנין זועבי: – – ואיך אתם משתמשים בססמה הזאת של אנטישמיות.

דני דנון: אולי על ה"מרמרה" – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דני דנון, הערת הערה.

יצחק וקנין: שמענו.

חנין זועבי: אני, בסופו של דבר, זוכה – – –

דני דנון: אולי על ה"מרמרה" – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דני דנון, נא לא להפריע לה.

יצחק וקנין: תן לה לסיים.

חנין זועבי: – – – ולא המדיניות של ממשלת ישראל.

קריאה: היו – – – באונייה.

קריאה: – – –

חנין זועבי: אבל, אדוני ראש הממשלה, כל עוד אתה תבחר באופציית הכיבוש, אנחנו נבחר באופציה של מאבק עממי, של חרם ושל פנייה לאו"ם.

חנין זועבי: כל עוד אתה תבחר באופציה של הגזענות וההתכחשות לזכויותיהם של הפלסטינים, אנחנו נבחר במאבק של שוויון מלא.

חנין זועבי: נבחר באופציה – – –

יצחק וקנין: תודה.

חנין זועבי: הם לקחו ממני דקה, נכון?

יצחק וקנין: לא דקה ולא חצי.

יצחק וקנין: את כבר דקה אחרי הזמן, ואת אומרת לי: דקה, דקה.

חנין זועבי: טוב, אני אנסה לסיים.

חנין זועבי: כל עוד אתה תבחר באופציית הגזענות, אנחנו נבחר במאבק של שוויון מלא; נבחר באופציית המאבק נגד הגזענות ונגד האפליה.

חנין זועבי: וכאשר אתה תבחר באופציה של חסימת האפשרות של מאבק פוליטי לגיטימי, אז אתה, אדוני ראש הממשלה, גם בוחר בעצם לקחת מהאזרחים את הכלים הדמוקרטיים להבעת מחאה.

חנין זועבי: אתה מחליש את האזרחים.

חנין זועבי: אתה מרוקן את הכוח האזרחי מהתוכן שלו.

חנין זועבי: אבל, יותר חשוב מזה, אתה, אדוני ראש הממשלה, כנראה תצטרך גם להתחיל לחשוב בצורה רצינית איך להתמודד עם מאבקים שקשה לחסום אותם דרך חקיקה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת פלסנר, שבע דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אם אתה תקצר בשביל רוני בר-און, אז זה יהיה בסדר.

יוחנן פלסנר: נשארה לי עוד דקה ממופז.

יצחק וקנין: כן.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, סדר הדוברים הוא מקרי?

ישראל כץ: שהוא אחרי חברת הכנסת זועבי – – –

יצחק וקנין: לא, לא.

רוני בר-און: נזכור את ההערה הזאת, שר התחבורה.

יוחנן פלסנר: מה עם הזמן שלי?

יצחק וקנין: לכל סיעה יש הדקות – – –

רוני בר-און: תזכור מי לפניך ומי אחריך.

רוני בר-און: תאמין לי, יותר קל לתפוס אותך – – –

יוחנן פלסנר: מה עם הזמן שלי?

יצחק וקנין: אדוני, תתחיל לדבר.

יצחק וקנין: אף אחד לא יפריע לך, תאמין לי.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים הנכבדים, רבותי חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל עכשיו נמצאת מול שלושה משברים קשים: משבר חברתי, משבר מדיני ועכשיו גם הגענו למשבר חוקתי; אני רוצה למקד את הדברים שלי במשבר החוקתי.

יוחנן פלסנר: דיברנו כאן הרבה, בכנסת הזאת, על המשבר החברתי: עשרות אלפי זוגות צעירים שמשוועים לדירה, והחלום הזה רק הולך ומתרחק מהם והממשלה הזאת לא עושה דבר, למעט מסיבות עיתונאים כאן ומסיבות עיתונאים במשרד ראש הממשלה; הקמה או ייזום של חוקים שמתמסמסים פה בכנסת בגלל שהם בלתי סבירים ובלתי הגיוניים; משבר במערכת הבריאות כבר 100 ימים, וראש הממשלה ממשיך להתעלם ממנו; משבר במערכת החינוך הממלכתית, שממשיכה לדשדש ולדשדש, וראש הממשלה ממשיך להיות חסר אונים אל מולו; משק שלם שסובל מחוסר תחרותיות כמעט בכל אחד מהענפים שלו, וראש ממשלה זחוח שמתעלם מזה.

יוחנן פלסנר: בתחום המדיני אנחנו גם עכשיו נמצאים בהיפוך תפקידים היסטורי.

יוחנן פלסנר: אתה דווקא מתעניין בהיסטוריה, אדוני ראש הממשלה.

יצחק וקנין: יוחנן פלסנר, אין משהו טוב?

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, יש לנו כאן הזדמנות לחשוף בפני ראש הממשלה את הדברים שדורשים תיקון, כי כנראה בבועה שהוא נמצא בתוכה כולם מספרים לו כמה הכול בסדר והכול טוב.

יוחנן פלסנר: אז הגיע הזמן שהוא יגיע לכנסת וישמע את האמת.

דני דנון: הציבור – – –

רוני בר-און: שב בשקט, דנון.

רוני בר-און: על מה אתה מדבר?

דני דנון: – – –

רוני בר-און: תדבר אחר כך.

יוחנן פלסנר: משבר מדיני קשה, ואתה, שאוהב היסטוריה, יכול אולי ללמוד על כך שיש היפוך תפקידים היסטורי בינינו לבין הפלסטינים – היפוך תפקידים בזה שהציונות המעשית התאפיינה בכך שהיא ידעה לבנות, היא ידעה לעשות; לא להכריז הכרזות גדולות.

יוחנן פלסנר: מי היום בונה מלמטה למעלה?

יוחנן פלסנר: הפלסטינים.

יוחנן פלסנר: תוכנית פיאד.

יוחנן פלסנר: הם הבינו שבמקום לעסוק באלימות, ואני מדבר על הרשות הפלסטינית, כדאי להם לבנות את מוסדות המדינה שלהם, והם למדו מאתנו והם עושים את זה.

יוחנן פלסנר: ובמקביל למה שהיה אז הציונות המדינית, שאנחנו הבנו שצריך להגיע להישגים במוסדות הבין-לאומיים – הם עושים את זה.

יוחנן פלסנר: ולראיה, ספטמבר מתקרב, וספטמבר זה לא רק באו"ם וזה לא רק בספטמבר, זה בשורה של ארגונים בין-לאומיים, קריסה של חזית אחר חזית בזירה הבין-לאומית.

יוחנן פלסנר: יש לנו ראש ממשלה שמגיב רק בזה שהוא מאשים, מסית, מדיח, מתלונן.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, בכיינות מדינית היא לא תוכנית מדינית.

יוחנן פלסנר: צריך לשנות את המציאות – – –

דני דנון: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דני דנון.

דני דנון: – – –

יצחק וקנין: אתה תיכף עולה.

יוחנן פלסנר: צריך לשנות את המציאות המדינית.

יוחנן פלסנר: לא – – –

יצחק וקנין: אתה תשיב לו.

יצחק וקנין: יש לך שבע דקות.

יצחק וקנין: אל תפריע לו.

דני דנון: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דנון.

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: צריך לשנות את המציאות המדינית ולא להתבכיין לגביה.

יצחק וקנין: אתה תיכף עולה.

יוחנן פלסנר: אזרחי ישראל לא בחרו בך כדי שתתבכיין.

בנימין נתניהו: – – –

יוחנן פלסנר: אבל, אדוני ראש הממשלה, עכשיו, אנחנו גם נמצאים על ספו של משבר חוקתי.

יוחנן פלסנר: דרך אגב, משבר חוקתי מיותר לגמרי, משבר חוקתי שנובע רק מהחולשה שלך, מחוסר היכולת שלך להשליט את מרותך על הספסלים האחוריים במפלגה שלך.

יוחנן פלסנר: כל אחד עסוק בפריימריס האישיים שלו אל מול עשרות המתפקדים הקיצוניים בליכוד, ואתה לא מסוגל – – –

בנימין נתניהו: – – –

יוחנן פלסנר: משבר חוקתי, כן.

יוחנן פלסנר: אתה מזלזל בזה.

יוחנן פלסנר: אבל, ראש הממשלה נתניהו של עשר דקות לחצות ביום לפני ההצבעה על חוק החרם שחרר הודעה, לשכתך שחררה הודעה שלא תהיה הצבעה על חוק החרם, כי זה יגרום לנו נזק מדיני.

יוחנן פלסנר: ראש הממשלה של עשר דקות אחרי חצות – זה אפילו היה כתוב בביטאון שלך – ראש הממשלה בעשר דקות אחרי חצות כבר הודיע שאין משבר מדיני אלא עכשיו הוא הפך כבר לביבי אחר.

יוחנן פלסנר: במקום ביבי-חו"ל הוא הפך לביבי-יש"ע.

יוחנן פלסנר: במקום ביבי-חו"ל, שחשוב לו הקוורטט וחשובה לו הדמוקרטיה הישראלית, והוא מתפאר בדמוקרטיה הישראלית, הוא הפך לביבי-יש"ע, נציגם של לובי המתנחלים הקיצונים בכנסת, וכך אתה נוהג.

יוחנן פלסנר: ראש הליכוד, הליכוד שקרא לעצמו מפלגה ליברלית לאומית – וראש הממשלה בגין נטע את יסודות הדמוקרטיה הישראלית גם בנאומים וגם במעשים – הפך להיות ראש ממשלה מסית ומדיח, ראש ממשלה פלגן וסכסכן.

יוחנן פלסנר: זה מה שהפכת להיות.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, הפופוליזם הזה לא נעצר רק בהצעה הזאת של חוק החרם, שעליה כבר הבנו שישראל ביתנו ואתה מנהלים עכשיו תחרות מי יותר פופוליסט ומי פחות רציני.

יוחנן פלסנר: אבל, אדוני ראש הממשלה, זה לא נעצר רק בזה.

יוחנן פלסנר: בשבוע הבא מביאים לכאן הצעות נוספות: הקמת ועדות חקירה.

יוחנן פלסנר: ועדות החקירה האלה זה כבר ועדות שהתוצאה שלהן ידועה מראש, כי ביום ראשון ועדת השרים בממשלה שלך כבר דנה בהצעות כיצד להגביל את המימון של ועדות החקירה הללו.

יוחנן פלסנר: ההצעות האלה, אני רוצה לעדכן אותך שהן הצעות שנדונות במקומות שבהם מפירים זכויות אזרח כמו סודן, אני אומר בדיוק, וכמו אפגניסטן.

יוחנן פלסנר: משם לקוחים הרעיונות האלה, הרעיונות שאתה ומקורביך מקדמים.

יוחנן פלסנר: בוא ונראה אותך פעם אומר לא.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, סודן זה לא כאן.

יוחנן פלסנר: סודן זה לא כאן.

יוחנן פלסנר: אתה – ביבי-חו"ל אני מדבר, ולא ביבי-יש"ע – ביבי-חו"ל התרברב רק לפני חודש בקונגרס על כך שאנחנו דמוקרטיה, איך אתה אמרת את זה?

יוחנן פלסנר: ואני מצטט – – –

יצחק וקנין: אני מציע, בדרך כלל אני לא נכנס לדוברים, אבל – –

יוחנן פלסנר: מה, יש כאן צנזורה גם במליאת הכנסת?

יצחק וקנין: – – איזו צורה של זלזול בדיבור.

יצחק וקנין: אני מציע שפחות – – –

דני דנון: – – –

עינת וילף: – – –

יוחנן פלסנר: סליחה, אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – –

דני דנון: – – –

יצחק וקנין: זה לא מתאים לנו.

יצחק וקנין: אני אומר לך את זה.

יוחנן פלסנר: א.

יוחנן פלסנר: תחזיר לי את הדקות – –

יצחק וקנין: אני מחזיר לך את מה שאתה רוצה.

יוחנן פלסנר: – – ב.

יוחנן פלסנר: אין צנזורה בכנסת הזאת.

יצחק וקנין: אל תצעק עלי – –

יוחנן פלסנר: אין צנזורה בכנסת הזאת.

יצחק וקנין: – – ותנמיך את הקול שלך.

יוחנן פלסנר: סליחה.

יצחק וקנין: מה זו הצורה הזאת?

יצחק וקנין: אתה גם עלי רוצה לצעוק?

יוחנן פלסנר: סליחה, אתה עכשיו עושה צנזורה למלים שלי?

יצחק וקנין: אני לא עושה לך צנזורה.

יצחק וקנין: אני חושב שתדבר, תתבטא, קצת בכבוד.

יוחנן פלסנר: אז, בוא, אני מכבד את ההערה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: זה מוריד אותנו לאיזושהי רמה, הנמוכה ביותר שיכולה להיות.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש – – –

דני דנון: ציפי לבני – – –

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אני מכבד את ההערה שלך.

יצחק וקנין: ביבי-חו"ל, ביבי – מה – – –

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, אני מכבד את ההערה שלך – –

יצחק וקנין: אנחנו – – –

יוחנן פלסנר: – – ואני אומר:

יוחנן פלסנר: אני מכבד את ראש הממשלה הרבה יותר מאשר הוא מכבד את הדמוקרטיה הישראלית.

יוחנן פלסנר: הזלזול הגדול הוא של ראש הממשלה בבית הזה.

יוחנן פלסנר: הדבר המצחיק הוא שביבי-חו"ל, כשהוא נמצא בארצות-הברית, מתפאר בדמוקרטיה הזאת.

יוחנן פלסנר: ואני מצטט מאתר משרד ראש הממשלה, מנאומו של ראש הממשלה בקונגרס: "אנו ניצבים יחד כדי להגן על הדמוקרטיה", אמרת לחברינו, לידידי ישראל בקונגרס, בנאום, שדרך אגב, אני נעמד מאחוריו, נעמד מאחורי המלים האלה.

יוחנן פלסנר: אתה דיברת שם על "נתיב החירות": "נתיב זה אינו נסלל רק על-ידי קיום בחירות.

יוחנן פלסנר: הוא נסלל כשממשלות מאפשרות הפגנות בכיכר העיר, כשמגבלות מוטלות על כוחם של השליטים".

יוחנן פלסנר: מגבלות, אדוני ראש הממשלה.

יוחנן פלסנר: שמעת את חבריך מדברים על בית-המשפט העליון?

יוחנן פלסנר: כששופטים כפופים לחוקים ולא לבני-אדם.

יוחנן פלסנר: ואתם, במקביל, עכשיו מקדמים חוקים שפוגעים בבית-המשפט, שרוצים להביא שופטים לשימוע לכאן.

יוחנן פלסנר: זה מה שאתה עושה לדמוקרטיה הישראלית, אדוני ראש הממשלה.

יוחנן פלסנר: מילא זה היה רק אתה – – –

בנימין נתניהו: – – –

יצחק וקנין: אני הוספתי לך דקה אחרי דקה.

יצחק וקנין: אז, תסיים, משפט אחרון.

יוחנן פלסנר: הדמוקרטיה הישראלית, שביבי-חו"ל כל כך מתפאר בה, ביבי-יש"ע, שלא מסוגל לעמוד מול בעלי בריתו כאן, פשוט נותן לרמוס אותה, מאפשר להשתיק ישראלים בהפחדה.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, אם אתה מאפשר את ההשתקה הזאת, אם אתה מאפשר את הדיכוי של החברה האזרחית, אתה לא מכיר את העם הזה, אתה לא יודע איפה אתה חי.

יוחנן פלסנר: העם הזה לא יאפשר לך לרמוס את הזכויות הבסיסיות שלו.

יוחנן פלסנר: ואגב, אני מקווה שעד השבוע הבא, אם עליך כבר ויתרנו – – –

יצחק וקנין: תודה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, לקחת לי גם את הזמן וגם ביקשתי את הזמן שהמפלגה – – –

יצחק וקנין: נתתי לך דקה אחרי דקה שלא לקחתי זמן, אז אני מבקש – משפט אחרון ולסיים.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, עליך אנחנו כבר לא כל כך בונים, כי ההססנות שלך – עוד קראתי אצל ורטר ב"הארץ", שבבוקר שלחת את צביקה האוזר כדי שיתחנן ליושב-ראש, שאולי הוא יסיר את הכתם הזה.

יוחנן פלסנר: האחריות היא שלך – לא של אף אחד אחר.

יצחק וקנין: תודה.

יוחנן פלסנר: אתה המבוגר האחראי – ועכשיו אני מסיים.

יצחק וקנין: יוחנן פלסנר, אל תנצל את המצב.

יצחק וקנין: אני הוספתי לך דקה, אחרי שדקה לא לקחתי זמן.

יצחק וקנין: אל תנצל את זה.

יצחק וקנין: סיים ורד מהדוכן.

יצחק וקנין: אל תיתן לי להוריד אותך, כי אני אוריד אותך מהדוכן.

יצחק וקנין: סיים, המשפט האחרון שלך.

יוחנן פלסנר: אסיים.

יוחנן פלסנר: אדוני ראש הממשלה, אם הממשלה הזאת תחליט להילחם בדמוקרטיה, הדמוקרטיה הישראלית תילחם בממשלה הזאת, והיא תנצח.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

יצחק וקנין: אחרון הדוברים, חבר הכנסת דני דנון.

עינת וילף: כל הכבוד ליושב-ראש שמקפיד על הזמן.

יצחק וקנין: על זה נאמר:

יצחק וקנין: חכמים היזהרו בדבריכם, שמא תחובו חובת גלות, ויהיה שם שמים מתחלל על-ידכם.

דני דנון: אתה יכול להמשיך.

יצחק וקנין: אמרתי את מה שאני צריך.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני קצת מבולבל, כי אני רואה מושגים שהאופוזיציה משתמשת בהם היום, ואני חושב שיש פה בלבול רב.

דני דנון: שמעתי את חבר הכנסת פלסנר מדבר על בכיינות.

דני דנון: קודם כול, בכיינות שייכת ליו"ר האופוזיציה, שכל היום אומרת: לקחו לי, שתו לי, אמרו לי, לא נתנו לי, והמשפט האחרון: לא הספקתי.

דני דנון: לא הספקתי לעשות שלום.

דני דנון: אם רק הייתי עוד קצת זמן שם, במשרד החוץ, יחד עם ראש הממשלה אולמרט, הייתי מביאה שלום.

דני דנון: אז, גברתי יושבת-ראש האופוזיציה, את לא הספקת, וטוב שכך, כי הציבור בישראל שלח אותך לאופוזיציה, והוא אמר לך: אל תספיקי.

דני דנון: הטעויות שעשיתם – אנחנו מתקנים כל יום.

דני דנון: אתמול ציינו חמש שנים למלחמת לבנון.

דני דנון: צריך לחזור ולקרוא את דוח-וינוגרד ולדעת מה זו המלה "זיגזג", כי מאשימים את ראש הממשלה בזיגזג.

דני דנון: תקראו את דוח-וינוגרד ותראו מה זאת הנהגה מזגזגת: הנהגה שמחליטה להיכנס למלחמה ולא להמשיך בה, לשלוח את החיילים ולעצור.

דני דנון: את זה לא אומר חבר ליכוד; את זה אומר השופט וינוגרד בדוח חמור מאוד על התנהלות ממשלת קדימה במלחמת לבנון – התנהגות רשלנית, אפשר לומר התנהגות פושעת.

דני דנון: והמושג החדש, של חוק החרם.

דני דנון: תראו איזה זיגזג מדהים.

דני דנון: זיגזג מהסרטים.

בנימין נתניהו: חוק נגד החרם.

דני דנון: נכון, חוק נגד אלה שמחרימים.

דני דנון: באו אנשי קדימה, חתמו על החוק.

דני דנון: כמו כל חבר כנסת, אדוני היושב-ראש, אתה מקבל הצעת חוק – אתה קורא אותה, אתה מזדהה עם הערכים שהיא משקפת, אתה מסכים לה – חותם עליה.

ישראל כץ: – – –

דני דנון: היו חברי וחברות כנסת – אפשר לבדוק את זה, אדוני השר, החברים שחתמו על החוק, והיו גאים להיות חלק מהמחוקקים, כי ההצעה היא הצעה ציונית, ואומרת בצורה פשוטה: מי שמחרים את אנשי אריאל, שלא יקבל תמיכות ממשרדי ממשלה, ומי שפוגע בציבור מסוים, אפשר לתבוע אותו.

דני דנון: והחרם הזה, אגב, תאר לך – חברי חברי הכנסת הערבים במליאה, אם מישהו היה מעז עכשיו להכריז על חרם נגד תושבי הגליל הערבים, לא לרכוש מוצרים מהם, מה אז אתם הייתם אומרים?

דני דנון: מה אז היה אומר פה השמאל בכנסת ישראל על חרם כזה?

דני דנון: אבל כשמחרימים יהודים באריאל זה בסדר.

דני דנון: היום החוק הזה פשוט מאפשר לאותם אנשים לתבוע את צדקתם ולתבוע פיצוי.

דני דנון: אבל בואו נחזור לאופוזיציה, כי הם הביאו אותנו לדיון היום.

דני דנון: אותם חברי כנסת שחתמו על החוק, אמרו להם: אסור לכם, תמשכו את החתימה שלכם מהחוק.

דני דנון: שמענו את הדעות של סיעת קדימה על החוק.

דני דנון: אבל תראו מה קרה היום בסיעת קדימה – היום הטילו חרם בקדימה בגלל חוק החרם.

דני דנון: על זה חברי כנסת שלא היו במליאה – סיעת קדימה עושה חרם על מחרימי חוק החרם.

דני דנון: זה קצת מסובך, אבל זאת האמת.

דני דנון: וחבר הכנסת שנלר לא נמצא פה באולם – אבל היום החליטו להחרים את חבר הכנסת שנלר; הוא קיבל בוועדות החרם של קדימה עונש, בבית-הדין – אני לא יודע איזה מוסד הטיל, אבל בית-הדין הטיל עליו שישה חודשים השעיה מוועדת חוץ וביטחון ושישה חודשים אי-אפשרות להגיש הצעות חוק והצעות לסדר-היום, לנאומים.

דני דנון: אז קודם כול, חבר הכנסת שנלר, את המכסה שלי אני נותן לך.

דני דנון: אתה רוצה להגיש הצעת חוק – אני נותן לך את המכסה שלי, הצעה לסדר-היום – את המכסה שלי.

דני דנון: את החרמות האלה – – –

יוחנן פלסנר: מה עם שריון?

דני דנון: את החרמות האלה צריך להפסיק.

יוחנן פלסנר: שריון אתה נותן?

דני דנון: חבר הכנסת שנלר, בדיוק דיברתי על החרם שהטילו עליך, וחברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ – גם עליה הטילו חרם:

דני דנון: שלושה חודשים השעיה מוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

דני דנון: אז כיו"ר הוועדה אני אומר פה על הבמה: אם היא תרצה לבוא ולהצביע – את קולי אתן לה בוועדה; כי אתם לא יכולים לזגזג: מצד אחד, לחתום על חוק החרם, מצד שני, להצביע נגד – לאותם חברי כנסת שיצאו מן האולם.

דני דנון: אתם מטילים חרם על חרם.

דני דנון: חברי לאופוזיציה, לצערי, אתם לא מבינים את תפקידכם; תפקידכם הוא לבקר את הממשלה בשעת הצורך.

דני דנון: אתם מבקרים את הממשלה על כל דבר.

דני דנון: אולי עמרי כספי, יהיה לו משחק לא טוב בסקרמנטו – תאשימו את ראש הממשלה נתניהו.

דני דנון: אם מזג האוויר יהיה חם מדי, תאשימו את ראש הממשלה נתניהו.

דני דנון: תבחרו את הקרבות – כלל ראשון, ותתמקדו בהם, אבל אתם על כל דבר, על כל מעשה שקורה.

דני דנון: הקימו מדינה בדרום-סודן.

דני דנון: שכחתם להאשים את ראש הממשלה?

דני דנון: אולי תאשימו אותו שהוקמה עכשיו מדינה בדרום-סודן.

דני דנון: תבחרו את הקרבות שאתם רוצים – זה הסיכוי היחיד שלכם אי-פעם לחזור לשלטון.

דני דנון: אבל יש לי תחושה, אדוני היושב-ראש, שציפי לבני מתרגלת לתפקידה כיו"ר האופוזיציה.

דני דנון: הגדרנו את התפקיד בחוק, יש מעמד, יש כבוד, יש עוזרים, יש תנאים.

דני דנון: יש לי תחושת בטן שנוח לה במקום הזה של יו"ר אופוזיציה – אין שם אחריות, לא צריך לקבל החלטות, צריך לבוא פעם במספר שבועות לכנסת, כמו שאמר חבר הכנסת פלסנר, להתבכיין, שם ההתבכיינות האמיתית, וזה דבר שהוא נוח.

דני דנון: ואני אומר לחברי, חברי הכנסת מקדימה, אני מבין את התסכול שלכם: מצד אחד, אני רואה ולא מבין את רשימת המצטרפים לקדימה מדי שבוע – כל שבוע איזה כוכב עליון, ואני שואל את עצמי, אותם אנשים לא קוראים סקרים?

דני דנון: הם לא מבינים מה קורה?

דני דנון: וגם איפה הם יהיו?

דני דנון: רשימה חלקית: גלעד שרון, שיבוא לאחר מכן מנשה רז, יעקב פרי, דן חלוץ, סקסולוגית, אסטרולוגית.

דני דנון: איפה הם ישבו בדיוק?

דני דנון: איפה יהיה מקום?

דני דנון: את מי הם יחליפו פה בכנסת?

יוחנן פלסנר: אתכם.

דני דנון: הם לא ישבו אצלנו.

דני דנון: את אותם אסטרולוגים וסקסולוגים – אנחנו לא רוצים אותם בליכוד, והם לא ייבחרו בליכוד.

דני דנון: אני אומר, תתמקדו באופוזיציה אמיתית, אל תיתנו ואל תיגררו אחרי השמאל ההזוי, כי מה שקורה היום, השמאל הקיצוני במדינת ישראל, במקום לשכנע את הציבור בצדקת דרכו בדרכים דמוקרטיות – אדוני היושב-ראש, אתה הסתובבת בכל הארץ.

דני דנון: במקום לנסוע לעפולה וחדרה וקריית-מוצקין, ולשכנע בצדקת דרכם, השמאל הקיצוני הבין שיותר קל לנסוע לאוסלו, יותר נעים להתקבל בבירות אירופה, ושם להוציא את דיבתה של מדינת ישראל.

דני דנון: לכן הפעילות שלנו גם בחוק נגד המחרימים, גם בוועדות החקירה הפרלמנטריות, היא באה ואומרת לאנשי השמאל: אל תרימו ידיים.

דני דנון: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, אל תתייאש מהציבור בישראל.

דני דנון: לכו לשכנע אותו בצדקת דרככם, למרות שיותר קל לשכנע אנשים באיחוד האירופי, אנשים בקונגרסים השונים, אבל זה לא הקרב שלכם.

דני דנון: לסיום אני רוצה לומר לראש הממשלה, אני מתנצל בפניך שמבזבזים את זמנך כל פעם מחדש בריטואל של 40 החתימות: באים, מתבכיינים, מגדפים.

דני דנון: בסופו של יום הליכוד ימשיך להוביל, ימשיך לשמור על האינטרסים הכלכליים של מדינת ישראל, ימשיך לשמור על האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל – בשביל זה נבחרנו, ואני רק מקווה שסיעת קדימה, אם היא תרצה לחזור להובלה, תדע למקד את הקרבות שלה, ולהבין, אדוני היושב-ראש, שעם כל הנוחות של תפקיד יו"ר האופוזיציה, הרצון שלהם אמור להיות אחר.

דני דנון: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: תם הדיון ואני מזמין את ראש ממשלת ישראל לבוא ולענות, לפי בקשתם של 40 החותמים, את דברה של הממשלה ואת דברו מעל במת הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא התראינו 21 יום.

בנימין נתניהו: מי כמוכם, באופוזיציה, יודעים איך הזמן עובר מהר כשנהנים, בוודאי עובר מהר כשעושים.

דב חנין: טוב שאתה נהנה.

בנימין נתניהו: כבר שנתיים עברו כך שאנחנו עושים, והשנים יעברו גם כך.

דב חנין: עם ישראל לא כל כך – – –

ראובן ריבלין: לא, לא, חבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: לא, לא, אם אדוני – – –

בנימין נתניהו: לפני שאתייחס לנושא החם, ואני מתכוון להתייחס אליו בפירוט – – –

יוחנן פלסנר: היית צריך להתייחס לפני ההצבעה, לא אחרי.

ראובן ריבלין: טוב.

ראובן ריבלין: רבותי, ראש הממשלה הוזמן על-ידכם, אני מדבר ל-40 החותמים, כדי להביע את דעתו, לא לשמוע את זעקותיכם וצעקותיכם.

ראובן ריבלין: כל אחד שהיה צריך לומר, אמר.

ראובן ריבלין: לא תהיה סובלנות בעניין זכותו של ראש הממשלה, כמו חובתו לענות על הדברים שלפיהם נתבקש לבוא הנה.

ראובן ריבלין: הוא ישב כאן כל הזמן, לא כל ה-40 היו פה, גם לא עשרה מה-40.

ראובן ריבלין: ועכשיו ראש הממשלה עונה, ואחריו תעלה ראש האופוזיציה על-פי החוק ותאמר, ואיש לא יפריע, לא לה ולא לו.

בנימין נתניהו: לפני שאתייחס לנושא המרכזי שהעלו כאן כמה וכמה דוברים, ועוד נושא שהעלה פה אחד מחברי הכנסת, אני צריך כמה דקות קצרות מאוד מזמנכם, וגם זה יעבור מהר.

בנימין נתניהו: כמנהגי – –

רוני בר-און: אם הוא יתגרה, הוא יצליח.

בנימין נתניהו: – – אני מדווח לכם, ואני יודע שאתם אוהבים לשמוע בנחת, ברגיעה, את פעולות הממשלה ב-21 היום שעברו.

בנימין נתניהו: ובכן, הנה כמה מן הדברים שעשינו.

בנימין נתניהו: אני מדגיש "כמה", כי נעשו הרבה פעולות נוספות.

בנימין נתניהו: קודם כול, העברנו את חוק הווד"לים בממשלה ובקריאה ראשונה בכנסת.

רוני בר-און: ונדלים לא וד"לים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: שנית, אנחנו הרחבנו מתן רפואת שיניים חינם לילדים עד גיל עשר; שלישית, הארכנו את שעון הקיץ; רביעית, השקנו תוכנית לניקוי נחל קישון שמזוהם מזה שנים; חמישית, העברנו תוכנית לסיוע לעסקים קטנים ובינוניים; שישית, פתרנו את בעיית המתנ"ס והספרייה בקריית-שמונה – –

רוני בר-און: עד אתמול לא נפתר.

רוני בר-און: שקר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דליה איציק: הוא העיר הערה.

בנימין נתניהו: – – שביעית, אנחנו נדרשנו בזמן הזה – יש לנו מדיניות כללית להגן על גבולות המדינה ועל ביטחונה ביבשה, באוויר ובים.

בנימין נתניהו: אנחנו נדרשנו לזה.

בנימין נתניהו: ביבשה – –

דליה איציק: במטס.

בנימין נתניהו: – – עוד בדיון הקודם, אתם זוכרים שבלמנו את הניסיון לחדירה, הניסיון הסורי-פלסטיני לחדירה דרך רמת-הגולן.

בנימין נתניהו: באוויר – עצרנו את משט הפרובוקציה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להודות לכל חלקי הממשלה, גם לאנשי משרד החוץ.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אילן גילאון: איך אפשר לשוט באוויר, אדוני, זה בניגוד לחוקי הטבע.

בנימין נתניהו: מטס.

בנימין נתניהו: אמרתי מטס הפרובוקציה.

בנימין נתניהו: ובים – טיפלנו במשט הפרובוקציה הנוכחי.

שלמה מולה: גם ההיסטריה שלכם.

בנימין נתניהו: לא היסטריה.

בנימין נתניהו: פעלנו בשיטות מדיניות.

בנימין נתניהו: אנחנו הידקנו, ביוזמתי, את היחסים עם יוון בשנה האחרונה, זה נושא הרבה מאוד פירות.

יוחנן פלסנר: המצאת משבר כדי לפתור אותו.

בנימין נתניהו: ואנחנו ממשיכים את הידוק היחסים לא רק עם יוון, גם עם בולגריה – שם הייתי עכשיו – ועם רומניה, שהייתי עכשיו בה, וגם עם מדינות אחרות.

בנימין נתניהו: בהקשר הזה אני רוצה לומר ששוחחתי אתמול עם נשיא קפריסין והבעתי כמובן את צערנו, בשם כל אזרחי ישראל, אני בטוח כל חברי הכנסת, על הטרגדיה שהתרחשה שם.

בנימין נתניהו: הנחיתי לשלוח 12 גנרטורים – הם יוצאים בספינה ונדמה לי שהערב הם יגיעו לקפריסין – לעזור להם.

בנימין נתניהו: אני מזכיר לכם שקפריסין תמכה בנו בזמן השרפה בכרמל.

בנימין נתניהו: היא התנדבה מייד לשלוח, והיא אכן שלחה, מטוס כיבוי ומסוק כיבוי.

בנימין נתניהו: אני חושב שכולכם בוודאי מצטרפים למאמץ שאנחנו עושים לסייע עכשיו לקפריסין בשעתה הקשה.

בנימין נתניהו: עכשיו, לגבי פנייתך, חבר הכנסת חנא סוייד: לא הייתי מודע לבעיה המיוחדת שהחוק המוצע, חוק הווד"לים, שראיתי שהוא זוכה בסך הכול לתמיכה רחבה בבית – לא הייתי מודע לבעיה שזה עושה למגזר הערבי.

בנימין נתניהו: הנחיתי עכשיו את מנכ"ל משרדי, וניגש אלי גם כרמל שאמה, יושב-ראש הוועדה, לראות כיצד מוצאים פתרון לבעיה הזאת.

בנימין נתניהו: אין כאן שום כוונה לפגוע בכם.

בנימין נתניהו: זה פשוט תולדה של הקריטריונים שנקבעו שם.

בנימין נתניהו: נראה כיצד ניתן לפתור את הדבר.

בנימין נתניהו: העניין שלנו הוא לקדם בנייה בכל הארץ, בכל המגזרים.

יוחנן פלסנר: זו בעיה של חוסר רצינות בעבודת המטה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

שלמה מולה: היה צריך לחשוב קודם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני ראיתי.

ראובן ריבלין: אין לך קריאות ביניים.

בנימין נתניהו: בטח, בשביל מה יש הדיון?

בנימין נתניהו: מה, הכול מתוכנן, אין ערך לדיונים בוועדות?

בנימין נתניהו: נו, באמת.

בנימין נתניהו: אי-אפשר בכל דבר לבוא עם ביקורת.

בנימין נתניהו: עכשיו, כיוון שבאתם בביקורת בעניין החוק לאיסור הטלת החרם – אני שמעתי את ההתקפות, משולחות רסן, אני חייב להגיד, של חברי האופוזיציה, בייחוד מקדימה.

יוחנן פלסנר: איפה היית בהצבעה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר.

בנימין נתניהו: ואני חייב לשאול אתכם שאלה.

שלמה מולה: למה זגזגת – – –

בנימין נתניהו: אתם יזמתם את החוק.

שלמה מולה: אף אחד לא יזם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

בנימין נתניהו: אתם, חברים מרכזיים בקדימה.

אורית זוארץ: אתם שיניתם אותו.

יוחנן פלסנר: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דליה איציק: – – – שיניתם אותו.

אורית זוארץ: שיניתם והפרדתם אותו ועיקרתם את הצעת החוק מתוכן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: הם צודקים.

בנימין נתניהו: אבל, אדוני, היא צודקת.

בנימין נתניהו: אכן שונה החוק.

בנימין נתניהו: אני רוצה להראות לכם איך הוא שונה.

בנימין נתניהו: אני אראה לכם איך הוא שונה.

בנימין נתניהו: קודם כול, אמרתי "אתם".

בנימין נתניהו: לא כל חברי קדימה תמכו בחוק, אבל חברים מרכזיים.

בנימין נתניהו: למשל, יושבת-ראש סיעת קדימה – –

דליה איציק: נכון.

בנימין נתניהו: – – מיוזמי החוק, דליה איציק; למשל, יואל חסון – –

דליה איציק: נכון.

בנימין נתניהו: – – למשל רוחמה אברהם-בלילא; למשל, מגלי והבה; למשל, צחי הנגבי – –

דליה איציק: נכון.

בנימין נתניהו: – – אלה חברי קדימה.

בנימין נתניהו: אני יודע שהם ייצגו רבים אחרים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: יש הבדל בין הצעה לבין – – –

אורית זוארץ: מה אתה משווה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא לך לסדר.

אורית זוארץ: לי או לרוחמה?

ראובן ריבלין: לך, לך, כי היא פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: נצטרך להרגיע אותם הרבה יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

ראובן ריבלין: היא עוד פעם.

ראובן ריבלין: רבותי, יש קריאות ביניים, אני אהיה סובלני.

ראובן ריבלין: אתם לא קוראים קריאות ביניים.

בנימין נתניהו: קודם כול אנחנו מסכימים שאף אחד לא זייף את החתימות – –

יוחנן פלסנר: אז אתה לא לוקח אחריות.

בנימין נתניהו: – – זה שלכם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני מזהיר אותך.

בנימין נתניהו: אין ספק בזה.

בנימין נתניהו: עכשיו, הנה הצעת החוק המקורית – –

דב חנין: ואיפה בנימין נתניהו – – –

בנימין נתניהו: – – שאחר כך שונתה.

בנימין נתניהו: הנה הצעת החוק המקורית.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

בנימין נתניהו: כי אני מנסה להבין באמת, שאלה שעלתה פה, מדוע חברי הכנסת של קדימה, שתמכו בחוק המקורי, בהצעת החוק המקורית, החליטו להתנגד לו בהצעת החוק הסופית.

בנימין נתניהו: אולי – – –

אורית זוארץ: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – – אתה ברחת.

בנימין נתניהו: אולי הצעת החוק היתה יותר רכה – –

נסים זאב: זה הרבה יותר מתון.

נסים זאב: הרבה יותר מתון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב.

בנימין נתניהו: – – והיא הוקשחה, ועל כן שינו את דעתם.

בנימין נתניהו: אז אני רוצה להראות לכם מה כללה הצעת החוק המקורית, שעליה היו חתומים יושבת-ראש סיעת קדימה דליה איציק וארבעה מחבריה.

בנימין נתניהו: היא כללה – זה מעניין, חשוב לראות את זה – קודם כול היא כללה את יו"ש.

בנימין נתניהו: זה ברור.

בנימין נתניהו: שנית, היא כללה את סעיף 4, סעיף על העוולה האזרחית, שהיום יוצא קצפכם עליו.

דליה איציק: נכון.

בנימין נתניהו: בחתימתך.

דליה איציק: נכון.

בנימין נתניהו: שלישית, היא כללה – – –

דליה איציק: אבל אני לא ברחתי כמוך.

בנימין נתניהו: – – – היא כללה את סעיף 4 – איסור פלילי.

בנימין נתניהו: לא עוולה אזרחית, איסור פלילי.

דליה איציק: אבל אני לא ברחתי כמוך ואני לא סכסכתי בין ישראלים.

בנימין נתניהו: רביעית, היא כללה – – –

דליה איציק: ואני לא סכסכתי – – –

ראובן ריבלין: מי שיפריע ליושב-ראש האופוזיציה והוא יהיה יושב-ראש סיעת הליכוד, אני לא אעיר לו אף הערה.

דליה איציק: הוא פונה אלי, אדוני.

בנימין נתניהו: רביעית, היא כללה – – –

קריאה: קיבלת משימה – – –

ראובן ריבלין: רבותי, כל שאר חברי הכנסת אני מבקש מהם להתנהג בהתאם להיותם חברי כנסת, אשר 40 מהם הזמינו את ראש הממשלה על מנת לשמוע את דבריו.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אין צורך בהערות.

ראובן ריבלין: שכני וחברי השר בגין, אין צורך – – –

כרמל שאמה-הכהן: אבל לי יש זכות – – –

ראובן ריבלין: לך יש זכות להפריע, רק אני אקרא אותך לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

ראובן ריבלין: כי אני קורא להם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שאמה-הכהן, תבחן אותי, אני אסביר לך מאיפה הסמכות שלי.

ראובן ריבלין: אני גם קורא להם לסדר.

ראובן ריבלין: בבקשה.

זהבה גלאון: ההצעה מתועבת בשתי הגרסאות – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, דיבר ניצן הורוביץ, ראש הממשלה עונה לו.

ראובן ריבלין: את מינית את הורוביץ לדבר בשמך.

ניצן הורוביץ: הוא לא עונה.

בנימין נתניהו: החוק המקורי כלל את יו"ש, כלל עוולה אזרחית, כלל – זה לא יאומן – איסור פלילי, והוא כלל את סעיפים 5, 6 ו-8, שעוסקים באנשים שאינם אזרחים או תושבים של מדינת ישראל, בחרם שהוטל על-ידי ישות מדינית זרה.

בנימין נתניהו: יש בזה כל מיני השלכות בין-לאומיות, מדיניות.

בנימין נתניהו: ובכן, זו היתה הצעת החוק המקורית, שתמכו בה חמישה חברים מכובדים בקדימה.

אורית זוארץ: ואתם הפכתם אותה למוטציה.

בנימין נתניהו: ומה שקרה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ נקראת בפעם השנייה.

ראובן ריבלין: אני מזהיר אותך, לא אקרא אותך יותר לסדר, אוציא אותך.

בנימין נתניהו: ומה שקרה – – –

זאב בילסקי: רק עכשיו היא הגיעה.

בנימין נתניהו: תראה, הם מתרעמים כי זה לא נוח, כי השאלה היא למה הם שינו את עמדתם.

בנימין נתניהו: לא כי החוק הרך נעשה קשה.

בנימין נתניהו: אולי כי החוק הקשה נעשה רך, זה אנחנו יודעים שלא.

בנימין נתניהו: אתם יזמתם – –

רוחמה אברהם-בלילא: מותר לשנות עמדה, אבל לברוח?

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – החוק רוכך.

בנימין נתניהו: החוק רוכך גם בכנסת, והחוק רוכך – למשל, הסעיפים הללו, 5, 6 ו-8 – –

דליה איציק: איך לך מושג על מה אתה מדבר.

בנימין נתניהו: – – סולקו בוועדת השרים לענייני חקיקה.

בנימין נתניהו: כלומר – –

דליה איציק: אין לך מושג.

נינו אבסדזה: – – – הצבעת – – –

בנימין נתניהו: – – האמת הפשוטה – –

שלמה מולה: למה אתה לא אומר – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

בנימין נתניהו: – – האמת הפשוטה היא שאתם יזמתם, אתם תמכתם ואתם קידמתם את החוק – –

דליה איציק: ואתה ברחת.

בנימין נתניהו: – – ואז למה שיניתם את הצבעתכם?

בנימין נתניהו: פשוט מאוד – –

זאב אלקין: – – –

בנימין נתניהו: – – כי היה לחץ, ואתם, חברי הכנסת בקדימה, התקפלתם תחת הלחץ.

בנימין נתניהו: זה כל מה שהיה פה.

יוחנן פלסנר: ואתה ברחת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

רוני בר-און: ראש ממשלה – – – אתה לא – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בר-און.

רוני בר-און: לבד, אל תקרא לי.

רוני בר-און: הגיע לי עד הנה.

בנימין נתניהו: כן.

בנימין נתניהו: החוק לא מוצא חן בעיניהם, זה אני מבין.

אורית זוארץ: לא, זה רוכך במכבסה של הקואליציה.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר ארדן, התלמוד אומר: הכול לפי המבייש והמתבייש.

בנימין נתניהו: החוק אינו מוצא חן בעיניכם, זה אני מבין, יש לכם דרך פשוטה להתמודד אתו: תתווכחו – –

רוברט טיבייב: טוב שאתה מתמחה בחוק הזה.

בנימין נתניהו: – – תשכנעו, תפעלו, תגייסו רוב בכנסת – זו השיטה הדמוקרטית במדינת ישראל.

זהבה גלאון: לא, אתם מנצלים את זכות הרוב – – –

בנימין נתניהו: לא בוחרים לכבד חוקים שאוהבים ולא לכבד חוקים שלא אוהבים – – –

דב חנין: דמוקרטיה זה גם – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אבישי ברוורמן: דמוקרטיה זה כיבוד הכללים, ואינך מבין זאת.

בנימין נתניהו: להיפך.

בנימין נתניהו: במקרה קיצוני, כשכלו כל הקצים, במה שאתה לא מצליח לעשות כאן, יש לך מוצא נוסף:

בנימין נתניהו: אתה יכול לערער לבית-המשפט העליון – –

דב חנין: גם אותו אתם רוצים – – –

זהבה גלאון: אותו אתם רוצים – – –

בנימין נתניהו: – – ואנחנו מכבדים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת.

בנימין נתניהו: אנחנו נכבד את בית-המשפט העליון.

דליה איציק: גם אותו אתה רוצה לחסל.

יוחנן פלסנר: – – –

בנימין נתניהו: אני אומר את זה לחברי באופוזיציה ואני אומר את זה גם לחברי בקואליציה: אנחנו נכבד את בית-המשפט העליון, אנחנו גם נגן על בית-המשפט העליון.

אורית זוארץ: אלקין שמע על זה?

זהבה גלאון: איך?

זהבה גלאון: בהצעות חוק של יריב לוין ואלקין?

רחל אדטו: אחרי שתסרסו אותו, תכבדו אותו.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: עכשיו, אני רוצה שלא תתבלבלו.

בנימין נתניהו: אני אישרתי את החוק.

בנימין נתניהו: אם לא הייתי מאשר אותו, הוא לא היה מגיע הנה והוא גם לא היה עובר פה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: הוא לא היה עובר.

זהבה גלאון: בושה וחרפה – – –

קריאות: – – –

אורית זוארץ: זה לא מוסיף לך כבוד, ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: הוא לא היה עובר.

בנימין נתניהו: אמר את זה בצדק דני בן-סימון, צודק.

בנימין נתניהו: למה אישרתי את החוק?

זהבה גלאון: אתה מתגאה – – – בושה וחרפה.

קריאות: בוז לך.

בנימין נתניהו: קודם כול, אני נגד חרמות.

בנימין נתניהו: אני נגד חרמות שמכוונים נגד מדינת ישראל בכלל ואני נגד חרמות שמכוונים לקבוצות של אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: אני נגד חרמות על ערבים, אני נגד חרמות על חרדים, אני נגד חרמות על – – –

קריאות: – – –

אורית זוארץ: שמענו אותך – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זוארץ, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: להוציא אותה.

ראובן ריבלין: להוציא אותה.

ראובן ריבלין: בלי שום שאלה, להוציא אותה.

אורית זוארץ: למה – – –

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: נא לצאת, להוציא אותה.

ראובן ריבלין: להוציא אותה.

אורית זוארץ: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת, את רוצה שאני – – – (חברת הכנסת אורית זוארץ יוצאת מאולם המליאה.

ראובן ריבלין: )

זאב בילסקי: רק עכשיו היא נכנסה.

בנימין נתניהו: אני נגד חרמות שמכוונים נגד אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: יש לנו – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

בנימין נתניהו: – – אחים שגרים פה, מרחק של דקות נסיעה – במעלה-אדומים או בגוש-עציון או באריאל, קצת יותר זמן נסיעה – – –

דב חנין: ה"קוטג'" – – –

בנימין נתניהו: יש לכם ויכוח, אתם רוצים לקפל את אריאל, אתם רוצים לקפל את גוש-עציון, אתם רוצים לקפל את מעלה-אדומים – תלכו לכנסת, תשכנעו, תקימו ממשלה שתפעל ברוח הזו.

בנימין נתניהו: אתם יכולים גם להתנגד לזה, אתם יכולים גם לדבר נגד זה, אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים – –

רוברט טיבייב: – – –

בנימין נתניהו: – – אבל לפגוע במשפחות, לפגוע בילדים שנמצאים באריאל או במעלה-אדומים או בגוש-עציון – –

עתניאל שנלר: או ב– – – אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: – – בעיני זה לא צעד לגיטימי.

בנימין נתניהו: זה לא צעד לגיטימי.

בנימין נתניהו: אגיד לכם יותר מזה:

בנימין נתניהו: לבוא אחר כך – אלה שקוראים לחרמות האלה נגד אזרחי ישראל – ולהגיד שממשלת ישראל ומדינת ישראל צריכות לממן אותם, זה דבר אבסורדי.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, לא רק זה: המוחרמים, בכספי המסים שלהם, צריכים לממן את המחרימים.

בנימין נתניהו: זה אבסורד מוחלט, אין לזה שום היגיון.

בנימין נתניהו: והחוק מטפל בשני הדברים האלה, ובצדק, בדין הוא מטפל בהם – –

דב חנין: בדיוק ההיפך – – –

בנימין נתניהו: – – בדין, בגלל זה תמכתם – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – –

בנימין נתניהו: – – לפני שהתחיל הלחץ הגדול.

ראובן ריבלין: פעם אחרונה שאני מעיר לך.

ראובן ריבלין: פעם הבאה אתה – – –

בנימין נתניהו: אז לכן, יש טעמים טובים.

בנימין נתניהו: יש לכם ויכוח על העוולה האזרחית – מעניין שלא היה לכם בחוק, והלכתם, בתחילת הדרך הלכתם הרבה יותר רחוק.

בנימין נתניהו: אבל יש לכם טענות בדבר הזה?

בנימין נתניהו: יש לכם כל האמצעים הדמוקרטיים בכנסת, בוויכוח, בחקיקה נוספת; בסוף, כשכלו כל הקצים, בבית-המשפט העליון – –

שלמה מולה: אין לנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת – – –

בנימין נתניהו: – – יש לכם כל היכולות הדמוקרטיות.

בנימין נתניהו: אם אתם מתווכחים אם החוק צריך לזוז כמה מטרים לכאן או כמה מטרים לכאן, מדינת ישראל, יש לה האמצעים המלאים – ודאי אין לה יכולת ואין לה רצון – –

יוחנן פלסנר: לא בכנסת – – –

בנימין נתניהו: – – למנוע ממישהו לדבר ולהגיד את זה.

בנימין נתניהו: אומרים את זה, אין כאן שום בעיה לדבר.

רוברט טיבייב: יש ועדת שרים – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: וכאן באה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבייב, זכית.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

זהבה גלאון: אז למה לא באת להצביע על החוק – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זהבה גלאון: למה ראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: למה, שאלתם ב-40 חתימות, הוא עונה.

ראובן ריבלין: הוא עונה, הוא עונה מה שהוא רוצה.

זהבה גלאון: אם זה כל כך טוב – – –

ראובן ריבלין: הוא עונה מה שהוא רוצה, ואת תאמרי מה שאת רוצה.

ראובן ריבלין: אתם תלמדו את חוקי המשחק.

בנימין נתניהו: יכול להיות ויכוח לגיטימי – – –

זהבה גלאון: – – – את כללי המשחק.

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק.

זהבה גלאון: – – –

בנימין נתניהו: זהבה, האחרונה שהייתי רוצה לשמוע, ממך.

בנימין נתניהו: באמת, האחרונה שהייתי רוצה לשמוע, ממך, בנושא הזה.

בנימין נתניהו: אם תרצי אני אגיד לך אחר כך.

בנימין נתניהו: באמת.

זהבה גלאון: בבקשה, אדוני, אתגרת אותי.

ראובן ריבלין: הוא פנה אלייך – – –

זהבה גלאון: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני אגיד לך.

בנימין נתניהו: כיוון ששאלת, אני אגיד לך.

ראובן ריבלין: אדוני, אני מבקש לא – אני מבקש – לפנות באופן אישי, כי אז היא יכולה לענות.

בנימין נתניהו: תראו, יכול להיות ויכוח לגיטימי נגד או בשאלת העוולה האזרחית.

בנימין נתניהו: יכול להיות ויכוח לגיטימי גם בנושא של יהודה ושומרון, של היישובים שלנו – –

דב חנין: תודה רבה.

בנימין נתניהו: – – ויש גם תהליך דמוקרטי לגיטימי במדינת ישראל להכריע בנושאים האלה.

בנימין נתניהו: אבל מה שאיננו לגיטימי הוא להטיל דופי בדמוקרטיה הישראלית בגלל הוויכוח הזה.

קריאה: אתה הורס – – –

דב חנין: אתם מטילים דופי.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: כי מה לוקחים כאן?

בנימין נתניהו: לוקחים כאן את הוויכוח הזה, שהוא חלק מהדמוקרטיה שלנו, ומנפחים את זה, ואומרים כאן שמדינת ישראל איננה דמוקרטית, היא סודן – אני לא יודע איזה חלק שלה – היא מדינה אחרת.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל היא לא דמוקרטית.

בנימין נתניהו: אתם מכירים את שיח' ראאד סלאח?

בנימין נתניהו: הוא מסתובב חופשי, הוא מדבר כרצונו בכל מקום.

בנימין נתניהו: שיח' ראאד סלאח, לא נתנו לו להיכנס לבריטניה עכשיו, פשוט גירשו אותו משם.

עפו אגבאריה: – – –

בנימין נתניהו: מה יש, בריטניה היא לא מדינה דמוקרטית?

בנימין נתניהו: היא אם כל הדמוקרטיות.

עפו אגבאריה: – – –

בנימין נתניהו: מדינת ישראל היא לא דמוקרטית.

בנימין נתניהו: עלתה פה חברת כנסת, רק עכשיו, עלתה פה חברת כנסת – חברת פרלמנט שמשתתפת במשט פרובוקציה – –

ג'מאל זחאלקה: משט הומניטרי למען שלום, נגד מצור.

חנין זועבי: במאבק נגד הכיבוש – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

בנימין נתניהו: – – שנועד לפרוץ – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – סגר ימי ביטחוני של מדינת ישראל – –

חנין זועבי: זה פשע, זה לא – – –

בנימין נתניהו: – – כשעל סיפון הספינה הזאת חיילי צה"ל כמעט נטבחים – – –

ציון פיניאן: פשע שאת יושבת פה.

ראובן ריבלין: רבותי, פשעים נקבעים על-ידי בית-המשפט.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: שמעתי, אבל היא לא אמרה מה שאתה חושב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, מיצית את זכותך לקריאת ביניים.

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת הזאת, את צריכה להודות, היא צריכה להודות על כך שהיא חברת כנסת, יש לה מזל – –

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: תודה רבה – – –

בנימין נתניהו: – – שהיא חברת פרלמנט בפרלמנט הישראלי ולא בפרלמנט הסורי, למשל, ולא בפרלמנטים אחרים באזור.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורי אריאל: את תשתקי.

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה.

אורי אריאל: תלכי לרמאללה.

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: אני לא מייצגת אותך, אני מייצגת את העם שלי.

חנין זועבי: אני לא מייצגת אותך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אריאל, אתה יכול רק להרשות לה מטעמך לצאת מפה.

ראובן ריבלין: אתה לא יכול להכניס אותה למקום אחר.

חנין זועבי: מותר לי להגיב.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת זועבי אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: את יכולה לעשות מה שאת רוצה אבל את לא רוצה לשמוע ביקורת מטעם כל חבר כנסת.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה חייב להיות חבר כנסת, ואם את לא מסוגלת לשמוע ביקורת מצד הדמוקרטיה, ביכולת של כל אחד מחברי הכנסת לומר, את תצאי החוצה פשוט.

בנימין נתניהו: אדוני, בדמוקרטיה הישראלית ראאד סלאח מסתובב חופשי.

בנימין נתניהו: בדמוקרטיה הישראלית – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: תרסן את עצמך.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורי אריאל: צא בחוץ.

איוב קרא: גם לירדן לא הסכימו שייכנס.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איוב קרא, מספיק, מה קרה?

בנימין נתניהו: אני אומר, זה היה יכול להיות משעשע, ההתקפות על הדמוקרטיה הישראלית.

בנימין נתניהו: במדינה הזאת – ראאד סלאח מגורש בבריטניה אבל מסתובב חופשי כאן.

בנימין נתניהו: במדינה הזאת, חברת כנסת עולה על סיפון של משט פרובוקציה, שכמעט טובחים בו את חיילינו, אבל היא חופשית לצעוק כאן.

בנימין נתניהו: כאן, חופשית.

ראובן ריבלין: חופשית, עד – – –

בנימין נתניהו: עכשיו אני אומר לך שהיא לא היתה יכולה לעשות זאת לא רק בפרלמנטים של סוריה ושל אירן.

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: כל חבר חופשי לומר מה שהוא רוצה עד שהוא מפריע – –

בנימין נתניהו: היא לא היתה יכולה לעשות זאת בפרלמנטים של מדינות מערביות.

ראובן ריבלין: – – ופוגע במדינת ישראל על-פי חוק מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: זאת הדמוקרטיה הישראלית.

בנימין נתניהו: היא דמוקרטיה יוצאת מן הכלל.

בנימין נתניהו: זה שיש פה ויכוח מסוים על נושא מסוים, לעשות דה-לגיטימציה של מדינת ישראל, להקצין, להגזים, להצטרף להכפשות של המדינה הזאת – זה אחד הדברים החמורים שקורים כאן.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד לך דבר אחד – – –

יוחנן פלסנר: תקשיב לאנשי משרד החוץ ביחס לחוק הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פלסנר, חבר הכנסת פלסנר.

דב חנין: אתה אחראי להכפשות האלה.

דב חנין: אתה אחראי להכפשות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד לך – – –

נסים זאב: ויפתח השם את פי האתון, לא מפסיקים פה לדבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

קריאה: בוקר טוב, אליהו.

ראובן ריבלין: מעניין שאתה, חבר הכנסת זאב, תמיד אתה מחכה שהכול יהיה שקט ואז אתה זועק.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה מדבר.

אורי אריאל: מי פה בלעם, רק?

נסים זאב: צריכים לחפש את האתון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: אדוני, מתנגדי החוק הזה אולי אינם מסכימים אתו, הם אולי אינם אוהבים אותו, הם עשויים לנסות ולמצוא דרכים חוקיות ולגיטימיות להתנגד לו, בראש ובראשונה בכנסת, בתהליך הדמוקרטי שיש כאן.

בנימין נתניהו: לאזרחים יש גם הזכות לעתור לבתי-המשפט, והחלטות בתי-המשפט מחייבות את כולנו.

בנימין נתניהו: אבל חוק זה – –

נינו אבסדזה: עד שיתקבל החוק – – –

בנימין נתניהו: – – הוא תולדה של הליך דמוקרטי במדינה דמוקרטית.

בנימין נתניהו: ולא חוק זה הוא שמכתים את תדמיתה של ישראל ברחבי העולם.

בנימין נתניהו: מה שמכתים את תדמיתה של ישראל זה אותן – –

ניצן הורוביץ: זאת המדיניות שלך, זאת המדיניות שלך.

בנימין נתניהו: – – מתקפות חסרות רסן וחסרות אחריות נגד ניסיון לגיטימי של דמוקרטיה מתגוננת למתוח קו בין מה שמקובל ומה שהוא בלתי מקובל.

בנימין נתניהו: במקום לתקוף את תומכי החקיקה הזאת, אלה שחרדים לתדמיתה של ישראל, צריכים להתייצב אותם אנשים – אלה שחרדים לתדמיתה של ישראל – מול אזרחים ישראלים שמפיצים עלילות נגד חיילינו בפני ועדות בין-לאומיות, ועדות שעוסקות בציד מכשפות נגד צה"ל.

בנימין נתניהו: עליהם להתייצב בקול.

בנימין נתניהו: כשאחת מחברות הבית הזה, שמייצגת מיעוט ערבי שנהנה מזכויות שמהן לא נהנה אף ציבור ערבי אחר במזרח התיכון, כשהיא משתתפת במשט שמטרתו שבירת מצור חוקי – –

חנין זועבי: תעמיד אותי לדין.

בנימין נתניהו: – – ושמשתתפיו תקפו באלימות את חיילינו – –

עפו אגבאריה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: – – אני מצפה לגינוי שלהם את התנהגות הזאת – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת עפו אגבאריה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

חנין זועבי: תעמיד אותי לדין – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חנין זועבי, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית, נא לצאת.

חנין זועבי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הורוביץ, מדיניות הממשלה נתמכת או נשללת על-ידי הכנסת – –

חנין זועבי: תעמיד אותי לדין – – –

ראובן ריבלין: – – ועם כל הכבוד לאישיות של כל אחד – נא להוציא אותה מייד.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, חבר הכנסת הורוביץ, לאישיותו של כל אחד מחברי הכנסת, הרוב קובע בכנסת.

ראובן ריבלין: הרוב קבע בכנסת, ברוב של אחד, שהסכם אוסלו יאושר על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: לא, לא, אין פה דבר, שהוא אומר: מדיניות הממשלה.

ראובן ריבלין: נא להוציא מייד את חברת הכנסת זועבי, מייד.

חנין זועבי: תעמיד אותי לדין מול החיילים שלך במשט.

ראובן ריבלין: מייד, מייד להוציא אותה.

ראובן ריבלין: כל ההצגות שלה.

ראובן ריבלין: את מנצלת את הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: אם את תרימי יד – תוציאו אותה מייד.

ראובן ריבלין: מייד להוציא אותה.

נסים זאב: חצופה, איזבל, איזבל.

נסים זאב: (חברת הכנסת חנין זועבי יוצאת מאולם המליאה.

נסים זאב: )

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא להירגע.

ראובן ריבלין: מי שלא יכול להירגע, נא לצאת.

ג'מאל זחאלקה: – – –

נסים זאב: אשתו של – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, אתה הבא אחריו.

אילן גילאון: – – – מתגרה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, חבר הכנסת גילאון, היתה לך הזדמנות ביום שני להביע אי-אמון בממשלה.

ראובן ריבלין: אם היית משכנע, בוודאי הממשלה היתה נופלת.

ראובן ריבלין: אין פה – רבותי, יש חוקים גם לדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: לא כל מי שחושב שראש הממשלה לא צודק, הוא צודק.

ראובן ריבלין: הוא חושב שהוא צודק.

ראובן ריבלין: אני, למשל, פעמים רבות לא חושב כמו ראש הממשלה, אני חושב שאני צודק אבל גם הוא חושב שהוא צודק.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: מספיק, רבותי, מספיק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, יש לי הערכה רבה אליך, אני לא אסבול.

ראובן ריבלין: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, נאמר לי שנועם ואביבה שליט נמצאים בקהל.

ראובן ריבלין: כן, כן, לא רציתי להפריע לאדוני.

בנימין נתניהו: אתה לא מפריע לי, להיפך.

ראובן ריבלין: אנחנו מקדמים בברכה את נועם ואביבה שליט, הורי גלעד שליט אשר נמצא עדיין בשבי האויב, או כביכול בשבי האויב, בחטיפת האויב.

ראובן ריבלין: אנחנו מברכים אותם ומקדמים אותם בברכה בכנסת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אני חושב שהרצון המשותף של כולנו והפעולה הבלתי פוסקת, גם אם אינה גלויה תמיד, להוציא ולהחזיר את גלעד בריא ושלם הביתה, מאחדים את כולם כאן, אבל זה מבדל, גם מבדיל, בינינו לבין מדינת ישראל ההומנית, האנושית, לבין המשטרים האפלים שסביבנו.

בנימין נתניהו: אני חושב שזאת אילוסטרציה נוספת לשוני הגדול בין האופי האמיתי של הדמוקרטיה הישראלית והחברה הישראלית לבין מה שסובב אותנו; ולא רק מה שסובב אותנו, גם במרחב הרבה יותר גדול.

בנימין נתניהו: לכן, אלה שחרדים – – –

נינו אבסדזה: אילוסטרציה שגלעד יחזור הביתה, אדוני ראש הממשלה.

נינו אבסדזה: זאת האילוסטרציה – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נינו אבסדזה.

נינו אבסדזה: – – –

ראובן ריבלין: כנראה את, בניגוד לאחרים בכנסת, רוצה שגלעד שליט יחזור.

ראובן ריבלין: ואני מאמין שכל הכנסת רוצה.

נינו אבסדזה: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נינו אבסדזה, אם את לא רוצה להתאפק, אז אני אעזור לך.

בנימין נתניהו: אלה שחרדים לתדמית ישראל בעולם צריכים להתייצב בפני אלה שמנצלים את הזכויות והפריווילגיות שמקנה להם הדמוקרטיה הישראלית כדי להפוך כל פגם באומה הגדולה הזאת למתקפה על עצם זכותה להתקיים.

בנימין נתניהו: הרי זה מה שעושים מולנו.

בנימין נתניהו: הם לא מעוניינים רק בשאלת אריאל, הם מעוניינים בשאלת ישראל.

בנימין נתניהו: כשמגיעים הנה באותו מטס פרובוקציה, חבר הכנסת גילאון, הם לא מדברים על יהודה ושומרון.

בנימין נתניהו: הם אומרים: כל זה חייב ללכת, להתבטל.

בנימין נתניהו: יש פה מסע בין-לאומי עצום שבו מערערים על עצם זכותנו להיות כאן ומשתמשים בוויכוח לגיטימי בנושא חשוב, בגבולות בין חופש הביטוי לחופש השיסוי.

בנימין נתניהו: זה ויכוח גדול, זה נכון.

בנימין נתניהו: אבל הוויכוח הלגיטימי הזה, משתמשים בו כדי לעשות דה-לגיטימציה לדמוקרטיה הישראלית המפוארת.

בנימין נתניהו: ובכן, יש מספיק אנשים שמשמיצים את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אז יש לי בקשה אחת מחברי הקואליציה: אל תצטרפו אליהם, גם בלי משים.

בנימין נתניהו: אל תצטרפו אליהם, אל תיתנו שיוציאו את דיבת הארץ רעה.

יוחנן פלסנר: יפה עשית שהבאת את זה לקואליציה.

בנימין נתניהו: הדמוקרטיה הישראלית היא דמוקרטיה למופת.

בנימין נתניהו: היא תמיד היתה כזו והיא תמיד תישאר כזו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש הממשלה.

מגלי והבה: אדוני, אתה מצפצף על הדרוזים?

מגלי והבה: אתה לא מתייחס לדרוזים, מה שאני ביקשתי ממך.

ראובן ריבלין: תודה רבה, חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: אני מצפצף עליך.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, אמרת את דברך מעל הדוכן.

מגלי והבה: אני מצפצף עליך – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: – – – בעשר דקות.

מגלי והבה: שיתבייש, ועם הממשלה שלו ועם הקואליציה שלו.

מגלי והבה: הוא צריך להוכיח לנו מי הוא.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: תקרא לי פעם שלישית, אין לי כבוד לשבת עם ראש ממשלה כזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה, נא לצאת.

מגלי והבה: אין לי כבוד לשבת – – – אני יוצא בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אם אתה אומר לי שאתה יוצא אני לא קורא לך פעם שלישית.

מגלי והבה: אני מסתכל לו בעיניים.

ראובן ריבלין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מגלי והבה: אני מסתכל לו בעיניים, לראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: אני קורא אותו לסדר פעם שלישית.

ראובן ריבלין: נא להוציא.

ראובן ריבלין: נא להוציא את חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: תמשיך להתעלם.

מגלי והבה: רק יודע לבוא לבקש תמיכות.

ראובן ריבלין: נא להוציא אותו, גם כשהוא מדבר מסערת נפשו.

דב חנין: בכל זאת, למה הוא לא הצביע?

דב חנין: כל כך, החוק הזה מוצלח.

דב חנין: הוא כל כך מתון, הוא כל כך – – – (חבר הכנסת מגלי והבה יוצא מאולם המליאה.

דב חנין: )

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דב חנין, אין שעת שאלות לראש ממשלה, ולכן הוא לא צריך לענות לך על זה.

ראובן ריבלין: אתה יכול להביע לו אי-אמון על כך שהוא עשה כך או כך, והכנסת תביע את דעתה.

ראובן ריבלין: ברור שאם הכנסת תצטרף לדעתך יהיו בחירות חדשות.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני מקדם בברכה את ראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: גברתי, הזמן עומד לרשותך.

ציפי לבני: מכובדי יושב-ראש הכנסת, משפחת שליט, חברי חברי הכנסת, האמת היא שביקשתי אתמול לנאום על הבמה – סליחה, ביום ההצבעה על חוק החרם.

ציפי לבני: ביקשתי את הזכות לנאום נגד אותו חוק נוראי, אבל לא ניתנה לי ההזדמנות.

ראובן ריבלין: פשוט לא – – –

יריב לוין: הסתייגות.

ראובן ריבלין: כי לא היית מסתייגת.

ראובן ריבלין: רק רגע, חבר הכנסת אלקין.

ראובן ריבלין: היא חברת כנסת ותיקה.

ראובן ריבלין: אם היית מסתייגת, היית – – –

ציפי לבני: לא, לא, תלונתי אינה אליך.

ציפי לבני: אבל בניתי על זה, חשבתי שראש הממשלה, ששבוע קודם טרח לבוא עד הנה ולעלות על הבמה ולנצל איזו הצעת חוק כדי לדבר נמרצות בענייני תכנון ובנייה, בוודאי יבוא לומר את עמדתו בנושא כל כך מהותי, שמשנה את פניה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: ואז חשבתי, שאחרי שהוא יביע את עמדתו בפומבי על הדוכן, לפני שהחוק מובא להצבעה לא אחרי כן, גם אני אוכל לבטא את עמדתי הנחרצת נגדו, ואני אסביר גם עכשיו דבר דבור על אופניו למה.

זאב אלקין: איפה היית בהצבעות ביום שני?

ציפי לבני: היום ראש הממשלה מגיע, כמו תמיד באיחור, אחרי שהוא נמצא בורח מהמליאה בזמן ההצבעה, אחרי שהוא חטף ביקורת למה הוא לא היה כאן.

ציפי לבני: ואז ראש הממשלה, כרגיל, הוא זה שנכנע ללחץ – –

ציפי חוטובלי: – – – להפוך את זה.

ציפי לבני: – – הוא זה שבא היום הנה כדי למלמל כמה מלים.

ציון פיניאן: – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

ציפי לבני: וכשאני יושבת ומקשיבה לראש הממשלה, כל כולו חרחור שנאה בין חלקיו השונים של העם, בין הרוב ובין מיעוט.

ציפי לבני: ראש ממשלה שלא מבין דבר מהי דמוקרטיה, חלול מכל ערך, לא מבין ששוויון זה לא טובה שאתה נותן למישהו, אלא זה זכות של כל אזרח המדינה הזאת.

ציפי חוטובלי: רק אתם – – –

ציפי לבני: והמקום שכל אזרחי המדינה הזאת צריכים להסתכל עליו ברמת הזכויות שיש להם, זה לא איך חיים אחרים במדינות אחרות, אלא איך חיים כאן אזרחי המדינה הזאת.

זאב אלקין: – – –

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב.

ציפי לבני: אבל אין לך הערכים האלה, כי כולך פוזה, ססמאות נבובות וניצול חולשה של אחרים על מנת לקבל כוח – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ציפי לבני: – – זריעת אימה ופחד וריב ומדון בין חלקיו השונים של העם הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי לבני: אבל לפני שלא באת אמרו יועציך, כשעוד חשבו שתוכל להעביר את החוק הזה מתחת לרדאר הציבורי, דיברו על איזו אי-נוחות שיש לך ולכן לא באת, על איזה ריח רע שיש מהחוק הזה.

ציפי לבני: הבעיה היא שהממשלה היא מקור הריח הרע במדינה הזאת.

ציפי לבני: הקואליציה שבחרת היא הבעיה, ההחלפה שלכם היא הפתרון, וכל מה שאנחנו רואים עכשיו – והחוק הזה זה רק סימפטום של אותה תהום שאתה מוביל אליה את ישראל מדינית, ביטחונית ומוסרית.

זאב אלקין: כמה אפשר – – –

ציפי חוטובלי: וכל זה קורה לך בלי שאתה מביע עמדה, כי זה כל מיני חברים בקואליציה – – –

מיכאל בן-ארי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: והמלמולים האלה הם לא תחליף לעמדה – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת חוטובלי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי חוטובלי: – – –

ציפי לבני: – – לא לעמדה מדינית, לא לעמדה ערכית כלשהי, כי החוק הזה הוא לא לטובת מדינת ישראל, הוא נגדה.

ציפי לבני: והמאבק נגד החוק הזה זה לא התייפייפות, ואני לא אתן לך שוב לייצר כאילו מאבק פטריוטי, ימני, נגד ארגונים שמשתפים פעולה עם האויב.

זאב אלקין: איפה היית כל הזמן?

ציפי לבני: זה מעשה רמייה שייכשל, כי המאבק הזה של הרוב הציוני בישראל, הרוב הציוני, שמתגייס ונלחם, לעתים במחיר חייו, על מדינת ישראל, על פניה היפים ועל ערכיה, אותו רוב שנמאס לו להיקרע בין הרבנים שלא מכירים בחוקי המדינה ושופטיה לבין אוניברסיטאות שלא שרים בהן את "התקווה" ומרצים שטוענים שציונות זו גזענות, ואלה גם אלה לא מקובלים עלינו.

ציפי לבני: יש כאן מרכז שפוי, לאומי, ליברלי, ציוני, חזק, ואת המרכז הזה מייצגת קדימה.

עינת וילף: – – –

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש ממך ללכת ולשתות מים.

ראובן ריבלין: באמת, תעשה לי טובה.

ראובן ריבלין: תחזור רגוע.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להוציא אותך בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה להוציא אותך.

יובל שטייניץ: – – – באוניברסיטת חיפה שרים את "התקווה" – – – במאה אחוז.

ראובן ריבלין: אדוני השר, כשיהיה חוק המביא את שר האוצר להשיב על 40 חתימות אתה ודאי תוכל לדבר.

ראובן ריבלין: אני מאוד מתנצל.

ראובן ריבלין: לא, רבותי.

ראובן ריבלין: אדוני לא מייצג פה את אוניברסיטת חיפה אלא את כל המערכת האקדמית בישראל, בכל הקשור לתקציבה.

ראובן ריבלין: שר החינוך פה.

ציפי לבני: בוא נסכם שמן הראוי שכל אדם מאזרחי מדינת ישראל וכל מוסד ממוסדותיה ישירו את "התקווה" ללא היסוס, בגאון ובלי רגשי אי-נוחות.

ציפי לבני: על זה אפשר לסכם, רק אתם לא תורמים לזה.

ציפי לבני: קדימה התנגדה לחוק הזה, אנחנו גם מתנגדים לחרמות.

זאב אלקין: – – – באה להצביע.

זאב אלקין: איפה היית – – –

ציפי לבני: אנחנו גם מתנגדים לחרמות, ואני קוראת עכשיו מכאן לכל אלה שקוראים לחרם: – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אלקין, אל תנצל יותר מדי את הרשות שנתתי לך.

ציפי לבני: – – במקום שתילחמו נגד מוצרים בהתנחלויות, בואו נילחם ביחד נגד הממשלה הרעה הזאת, כי המתיישבים הם לא הבעיה, הבעיה היא ממשלות ישראל.

ציפי לבני: המתיישבים, חלקם נולדו שם, והם גרים שם, והם רוצים להתפרנס בכבוד וזאת זכותם.

ציפי לבני: הבעיה היא ממשלות ישראל שלא הכריעו, ממשלות ישראל שעודדו אותם.

ציפי לבני: החובה של כל ממשלה, כל ממשלה שרואה מול עיניה את המדינה היהודית, היא לקבל את ההכרעה, וזאת לא הממשלה הזאת.

ציפי חוטובלי: זאת הממשלה שלך.

ציפי לבני: ולכן אני קוראת היום לציבור, בהזדמנות הזאת, מול כל הגל העכור – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: – – ששוטף את המדינה הזאת.

ציפי חוטובלי: היא לא מקבלת את העיקרון – – –

ראובן ריבלין: חברת הכנסת ציפי חוטובלי.

ציפי לבני: במקום מאבקים נפרדים על המחירים הכבדים, בואו ניאבק ביחד נגד המחירים הכבדים שהממשלה הרעה הזאת גובה ממדינת ישראל ומאזרחיה.

ציפי לבני: כי בציניות רבה, וראיתי את זה היום על הדוכן, אני יכולה להבין את הכעס של חברים שעזבו כשהם שמעו את ראש הממשלה, הממשלה הזאת – חבר הכנסת בגין, אני מתכוונת לשתף אחר כך את ראש הממשלה – – –

ראובן ריבלין: השר בגין והשר אהרונוביץ, לפעמים אנחנו לא שומעים טוב אז אנחנו מדברים בקול.

ראובן ריבלין: נא לשים לב.

ציפי לבני: כי בציניות רבה, הממשלה הזאת לוקחת נושאים שכואבים באופן אמיתי לכל אזרח, אבל גורמת נזק גדול יותר גם להם וגם למדינה, וחוק החרם זה רק דוגמה, זה משל לכל מה שאתם עושים.

ציפי לבני: הרי החרמות נגד ישראל, של הפלסטינים ושל אחרים, מקוממים ומרתיחים כל אחד, גם אותי, בוודאי את חברי קדימה, וכולנו מתגייסים לפעול נגד.

ציפי לבני: וכן, גם חלק מחברי קדימה התגייסו לפעול נגד אותם חרמות נגד מדינת ישראל.

ציפי לבני: אבל לוקחת הממשלה הזאת מטרה ראויה, לפעול נגד החרמות של הפלסטינים ואחרים על מדינת ישראל, והופכת אותה לחרב נגד אזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: רק נגדם, כי הרי החוק הזה לא יפסיק את החרם הבין-לאומי, להיפך, הנזק מאתמול זה שהחוק הזה רק יעודד אותו; עכשיו גם נתת להם כלים.

ציפי לבני: אבל עכשיו, אדוני ראש הממשלה, החרם לא יהיה מבחוץ נגד מוצרים בהתנחלויות.

ציפי לבני: הוא יהיה נגד מוצרים מבאר-שבע, דימונה, יוקנעם ומגדל-העמק, כי אם הממשלה שלך לא יודעת לעשות את ההבחנה בין יצהר לבאר-שבע, אל תצפה שמישהו מבחוץ יעשה את ההבחנה הזאת, וזה מה שיקרה עכשיו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ציפי לבני: והייתי השבוע בדימונה ובירוחם – – –

דני דנון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת דנון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: הייתי השבוע בדימונה ובירוחם ופגשתי שם אנשים שתורמים לחברה, אנשים צעירים שבאו להתיישב שם; חלקם דתיים, חלקם חילונים, כולם ציונים.

ציפי לבני: ראיתי אזרחים מודאגים.

ציפי לבני: הם כועסים, הם כועסים כי הם רוצים לחיות בנגב, הם כועסים כי הם רוצים לחיות בכבוד והם כועסים כי הם לא מצליחים למצוא דירה בדימונה ולא בירוחם והם לא מוצאים דירה להשכרה והם לא בטוחים שכשתימצא דירה למכירה היא תהיה בהישג ידם; ועל המים הם משלמים שלא לצורך מחירים מופקעים והילדים שלהם בחלקם עזבו כדי למצוא פרנסה במקום אחר.

ציפי לבני: הם ציונים, הם אוהבים את הנגב והם דואגים לעתיד שלהם, וגם הם כועסים, ובצדק, על אותם חרמות נגד ישראל, וגם הם כועסים על אותם מרצים שטוענים שהציונות היא גזענות, ובצדק.

ציפי לבני: אבל אתה לוקח את הכעס הזה, אתה לוקח את הפחדים שלהם, של מה יקרה לישראל, ובמקום לגלות מנהיגות אתה מנצל את זה בציניות, ואתה הופך אותם עכשיו למושא לחרם הבא, כי מה שאתה תעשה יפגע, מה שאתה עושה עכשיו יפגע בפרנסה גם שלהם בעתיד, כי אתה לא מסוגל לאיזה סדר עדיפויות בין טפל לבין עיקר.

ציפי לבני: כל כולך הססמאות הנבובות האלה שפוגעות במהות של הדמוקרטיה במדינת ישראל.

ציפי לבני: ואתה יודע מה?

ציפי לבני: מרוב שאתה מדבר על מדינה יהודית אתה פוגע בערכים היהודיים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: ויש לי הרבה הערכה לחברי קדימה שזיהו את אותה בעייתיות שהממשלה שלך עשתה ועושה, ועשינו את הדיון הזה.

ציפי לבני: אתה יודע מה, ראש הממשלה?

ציפי לבני: גבנו רחב מספיק בשביל להכיל את הפחדנות שלך.

ציפי לבני: אם כל מה שהיה לך לומר היום זה להתעסק עם – מי חתם, איך, כמה ולמה – –

יריב לוין: בושה וחרפה, באמת.

ראובן ריבלין: רבותי, כל אדם נמדד על פי דבריו והציבור ישפוט.

ראובן ריבלין: הציבור ישפוט.

ציפי לבני: – – ואני מלאת הערכה, אני מלאת הערכה לכל אחד מחברי קדימה.

ציון פיניאן: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן, בטבריה לא מדברים – – –

ציפי לבני: אני מלאת הערכה, וכך גם הציבור, לכל אחד מחברי קדימה – –

ראובן ריבלין: לי יש חברים מטבריה.

ציפי לבני: – – שהבינו מה שאתה עושה ומה שהממשלה עושה וקיימו דיון מעמיק ובאו הנה ביום ההצבעה והצביעו תוך ידיעה שיהיה מי שבציניות ינסה לעשות בזה שימוש, אבל האומץ שהיה להם, לך לא היה.

ציפי לבני: הם באו להצביע, אתה ברחת, וזאת ההתנהלות שלך בכל תחום.

ציון פיניאן: את שנתיים בורחת.

ציפי לבני: זאת ההתנהלות של הממשלה הזאת בכל תחום.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

ציפי לבני: כך עם החרם, כך עם ועדות החקירה.

ציפי לבני: דרך אגב, ראש הממשלה, בעניין הזה הבעת עמדה?

ציפי לבני: כי היתה לך הזדמנות נהדרת להביע עמדה.

ציפי לבני: מה עמדתך בעניין ועדת החקירה הפרלמנטרית?

ציפי לבני: אתה בעד? אתה נגד?

ציפי לבני: אתה מוכן לתת חופש הצבעה, ואולי כאלה שיצביעו בעד ושייווצר הרוב שיאפשר לאיווט להישאר בממשלה, או שחס וחלילה ייצר לך קרע אתו?

ציפי לבני: תביע עמדה.

ציפי לבני: וביחס לבית-המשפט העליון, מה שאמרת כאן זה כלום.

גלעד ארדן: – – – את איווט בממשלה הבאה.

ראובן ריבלין: השר ארדן, השר ארדן, השר ארדן, השר ארדן.

ציפי לבני: ראש הממשלה אמר – – –

ראובן ריבלין: אני לא יכול לקרוא לשר.

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: רבותי השרים.

ראובן ריבלין: רבותי השרים.

ראובן ריבלין: השר מרגי.

ראובן ריבלין: השר מרגי.

ראובן ריבלין: אדוני ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: רבותי, אי-אפשר להפריע.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה מפריעה בכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מהממשלה – – –

ג'מאל זחאלקה: הממשלה מפריעה לכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה.

ציפי לבני: לא, אבל ראש הממשלה גם מלמל היום עוד משהו, כי הוא רואה את הדרמה הבאה שתהיה לו, אז הוא אמר שהוא מכבד את בית-המשפט העליון.

בנימין נתניהו: נכון.

ציפי לבני: יפה.

ציפי לבני: ראש הממשלה, אם היית מכבד מספיק את המערכת המשפטית היית קורא לפני ההצבעה שברחת ממנה, למשל – – –

ראובן ריבלין: השר ארדן, ראש הממשלה אמר את דבריו.

ראובן ריבלין: מה אתה רוצה?

ראובן ריבלין: השר ארדן, אתה רוצה שאולי נבטל את הכנסת כי זה לא נוח לך?

ראובן ריבלין: אין לי כוונה כזאת.

ציפי לבני: למשל, היית קורא את קביעת היועץ המשפטי לכנסת, שאמר שהחוק הזה הוא לא חוקתי.

ראובן ריבלין: השר כץ.

זאב בנימין בגין: לא, לא נכון.

ציפי לבני: היית מקשיב ליועץ המשפטי לממשלה, למשל.

זאב בנימין בגין: – – –

ראובן ריבלין: כבוד השר בגין.

ציפי לבני: היית מקשיב ליועץ המשפטי לממשלה, למשל – –

ראובן ריבלין: לא, לא, לא, היא עכשיו – – –

ציפי לבני: – – שביקש לעשות שינויים בחוק מתוך אי-נוחות מהחוק כפי שהוצג.

ציפי לבני: אתה מבין, לכבד את בית-המשפט זה לא איזה אמירה נבובה כשאתה קורא כותרת מזדמנת.

יריב לוין: אנחנו מכבדים אותו יותר – – –

ציפי לבני: כי היוזמה החדשה הזאת היא באה ברצף אחרי היוזמה הקודמת של הניסיון למנות נשיא בית-משפט עליון "משלנו", תחת הכותרת של סניוריטי.

ציפי לבני: ואדוני, כשרת משפטים היו לי ויכוחים – – –

יעקב כץ: זה חוק שלי – – –

ציפי לבני: והם תמכו?

ציפי לבני: והם היו בעד.

ציפי לבני: הם היו בעד, או שאנחנו עוד לא יודעים?

יעקב כץ: הם יהיו, הם יהיו בעד.

ציפי לבני: היו בעד, נכון, כי הראש שלך זה הראש שלהם.

ציפי לבני: זה אותה חשיבה.

ציפי לבני: זאת הממשלה.

ציפי לבני: נכון.

ציפי לבני: מאה אחוז.

זאב אלקין: יש משלנו ויש לא משלנו?

זאב אלקין: זה מעניין.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת כץ, הואיל וראש האופוזיציה דיברה אתך אז לא יכולתי להעיר לך, אבל אני מבקש ממך, תעזור לי.

ציפי לבני: כשרת משפטים היו לי ויכוחים מהותיים עם בית-המשפט ועם נשיאו.

ציפי לבני: אני מאמינה שצריך בבית-המשפט העליון דעות שונות, בעיקר ביחס לנושאים חוקתיים מהותיים, כאלה שעוסקים במהות ובזהות של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית תוך איזון שני צדי המשוואה הזאת.

זאב אלקין: – – – שופטים.

ציפי לבני: אבל גם במחלוקות הקשות ביותר שהיו לי עם בית-המשפט העליון נלחמתי כדי לשמור על מעמדו כמוסד חיוני בדמוקרטיה הישראלית.

יריב לוין: מה עשית?

יריב לוין: מה עשית?

ראובן ריבלין: היא עמדה על העובדה שהנציג היחיד של הריבון, כשרת משפטים, הוא הכנסת ולא בית-המשפט.

ראובן ריבלין: אל תתקוף אותה בדבר – – –

ציפי לבני: ואתם מבקשים להרוס את בית-המשפט העליון, להפקיע ממנו את הסמכות, להפוך אותו לפוליטי בראש שלכם – –

יריב לוין: אנחנו רוצים – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ציפי לבני: – – ואנחנו נעצור אתכם בדרך לעשות את זה.

ציפי לבני: ואם ראש הממשלה מתנגד לחקיקה הזאת, שיודיע את זה בקולו, שיודיע שהוא מתנגד ליוזמה המופרכת והמסוכנת החדשה שצצה מבית-מדרשה של קואליציה רעה כזאת, כי אתם מנסים להפוך את המדינה הזאת למשהו שהיא לא תהיה ולא ניתן לה להיות.

יריב לוין: אנחנו רוצים – – –

ציפי לבני: מדינה שבה ועדת חוקה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יריב לוין, אתה בדרכך החוצה כראש ועד הבית.

ציפי לבני: לא, אבל אני בעד שתלכו עד הסוף, למה רק חצי מהדרך?

ציפי לבני: למה רק חצי מהדרך?

ראובן ריבלין: הוא עדיין לא עבר אפילו, הוא לא עבר גבול של הרבה – – –

ציפי לבני: אתם מחילים את החוק על כל ההתנחלויות.

ציפי לבני: תספחו כבר את כולן.

ציפי לבני: נתחיל במדיני, תספחו את הכול, אבל בואו גם נעבור על ההצעות האחרות.

ציפי לבני: אולי זו תהיה המדינה שבה ועדת חוקה או שר המשפטים, אלה שלא מצאו עד עכשיו את הדרך החוקית והמשפטית להגן על אוכפי החוק, יוכלו להעניש גם שופטים שלא חושבים כמוהם.

ציפי לבני: שר החינוך יכול להגיש תביעות נגד סטודנטים שמבקשים לא לקנות מוצר מהתנחלויות.

ציפי לבני: שרת התרבות תוכל להגיש תביעות נגד אמנים שמתנדבים בדימונה, במקומות אחרים, אבל חלקם לא רוצים להופיע במקומות אחרים.

ציפי לבני: שר התיירות יכול להעניש מטיילים שרוצים לטייל במצדה ותל-חי ולא באיתמר ובתפוח.

ציפי לבני: שר התחבורה, בכלל אתה הרי יכול לשלול רשיונות נהיגה של מי שלא ייסע בכבישים שאתה משקיע בהם עכשיו ביהודה ובשומרון, עם כל המיליונים שאתה משקיע שם.

דליה איציק: ציפי, אל תיתני רעיונות.

דליה איציק: הם עוד יעשו את זה.

ציפי לבני: ושר הביטחון – הוא שוב איננו?

ציפי לבני: שר הביטחון.

דליה איציק: – – –

ציפי לבני: כן.

ציפי לבני: האמת היא שדברים שפעם נשמעו רעיונות הזויים, שלא יכול להיות שיהיה מי שיעשה אותם, מתחילים לקרום עור וגידים.

ציפי לבני: זאת אומרת, כי שר הביטחון שעד אתמול היה צריך לאכוף את החוק ביהודה ושומרון, להרוס מבנים בלתי חוקיים, צריך להעניש עכשיו את מי שלא רוצה לבוא לשם או לקנות.

ציפי לבני: ואני חוזרת ואומרת: הדיון לא צריך להיות דיון פנים-ישראלי של חרמות.

ציפי לבני: זה רע, וודאי שכולנו צריכים להתנהל מול אלה שרוצים להחרים את מדינת ישראל.

ציפי לבני: אבל מה שאתם עושים זה לא מה שההורים שלנו חלמו עבורנו – –

ציון פיניאן: – – –

ציפי לבני: – – וזאת לא המדינה שאני מתכוונת להשאיר לילדים שלי.

ציפי לבני: זאת לא המדינה שכתבו עליה הרצל וז'בוטינסקי, והליכוד כבר מזמן איבד את הערכים שלו.

ציפי לבני: ואני רוצה להקריא, אדוני ראש הממשלה, מדברי מנחם בגין – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

ציפי לבני: – – על קברו של ז'בוטינסקי.

ציפי לבני: וכך אמר מנחם בגין על קברו של ז'בוטינסקי: לימדתנו לראות ביחיד החופשי, חופשי מאימת המחסור ומפחד שליטים עריצים, את תכליתה של כל חברה אנושית, את מטרתה של כל יחידה מדינית, את טעם קיומה ואת היסוד להתקדמותה של המדינה העצמאית.

ציפי לבני: נשבענו לשאת ברמה את דגל חירות האדם – ואני מוסיפה, בלי קשר לדעותיו ועמדותיו – קיימנו, אומר בגין, את שבועת האמונים ונקיימה.

ציפי לבני: אני, תרשו לי, רוצה להוסיף סימן שאלה ענק על שאלת הקיום של השבועה הזאת על-ידי הממשלה הזאת, כי גם כשהונח החוק הזה, זה שהליכוד איבד את ערכיו, היו כמה מלמולים מתוך הליכוד שאמרו: זה עכשיו לא הטיימינג הנכון.

ראובן ריבלין: יש כאן הוכחות שהליכוד – – –

ציפי לבני: זאת אומרת, הדיון לא היה דיון ערכי – –

ראובן ריבלין: – – – לאו דווקא בנושא הזה.

ציפי לבני: – – בשאלה מה נכון לעשות, אלא זה לא הטיימינג.

ציפי לבני: הקוורטט מתכנס, לא נעים דווקא היום לתקוע את הדבר הזה, לא רק בעיניים של הציבור בישראל, אלא של העולם כולו.

ציפי לבני: זאת אומרת, הדיון הוא לא דיון על ערכים, הוא דיון על טיימינג.

ציפי לבני: אבל אתם יודעים מה?

ציפי לבני: היום הכול שקוף.

ציפי לבני: כשה

ציפי לבני: עולם רואה את הדיון הפנימי שלכם הוא מבין שלראש הממשלה הזה אין מצפן פנימי, אין לו מצפון שאומר לו באמת מה זה דמוקרטיה.

ציפי לבני: וכשהוא מדבר על ישראל, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, כמה זמן הוא חושב שהוא יוכל לדבר עליה כשזה מה שקורה בפנים?

ציפי לבני: וכשהם יודעים שזה הכול טקטיקה, זה טיימינג, לא היום אבל מחר, ונאמר כמה מלים בשביל שירדו לנו מהגב, אז לא מאמינים לו.

ציפי לבני: וגם כשהוא כבר מסכים לשטח 67', הוא לא מצליח להתניע משא-ומתן.

ציפי לבני: עד כדי כך ראש הממשלה הזה חלש: גם נותן וגם לא מצליח להיכנס לחדר המשא-ומתן.

ציפי לבני: עד כדי כך לא מאמינים לראש ממשלת ישראל הזה.

ציון פיניאן: – – –

ראובן ריבלין: מספיק, מספיק.

ציפי לבני: ושכל אחד ישאל את עצמו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת פיניאן.

ציפי לבני: ושכל אחד ישאל את עצמו, האם, אחרי הנאומים חוצבי הלהבות האלה של ראש הממשלה – האם ישראל היום היא חזקה יותר?

ציפי לבני: האם ברור היום לעולם כולו מהם הערכים שלנו?

ציפי לבני: מה המשמעות של ישראל כמדינה יהודית?

ציפי לבני: הרי לראשונה, ודווקא בגלל ההתנהלות של הממשלה הזאת, יש יותר ויותר סימני שאלה סביב מה זאת המדינה היהודית.

ציפי לבני: כי כשראש הממשלה מדבר על זה, הוא מאבד את העולם.

ציפי לבני: כשאנחנו גייסנו מנהיג אחרי מנהיג – בוש ומרקל וסרקוזי ושיראק, עוד כשהיה לפניו, ובלייר – וכולם חזרו ואמרו בוודאות: בוודאי, ללא היסוס, ישראל מדינה יהודית.

ציפי חוטובלי: – – –

ציפי לבני: ראש הממשלה הזה נתן את הווטו על המדינה היהודית לפלסטינים.

ציפי לבני: וזה לא רק טעות מדינית או פוליטית, זו טעות היסטורית, שמעידה על חולשה, שנובעת מגמגום, שנולדה מניסיון לייצר ערפל סביב כל מלה, מניסיון לקחת את אותם אינטרסים שאנחנו שמרנו ונמשיך לשמור עליהם, ולשחוק אותם בניסיונות להימנע מהכרעות.

ציפי לבני: מדינת ישראל היא מדינה חזקה.

ציפי לבני: החוסן הלאומי שלנו הוא מספיק גדול.

ציפי לבני: עברנו, לצערנו, מלחמות.

ציפי לבני: השבוע הזה צריך להזכיר גם את זה – עברנו תקופות קשות.

ציפי לבני: רבותי, ישראל גם תעבור את הממשלה הזאת.

ראובן ריבלין: תודה רבה לראש האופוזיציה.

ראובן ריבלין: לפני שנעבור להצבעה, אדוני ראש הממשלה, גברתי ראש האופוזיציה, חברותי וחברי בכנסת, השרים הנכבדים, אני חושב שנביע כולנו את רחשי לבנו לאביבה ונועם שליט.

ראובן ריבלין: אין אמירות מהפה ולחוץ.

ראובן ריבלין: אני חושב שאני לא רוצה למנות כמה פחות מ-120, אבל כמעט 120 חברי כנסת רוצים בכל מאודם לראות את גלעד כאן, אתכם ועם כל המשפחה, ביציע האורחים של הכנסת, בשבוע חזרתו.

ראובן ריבלין: יש אחריות גדולה.

ראובן ריבלין: אחריות גדולה לממשלה, אחריות גדולה לחברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אחריות גדולה.

ראובן ריבלין: ואחריותנו הגדולה ככנסת היא שבשבוע שעבר, בוועידת קרואטיה, חבר הכנסת ישראל חסון חילק את הסמל של גלעד.

ראובן ריבלין: הוא ביקש מכל ראשי הממשלות לשים אותו על הדש יחד עם כל שרי החוץ וכל אותם פרלמנטרים, כדי לומר: אנחנו מאוד מודאגים מהדרך שבה העולם מרשה ל"חמאס" להתנהג כלפי אדם שנמצא ברשותו.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גילאון, אני ואתה, שנינו מסכימים.

ראובן ריבלין: יש אחריות גדולה.

ראובן ריבלין: אני שמעתי את ניסיונכם, וב"בית העם", הניסיון שלכם הוא לגיטימי לחלוטין, לבקש איזה חתימות מהחברים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר, הכנסת הזאת בוודאי תאשר כל החלטה שתתקבל על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: אבל האחריות – על הממשלה.

ראובן ריבלין: וכנסת זו תאשר את החלטת הממשלה, כאשר יבוא היום שבו יהיו רבים מאזרחינו שיבואו ויאמרו:

ראובן ריבלין: אנחנו לא צריכים לנהל משא-ומתן עם האויב.

ראובן ריבלין: הכנסת תאשר כל דבר שבסופו של דבר יביא לשחרורו של גלעד שליט, לאחר שהממשלה תהיה בטוחה שאכן אנחנו יכולים לשחרר אותו.

שלמה מולה: למה ראש הממשלה לא בא – – –

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אנחנו מדברים כרגע על דברים שהם בהסכמה.

ראובן ריבלין: יש בוודאי הרבה מחלוקות.

שלמה מולה: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה.

ראובן ריבלין: אני מבקש לדבר גם בשמו של חבר הכנסת מולה, לומר לכם:

ראובן ריבלין: אנחנו אתכם בכל לבנו ובכל מאודנו – פעמים אתם כהורים של הילד של כולנו, אבל כל אחד ואחד מאתנו יכול להימצא במצב שבו אתם נמצאים – אומרים לכם שהזדהותנו היא הזדהות מלאה אתכם, ובצערכם הקשה על כך שבנכם חמש שנים וכמעט חודש נמצא במצב שבו אנחנו נראים – – –

אילן גילאון: רק שתדע, שמ-120 חברי כנסת, 23 חתמו על העסקה הזאת.

ראובן ריבלין: אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: אני אמרתי שזה לגיטימי.

ראובן ריבלין: אמרתי שזה מטעמם לגיטימי.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני לא רוצה לומר נגד מי ולמה לא.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ברוך בואכם הנה.

ראובן ריבלין: אתם תמיד רצויים פה.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים שתהיו רצויים כאנשים מהעם, ולא כאנשים שדורשים במפגיע מעם ישראל, מכנסת ישראל וממשלת ישראל: החזירו את בננו לחיק עמנו.

ראובן ריבלין: כי זה הדבר שכולנו מחויבים בו.

ראובן ריבלין: מחויבים, ונעשה כל מה שאנחנו יכולים, ואני יודע שהממשלה – והממשלות – עושות כל מה שהן יכולות.

ראובן ריבלין: אם הן יכולות יותר, יתברר להן שהן יכולות יותר, הן יעשו יותר.

ראובן ריבלין: אבל אני מוכרח לומר שהכנסת מזדהה, ברובה המכריע, עם מאבק

ראובן ריבלין: כם ועם חלומכם והדרישה החד-משמעית שלכם להחזרת גלעד לחיקנו.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם, וברוכים הבאים, הלוואי שבנסיבות אחרות.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, וההצבעה העומדת לפנינו היא הצבעה המתייחסת להודעת ראש הממשלה, על-פי דרישת 40 חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: מי שמצביע בעד, מצביע בעד ראש הממשלה, בעד תשובתו.

ראובן ריבלין: מי שמצביע נגד, מתנגד לראש הממשלה.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חנא סוייד: אלקין לא מדבר?

חנא סוייד: הוא מנהל את כל העסק.

ראובן ריבלין: סליחה, לא הבנתי.

חנא סוייד: אלקין לא מדבר?

ראובן ריבלין: כל מה שקשור בי, אלקין יכול לדבר רק לפי התקנון.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אם אלקין יאמר שאם הוא לא ידבר אני לא אהיה יושב-ראש כנסת, אז אני לא אהיה יושב-ראש כנסת, אבל אני לא אשמע לו.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה זאב אלקין.

ראובן ריבלין: אבל הוא אף פעם לא אמר לי דבר כזה.

אילן גילאון: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, אתם הופכים את אלקין פה – יש עוד חברים בליכוד.

ראובן ריבלין: אתם פוגעים – – –

חנא סוייד: – – –

ראובן ריבלין: רבותי, חבר הכנסת סוייד, אל תנהל פה את הפריימריס של חבר הכנסת אלקין.

קריאה: אלקין לא רוצה להיות יושב-ראש הכנסת, הוא רוצה להיות – – –

ראובן ריבלין: אלקין הוא בסדר גמור בכל מה שהוא מאמין בו.

יוחנן פלסנר: הוא היה גם חבר כנסת מצוין בקדימה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ראש הממשלה, בהתאם לדרישת חברי הכנסת שביקשו לשמוע את ראש הממשלה בנושא: כישלון ממשלת נתניהו בתחום המדיני, הכלכלי והחברתי.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה ענה.

ראובן ריבלין: על תשובתו אנחנו מצביעים.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי, מי בעד ראש הממשלה?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: עכשיו, חבר הכנסת הורוביץ, נראה אם באמת הכנסת חושבת כמוך, אנחנו נספור.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד הודעת ראש הממשלה – 47 נגד – 27 נמנעים – 1 הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

ראובן ריבלין: 47 בעד ראש הממשלה, 27 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שראש הממשלה זכה בתמיכה בעמדתו.

ראובן ריבלין: הרעיון להפוך את יום ראשון ליום שבתון

ראובן ריבלין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: על סדר-היום: הרעיון להפוך את יום ראשון ליום שבתון, הצעות מס' 6055, 6061, 6064, 6083, 6096 ו-6103.

ראובן ריבלין: השר שלום נמצא כאן?

ראובן ריבלין: רבותי.

ראובן ריבלין: רבותי, אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב, ראשון – הנה, השר שלום נמצא פה.

ראובן ריבלין: המשיב, השר שלום, נמצא פה.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב, ולאחריו – את חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי המשנים לראש הממשלה, שניהם מייצגים עכשיו את הממשלה.

זבולון אורלב: כבוד גדול.

זבולון אורלב: הסוגיה הזאת של שינוי שבוע העבודה באופן שיום החופש הנוסף, במקום שהוא יהיה ביום שישי יהיה ביום ראשון, מתגלגלת בכנסת כנסות אחדות, וזאת מפני שיש הבנה שהשינוי הזה הוא איננו שינוי טכני, קטן, של החלפת ימים, אלא טומן בחובו מהפכה אסטרטגית בחייה של המדינה כמעט בכל היבט אפשרי – בהיבט האישי, בהיבט התעסוקתי, בהיבט המשפחתי, בהיבט הדתי, בהיבט התרבותי, כמעט בכל תחום, כיוון שלמעשה, במצב הקיים היום, יום שישי איננו מנוצל לאותם תחומים שהיינו רוצים שהוא יהיה מנוצל, וכך כל המאבק מתרכז בשבת.

זבולון אורלב: ופתאום בשבת אנחנו מוצאים את עצמנו שהשבת צריכה למלא את כל הצרכים של חברה, של אדם ושל משפחה.

זבולון אורלב: אם וכאשר אכן יאושרו הצעות החוק, ואני חייב לומר שנדמה לי שבשלב הזה הצעת החוק שלי היא ההצעה הראשונה שמונחת בכנסת הנוכחית וגם בכנסות הקודמות, הרי ששבת ויום ראשון, שניהם כאחד, יוכלו למלא את הצרכים המלאים ולחסוך הרבה מאוד חיכוכים ולהאדיר ולהרבות תחומים חיוביים רבים, כמו אירועי תרבות, אירועי ספורט, כל סוגיית המסחר, התחבורה הציבורית, שיעברו כולם באופן טבעי ליום ראשון.

זבולון אורלב: אני נהנה מאוד לבקר באירופה ולראות, מבלי שהם הצטוו – כמו שאנחנו בעשרת הדיברות, "שמור את יום השבת לקדשו" או גם "זכור את יום השבת" – שבשבת יש שבת מנוחה מטעמים סוציאליים, לא מטעמים דתיים, ואילו ביום ראשון מתרכזות כל הפעילויות האחרות.

זבולון אורלב: גם בישראל, ברגע שיום ראשון יהיה היום החופשי הנוסף, ברור לחלוטין שיום השבת ייהפך להיות יום שבת מנוחה, מבלי שיהיו חיכוכים של דתיים וחילונים, מבלי שמאות אלפי אנשים יצטרכו להימנע ממנוחה בשבת.

זבולון אורלב: כל המסחר, התרבות, הספורט, יעברו באופן טבעי, מבלי שיהיה צורך לחוקק חוקים והבנות, לימי ראשון, כמו שנעשה באירופה.

זבולון אורלב: באירופה אין אף משחק כדורגל בשבת, הכול ביום ראשון, כיוון שרוצים שכלל הציבור ישתתף.

זבולון אורלב: גם פה יש עניין שכלל הציבור יוכל להשתתף, גם במערכת הקניות.

זבולון אורלב: וגם השכבות החלשות, שרוצות להגיע למרכזי הקניות, יוכלו להשתמש בתחבורה הציבורית.

זבולון אורלב: אירועי התרבות יהיו פתוחים לכולם.

זבולון אורלב: שמעתי מישהו מהציבור הדתי דווקא שחושש שמא החזרת יום העבודה ליום שישי עלולה להיות כרוכה בחילולי שבת.

זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר, לפחות לאלה שהם בני הדור שלי: אנחנו עבדנו בימי שישי, עד לפני 20 שנה; בחורף עד השעה 13:00, בקיץ עד השעה 14:00, וידענו לקיים שבת כהלכתה.

זבולון אורלב: יתר על כן, כל היהדות האורתודוקסית באירופה ובארצות-הברית כך נוהגת.

זבולון אורלב: ולכן, אני חושב שיש כאן באמת טענת סרק, ואני גם חושב שגם אם צריכים להתחיל את ההכנות בימי חמישי אחר הצהריים, זה מאמץ כדאי כדי להרוויח יום חופשי נוסף.

זבולון אורלב: יש כאן גם טעמים כלכליים.

זבולון אורלב: אני מסיים.

זבולון אורלב: זאת מערכת מאוד ענפה.

זבולון אורלב: אפשר לדבר בדיון שלם רק על היתרונות הכלכליים, להיות מתואם עם כל העולם.

זבולון אורלב: תחשבו על מערכת הפעילות הכלכלית, שמסונכרנת עם כל העולם.

זבולון אורלב: למעשה הם מפסידים שני ימי עבודה – ביום שישי כשהם לא עובדים, העולם עובד, ביום ראשון כשהעולם לא עובד, אנחנו כן עובדים.

זבולון אורלב: ונותרו להם רק בעצם ארבעה ימי עבודה.

זבולון אורלב: אשר על כן, אני גם רוצה לברך את המשנה לראש הממשלה, השר סילבן שלום – שלא כמו חבר כנסת, עומדים לרשותו אמצעים רבים וכלים רבים ומעמד, והוא לקח על עצמו להוביל.

זבולון אורלב: אני משתף אתו פעולה.

זבולון אורלב: אני מברך אותך על הפעילות הזאת.

זבולון אורלב: אנחנו נעזור לך, נגייס את כל הציבור הדתי-לאומי, את כל מערכת הארגון – –

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

זבולון אורלב: – – נעזור גם בגיוס מערכת החינוך כדי לקדם את זה.

זבולון אורלב: ואני גם רוצה לברך את ראש הממשלה, שהחליט בישיבת סיעת הליכוד להקים ועדה.

זבולון אורלב: עוד משפט אחד, פשוט בוער בעצמותי העניין הזה: אני לא אוהב ועדות בין-משרדיות.

זבולון אורלב: אני לא אוהב שהוועדה הזאת היא ועדה של עובדי מדינה, ואני חושש מאוד מתוצאות דיוניה.

זבולון אורלב: אני הצעתי להקים ועדה ציבורית, ואני מודיע כאן שכתבתי לראש הממשלה לפני שנה וחצי, שראש לשכת התיאום של המעסיקים במשק שרגא ברוש הסכים להיות חבר בכזאת ועדה ותומך עקרונית בעניין; יושב-ראש ההסתדרות הסכים באופן עקרוני להיות חבר בוועדה ותומך בעניין; הגברת יהודית ריכטר, שהיא בעלת עסקים, הסכימה בעניין הזה.

זבולון אורלב: לשכת המסחר, הרבה מאוד גופים, הסכימו; גם האקדמיה הסכימה לעניין הזה.

זבולון אורלב: חבל מאוד שלא הולכים לוועדה ציבורית, אבל אם הולכים לוועדה בין-משרדית, נלך לוועדה בין-משרדית.

זבולון אורלב: על כל פנים, אני מבטיח, אני לא אתן לקבור את העניין הזה.

זבולון אורלב: נעלה את העניין הזה מפעם לפעם, ואני מברך על המהלך הזה ומצפה שהכנסת תתמוך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו לבא בתור ברשימת הדוברים, חבר הכנסת דב חנין.

זבולון אורלב: ותודה שהיית סלחנית.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם החברים שמחכים בתור גם יהיו סלחנים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אדוני המשנה לראש הממשלה השר שלום, אני רוצה לברך אותך.

דב חנין: אני חושב שאתה הולך למהלך מורכב, לא פשוט, בוודאי עד עכשיו נתקלת במורכבויות ועוד תיתקל במורכבויות בעניין הזה, אבל אני משוכנע שזה מהלך שזמנו הגיע, מהלך שהציבור תומך בו ומעוניין בו, וגם אלה שיש להם ספקות, ניתן ואפשר לשכנע אותם ולהסביר להם כי המהלך הזה הוא מהלך שיש בו תועלות רבות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מבדיקה מאוד מהירה שעשיתי הסתבר לי שבין המדינות המפותחות מדינת ישראל היא אחת המדינות עם סוף השבוע המקוצר הקצר ביותר שקיים.

דב חנין: סוף שבוע ארוך הוא נורמה במדינות מפותחות, והוא מאפשר לאנשים פנאי, הפסקה של מעגל העבודה והפעילות, הגדלת היעילות דווקא בעבודה, הגדלת היעילות בלימודים.

דב חנין: הפנאי הזה הוא פסק זמן נכון, ראוי וחשוב.

דב חנין: זו הנורמה במדינות המפותחות וזו צריכה להיות גם הנורמה אצלנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני שותף גם למורכבות שהתייחס אליה חבר הכנסת אורלב, המורכבות שקשורה ליום השבת.

דב חנין: וכמו חבר הכנסת אורלב, שאני לא שותף לעמדתו בסוגיות שונות, אבל אני חושב שמה שקרה לשבת הישראלית במובנים רבים מצער אותי כפי שמצער אותו.

דב חנין: העובדה שהשבת הפכה להיות יום של מסחר, שאנשים מצטופפים – אנשים רבים, כמובן, חלק מהציבור – מצטופפים במרכזי קניות כי זה היום החופשי שלהם, לא כי זה הדבר שהם היו עושים בנסיבות אחרות.

דב חנין: היום הזה איבד את האופי שלו כיום של פסק זמן, יום של תרבות, של פנאי, של בילוי עם המשפחה.

דב חנין: כמובן, שומרי מסורת ודתיים יש להם הממד הדתי והמסורתי שביום הזה.

דב חנין: זו עובדה מצערת.

דב חנין: זו סוגיה שנצטרך לטפל בה, לייצר מחדש אופי ישראלי לשבת, שבו השבת תהיה יום של מנוחה, תרבות, פנאי, משפחה, מסורת למי שהדבר חשוב לו, ספורט, ויום ראשון יהפוך להיות יום חופשי, שאפשר לנצל אותו גם לקניות וגם לסידורים וגם לדברים אחרים, שהיום נדחסים כולם בזמן קצר מדי ולא מאפשרים לאנשים לנהל בצורה ראויה את השבוע שלהם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני וחברי לסיעה הגשנו הצעת חוק שנקראת "חוק ימי המנוחה השבועיים", עוד בכנסת הקודמת, והחוק הזה הולך בכיוון הבסיסי שאדוני המשנה לראש הממשלה מקדם.

דב חנין: אני רוצה, כמו חבר הכנסת אורלב, להביע תמיכה ביוזמתך ולהבטיח לך שגם אנחנו נעשה ככל שביכולתנו מספסלי הכנסת לתמוך ביוזמה החשובה הזו.

דב חנין: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו עוברים לבא בתור בסדר-היום – חבר הכנסת אברהים צרצור.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת צרצור, לרשותך שלוש דקות.

אברהים צרצור: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, אני אתמקד בכמה ציטוטים מגורמים כלכליים במדינת ישראל, ואסיים בעמדתנו כאוכלוסייה מוסלמית במדינה לגבי הסוגיה הזאת.

אברהים צרצור: חוקרי המרכז הבין-תחומי בהרצלייה ערכו לאחרונה מחקרים שבהם בדקו את האפשרות של יום מנוחה נוסף.

אברהים צרצור: פרופסור אמיר ברנע, דיקן בית הספר למינהל עסקים במרכז הבין-תחומי בהרצלייה, אמר בכנס, ואני מצטט: יום ראשון אינו יכול להיות שבתון כיוון שיום שישי אינו יכול להפוך ליום עבודה מלא.

אברהים צרצור: אם העובדים יעבדו רק ארבעה וחצי ימים – שני, שלישי, רביעי, חמישי וחצי יום שישי – זה יגרום להפסד תפוקה, שיהיה לו מחיר כלכלי לא סביר.

אברהים צרצור: והוא ממשיך, ואני גם מצטט: הכרזה על יום שישי כיום שבתון נוסף היא רעיון ריאלי.

אברהים צרצור: כיום רק 40% מהמשק עובדים ביום שישי, כשהכרזה רשמית תאפשר לסגור את מערכת החינוך ביום שישי ומקומות עבודה ציבוריים נוספים, ואז רק 20% מהמשרתים את הציבור יעבדו ביום שישי.

אברהים צרצור: בנוסף, נשיא התאחדות התעשיינים אמר כי התאחדות התעשיינים מתנגדת להצעה לקיצוץ שבוע העבודה לארבעה וחצי ימים.

אברהים צרצור: לטענתו, מעבר לשבוע עבודה של ארבעה וחצי ימים יביא להפסד כספי של 23.8 מיליארד שקל בשנה למשק; מתוכם, ההפסד הכספי לתעשייה יגיע ל-6 מיליארד שקלים, המהווים קרוב ל-2% מפדיון התעשייה.

אברהים צרצור: המשמעות של הדבר הזה היא תוספת של כ-40,000 מובטלים במשק.

אברהים צרצור: גם איגוד לשכות המסחר, גברתי היושבת-ראש, מתנגד לקיצור שבוע העבודה.

אברהים צרצור: נשיא האיגוד אמר: קיצור שבוע העבודה הוא אסון למשק, שכן ההצעה הקיימת תביא להפסד של 30 מיליארד שקל.

אברהים צרצור: אם ההצעה תתקבל, מתוך 365 ימים בשנה ייוותרו רק 210 ימי עבודה.

אברהים צרצור: הוא ציין כי הניסיון הבין-לאומי מלמד שירידה חדה בשעות העבודה גוררת עלייה משמעותית בשכר הריאלי ומהווה גורם מרכזי לשיעור גידול נמוך בתעסוקה ולשיעור אבטלה גבוה.

אברהים צרצור: מבחינתנו, גברתי היושבת-ראש, כאוכלוסייה מוסלמית במדינת ישראל, אני אוסיף כך: הרעיון להפוך את יום ראשון ליום שבתון, שעלול להפוך את יום שישי ליום עבודה מלא, דבר שאין הדעת סובלת, ייחשב כפגיעה קשה בזכות אלמנטרית של כמיליון מוסלמים אזרחי מדינת ישראל.

אברהים צרצור: כולנו יודעים כי תפילת יום שישי הנה מצוות חובה, היינו כל מוסלמי חייב להתייצב במסגד לתפילת יום שישי בשעות 10:00–13:00, שכוללת בין היתר גם דרשה שבועית.

אברהים צרצור: במקום למצוא פתרון למצב שבו עובדים מוסלמים נאלצים לאלתר פתרונות כדי להבטיח את נוכחותם בתפילות יום שישי, בא רעיון זה, לצערי הרב, כדי לסבך את המצב, שממילא נמצא בעין הסערה.

אברהים צרצור: לסיכום, גברתי היושבת-ראש, כל החלטה בנושא הזה תהיה חייבת לכלול מתן אפשרות לכל האוכלוסיות השונות במדינת ישראל לבחור יום מנוחה נוסף על יום שבת, כבוד השר.

אברהים צרצור: מוסלמים יבחרו ביום שישי, נוצרים יבחרו ביום ראשון וכיוצא בזה.

אברהים צרצור: החלטה שלא תביא בחשבון עיקרון צודק זה, דינה, לצערי הרב, מיתה.

אברהים צרצור: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אברהים צרצור.

אורלי לוי אבקסיס: והבא בתור ברשימת הדוברים – טוב, אני רואה שהוא איננו.

אורלי לוי אבקסיס: אז בבקשה, אדוני, כבוד השר, אתה מוזמן לעלות.

יעקב כץ: אני פה.

אורלי לוי אבקסיס: אוה, הספקת להגיע מהר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נכבד את חבר הכנסת יעקב כץ, שהוא אחרון הדוברים ברשימה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: כמה זמן יש לי, חצי שעה?

אורלי לוי אבקסיס: היית רוצה חצי שעה, נכון.

אורלי לוי אבקסיס: לרשותך, אבל, שלוש דקות.

יעקב כץ: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, הגמרא מספרת שפעם אחת באו לשאול את רבי יהושע בן חנניה האם מותר ללמוד את השפה היוונית, אז הוא אמר להם: אם ראית זמן שהוא לא יום ולא לילה, אתה יכול ללמוד, כי נאמר "והגית בו יומם ולילה".

יעקב כץ: חכמינו זיכרונם לברכה לימדו אותנו שאדם לעמל יולד, ולימדו אותנו שהבטלה היא אם כל חטאת.

יעקב כץ: אנחנו בעם ישראל, הכוח של עם ישראל במהלך הדורות היה בזה שהוא ניצל כל שנייה, שהוא ידע שכל דקה, אין לה החזר.

יעקב כץ: אגב, הנושא של גזל זמן – כבוד השר יעלון, אין לו כפרה, משום שאם גזלת זמן, אז יש דבר אחד שאתה לא יכול להשיב, וזה זמן.

יעקב כץ: כי הזמן שהתכלה, לא ניתן להחזיר אותו.

יעקב כץ: יש דברים שניתן להשיב אותם.

יעקב כץ: יש דבר שניתן לשלם אותו, על גנבה ועל אבדה, ויש הלכות כאלה ואחרות.

יעקב כץ: בטלה היא אם כל חטאת.

יעקב כץ: העם היהודי במהלך הדורות לימד את העולם כולו מה זה ניצול זמן ואיך אדם צריך לעבוד.

יעקב כץ: ואם בגבורות שמונים שנה, ורהבם עמל ואוון, כמו שאמרו.

יעקב כץ: לכן אני חושב שהמטרה צריכה להיות הפוכה.

יעקב כץ: חלק מהבעיות שאנחנו רואים היום, גם אצל ילדים, גם אצל נערים, גם אצל משפחות, זה בגלל העובדה שחושבים שאדם בא לעולם הזה לבלות את זמנו.

יעקב כץ: לבלות, אגב, זה – כשאתה אומר שהנעליים מתבלות, זה מובן של הרס הנעל, של חורבן.

יעקב כץ: אנחנו מדברים תמיד על כך שאנחנו לימדנו את העולם איך לנצל את הזמן, ולכן עמנו במהלך הדורות העמיד גדולי עולם ויצירות פאר, בגלל העובדה שהיה ידוע שהניצול של הזמן הוא מוחלט ואין רגע אחד של בטלה.

יעקב כץ: אני רוצה לספר לכבוד השר שלום, שאצלנו בבתי-הספר גם בקיץ לומדים כל היום, מנצלים את הזמן.

יעקב כץ: ילדים ממש, והם חפצים ללמוד, הם אוהבים ללמוד.

יעקב כץ: יש לי נכדים שגם בקיץ – החופש הגדול הוא חופש למטרות מסוימות, יוצאים לטיולים, יוצאים לנגב, יוצאים לגליל, יוצאים לראות ואדיות, יוצאים לראות נהרות, יוצאים לנצל את הזמן, אבל לא לבלות את הזמן.

יעקב כץ: אני חושב שאם יש לנו היום ימי שישי שבהם, ברוך השם, אדם מצווה לעבוד מחצית מהיום וללמוד, ולאחר מכן להתחיל לעשות הכנות, ללכת לשוק, ואם ראה דג יפה להגיד: זה לכבוד שבת, אם ראה חתיכת בשר יפה, להגיד: לכבוד שבת; ולהתקלח לכבוד שבת ולשבת ולהכין את עצמך מבחינה רוחנית לכבוד שבת – גם אז אתה לא מתבטל, אלא כל-כולך הכנה לקראת היום הגדול והנורא, שבו אתה מתעלה מבחינה רוחנית.

יעקב כץ: ואז בשבת אתה יושב עם ילדיך, עם משפחתך, ונמצאים באור רוחני עליון.

יעקב כץ: וכשמגיע יום ראשון צריך לעוף לעבודה, להתחיל ב-05:00, כמו שלימד אותנו בוגי.

יעקב כץ: כבר ב-05:00 מסדר בוקר, ועד אמצע הלילה.

יעקב כץ: אנחנו תמיד אמרנו, כבוד השר שלום, שאף פעם אנחנו לא עייפים.

יעקב כץ: כתוב שעשו חזר מהשדה והוא היה עייף.

יעקב כץ: לפעמים צריכים לישון.

יעקב כץ: לכן אני באופן עקרוני נגד ביטול זמן ונגד בטלה ובעד עבודה, וצריך לנצל כל דקה.

אורלי לוי אבקסיס: זמן שאי-אפשר להחזיר זה גם – – –

יעקב כץ: הנה, בדיוק ניצלתי את הזמן, ולכן אני בטוח ומקווה שלא נקבע עוד יום אחד לבטלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב כץ.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו יעלה וישיב השר סילבן שלום, המשנה לראש הממשלה.

זבולון אורלב: כצל'ה, מה אתה מציע, שחילולי השבת ימשיכו במאות אלפים?

יעקב כץ: אני בעד זה שאדם ילמד ויעסוק, ולא יחלל שבת.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אדוני השר.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שההצעות לסדר-היום במקומן, כי הנושא נמצא עכשיו במרכז הדיון בחברה הישראלית.

סילבן שלום: לכן, ראש הממשלה החליט להקים ועדה שתבחן את העניין ותגיש את מסקנותיה לגבי האפשרות לשנות את סוף השבוע משישי-שבת לשבת-ראשון.

סילבן שלום: אני חושב שהסיבה שהנושא הזה עולה היא התחושה הברורה והאמיתית שאין סוף-שבוע אמיתי במדינת ישראל.

סילבן שלום: ביום שישי בשעה 14:00 המדינה כולה נסגרת, ובשישי אחר-הצהריים ובשבת אנחנו נמצאים במצב שאין לנו אפשרות להביא לידי ביטוי גם את המנוחה שמגיעה לנו, את תרבות הפנאי שאנו רשאים לצרוך, את האפשרות, את האפשרות להיות בחיק המשפחה בצורה מלאה.

סילבן שלום: מאחר שכך הם פני הדברים, הגעתי למסקנה שיש לנו צורך לעשות את השינוי הזה כדי להגיע למצב שיהיה לנו סוף שבוע אמיתי במדינת ישראל, קרי לקחת את יום שישי ולהעתיק אותו ליום ראשון, כך שבמקום שיהיה פתוח עד השעה 14:00 יהיה פתוח כל היום.

סילבן שלום: כל מה שפתוח ביום שישי יהיה פתוח ביום ראשון, אבל יהיה פתוח כל היום.

סילבן שלום: התחבורה הציבורית שיש ביום שישי תהיה ביום ראשון, רכבות ואוטובוסים, אבל זה יאפשר לנו לנסוע ולטייל בשומרון, כצל'ה, ביום ראשון, זה יאפשר לנו לטייל בירושלים וזה יאפשר לנו לטייל בגליל ובנגב.

סילבן שלום: יהיה לנו יום ראשון כדי שעם ישראל ידע את ארצו, ידע את שורשיו; תהיה לו האפשרות באמת לקחת את הילדים, לקחת המשפחה, ובאמת לבקר בכל אותם מקומות שהם ערש קיומה של המדינה הזאת.

סילבן שלום: מעבר לעניין התיירות כביקור, כפנאי, זה גם ייצור עוד אלפי מקומות עבודה, כי הרי התיירות תפרח בצורה משמעותית.

סילבן שלום: לא סתם התאחדות בתי-המלון כמובן תומכת בזה בצורה משמעותית, כי אם יהיה אפשר לבקר ביהודה ושומרון מיום שישי עד יום ראשון בלילה, יום שני לפנות בוקר, אז יהיו גם בתי-מלון ויהיו גם צימרים ותהיה אפשרות לבוא ולראות באמת מה מתרחש בעשייה שם וגם בגליל וגם בנגב ואפילו בתל-אביב, בכל מקום שזה אפשרי.

סילבן שלום: מעבר לעניין הזה של תיירות, של כמובן תיירות, תהיה גם צריכה.

סילבן שלום: היום 30% מהציבור אינו משתתף בצריכה מאחר שזה נעשה בשבת – 30% של ציבור דתי, שהוא כוח קנייה אדיר, שיכול לפעול בצורה אמיתית כצרכן חשוב, כאשר זה ישפר מאוד את הכלכלה.

סילבן שלום: כל ארצות-הברית ואירופה נבנות על נושא סוף-השבוע עם ה"סיילים", עם הצריכה.

סילבן שלום: גם זה ייצור עוד אלפי מקומות עבודה, יגדיל את הפעילות הכלכלית.

סילבן שלום: זה ייצור גם תרבות פנאי.

סילבן שלום: כצל'ה, אפשר יהיה להעביר את כל מופעי התרבות ליום ראשון.

סילבן שלום: אפשר יהיה להעביר את כל משחקי הכדורגל ליום ראשון.

סילבן שלום: אומר לי יושב-ראש ההתאחדות לכדורגל: "זה החלום שלי".

סילבן שלום: אתה יודע, עד לפני 30 או 35 שנה משחקי הכדורסל במדינת ישראל היו ביום שישי בערב, כי הם היו רק בקיבוצים ובגוש-דן.

סילבן שלום: מאז שהם עברו לאמצע השבוע, אתה רואה הרכב שונה לחלוטין, של ציבור חובשי כיפות שבא ונהנה גם לראות את "מכבי תל-אביב".

סילבן שלום: מה רע?

סילבן שלום: הוא שותף לעשייה לא רק בהליכתו לצבא, לא רק בעבודה ולא רק באוניברסיטאות ובבתי-המדרש, גם באפשרות להיות שם, במשחקי הספורט.

סילבן שלום: תחשבו רק על חילול שבת שיימנע כתוצאה מהדבר הזה.

סילבן שלום: לא סתם קיבלתי בימים האחרונים מכתב מרגש מבניו של כבוד הגאון הרב שלום משאש, שכותבים לי שזו היתה צוואתו של אביהם, הרב הראשי החשוב ליהודי מרוקו, הרב הראשי לירושלים, ראש בתי-הדין בירושלים, שאמר כמה חילול שבת זה ימנע.

סילבן שלום: הוא יודע על מה הוא מדבר, כי במדינה שבה הוא חי, במרוקו, יום המנוחה הוא יום ראשון.

סילבן שלום: חבר הכנסת אברהים צרצור, אני רוצה להגיד: קודם כול, עד לפני 20 שנה ערביי ישראל וערביי השטחים, שעדיין עבדו כאן, כולם עבדו ביום שישי, ולא היתה שום בעיה.

סילבן שלום: הם עבדו ביום שישי והתפרנסו בכבוד, והדבר הזה לא מנע מהם לעבוד, כי אין איסור עבודה למוסלמים ביום שישי.

סילבן שלום: הם צריכים ללכת למסגד, זה נכון, הם צריכים להיות במסגד ואין שום בעיה בשבילם להיות במסגד.

אברהים צרצור: אז, איך אפשר – – –

סילבן שלום: במשך היום אפשר להגיע למסגד.

סילבן שלום: אין עניין של שעה.

סילבן שלום: יש אפשרות להיות שם שעה ולעשות את זה.

סילבן שלום: אבל, למה נלך רק על ערביי ישראל?

סילבן שלום: אני אספר לך עכשיו דבר מדהים.

סילבן שלום: אתה יודע כמה מדינות בעולם, מוסלמיות, עברו לשבת-ראשון?

סילבן שלום: מעבר לטורקיה, מרוקו ותוניסיה, מדינות ענק כמו אינדונזיה, פקיסטן ומלזיה עברו ליום ראשון.

סילבן שלום: מה, הם לא מבינים מה זה אסלאם?

סילבן שלום: הם לא יודעים שיש יום שישי, היום הקדוש לאסלאם?

אברהים צרצור: הערה קצרה.

סילבן שלום: מדוע הם עברו ליום ראשון?

סילבן שלום: כי הם הבינו שזה ישפר את הכלכלה.

סילבן שלום: הם הבינו שזה ייצור מקומות עבודה.

סילבן שלום: הם הבינו שזה חשוב עבורם.

אברהים צרצור: כבוד השר – – –

סילבן שלום: אבל, אני אספר לך עוד דבר – – –

אברהים צרצור: אפשר הערה, כבוד השר?

סילבן שלום: בבקשה.

סילבן שלום: כי אני באמצע.

אברהים צרצור: לגבי המדינות שהזכרת עכשיו, ביום שישי, השלטונות שם, החוק מרשה גם למפעלים ומחייב את המפעלים לתת לפועלים שלהם – גם משרדי הממשלה שונים – שרוצים ללכת למסגדים, לצאת לשם.

אברהים צרצור: בישראל זה לא קיים.

אברהים צרצור: זה – – –

סילבן שלום: חבר הכנסת צרצור, בוא – – –

אברהים צרצור: זה חילול יום שישי.

סילבן שלום: זה לא חילול יום שישי.

סילבן שלום: זה רק יעזור, כי בסופו של דבר, זה ייצור מקומות עבודה אצל המוסלמים.

סילבן שלום: אתה יודע למה, ואת זה חבר הכנסת כץ אולי לא יאהב?

סילבן שלום: אתה יודע כמה יהודים יבואו ביום ראשון לכפרי הדרוזים לבקר שם ולקנות בחנויות, או לכפרי הערבים?

אברהים צרצור: כבוד השר – – –

סילבן שלום: אתה יודע כמה?

סילבן שלום: הרבה.

סילבן שלום: ולמוסכים שלהם יבואו הרבה.

סילבן שלום: זה ייצור מקומות עבודה.

אברהים צרצור: עוד הערה קצרה, ברשותך.

סילבן שלום: אבל אנחנו לא מנהלים עכשיו ויכוח.

סילבן שלום: לא ויכוח בינינו.

סילבן שלום: העולם כולו – – –

אברהים צרצור: – – –

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת צרצור, אני אפשרתי לך לקרוא קריאות ביניים, כל עוד השר מעוניין לתת תשובה על השאלות.

אברהים צרצור: – – –

אורלי לוי אבקסיס: הערות.

אורלי לוי אבקסיס: הערות ולא שאלות.

אורלי לוי אבקסיס: שאלות אפילו.

סילבן שלום: העולם כולו עובר ליום ראשון.

סילבן שלום: דרך אגב, מדינות ענקיות עברו ליום ראשון.

סילבן שלום: ב-75% כבר הפסקנו לספור.

סילבן שלום: מעל 75% מהעולם עובדים במתכונת של שבת-ראשון.

סילבן שלום: אבל, אני אספר לכם עוד דבר, חבר הכנסת צרצור: מעבר למדינות האסלאם, מדינות ענק – זבולון, אחר כך.

סילבן שלום: זבולון.

סילבן שלום: זבולון.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת זבולון אורלב, אתה קודם שיבחת – – –

חנא סוייד: עוזר לך.

סילבן שלום: מדינות ענק עברו לשבת-ראשון, מדינות כמו סין, כמו הודו, כמו יפן, כמו סינגפור, כמו הפיליפינים.

סילבן שלום: אתם יודעים למה?

סילבן שלום: כי הם הבינו שזה טוב לפעילות הכלכלית.

סילבן שלום: כאשר נעבוד ביום שישי, נתחבר לעולם בעבודה, לא בבטלה, חבר הכנסת כץ, בדיוק להיפך, כי כל המפעלים שעובדים היום ביום ראשון הם בשילוב ידיים ביום ראשון, אין להם עם מי לעבוד בעולם.

סילבן שלום: אבל כשהם יעבדו ביום שישי, הם יוכלו לעבוד מול אירופה, יוכלו לעבוד מול המזרח הרחוק, להגביר פעילות – – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני כבוד השר, אם יותר לי לשאול שאלה – – –

סילבן שלום: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אם אנחנו ניקח את יום ראשון ונהפוך אותו ליום חופשי, באמת כמו במשוואה חשבונית, איפה שאנחנו מורידים אנחנו צריכים להשלים בצד השני.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, אם השעות של יום ראשון יורדות לנו, זאת אומרת שיהפוך להיות יום עבודה ארוך ובמקביל גם יום לימודים של הילדים ארוך הרבה יותר מעכשיו, כי אם עכשיו את יום שישי שביטלנו – הם הוסיפו את זה במהלך השבוע, אבל ילד אחרי השעה 15:00 לא יכול לקלוט יותר מדי חומר.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שפה יהיו פערים.

סילבן שלום: טוב.

סילבן שלום: אני אתייחס לזה.

סילבן שלום: העלית שתי נקודות חשובות.

סילבן שלום: אבל צריך להבין שאנחנו מדברים על כך שהיצוא יגבר.

סילבן שלום: כאשר מפעלים ימכרו יותר ליצוא, זה מייצר יותר מקומות עבודה.

סילבן שלום: אבל כל המפעלים שעובדים ליצוא מוכרים גם לשוק המקומי, ומאחר שביום ראשון תהיה צריכה גדולה יותר, גם לשוק המקומי הם ימכרו יותר.

סילבן שלום: אלה שהם יבואנים, תהיה להם אפשרות ליום עבודה נוסף, כשביום ראשון הם יושבים בשילוב ידיים ואין להם מה לעשות, כי ביום ראשון הכול סגור.

סילבן שלום: אבל, הם יעבדו עוד יום, כי הם יעבדו ביום שישי, ואז הם ימכרו יותר.

סילבן שלום: הם ימכרו יותר, יהיו להם יותר מקומות עבודה.

סילבן שלום: שוק ההון יעבוד יותר.

סילבן שלום: למה הוא יעבוד יותר?

סילבן שלום: כי ביום שישי יהיה מסחר עם העולם, ושחקנים מן העולם ישחקו ויהיו שותפים בבורסה הישראלית.

סילבן שלום: עכשיו, נתת שם דוגמאות של אנשים שהם נגד.

סילבן שלום: אני רוצה לחדש לך: לא רק שאוריאל לין, נשיא איגוד לשכות המסחר, בעד, אני הופעתי בפני נשיאות לשכות המסחר, והיא הוציאה הודעת תמיכה.

סילבן שלום: שרגא ברוש, באופן אישי, והזכיר את זה כבר זבולון אורלב, שותף למהלך והוא בעד.

סילבן שלום: זו לא עמדת ההתאחדות עדיין, אבל עמדתו שלו; הוא אומר: אני מפעל ליצוא.

סילבן שלום: הוא אומר: ביום ראשון כולם יושבים בשילוב ידיים ואין מה לעשות, וביום שישי אני נאלץ לרוץ לבד למפעל כדי לנסות לענות על כמה מיילים ולעשות כמה דברים ולשלוח כמה פקסים.

סילבן שלום: נשיאות התאחדות בתי-המלון, עמי פדרמן, הופעתי בפניהם.

סילבן שלום: כולם בעד.

סילבן שלום: הוציאו הודעת תמיכה.

סילבן שלום: יושב-ראש הבורסה לניירות ערך, ד"ר סם ברונפלד, הוציא הודעת תמיכה.

סילבן שלום: יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, שלמה בוחבוט – הם קיימו ישיבה בשלטון המקומי, והחליטו לתמוך, כי הם מבינים שזה טוב להם.

סילבן שלום: הם מבינים שזה יגביר את הפעילות הכלכלית ביישובים שלהם, וזה ייתן יותר ארנונה כתוצאה מכך, כי יהיו יותר עסקים, וזה חשוב להם.

סילבן שלום: ובנוסף, יושב-ראש ארגון המורים העל-יסודיים רן ארז, שגם הוא חובש כיפה – גם בפני ארגון המורים הזה הופעתי, וגם הם הוציאו הודעת תמיכה, כי גם הם מבינים את החשיבות של זה.

סילבן שלום: מה זה יעשה ביום ראשון – אם אנחנו נצליח להעביר גם את מערכת החינוך, זה רק מנצח, למה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אה, כי בינתיים ההצעה היא בלי להעביר את מערכת החינוך?

סילבן שלום: לא, ודאי שזה מה שאני רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: איך נוציא את הילדים – – –

סילבן שלום: אני אגיד לך.

סילבן שלום: כאשר עברנו לחמישה ימים, הייתי אז עוזר שר האוצר, ולא ידעתי שפעם אני אהיה שר האוצר, אבל גם אז, כאשר עבדו ביום שישי, אמרו: איך אפשר לוותר על יום שישי?

סילבן שלום: זה יום עבודה מלא, זה יום עבודה שאי-אפשר לוותר עליו, ואם נוסיף את השעה – במקום שיעבדו עד 13:30–14:00 ביום שישי – נוסיף כל יום שעה בין ראשון לחמישי, חל חוק התפוקה השולית הפוחתת.

סילבן שלום: ואכן, בכלכלה, ככל שאתה עובד שעה נוספת, התפוקה בשעה הבאה היא נמוכה יותר מהשעה שקדמה לה – לא ניכנס כרגע להרצאה הכלכלית, קבלו את זה כאקסיומה, כעובדה.

חנא סוייד: נו?

סילבן שלום: שנייה, אני רוצה להיכנס לזה.

סילבן שלום: אבל כשהוסיפו את השעה הזאת לפני 20 שנה, האם ב-20 השנה האלה התפוקה ירדה?

סילבן שלום: הצמיחה ירדה?

סילבן שלום: הפריון לעובד ירד?

סילבן שלום: ההכנסה לנפש ירדה?

סילבן שלום: הכול גדל: הצמיחה גדלה, התפוקה גדלה, הפריון גדל, ההכנסה לנפש גדלה, אף-על-פי שהוסיפו שעה, מה לעשות.

סילבן שלום: כאן אומנם נעבוד ביום שישי עד השעה 14:00, ויהיו חסרות לנו שעתיים, והכוונה היתה להוסיף חצי שעה כל יום בין שני לחמישי.

סילבן שלום: יש כמה פתרונות לזה: קודם כול, אפשר לוותר על ההפסקה ברבע שעה – וזה אומר שרגא ברוש – ואז להוסיף רק רבע שעה.

סילבן שלום: אפשר להתחיל ביום שישי את הלימודים ב-07:00, שתהיה שעת אפס.

סילבן שלום: כולנו היינו בשעת אפס.

סילבן שלום: אז יום שישי – כולם יתחילו לעבוד שעה יותר מוקדם.

סילבן שלום: מה קרה?

סילבן שלום: אי-אפשר להתחיל לעבוד ביום שישי שעה יותר מוקדם?

סילבן שלום: נמצא גם את הפתרונות לזה.

סילבן שלום: אלה לא הבעיות.

סילבן שלום: אבל כן נוכל לעבור ליום לימודים ארוך.

סילבן שלום: כשאת אומרת שאחרי השעה 15:00 ילד לא קולט – את יודעת, א.

סילבן שלום: ברמת-גן הילדים לומדים, לפחות בבתי-הספר שהילדים שלי לומדים בו, עד 15:45, והם קולטים מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: אבל גם – – – יום לימודים ארוך.

זבולון אורלב: – – –

סילבן שלום: אבל לא נלך לרמת-גן.

סילבן שלום: בכל אירופה, בכל ארצות-הברית לומדים יום לימודים ארוך, עם מפעל הזנה.

סילבן שלום: הם לומדים עד 16:00 ועד 17:00.

סילבן שלום: האם ההישגים החינוכיים שלהם נופלים מההישגים החינוכיים שלנו?

סילבן שלום: עולים.

סילבן שלום: זאת אומרת, השיטה שלהם טובה יותר.

סילבן שלום: אבל יהיה גם יום לימודים ארוך – שזה חלום שלנו של שנים, ואבא שלך היה בין מוביליו – וגם מפעל הזנה שייכנס.

סילבן שלום: את יודעת מה זה יעשה למעמד האשה?

סילבן שלום: את יודעת כמה נשים תוכלנה לצאת לעבודה מפני שהילד לא יחזור ב-12:45, או לא יחזור ב-13:30?

סילבן שלום: נשים שלא עובדות – תעבודנה, נשים שעובדות חצי משרה – תעבודנה משרה מלאה, ואלה שיוכלו – משרות ניהול.

סילבן שלום: זה יגביר את ההכנסה המשפחתית, דווקא בפריפריה, ששם נשים לא עובדות, דווקא במגזר הערבי, ששם נשים לא עובדות; הן תוכלנה לצאת לעבודה כי הילדים ילמדו עד שעות יותר מאוחרות.

סילבן שלום: זה יגדיל את ההכנסה המשפחתית.

סילבן שלום: זה רק טיעון מנצח.

סילבן שלום: אומרים: מה יעשו הילדים ביום ראשון?

סילבן שלום: שאלה טובה.

סילבן שלום: היו אצלי כל ראשי תנועות הנוער – לא רק "בני עקיבא", שזה כמובן – "השומר הצעיר", "מחנות העולים", "הנוער העובד", כולם היו.

סילבן שלום: כולם אמרו שעבורם זה הדבר הכי טוב שיכול לקרות, כי בשבת יש להם הרבה פחות ילדים שמשתתפים בפעילות של הטיולים; א.

סילבן שלום: יש חלק שאולי לא נוסעים, לחלק קשה להגיע לנקודות האיסוף ולנקודות הפיזור, אבל אמרו שאם זה יהיה ביום ראשון, לא רק שכולם יוכלו לנסוע – גם האתרים פתוחים, והם יוכלו להביא הרבה יותר ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אז באמת, אם תוכל לדאוג לכך שתנועות הנוער יהיו חינם, שבאמת הרוב יוכלו ליהנות מכך, כי היום גם תנועות נוער עולות כסף, מה שלא היה כשאני הייתי ילדה.

סילבן שלום: תהיה הרבה יותר פעילות.

סילבן שלום: אבל, כצל'ה, אתה יודע מה עוד?

סילבן שלום: גילינו שיש 150,000 ילדים שעוסקים בפעילות ספורט בשבת, לא מתוך בחירה.

סילבן שלום: יש עכשיו הבג"ץ של ההיא מהסיף, שמעת עליה?

סילבן שלום: היא עכשיו הגישה בג"ץ, למה מחייבים לעשות את התחרויות בשבת.

סילבן שלום: כל האיגודים רוצים לעבור ליום ראשון, כי הם יכפילו את מספר המשתתפים.

סילבן שלום: כך יימנע חילול שבת המוני.

סילבן שלום: היה אצלי שאול מייזליש מ"צו פיוס" ואמר לי: זה הדבר הכי גדול שיכול לקרות, גם לסובלנות בין דתיים לבין חילונים, אבל גם לילדים שיכולים להצטיין בספורט.

סילבן שלום: הוא אומר שהילד שלו עד היום לא יכול לסלוח על זה שנמנעה ממנו האפשרות, כי הוא היה ספורטאי מחונן, וכל הפעילות היתה בשבת, והוא לא היה יכול לבוא לידי ביטוי.

סילבן שלום: הרי לא יהיו 150,000 ילדים אלא 300,000 ילדים שיעסקו בספורט.

סילבן שלום: אפשר יהיה ללכת לפארקים.

סילבן שלום: אתה יודע, כשאתה אומר – עניין של עבודה?

סילבן שלום: הרי גם חול-המועד מסתובבים בו, אבל זה יאפשר כל יום ראשון חול-מועד.

סילבן שלום: אני רוצה לסכם.

סילבן שלום: הייתי בפורים, שבמקרה היה ביום ראשון – לא בירושלים, sorry.

סילבן שלום: יום ראשון היה פורים ברחבי הארץ, לא בירושלים, והיה בר-מצווה אצל עוזרי הנאמן, בני כהן, אתם מכירים אותו – היה מנכ"ל המועצה האזורית בנימין – ביישוב טלמון.

סילבן שלום: היתה חגיגה שלמה, זה גם היה פורים.

סילבן שלום: ניגש אלי זוג יהודים אנגלו-סקסים, משפחת ויינברגר.

סילבן שלום: ושושנה ויינברגר אומרת לי: אנחנו כל כך תומכים בהצעה שלך.

סילבן שלום: היא אומרת לי: הסבא שלי היה זה שהמציא את חמישה ימי העבודה בשבוע בארצות-הברית – קודם כול בניו-יורק, ואחרי זה אימצו את זה בכל העולם.

סילבן שלום: ובעלה, שהוא מנתח בכיר, וכמובן חובש כיפה, מנתח בכיר ב"הדסה", אמר לי: אני לא מבין איך הציבור הדתי מסוגל להיות במצב שאין לו סוף-שבוע.

סילבן שלום: הוא אומר: רק מי שגר בחו"ל יכול להבין מה יום ראשון עושה לנפש, מה יום ראשון עושה לאפשרות של האדם להירגע, לאפשרות של האדם להיות בחיק משפחתו, להתחבר האחד עם השני בלי המגבלות, בלי האיסורים, בלי כל הבעייתיות.

סילבן שלום: הוא אומר: היום אני רק בית-הכנסת–הביתה, הבית–בית-הכנסת.

סילבן שלום: גם רב חשוב אחד, הרב מצגר, חושב שזה רעיון נכון.

סילבן שלום: רבנים רבים מתקשרים אלי ואומרים לי: זה דבר שהוא זועק, הלוואי שזה יקרה, כי הם מבינים שזה דבר נכון, שאפשר לעשותו.

סילבן שלום: אני חושב שכולם יכולים להרוויח מזה.

סילבן שלום: זה יהיה משהו שיאחד את העם.

סילבן שלום: זה יהיה משהו שיאפשר לכל העם להיות באמת בסוף-שבוע, שפעם בשבוע יש לו יום ראשון אחד חופשי אמיתי, שממנו הוא יכול ליהנות – גם יהודים וגם לא-יהודים, גם דתיים וגם חילונים.

סילבן שלום: אני מאמין שבסופו של יום זה יעזור מאוד לציבור בפריפריה, זה יעזור מאוד לציבור היותר חלש, זה ייצר משרות רבות, זה יאפשר לנשים לצאת לעבודה, יאפשר לילדים ללכת ליום לימודים ארוך.

סילבן שלום: כל הדברים האלה הם דברים גם כלכליים וגם חברתיים.

סילבן שלום: ומאחר שעם כל הצניעות, אני גם כלכלן, ועם כל הצניעות, גם הייתי בתפקידים כלכליים, ואפילו שר האוצר, אז אני, עם כל הצניעות, גם קצת מבין משהו.

סילבן שלום: אני יכול לומר לכם שזה מהלך כלכלי מנצח ומהלך חברתי מנצח.

סילבן שלום: כאשר זה יקרה, לא נוכל לעולם להבין איך לא עשינו את זה קודם.

סילבן שלום: אני מציע להעביר את הנושא לדיון בוועדת העבודה והרווחה, כדי שנקיים שם דיון, ואני מקווה שנצליח לעשות את מה שהעם רוצה, את מה שרוב הציבור רוצה – הסקרים מראים את זה.

סילבן שלום: בסקר האחרון שפורסם, 73% תומכים, מול 27%.

סילבן שלום: ציבור גדול מבין שהשינוי הזה הוא שינוי חיוני, חיובי למדינה ולאזרחיה.

סילבן שלום: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה לך, השר לפיתוח הנגב והגליל והמשנה לראש הממשלה, השר סילבן שלום.

אורלי לוי אבקסיס: דעה אחרת – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, נכון, הזכיר כבוד השר שגם במדינות מוסלמיות יום המנוחה הוא יום ראשון, מאחר שאנחנו כמוסלמים יודעים, שביום שישי אין לנו שבתון, כמו אצל היהודים – אין שבתון.

מסעוד גנאים: עבודה היא מצווה, אבל מה עם תפילת יום שישי, שהיא בצהריים?

מסעוד גנאים: במצב הנוכחי, מכיוון שיום שישי הוא חצי יום וערב שבת, אנשים הספיקו בצהריים להתפלל.

מסעוד גנאים: לכן, שאלתי לכבוד השר: במסגרת כל פתרון שיהיה בעתיד, האם כבוד השר והממשלה מוכנים לשקול לחייב את המעביד, אם בסקטור הפרטי או הציבורי, לתת לכל עובד מוסלמי שרוצה להתפלל – כל עובד שרוצה להתפלל – לקחת מנוחה או הפסקה של שעתיים, שלוש שעות כדי להתפלל ולחזור לעבודה?

מסעוד גנאים: זו שאלתי.

מסעוד גנאים: נכון, עם כל הכבוד לרעיון שאנחנו רוצים להיות חלק מהעולם, weekend וכל הדברים האלה, בכל זאת יש פה אנשים מכמה דתות, ויש ציבור מוסלמי שרוצה לראות שמכבדים אותו דרך מהלך כזה, אם הוא יתבצע.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: אני מבין שהשר הציע ועדה.

סילבן שלום: כן.

יצחק וקנין: אתם מסכימים לוועדה?

זבולון אורלב: כן, כן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו נצביע.

יצחק וקנין: מי בעד העברת הנושא לוועדה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון מס' 11), התשע"א–2011, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא: מוכנות רשות המים לימות הקיץ, הצעתם של חברי הכנסת חמד עמאר ואורי מקלב; מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא: ניתוקים של חברת "בזק", הצעתו של חבר הכנסת חמד עמאר.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: מפגש הקוורטט בוושינגטון

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: מפגש הקוורטט בוושינגטון; הצעות לסדר-היום שמספרן 6085, 6086, 6088, 6089, 6089, 6090, 6092 ו-6093.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דניאל בן-סימון, ואחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב-ראש, שוב אתה, שוב אני, באותו יום, אדוני המשנה לראש הממשלה, אדוני סגן שר החוץ.

דניאל בן-סימון: הבקשה הזאת, אדוני סגן שר החוץ, היא כמובן לא כדי להתנצח ולומר למה אנחנו תקועים כפי שאנחנו תקועים, אלא לנסות – אני תוהה אם אתה שומע מה שאני אומר, סגן שר החוץ.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, אדוני סגן שר החוץ, זה שהקוורטט התכנס השבוע כדי לחדש, לנסות ולקיים שיחות בין ישראלים לפלסטינים, כי אנחנו במצב לא טוב כרגע – אני רק רוצה לשתף אותך בשני ביקורים שהיו לשתי משלחות מהכנסת, גם בצרפת וגם באנגליה.

דניאל בן-סימון: יש תחושה שאם לא יקרה משהו עד ספטמבר, זה לא טוב לישראל.

דניאל בן-סימון: זאת אומרת, אם ניגשים במצב הזה ששום דבר לא קורה, ניגשים ישר להר הגעש הזה שנקרא "ספטמבר באו"ם", יכול להיות שהלבה שתצא מהאו"ם תמרח אותנו בזפת ותפגע ביכולת של ישראל.

דניאל בן-סימון: לכן, אני אומר שאנחנו בקרב בלימה במקום להיות בקרב יוזמה.

דניאל בן-סימון: לכן אני מצפה לשמוע ממך, אדוני סגן שר החוץ – אם אתה יכול לתת לנו איזה תחושה של עידוד, מלים כלשהן, או על מצב שקורה בימים אלה, על פגישות שהולכות להתקיים, או על מצב שהולך לשפר את התמונה לקראת ספטמבר.

דניאל בן-סימון: ושוב, אני אומר לך, פגשנו חברי פרלמנט סוציאליסטים ולא סוציאליסטים, בימין בצרפת, ואותו הדבר בבריטניה – ממפלגת השלטון וגם מהלייבור – וכולם אומרים: אנחנו אתכם, אבל מה הסחורה שלכם?

דניאל בן-סימון: כלומר, אי-אפשר כל הזמן להגיד שמכיוון שהם לא מכירים בישראל כמדינה יהודית, אין שיחות.

דניאל בן-סימון: לכן אני מאוד מצפה, מקווה, מייחל, שנבוא עם יוזמה כלשהי, כדי לצאת מהתקיעות הזאת.

דניאל בן-סימון: ואתה יודע, אדוני סגן שר החוץ, זה לא רק עניין דיפלומטי כדי לנצח בנקודות, אלא כדי לבוא לאירוע הגדול הזה של ספטמבר, שכל העולם יתנקז אליו, עם איזה תחושה שאנחנו לא בקרב בלימה, אלא בקרב – אני לא רוצה להגיד תקיפה, אבל ביוזמה כלשהי.

דניאל בן-סימון: לכן אני אשמח מאוד אם אתה יכול לבוא היום עם בשורה, אם בשבועיים, שלושת השבועות הקרובים הולכים למשהו חיובי, כדי לצאת בתחושה טובה.

דניאל בן-סימון: ושוב, מהתקשורת האמריקנית יש תחושה שהנשיא אובמה נכנס טיפ-טיפה לתרדמת והוא קצת מרים ידיים מהסיפור הזה.

דניאל בן-סימון: אני מאוד מקווה שלא יקרה מצב שהנשיא האמריקני – שהוא אתנו במהותו, גם במסורת האמריקנית – ירים ידיים ותיווצר תחושה שבגלל ההתעקשות של ישראל לא קרה משהו.

דניאל בן-סימון: אם חלילה נגיע לספטמבר עם הכרה דה-פקטו ודה-יורה של מליאת האו"ם במדינה פלסטינית, בלי שאנחנו נבוא עם סחורה כלשהי, נצא לא טוב.

דניאל בן-סימון: לכן אני מבקש, אדוני סגן שר החוץ, שבכל זאת תשתף אותנו במה שקורה בזירה הזאת בימים אלה, ואולי נוכל ללכת לאירוע הגדול הזה עם תחושה שישראל לא רק בולמת, ולא רק מחפשת דרך לברוח מהסיפור הזה, אלא שישראל אכן יוזמת, ישראל מקדמת בברכה את האירוע הזה, ויכול להיות שבמה שנותר מיולי ובחודש אוגוסט אנחנו הולכים למשהו שאולי יביא עידוד להרבה מאוד אזרחים בארץ.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דניאל בן-סימון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת סעיד נפאע – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: חברי כנסת שלא יהיו נוכחים כשאני מקריא את שמם, אני לא אאפשר להם לדבר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אתה אחריו.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן השר, חברי הכנסת, אני חושב שהעכבה והמחסום העיקרי בפני חידוש התהליך המדיני – דבר שהקוורטט מעוניין להגיע אליו – זה העניין של ההתנחלויות, של הבנייה בהתנחלויות.

חנא סוייד: אינני חושב שהבעיה היא ההתניה של ראש הממשלה שהפלסטינים יכירו בישראל כמדינה יהודית.

חנא סוייד: אני חושב שההצהרה הזאת היא מעין בריחה קדימה.

חנא סוייד: לפחות שמעתי את ראש הממשלה מדבר כאן, מעל הבמה הזאת, שהוא לא מעמיד את הכרת הפלסטינים בישראל כמדינה יהודית כתנאי לחידוש השיחות.

חנא סוייד: הוא אומר: אנחנו יכולים לשוחח, גם אם לא יכירו מראש.

חנא סוייד: אני חושב שיש כאן ניסיון, על-ידי העלאת והעצמת העניין של מדינה יהודית ולא מדינה יהודית – והוא כבר תופס את רוב השיח הציבורי – לברוח מהעניין של ההתנחלויות, כי מה שראש הממשלה איננו מעוניין, זה להפסיק את הבנייה בהתנחלויות עכשיו.

חנא סוייד: על העניין של הגדרת המדינה – מדינה יהודית או לא מדינה יהודית – יש ויכוח רחב בעולם ויש זמן להגיע לזה.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, ראש הממשלה אמר כאן שהוא לא מתנה את זה, אבל הפלסטינים, ובצדק, אומרים שאם אנחנו באמת מדברים, ורוצים לדבר, כאשר המטרה היא לא רק לדבר אלא להגיע לפתרון, והפתרון הוא של שתי מדינות, והמדינה הפלסטינית תקום בשטחים הכבושים, אז מה טעם יש בכך שבאותו שטח שעליו אמורה לקום המדינה הפלסטינית בונים עכשיו התנחלויות?

חנא סוייד: הטענה הזאת שההתנחלויות אינן מחסום לשלום יכולה להישמע ממי שבעבר צידד בנסיגה מהתנחלויות, כמו בנסיגה מעזה.

חנא סוייד: ואנחנו יודעים שהממשלה הנוכחית, ראש הממשלה הנוכחי לא הסכים לנסיגה מעזה, כלומר אין ברקורד שלו שההתנחלויות אינן מחסום לשלום.

חנא סוייד: או, מצד שני, הטענה – מה פתאום שבזמן ממשלת אולמרט דיברו ובנו בהתנחלויות, אז איך שם זה הסתדר ועכשיו לא הסתדר?

חנא סוייד: אילו הממשלה הנוכחית היתה באה והיתה מכירה ומסכימה בסיכומים שהיו בין הממשלה הקודמת לבין הפלסטינים, ואומרת:

חנא סוייד: אנחנו ממשיכים בנקודה שנפסקו בה השיחות אז ואנחנו מתקדמים הלאה באותם תנאים, אז יכולתי להבין שאוקיי, אז הבנייה בהתנחלויות לא הפריעה ועכשיו היא יכולה לא להפריע, כי מסכמים או ממשיכים מהנקודה שהפסיקו.

חנא סוייד: מכיוון שזה לא מתקיים – וזה לא מתקיים – אני חושב שהתנאי לחידוש התהליך המדיני זה הפסקת ההתנחלויות.

חנא סוייד: אין מנוס מהפסקת ההתנחלויות.

חנא סוייד: לא יכול להיות שאתה מצד אחד בונה מכשול לפתרון העתידי, ומצד שני אני אומר: אני פתוח, אני רוצה להידבר.

חנא סוייד: זה כבר סחורה שלא מתקבלת – –

יצחק וקנין: תודה.

חנא סוייד: – – זה לרתום את העגלה לפני הסוס, וממשלת ישראל צריכה להסכים להפסקת ההתנחלויות.

חנא סוייד: זה יחסוך את כל ההתפתחויות – ספטמבר ולא ספטמבר – ויבריא את האווירה ואת האקלים במזרח התיכון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, ממלא-מקום ראש הממשלה, סגן שר החוץ, חברי חברי הכנסת, אין לי ציפיות מהממשלה הזאת – לא רק אני אלא כל מי שרואה איך היא מתנהלת ואיך היא מגיעה – אז הקוורטט יעשה את העבודה שלנו, לא יעשה את העבודה שלנו.

מגלי והבה: תמשיכו להיות מה שנקרא ממשלת שמיר המחודשת, עם קיפאון בכל התחומים.

מגלי והבה: ככה תגיעו רחוק.

מגלי והבה: יש לי מה להגיד בנושא המדיני, והרבה, אבל אני לא רוצה עכשיו לדבר על הנושא המדיני – וטוב שאתה נמצא פה, ממלא-מקום ראש הממשלה, ויושב קרוב לראש הממשלה להגיד לו את הדברים הבאים.

מגלי והבה: אני היום הצגתי לו עובדות אמיתיות על מה שקורה בכפרים הדרוזיים, בהרבה תחומים – בתחום התכנון והבנייה, שמתוך 13 כפרים כמעט אין תוכנית אחת של ועדות תכנון ובנייה שמאושרת, שאנשים יכולים היום לבנות ביישובים האלה.

מגלי והבה: בדאליה ובעוספיא קיימים כ-800 בתים לא מחוברים לחשמל.

מגלי והבה: אנשים או מתחברים בצורה פיראטית או שגנרטורים מאירים את הבתים האלה.

מגלי והבה: חלוקת חלקות לחיילים המשוחררים – ומי כמוך יודע, לא מזמן באת מהמערכת הצבאית, מה התרומה של חיילינו, וכשהם באים הביתה אין להם חלקות.

מגלי והבה: ולא רק שאין להם חלקות – כשבאים אלה שכבר הצליחו ורוצים לבנות בית, בתוכניות השיכון – ואדוני היושב-ראש ליווה את הבעיות שלנו בנושא השיכון והבנייה במגזר ובכלל בפריפריה – הכין שר השיכון תוכנית לבנייה רוויה, לתת סיוע עד 100,000 שקלים לכל זוג בשביל לרכוש דירה ראשונה; אין לנו בנייה רוויה; כל מענקי המקום לא קיימים, אז גם אתה לא יכול להיות חלק מהתוכנית הזאת.

מגלי והבה: וכשאני מצרף את כל הבעיות האלה – ובדרך כלל ההגדרה של 40 חתימות לנאום בפני ראש הממשלה כוללת את הנושא המדיני, הכלכלי והחברתי – לצערי הרב, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו מצא לנכון להתעלם לחלוטין מבעיות שיכולות להיות.

מגלי והבה: אני ניסיתי להתריע, ואני עדיין מתריע, אבל זה יכול להביא אצלנו למצב של תסיסה שאנחנו יודעים איך היא מתחילה אבל אנחנו לא יודעים איך היא תסתיים, אם הממשלה ממשיכה להיות אטומה לבעיות אלה.

מגלי והבה: ובאמת, אני כבר עשר שנים בכנסת הזאת.

מגלי והבה: היום זו הפעם הראשונה – מי שמכיר אותי – שהתפרצתי ויצאתי החוצה, אבל אם מישהו חושב שהוא יוכל להתעלם מאתנו, הוא טועה.

מגלי והבה: ואם הוא לא ימצא את הדרך לפתרון ולתשובה מהירה ל-140,000 דרוזים שחיים בישראל, אז אני אומר לו: אין לי הכבוד, ראש הממשלה, אפילו להציג לך את הבעיות.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – ישיב סגן שר החוץ, חבר הכנסת דניאל אילון.

יצחק וקנין: לרשותך, חבר הכנסת גנאים, שלוש דקות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אי-אפשר – כל תרופה בעולם לא תועיל וכל רופא בעולם לא יעזור לך אם אתה לא מודה שאתה חולה.

מסעוד גנאים: מי שהוא חולה, אם הוא לא מודה שהוא חולה והוא לא מכיר בזה שהוא חולה, אף תרופה בעולם לא תועיל.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה לא רוצה שלום, הוא לא חש שהוא חייב להחזיר משהו; 1.

מסעוד גנאים: ראש הממשלה אמר ל"הארץ" לפני שבוע שהסכסוך הזה לא פתיר; 2.

מסעוד גנאים: הוא אמר שישראל בשטחים הכבושים בגדה המערבית – זה אינו כיבוש; זה דבר טבעי, זו ארץ האבות.

מסעוד גנאים: אז אם אתה רוצה את השטח, רוצה להחזיק את השטח, אומר שאתה טבעי שם, שנורמלי להיות שם ואתה לא כובש, אז מה ההצגות האלה?

מסעוד גנאים: אי-אפשר.

מסעוד גנאים: תהליך השלום כולו בנוי על עיקרון של שטחים תמורת שלום.

מסעוד גנאים: אז אם השטחים האלה – הוא אומר: אלה שלי, זכותי, אני טבעי שם, אני הדבר הנכון שם.

מסעוד גנאים: אז תגיד שאתה לא רוצה שלום, אתה רוצה להיות שם, וזהו, ותשמור על המדינה היהודית במדינה אחת, שהיא מהנהר עד הים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה רוצה להחזיק את המקל בשני קצותיו – גם את השטח וגם את השלום – ואי-אפשר.

מסעוד גנאים: כל קוורטט בעולם לא יעזור.

מסעוד גנאים: ומה עזר להם ראש הממשלה?

מסעוד גנאים: מה עזר לקוורטט?

מסעוד גנאים: בזמן שהם נפגשים בוושינגטון, הוא נתן בפניהם את חוק מניעת החרם.

מסעוד גנאים: אז איך אפשר לדבר על שלום, שאתה מעוניין בשלום, בזמן שכל המהלכים והצעדים שאתה עושה הם נגד השלום, ובסוף מטרפדים את כל תהליך השלום?

מסעוד גנאים: והקוורטט – מה רצה?

מסעוד גנאים: רצה לתת סולם, להציל את ישראל.

מסעוד גנאים: בהתחלה הוא רוצה לטרפד את המהלך הפלסטיני בספטמבר, שהאו"ם לא יכריז על מדינה פלסטינית.

מסעוד גנאים: אבל ראש הממשלה לא עוזר להם, ואני חושב, אדוני היושב-ראש, שהפלסטינים עושים נכון אם הם יהיו נחושים – הם יום ולילה אומרים: מוטב לנו, אנחנו מעדיפים הקמת מדינה פלסטינית דרך משא-ומתן, אבל ראש הממשלה לא רוצה, לא מעוניין, לכן הדרך היחידה היא ללכת לאו"ם ושם להכריז על מדינה פלסטינית.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אריה אלדד – אינו נוכח.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ישיב לכל המציעים סגן שר החוץ חבר הכנסת דניאל אילון.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אדוני המשנה לראש הממשלה והשר לעניינים אסטרטגיים, תרשו לי, ברשותכם, להיות קצר, ובאמת לא להאריך בדברים, אבל לנסות להשיב לעניין.

דניאל אילון: אני אתחיל אולי עם אחרון הדוברים, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

דניאל אילון: אתה דיברת למעשה על שני עקרונות, שחשוב לציין אותם וגם חשוב אולי לבחון את הדברים בשטח.

דניאל אילון: דיברת על עיקרון של שטחים תמורת שלום.

דניאל אילון: אני לא בטוח שהעיקרון הזה הוכיח את עצמו.

דניאל אילון: הרי בעזה פונתה כל הרצועה, כולל התהליך המאוד-כואב של פירוק יישובים.

דניאל אילון: שלום זה לא הביא, ההיפך.

דניאל אילון: שלא לדבר על גזרות אחרות, כמו בדרום-לבנון, אזורי הביטחון וכו'.

דניאל אילון: אז ככה שהנושא הזה, אני חושב שכדאי שנחשוב עליו עוד פעם, האם זה באמת עניין של שטחים או האם זה עניין באמת של תפיסה עקרונית לגבי זכותו המולדת של העם היהודי כאן, והכרה והבנה של הפלסטינים.

דניאל אילון: חבר הכנסת גנאים – גם הפלסטינים פה, הם לא עושים טובה לאף אחד שהם מכירים בזכותנו המולדת להיות כאן.

דניאל אילון: זה לא דבר שאנחנו צריכים לשלם עליו תמורה.

דניאל אילון: לשלום צריך שניים, כולל ויתורים הדדיים.

דניאל אילון: אתה דיברת גם לגבי החוק למניעת החרם, שגם זה – אני לא יודע איך זה בדיוק קשור לנושא של מפגש הקוורטט מבחינת העיתוי.

דניאל אילון: אני גם לא יודע איך זה בדיוק קשור לנושא תהליך השלום, אלא אם כן הנושא הזה קשור לתרבות השנאה וההסתה שמטפחת הרשות הפלסטינית.

דניאל אילון: אם לא היתה תרבות שנאה והסתה ברשות הפלסטינית, אז אולי לא היה צריך את חוק החרם.

דניאל אילון: זה לגבי התשובה שאני יכול לענות לך.

דניאל אילון: חבר הכנסת חנא סוייד – כבר לא כאן – דיבר על נושא ההתנחלויות.

דניאל אילון: רציתי רק להזכיר לו שהיו בכל אופן עשרה חודשים מורטוריום לגבי ההתנחלויות, גם כן תהליך כואב, וזה לא הביא את הפלסטינים לשולחן המשא-ומתן.

דניאל אילון: הדברים האלה מביאים אותי להשיב לידידי הטוב חבר הכנסת דני בן-סימון לגבי הקוורטט.

דניאל אילון: אז קודם כול, מבחינה טכנית, דני, אני לא דובר הקוורטט ולא יכול לדבר בשמם.

דניאל אילון: לגבי ההמשך, זה בהחלט יהיה תלוי בהם.

דניאל אילון: אני רק יכול להגיד לך שמבחינת העמדה הישראלית אנחנו תומכים בתהליך, אנחנו תומכים ביוזמות מאחורי הקלעים, ואנחנו מקווים מאוד שהקוורטט, אף-על-פי שלא הגיע להסכמה, או לא הגיעה להצהרה משותפת, הייתי אומר, לא יזנח את הפעילות שלו, את המעורבות שלו, בוודאי בהובלה ובמובילות אמריקנית.

דניאל אילון: אני מעריך שבשבועות ובחודשים הקרובים נמשיך לראות את הפעילות הזאת מאחורי הקלעים.

דניאל אילון: אם היא תביא לכדי איזו פריצת דרך, זה באמת באמת לא תלוי בנו, בוודאי לא רק בנו.

דניאל אילון: אבל אם אנחנו סוקרים ביושר, דני, את כל הפעילויות ואת כל המחוות שישראל עשתה – אני לא מדבר רק על השנתיים וחצי האחרונות, אבל בעיקר בשנתיים וחצי האחרונות – באמת ביושר אפשר להגיד שקשה מאוד להבין למה הפלסטינים לא הגיעו לשולחן המשא-ומתן.

דניאל אילון: גם היום הם מוזמנים להגיע לשולחן המשא-ומתן.

דניאל אילון: וכשמדברים על תנאי, אני חושב שהתנאי החשוב ביותר הוא שלא יהיו תנאים.

דניאל אילון: תודה רבה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, מה אתה מציע?

דניאל אילון: אני הייתי מציע להסיר את זה מסדר-היום, כי אני מניח שיהיו דברים שיתפתחו.

יצחק וקנין: להסתפק בתשובה שלך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן סימון, חבר הכנסת גנאים, מסתפקים בתשובה?

מסעוד גנאים: לא.

יצחק וקנין: מה אתה דורש?

מסעוד גנאים: מליאה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים רק על הצעתו של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: מי שבעד – זה מליאה.

יצחק וקנין: מי שנגד – זה להסיר מסדר-היום.

יצחק וקנין: ובכן, רבותי, הצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

דניאל אילון: מה מצביעים?

יצחק וקנין: מי שבעד – זה למליאה, מי שנגד – זה להסיר מסדר-היום, כפי בקשתך.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 5 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: נגד – 5, בעד – 3.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יוסר מסדר-היום.

יצחק וקנין: הכרזת העצמאות של דרום-סודן

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים, רבותי.

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הכרזת העצמאות של דרום-סודן, הצעות לסדר-היום שמספרן 6087, 6091 ו-6094.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת שלמה מולה, ואחריו – חבר הכנסת דני דנון.

יצחק וקנין: אם לא יהיה, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק וקנין: אם גם הוא לא יהיה, סגן השר ישיב מייד.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן שר החוץ, אני חושב שמדינת ישראל עשתה נכון כאשר ראש הממשלה הכיר ובירך על הקמתה של מדינה נוספת באפריקה, דרום-סודן.

שלמה מולה: אנחנו, בני העם היהודי, שבעצם הקים לו מדינה אחרי לקחי השואה והמאבק של הציונות להחזיר את עם ישראל לביתו ולארצו כאן, צריכים וחייבים להזדהות עם אותם אנשים באפריקה, בדרום-סודן, ששילמו על עצמאות בסכסוך לאומי אכזר במחיר חייהם של יותר מ-2 מיליון אנשים, שאיבדו את חייהם למען עצמאותם.

שלמה מולה: אני יודע שהטרגדיות שקורות באפריקה לא מצולמות, לא מגיעות למרקע הטלוויזיה.

שלמה מולה: אפילו על הסכסוך באזור שלנו, כאן בישראל – אם איזה מתנחל זורק אבן על ילד פלסטיני או ילד פלסטיני זורק – – –

מיכאל בן-ארי: מה אתה אומר?

מיכאל בן-ארי: מה אתה מעוות את המציאות?

מיכאל בן-ארי: מי זורק אבנים?

מיכאל בן-ארי: נמאס מההסתה הזאת.

מיכאל בן-ארי: זאת הסתה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה חייב להתפרץ בצורה – – –

מיכאל בן-ארי: – – – מה זאת ההסתה הזאת?

מיכאל בן-ארי: זאת הסתה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק וקנין: אל תיתן לי להוציא אותך.

יצחק וקנין: איזו התפרצות זאת?

שלמה מולה: – – – או ילד פלסטיני זורק אבן על חיילי צה"ל, זה זוכה לסיקור תקשורתי גדול ביותר.

שלמה מולה: להבדיל, כשמיליוני אזרחים נרצחים ויש ג'נוסייד, רצח עם, העולם כולו שותק.

שלמה מולה: ולמרות הכול, קמה לה מדינה חדשה בדרום-סודן, רובה – מדינה נוצרית.

שלמה מולה: אני מציע לממשלת ישראל ולמדינת ישראל ליצור יחסים דיפלומטיים עם המדינה הזאת.

שלמה מולה: זאת תהיה החלטה אסטרטגית למדינת ישראל, ודרום-סודן מוכנה – הממשלה שקמה מוכנה ליצור אתנו יחסים בין-לאומיים.

שלמה מולה: הדבר הזה הוא דבר חשוב.

שלמה מולה: יתירה מזאת, אדוני היושב-ראש, אנחנו כבני העם היהודי צריכים להזדהות עם כל חופש ביטוי והתאגדות ובעצם הגדרה עצמית של אותן קבוצות.

שלמה מולה: הסכסוך הלאומי שבו אנחנו נמצאים עם הפלסטינים, אין לי ספק, למרות הכול גם זה יגיע קצו ונחיה בשלום ובשלווה עם שכנינו.

שלמה מולה: לכן, מדינת ישראל, עם ישראל צריך לברך על תקומתה של מדינה חדשה.

שלמה מולה: אני הגשתי את ההצעה הזאת לסדר-היום, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: אני עצמי, כשהגעתי לארץ, עברתי דרך סודן.

שלמה מולה: גם הייתי בכלא בסודן.

שלמה מולה: אני יודע בדיוק איך פועלות הנפשות, כמה היה קשה להיות בסודן.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שאנשים שביקשו ליצור את חירותם, בצורה של רפרנדום – מעל 90% מהאנשים הסכימו שתהיה להם עצמאות – על מדינת ישראל באמת להכיר בהם וליצור יחסים דיפלומטיים, וגם לשלוח סיוע הומניטרי וחקלאי לאותה מדינה, כי אנחנו שותפים בעצם בעולם גם בהצלת נפשות.

שלמה מולה: אני יודע שמשה

שלמה מולה: ב"ט עושים הרבה עבודה באפריקה, באתיופיה.

שלמה מולה: יש לכם הזדמנות נוספת עכשיו באמת להשקיע יותר גם באותה מדינה.

שלמה מולה: זאת תהיה עוד מדינה ידידותית, כמו אתיופיה, קניה ומדינות אחרות.

שלמה מולה: כשסודן נחלקת לשניים, אנחנו צריכים להיות מאוד שמחים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר החוץ, חבר הכנסת דניאל אילון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אני חייב להגיד לך משהו: יש לך כלים פרלמנטריים איך להביע את דעתך, ולא בהתפרצות.

מיכאל בן-ארי: אתה לא תחנך אותי.

יצחק וקנין: רק רגע, תקשיב לי; במחילה ממך, תקשיב לי.

יצחק וקנין: אני לא אחנך אותך, אבל אתה לא תפריע פה.

יצחק וקנין: איזה חינוך זה?

יצחק וקנין: אתה מדבר על חינוך?

יצחק וקנין: מותר לך לצעוק ולהתפרץ כל פעם?

יצחק וקנין: אתה עושה את זה כל הזמן.

יצחק וקנין: אני חייב להגיד לך משהו: יש לך כלים פרלמנטריים.

יצחק וקנין: אני אתן לך דקה מהצד, בהצעה אחרת.

יצחק וקנין: תגיד את דעתך בשקט.

יצחק וקנין: דברי חכמים בנחת נשמעים.

יצחק וקנין: למה בצורה של התפרצות כזאת?

יצחק וקנין: אני לא מבין, יש לך הכלים הפרלמנטריים הטובים ביותר.

יצחק וקנין: למה שתעשה את זה בצורה כזאת?

יצחק וקנין: הרי אני יכול לתת לך דקה מהצד לדבר.

יצחק וקנין: למה לעשות את זה בצורה כזאת?

שלמה מולה: גם לא התכוונתי להסית.

יצחק וקנין: אף אחד לא מתיימר לחנך אותך.

יצחק וקנין: רק נותנים לך עצה וטובה.

יצחק וקנין: אדוני, סגן השר, רשות הדיבור לך.

זאב בילסקי: הוא צודק.

מיכאל בן-ארי: מה הייתי עושה בלעדיך?

דניאל אילון: תודה רבה.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד המשנה לראש הממשלה, חבר הכנסת מולה, אני רוצה להגיד שנעמו לי דבריך, אני בהחלט מסכים לכל מה שאמרת.

דניאל אילון: אנחנו בהחלט רואים בדרום-סודן מדינה חשובה חדשה שהצטרפה למשפחת העמים.

דניאל אילון: אני רוצה להגיד מכאן שישראל, ידה מושטת.

דניאל אילון: מובן שאנחנו הכרנו בדרום-סודן ותומכים בה.

דניאל אילון: אנחנו גם מוכנים לסייע להם בבניין המדינה, בבניין המוסדות שלהם, בבניין החברה והכלכלה, בכל תחום שהם ירצו, ואכן, יש כבר מגעים והם יימשכו בלי שום ספק.

דניאל אילון: אם רק יורשה לי, אני חושב שמהעצמאות של דרום-סודן, שהתקבלה לפני שבוע כמדינה ה-193 באו"ם, יש גם לקחים לסכסוך שלנו כאן עם הפלסטינים.

דניאל אילון: הייתי אומר שהלקח העיקרי הוא שלהגיע למדינה, להגיע להסכם, אפשר רק במשא-ומתן – משא-ומתן ישיר ללא תנאים מוקדמים, כמו שהיה בין הצפון לדרום בסודן, ואפשר להגיע לשלום, לאחווה, להכרה הדדית ולדו-קיום בשלום גם אחרי תקופות קשות.

דניאל אילון: אם אתם זוכרים, בסודן אנחנו נמצאים היום במצב – בעשור האחרון היו שם מיליוני – לפחות 2 מיליון קורבנות, והנה הגיעו לשלום מתוך כבוד הדדי, מתוך הבנה.

דניאל אילון: לכן, אני חושב שעל הפלסטינים להסתכל היטב, במיוחד כאשר הם חושבים ומכלכלים את צעדיהם לקראת ספטמבר, כדי שלא יקבלו מפח נפש מצד אחד וכדי שלא יזיקו לאינטרסים הלאומיים שלהם.

דניאל אילון: הייתי אומר שכדאי מאוד ללמוד מהדוגמה של דרום-סודן.

דניאל אילון: אם יורשה לי, יש כאן עוד לקח, הייתי אומר לקח בעיקר לישראלים שבינינו.

דניאל אילון: יש כאלה שמדברים על כך שהזמן פועל לרעתנו, לרעת ישראל, שצריך להגיע מייד ליוזמות ולהגיע מייד להסכם.

דניאל אילון: מה זה אומר להגיע ליוזמות ולהסכם?

דניאל אילון: זה אומר: תוותרו לפלסטינים.

דניאל אילון: כל מה שהם רוצים – תוותרו להם.

דניאל אילון: אחרת – מה האיום הכי גדול, חבר הכנסת בן-ארי, שמאיימים עלינו, במיוחד גורמי אופוזיציה ושמאל?

דניאל אילון: שאם, חס וחלילה, לא נגיע להסדר עם הפלסטינים מייד – שמה זה אומר?

דניאל אילון: בתנאים שלהם.

דניאל אילון: אז מה יקרה?

דניאל אילון: מה הדבר הכי גרוע שמאיימים עלינו?

דניאל אילון: השד, כביכול השד הדמוגרפי – נהפוך להיות למדינה דו-לאומית.

דניאל אילון: וגם כאן, חבר הכנסת מולה, המקרה של דרום-סודן מוכיח בדיוק את ההיפך.

דניאל אילון: היום אנחנו נמצאים בעולם שבו אנחנו רואים בזירה הבין-לאומית – זה מתחיל בהודו דרך כוש, בסודן, וכמובן מה שראינו באירופה ובבלקן – היום אנחנו רואים את המגמה של התפתחות יחידות מדיניות שהן הומוגניות כמה שאפשר.

דניאל אילון: ברית-המועצות התפלגה ליחידות המשנה שלה, סלובקיה וצ'כיה נפרדו, כנ"ל ביוגוסלביה, כנ"ל בדרום-סודן.

דניאל אילון: לכן, עוד לקח – שחשוב שלא נפחיד את עצמנו שהנה, הזמן פועל לרעתנו ואנחנו צריכים לעשות את המשא-ומתן תחת איזה איום דמוגרפי או איום של מדינה דו-לאומית.

דניאל אילון: אין חיה כזאת היום בזירה הבין-לאומית.

דניאל אילון: אי-אפשר לערבב מין בשאינו מינו.

דניאל אילון: תודה רבה.

יצחק וקנין: מה אדוני סגן השר מציע לגבי ההצעה?

דניאל אילון: אני מציע להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: גם המציע מסכים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק וקנין: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת החוץ והביטחון להמשך דיון.

יצחק וקנין: מסקנות ולקחים מהמשט האווירי

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: מסקנות ולקחים מהמשט האווירי, מס' 6079, 6078, 6081, 6095 ו-6097.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

זאב בילסקי: מה זה משט אווירי?

זאב בילסקי: או משט או אווירי.

קריאה: מטס, מטס.

יצחק וקנין: כתוב לי בסדר-היום: "מהמשט האווירי".

זאב בילסקי: אני מוחה נגד הכתוב בסדר-היום.

זאב בילסקי: זה או משט או מטס.

מיכאל בן-ארי: חבר הכנסת בילסקי, כתוב על השטן בספר איוב שהוא בא משוט בארץ, ושם כתוב שהשטן מרחף, אז יש שטנים ששטים בארץ, ככה כתוב.

מיכאל בן-ארי: זה בלשון התנ"ך: "משוט בארץ".

זאב בילסקי: אם זאת לשון התנ"ך, אני מסכים.

יצחק וקנין: ידידי חבר הכנסת זאב בילסקי, חברי הכנסת שביקשו את ההצעה, כך ניסחו אותה למזכירות הכנסת.

יצחק וקנין: כשזה בא לדיון ביום שני בנשיאות, כשיושבים כל סגני היושב-ראש עם היושב-ראש להחליט את מה הם מאשרים, כך נוסחו ההצעות, ולכן כך הן מובאות למליאת הכנסת.

מיכאל בן-ארי: רק אנחנו זורקים – – –

זאב בילסקי: אבל אני לא חושב – – –

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, זה עניין סמנטי.

יצחק וקנין: אנחנו נמשיך את הדיון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זחאלקה, לרשותך שלוש דקות.

יצחק וקנין: בבקשה, אדוני יכול להתחיל.

זאב בילסקי: אולי זה מהמטוסים של הכיבוי.

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת בילסקי.

ג'מאל זחאלקה: ה"סופר-טנקר".

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קבוצה של מאות לוחמי שלום היתה אמורה להגיע לארץ להשתתף בפעילות לא חמושה, לא אלימה, פוליטית, בגדה המערבית, וכמובן בירושלים ובמקומות שונים בארץ, כולל באל-עראקיב בנגב.

ג'מאל זחאלקה: כוונתם היתה לעמוד לצדן של משפחות שבתיהן מאוימים בהריסה, של תושבים שחרב הגירוש מרחפת מעל ראשם, של אנשים שחיים במצור על-ידי סדרה של מחסומים, צעדות בבילעין נגד הגדר, הפגנות בשיח'-ג'ראח.

ג'מאל זחאלקה: זו היתה כוונת המפגינים, ואני בטוח שבארץ ידעו על כך.

ג'מאל זחאלקה: תמיד מגיעות קבוצות כאלה מחוץ-לארץ.

ג'מאל זחאלקה: מה מיוחד במטס?

ג'מאל זחאלקה: שהגיעה קבוצה גדולה.

ג'מאל זחאלקה: היה גיוס גדול.

ג'מאל זחאלקה: הכוונה היתה לעורר הד תקשורתי לעניין, לעורר את דעת הקהל.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל רצתה למנוע זאת והכריזה על מניעת כניסתם, שלחה מאות שוטרים, היתה ישיבת ממשלה – או של הקבינט הביטחוני – בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: בקיצור, צדיקים לפעמים מלאכתם נעשית בידי לא-צדיקים.

ג'מאל זחאלקה: הצדיקים במקרה הזה הם לוחמי החופש.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, מדובר בארגוני סולידריות וארגוני שלום שפועלים במקומות שונים בעולם, כלומר אין בראש שלהם רק ישראל.

ג'מאל זחאלקה: יש קבוצות כאלה גם באירופה, שנלחמות למען שלום בעולם, נגד עוולות בכל מקום בעולם, נגד דיכוי אדם בכל מקום בעולם, נגד הפרה של זכויות אדם בכל מקום בעולם, והם ראו שאחד המקומות – אולי המקום הבולט ביותר בעולם היום, שיש בו הפרה סיטונית של זכויות אדם, זה הכיבוש הישראלי, זה הכיבוש האחרון.

ג'מאל זחאלקה: לכן, מניעת כניסתם היא צעד אגרסיבי שאין לו מקום, ובעצם, כדי למנוע זאת הממשלה צריכה להחליט על הקמת משטרת מחשבות בכניסה בנמל התעופה: אתה שמאל – חזור הביתה; אתה ימני קיצוני מארצות-הברית – תיכנס לכאן.

ג'מאל זחאלקה: זה בעצם משטרת המחשבות.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

ג'מאל זחאלקה: משפט אחרון.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר: תעשו מה שאתם רוצים.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לעצור את גל הסולידריות הבין-לאומי עם זכויותיו של העם הפלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: זוהי קריאת צדק שזועקת לשמים, זה עוול שזועק לשמים ומהדהד בכל העולם, ולא דני דנון ולא ביבי נתניהו ולא יעלון ולא אחרים יכולים למנוע את התמיכה ההמונית בזכויות הפלסטינים.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן התעוררות של החברה האזרחית.

ג'מאל זחאלקה: היום מנעתם מאות – דרך אגב, כ-200 נכנסו.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שבפעם הבאה יבואו אלפים, ואני בטוח שהעולם לא ישתוק על הפשעים שנעשים יום-יום נגד העם הפלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: מטס או משט – האנשים האלה ימצאו דרך להביע את עמדתם.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: ישיב בשם השר לביטחון פנים סגן שר החוץ, חבר הכנסת דניאל אילון.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, הבהרה לשונית: המלה "שוט" מופיעה בתנ"ך, אני חושב, במקום יחיד, במקום יחיד, וגם בדברי הימים, אז יש עוד מקום אחד.

מיכאל בן-ארי: פעמיים זה מופיע, פעמיים בהקשר של השטן – אצל איוב פעם אחת, ופעם אחת כשמוזכר המפקד של דוד המלך בספר דברי הימים, במקבילה לספר שמואל ב', פרק כ"ד.

מיכאל בן-ארי: זה מופיע שם גם כן: השטן מופיע משוט.

מיכאל בן-ארי: שטנים כנראה שטים גם בשמים.

מיכאל בן-ארי: דיבר כאן חבר הכנסת זחאלקה על "לוחמי שלום".

מיכאל בן-ארי: לוחמי שלום.

מיכאל בן-ארי: איזה צדיקים.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר.

מיכאל בן-ארי: היינו צריכים לקבל אותם עם תעודות הוקרה, עם מצעד של כינורות ונבלים, את אנשי השלום האלה, ולשים פרח בדש בגדם של הצדיקים האלה, שבאו מרחבי העולם להביע סולידריות עם העם הכבוש, כביכול.

מיכאל בן-ארי: דיבר פה קודם חבר כנסת שלא מתבייש לבוא לרמת-אביב ולהגיד: פה שיח'-מוניס.

מיכאל בן-ארי: אותם לוחמי שלום שהתארגנו לבוא לכאן התכוונו גם לבוא ליפא ולחיפה וכן הלאה.

מיכאל בן-ארי: בשבילם הכול שטח כבוש.

מיכאל בן-ארי: הפוך – שיבוא פה חבר הכנסת זחאלקה ויגיד לנו האם יש הבדל מבחינתו בין בית-לחם לבין שיח'-מוניס, בין עופרה לבין מג'דל.

מיכאל בן-ארי: שיבוא ויגיד, אני אשמח לשמוע אם הוא חושב שיש הבדל.

מיכאל בן-ארי: ההצטעצעות הזאת של כביכול לוחמי שלום ומקארתיזם והחברה האזרחית כבר יצאה לנו מכל האוזניים, מכל החורים האפשריים.

מיכאל בן-ארי: מדובר באויב מסוכן, שמבקש לחסל את מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: הרי זה בא להחליף את המשט לעזה.

מיכאל בן-ארי: עזה, מקום של צדיקים.

מיכאל בן-ארי: יש להם מצור, המסכנים, לכן מרוב מצור הם יורים אלפי טילים על אוכלוסייה אזרחית.

מיכאל בן-ארי: אבל פה, המעוז הקדמי של האויב לא מתרגש מזה שהורגים אנשים.

מיכאל בן-ארי: זה לא חשוב, הרי זה החברים שלו – בשאר אסד טובח בבני עמו.

מיכאל בן-ארי: פעם אחת תבוא ותגיד שאתה מגנה את בשאר אסד.

מיכאל בן-ארי: בוא נשמע אותך.

מיכאל בן-ארי: הלכו והתחבקו עם מועמד קדאפי, אז הם הצטדקו שהם לא ידעו מה הוא יעשה, אבל כמה שנים לפני כן הוא חיסל 1,000 אסירים בבית-כלא.

מיכאל בן-ארי: 1,000 אסירים.

מיכאל בן-ארי: ירה בהם, שחט אותם, לפני שאחמד טיבי בא אליו ואמר לו: אתה מלך המלכים.

מיכאל בן-ארי: לפני.

מיכאל בן-ארי: אז הצדיקות הזאת – עם כבוש.

מיכאל בן-ארי: מה עם כבוש?

מיכאל בן-ארי: מי שנכבש פה, לצערי, זה אנחנו.

מיכאל בן-ארי: כשאני בא לירושלים אני רואה את הכובשים האלה בהר בית-קודשנו, במקום המקדש שנחרב לנו.

מיכאל בן-ארי: מי כאן הכובש ומי כאן הנכבש?

מיכאל בן-ארי: גם אני אומר "הלאה הכיבוש", הלאה הכיבוש שהתחיל פה בשנת 638 לספירה בארצי, במולדתי היחידה, ואין לי ארץ אחרת.

מיכאל בן-ארי: וכל אלה שבאו מארצות מסביב יכולים לחזור לארצותיהם.

מיכאל בן-ארי: זו ארצנו, זאת מולדתנו.

מיכאל בן-ארי: הניסיונות האלה לפגוע בלגיטימציה של מדינת ישראל על-ידי כל מיני כאלה שנושאים שמות שווא עליהם – אני שלום אדבר והמה למלחמה; השלום מהם והלאה.

מיכאל בן-ארי: מי שתומך בארגוני הטרור, מי שממומן על-ידי הרוצחים האלה – ראינו את ה"מרמרה", ראינו את הגברת הלא-מכובדת היום.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: מזל שלא היתה לה אלה, כמו שהחברים שלה הכו את החיילים שלנו, כפי שהכתה פה את סדרנית הכנסת.

מיכאל בן-ארי: אני מקווה שאנחנו לא נעבור לסדר-היום על הפיכת כנסת ישראל, הפרלמנט הישראלי, לפרלמנט של אפגניסטן.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: ישיב לדוברים, למציעים, סגן שר החוץ, חבר הכנסת דניאל אילון.

דניאל אילון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני המשנה לראש הממשלה, אני מתכבד להשיב כאן בשם השר לביטחון פנים איציק אהרונוביץ, ואלה הם דבריו: בראשית הדברים אבקש להדגיש כי משטרת ישראל מכירה בזכות להפגין כזכות יסודית במשטר דמוקרטי, אולם זכות זו, כפי שהוכרה בפסיקת בית-המשפט העליון, אינה מוחלטת, אלא היא זכות יחסית.

דניאל אילון: המשטרה נדרשת במסגרת מילוי תפקידה לשמור על הסדר הציבורי וביטחון הנפש, תוך הקפדה על קיום זכויות היסוד של הפרט.

דניאל אילון: לשם כך על המשטרה לאזן בין רצון משתתפי ההפגנה להביע את השקפותיהם לבין זכותו של הציבור לסדר וביטחון.

דניאל אילון: מטס המחאה תוכנן לביצוע על-ידי ארגונים ופעילים אנטי-ישראליים, אשר תכננו להגיע לישראל כדי לקיים אירוע מחאה בנמל התעופה בן-גוריון ולאחר מכן לערוך ביקורים וסיורים במוקדי חיכוך שונים ברחבי הארץ, מתוך כוונה להפר את הסדר הציבורי ולהתעמת עם גורמי הביטחון.

דניאל אילון: מאחורי התארגנות זו עמד מספר רב של ארגונים, וביניהם תנועות המנהלות מסע דה-לגיטימציה ארוך נגד ישראל, בין היתר באמצעות ארגוני משטי המחאה הימיים לעבר חופי עזה.

דניאל אילון: מבחינה משפטית, הכלל הבסיסי הוא שאין לאדם שאיננו אזרח ישראלי זכות מוקנית להיכנס לישראל, בוודאי כשהכוונה שלו היא להפר פה את הסדר ולעבור על החוק.

דניאל אילון: שיקול הדעת המוענק לשר הפנים בעניין זה הינו רחב ביותר, ונובע ישירות מריבונותה של המדינה.

דניאל אילון: בעניין זה, הנוהג בישראל דומה באופן מהותי לזה הקיים ברוב מדינות העולם.

דניאל אילון: לפיכך, מדינת ישראל אינה מחויבת לאפשר כניסה לתיירים המבקשים לבוא ולהביע עמדות כנגד ריבונותה, עצמאותה ולגיטימיות קיומה תוך הפרת חוק.

דניאל אילון: ההיערכות המשטרתית, אדוני היושב-ראש, להגעת משתתפי מטס ההתרסה או מטס ההתגרות בוצעה בתיאום ובשיתוף פעולה עם גופי הביטחון ומשרדי ממשלה רלוונטיים, תוך ניתוח והערכה של כל נתוני המודיעין שהוצגו וההשלכות האפשריות.

דניאל אילון: במסגרת זו עוכבו וסורבה כניסתם של 131 איש, מתוכם 41 איש יצאו את הארץ באופן מיידי לאחר תשאול, 83 איש הועברו למתקני כליאה וגורשו מהארץ לאחר תשאול, ולשבעה איש הותרה הכניסה לארץ לאחר תשאול.

דניאל אילון: לסיכום, המבצע הסתיים תוך שיתוף פעולה מצוין מצד כל הגורמים שהיו שותפים, וזאת ללא אירועים חריגים.

דניאל אילון: בימים הקרובים תושלם יציאתם מהארץ של כל אותם פעילים שהגיעו לישראל אך ורק כדי לעורר פרובוקציה ולפגוע במדינת ישראל.

דניאל אילון: תודה רבה.

יצחק וקנין: מה אדוני סגן השר מציע?

דניאל אילון: אני הייתי מציע להסיר את זה מסדר-היום.

יצחק וקנין: טוב, חברים.

יצחק וקנין: מסכים, חבר הכנסת בן-ארי?

יצחק וקנין: אתה, מה אתה אומר, חבר הכנסת זחאלקה?

יצחק וקנין: מסכים לתשובת סגן השר?

ג'מאל זחאלקה: לא מסכים לתשובה.

יצחק וקנין: מסכים לבקשה.

יצחק וקנין: אתה מסכים לבקשה להסיר.

אנסטסיה מיכאלי: הוא לא מסכים לעובדות.

אנסטסיה מיכאלי: הוא פשוט לא מסכים לתשובות.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, רבותי – אני מבין שכבודו מסכים.

ג'מאל זחאלקה: בוועדה – זה הולך לוועדת חוץ וביטחון, ואני לא – – –

יצחק וקנין: אז אתה מסכים שזה יוסר?

ג'מאל זחאלקה: לא, אני רוצה ועדה.

יצחק וקנין: רוצה ועדה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים בין ועדה להסרה מסדר-היום.

יצחק וקנין: מי בעד הסרה?

יצחק וקנין: מי שבעד הסרה יהיה בעד, ומי שנגד – זה ועדה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 1 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 5 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: חמישה בעד, אחד נגד.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא הוסר מסדר-היום.

יצחק וקנין: שאילתא – נושא אחרון בסדר-היום, רבותי.

יצחק וקנין: שאילתא של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר יעלה לדוכן וישיב על השאילתא.

יצחק וקנין: יש שאילתא לסגן שר החוץ.

יצחק וקנין: כן, כן, אתה עולה לדוכן.

יצחק וקנין: אתה לא צריך אפילו – הוא לא שואל.

יצחק וקנין: אתה צריך רק לענות תשובה.

יצחק וקנין: אני אציג את השאילתא, אבל לפני כן אני רוצה – כן, ודאי, ודאי, קודם כול שסגן השר יעלה.

יצחק וקנין: אדוני סגן מזכיר הכנסת, רצית להודיע הודעה?

יצחק וקנין: תודיע בינתיים עד שסגן השר יעלה.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בינתיים, עד שסגן השר עולה לדוכן.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, מטעם ועדת האתיקה, החלטתה בעניין קובלנות של מר אריה אבנרי, יושב-ראש הנהלת אומ"ץ, נגד חבר הכנסת חיים כץ.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק וקנין: שאילתא מס' 1573 – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי: תקיפת חייל צה"ל על-ידי משקיף זר בחברון.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, ביום שבת, ט' בסיוון התשע"א, 11 ביוני 2011, הותקף חייל צה"ל על-ידי משקיף זר מארגון TIPH שמסתובב בחברון.

מיכאל בן-ארי: על-פי הידוע המשקיף נמלט יום למחרת מהארץ.

מיכאל בן-ארי: רצוני לשאול: אילו צעדים ננקטו נגד הארגון?

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

דניאל אילון: תודה.

דניאל אילון: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני המשנה, האירוע שהזכיר חבר הכנסת בן-ארי מוכר לנו ואף הועלה על-ידינו מול מפקד TIPH.

דניאל אילון: האירוע נחקר גם על-ידי מח"ט חברון בשיתוף פעולה עם ראש משלחת TIPH.

דניאל אילון: ככל שידוע לנו, כנראה היתה שם איזו אי-הבנה, חלוקת גרסאות.

דניאל אילון: החייל, שאינו דובר אנגלית, הודה שהתקרב בתנועות ידיים מאיימות למשקיף.

דניאל אילון: מנקודה זו חלוקות הגרסאות: המשקיף טוען כי הוא זה שהותקף, ואף הארגון התלונן על כך באופן רשמי; החייל טוען להיפך.

דניאל אילון: לשניהם אין חבלות ולשניהם עדים המחזקים את גרסתם.

דניאל אילון: צה"ל עדכן אותנו, את משרד החוץ, שהחליט לסגור את החקירה, וברגע שצה"ל החליט לסגור את החקירה אנחנו החלטנו גם שאין מקום להמשיך ולפנות לגורמים מעבר לצבא.

דניאל אילון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר.

יצחק וקנין: אדוני יישאר על הדוכן.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לרשותך, חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: אדוני מסתפק בתשובה, אני מבין.

יצחק וקנין: תודה גם למציע, חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, תודה לסגן שר החוץ דניאל אילון.

יצחק וקנין: אני מודה לחברי הכנסת.

יצחק וקנין: תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט"ז בתמוז התשע"א, 18 ביולי 2011, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.