ישיבת מליאה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 177, 2010-11-15 00:00

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת, לא רבים זוכים.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת, הנה, יש לך יושב-ראש וחברי הכנסת – אתה חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: היום, יום שני, ח' בכסלו תשע"א, 15 בחודש נובמבר 2010 למניינם, אני פותח את ישיבת הכנסת.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת – הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מס' 8), התשע"א–2010; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה), התשע"א–2010 – שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 123) (השגה על קביעת דמי ביטוח), התשע"א–2010; הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 17), התשע"א–2010.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, התשע"א–2010, של חבר הכנסת ישראל חסון וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2711/18 וכלה בהצעת חוק פ/2717/18 – הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הוספת הרב הראשי לצבא-הגנה לישראל כחבר קבוע במועצת הרבנות הראשית), התשע"א–2010, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, אורי אורבך, זאב בילסקי, אורית זוארץ, עתניאל שנלר, רוברט אילטוב, ציפי חוטובלי ומאיר שטרית; הצעת חוק לביטול המינהלה לקידום הבדואים בנגב, התשע"א–2010, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת כהונה של אחיות ראשיות), התשע"א–2010, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת כהונה של מנהלי בתי-חולים), התשע"א–2010, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון מקומות חנייה), התשע"א–2010, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת המכרות (פעולות אסורות במכרה בלתי מורשה), התשע"א–2010, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, יריב לוין ויעקב כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הכללת ירושלים בהגדרת אזור סיוע), התשע"א–2010, מאת חברי הכנסת יוחנן פלסנר, שלמה מולה, אברהם מיכאלי ואורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכנסת לתיקון תקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטות ועדת האתיקה בעניינים האלה: קובלנתו של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי נגד חבר הכנסת אחמד טיבי בשל התנהגותו במליאת הכנסת ביום 28 באפריל 2010; קובלנות בעניין נסיעתם של שישה חברי הכנסת ללוב; קובלנתו של חבר הכנסת מיכאל בן-ארי נגד חבר הכנסת מוחמד ברכה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, אדוני השר, החל מהערב חוגגים המוסלמים את עיד אל-אדחא, הוא חג הקורבן, הנמשך ארבעה ימים.

ראובן ריבלין: בחג הזה, המבוסס על סיפור הקוראן המקביל לעקדת יצחק המקראית, יש כדי להעיד על השורשים המשותפים לבני הדתות השונות החיים על פיסת ארץ זו ועדיין מחפשים אחר הנוסחה הגואלת לחיים הרמוניים.

ראובן ריבלין: עבור המוסלמים זהו גם אירוע חברתי ומשפחתי, חג של שמחה ותקווה, הזדמנות לפתיחת דף חדש.

ראובן ריבלין: כולנו מצטרפים לתקווה המפעמת בלב רבים, שנזכה כולנו, מוסלמים ויהודים, לחיות כאן בשלווה ובביטחון.

ראובן ריבלין: חג זה, חגם של המוסלמים, של הדרוזים ושל הצ'רקסים, הוא גם חג לעולים לרגל, "אל-חֻגַ'אג'", ולהם נאמר: סעו בשלום וחזרו בשלום.

ראובן ריבלין: ולכל החוגגים נאמר:

ראובן ריבלין: שמחו בחגכם ואף אכלו טוב, אבל אכלו במידה, שכן הרבה בשר מביא לחדרי מיון עמוסים.

ראובן ריבלין: בשמי ובשם כנסת ישראל אני מברך אתכם בברכת חג שמח.

ראובן ריבלין: כול עאם ואנתום בח'יר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, לכבוד חגם של המוסלמים, הדרוזים והצ'רקסים בישראל, החליטה הכנסת בנשיאותה ובאישור ועדת הכנסת לקיים השבוע שבוע מיוחד מבחינת סדר-היום.

ראובן ריבלין: אנחנו פותחים היום את הישיבה בשעה 15:00, וגם סיעות האופוזיציה הסכימו לחזור בהן מהצעות האי-אמון לכבוד חגם, על מנת לאפשר לנו לקיים סדר-יום.

ראובן ריבלין: היום בשעה 18:00, על מנת לאפשר לכל חברי הכנסת הדרוזים, הצ'רקסים והמוסלמים לחגוג את חגם, הכנסת תסיים את דיוניה.

ראובן ריבלין: ובימים שלישי ורביעי הכנסת תקיים ישיבות ולא יהיו על סדר-יומה נושאים שהם במחלוקת ונוכל לאפשר לחברי הכנסת החוגגים לחזור לכנסת ולקיים את ההכרעות במסגרת שבה הכנסת כולה פעילה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם על הקשבתכם.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, היום מצטרפת לכנסת חברת כנסת חדשה ואני מבקש להזמין אותה לדוכן הכנסת על מנת להישבע אמונים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את חברת הכנסת נינו אבסדזה לעלות על הדוכן ולהישבע.

ראובן ריבלין: אני אקריא, ואחר כך את תאמרי: אני מתחייבת.

ראובן ריבלין: אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיפים 42ב(א) ו-43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם תחילת השעייתו של חבר הכנסת צחי הנגבי, שנכנסה לתוקפה ביום שלישי, ב' בכסלו תשע"א, 9 בחודש נובמבר 2010 למניינם, באה במקומו חברת הכנסת נינו אבסדזה מסיעת קדימה.

ראובן ריבלין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, הזמנתי את חברת הכנסת נינו אבסדזה לעלות לדוכן.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת נינו אבסדזה, אקרא בפנייך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואת תשיבי: מתחייבת אני.

ראובן ריבלין: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייבת לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה שליחותי בכנסת.

נינו אבסדזה: מתחייבת אני.

ראובן ריבלין: הבמה לרשותך.

נינו אבסדזה: תודה.

נינו אבסדזה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה – – –

ראובן ריבלין: רבותי השרים, יש לך שני שרים.

נינו אבסדזה: רבותי השרים, כנסת נכבדה, לפני 14 שנה הגשמתי חלומות של דורות רבים ועליתי לישראל.

נינו אבסדזה: מאותו רגע ידעתי קודם כול שזו זכות ואחריות גדולה ביותר, מצד אחד, ועוד דבר אחד הבנתי מאותו הרגע – שלא מספיק לצאת משם, אלא צריך לעלות ולהגיע גם לפה.

נינו אבסדזה: ולהגיע לפה, זאת אומרת, זכות גדולה, אחריות גדולה והרגשה מובנת שאני נמצאת בבית.

נינו אבסדזה: ואת הבית צריך לשרת, בשבילו צריך לעבוד, בשבילו צריך לעשות הכול.

נינו אבסדזה: 14 שנים שירתתי את המדינה שלי, את הבית שלי בתקשורת, שירתתי את העלייה הגדולה בתקשורת בשפה הרוסית.

נינו אבסדזה: ודאי שלא יכולתי, לא אני ולא סבתא, שלימדה אותי, בשנה הבאה בירושלים, לחלום על זה שיום בהיר אחד אני אוכל לשרת את הבית שלי, את המדינה שלי מכאן, מהבית הזה, מהבית הכי חשוב לדמוקרטיה הישראלית.

נינו אבסדזה: אני מאוד מודה לכולכם.

נינו אבסדזה: אני יודעת שזו זכות ואחריות גדולה, ואני אמשיך לעשות הכול כדי שזה יהיה הבית שלי, וזה יהיה בית טוב וחם.

נינו אבסדזה: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת נינו אבסדזה, שהיא עכשיו חברת כנסת עם זכויות וחובות.

ראובן ריבלין: נאפשר לחבריה ולשאר חברי הכנסת לברכה, ומייד לאחר מכן יחליף אותי חבר הכנסת יצחק וקנין, ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, וימשיך לנהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: מחירי הדיור בישראל שהגיעו לשיאים חדשים

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעה לסדר-היום שמספרה 4226, בנושא: מחירי הדיור בישראל שהגיעו לשיאים חדשים, של חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה תחילה לברך את חברת הכנסת החדשה שלנו, נינו אבסדזה, עמיתה ישנה-חדשה שלי – עמיתה ישנה בעיתונות, בתקשורת, ועמיתה חדשה כאן, בכנסת.

ניצן הורוביץ: אני בטוח שהיא תמשיך בכנסת את העבודה המצוינת שעשתה כעיתונאית, עם המרץ שלה, והעומק, וההתלהבות.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה באמת לתפארת מדינת ישראל.

ניצן הורוביץ: אז שיהיה בהצלחה.

ניצן הורוביץ: ההצעה הזאת לסדר-היום, אדוני היושב-ראש, היא בעצם גלגול של הצעת אי-אמון בממשלה שאנחנו הגשנו היום, והצעת האי-אמון הפכה להצעה לסדר-היום, בנושא: משבר מחירי הדירות בישראל.

ניצן הורוביץ: בתחום הזה אנחנו עומדים בישראל בפני שוקת שבורה, כאשר חלום הדירה, שהוא אולי החלום או השאיפה המרכזית של כל בן-אדם בוגר, ודאי זוג, זוג צעיר, ודאי כזה שרוצה להקים משפחה, אבל לא רק – כל בן-אדם שרוצה להתבסס בחיים חושב על דירה ומקווה להשיג דירה.

ניצן הורוביץ: החלום הזה של דירה בישראל הולך ומתרחק, והוא בגדר פטה מורגנה.

ניצן הורוביץ: אני מדבר גם על דירות לקנייה – וזה עדיין נורמה בישראל, לקנות דירה – אבל גם על דירה להשכרה.

ניצן הורוביץ: גם מחירי הדירות להשכרה עלו באופן שמקשה בצורה מאוד דרמטית, במיוחד על צעירים ואנשים בשכבות פחות מבוססות, להגיע לדירה.

ניצן הורוביץ: אני חייב להגיד שלקראת ההצעה לסדר-היום בדקתי את הנתונים, אספתי קצת, ואני עצמי די נדהם לנוכח השינוי שחל בשנים האחרונות.

ניצן הורוביץ: ואני אומר את זה – יושב כאן שר השיכון אריאל אטיאס – זה לא רק חל בתקופת כהונתו של שר השיכון אטיאס או הממשלה הנוכחית, צריך לומר בהגינות, זה תהליך שהחל כבר קודם, אבל אנחנו אולי בשיאו של העניין הזה עכשיו, וזה דורש טיפול דחוף.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא שאם ניקח שנה כמו שנת 2008, ועד, נגיד, אמצע השנה הזאת, 2010, משהו כמו שנתיים וחצי – בישראל חלה עלייה ריאלית תלולה של 33% במחירי הדירות.

ניצן הורוביץ: זה לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, עלייה במחירי הדירות של שליש, 33%, בשנתיים, שנתיים וחצי, וזה בלתי מתקבל על הדעת.

ניצן הורוביץ: הקפיצה השנתית היא משהו כמו 13%-12%-11%, מדי שנה, עלייה במחירי הדירות.

ניצן הורוביץ: אנחנו יודעים שבנק ישראל – והנגיד פישר מנסה לצנן את הביקושים על-ידי צעדים שונים, אבל זה כמובן לא פותר את בעיית ההיצע, וכשהעניין נמצא בידי המגזר הציבורי, הממשלה והרשויות המקומיות, אנחנו ניצבים בפני שוקת שבורה; יש ירידה חדה בהיצע הדירות ביוזמה ציבורית, מה שמתבטא בירידות ניכרות, של עשרות אחוזים, בהתחלות ובגמר בנייה, וגידול עקבי, כל שנה, במספר משקי-הבית, הביקוש בישראל, וזה יוצר עודפי ביקוש קשים מאוד, בעיקר באזור תל-אביב והמרכז.

ניצן הורוביץ: אני רק רוצה רק לתת לכם נתון שיחדד – יסבר את האוזן: מחירי הדירות בישראל גבוהים גם ביחס לאירופה ולארצות-הברית.

ניצן הורוביץ: מחיר דירה ממוצע בישראל – ואני אומר: ממוצע, זאת אומרת יקר וזול – מחיר דירה ממוצע בישראל הוא 980,000 שקל.

ניצן הורוביץ: זה נכון לנתון שמלפני שנה, היום זה כבר יותר ממיליון שקל – מחיר ממוצע של דירה.

ניצן הורוביץ: דירה מקבילה – מקבילה מבחינת מטרז' – בארצות-הברית: 170,000 דולר.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, משהו כמו 600,000 שקלים, 400,000 שקלים פחות ממחיר הדירה בישראל.

ניצן הורוביץ: חייבים גם להגיד שהמשכורות בארצות-הברית גבוהות מאלה שכאן.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, כאן היכולת של צעיר להגיע לדירה הרבה יותר קטנה מאשר של צעיר אמריקני או של צעיר אירופי.

ניצן הורוביץ: חברי חברי הכנסת, כשמדברים על דיור בר-השגה מדברים באופן אינסטינקטיבי, אינטואיטיבי, על קבוצות חלשות או עניות יותר, שמתקשות להשיג דירה.

ניצן הורוביץ: אבל הבעיה שקיימת בישראל היא שהקושי הזה הולך ומטפס גם למעמד הביניים, מטפס מעלה-מעלה בקבוצות הכנסה ומאיים לספח חלק ניכר ממשקי-הבית בישראל.

ניצן הורוביץ: כשדירה ממוצעת בישראל עולה מיליון שקל, וכשדירה באזור המרכז עולה 1.5 מיליון שקל או יותר, גם משפחה של שני הורים עובדים, שני בני-זוג, גם משפחה שמרוויחה לא שכר מינימום – שכר יפה, מאוד מתקשה להגיע לדירה.

ניצן הורוביץ: המחסור הוא חריף, והוא מדיד; בישראל האוכלוסייה מתרבה, וטוב שכך, והפער השנתי שנפתח בין היצע הדירות לבין גידול האוכלוסייה הוא משהו כמו 10,000 יחידות בשנה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, אם אנחנו לוקחים את השנה שבה התחילו להיפתח הפערים האלה, וזה שנת 2003, לפני שבע שנים, הפער המצטבר בתקופה הזאת, עד לפני שנה – כי הנתונים שלי הם מלפני שנה – הוא משהו כמו 50,000 דירות.

ניצן הורוביץ: יש לנו גידול במשקי הבית לעומת ירידה בהיצע.

ניצן הורוביץ: בעיה נוספת שחייבים לשים עליה את האצבע היא רכישת דירות על-ידי תושבי חוץ, ועוד נתון, שאני אביא בפניכם ומאוד מחדד את העניין, הוא העובדה שיותר משליש מהדירות שקונים בישראל הן מה שנקרא דירות להשקעה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, הן לא נרכשות לצרכים מיידיים של מגורים, אלא להשקעה, או כדירת נופש; מה שאומר שיש לנו עיוות במיסוי: אם המס על דירה להשכרה – שמשכירים – משכר הדירה הוא 10%, צריך להגדיל מס במקרה שמדובר בדירה להשקעה, בוודאי לבן-אדם שמחזיק בכמה דירות, בוודאי לתושב חוץ שמשאיר את הדירה שלו ריקה לאורך כל השנה ודוחק את רגלי המקומיים, מה שגם יוצר בעיה אורבנית קשה; ויש מדינות שנדרשו לעניין, מדינות בערך בסדר-גודל של ישראל, שיצרו מנגנון מיסוי כדי לטפל בעניין.

ניצן הורוביץ: גם אופי הבנייה השתנה, והוא משפיע לעומק על סוגיית מחירי הדירות והנגישות של הדירות.

ניצן הורוביץ: אם בשנות ה-50 וה-60 בנו בישראל דירות קטנות בדרך כלל – אגב, כדי לסבר את האוזן, ממוצע השטח של דירה שנבנתה בבנייה פרטית בשנות ה-50 וה-60 היה 50 מטרים רבועים, והגודל של דירה שנבנתה בבנייה ציבורית היה 28 מטרים רבועים, ואני אומר שטוב שיצאנו מעתות הצנע האלה ועברנו לסטנדרט אחר לחלוטין, אבל רק שנבין: בשנת 2008 הגודל הממוצע של דירה חדשה היה 182 מ"ר, ולכן גם הדירות יקרות.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, טוב שיש דירות גדולות, וזה מתאים לחלק מהאנשים, אבל ברגע שזה הגודל הממוצע של דירה בישראל, ברור מדוע הדירות האלה יקרות ומדוע קשה לזוג צעיר – זוג צעיר, חברים, לא צריך דירה של 180 מטר וגם לא של 100 מטר.

ניצן הורוביץ: זוג צעיר יכול להתחיל את הדרך בדירה של 75 ו-80 מטר ולהגדיל, ממש כפי שעשו ההורים שלי, שהתחילו התחלה הרבה יותר צנועה מזאת.

ניצן הורוביץ: הבעיה, חברי חברי הכנסת, היא בעיה של דיור בר-השגה, של דיור ציבורי שהופקר לחלוטין ושל היעדר מדיניות כוללת לדיור בישראל.

ניצן הורוביץ: הגדלת ההיצע היא חיונית, אבל היא לא תסייע לרבים ממחוסרי הדיור, משום שכפי שאמרתי, בונים כיום בעיקר דירות גדולות או יוקרתיות, או, אדוני שר השיכון, דירות לחרדים, וגם בעניין הזה אני רוצה לגעת.

קריאה: – – –

ניצן הורוביץ: לא, אני – –

אריאל אטיאס: – – –

ניצן הורוביץ: זה חלק מהעניין.

ניצן הורוביץ: אני מתייחס לעניין, והוא חלק מהמכלול.

ניצן הורוביץ: אדוני, תראה, כשאתה בונה 10,000 יחידות דיור בחריש, 10,000 יחידות דיור בבית-שמש – –

אריאל אטיאס: – – –

ניצן הורוביץ: – – 8,000 בנצרת-עילית, אלפי דירות ברכסים, בצפת ובטבריה – בדקתי את הנתונים – באמת, המגזר החרדי הוא מגזר שצריך לספק לו פתרונות דיור, אני לא מתכחש לזה, הם אזרחים שווים לכל דבר במדינת ישראל, אבל זה לא יכול להיעצר שם.

ניצן הורוביץ: והשאלה, אדוני שר השיכון, היא מה עושים לגבי סטודנטים, מה עושים לגבי זוגות צעירים עם פחות ילדים, מה עושים לגבי אנשים בפריפריה.

ניצן הורוביץ: ואדוני שר השיכון, אני חייב גם להגיד עוד מלה: אני לא בטוח שהמדיניות הזאת, של יצירת ערים נפרדות או שכונות נפרדות לחרדים, או לסקטורים מסוימים, היא מדיניות נכונה.

ניצן הורוביץ: אני יודע שיש גישה כזאת, אני יודע אפילו, אדוני – ואני אומר לך בכנות – גם בקרב חילונים יש כאלה שאומרים: אנחנו לא רוצים כאלה וכאלה.

ניצן הורוביץ: זה לא מקובל עלי.

ניצן הורוביץ: אני חושב שמדיניות חברתית נכונה, גם של דיור, היא מדיניות של שילוב, ואני חושב שאנשים צריכים לגור יחד.

ניצן הורוביץ: לסיכום, חברי חברי הכנסת, דיור הוא זכות אנושית בסיסית; אני לא אומר אפילו זכות חברתית, היא זכות אדם בסיסית, בדיוק כמו הזכות לבריאות או זכות לחינוך או זכות לקיום בכבוד.

ניצן הורוביץ: אני חושב שמדינת ישראל, בסך הכול יש לה הניסיון ויש לה הידע בבנייה ובהיצע של שיכון ושל דיור.

ניצן הורוביץ: עמדנו בפני אתגרים והיינו בתקופות הרבה יותר קשות מבחינת המצב הכלכלי, מבחינת איומים, מבחינת גלי עלייה והגירה.

ניצן הורוביץ: גם היום אנחנו יכולים – היום אנחנו במצב, תודה לאל, הרבה יותר טוב, ומדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה מדיניות אחרת.

ניצן הורוביץ: ומשפט אחד, אדוני, לסיכום: מחירי הדיור הם בשמים, אבל הפתרון איננו בשמים, וזאת לא גזירת גורל שאנחנו נידונו לדירות שעולות 1.5 מיליון שקל ו-2 מיליון שקלים.

ניצן הורוביץ: וכשדירה בישראל עולה יותר מדירה בברלין או בפריס, פה צריכה להידלק נורה אדומה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ.

יצחק וקנין: יעלה וישיב שר הבינוי והשיכון, השר אריאל אטיאס.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, מצוקת הדיור היא כזאת שעוסקים בה גופים רבים, ואני שמח על כל מי שעוסק בזה.

אריאל אטיאס: היא לא תולדה של הממשלה הזאת, גם לא של הממשלה הקודמת, וכנראה גם לא של זו שלפניה.

אריאל אטיאס: מצוקת הדיור היא בראש ובראשונה מחסור בהיצע.

אריאל אטיאס: המחסור בהיצע נולד לפחות על פני עשר שנים, כשאין תכנון זמין שאפשר לתרגם אותו למכרזים.

אריאל אטיאס: יכול להיות שיכולים להציג לנו מספרים של תוכניות מאושרות, אבל הן לא תמיד מתורגמות למכרזים.

אריאל אטיאס: צריך לזכור שלייצר מכרז שאפשר להוציא ממנו היתר בנייה – צריך לסכם עם משרד התחבורה את התשתיות, עם ראשי הערים, שלא תמיד הם רוצים מכרזים אצלם, בטח לא לדירות קטנות, כפי שאמרת, חבר הכנסת ניצן הורוביץ – והדבר הזה הוא לא פתרון של "זבנג וגמרנו".

אריאל אטיאס: בישראל צריכים כ-40,000 יחידות דיור בשנה.

אריאל אטיאס: בפועל, בעשור האחרון, מינהל מקרקעי ישראל היה משווק 15,000 בשנה, גם השוק הפרטי עושה 15,000 בשנה, זאת אומרת שבעשר השנים האחרונות, עד לפני שנה וחצי, קיבלנו 30,000 יחידות דיור בשנה במקום 40,000, כש-15,000 זה מינהל, 15,000 זה השוק הפרטי.

אריאל אטיאס: באזורי הביקוש יש הרבה קרקעות פרטיות.

אריאל אטיאס: בתל-אביב רוב הקרקע היא פרטית, זאת אומרת שהיום המדינה היא לא שחקן שם, שלא לדבר על משך זמן הבנייה, שעולה.

אריאל אטיאס: להוציא היתר בנייה בישראל לוקח שנה בממוצע, זאת אומרת, אחרי שאנחנו מוציאים את המכרז – כשגמרנו את כל ההסכמים, ו-60 יום אחרי המכרז יש זוכה – עכשיו הוא צריך לעבור שנה עד שהוא מעלה טרקטורים להתחיל לבנות את הדירה.

אריאל אטיאס: הפתרונות, קודם כול, הם משולבים, אבל הדבר הראשון והמרכזי שעשינו, בוודאי בשנה וחצי האחרונה, זה להגדיל את היצע יחידות הדיור.

אריאל אטיאס: אם מינהל מקרקעי ישראל היה רגיל להוציא 15,000 יחידות דיור, בשנה האחרונה הוא הוציא 30,000 יחידות דיור, ואנחנו במספרים האלה פחות או יותר – אפילו יותר – נסיים גם את השנה הזאת.

אריאל אטיאס: מדובר במאמצים כבירים שעושים מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון כדי לייצר מהתב"עות המאושרות יחידות דיור.

אריאל אטיאס: כל הסכם כזה וכל שורה שאתם רואים במכרז וכל אלפי יחידות הדיור שאתם שומעים שהוצאנו – 4,000 פה ו-3,000 שם – זה עבודה אינטנסיבית של עובדי מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון, שלוקחים כל תב"ע מאושרת, סורקים אותה במסרקות של ברזל, יושבים עם ראשי ערים, יושבים עם תאגיד המים בכל מקום, תב"ע אחרי תב"ע, זה דבר מאוד מורכב – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרית, אתם מדברים בקול רם ושומעים אתכם עד פה.

מאיר שטרית: – – –

אריאל אטיאס: אנחנו על-ידי זה מגדילים את היצע הקרקעות.

אריאל אטיאס: כפי שאמרתי, הכפלנו את ההיצע שהיו רגילים לעשות.

אריאל אטיאס: זה לא נעשה ביום אחד, אבל זה מחלחל לשוק.

אריאל אטיאס: דבר נוסף צריך לזכור: הריבית הנמוכה, שלא היתה נהוגה בישראל מעולם, בגובה של 0.5% לתקופה לא מבוטלת, גרמה להכפלת עסקאות של דירות יד שנייה – של דירות שניות של משקיעים.

אריאל אטיאס: אני אתן לכם דוגמה: בשנה האחרונה היו 102,000 עסקאות, 30,000 מתוכן של דירות של משקיעים.

אריאל אטיאס: ב-2008 – 15,000 דירות.

אריאל אטיאס: זאת אומרת, קיבלנו בעולם הזה של הריבית הנמוכה קנייה של 15,000 דירות נוספות, שהן לא ישירות מתורגמות לזוג צעיר, שבשמו אנחנו רוצים לדבר עכשיו.

אריאל אטיאס: כל זה בא לתת את המכלול, את גודל הבעיה ואת עולם הפתרונות.

אריאל אטיאס: הדרך לטפל בזה – כמו שאמרתי, בהיצע אנחנו מטפלים.

אריאל אטיאס: יש ועדת חסמים שהקים ראש הממשלה, שגם נרתם לעניין, ובטח תשמעו על זה בשעות הקרובות; ועדת חסמים בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה לוקחת פרויקטים גדולים שאנחנו מביאים להם – אגב, לא של חרדים – ומתרגמת את זה לכסף.

אריאל אטיאס: אני אתן דוגמה קטנה: היתה לנו תב"ע מאושרת בראש-העין ל-12,000 יחידות דיור.

אריאל אטיאס: לא היה אפשר לתרגם את זה למכרז, כי בשביל להוציא היתרי בנייה צריך להקים מחלף בכביש 5, שעולה 300 מיליון שקלים.

אריאל אטיאס: אנחנו לא יודעים להביא את זה, משרד האוצר לא רצה להביא את זה, היו צריכים להושיב את שני הגופים האלה ואת העירייה ואת תאגיד הביוב כדי להתחיל להניע את התהליך הזה.

אריאל אטיאס: כאלה תוכניות יש הרבה, לא של 12,000, אבל פה 1,500 ופה 2,000, בכל מיני מקומות מהסוג הזה.

אריאל אטיאס: היה לנו בקריית-מוצקין אירוע כזה, שצריך לשדרג את מערכת הביוב ב-80 מיליון שקל – הממשלה כממשלה מתעסקת בזה וסורקת את התוכניות במסרקות של ברזל.

אריאל אטיאס: לא יעזור כלום, אם אנחנו לא נגדיל את התכנון.

אריאל אטיאס: אנחנו מתכננים, מעבירים את זה לוועדות המחוזיות, ואם שם לאשר תוכנית – שהמדינה מתכננת, תוכניות גדולות מעל 500 יחידות – לוקח לנו שש ושבע שנים, שלא לדבר אחרי אישור התוכנית – לייצר את המכרז, מה שאמרתי, אז אנחנו נהיה עוד פעם בתהליכים האלה.

אריאל אטיאס: אנחנו עכשיו הרי מורידים את המלאים מתוכניות ישנות; מה שאנחנו מתעסקים עכשיו זה לא תוכניות חדשות, ולכן גם ראש הממשלה יזם את הרפורמה בתכנון, היא תיקח את הזמן שלה.

אריאל אטיאס: הנגיד ניסה לעשות את הצעדים שלו, לדעתי הם לא תורמים ברמה של להוציא את המשקיעים החוצה, הם יותר מקשים על זוגות צעירים ועל אלה שכבר לקחו משכנתאות, כי אני חושב שמשקיע שעושה סיבוב על הקרקע או על הדירה ומשכיר אותה, לא משנה לו אחוז לפה, אחוז לשם.

אריאל אטיאס: הוא בסוף נכנס להשקעה, לקח הלוואה מהבנק ומוציא את זה מייד משכר-הדירה, ותמיד יש לו כמה לירות, לא מדובר באיזה אדם עני או חסר-בית.

אריאל אטיאס: יש כמה צעדים שאנחנו שוקלים לעשות; בשעות הקרובות אנחנו גם נפרסם עוד צעדים שאנחנו עושים, כדי לתת תמריצים לקבלנים לבנות יותר מהר כדי לשחרר קרקעות.

אריאל אטיאס: יש לנו פעולות שאנחנו עושים בקרקע חקלאית, אנחנו רוצים לשחרר את הקרקעות החקלאיות ההיסטוריות.

אריאל אטיאס: אבל יש דבר אחד שאני מודה שמשרד האוצר לא מסכים אתנו, וכרגע אין לנו הסכמה על זה ואנחנו ניאבק עליו – זה להסיט אוכלוסיות לכיוון הפריפריה.

אריאל אטיאס: בעולם הזה, של פיזור אוכלוסין, אנחנו לא יכולים להגיד שלקנות דירה בדימונה ולקנות דירה בתל-אביב יש אותם תנאים – אותם תנאים בהלוואה ואותם תנאים במסים.

אריאל אטיאס: אם 40%–50% מערך הדירה זה מסים, אז זה באזור המרכז; באזורי הפריפריה, כשמרכיב הקרקע הוא מאוד נמוך, זה פחות, אז לא ייתכן שזה באותם תנאים.

אריאל אטיאס: אנחנו עשינו דיאלוג מאוד ארוך עם משרד האוצר, שלא עלה יפה עד לרגע זה, ולכן יושב פה ידידי סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יצחק וקנין, שהגיש הצעת חוק שעלתה על שולחן הכנסת, היא תגיע לוועדת שרים לחקיקה, ככל שלא נגיע להסדר עם משרד האוצר, והמטרה שלה היא לתת תמריצים לזוגות צעירים בפריפריה.

אריאל אטיאס: ההצעה אומרת שכל דירה ראשונה בבנייה רוויה באזור עדיפות לאומית א', משרד השיכון ישתתף בהחזר המשכנתה בהיקף של 800 שקל לחודש, כי זה הממוצע של 20% מהיקף המשכנתה, ל-20 שנה.

אריאל אטיאס: זאת אומרת, אנחנו לא מעמיסים על תקציב המדינה – עכשיו תיתנו כך וכך מאות מיליונים או מיליארד שקל, זה היה ההיקף ב-2003.

אריאל אטיאס: אם הזוג צעיר – בהלוואה, בתשלומים, זה שווה בערך 20% מההלוואה, שווה ל-20 שנה – 140,000 שקל.

אריאל אטיאס: צריך פחות הון עצמי להגיע לבנק, מפני שהמדינה לוקחת את האחריות להלוואה הזאת.

אריאל אטיאס: אני חייב לומר שמשרד האוצר מתנגד בתוקף.

אריאל אטיאס: אנחנו גם נדחף את זה בתוקף.

אריאל אטיאס: אני מעריך שיהיה רוב בבית הזה לעשות את זה.

אריאל אטיאס: הדיאלוג עדיין נמשך.

אריאל אטיאס: זו דירה ראשונה בפריפריה.

אריאל אטיאס: כל הזוגות הצעירים, ולא חשוב מי הם ומה הם, בכל המקומות.

אריאל אטיאס: אני חושב שזה יכול לעשות הרבה.

אריאל אטיאס: להערכתנו, זה יכול להביא אלפי זוגות צעירים בשנה.

אריאל אטיאס: יהיה על זה מאבק ציבורי ואני משוכנע שבכוחות משותפים נצליח להמשיך במגמה הזאת, ראשית, של הגדלת ההיצע; שנית, לתת תמריצים לזוגות צעירים, וככה יקל על כולם.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון.

יצחק וקנין: מה אדוני השר מציע?

אריאל אטיאס: אני מציע להסיר את זה מסדר-היום.

אריאל אטיאס: אין לנו רוב?

יצחק וקנין: אני לא חושב שזה עניין של רוב.

יצחק וקנין: אני לא חושב שההצעה היא – – –

אריאל אטיאס: יאללה, כלכלה.

אריאל אטיאס: בשבוע שעבר היה כבר בו ולפני שבועיים גם.

אריאל אטיאס: רוצים עוד הפעם, שיהיה עוד הפעם.

יצחק וקנין: לפני שנצביע, חבר הכנסת דב חנין מבקש הצעה אחרת.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון, השר אריאל אטיאס.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הגיע הזמן שמדינת ישראל תתחיל לתת מענה על המצוקה בדיור.

דב חנין: המענה הזה יכול להיות אחד ויחיד.

דב חנין: המענה הזה הוא בנייה ציבורית בהיקפים גדולים, בנייה של דיור ציבורי להשכרה במחירים אפשריים.

דב חנין: כשאני אומר "דיור ציבורי", אדוני היושב-ראש, אין בכוונתי לדבר על דיור לעניים, דיור עני.

דב חנין: כוונתי היא למודלים שקיימים בעולם, עובדים, מצליחים.

דב חנין: בכל ערי אירופה הגדולות יש דיור ציבורי.

דב חנין: חלק גדול מהדיור הוא דיור ציבורי.

דב חנין: הוא דיור לצעירים, לאנשים מבוגרים יותר.

דב חנין: בלי דיור ציבורי בהיקפים גדולים לא יהיה אפשר לפתור את מצוקת הדיור בישראל.

דב חנין: זו דוגמה נוספת לכך שכאשר אנחנו נשענים בצורה בלעדית על מנגנוני שוק, אנחנו מגיעים למבוי סתום.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, השר הציע ועדה; המציע, ניצן הורוביץ, מסכים לוועדה.

יצחק וקנין: אנחנו נצביע – זה ילך לו.

יצחק וקנין: מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לו נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה תועבר לו להמשך דיון.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ואנחנו מדלגים על סעיפים מספר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק עובדים זרים (תיקון).

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאלי – רבותי, אנחנו נמתין דקות מספר עד שיגיע יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי, שצריך להציג את הצעת החוק.

יצחק וקנין: בינתיים, רבותי, אני רוצה לברך את סגנית יושב-ראש הבונדסטאג בגרמניה, הגברת פטרה פאו.

יצחק וקנין: אנחנו מברכים אותך בבואך לכנסת ישראל, למדינת ישראל.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים.

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, לא שמעתי את מה שאמרת.

מיכאל בן-ארי: אמרתי: הגרמנים, אנשי הדמים.

מיכאל בן-ארי: אין מחילה – – –

יצחק וקנין: זה לא המקום ולא הזמן, לצערי הרב.

מיכאל בן-ארי: שישה מיליון עומדים מאחורי – – –

יצחק וקנין: ידידי, זה לא על סדר-היום ואתה לא צריך לעורר על כל דבר מחלוקת.

יצחק וקנין: זה לא במקום ולא בזמן.

מיכאל בן-ארי: אין חופש ביטוי פה.

יצחק וקנין: רבותי, יש שני נושאים.

יצחק וקנין: אחד מהם זה הכרזה לגבי חברת הכנסת אורלי לוי, שנבחרה להיות סגנית יושב-ראש הכנסת, והיושב-ראש ביקש לברך אותה.

יצחק וקנין: אני מקווה שברגעים הקרובים הוא ייכנס.

יצחק וקנין: אבל יש הצעת חוק רישוי עסקים, שמי שצריך להציג אותה זה יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת דוד אזולאי, ואני מבין שהוא מתעכב.

יצחק וקנין: אנחנו נמתין עוד דקה, כי אני לא רוצה להפסיק את הדיון באמצע.

אברהם מיכאלי: תגיד איזה דבר תורה.

יצחק וקנין: יש הרבה מה להגיד.

יצחק וקנין: כתוב: הנה סולם מוצב ארצה וראשו מגיע השמימה.

יצחק וקנין: אז "השמימה", זה הנשמה.

יצחק וקנין: 400 בדיוק, אם תספרו.

יצחק וקנין: [מס' מ/542; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 13080; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם – נמצא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת , אתה רוצה להציג את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010?

יצחק וקנין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת , להציג את הצעת החוק.

יצחק וקנין: אם כבר קראתי ליושב-ראש ועדת החוקה, אנחנו נמשיך בסדר-היום.

דוד רותם: יש לי שני חוקים.

יצחק וקנין: אם תרצה, אתן לך את שניהם.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה וקריאה שלישית את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010.

דוד רותם: תיקון 29 לחוק ההוצאה לפועל קבע כי רשמי ההוצאה לפועל לא יוכלו לשמש בו-זמנית כרשמים בבית-משפט ובהוצאה לפועל גם יחד.

דוד רותם: נקבעה הוראת שעה, והוראת השעה הזאת אמורה לפוג בקרוב.

דוד רותם: מכיוון שהוגשו שתי הצעות חוק הנוגעות לרשמים – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני מבקש לשמור על השקט.

יצחק וקנין: מזכירי הסיעות.

דוד רותם: סגן שר הבריאות, אתה נורא מפריע לי.

דוד רותם: אתה מדבר בקול רם.

יצחק וקנין: הרב ליצמן.

יצחק וקנין: אדוני, אתה יכול להמשיך.

דוד רותם: הוגשו לכנסת שתי הצעות חוק הנוגעות לרשמי בתי-המשפט ורשמי ההוצאה לפועל.

דוד רותם: חוקים אלה עברו בקריאה ראשונה והם נמצאים על שולחן ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד רותם: על מנת לקבוע מועד סופי שבו תעבורנה הצעות החוק מוצע להאריך בשישה חודשים את הוראת השעה, דהיינו, עד מאי 2011, כדי שנוכל לגמור את הצעות החוק.

דוד רותם: אין לחוק הסתייגויות.

דוד רותם: אני מבקש – – –

יצחק וקנין: אדוני יישאר על הדוכן, אני אוסיף את ההצבעה שלך, כיוון שאני מאפשר לך כבר להקריא.

דוד רותם: תודה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, מאחר שלחוק זה אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010, קריאה שנייה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי – – –

דוד רותם: תוסיף, תוסיף – יוסיף – – –

יצחק וקנין: כולל קולו של דוד רותם, אם כן – 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, החוק נתקבל בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים – אדוני?

יצחק וקנין: – –

דוד רותם: קריאה שלישית, בבקשה.

יצחק וקנין: – – לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010, נתקבל.

יצחק וקנין: 15 בעד – כולל קולו של יושב-ראש הוועדה דוד רותם, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 29) (תיקון), התשע"א–2010, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/500; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ה, עמ' 9541; מושב שלישי, חוב' ה', עמ' 13414; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים.

יצחק וקנין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה), התשע"א–2010 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק סדר הדין הפלילי – חלוקת הטיפול בחומר חקירה בין הפרקליטות לתביעה המשטרתית באה לעשות אחת ולתמיד סדר בחלוקת התיקים בין התביעה הכללית, דהיינו הפרקליטות, לבין יחידת התביעות של משטרת ישראל.

דוד רותם: לצערי הרב, עד היום המצב היה שיחידת התביעות של משטרת ישראל טיפלה ביותר מ-90% מן התיקים שמוגשים לבתי-המשפט, והפרקליטות, שיש בה מספר גדול יותר של תובעים, טיפלה בקושי ב-10%.

דוד רותם: הצעת החוק, שהפכנו אותה, על-פי החלטת המליאה, להוראת שעה לשלוש שנים, כדי שנוכל להמשיך לדון בנושא איחוד התביעה המשטרתית והתביעה הכללית, נשארה על שולחן הוועדה.

דוד רותם: על-פי הצעת החוק נקבעה חלוקה ברורה בין תיקים שבהם תעסוק התביעה המשטרתית לבין תיקים שבהם תעסוק הפרקליטות, כאשר בתיקים מסובכים ובתיקים שבהם יש חומר ראיות מורכב תעסוק הפרקליטות.

דוד רותם: בתיקים שבהם חומר הראיות אינו מורכב ואפשר להגיע להחלטות מהירות, כדי לזרז את הדיון המשפטי, תמשיך לדון התביעה המשטרתית.

דוד רותם: עם זאת, מנענו אפשרות להשתמש במה שנקרא "הלכת אליעזר כהן", שהיא הלכה של בית-המשפט העליון שמאפשרת העברת תיקים הלוך וחזור.

דוד רותם: הדבר הזה נאסר בחוק, לא תהיה עוד העברת תיקים אלא על-פי החוק ותוספותיו.

דוד רותם: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד רותם: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: הואיל ואין הסתייגויות, אדוני יושב-ראש הוועדה, כשתגיע למקומך אנחנו נצביע על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה), התשע"א–2010, למניינם, בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אה.

אני מצביע במקום יצחק וקנין – אני הצבעתי בעדך, חבר הכנסת יצחק וקנין.

18 בעד, בצירוף קולי – כי אני הצבעתי כאשר עדיין העמדה רשומה על שמו של חבר הכנסת יצחק וקנין – 18 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אני קובע שהצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) עברה בקריאה שנייה.

אדוני יושב-ראש הוועדה – – –

דוד רותם: קריאה שלישית.

יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מבקש להצביע בקריאה שלישית, ולכן אנחנו נצביע בקריאה שלישית.

נא להצביע.

מי בעד?

מי נגד?

מי נמנע?

בבקשה.

עכשיו, חבר הכנסת וקנין, העמדה כבר אצלך והכול מסודר.

תודה רבה.

הצבעה מס' 5 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה), התשע"א–2010, בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ההצעה היא הצעה ממשלתית.

ראובן ריבלין: תודה.

ראובן ריבלין: אני מברך את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אשר היום נבחרה על-ידי הכנסת לשמש סגנית יושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: עוד צעד בדרכך הפוליטית.

ראובן ריבלין: מי ייתן ותמשיכי בדרכך זו, והיא תהיה סוגה בהרבה הישגים.

ראובן ריבלין: לא מוקשים ולא שושנים, אמרתי.

ראובן ריבלין: בהרבה – בהרבה הצלחות.

ראובן ריבלין: אנחנו נקיים, סגנית השר אורית נוקד בשעה 16:00 בדיוק את אותו ציון של הירצחם של הצנחנים במלחמת העולם השנייה, ושל חנה סנש, ביום השנה ה-66 להסתלקותה.

ראובן ריבלין: [מס' 531; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 12222; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

חבר הכנסת דוד אזולאי יעלה ויבוא, כיושב-ראש ועדת הפנים, ויציג את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 13), התשע"א–2010.

בבקשה, אדוני.

האם יש הסתייגויות לחוק זה?

דוד אזולאי: אין הסתייגויות.

אין הסתייגויות.

בבקשה, אדוני.

אה, יש הסתייגות לחבר הכנסת חנין.

לא לא, אל תגידו לי – המסתייגים פה – רק תגידו לי שיש הסתייגויות.

תודה רבה.

מי עוד?

רק חנין.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 13), התשע"א–2010, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: סעיף 6(א)(2) לחוק עובדים זרים, התשנ"א–1991, להלן: החוק, מאפשר למפקחים שהוסמכו לפקח על הוראותיו להיכנס בכל עת סבירה ללשכה פרטית או למקום עבודה של מעביד או עובד זר.

דוד אזולאי: הסעיף גם מאפשר למפקח להיכנס, בהסכמת העובד הזר, למקום עבודה שהוא מקום מגוריו של העובד, לצורך פיקוח על הוראות סעיף 1ה לחוק, שעניינו החובה לדאוג לעובד למגורים הולמים.

דוד אזולאי: אפשרות הכניסה של מפקח ללשכה פרטית הממוקמת במקום מגורים או למקום עבודה הממוקם בבית מגורים מוגבלת כיום מאוד.

דוד אזולאי: לכן, כדי לייעל את אפשרות הפיקוח על הוראות החוק השונות, ובפרט על עבירת העסקה שלא כדין או בניגוד לתנאי ההיתר, מוצע להסמיך מפקח לבקש משופט של בית-דין אזורי לעבודה או של בית-משפט השלום צו שיאפשר את כניסתו למקומות המנויים לעיל, שהם לשכה פרטית או מקום עבודה המשמשים גם מקומות מגורים.

דוד אזולאי: סמכות זו אינה גורעת מסמכותו של המפקח להיכנס בלא צו ללשכה פרטית או למקום עבודה שאינם משמשים למגורים.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו מוגשת בצירוף הסתייגות, אולם אני מבקש שהכנסת תתמוך בה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה בלבד.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני, ואני מתנצל על כך שלא ידעתי שיש הסתייגות.

דוד אזולאי: תודה.

תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים – זה בסדר גמור, אנחנו בשביל זה נמצאים פה, לשמור.

רבותי חברי הכנסת, להצעת חוק זו הסתייגות אחת, של חבר הכנסת דב חנין, ולרשותו חמש דקות, היום, בזמן שגזרנו על עצמנו, כולנו – – –

דב חנין: בוודאי.

אבל לא על חשבון האמירה ולא על חשבון התוכן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, כולנו רוצים להבטיח הגנה על זכויותיהם של העובדים, כולנו צריכים להבטיח הגנה על זכויותיהם של העובדים הזרים, כי אם זכויותיהם של העובדים הזרים נפגעות, התוצאה היא לא רק פגיעה בעובדים הזרים, התוצאה היא פגיעה בכלל העובדים בישראל.

דב חנין: כי אם יש בישראל עובדים שאין להם זכויות, העובדים האלה מושכים את שוק העבודה למטה, מייצרים תחרות עם העובדים הישראלים, שלהם יש זכויות, והתוצאה – תוצאה שמזיקה גם לעובדים הזרים וגם לעובדים הישראלים.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, הגברת האכיפה על דרך ההעסקה של העובדים הזרים היא בסך הכול דבר חיובי.

דב חנין: צריך להגן על זכויותיהם של העובדים האלה, צריך להבטיח שהם מועסקים באופן נכון, תקין, ותוך הקפדה על זכויותיהם.

דב חנין: ההסתייגות שלנו נועדה להבטיח שהתיקון הזה להצעת החוק יבצע את המטרה הזאת ולא מטרות אחרות וזרות.

דב חנין: לכן אנחנו מציעים להקפיד ולומר שההיתר להיכנס למקום מגורים יוכל להינתן רק על-ידי שופט של בית-הדין האזורי לעבודה, שהוא מופקד על הגנת זכויות עובדים, ולמחוק את התוספת שמאפשרת את אותה סמכות גם לשופט של בית-משפט שלום.

דב חנין: כמו כן אנחנו מציעים להקפיד ולומר שהכניסה לאותו מקום מגורים נעשית לצורך בדיקת קיום חובותיו של המעביד.

דב חנין: האיזון שההסתייגות שלנו מציעה הוא איזון נכון, הוא איזון שבעצם מקדם את המטרה החיובית של התיקון בחקיקה, שהיא הגנה והקפדה על שמירת זכויותיהם של עובדים, כולל העובדים הזרים.

דב חנין: אם ההסתייגות הזאת לא תתקבל, התוצאה תהיה מנגנון לא מאוזן, פרוץ, שמאפשר כניסה למקום מגורים למגוון של מטרות, למגוון של שימושים, אם תרצו, ובכך הוא יפגע בזכויות אזרחיות, והוא יכול לשמש גם למטרות זרות ושונות ממטרתו המקורית של התיקון בחוק.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין לנו עניין לייצר פה מנגנונים של רדיפת עובדים זרים.

דב חנין: המנגנונים שאנחנו רוצים לייצר הם מנגנונים של חוקי עבודה, שיכניסו את העסקת העובדים הזרים למסגרת מסודרת, תקינה, מסגרת שמקפידה על הזכויות, כך שבסופו של דבר אותו אינטרס שבגללו מיובאים עובדים זרים, שנובע מהעובדה שהעובדים האלה מועסקים ללא זכויות, ללא הגנה, ללא שכר הולם – אותו אינטרס ייפגע, יצטמצם, ובסופו של דבר אפילו יישמט.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לקבל את ההסתייגות שלנו.

דב חנין: אני חושב שהיא משמשת את המטרה החיובית שביסוד החוק ומונעת גלישה של החוק הזה למקומות רעים שהוא לא צריך לגלוש אליהם.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

ראובן ריבלין: האם אדוני יושב-ראש הוועדה רוצה לענות על ההסתייגות?

ראובן ריבלין: אוקיי.

ראובן ריבלין: ובכן, נא לשבת – רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, נא לשבת.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעות, ואנחנו נצביע – הואיל ויש לנו הסתייגות אחת לסעיף 1, אנחנו מצביעים קודם כול על שם החוק.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים על שם החוק כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע – שם החוק כהצעת הוועדה, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 6 בעד שם החוק – 15 נגד – אין נמנעים – 1 שם החוק נתקבל.

ראובן ריבלין: 15 בעד, נגד – אין, נמנע אחד.

ראובן ריבלין: אני קובע ששם החוק נתקבל כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להסתייגות הקיימת לסעיף 1 של חברי הכנסת – ואני מציין בפירוש את שמם, כי הם אינם נמצאים פה בגלל החג, חג הקורבן, אשר עליו בירכנו בתחילת הישיבה את כל חברינו בכנסת ואת כל אזרחי ישראל ותושביה המוסלמים, הדרוזים והצ'רקסים לרגל חג אל-אדחא, חג הקורבן.

ראובן ריבלין: לכן, ההסתייגות היא של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, עפו אגבאריה ודב חנין, כפי שהוצגה על-ידי דב חנין.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע על ההסתייגות.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 3 נגד – 14 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין, חנא סוייד ועפו אגבאריה לסעיף 1 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שלושה בעד, 14 מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו מצביעים על נוסח סעיף 1 ועל נוסח ההצעה כולה מקשה אחת, שכן ההסתייגות לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, רבותי חברי הכנסת, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, שניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אדוני מבקש להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו עוברים להצביע על הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 13), התשע"א–2010, בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – 2 חוק עובדים זרים (תיקון מס' 13), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 16 בעד, אין מתנגדים ושניים נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני, יושב-ראש ועדת הפנים, האם אדוני רוצה לברך?

ראובן ריבלין: ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשבת.

ראובן ריבלין: נא לשבת, רבותי השרים.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: רבותי שרי ממשלת ישראל, המשנה לראש הממשלה, סגן ראש הממשלה והשרים, חברי הכנסת, בני משפחות צנחני היישוב, חברי וחברות שדות-ים, מכובדי, אנחנו מציינים היום, חברי הכנסת, 66 שנים לסיומו הטרגי – השר בגין – של אחד הפרקים מעוררי ההשראה והמדהימים בתולדות הציונות והמאבק להקמת המדינה – הוצאתם להורג של שבעת הצנחנים שנשלחו מהארץ לאירופה.

ראובן ריבלין: סיפורם הוא במידה רבה סיפורו של העם היהודי הבונה מחדש את ריבונותו ואת כוח המגן שלו בתנאי פתיחה נחותים, ואינו נרתע מכך.

ראובן ריבלין: אנצו סרני, חביבה רייק, אבא ברדיצ'ב, פרץ גולדשטיין, צבי בן-יעקב, רפי רייס וחנה סנש – אלו השבעה שמסרו את נפשם למען המדינה שבדרך ויצאו לשליחות שממנה לא שבו.

ראובן ריבלין: חנה סנש, חבר הכנסת מאיר שטרית, זכורה כמי שעלתה לבדה ארצה, התנדבה לצנוח מעבר לקווי האויב ובמהלך מבצע צבאי על גבול הונגריה נתפסה, עברה עינויים קשים, הואשמה בריגול ובבגידה במולדתה ולבסוף הוצאה להורג.

ראובן ריבלין: חנה סנש היא סמל ומופת של הקרבה, של מסירות ללא גבול וללא תנאי לעם ולמולדת.

ראובן ריבלין: יש אפילו מי שראו בה מסמלי המהפכה הפמיניסטית היהודית של העת החדשה.

ראובן ריבלין: אין ספק שהיה בה מכל אלו גם יחד.

ראובן ריבלין: רבותי, סיפורה הייחודי של חנה סנש, כמי שסללה דרך לעצמה כנגד כל הסיכויים ומול כל הסיכונים, מתחיל בשנת 1939, שבה עלתה לבדה לארץ מהונגריה.

ראובן ריבלין: עצמאותה ונחישותה באו לידי ביטוי בהחלטה להתנדב לשליחות המוצנחת באירופה.

ראובן ריבלין: היא נתפסה שלושה חודשים לאחר שצנחה ביוגוסלביה, כשניסתה לעבור את הגבול להונגריה.

ראובן ריבלין: בסך הכול בת 23 היתה כשעמדה בפני הפרק הנורא בחייה.

ראובן ריבלין: בגבורה יוצאת דופן עמדה במסכת קשה של עינויים שהיו מנת חלקה במהלך חמשת החודשים שבהם ישבה בכלא ההונגרי.

ראובן ריבלין: ההליך המשפטי שנפתח נגדה, שבו הואשמה בבגידה ובריגול, התברר ככלי ריק.

ראובן ריבלין: הוא לא הגיע לסיומו, ובלא שניתן כל גזר-דין הועמדה סנש מול כיתת יורים.

ראובן ריבלין: רבותי, כשאנחנו מעלים היום כאן את זכרם, איננו מתבוננים רק לאחור מתוך רחשי כבוד.

ראובן ריבלין: גילויי ההקרבה הם מנת חלקנו גם בשדות הקרב, כאן ועכשיו.

ראובן ריבלין: הם מתרחשים כמעט יום-יום בפעולות שרובן חשאיות, ונחשפים לעין הציבור רק בעת שנכפית עלינו מערכה צבאית רחבת היקף.

ראובן ריבלין: אני מאמין באמונה שלמה שגם היום איננו חסרים צעירים וצעירות הנכונים באמת ובתמים ללכת בדרכם של חנה סנש וחבריה למען עמם ומולדתם.

ראובן ריבלין: גם היום יש צעירים וצעירות החדורים בערכים ציוניים, באהבה אמיתית לעם ולארץ.

ראובן ריבלין: גם היום ישנם היודעים לאזן בין קוסמופוליטיות לציונות, ולאחוז באמונתם בצדקת הדרך.

ראובן ריבלין: רבותי, הצנחנים שנרצחו ידעו לקראת מה הם הולכים, על מה הם נלחמים.

ראובן ריבלין: הם היו חדורי תודעה יהודית ולאומית שלא הושפעה מהלכי רוח נרפים.

ראובן ריבלין: אנחנו נתונים עדיין במאבק על קיומנו.

ראובן ריבלין: את הצניחות הנועזות מחליף היום מאבק בזירות אחרות, דיפלומטיות, תקשורתיות וטכנולוגיות, ולהבדיל – בשדה הקרב האמיתי תוך סיכון חיים.

ראובן ריבלין: אני מקווה שנדע לנצור את זכרם של לוחמים אלו ולשאוב מהם השראה גם לימינו אלה.

ראובן ריבלין: והיום אנחנו עושים מה שנצטווינו: והגדת לבניך ולנכדיך.

ראובן ריבלין: יהי זכרם של הנופלים ברוך, ונשמתם צרורה בצרור החיים.

ראובן ריבלין: אני מזמין את סגנית השר אורית נוקד לומר את דבריה.

מאיר שטרית: "אלי, אלי, שלא ייגמר לעולם" – שירה של חנה סנש.

קריאה: "רשרוש של המים, ברק השמים" – – –

אורית נוקד: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת והשרים, משפחת סנש והצנחנים, חברי קיבוץ שדות-ים, אורחים יקרים, סיפור גבורתם של חנה סנש וחבריה כתוב בדיו של תהילת עולם על דפי ההיסטוריה של תקומת העם היהודי.

אורית נוקד: מורשתה של חנה סנש היא המסד וההשראה לדורות של לוחמים אשר ראו לנגד עיניהם את ההכרח לעשות מעשה, גם כאשר הדברים בוצעו כנגד כל הסיכויים; פעילות אשר האירה באלומת אור בוהק בתוך האפלה הגדולה שירדה על העולם בתקופת השואה, ומנציחה עבורנו את תחושת האחריות הלאומית ואת העמידה הגאה והזקופה שכל-כולה מופת וגבורה.

אורית נוקד: התחקות אחר הקול ששמעה חנה סנש היא משימה ראשונה במעלה על מנת להבין את פשרה, עוצמתה, כוחה, סוד קסמה וצלילותה של קריאת הקול לצאת למשימה, אותו קול שעליו כתבה חנה סנש בפשטות כה מדויקת: "קול קרא, והלכתי.

אורית נוקד: הלכתי, כי קרא הקול, הלכתי לבל אפול".

אורית נוקד: אך בכך משימתנו אינה באה לידי סיום.

אורית נוקד: יתירה מזאת, זה המקום שבו מתחילה משימתנו להפוך זכר זה למורה נבוכים כמדינה, כחברה וכפרטים.

אורית נוקד: בחירתה של חנה סנש צריכה להקנות לכולנו כלים לשיפוט מוסרי ולנטילת אחריות אזרחית בשעת מבחן, בגאווה ובאומץ.

אורית נוקד: זכרם של חנה סנש וחבריה מפקיד בידינו, הנכנסים בשעריו של זיכרון זה, משימה כבדת משקל.

אורית נוקד: משימתנו להיות ראויים להקרבתה ולהקרבת חבריה עבור רעיון מהפכני ונשגב; רעיון שבו עם אשר לוקח את גורלו בידיו מקים מדינה המחנכת את בניה לקחת אחריות וללחום על זכותם לחיים בטוחים תוך הצבת ערך האדם כערך עליון.

אורית נוקד: אחריות זו המוטלת עלינו, הן כיחידים והן כחברה, תבטיח כי רוח האדם, ובכללו רוח העם היהודי, היא זו אשר תכתיב את נתיבי חיינו ודרכנו המשותפת, ולא גזירת גורל חשוכה ונוראית.

אורית נוקד: לפני כחודש קיבלה הממשלה במסגרת ישיבתה המיוחדת בקיבוץ דגניה החלטה אשר תבטיח את שימורו והרחבתו של בית חנה סנש וחבריה.

אורית נוקד: שימורו של בית זה השוכן בקיבוץ שדות-ים, על החוף אשר שימש השראה לחנה סנש, יבטיח כי סיפורם של חנה סנש וחבריה ימשיך ללוות ולשמש השראה לדורות רבים בעתיד.

אורית נוקד: יהי זכרם ברוך.

אורית נוקד: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אורית נוקד: ותודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה, סגנית השר רונית תירוש – אה – – –

אורית נוקד: אורית נוקד.

ראובן ריבלין: אורית נוקד.

ראובן ריבלין: ואני מזמין את חברת הכנסת רונית תירוש לעלות לבמה ולשאת דברים גם היא.

ראובן ריבלין: שתיים הן ולא יודעות, זו על זו, וזו על זו.

רונית תירוש: יודעות גם יודעות.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני חייבת לומר לך ברגע של וידוי, שלעתים אני מוצאת שאומרים שאני לא במשכן, ואני אומרת: איך יכול להיות?

רונית תירוש: ופשוט מתבלבלים.

רונית תירוש: גם פוגשים אותי אומרים לי: היית נהדרת בהרצאה אתמול, ואני אומרת: לא הייתי בהרצאה, זו היתה אורית.

רונית תירוש: וכן ההיפך.

רונית תירוש: אז יש משהו.

ראובן ריבלין: רונית, רק השלילה לא סובלת יחסיות.

ראובן ריבלין: הטוב אין לו גבול.

רונית תירוש: נהדר.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, לכבוד לי לעמוד כאן ולדבר גם בפני הצעירים שנמצאים כאן אתנו במליאה, למעלה ביציע, על חנה סנש, שהיא בהחלט דמות למופת ולחיקוי.

רונית תירוש: קורותיה נלמדים בהיסטוריה של עם ישראל.

רונית תירוש: חנה סנש נולדה בהונגריה בשנת 1921, ובהיותה בת למשפחה – יש לומר – מתבוללת, היא הלכה לבית-ספר פרוטסטנטי, וברבות השנים היא נבחרה להיות במועצה הספרותית של בית-הספר.

רונית תירוש: כשהיא רצתה לממש את בחירתה זו היא גילתה לראשונה גילויי אנטישמיות.

רונית תירוש: לא נתנו לה לממש את בחירתה, ואז היא הבינה שהיא צריכה קצת לנבור בקורותיה שלה, בשורשיה, גילתה את זהותה היהודית, ותוך כדי כך גם פיתחה לעצמה אישיות ציונית מן המעלה הראשונה.

רונית תירוש: בגיל 13 היא התחילה לכתוב יומן, שהתגלה לימים, לאחר מותה – הירצחה, יש לומר – בקיבוץ שדות-ים, ואני אפילו אקריא קטע ממנו בהמשך.

רונית תירוש: היא מימשה את הציונות ועלתה בשנת 1939 לארץ-ישראל, ליישוב היהודי שהיה כאן, ושם היא כתבה ביומן: "אינני זוכרת אם סיפרתי כבר שאני ציונית.

רונית תירוש: אני מרגישה עכשיו שיהודייה אנוכי בכל מאודי.

רונית תירוש: אני מתגאה ביהדותי, ומטרתי לעלות לארץ-ישראל ולהשתתף בבניינה.

רונית תירוש: היום יום הולדתי, בת 18 אני.

רונית תירוש: רעיון אחד מעסיק אותי בלי לחדול – ארץ-ישראל.

רונית תירוש: מקום אחד יש בעולם שלשם איננו נפלטים, אף לא מהגרים, אלא באים הביתה – ארץ-ישראל".

רונית תירוש: חנה רצתה לעלות לארץ, ומאחר שהשלטון הבריטי לא שש לקבל לכאן עוד ועוד יהודים, היא נרשמה לבית-הספר החקלאי בנהלל, ובעקבות כך אישרו לה להגיע לארץ.

רונית תירוש: היא באמת השתלבה שם במשך שנתיים, אבל היא הרגישה שהיא רוצה לעשות יותר מזה.

רונית תירוש: היא רצתה להיות פעילה, ולכן היא התגייסה לשורותיה של אותה קבוצת לוחמים, צנחנים, שהתגייסה למען היישוב היהודי, ושירתה יחד עם הצבא הבריטי.

רונית תירוש: והיא נשלחה לאחר אימון קצר במצרים, עם 32 חברים נוספים, לצנוח בקרואטיה – לשעבר יוגוסלביה – על הגבול ההונגרי.

רונית תירוש: שם הם המתינו ביערות כשלושה חודשים כדי לחבור לפרטיזנים, כאשר המטרה היתה להציל יותר ויותר נפשות יהודיות בקהילות השונות ולהעלות אותן בדרך-לא-דרך ארצה.

רונית תירוש: הם המתינו לתעודות מזויפות, ומשלא קיבלו אותן היא התעקשה למלא את המשימה אף שלא היתה לה התעודה, מה שלימים – לימים קצרים, יש לומר – התגלה כמחדל.

רונית תירוש: היא נתפסה באותו יום שגורשו יהודי הונגריה.

רונית תירוש: היא נתפסה, נחקרה, עונתה, אבל מעולם לא מסרה פרטים.

רונית תירוש: ואני מייד אסיים בשיר שאני חושבת שאומר רבות על דמותה המיוחדת.

רונית תירוש: היא כתבה, וכבר שרו פה חברים את "הליכה לקיסריה", שידוע יותר במלים הפותחות אותו: "אלי, אלי, שלא ייגמר לעולם", וגם את השיר: "אשרי הגפרור".

רונית תירוש: חנה סנש מהווה עבור כל בני-הנוער שלנו, וגם הבוגרים שבינינו, סמל לאידיאלים, להקרבה עצמית, לאדם עם הרבה מאוד נחישות, דבקות במטרה, שזה אחד מהערכים של צבא-הגנה לישראל, הרבה אומץ לב.

רונית תירוש: אגב, היא עמדה מול כיתת יורים ללא אותו כיסוי שבדרך כלל עומדים אתו.

רונית תירוש: היא אמרה: אני אסתכל לאויב בעיניים, וכך היא סיימה את חייה.

רונית תירוש: אשה חזקה, חדורת תקווה, ויש הרבה מה לקבל ממנה כהשראה.

רונית תירוש: על שמה אוניית המעפילים נקראה "חנה סנש", אותה אונייה שהגיעה לחופי נהרייה והביאה לכאן 252 מעפילים, זה היה בדצמבר 1945, וגם הקיבוץ יד-חנה הוא בעצם על שמה.

רונית תירוש: ברשותכם, ממש בקצרה, אסיים בשיר של כמה שורות, "אשרי הגפרור", ואני חושבת שהוא ישאיר לנו מקום למחשבה: "אשרי הגפרור שנשרף והצית לבבות / אשרי הלהבה שבערה בסתרי לבבות / אשרי הלבבות שידעו לחדול בכבוד / אשרי הגפרור שנשרף והצית לבבות".

רונית תירוש: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחברת הכנסת רונית תירוש.

ראובן ריבלין: תודה רבה לסגנית השר אורית נוקד.

ראובן ריבלין: אני מודה לבני משפחות צנחני היישוב ולחברי וחברות שדות-ים, אשר איישו היום את יציע האורחים שלנו כאן בכנסת.

ראובן ריבלין: היה לנו כבוד גדול וזכות גדולה לקיים אזכרה זו, מעט מקצת מהחוב של העם בישראל לאותם גיבורים – שבעת הגיבורים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אדוני המשנה לראש הממשלה, אדוני סגן ראש הממשלה, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

ראובן ריבלין: בזמנה ביקשה הממשלה צווים, צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 19) וצו הבלו על הדלק (הטלת בלו) (תיקון), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: לשני צווים אלה קיבלנו התנגדות והסתייגות של חבר הכנסת מאיר שטרית, אשר ינמק את בקשת הביטול של הצווים, אשר עדיין נמצאים בתוקף, ועל כך ישיב גם יושב-ראש ועדת הכספים, ולאחר מכן אנחנו נצביע.

דוד אזולאי: – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אתה צודק.

ראובן ריבלין: לי נאמר שזה בהסכמתך.

ראובן ריבלין: אחרת לא הייתי משנה.

דוד אזולאי: אף אחד לא שאל אותי.

ראובן ריבלין: לקחתי לתשומת לבי, ואנחנו נסיק את המסקנות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו צריכים להיות קפדנים לגבי סדר-היום.

ראובן ריבלין: אני חשבתי שמדובר בדבר שהובן בינך לבין יושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד אזולאי: אף אחד לא אמר, אף אחד לא שאל.

ראובן ריבלין: שמעתי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, אין שום צורך.

ראובן ריבלין: נא לשבת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אזולאי, אני מתנצל בפניך בשם הכנסת.

ראובן ריבלין: אני טעיתי.

ראובן ריבלין: בפעם הבאה – הייתי צריך לשאול אותך, ואין שום חוכמות.

ראובן ריבלין: לא אקבל שום הודעות על שום דבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כמה זמן יש לי?

ראובן ריבלין: שש דקות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני ביקשתי לבטל את הצווים הללו, מכיוון שהצווים האלו הם צעד אחד נוסף בדרך הכלכלית הקלוקלת שהממשלה הולכת בה.

מאיר שטרית: הממשלה, בתוכניתה הכלכלית לשנים 2011–2012, ממשיכה בצעדים להחמרת ולהחרפת הפערים החברתיים במדינת ישראל ולהגדלתם, וגם ככה מדינת ישראל נמצאת במקום השני בעולם ברמת האי-שוויון בין העשירים לעניים.

מאיר שטרית: ואני רוצה להסביר, אדוני היושב-ראש, ברשותך, מדוע אני מתנגד לצווים הללו – כי הממשלה, בתוכניתה הכלכלית הזאת, בשנת התקציב הקרובה הממשלה מוותרת על הכנסות ממס הכנסה בהיקף של 5 מיליארד שקל לשנה.

מאיר שטרית: מי מקבל את ההטבות הללו?

מאיר שטרית: אנשים שמרוויחים, כמובן, מעל סף המס.

מאיר שטרית: וככל שאדם מרוויח יותר, ההטבה שהוא מקבל בהנחה במס הכנסה גדולה יותר.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אדוני היושב-ראש, אנשים שמרוויחים עשרות אלפי שקלים יזכו להטבת מס של יותר מ-3,000 שקל לחודש – תוספת.

מאיר שטרית: מי שמקבל שכר מינימום מקבל אפס.

מאיר שטרית: מי שעובר את שכר המינימום ומשלם 10% מס הכנסה יקבל תוספת בערך, ממוצעת לחודש, של בין 20 ל-30 שקל לחודש.

מאיר שטרית: אז אני שואל, רבותי, זה צדק חברתי?

מאיר שטרית: למה הממשלה צריכה לבטל את מס ההכנסה?

מאיר שטרית: למה היא צריכה לוותר על הכנסות של 5 מיליארד שקל?

מאיר שטרית: חסר מה לעשות ב-5 מיליארד שקל לטובת הקטנת הפערים?

מאיר שטרית: הרי היו יכולים להגדיל עם זה את שכר המינימום, כפי שהצעתי.

מאיר שטרית: היו יכולים עם זה, במקום להקטין את מס הכנסה, שהרי ישראל נמצאת באחד המקומות הנמוכים בעולם, ב-OECD, ברמת המס הישיר; אפשר להקטין עם זה את המסים העקיפים לאוכלוסייה.

מאיר שטרית: מה זה מסים עקיפים?

מאיר שטרית: מס ערך מוסף, מסי קנייה ובלו.

מאיר שטרית: הרי באותו זמן, באותה נשימה שהממשלה מקטינה את מס הכנסה ב-5 מיליארד שקל, היא העלתה, אדוני היושב-ראש, את המסים על הדלק, את המסים על סיגריות, את המסים על אלכוהול, כאילו היום נוסעים במכוניות רק עשירי עולם.

מאיר שטרית: הרי מענישים את הציבור; גובים ממנו ביד אחת – איך אומר הגשש?

מאיר שטרית: נותן לך 10 שקל בכיס אחד, ומוציא לך 50 שקל מהכיס השני, בלי שאתה מרגיש.

מאיר שטרית: הממשלה פה מצד אחד פוגעת – במי?

מאיר שטרית: באוכלוסיות החלשות.

מאיר שטרית: מדוע, אדוני היושב-ראש?

מאיר שטרית: כי אתה יודע כמוני, שהמסים העקיפים הם מסים רגרסיביים.

מאיר שטרית: מס ערך מוסף, למשל – כל אדם משלם 18% על כל מוצר שהוא קונה, אם הוא עני ואם הוא עשיר, לא משנה כמה הוא מרוויח.

מאיר שטרית: יוצא אפוא שהחלק שהעני משלם ממשכורתו מס גדול מחלקו של האיש העשיר, כי העשיר אף פעם לא צורך את כל משכורתו.

מאיר שטרית: ובעולם כולו הבינו את זה.

מאיר שטרית: אז אם לישראל היה מס הכנסה – מסים עקיפים ברמה נמוכה, הייתי אומר: תשמע, הממשלה צודקת, צריך להעלות את המסים העקיפים.

מאיר שטרית: העובדות, אדוני, הן הפוכות.

מאיר שטרית: ישראל נמצאת במקום האחרון במדינות ה-OECD ברמת המס העקיף.

מאיר שטרית: אז במקום שהממשלה תעשה מה שנכון – – –

דן מרידור: במס הישיר אתה אומר, לא העקיף.

מאיר שטרית: לא, במס העקיף.

דן מרידור: האחרון?

מאיר שטרית: הכי נמוך.

מאיר שטרית: סליחה, הכי גבוה.

ראובן ריבלין: הכי גבוה, בוודאי.

מאיר שטרית: במקום הראשון.

מאיר שטרית: אתה צודק.

ראובן ריבלין: האחרון הוא ראשון, והראשון הוא אחרון.

מאיר שטרית: אנחנו נמצאים במקום הראשון ב-OECD ברמת המס העקיף.

מאיר שטרית: במקום בין האחרונים, אגב, בנטל המס הישיר; שם בין הנמוכים ב-OECD.

מאיר שטרית: זאת אומרת, הממשלה היתה צריכה לעשות ממש ההיפך: להקטין את המסים העקיפים ולהשאיר את מס ההכנסה על כנו, או להגדיל אותו, אפילו, במקומות שצריך להגדיל אותו.

מאיר שטרית: ואני חושב שהממשלה פועלת פשוט – מרחיבה את הפערים החברתיים.

מאיר שטרית: אז מה הפלא שממדי העוני גדלו?

מאיר שטרית: בשנתיים האלה, שהממשלה פעילה, ממדי העוני גדלו בצורה משמעותית, והרי ברור שהם יגדלו, כי הממשלה תורמת תרומה ישירה להגדלתם, מטילה על הציבור עוד ועוד גזירות שהוא לא יעמוד בהן.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אנחנו בערב חנוכה.

מאיר שטרית: אז בערב חנוכה אנחנו אומרים: ימי החנוכה, חנוכת מקדשנו.

מאיר שטרית: אבל צריך לומר היום שם: בגיל ושמחה ימלא את כיסינו.

מאיר שטרית: אני אומר: בחוכמה ובאכזריות מרוקנים את כיסינו, על המסים ועל הגזירות שחוללו החלמאים.

ראובן ריבלין: בשביל זה אמרנו: בגיל ובשמחה נמלא את לבנו, ולא את כיסנו.

מאיר שטרית: יכולתי לשיר את זה היום.

מאיר שטרית: לא "על הנסים ועל הנפלאות", יכולנו לשיר "על המסים ועל הנפלאות שחוקקו החלמאים עלינו".

מאיר שטרית: מה זה הדבר הזה?

מאיר שטרית: ממדי העוני במדינת ישראל, אדוני, הם ממדי העוני הגדולים ביותר בכל מדינות ה-OECD.

מאיר שטרית: 29% מאוכלוסיית ישראל נמצאים מתחת לקו העוני, ואני מתפלא שבקואליציה אנשים יושבים ומאשרים אוטומטית את כל המסים הללו, ואת הצווים.

מאיר שטרית: אגב, הצו הזה הוא לא הצו שמעלה את המכס על הבלו, את הבלו על הדלק.

מאיר שטרית: הצו הזה בעצם מציע – פשוט, שייאמר למה הצו הזה נועד – הצו הזה מציע לשנות את הדיווח על הבלו במקום אחת לשלושה חודשים, אחת לרבעון, אחת לארבעה חודשים, והמדינה מפסידה מהשינוי בדיווח 10 מיליון שקל.

ראובן ריבלין: זה צו שהוצא על-ידי ממשלה קודמת.

מאיר שטרית: מה?

ראובן ריבלין: מתי הצו הזה?

ראובן ריבלין: גפני, אתה תאיר את עינינו מתי הצו הזה הוצא לראשונה – על-ידי איזו ממשלה.

משה גפני: בסדר.

מאיר שטרית: לא לא לא, אדוני, זה לא הוצא לראשונה – זה עכשיו.

מאיר שטרית: לראשונה.

מאיר שטרית: כן, זה פעם ראשונה.

דן מרידור: אדוני היושב-ראש, מה שאמר השר – הממשלה מפסידה.

דן מרידור: זה טוב, אנחנו לוקחים פחות מסים.

ראובן ריבלין: השאלה היא, אחרי הכול, מי מרוויח.

ראובן ריבלין: זה מה שהוא שואל.

מאיר שטרית: דן, מה החוכמה, כשאתה עושה את זה בקטן, כשבגדול אתה מעניש את כלל הציבור בהיקף גדול?

מאיר שטרית: אני רק מראה שהממשלה לא קונסיסטנטית.

מאיר שטרית: היא מצד אחד מעלה את מסי הדלק, פעם שנייה עכשיו היא מורידה פתאום איזה צ'ופצ'יק אחד מהמסים העקיפים, במקום להוריד בצורה דרסטית את מירב המסים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אין קונסיסטנטיות בעבודת הממשלה, ואני מצטער שבממשלה ובכנסת, בקואליציה, איש לא נותן את דעתו.

מאיר שטרית: ואני אומר את זה בצער, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: הרבה שנים היינו חברים לאותה מפלגה, שאהבתי אותה, שדגלה היה צדק חברתי, והפרט – שהיה קדוש, גם בעיני ז'בוטינסקי ובעיני תנועת החרות, ולגרום לכך שהאדם, הפרט, יקבל טיפול ותשומת לב.

מאיר שטרית: אנחנו מענישים את הפרט ומתעללים בו.

מאיר שטרית: זה לא בצדק.

מאיר שטרית: ולצערי הרב, דווקא הממשלה שנמצאת היום, המפלגה שנמצאת בשלטון היום, בראשות הממשלה, היא עושה את הפגיעה הקשה הזו באוכלוסיות החלשות.

ראובן ריבלין: אנחנו שנינו היינו במפלגה שדגלה בצדק חברתי – –

מאיר שטרית: נכון.

ראובן ריבלין: – – יחד עם סגן ראש הממשלה דן מרידור.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: אני כבר לא מדבר על זה שבממשלה הזאת יושבת מפלגה שמתיימרת להיות סוציאליסטית ולדאוג לצדק חברתי – מפלגת העבודה.

מאיר שטרית: הם שכחו בכלל מה זה מפלגת העבודה ומה זה סוציאליזם.

מאיר שטרית: וש"ס, שגם אמורה לייצג את האוכלוסיות העניות, למה הם מסכימים לגזירות הללו כל הזמן?

מאיר שטרית: אמרתי לחבר הכנסת גפני שבימי החנוכה אנחנו – צריך לשיר על המסים ועל הנפלאות שאתם מטילים עלינו ומרוקנים את כיסינו; לא ממלאים את כיסינו בשמחה – מרוקנים את כיסינו יום-יום.

ראובן ריבלין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר שטרית, בין השאר, שר האוצר לשעבר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני, נא להשיב על התנגדותו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

מאיר שטרית: גם על – – –

ראובן ריבלין: ודאי, ודאי.

ראובן ריבלין: על כל צו אנחנו מצביעים בנפרד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית, רק לפרוטוקול אני אומר: אתה הסתייגת בשני הצווים, ודבריך נאמרו על כל אחד לבד ועל שניהם יחד.

ראובן ריבלין: בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר שטרית, ראשית אני מבקש להתנצל.

משה גפני: לגבי סדר-היום, זאת היתה טעות – – –

ראובן ריבלין: הבנתי, הבנתי.

משה גפני: לא, אבל אני רוצה שידעו שהיתה טעות טכנית.

ראובן ריבלין: האחריות עלי, התנצלתי בפני חבר הכנסת – – –

משה גפני: האחריות עלי, לא עליך.

משה גפני: יש עליך אחריות כבדה כיושב-ראש הכנסת; לא בזה.

משה גפני: האחריות בזה היא עלי.

משה גפני: אני הבנתי שרוצים להזיז את זה לסוף סדר-היום, ואני הלכתי לדבר עם יושב-ראש הקואליציה שזה יישאר בסדר-היום, במקום שזה נמצא, ומזכירת הכנסת הבינה ממני שאפשר להקדים, והטעות היא שלי.

משה גפני: אני נושא באחריות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, לפחות תודה שמישהו קורא את הדברים שלך.

משה גפני: אני מתנצל בפני הרב אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים, זאת היתה טעות טכנית – – –

ראובן ריבלין: ועדת הפנים והשמירה על הסביבה.

משה גפני: והגנת הסביבה.

ראובן ריבלין: הגנת הסביבה.

משה גפני: גם לא היה לי שום עניין להקדים, מפני שבלאו-הכי יש לי אחרי זה חוק שאני צריך להציג, שהוא חוק מעניין.

משה גפני: הצו הזה, מה לעשות, הוא לא הטלת מסים, הוא לא הממשלה הקודמת.

משה גפני: יש לי הרבה מה לומר על הממשלה הקודמת.

משה גפני: הוא לא המסים.

משה גפני: הממשלה עושה דברים רעים, אני מודה.

משה גפני: זה לא המקרה.

משה גפני: היא גם עושה דברים טובים, דרך אגב, תלוי באיזה שבוע.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 19), התש"ע–2010, וצו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון), התש"ע–2010, אושרו בוועדת הכספים ביום י"ט בחשוון התשע"א, 27 באוקטובר 2010, והונחו על שולחן הכנסת על-ידי ועדת הכספים לפי הוראות סעיף 2 לחוק מסי מכס ובלו (שינוי תעריף), התש"ט–1949, וסעיף 3 לחוק הבלו על הדלק, התשי"ח–1958.

משה גפני: זה קצר, קצר.

מאיר שטרית: אני הסברתי מה הצו.

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: עניינם של צווים אלה הוא עדכון מס הקנייה החל על יבוא דלקים והבלו החל על דלק מייצור מקומי, בהתאם לשינוי במדד המחירים לצרכן.

משה גפני: לפי נוסח הצווים הקיים, המסים האמורים מתעדכנים ארבע פעמים בשנה, אחת לשלושה חודשים – – –

מאיר שטרית: הסברתי את זה.

משה גפני: אני מדבר מהר מדי?

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, לפחות מישהו קורא את הצווים האלה.

משה גפני: כל הכבוד לך, באמת.

משה גפני: יש עוד צווים שמונחים – – – אנחנו לא קוראים אותם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים גפני, הואיל ואתה לא מוגבל בזמן – – –

משה גפני: אני עושה את זה מהר.

ראובן ריבלין: לא צריך מהר מדי.

ראובן ריבלין: לעשות את זה, כמו שאומר הערבי: "מוכתסר מופיד" – קצר וקולע.

ראובן ריבלין: איפה שצריך להבהיר – לאט, איפה שאפשר לוותר – לדלג, אבל לא על חשבון התוכן.

משה גפני: מוצע לקבוע כי עדכון הבלו יהיה שלוש פעמים בשנה, אחת לארבעה חודשים.

משה גפני: מוצע שהעדכון יתבצע בחודשים ינואר, מאי וספטמבר.

משה גפני: הסיבה לכך היא שבקשות להישבון בלו על סולר לזכאים מוגשות בכל חודשיים, ויש תקופות דיווח שבמהלכן חל שינוי בשיעור הבלו בשל העדכון.

משה גפני: דבר זה מביא להגשת בקשות הישבון שאינן תואמות את שיעורי הבלו הנכונים, וזה גורם לסרבול ההליך הן לציבור המגישים והן לרשות המסים.

משה גפני: יש אפילו בצו הזה הקלה.

מאיר שטרית: נכון, אני אמרתי את זה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אם רצית לדבר עם חבר הכנסת מאיר שטרית נגד הליכוד – אז זה לא זה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, אתה לא שמעת גם אותי.

מאיר שטרית: אני אמרתי שהממשלה מפסידה פה 10 מיליון שקל – –

משה גפני: נכון.

משה גפני: תאמין לי – – –

ראובן ריבלין: סגן ראש הממשלה כבר העיר את תשומת לבו.

ראובן ריבלין: אני יכול להרגיע אותך, יושב-ראש ועדת הכספים, אני בטוח שמה שאתה מקריא ומה שאתה יודע הוא חשוב ביותר וגם פורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטרית היה יכול לענות על ההסתייגות שלו בצורה לא פחות טובה ממך.

משה גפני: נכון.

משה גפני: לא מדובר בשינוי תעריף משמעותי, שכן מדובר רק על ביטול עדכון אחד בשנה – – –

ראובן ריבלין: הוא מצא מחאה נגד הממשלה.

משה גפני: לטענת רשות המסים הפסד ההכנסות למדינה מוערך ב-10 מיליון שקל לשנה, בהנחה שהאינפלציה השנתית תעמוד על כ-2%.

משה גפני: הצווים הובאו לאישור ועדת הכספים משום שלעתים המדד הוא שלילי ואי-העדכון הנוסף עלול למנוע הפחתה.

משה גפני: איפה אלקין?

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה פה.

ראובן ריבלין: אם הוא לא אומר לך, תמשיך – – –

משה גפני: להסביר עוד לחבר הכנסת שטרית?

מאיר שטרית: תסביר לי עוד פעם אחת.

משה גפני: להסביר עוד לחבר הכנסת שטרית?

ראובן ריבלין: לא, לא, רבותי, לא לעשות פארסה.

משה גפני: אשר על כן אבקשכם לדחות את ההתנגדויות שהוגשו לצווים ולאשרם.

משה גפני: אף שאני חייב לציין לשבח, אדוני יושב-ראש הכנסת, את חבר הכנסת מאיר שטרית, שלמד את הצווים היטב – –

ראובן ריבלין: הוא יודע.

משה גפני: – – גם מה שהוא אמר לגבי 10 מיליון ש"ח.

מאיר שטרית: גם את השרצים.

משה גפני: לא, השרצים זה היה משהו אחר, זה היה משהו יותר מעניין.

ראובן ריבלין: אלה מטאפורות.

משה גפני: כן.

משה גפני: אבל במקרה הזה – – –

זאב אלקין: אני השתכנעתי.

משה גפני: השתכנעת?

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, נא לשים לב: הצווים הוצגו בפני הכנסת, ולא היינו צריכים להצביע, אלא אם כן היתה התנגדות.

ראובן ריבלין: יש עכשיו התנגדות של חבר הכנסת שטרית.

ראובן ריבלין: ההצבעה היא על ההתנגדות, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

ראובן ריבלין: כל מי שמתנגד להתנגדות הוא בעד הצו.

ראובן ריבלין: אנחנו מצביעים פעמיים: בעד ההתנגדות לכל צו.

ראובן ריבלין: כל מי שבעד הצו – יצביע נגד, וכל מי שנגד הצו – יצביע בעד, שכן ההצבעה היא על הסתייגותו של חבר הכנסת מאיר שטרית.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אני עובר להצבעה.

ראובן ריבלין: הצו הראשון – צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 19), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: הסתייגותו של שטרית: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: דרך אגב, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בנפרד על כל צו שכן בהחלט יכול להיות מצב שבו אחד מסכים להתנגדות לגבי צו אחד ולא מסכים לשניהם.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 10 בעד ההחלטה – 26 נגד – 12 נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 19), התש"ע–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן אני מודיע שבעד הסתייגותו של חבר הכנסת שטרית הצביעו 12, נגד – 26, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: לכן אני קובע שההסתייגות לא נתקבלה, והצו נכנס לתוקפו.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים להצבעה בהתנגדות על ההסתייגות השנייה: צו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון), התש"ע–2010.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 11 בעד ההחלטה – 27 נגד – 13 נמנעים – אין החלטת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצו הבלו על דלק (הטלת בלו) (תיקון), התש"ע–2010, נתקבלה.

ראובן ריבלין: 13 בעד, 27 – נגד, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שההתנגדות של חבר הכנסת שטרית לא נתקבלה, והצו נכנס לתוקפו כבקשת יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני.

ראובן ריבלין: תודה רבה, הצווים מאושרים.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הוועדה עולה בלי תור.

ראובן ריבלין: זה ארוך?

ראובן ריבלין: בבקשה, חבר הכנסת לוין, הודעה.

ראובן ריבלין: האם היא מצריכה הצבעה?

): כן.

ראובן ריבלין: ההודעה הנמסרת עכשיו לכנסת מצריכה הצבעה.

ראובן ריבלין: כל המבקש להשתתף בהצבעה נא לשבת במקומו.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו בוחרים את סגנית יושב-ראש הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ראובן ריבלין: כל המבקשים להשתתף בהצבעה, נא לשבת.

): אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, כבוד השרים, עם התפטרותו של חבר הכנסת אלכס מילר מתפקידו כסגן יושב-ראש הכנסת, סיעת ישראל ביתנו הודיעה לוועדת הכנסת כי המועמדת מטעמה לכהן כסגנית יושב-ראש הכנסת היא חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

): ועדת הכנסת החליטה, בהתאם לסעיף 2(א) לתקנון הכנסת, להמליץ לכנסת לבחור בחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לכהן כסגנית ליושב-ראש הכנסת.

): אבקש את אישור הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי, הודעה זאת מחייבת הצבעה.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי שבעד – הוא בעד בחירתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לשמש סגנית יושב-ראש הכנסת, ומי שחלילה נגד – הוא נגד.

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת אורלי לוי, את רשאית להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקוזזת עם ברכה.

ראובן ריבלין: אם את מקוזזת את לא יכולה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שזה לא היה שנוי במחלוקת עם ברכה, ולכן את יכולה.

ראובן ריבלין: את עושה טוב ואת מתנהגת כפרלמנטרית ותיקה ומנוסה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 12 בעד הצעת ועדת הכנסת – 30 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת לבחור את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לסגנית יושב-ראש הכנסת נתקבלה.

ראובן ריבלין: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס נבחרה לסגנית יושב-ראש הכנסת במקומו של יושב-ראש ועדת החינוך דהיום, חבר הכנסת אלכס מילר, שלו אנחנו מודים על שירותו ופעילותו במסגרת נשיאות הכנסת וניהול הכנסת למופת.

ראובן ריבלין: אנחנו בטוחים שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס תלך בדרכך ותרבה פעילות בכנסת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש .

אילן גילאון: תוסיף אותי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אילן גילאון מודיע שהוא התכוון להצביע בעד אורלי אזולאי, אבל לא הספיק, ואני לא מוסיף את הצבעתו, אבל מודיע.

דוד רותם: אורלי לוי אבקסיס.

ראובן ריבלין: אורלי לוי אבקסיס.

ראובן ריבלין: [מס' מ/436; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 1974, חוב' י"ז, עמ' 2508; מושב שלישי, חוב' ב', עמ' 12692; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם בשם והגנת הסביבה את הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 27), התשע"א–2010, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו, שיזמה הממשלה בעקבות מסקנות ועדת-הבר בעניין שיפור וייעול תהליכי רישוי העסקים בישראל, הוגשה במסגרת חוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009–2010 והועברה על-ידי ועדת הכנסת לדיון בו והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: בשל מורכבותה הרבה הרשתה הכנסת לפצל חלק זה מחוק ההתייעלות ולקיים בו דיון בנפרד.

דוד אזולאי: במהלך השנה האחרונה קיימה דיונים רבים בהצעת החוק, ובמהלכם בוצעו שינויים רבים בהצעה ונוספו לה הוראות שונות.

דוד אזולאי: כיום חלק ניכר מהעסקים טעוני הרישוי בישראל נפתחים הלכה למעשה קודם לקבלת רשיון עסק כדין, והליכי הרישוי לגביהם נשלמים רק תקופה ארוכה לאחר תחילת פעילות העסק.

דוד אזולאי: על כן, אחד השינויים המרכזיים שהרפורמה יוצרת הוא יצירת מסלול רישוי מזורז לעסקים המתאפיינים בכך שרמת הסיכון בהפעלתם נמוכה ותהליכי הרישוי לגביהם פשוטים באופן יחסי.

דוד אזולאי: במסלול זה יוענק לעסקים כאמור היתר מזורז להפעלת העסק, בפרק זמן קצר ביותר, כנגד הגשת בקשה, צירוף מסמכים מסוימים והצהרת המבקש על עמידה בתנאי הרישוי ועל כך שלא מתקיימים בו הסייגים המונעים מתן היתר מזורז.

דוד אזולאי: הגשת בקשה להיתר מזורז כאמור תיחשב גם בקשה רגילה לקבלת רשיון עסק, כך שמייד עם הגשתה יחלו רשות הרישוי ונותני האישור לבחון את הבקשה בהליך הרגיל, כשבינתיים העסק פועל מכוח ההיתר המזורז.

דוד אזולאי: מובן שאם במהלך הבדיקה יתברר כי העסק אינו עומד בתנאים הרלוונטיים, בניגוד להצהרתו, יישלל מבעל העסק ההיתר והוא לא יוכל לקבל היתר כאמור גם בשלוש השנים שיבואו אחר כך.

דוד אזולאי: המלצה מרכזית נוספת של ועדת-הבר הבאה לידי ביטוי בהצעת החוק, באה להתמודד עם בעיית חוסר הוודאות של בעלי העסקים כיום באשר לתנאי הרישוי.

דוד אזולאי: מוצע כי נותני האישור יפרסמו מפרט אחיד לרישוי עסקים, שיכלול את התנאים והמסמכים הנדרשים מבעל עסק הן לצורך רישוי העסק והן לאחר מכן, לצורך הפעלתו השוטפת.

דוד אזולאי: המפרט יביא גם להאחדה מרבית של התנאים והמסמכים הנדרשים מטעמם של נותני האישור לסוגי העסקים השונים.

דוד אזולאי: כדי להגביר את הוודאות, השוויון והשקיפות כאמור, החליטה לעמוד על כך שגם רשויות הרישוי, שהן במרבית המקרים הרשויות המקומיות, יפרסמו את התנאים והמסמכים הנדרשים מטעמן לסוג מסוים של עסקים.

דוד אזולאי: הצעת החוק קובעת מנגנון קשיח שיאפשר לנותני האישור ולרשויות הרישוי קביעת תנאים שונים לעסק מסוים רק במקרים חריגים.

דוד אזולאי: כך יובטח כי קביעת תנאי הרישוי תהיה שוויונית והוגנת ככל האפשר.

דוד אזולאי: מוצע כי שר הפנים יוכל לקבוע, בהסכמת נותני האישור, כי בשל מורכבותם של עסקים מסוימים לא יחול לגביהם המפרט האחיד, או שהוא יחול באופן חלקי בלבד.

דוד אזולאי: כדי לייעל את הליכי האכיפה של הוראות החוק מוצע לאפשר לשר הפנים, בהסכמת שר המשפטים ובאישור , להכריז על עבירות מסוימות בחוק כעל עבירות קנס, ואף לקבוע להן שיעור קנס העולה על שיעור הקנס המרבי הקבוע לעבירות קנס בחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב].

דוד אזולאי: תיקון מוצע נוסף שעליו החליטה בדיונים הוא כי מיום כניסתו של חוק זה לתוקף לא יינתן רשיון עסק לתקופה העולה על 15 שנים.

דוד אזולאי: על-פי המצב היום ברירת המחדל היא כי רשיון עסק ניתן לצמיתות, דבר שלדעת הוועדה אינו סביר ואף מסוכן.

דוד אזולאי: מובן שבתום התקופה כאמור יוכל העסק להגיש בקשה חדשה לקבלת רשיון.

דוד אזולאי: ברצוני להזכיר כי בשל מורכבות הסעיפים העוסקים באחריות נושאי המשרה, וכדי שלא לעכב את תחילתה של רפורמה חשובה זו, החליטה הכנסת, על-פי הצעת , לפצל את הנושא הזה מהצעת החוק ולהביאו בפני הכנסת בשלב מאוחר יותר.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו מוגשת בצירוף הסתייגויות, אבל אני מבקש שהכנסת תדחה את ההסתייגויות האלה ותתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שחבר הכנסת מקלב נענה לבקשתך והסיר את הסתייגותו, ונותרה לנו הסתייגות אחת, של חבר הכנסת דב חנין, אשר יעלה.

ראובן ריבלין: יש לדב חנין הסתייגות אחת, ואנחנו נאפשר לו את מלוא חמש הדקות.

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש והגנת הסביבה של הכנסת, הצעת החוק הזאת, שמובאת היום בפני הכנסת, היא הצעת חוק שעסקנו בה רבות, ונעשתה בה עבודה רבה וקשה בו של הכנסת.

דב חנין: אני חושב שבכללותה ההצעה הזאת היא הצעה טובה; היא מקדמת רפורמה בתחום שצריך היה לקדם בו רפורמה – לפשט, לייעל, להבהיר את הכללים ואת דרכי ההתנהלות בתחום רישוי העסקים.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לנצל את ההזדמנות כדי להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד אזולאי, על העבודה הרבה ועל התבונה הרבה שאפיינו את המהלך של הכנת הצעת החוק הזאת.

דב חנין: זו דוגמה, אדוני היושב-ראש, להצעת חוק שמגיעה אל מליאת הכנסת בצורה הרבה יותר טובה מזו שהגיעה אל הוועדה.

דב חנין: יושב-ראש הוועדה שלנו, חבר הכנסת אזולאי, בתבונתו ובניסיונו הרב ידע לנווט את הדיונים, לקבל את העצות ואת התרומה – גם של הצוות המקצועי של הוועדה; זו הזדמנות להודות גם לכם, אנשי המקצוע, עורכי-הדין והמשפטנים המלווים את הוועדה.

דב חנין: נעשתה פה באמת עבודה מאוד יפה, ולכן בהחלט על הצעת החוק בכללותה יש לברך.

דב חנין: ההסתייגות שלי, אדוני היושב-ראש, נוגעת בנקודה מאוד מסוימת, והיא המנגנון של ההיתר המזורז.

דב חנין: היתר מזורז הוא מנגנון – בכללותו – נכון.

דב חנין: בתנאים מסוימים אנחנו מצאנו – ואני חושב שנכון עשינו – לאפשר לקבל היתר במסלול ירוק, מסלול מהיר, כדי שהמערכת לא תתעכב והאנשים לא יצטרכו להמתין עד בוש, עד אשר יגיע היתר לרישוי העסקים ולפעולה של העסק שלהם כדין.

דב חנין: הצד השני של המטבע צריך להיות – וזה תוכנה של ההסתייגות – הצורך להבטיח פיקוח של רשויות הרישוי על אותם עסקים שקיבלו את ההיתר המזורז.

דב חנין: הרעיון של ההיתר המזורז הוא רעיון שיהיה מצוין אם בצדו יבוא מנגנון אפקטיבי של פיקוח.

דב חנין: אם לא יהיה פיקוח וההיתר המזורז יהיה מין רשיון ירוק – "שגר ושכח", אדוני היושב-ראש, אנחנו נעשה בסופו של דבר את מלאכתנו רמייה ונפגע באינטרסים הציבוריים של הגנת בריאות הציבור, הגנת הסביבה, כל אותם שיקולים ציבוריים שאנחנו לא רוצים לעקוף אותם באמצעות המנגנון של ההיתר המזורז.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חשבתי – אני חושב ואני מציע לכם, עמיתי, לקבל את ההסתייגות הזאת – לאזן את הדברים כך שבצד הרעיון הנכון, המבורך והחשוב של ההיתר המזורז אנחנו נקבע באופן מפורש וברור חובת פיקוח על העסקים שקיבלו את ההיתר המזורז כדי באמת להבטיח את פעילותם בהתאם לתנאי ההיתר.

ראובן ריבלין: זה לא מובן מאליו גם בלי שאתה מוסיף את ההסתייגות?

דב חנין: מבחינת הניסוח של סעיף 10, אדוני, אין חובת פיקוח היום – ספציפית על ההיתר המזורז.

דב חנין: אפשר כמובן לבוא ולהגיד שיש חובה כללית על רשויות לפקח על הדין במדינת ישראל, על ביצועו של הדין ועל קיום כל הוראות החוק, אבל זו הוראה כללית שאיננה נותנת מענה לצורך בפיקוח מיוחד במקרה של היתר מזורז.

דב חנין: אם ניתן היתר מזורז, הצד השני של המטבע צריך להיות חובת פיקוח מיוחדת או מוגברת על מי שקיבל את ההיתר המזורז הזה.

ראובן ריבלין: אם ניתן היתר מזורז בתנאים, מובן שיש פיקוח, אתה אומר: רק לא מפעילים את הפיקוח; אז נגיד שנקבל את ההסתייגות שלך ולא יפעילו את הפיקוח, מה יהיה ההבדל?

ראובן ריבלין: הרי ברור שיש פיקוח.

ראובן ריבלין: אתה אומר: המובן מאליו, טוב שייאמר.

דב חנין: כך אני למדתי, אדוני, מניסיוני.

דב חנין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: יש זיכיונות שאנשים מגישים את מרכולתם, ואחר כך לא נותנים אפילו 10% מתנאי הזיכיון, אז כך אנחנו חיים, זה הצורה.

ראובן ריבלין: כאשר אתה בא ואומר תנאים, ולא יושב-ראש ועדת ביקורת המדינה – אתה אומר תנאים, בא אדם ואומר, אני בתנאים שלו לא יכול לעמוד, אז אני יורד מהבקשה שלי, אני לא משתתף בתחרות, כי אני לא יכול לנצח את מציע ההצעה שהיא כל כך נדיבה, לפי דעתי היא לא כלכלית.

ראובן ריבלין: לאחר מכן אתה נותן את הזיכיון לאותו אדם שזכה בזיכיון, והוא לא נותן לך אפילו 10% ממה שהוא הבטיח.

ראובן ריבלין: ואנחנו חיים כך במדינה הזאת, שלא תהיה לנו אי-הבנה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין מבקש שנצביע על מובן מאליו.

ראובן ריבלין: אני מקווה שפשוט רשויות הפיקוח יבינו את המובן מאליו.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה ביקשת לא לקבל את ההסתייגות, ואתה לא רוצה להשיב לו, לכן אנחנו הולכים להצביע.

ראובן ריבלין: אתה מבקש כמובן להצביע – ודאי, ודאי, וזכותך המלאה.

ראובן ריבלין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעות.

ראובן ריבלין: לשם החוק ולסעיפים 1–9, ועד בכלל, אין הסתייגות, לכן נצביע כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: מי בעד שם החוק וסעיפים 1–9, ועד בכלל?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–9 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–9 נתקבלו.

קריאה: היושב-ראש – – –

ראובן ריבלין: 23 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שסעיפים 1–9, ועד בכלל, ושם החוק אושרו על-פי הצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לסעיף 10, וכאן יש הסתייגות של חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 25 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין לסעיף 10 לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: שניים בעד, 25 נגד, אחד נמנע.

ראובן ריבלין: אני קובע שההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין, למרות הגיונה, לא נתקבלה.

ראובן ריבלין: לכן, חברי הכנסת, נצביע על סעיפים 10–29, ועד בכלל, שכן מ-11 עד 29 אין הסתייגות, מקשה אחת, כהצעת הוועדה.

ראובן ריבלין: נא להצביע, מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 10–29, כהצעת הוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 10–29, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

ראובן ריבלין: 25 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק נתקבלה – שסעיפים 10–29, ועד בכלל, נתקבלו כהצעת הוועדה, ובכך נסתיימה הקריאה השנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אתה מבקש שנצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים על חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 27), התשע"א–2010, בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: נא להצביע – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 26 נגד – אין נמנעים – אין חוק רישוי עסקים (תיקון מס' 27), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 26 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק רישוי עסקים (תיקון מס' 27), התשע"א–2010, עבר בקריאה שלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה לומר דברים?

ראובן ריבלין: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

זאב בילסקי: – – –

ראובן ריבלין: מהצד, מהצד, תאמר לפרוטוקול כדי שיישמע.

ראובן ריבלין: אני מרשה לך.

זאב בילסקי: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה לך, ולך, ידידי יושב-ראש ועדת הפנים, אני רוצה לברך אותך בשם כל ראשי הרשויות בארץ.

זאב בילסקי: הכיוון שאתם הולכים בו זה כיוון מצוין.

זאב בילסקי: המצב כפי שהיה עד עכשיו הוא ממש בלתי נסבל, ואני מקווה שבכך שהתווית את הכיוון אתה תמשיך הלאה להביא לרישוי עסקים מסודר, הגיוני וצודק.

זאב בילסקי: תודה רבה לך.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

דוד אזולאי: תודה רבה לך, אדוני חבר הכנסת זאב בילסקי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לפני שאני אעבור לסעיף התודות, אני רוצה לציין בפניך – זוהי דוגמה קלאסית לחוק שהיה בחוק ההסדרים, ואנחנו פיצלנו אותו מחוק ההסדרים והעברנו אותו לדיון בוועדה, וקיימנו דיונים אינטנסיביים, נדמה לי בין עשרה ל-15 דיונים, שמענו דעות מקצועיות, שמענו אנשים מקצועיים.

דוד אזולאי: זה מעיד עד כמה הנושא הזה חשוב – שנושאים רציניים, שרפורמות חשובות בחיינו אסור שיהיו בחוק ההסדרים, בחקיקה חפוזה, מהירה, וללא דיון מעמיק, כפי שהיה במקרה הזה.

דוד אזולאי: התוצאה תעיד על עצמה כאלף עדים, עד כמה חשוב היה שהנושא הזה יהיה בדיון בוועדה ולא בחוק ההסדרים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר, שכפי שיושב-ראש מקבל קיתונות כך הוא גם מקבל קומפלימנטים.

ראובן ריבלין: הקומפלימנטים אינם שייכים לי, הקומפלימנטים שייכים ליושב-ראש הוועדה, ועדת העבודה והרווחה, חיים כץ, ליושב-ראש ועדת הפנים אזולאי, ליושב-ראש ועדת הכנסת יריב לוין, ליושב-ראש ועדת הכספים משה גפני, ליושב-ראש ועדת החוקה דוד רותם, ואם שכחתי עוד אחד – יושב-ראש ועדת החינוך – הקודם והנוכחי, ולכל יושבי-ראש הוועדות אשר באו ואמרו בצורה נחרצת: אנחנו עומדים מאחורי עמדת הכנסת, שאם אין צורך שחוק ייכנס לחוק ההסדרים, צריך לקיים את הדיון הציבורי, ואנחנו עושים זאת.

ראובן ריבלין: אם היינו שומעים לממשלה, דרך אגב, החוק הזה היה רק מתקבל בעוד כמה חודשים.

ראובן ריבלין: הנה, החוק הזה לא היה בחוק ההסדרים, ועובר היום, בנובמבר, באמצע חודש נובמבר – היום אנחנו ב-Ides of November.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות קודם כול להודות לך.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות גם ליושב-ראש הנהלת הקואליציה, שבאמת היה שותף לכל הדיונים על הפיצולים, והיה חשוב לתת גיבוי בשעת ההצבעה, ולהגיע, ועל כך תודתי, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות גם לעורך-הדין תומר רוזנר, שליווה את החוק הזה לאורך הדרך, ולצערי הרב – לשמחתו אבל לצערי הרב – הוא הלך בשליחות חשובה, ואני משגר לו מכאן בשם כולם ברכת חזק ואמץ, ואני מקווה שיחזור בשלום.

ראובן ריבלין: הוא יחזור, בעזרת השם.

דוד אזולאי: אני רוצה להודות לעורך-הדין גלעד קרן ולכל הצוות המשפטי של הוועדה, למנהלת הוועדה יפה שפירא, למזכירת הוועדה שוש אזולאי ולכל צוות הוועדה, שעשו ועושים במסירות ובנאמנות עבודה יוצאת מן הכלל, ועל כך תודתי.

דוד אזולאי: אני רוצה גם להודות לדב חנין על כל הפרגון, ולזאב בילסקי – תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מודה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להחלפת המונח פקיד סעד (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: דוח ביקורת של מבקר המדינה על קופות-החולים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [מס' מ/403; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ב, עמ' 1568; מושב שני, חוב' ח', עמ' 5824; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת הכספים, להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) – האם זה לא עבר לוועדת העבודה והרווחה?

ראובן ריבלין: עבר – (תיקון מס' 5 והוראת שעה).

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 5 והוראת שעה), התשע"א–2010.

משה גפני: הצעת חוק זו עברה קריאה ראשונה בכנסת השבע-עשרה כחלק מהצעת חוק ממשלתית לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 171), התשס"ח–2008.

משה גפני: הכנסת הנוכחית החליטה להחיל על הצעת החוק דין רציפות.

משה גפני: הצעת החוק הממשלתית כללה תיקונים לפקודת מס הכנסה, וכן תיקונים לחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), התשס"ה–2005, ולחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), התשמ"א–1981.

משה גפני: ביום י"ד בכסלו התש"ע, 1 בדצמבר 2009, החליטה הכנסת להתיר לוועדת הכספים לפצל את הצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: לאחר הפיצול ועדת הכספים הכינה לקריאה שנייה ושלישית את הסעיפים שעוסקים בתיקון לפקודת מס הכנסה, והם כבר הובאו בפני הכנסת בנפרד ונחקקו.

משה גפני: לאחר מכן הקימה ועדת הכספים ועדת משנה לענייני פנסיה בראשותו של חבר הכנסת חיים כץ, שישבה על המדוכה והכינה את יתר סעיפי הצעת החוק שנכללו בהצעה המקורית.

משה גפני: אני חייב לציין שחבר הכנסת חיים כץ עשה עבודה יסודית במשך זמן רב.

משה גפני: ועדת המשנה דנה בהצעה שפוצלה ואישרה אותה בנוסח המוצע לפניכם.

משה גפני: ההצעה כוללת כמה תיקונים משלימים ונגזרים מהתיקון שנערך בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 3), התשס"ח–2008.

משה גפני: תיקון מס' 3, שתחילתו בינואר 2008, קבע בין השאר כי יהיו שני סוגים של קופות גמל לקצבה: האחת – קופת גמל משלמת לקצבה, אשר משלמת ישירות קצבה לזכאים, והשנייה – קופת גמל שאינה משלמת, אשר לא יהיה אפשר למשוך ממנה ישירות כספים שהופקדו בה, אלא בדרך של העברת הכספים לקופת גמל משלמת.

משה גפני: הצעת החוק הממשלתית שהובאה בפנינו כללה כמה תיקונים, חלקם מחמירים וחלקם מיטיבים.

משה גפני: ועדת המשנה בראשותו של חבר הכנסת חיים כץ וכן ועדת הכספים עמלו לנסות לצמצם במידת האפשר את ההחמרות שבהצעה ולהרחיב את ההטבות.

משה גפני: ההצעה שבפניכם קובעת את העניינים הבאים: 1.

משה גפני: לעניין משיכת והעברת כספים מקופת גמל נקבע בהצעה כי לצורך חישוב סכום הקצבה המזערי שלו יהיה זכאי העמית לאחר משיכת כספים בדרך של היוון מקופת גמל שאינה קרן ותיקה, ומקופת גמל משלמת לקצבה, יובא בחשבון גם סכום הקצבה שלה זכאי העמית ממקורות אחרים כמו קופה אחרת או פנסיה תקציבית.

משה גפני: 2.

משה גפני: הכלל החל מאז 2008 הוא שלא תתאפשר משיכת כספים מקופת גמל לא משלמת.

משה גפני: בהצעה שבפניכם מוצע לאפשר משיכה בידי עמית, אם העמית הגיע לגיל פרישת חובה, סך הכספים בחשבונותיו לא עולה על סכום צבירה מזערי של 80,000 שקל, וכן לא משולמת לעמית קצבה מקופת גמל משלמת, ואם משולמת לו קצבה היא אינה עולה על סכום הקצבה המזערי.

משה גפני: 3.

משה גפני: הצעת החוק הממשלתית כללה במקור הגבלה שלפיה העמית יכול למשוך כספים מקופת גמל רק בשל מצב כלכלי או בריאותי, שלו או של בן-זוגו.

משה גפני: הצעה זו היתה מחמירה את המצב שהיה קיים ערב תיקון מס' 3, ולפיו היה אפשר למשוך כספים בשל מצב בריאותי של העמית או של קרובו כאשר קרוב היה מוגדר באופן רחב וכלל בן-זוג, הורה, הורי הורה, צאצא וצאצאי בן-הזוג ובן-הזוג של כל אחד מהם.

משה גפני: ועדת המשנה בראשותו של חבר הכנסת חיים כץ וכן ועדת הכספים ביקשו להרחיב את אפשרות המשיכה, ולבסוף נקבע שעמית יהיה רשאי למשוך כספים באופן חד-פעמי בשל מצב כלכלי של העמית או של בן-זוגו או בשל מצב בריאותי של ילדו של העמית, בכל גיל שהוא, וכן בשל מצב בריאותי של הורה העמית, אם להורה נקבעה דרגת נכות לפי כללי הביטוח הלאומי.

משה גפני: 4.

משה גפני: נוסף על כך, הבנו שקיימת בעיה בקרב ציבור הגמלאים שהפקידו כספים לקופות גמל שונות בלי שהבינו שקופות הגמל האלה הפכו להיות קופות לא משלמות והם לא יוכלו למשוך מהן את הכספים אלא בדרך של קצבה חודשית.

משה גפני: כדי לסייע לאותם אנשים שטעו ולא היו מודעים – אני מניח שיושב-ראש ועדת המשנה, חבר הכנסת חיים כץ, ירחיב בעניין הזה – על הגברת מועלם, עם הגומיות; לגברת מועלם היה תפקיד מרכזי בחקיקת החוק הזה – לשינויים שנערכו במסגרת תיקון מס' 3, נקבעה בהצעת החוק הוראת שעה חשובה מאוד שנוספה לבקשת ועדת המשנה, והורחבה על-ידי ועדת הכספים.

משה גפני: לפי הוראת השעה, עד סוף שנת 2011 יוכלו עמיתים בקופות גמל לתגמולים או בקופת גמל לא משלמת לקצבה למשוך את הכספים שהופקדו לאחר שנת 2008, אם הגיעו לגיל 60.

משה גפני: גם מוטבים של עמית שנפטר וכן עמיתים בקופת גמל לפיצויים שהכספים בה הועברו לקופה לא משלמת, יוכלו למשוך את הכספים בהתקיים תנאים מסוימים.

משה גפני: נוסף על כך קבענו שכל מי שזכאי למשיכה יקבל על כך הודעה מפורטת מהחברה המנהלת של קופת הגמל, כדי שיוכל עד סוף שנת 2011 למשוך את הכספים שהפקיד.

משה גפני: המשמעות של העניין, אדוני יושב-ראש הכנסת, היא שאנשים טעו והפקידו – אמרו להם שקופת גמל זה הדבר הטוב ביותר, ובעצם הם לא יכולים למשוך את זה.

משה גפני: אנחנו תיקנו את זה – ועד סוף שנת 2011 הם יכולים למשוך את זה, וגם קופת הגמל צריכה להודיע להם שעד אז הם יוכלו למשוך את הכסף.

משה גפני: זו הוראת שעה חשובה מאוד, שיש בה כדי להיטיב עם ציבור שנפגע עקב טעות תמימה.

משה גפני: להצעת החוק הסתייגות לדיבור בלבד, של חבר הכנסת חיים כץ, שחלקה העיקרי של הצעת החוק הזאת הוא על שמו, אפילו שזאת הצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: הוא עשה עבודה יסודית, הוא אמור לדבר על העניין הזה.

משה גפני: לפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: יעלה המסתייג, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, אשר הסתייגויותיו, על-פי ניסוחיהן, הן הסתייגות דיבור בלבד, שכן כך הן נוסחו על-ידי הנסחיות – כהסתייגויות דיבור.

ראובן ריבלין: מה זה הסתייגות דיבור – למען הציבור שלא מבין על מה אני מדבר – למשל, מבקש חבר הכנסת להסתייג ולומר: במקום אחרי ההגדרה, "חוק החברות", יבוא לפני ההגדרה.

ראובן ריבלין: וכן, במקום "של תקנות לפי" יבוא "של תקנות שיותקנו לפי".

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר ולציין לשבח את היצירתיות של היועצת המשפטית של ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו חברי הכנסת שמחוקקים – מחוקקים מהחיים.

חיים כץ: אנחנו, כמו כל אחד – לומד מניסיונו ומנסה להשית את זה על הכלל ולשפר את איכות החיים.

חיים כץ: אני אף פעם לא הסתכלתי בחשבונות הבנק של הורי, פן יחשבו שאני רוצה לרשת מוקדם.

חיים כץ: אבל לפני כשנה אני מסתכל בחשבון הבנק ואני רואה שאבא שלי, בן 87, התחיל לחסוך לפנסיה.

ראובן ריבלין: יאריך ימים.

חיים כץ: כן, התחיל לחסוך לפנסיה בתשלום חודשי של 500 שקל.

חיים כץ: אני ניגש לבנק, סוגר את החשבון ואומר לו, לפקיד: הוא לא צריך פנסיה, אני רוצה למשוך את הכסף.

חיים כץ: ואז הוא אומר לי: תשמע, אתה לא יכול למשוך.

חיים כץ: היום אין יותר חיסכון הוני, כל מה שהוא שילם מינואר 2008, ישלם 35% מס במקור.

חיים כץ: אמרתי: לא יכול להיות.

חיים כץ: ואללה, לא יכול להיות.

חיים כץ: קבעתי פגישה עם נציב מס הכנסה – – –

ראובן ריבלין: לכמה שנים?

חיים כץ: מינואר 2008, כל שקל שהוא משלם היום לקופה – 35% מס.

ראובן ריבלין: אם הוא רוצה למשוך.

חיים כץ: כן.

ראובן ריבלין: אבל אם למשל עברו שש שנים – – –

חיים כץ: לא חשוב, אין יותר שנים.

משה גפני: אין, נגמר.

חיים כץ: נגמר השנים.

חיים כץ: אני אספר לך מעשה – – –

ראובן ריבלין: אז מתי הוא יקבל את הפנסיה?

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אני אספר לך סיפור שהיה – כך היה: פניתי לנציב מס הכנסה, נסרדישי, ואמרתי: אני רוצה לספר לך סיפור.

חיים כץ: אמר לי: איזה סיפור?

חיים כץ: אמרתי לו: תשמע, אבא שלי, קוראים לו מר מועלם – עזרא, ולאמא שלי קוראים מרים, או מזל.

חיים כץ: אבא שלי עבד במס הכנסה ומקבל פנסיה 8,000 שקל, והוא לא מאמין בבנק.

חיים כץ: כל חודש מקבל ה-8,000, עושה שמונה גומיות של 1,000 שקל, בא למזל, אומר לה: קחי שמונה גומיות – –

משה גפני: מועלם.

חיים כץ: מועלם.

חיים כץ: מועלם.

חיים כץ: – – תפרנסי את הבית.

חיים כץ: בחודש הראשון רואה, גמרה חמש גומיות – נשארו לה שלוש.

חיים כץ: בחודש השני נשארו לה שלוש, בחודש השלישי – מתחת למזרון.

חיים כץ: ואז מתברר פתאום שלשכנה למטה פרצו לבית, לקחו הכסף מתחת למזרון.

חיים כץ: אומרת לו גברת מועלם: שמע, צריך לשים הכסף בבנק.

חיים כץ: אמר לה: לא מאמין בבנקים, אלה גנבים; לא מאמין.

חיים כץ: אמרה לו: אבל היא קיבלה מכות ולקחו לה הכסף.

חיים כץ: אמר: בשביל שלא תקבלי מכות, נשים הכסף בבנק.

חיים כץ: שם הכסף בבנק.

חיים כץ: מה קרה?

חיים כץ: הנכד הודיע שהוא הולך להתחתן.

חיים כץ: אמר מר מועלם, צריך לתת לו מתנה 10,000 שקל.

חיים כץ: בא לבנק, אומר: שמתי אצלכם 24 גומיות, אמרו לו: לא, שמת 24,000 שקל.

חיים כץ: אמר: הנכד שלי מתחתן, רוצה הכסף.

חיים כץ: מה אמרו לו בקופה?

חיים כץ: אמרה לו: אנחנו ניתן לך את זה בתשלומים.

חיים כץ: אמר: איזה תשלומים?

חיים כץ: אמרו: 200 תשלומים.

חיים כץ: אמר: אני צריך הכסף לחתונה, הנכד מתחתן, אולי לא הסברתי טוב.

חיים כץ: הנכד מתחתן, תנו לי 200 תשלומים.

חיים כץ: הכסף, אומר, הכסף.

חיים כץ: אמרו לו, 200 תשלומים.

חיים כץ: אמר: ואם אני מושך הכסף?

חיים כץ: אמרו לו תקבל חזרה 16 גומיות.

חיים כץ: שמונה גומיות, 35% מס במקור אתה משלם.

קריאה: על מה ולמה?

חיים כץ: ואללה, הלכנו במלחמה שלקחה שנה.

חיים כץ: אני לא נכנס להצעת החוק, לתיקון 171 – – –

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך שהסיפור שסיפרת יותר יפה, מזיכרונו לברכה שייקה אופיר, שדיבר על "ברוך, גנב בן גנב".

חיים כץ: ואז הלכנו – קודם כול כשהלכתי לשר האוצר הוא אמר לי, לא יכול להיות כאלה דברים, אין דברים כאלה.

חיים כץ: והם הסכימו ללכת לקראתי.

חיים כץ: לקראתי.

חיים כץ: דרך אגב, כשאני באתי לחברת "הראל" שקנתה את "עוצמה" אמרתי להם: תשמעו, אמרו לי: אנחנו נסדר לך.

חיים כץ: אמרתי: אל תסדרו לי.

חיים כץ: ובאתי ואמרתי לנציב: תשמע, אתה יודע כמה זקנים באים לבנק עם השקית ואין להם מושג מה קורה?

חיים כץ: אתה יודע מה אתם עושים להם?

חיים כץ: אתם לוקחים 35% מס במקור.

חיים כץ: והם הסכימו ללכת לקראתי להוראת שעה, ובהוראת שעה הזאת הם יודיעו במכתב לכל אחד מאלה שהפקיד כסף באי-ידיעה והבנק לא דיווח לו.

ראובן ריבלין: הם הפקידו – – –

חיים כץ: הפקידו בבנק, ב"עוצמה".

ראובן ריבלין: בקופת גמל.

חיים כץ: נכון, אבל הם מכרו את קופות הגמל.

חיים כץ: הבנקים מכרו את קופות הגמל.

ראובן ריבלין: האם ה-35% זה רק על הרווחים?

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: 35% – – –

ראובן ריבלין: גם על הקרן.

חיים כץ: על הקרן.

חיים כץ: כל כסף שהופקד מינואר 2008, 35% מס במקור אם אתה רוצה למשוך אותו.

דוד רותם: לא, על הרווחים.

משה גפני: לא, לא.

חיים כץ: על הקרן, .

חיים כץ: על הקרן.

ראובן ריבלין: מה זה?

ראובן ריבלין: זה הפקעה.

ראובן ריבלין: זה גזלה.

חיים כץ: זה נכון.

משה גפני: הם רוצים – – – לפנסיה.

משה גפני: הם רוצים שתשתמש בפנסיה.

דוד רותם: החוק הזה גם יחול על ביטוח – – –?

קריאות: – – –

ראובן ריבלין: אבל אם עבר אדם את גיל הפנסיה.

ראובן ריבלין: למה הוא צריך לחכות, הוא עבר את גיל הפנסיה.

משה גפני: – – – כל חודש.

קריאות: – – –

חיים כץ: אחרי שמר מועלם קיבל הכסף לחתונה, יקבל הודעה עכשיו – מר מועלם – שהוא יכול למשוך הכסף לחתונה, ועוד הרבה מועלמים ולוי וכהנים יקבלו הודעה נפרדת, שעד 31 בדצמבר 2011 הם יכולים למשוך את כספם והם לא ישלמו מס במקור, אלא ישלמו מס רווחי הון כפי שמקובל במשק.

חיים כץ: ותראה, להפתעתי, אחרי שזה עבר בוועדת הכספים, אני מסתכל על החוק הזה ואני אומר, איך מתגלגל לו דבר.

חיים כץ: אני מסתכל בעיתון "כלכליסט" ואני רואה כתבה שמישהו סידר את זה – איזה יועץ פנסיה סידר את זה.

חיים כץ: אני מצלצל לכתבת ואומר לה: תגידי לי, מה זה הדבר הזה, מי – אומרת לי: תשמע, הבן-אדם.

חיים כץ: אני אומר לה: אני לא מכיר את הבן-אדם.

חיים כץ: אבל הוא סידר את זה.

חיים כץ: ואני אומר לה: תשמעי, אני עובד על זה שנה.

חיים כץ: שנה, עם יועצים, המון שעות, עבודה מושקעת, מסודרת.

חיים כץ: אז הוא אומר: לא, אני שלחתי לו אימייל שיש תקלה ובגלל האימייל אני סידרתי.

חיים כץ: אז זה נולד, אתה יודע, כמו שכל דבר נולד – בקריאה של דף בנק שהתברר לי שעושקים, עושקים את הגמלאים בגלל חוסר ידיעה, ומטילים עליהם מס על הפקדות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, האם דבר כזה בכלל יכול להיות?

ראובן ריבלין: אם לא הייתי שומע את חבר הכנסת כץ ואת חבר הכנסת גפני, לא הייתי מאמין.

ראובן ריבלין: מה, יכולים לגבות ממני מס על כסף שלי, ששילמתי עליו מס?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מאיר שטרית – – –

דוד רותם: לדעתי לא, אבל אדוני יודע, משרד האוצר – – –

משה גפני: – – – שעכשיו היינו צריכים אותו, מפני שאת החוק הזה עשתה הממשלה הקודמת.

משה גפני: אנחנו עכשיו מתקנים את החוק הזה.

דוד רותם: אדוני – – –

חיים כץ: ככה נראים דברים שמעבירים אותם בחוק ההסדרים – –

משה גפני: נכון.

חיים כץ: – – בצורה חפוזה, שלא נכנסים.

חיים כץ: הנה, אני היום התחלתי בחוק ההסדרים – – –

משה גפני: – – –

חיים כץ: אני התחלתי היום דיונים בחוק ההסדרים על הפנסיה הצבאית, העלאת גיל הפרישה.

חיים כץ: ואני אומר לך, יש שם עוולות שגם האוצר שישב מולי לא ידע לענות לי.

חיים כץ: אז ביקשתי שבפעם הבאה הוא יביא מומחה – לשאלות פשוטות, כמה עלויות, כמה הפסדים, כמה תגמולים.

חיים כץ: ואנחנו בחודש אחד, אחרי שהלאמנו את הקופות ב-2003, צריכים להחליט על גורל, כשעומד ראש אכ"א ואומר שהדבר הזה יחבל בצבא-הגנה לישראל.

ראובן ריבלין: חוק – – –

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: לא יודע מה להגיד לכם.

ראובן ריבלין: חוק-יסוד: חופש העיסוק, חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו – כל החוקים האוניברסליים.

ראובן ריבלין: איך אפשר ליצור מצב שבו אנחנו משלמים מס הכנסה על דבר ששילמנו עליו מס הכנסה ואנחנו חוסכים אותו?

דוד רותם: אדוני שואל שאלות את משרד האוצר?

דוד רותם: במדינת ישראל משרד האוצר יודע להמציא המצאות – – –

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, "כולו" 35% מס במקור, לא נורא כל כך.

חיים כץ: 35%.

חיים כץ: שמונה גומיות, אבל 16 גומיות השאירו.

חיים כץ: לקחו רק שמונה גומיות.

חיים כץ: ואני אומר לך שעשינו פה עבודה יסודית.

חיים כץ: לצערי – – –

ראובן ריבלין: God bless מועלם.

חיים כץ: לצערי, אי-אפשר לעשות עבודה חפוזה שנוגעת לכל כך הרבה אנשים, ומחפפים בשביל לעמוד ביעדים של תאריכים.

חיים כץ: יש שני נושאים – גם בחוק ההסדרים הזה – שבאו לוועדה שלי: זה המסלקה הפנסיונית, שאני לא יודע איך אפשר לגמור את זה בשבועיים, והעלאת גיל הפרישה וקביעת פנסיה עתידית לחיילי צה"ל – מבלי להיכנס לפרטים, והפרטים האלה דורשים מקצועיות וזמן.

חיים כץ: אני מקווה שלא יקרה מצב כמו הסיפור הזה של משפחת מועלם, שאתה תבוא ותשב על הדוכן הזה ותגיד – בטח חיים הוזה כי לא יכולים להיות כאלה דברים.

חיים כץ: אז הנה לרייטינג הגדול שנמצא אצלנו בערוץ-הכנסת, הם שמעו ואתה בטח תבדוק ותבוא ותגיד לי: ואללה, לא הזית – – –

ראובן ריבלין: ברוך אמר לשוּלם: תקנה פיס, תשלם שלוש לירות, תקבל מאה אלף.

ראובן ריבלין: ואחר כך הוא אומר: אין מאה אלף, אין חמישים אלף – –

חיים כץ: אבל גם אין שלוש לירות.

ראובן ריבלין: – – וגם שלוש הלירות הלך.

ראובן ריבלין: גנב בן גנב.

ראובן ריבלין: הוא אמר: זה פטנט של התל-אביבים.

ראובן ריבלין: זה שייקה אופיר אמר לו, לא אני.

חיים כץ: אני שמח על תמיכתו של גפני כיושב-ראש ועדת הכספים, שאני כיושב-ראש ועדת המשנה בענייני פנסיה בוועדת הכספים כפוף אליו, והוא עשה את זה במהרה והרחיב את הזמן שאפשר לשלוף את הכסף הזה, ומשפחת מועלם תוכל להוציא את הכסף בלי 35% מס ולתת מתנה נאה לנכד.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: זו הצעת חוק ממשלתית, שהממשלה הבינה שהדברים האלה הם הזויים.

משה גפני: הממשלה הביאה חוק שחלקו החמיר וחלקו היטיב.

משה גפני: חיים כץ בוועדת המשנה הרחיב את ההטבות, במליאת הוועדה הרחבנו את זה עוד יותר.

משה גפני: הם הגיעו להסכמה – – –

דוד רותם: הכנסת הבינה, אדוני.

דוד רותם: משרד האוצר לא מבין כלום.

ראובן ריבלין: אנחנו נלחמנו נגד חוק ההסדרים ולא ידענו עד כמה אנחנו צודקים.

משה גפני: זה חוק ממשלתי שחוקקה הממשלה – – –

ראובן ריבלין: יישר כוח ליושב-ראש ועדת הכספים וליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ולכל העוסקים במלאכה, תהיו ברוכים.

ראובן ריבלין: אני בטוח שאני מברך בשם כל אזרחי ישראל אשר מתפלאים מדוע היה חוק כזה.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו עכשיו נעשה דבר שיתקן את המעוות על-ידי כך שנצביע על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חיים כץ, אדוני ניצל את ההסתייגות כדי לדבר.

ראובן ריבלין: אתה מבקש שאנחנו נצביע.

חיים כץ: – – –

ראובן ריבלין: לכן, אין הסתייגויות לחוק זה ואנחנו נצביע מקשה אחת על הצעת החוק כפי שהיא מובאת בפנינו, על-פי המלצת הוועדה.

ראובן ריבלין: ובכן, רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 5 והוראת שעה) – מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע מקשה אחת בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 1–10 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–10 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם להצביע בקריאה שלישית?

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 5 והוראת שעה), התשע"א–2010 – נא להצביע.

ראובן ריבלין: מי בעד, מי נגד – בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 5 והוראת שעה), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 5 והוראת שעה), התשע"א–2010, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/541).

ראובן ריבלין: ]

ראובן ריבלין: אני מזמין את שר המשפטים שיעלה ויבוא על מנת להציג את הראשונה מבין הצעות החוק המובאות לקריאה ראשונה, הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10).

ראובן ריבלין: גם הוא היה מיועד, נדמה לי, לחוק ההסדרים, ויעבור הרבה לפני שחוק ההסדרים יעבור, אחרי דיון ציבורי, כפי שראינו עד כמה מחויבים אנו בו בדוגמאות שהבאנו קודם לכן.

ראובן ריבלין: השר נאמן – בבקשה, אדוני, שר המשפטים.

ראובן ריבלין: האם ממלא-מקומי, חבר הכנסת יצחק וקנין, מוכן לשבת 10–15 דקות, כי חבר הכנסת דנון קיבל שחרור ממני.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני מודה לך.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"א–2010, היא הצעת חוק שמציעה הממשלה, ובה היא מבקשת לתקן את חוק הפטנטים, התשכ"ז–1967.

יעקב נאמן: הצעת החוק כוללת שני עיקרים: הראשון נוגע לאמצאות ביטחוניות והשני לאמצאות בשירות.

יעקב נאמן: לגבי אמצאות ביטחוניות, הצעת החוק מבקשת לייעל את ההליכים הקבועים בחוק ואת הדרך לפיצוי בעלי האמצאות בגין המגבלות שמוטלות על אמצאותיהם מכוח החוק, וזאת בשלוש דרכים.

יעקב נאמן: ראשית, מוצע לשנות את ברירת המחדל לגבי צו הגבלת פעולות כך שהגבלת הפעולות בנוגע לאמצאות ביטחוניות או בנוגע לאמצאות הקשורות לאנרגיה גרעינית לא תימשך אלא אם כן ינקוט משרד הביטחון או משרד אחר שקבעה הממשלה, פעולות לשם כך.

יעקב נאמן: שנית, מוצע לקבוע מנגנון חדש ולפיו תיבחן כשירות האמצאה לפטנט בטרם תדון ועדת הפיצויים והתמלוגים בפיצוי שיוענק לממציא.

יעקב נאמן: שלישית, מוצע להפוך את ועדת הפיצויים והתגמולים מגוף מעין שיפוטי לגוף מינהלי שינהל את הליך קביעת הפיצוי לממציאי האמצאות הביטחוניות בתוך זמן קצוב, וחבריו יהיו בעלי מומחיות רלוונטית.

יעקב נאמן: כן מוצע לקבוע כי לחולק על קביעת הוועדה תהא אפשרות להגיש תובענה בעניין לבית-המשפט המחוזי.

יעקב נאמן: לגבי אמצאות בשירות, מוצע להסדיר את חובת העובד לדווח למעסיקו על אמצאות שהמציא בתקופת שירותו וכן להסדיר את סוגיית הקניין באמצאות אלה.

יעקב נאמן: במסגרת זו, מוצע לבטל את סמכותה של ועדת הפיצויים והתגמולים ולקבוע את זכאותו של העובד להטבה בגין אמצאת שירות שהמציא וקמה לקניין מעבידו.

יעקב נאמן: תחת זאת, מוצע לקבוע כי קביעת ההטבה תיעשה בידי המעביד, ובמקרה של סכסוך בעניין ניתן יהיה להגיש תביעה לבית-הדין לעבודה.

יעקב נאמן: לפיכך, אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: תודה לשר המשפטים, השר יעקב נאמן.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: נרשמו חבר הכנסת אריאל, אני מבין שהוריד את עצמו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: יש עוד חבר כנסת שמעוניין לדבר?

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, חבר הכנסת בן-ארי – חבר הכנסת נסים זאב, בחוק הזה אתה לא רשום.

יצחק וקנין: אם כן, אני אאפשר לך לדבר בחוק הזה.

יצחק וקנין: אתה לא רשום, אתה רשום בחוק הבא.

יצחק וקנין: אם כן, חבר הכנסת בן-ארי – ואני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: זה הכול?

מיכאל בן-ארי: היו פה הסתייגויות של חמש דקות.

יצחק וקנין: זה לא הסתייגויות, אדוני.

יצחק וקנין: הסתייגויות זה בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל בן-ארי: מקבל.

מיכאל בן-ארי: אני חייב להודות לשר על האופן שבו העביר היום את החוק שלי בוועדת השרים לענייני חקיקה.

מיכאל בן-ארי: אבל עכשיו אל העניין עצמו: הצעת חוק הפטנטים, ויש פה עניינים חשובים ביותר שקשורים לעניינים של הפטנטים.

מיכאל בן-ארי: אדוני שר המשפטים, בשבוע שעבר כולנו צפינו וליווינו את חבר הכנסת לשעבר, צחי הנגבי, בבואו לבית-המשפט.

מיכאל בן-ארי: אני כרגע לא רוצה לעסוק בשום אופן בעניין של הקלון, לא קלון, וביחס האישי לחבר הכנסת לשעבר צחי הנגבי וכן הלאה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לדבר התנהלות של בית-המשפט.

מיכאל בן-ארי: לא מזמן יצא אחד האנשים הבכירים בפרקליטות ודיבר על כך שחקירה שמתחילה בשנת 2000 נמשכת חמש שנים, עד 2005, ואז מחליטים להגיש כתב אישום.

מיכאל בן-ארי: עד שמתחיל המשפט – וב-2030 בערך מסתיים המשפט.

מיכאל בן-ארי: טוב, מסתיים המשפט.

מיכאל בן-ארי: אני נוסע לכנס שדרות וגזר-הדין היה אמור להינתן, אם אינני טועה, בשעה 09:30.

מיכאל בן-ארי: עולה השופט הראשון, גזר-הדין נמצא בידם.

מיכאל בן-ארי: יש כבר החלטה בידם מה גזר-הדין.

מיכאל בן-ארי: האיש, שהוא צדיק או החליטו שהוא לא צדיק, נמצא במתח במשך שנים ארוכות.

מיכאל בן-ארי: בהלכה היהודית קוראים לזה, אדוני השר, עינוי דין.

מיכאל בן-ארי: מישהו שם בבית-המשפט חמד לו לצון ואמר: אם עינוי, בוא נענה את הבן-אדם עד הסוף האפשרי.

מיכאל בן-ארי: נכניס את הסכין, נסובב ונסובב ונסובב, נשפוך עליו מים קרים שלא ימות, שיחיה עד הסוף.

מיכאל בן-ארי: למה לתת מהתחלה ולהגיד לו: תשמע, יש לך קלון או אין לך קלון.

מיכאל בן-ארי: שוב, שלא יישמע כאילו יש לי נימה של הצדקה לחבר הכנסת הנגבי.

מיכאל בן-ארי: יש לי הרבה נגדו בעניינים פוליטיים כאלה ואחרים.

מיכאל בן-ארי: אני מדבר על ההתנהלות.

מיכאל בן-ארי: השופט מדבר ומדבר ומותח ומותח ומותח ובסוף אומר: אני מזכה.

מיכאל בן-ארי: אני לא נותן קלון.

מיכאל בן-ארי: אח, רבע אנחת רווחה.

מיכאל בן-ארי: עכשיו יבוא השני, גם הוא ידבר וידבר וידבר ויגדיל את הציפייה אצל השומעים.

מיכאל בן-ארי: הרי אנחנו נמצאים בסרט, נמצאים בהצגה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא נמצאים בבית-משפט שבא להגיד את הדין.

מיכאל בן-ארי: צריך לשמור את כל הכתבים במתח, הרי יש פה תוכנית ריאליטי בבית-המשפט.

מיכאל בן-ארי: אנחנו רוצים לשמור על רייטינג.

מיכאל בן-ארי: אם אני אומר בהתחלה שיש קלון מה יקרה?

מיכאל בן-ארי: כולם ילכו ואף אחד לא יקשיב לשופטים האומללים, והם רוצים שיקשיבו להם.

מיכאל בן-ארי: זה הרי העניין – –

יצחק וקנין: למה אתה צריך להגיד שופטים אומללים?

יצחק וקנין: זה ביטוי שהוא לא במקומו.

מיכאל בן-ארי: סליחה, זה על הדרך הציורית.

מיכאל בן-ארי: תרשה לי לומר כי מה שנעשה, ואני לא מדבר כרגע, שוב, על המקרה הספציפי של צחי הנגבי.

מיכאל בן-ארי: אני מדבר על עינוי דין.

מיכאל בן-ארי: זה דבר בלתי נסבל.

מיכאל בן-ארי: גם אל הפושעים הכי גדולים שבעולם – יש לך מה לפסוק את הדין, תפסוק.

מיכאל בן-ארי: גמרת כבר, סיימת, תן את הדין.

יצחק וקנין: גם אתה סיימת.

מיכאל בן-ארי: לא, יש לי עוד משפט אחד.

מיכאל בן-ארי: ואז מתחיל השני ועכשיו נשאר המתח, זה שקול.

מיכאל בן-ארי: אחד אמר חייב אחד אמר זכאי, אז מה יגיד השלישי?

מיכאל בן-ארי: כי אם היו לוקחים את שני הראשונים שהיו אומרים חייב זה היה נגמר אחרי שניים, זה לא מעניין.

מיכאל בן-ארי: צריך שלושה.

מיכאל בן-ארי: אדוני שר המשפטים, אולי אולי תעשה משהו בעניין ההלכה היהודית הזאת שאומרת שעינוי דין זה דבר מכוער שאין כדוגמתו.

מיכאל בן-ארי: ומה שהיה בשבוע שעבר היה המקרה הקלאסי של עינוי דין.

יצחק וקנין: אדוני מתבקש לסיים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיכאל בן ארי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אין דוברים נוספים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"א–2010.

יצחק וקנין: מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפטנטים (תיקון מס' 10), התשע"א–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק נתקבלה ותועבר להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לחבר הכנסת דוד רותם.

יצחק וקנין: אני מבין נכון?

יצחק וקנין: אדוני השר?

יצחק וקנין: ועדת חוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/541).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 62), התשע"א–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר המשפטים, השר יעקב נאמן.

יעקב נאמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, בהתאם לסעיף 37(ב)(9) לחוק בתי-המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984, בית-משפט מחוזי ידון בשופט אחד בערעורים על פסקי-דין של בתי-משפט שלום בדן יחיד "בתביעות שסכומן או ששווי נושאן, ביום הגשת התובענה, אינו עולה על 300,000 ש"ח – – –", למעט בתביעות מסוימות, כמפורט בסעיף האמור.

יעקב נאמן: יישומו של הסעיף בנוסחו הנוכחי מביא לכך שערעורים רבים בנושאים אזרחיים, שכלל אינם מורכבים מן הבחינה המשפטית, נדונים בפני הרכב של שלושה שופטים בבית-משפט מחוזי, וזה אך ורק מן הטעם שסכום התביעה או שוויה עולה על 300,000 ש"ח.

יעקב נאמן: מצב זה יוצר עומס רב על שופטי בית-המשפט המחוזי, מעמיס עלויות כבדות ומיותרות על תקציב בתי-המשפט ומביא לעיכוב ולהתארכות בזמן הטיפול בתיקים, באופן המהווה ניצול בלתי יעיל של זמן השפיטה.

יעקב נאמן: לאור האמור לעיל, מוצע לתקן את סעיף 37(ב)(9) לחוק בתי-המשפט ולקבוע כי ככלל, ערעורים אזרחיים על פסקי-דין בדן יחיד של בית-משפט שלום יידונו בבית-המשפט המחוזי בפני שופט אחד.

יעקב נאמן: עם זאת, וכדי לתת מענה לקיומם של תיקים מורכבים בין התיקים הנכנסים בגדר הסעיף, התיקון המוצע משאיר סמכות הקיימת בסעיף 37(ב) לחוק בתי-המשפט לנשיא או לסגנו להעביר את העניין להרכב של שלושה שופטים בתנאים שנקבעו בסעיף, וכן מותיר על כנם את החריגים הקיימים בסעיף 37(ב)(9) לחוק, אשר בהתקיימם יידון העניין בהרכב של שלושה שופטים.

יעקב נאמן: לפיכך אבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לדיון בפני ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק וקנין: תודה לשר המשפטים, השר – – –

יעקב נאמן: אני רק רוצה להעיר הערה לחבר הכנסת הנכבד שדיבר לפני: זה משנה מפורשת בעניין עינוי הדין – בפרק ה' בפרקי אבות: חרב באה לעולם בשל עינוי הדין.

מיכאל בן-ארי: ואתה, אדוני שר המשפטים, יכול לעשות משהו, גם כן, חוץ מלעבוד אצלם.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: רבותי, תודה לשר המשפטים, השר יעקב נאמן.

יצחק וקנין: אני פותח את הדיון, רבותי, בהצעת החוק.

יצחק וקנין: נרשמו שלושה דוברים: חבר הכנסת אורי אריאל, חבר הכנסת בן-ארי, ואחרון הדוברים, כרגיל, חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי.

יצחק וקנין: רבותי, אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, לרשותך שלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הנחתי על שולחנה של ועדת השרים לענייני חקיקה משהו משפטי, והוא בקשה להרחבת החוק נגד הסתה גזענית.

מיכאל בן-ארי: היום יש חוק נגד הסתה גזענית שאומר שהסתה על רקע לאומי אתני נחשבת גזענות.

מיכאל בן-ארי: והדברים הם נכונים.

מיכאל בן-ארי: לעשות הכללות, להשתלח בציבור, להסית נגד ציבור שלם, זה דבר חמור מאוד, שלא יכירו – אי-אפשר להכיר במקומותינו, ואנחנו צריכים לדחות אותו מכול וכול.

מיכאל בן-ארי: מכיוון שהחברה בישראל שסועה מאוד, ויש בה קבוצות מקבוצות שונות – יש דתיים כאלה ודתיים כאלה, יש חרדים, וכאלה, יש ציבור עולי ברית-המועצות, אתיופים, יש מתנחלים, יש תושבי הפריפריה, וכן הלאה וכדומה – הצעתי להרחיב את החוק.

מיכאל בן-ארי: אם אנחנו רוצים למנוע את השסע החברתי, בואו נחליט שהסתה לא על רקע לאומי אתני בלבד, אלא גם להוסיף: דתי, עדתי, או על רקע אזור מגורים.

מיכאל בן-ארי: לא יכול להיות שאיזה יוצר תיאטרון ידוע ומפורסם יטוס מעל המתנחלים ויגיד שהמתנחלים הם קרציות, והוא לא יעשה שום "קוועצ'ן" בכיסא.

מיכאל בן-ארי: לא יכול להיות שישב כתב, באחד מערוצי הרדיו האזוריים, ויגיד: החרדים הם טפילים, מוצצי דם – ממש מתוך איזה היסטוריה רחוקה, והוא לא נע ולא זע בכיסאו, כי איש לא מאיים עליו.

מיכאל בן-ארי: דיברתי עם שר המשפטים בשבוע שעבר, אמרתי לו: זה לא להגיש כתב אישום.

מיכאל בן-ארי: זה תמרור אזהרה.

מיכאל בן-ארי: זה ניסיון לחבר את החברה – שלא יכול להיות שאחרי הרצח של אושרנקו, הקשה, שזעזע את המדינה, יאמרו בכלי התקשורת בלי להסס: יוצאי ברית-המועצות הביאו לכאן פשע, הביאו לכאן את המאפיה.

מיכאל בן-ארי: לא יגידו שהביאו לכאן את החריצות, רעננו את שוק העבודה הישראלי – יש דברים נפלאים.

מיכאל בן-ארי: אבל ההשתלחות היא ללא רסן.

מיכאל בן-ארי: בשבוע שעבר הייתי בכנס שדרות המפורסם, שלטעמי היה מאוד מאוד מפוספס, מהרבה הרבה בחינות, ואני שומע שם פרופסור למשפטים, סגן נשיא המכון לדמוקרטיה, פרופסור ידידיה שטרן, שאומר ככה – אני מצטט מתוך הפרוטוקול: "כמובן, יש פה תרבות של שקר, שכל הציבור החרדי מעורב בה במאסות אדירות.

מיכאל בן-ארי: תרבות מסודרת של שקר" – אדוני, אתה חרדי?

מיכאל בן-ארי: יש לך תרבות של שקר.

מיכאל בן-ארי: אתה חרדי, סגן השר יצחק כהן?

מיכאל בן-ארי: יש לך תרבות של שקר.

מיכאל בן-ארי: זה מה שהוא אומר.

מיכאל בן-ארי: אף אחד לא יעמיד אותו לדין.

מיכאל בן-ארי: תרבות של שקר.

מיכאל בן-ארי: בהמשך הוא אומר דברים חמורים ביותר.

מיכאל בן-ארי: אני בא לפניו, אני אומר לו: אתה פרופסור.

מיכאל בן-ארי: אנשי אקדמיה כל כך נזהרים במשפטים שלהם.

מיכאל בן-ארי: אתה עושה הכללות.

מיכאל בן-ארי: אבל הפרופסור, שהוא בדרך לבית-המשפט העליון – הוא רצה להיות היועץ המשפטי לממשלה, מה אכפת לו לעלות על הגל הזה?

מיכאל בן-ארי: זה הגל.

מיכאל בן-ארי: לשנוא את החרדים, להשתלח בהם.

יצחק וקנין: תודה.

מיכאל בן-ארי: ביקשתי – לא, משפט נוסף.

מיכאל בן-ארי: משפט אחרון.

יצחק וקנין: אתה יודע, הזמן עבר לפני דקה, ואני – – –

מיכאל בן-ארי: אתה, לפעמים יותר – יש – נינוחים, חג הקורבן – – –

יצחק וקנין: חג הקורבן.

מיכאל בן-ארי: משפט אחרון.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, שר המשפטים, הגיע לוועדת שרים לענייני חקיקה, מביא את החוק ואומר: לא נדון לגופו של איש.

מיכאל בן-ארי: מי נגד?

מיכאל בן-ארי: – –

יצחק וקנין: איציק, הוא רוצה לעשות מים אחרונים.

מיכאל בן-ארי: – – מי נגד?

מיכאל בן-ארי: וזורק את החוק הצדה.

מיכאל בן-ארי: אדוני השר, אני אמשוך את החוק עכשיו, ואני אעלה אותו מחדש, אבל הצורה של ההתנהלות הזאת:

מיכאל בן-ארי: בשבוע שעבר דיברנו והסברתי לך כמה החוק הזה הוא חשוב וחיוני לאחדות החברתית, לסילוק השסע החברתי, ולצערי הרב, באופן לא ראוי, אתה היום השלכת את החוק שלי הצדה, במקום להניף אותו, במקום להוליך אותו.

מיכאל בן-ארי: ועל הדבר הזה אני רוצה למחות.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, ומייד אחרי כן אנחנו ניגש להצבעה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לפתוח בסיפור שהיה אתמול, על אותם המתמחים שכתבו פסקי-דין במקום השופט קליין מנחם.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: זה היה אתמול?

נסים זאב: כן.

דוד רותם: רגע, אני לא מבין.

דוד רותם: זאת פעם ראשונה שאתה שומע את זה?

יצחק כהן: פה, בארץ?

נסים זאב: לא, אבל מה שמעניין הוא שהשופט מעולם לא קרא את פסקי-הדין.

נסים זאב: הוא אפילו לא קרא מה הם כותבים, והם – –

יצחק וקנין: לא יכול להיות שהוא לא קרא אותם – – –

נסים זאב: – – והם – –

יצחק וקנין: הוא הקריא אותו בהכרעת הדין, לא?

נסים זאב: – – הם בעצם באו ותבעו אותו – תבעו בעצם את הנהלת בית-המשפט, על כך שהם בעצמם ניסחו את פסקי-הדין של השופט קליין.

נסים זאב: הוא רק חתם עליהם.

נסים זאב: הם הגישו את זה בתצהירים, ואני מאמין שהתצהירים שלהם תצהירי אמת, והם הגישו בעצם תביעה כספית – לא התכוונו, חלילה וחס, לפגוע בשופט קליין.

נסים זאב: הם עבדו שעות נוספות, עבדו בלילות.

נסים זאב: הם פשוט כמעט ישנו בבית-המשפט מרוב – המערכת, שלא יכולה פשוט לשאת את עצמה.

נסים זאב: אני לא אומר את זה, חלילה וחס, כדי לפגוע במישהו.

נסים זאב: אני מאמין בשופט קליין, שהוא שופט באמת – –

יצחק כהן: – – –

נסים זאב: – – מכובד מאוד, ועשה את עבודתו כפי שעשה, אבל העובדות מדברות בעד עצמן.

נסים זאב: כאשר – – –

דוד רותם: זה עוד לא עובדות – – –

יצחק וקנין: אני חושב שהיה איזה שופט כדורגל, גם בשם קליין.

יצחק וקנין: שופט טוב.

דוד רותם: – – – עובדות.

נסים זאב: לא, אז מה, אתה לא מאמין לסיפור?

דוד רותם: השופט קליין הכחיש.

דוד רותם: אז מה העובדות?

נסים זאב: בסדר, אני אומר לך את העובדות – מה – – –

יצחק כהן: נסים, אין דבר כזה בארץ-ישראל.

נסים זאב: אין, ודאי שאין – –

יצחק כהן: לא יכול להיות.

נסים זאב: – – מה, אני לא חושד – אני ודאי לא חושד בכשרים.

נסים זאב: אבל כאשר אנחנו רואים שהמתמחים נמצאים עד שעות הלילה המאוחרות ונמצאים מעבר לשעות העבודה שלהם והם תובעים לא בכדי – באמת מגיע להם – ומגיע להם פיצוי, ומערכת המשפט לא הכירה בהם, אז אני רוצה לומר שבעצם אנחנו נמצאים במצב שיש חסר רב של שופטים בישראל, נכון?

נסים זאב: עם זה אתה מסכים?

נסים זאב: אלה הן עובדות נכונות.

נסים זאב: אבל איך אנחנו בעצם מנסים לפתור את הבעיה הזאת?

יעקב נאמן: יש גם שיא עולמי במספר תיקים לנפש במדינת ישראל.

נסים זאב: נכון, אני מסכים, אבל, אדוני כבוד השר, אני לא חושב שאנחנו יכולים לפתור את הבעיה בכך שאנחנו נוגסים במערכת המשפט.

נסים זאב: צריך באמת שופטים יותר מוכשרים, אבל הנקודה שאני רוצה להתייחס אליה היא שצריך לבטל לפחות חציים של ההליכים והליכי המשנה בסדר הדין האזרחי, צריך לאחד את ההליכים, ואם זה לא ייעשה, אדוני, כבוד השר, אנחנו נצטרך עוד הרבה והרבה שופטים, כי אנחנו יודעים שעד שהם מגיעים לדיון עצמו – כמה הליכים מקדמיים יש, עד שבכלל – לפעמים לוקח שנתיים ושלוש עד שהדיון בכלל מתחיל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, זמנך תם מזמן, אבל אני – – –

נסים זאב: לצערי הרב, יש זילות במערכת, וכל הרעיון, אדוני השר, שיהיה דיון מעמיק יותר ורציני יותר.

נסים זאב: העניין הוא שבבית-המשפט המחוזי דווקא יהיו שלושה שופטים.

יצחק וקנין: אני מציע שתקרא את מה שכתבת ותסיים, כי אחרת אתה – – –

נסים זאב: אני מסיים, ממש אני מסיים.

נסים זאב: תראה, אני ויתרתי על הדיון הקודם כדי שאני אהיה פה עוד דקה נוספת.

נסים זאב: ברצינות.

יצחק וקנין: אבל יש לך שלוש דקות, כמה אתה רוצה?

זבולון אורלב: חג הקורבן.

נסים זאב: לכן אני לא חושב שאפשר לפתור את הבעיה בכך שאנחנו בעצם הופכים – כל דיון באופן אוטומטי, הייתי קורא לזה, עובר מבית-משפט השלום, וכאשר הוא עובר לבית-המשפט המחוזי, אם הנושא נדון אצל שופט אחד בבית-משפט השלום, הוא הדין בבית-המשפט המחוזי.

נסים זאב: צריך להיות שבאופן אוטומטי זה מחייב שלושה שופטים, ורק אם נשיא בית-המשפט מחליט שאפשר לדון – זה צריך להיות ההיפך, החשיבה צריכה להיות הפוכה, אדוני השר.

נסים זאב: כי אם הערכאה הולכת מהשלום למחוזי, צריך להיות דיון יותר רציני, וזה לא יכול להיות רק אם יש בו שלושה שופטים.

נסים זאב: וזה לא משנה אם זה 300,000 או 301,000 שקל.

נסים זאב: 1,000 השקלים האלה לא צריכים לשנות אם יהיה הרכב של שלושה שופטים או שופט אחד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה ראשונה – הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 62), התשע"א–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 62), התשע"א–2010, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/544).

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 179), התשע"א–2010, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, יש פה עשרה חברים שלא התפללו, אז אנחנו מייד אחרי הצעת החוק הזאת נתפלל ערבית.

זבולון אורלב: לא, אחרי זה יש הצעה בשנייה ושלישית.

יצחק וקנין: כן, זה עוד חמש דקות לערך.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת דודו רותם, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, הינך מתבקש לשבת ולהקשיב רוב קשב.

יצחק כהן: אל תיתן לי גב, אני מעולם לא נתתי לך גב.

דוד רותם: אני כל הזמן נותן לך גב.

יצחק כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 179).

יצחק כהן: איפה כבוד השר?

יצחק כהן: איפה שר המשפטים?

יצחק כהן: כבוד שר המשפטים, אפרופו מה שדיברנו קודם, אני מציג הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 179).

יצחק כהן: הפקודה – זה התיקון ה-179 שלה, ודיברנו שצריך לעשות פקודה כחול-לבן, בעזרת השם.

יעקב נאמן: הגיע הזמן.

יצחק כהן: אז הנה עוד טלאי; טלאי, על טלאי, על טלאי.

דוד רותם: זה במסגרת הקודקס האזרחי שמשרד המשפטים עובד עליו כבר 30 שנה.

יצחק וקנין: כן, אדוני.

יצחק כהן: על כל פנים, ב-16 במאי 2010 קיבלה הממשלה החלטה שכותרתה: "הגברת חזרתם של תושבים חוזרים ארצה" – החלטת הממשלה מס' 1687, שלפיה, אדוני היושב-ראש, בין היתר הוצע להשוות את מעמדו של תושב חוזר כהגדרתו בפקודת מס הכנסה, יחיד ששב והיה לתושב ישראל לאחר שהיה תושב חוץ במשך שש שנים רצופות לפחות, למעמדו של עולה חדש.

יצחק כהן: אני חושב שאתה צריך לשמוח, זבולון אורלב.

יצחק כהן: תושב חוזר, להפוך אותו לעולה חדש.

יצחק כהן: אתה תשמח, כי זה לעודד.

זבולון אורלב: חשוב מאוד.

יצחק כהן: אז תקשיב.

יצחק כהן: יחיד ששב והיה לתושב ישראל לאחר שהיה תושב חוץ במשך שש שנים רצופות לפחות – למעמד של עולה חדש, לעניין הזכאות לנקודות הזיכוי לפי פקודת מס הכנסה, אם יחזור ויהיה תושב ישראל, בתקופה שבין ה-16 במאי 2010 ל-30 בספטמבר 2012.

יצחק כהן: סעיף 35 לפקודת מס הכנסה קובע, כי בחישוב המס של עולה חדש יובאו בחשבון רבע נקודת זיכוי לכל חודש ל-18 החודשים הראשונים לעלייתו לישראל, שישית נקודת זיכוי לכל חודש ב-12 החודשים שלאחריהם, ו-1 חלקי 12 נקודת זיכוי לכל חודש ב-12 החודשים שלאחריהם.

יצחק כהן: לפיכך מוצע לתקן את הגדרת "עולה" שבסעיף 35 לפקודה כך ש"עולה" לפי הסעיף האמור יהיה גם תושב חוזר, כהגדרתו בסעיף 14(ג) לפקודת מס הכנסה, ששב והיה לתושב ישראל בין יום 16 במאי 2010 ל-30 בספטמבר 2012.

יצחק כהן: מכיוון שהצעת החוק מאוד חשובה, ובאה לעודד ישראלים לחזור הביתה, אבקש מחברי חברי הכנסת לתמוך בה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אני פותח את הדיון בהצעת החוק.

יצחק וקנין: נרשמו חבר הכנסת בן-ארי וחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: רק אבקש, אם תוכלו, לקצר.

יצחק וקנין: הראשון – חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, ולאחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: כל אחד שלוש דקות.

דוד רותם: מה שלוש דקות?

דוד רותם: אדוני יוריד להם את השלוש דקות שהם דיברו קודם.

דוד רותם: צריך לקזז להם את הדקות המיותרות שהם דיברו קודם.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במקום שאנחנו נדבר עכשיו על עולה חדש וישראלי וכל מיני דברים כאלה, נדבר משהו על נאמנות לערכים, אדוני סגן השר יצחק כהן.

מיכאל בן-ארי: שמענו בתדה

מיכאל בן-ארי: מה – – –

יצחק כהן: ממשלת ישראל.

מיכאל בן-ארי: ממשלת ישראל מודיעה בתדהמה, ואנחנו שמענו בתדהמה, שש"ס, מפלגה של אמונה וערכים, הודיעה שהיא תימנע – שהיא תימנע, היא שוב תימנע; בהסכם אוסלו נמנעתם, הבאתם עלינו רצחנות.

מיכאל בן-ארי: אתם לא תוכלו להינקות מזה.

מיכאל בן-ארי: היינו שוכחים לכם את זה, ועכשיו שוב אתם הולכים להחריב את ביתי.

מיכאל בן-ארי: אתם הולכים להחריב את ביתי, לגרש את ילדי.

מיכאל בן-ארי: זה מה שאתם עושים.

מיכאל בן-ארי: בשביל מה?

מיכאל בן-ארי: לשם מה?

מיכאל בן-ארי: שמעתי אתמול שאתם אומרים: זה לא בידינו, זה ממילא עובר.

מיכאל בן-ארי: זה בידכם.

מיכאל בן-ארי: השאלה היא אם יש חוט שדרה או אין חוט שדרה.

מיכאל בן-ארי: זה בידכם, לא יעזור לכם, לא תימלטו, לא תימלטו מן הדין הזה.

מיכאל בן-ארי: להגיד שזה לא בידכם?

מיכאל בן-ארי: בעבור חופן דולרים ועבור כמה מטוסים מוכרים ערכים?

מיכאל בן-ארי: היהודון הזה, אין לו ערכים.

מיכאל בן-ארי: ניתן לו כמה מטוסים.

מיכאל בן-ארי: איך אמר היום ברק?

מיכאל בן-ארי: המטוסים יותר חשובים מאשר החיכוכים בליכוד.

מיכאל בן-ארי: החיכוכים בליכוד?

מיכאל בן-ארי: אלה שמתחככים, המעטים שנשארו שם עם איזה רוח אידיאולוגית, הקמצוץ, מדברים על נאמנות לארץ-ישראל, נאמנות לבוחרים שלהם.

מיכאל בן-ארי: אתם נקראים להתעשת, חברי ש"ס, אתם נקראים להתעשת, לעמוד על שלכם, להראות שש"ס היא מפלגה עם חוט שדרה.

מיכאל בן-ארי: אתה מעריך את מפלגת העבודה, שהיו קונים אותה?

מיכאל בן-ארי: שהיא היתה נמנעת באיזה משהו עקרוני מן הסוג הזה?

מיכאל בן-ארי: איפה אנחנו, האם ראויים למנהיגות או לא ראויים למנהיגות?

מיכאל בן-ארי: רבותי, אנחנו נמצאים באחת משעות המבחן הקשות ביותר.

מיכאל בן-ארי: זה קו פרשת מים עבור ש"ס.

מיכאל בן-ארי: זה קו פרשת מים.

מיכאל בן-ארי: אני, יש לי מלוא ההוקרה, ויודעים את זה פה, ואת מלוא שיתוף הפעולה בערכים משותפים שאנחנו נלחמים עליהם יחד, ועכשיו, במה שאתם עושים, אתם הולכים להחריב את ביתי.

מיכאל בן-ארי: זה לא ביתי בלבד, זה מאות אלפי אנשים שעושים להם ואומרים להם: אתם לא לגיטימיים.

מיכאל בן-ארי: אפשר ביום אחד להגיד לכם: לא תבנו, כן תבנו – מה אנחנו, מריונטה באיזה תיאטרון?

מיכאל בן-ארי: איך אתם מהינים לשתף פעולה עם הדבר הזה?

מיכאל בן-ארי: הייתי שמח מאוד לו חשבתם מחדש על המהלך המאוד מסוכן הזה שאתם מובילים אליו, כי אם חס ושלום לא תעשו ככה, הדין והתוצאה יהיו על ראשכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נסים זאב.

זבולון אורלב: אחרון הדוברים?

יצחק וקנין: אחרון הדוברים.

זבולון אורלב: על-פי התקנון.

יצחק וקנין: על-פי התקנון.

יצחק וקנין: הפעם הוא יקצר.

נסים זאב: אדוני, אף שהזאב בא אחרי האריה, אבל יש לו מה לענות.

נסים זאב: תגידו לי, מאיפה הבלוף הזה שכל הזמן אתם חוזרים עליו: בגלל ש"ס; כאילו כל הממשלה, כל השרים זה ש"סניקים.

מיכאל בן-ארי: אבל זה בידיכם.

מיכאל בן-ארי: זה לא יעזור לכם.

נסים זאב: תפסיקו עם ההסתה הזאת.

מיכאל בן-ארי: אם תתנגדו זה לא יהיה.

מיכאל בן-ארי: אבל אם תתנגדו זה לא יהיה.

מיכאל בן-ארי: אם תתנגדו זה לא יהיה.

מיכאל בן-ארי: זה לא יעזור.

נסים זאב: תפסיקו עם ההסתה, עם הבלוף הזה.

מיכאל בן-ארי: אם תתנגדו זה לא יהיה, זה לא יעזור לך.

דוד רותם: – – –

נסים זאב: אנחנו לא מפלגת שלטון.

מיכאל בן-ארי: – – –

נסים זאב: ש"ס בעצם היא הכוח המאזן בממשלה הזאת.

מיכאל בן-ארי: אתה בורח מהכרעה, בורח מהכרעה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: זה פחדנות, צריך לעמוד על העקרונות.

מיכאל בן-ארי: זו פחדנות.

יצחק וקנין: רק רגע, חבר הכנסת.

נסים זאב: על איזה כסף אתה מדבר?

נסים זאב: אבל כלום לא קיבלנו.

מיכאל בן-ארי: לא אמרתי כסף, אמרתי מטוסים.

נסים זאב: מכפישים אותנו ותוקפים אותנו.

נסים זאב: אם אנחנו לא היינו ממלכתיים – – – בממשלה הזאת?

מיכאל בן-ארי: לא דיברתי על כסף.

מיכאל בן-ארי: לא דיברתי על כסף.

דוד רותם: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: שלא ידבר שטויות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: ארץ-ישראל – – – הקואליציה – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שיהיה ברור, השר ישי הודיע היום – – –

מיכאל בן-ארי: זה בידיכם.

מיכאל בן-ארי: הבית שלי בידיכם.

נסים זאב: ביד הליכוד גם כן.

מיכאל בן-ארי: גם ביד הליכוד.

מיכאל בן-ארי: אבל, אתם יכולים, הם – – – הם בוגדים.

נסים זאב: – – – אל תעבוד על המצפון שלי – בידיכם.

מיכאל בן-ארי: כן, אני אעמוד על המצפון שלך, כי אני יודע שיש לך.

מיכאל בן-ארי: אני יודע שיש לך.

מיכאל בן-ארי: לנתניהו אין – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, שים לב כמה אתה מפריע.

יצחק וקנין: שים לב, אתה חושב שאתה בעל הבית של הכנסת?

נסים זאב: – – – אז מה אתה רוצה?

נסים זאב: – – – שנפרוש, נגיד שאנחנו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, אתה תשתוק עכשיו.

דוד רותם: – – – בממשלה – – –

יצחק וקנין: רק רגע אחד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, אתה מרשה לעצמך לחשוב שאתה מנהל פה את כל העניינים בכנסת, מפריע למי שאתה רוצה – –

מיכאל בן-ארי: – – –

יצחק וקנין: – – מדבר מתי שאתה רוצה.

יצחק וקנין: שים לב, אתה לא נתת לו להוציא מלה אחת מהפה.

יצחק וקנין: זה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: כמה אפשר סבלנות כלפיך?

יצחק וקנין: תמשיך, חבר הכנסת זאב.

מיכאל בן-ארי: סבלנות זה מידה טובה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אנחנו כולנו שמענו היום בישיבת סיעה.

נסים זאב: השר אלי ישי הודיע בצורה הברורה ביותר – הקפאה קיימת בפועל, לא נמרח את עצמנו.

נסים זאב: עם הכרזה או בלי הכרזה יש הקפאה.

דוד רותם: – – –

נסים זאב: איזו בנייה היתה בירושלים – – –

מיכאל בן-ארי: אם יש, אז למה רוצים הכרזה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, תמשיך את הוויכוח למטה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

דוד רותם: – – –

נסים זאב: איזה – – – יש ביהודה ושומרון?

דוד רותם: זה לא נכון – – –

נסים זאב: אז אתה לא יודע, אתה לא יודע כלום.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם, אדוני, חבר – – –

מיכאל בן-ארי: אתה מוליך שולל את הציבור, אתה מטעה את הציבור.

דוד רותם: אתה תמים.

דוד רותם: אתה חושב שאם חודשיים, אם אלי ישי – – –

נסים זאב: תן לי לומר, תן לי לענות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד רותם, אמרת את מה שאתה צריך.

יצחק וקנין: אפשרתי לך, אבל אתה לא מאפשר לו.

נסים זאב: – – – של תנועת ש"ס, אנחנו נהפכנו להיות פה שק חבטות.

נסים זאב: פעם זה בנושא הביטוח, פעם נושא הקצבאות, פעם בנושא ההקפאה.

נסים זאב: מה קרה לכם?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: בנושא הקצבאות יש לכם – – –

נסים זאב: רק ש"ס קיימת פה?

נסים זאב: – ונאספו עלי והכוני.

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: לא, אבל אני צריך לענות לו.

נסים זאב: הוא לא נתן לי לענות לו.

מיכאל בן-ארי: – – – קטון אתה בעיניך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בן-ארי, באמת, מספיק.

נסים זאב: אז אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אמרנו בצורה הברורה ביותר – הדרישה של ש"ס מהממשל האמריקני שיתחייב שניתן לבנות בירושלים.

נסים זאב: זה לא היה עד היום.

נסים זאב: דבר נוסף, שזאת תהיה ההקפאה האחרונה – שלושה חודשים.

נסים זאב: והדבר הנוסף, שניתן לבנות ביהודה ושומרון אחרי שלושה חודשים.

מיכאל בן-ארי: האחרונה – – –

נסים זאב: אתה יודע מה?

מיכאל בן-ארי: גם האחרונה – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותי, רבותי.

נסים זאב: אם אני אראה את הנייר הזה, אני אומר לך שהגענו להישג עצום מאוד.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אבל את הנייר הזה אנחנו לא נראה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, ש"ס תתנגד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: ש"ס תתנגד.

מיכאל בן-ארי: – – –

נסים זאב: אז אני אומר לך.

נסים זאב: זה מה שאמר היום השר – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת זאב, תסיים את דבריך.

נסים זאב: – – אם אנחנו לא נקבל הבהרה חד-משמעית, ש"ס תתנגד.

יצחק וקנין: תודה.

נסים זאב: אז על מה אתה בא פה צועק ומבזה?

נסים זאב: מה קרה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אתה לא מכיר את העובדות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה לא שומע לי.

נסים זאב: אל תהיה ניזון רק מהעיתונות.

יצחק וקנין: אתה לא שומע.

יצחק וקנין: אני מבקש שתסיים ותרד.

נסים זאב: כן, אני ממש מסיים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בגלל חג הקורבן אני ארד כבר מהבמה, כי באמת הזמן קצר.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצבעה, רבותי.

יצחק וקנין: הצעת חוק – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת נסים זאב, גש למקומך.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 179), התשע"א–2010 – קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 179), התשע"א–2010, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: אני חוזר ואומר, שמייד לאחר שאני אכריז את התוצאות – – –

דוד רותם: – – – תראה איזה הישג – – – כמו ההסכם שהוא חתם עם שר האוצר.

יצחק וקנין: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת חוק נתקבלה, ותועבר להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכספים, אני מבין.

קריאה: יש מניין?

קריאה: מניין – – –

יצחק וקנין: כן, אדוני, סגן שר האוצר.

יצחק וקנין: [מס' כ/326; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ט, עמ' 10195; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: בעצם הסעיף האחרון לסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 96), התשע"א–2010 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: אם כן, מייד אחרי דבריו אנחנו מצביעים בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן תפילת ערבית.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 96) לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אופיר אקוניס: זו הצעת חוק נוספת, אדוני היושב-ראש, כפי שהיינו כאן ביום שני שעבר, שעוסקת בהקלות ובעצם בעזרה לאנשים עם מוגבלויות, ובעיקר לנכים, ולכל מה שקשור לחניית רכבם של נכים.

אופיר אקוניס: הצעת חוק זו היא הצעתו הברוכה של חבר הכנסת זבולון אורלב, והיא נועדה לאפשר לאנשים עם מוגבלות לממש, הלכה למעשה, את זכותם להחנות את רכבם במקומות החנייה שהוקצו עבורם על-פי דין.

אופיר אקוניס: אני מתכוון כמובן למקומות החנייה שהוקצו עבור אנשים עם מוגבלות במקומות ציבוריים ובבניינים ציבוריים, בהתאם לתקנות מכוח חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, ולמקומות חנייה שיוקצו בעתיד, בהתאם לתקנות מכוח חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח–1998, הידוע גם בכינויו "חוק הנגישות".

אופיר אקוניס: הוראות אלה מחייבות הקצאה של מקומות חנייה לאנשים עם מוגבלות במקומות ובבניינים המשמשים את כלל הציבור, לרבות במקרקעין פרטיים, דוגמת בתי-חולים, קניונים, מוסדות להשכלה גבוהה, בתי-אבות וכיוצא בזה.

אופיר אקוניס: מאחר שכיום לא ברור אם לרשויות התימרור מוקנית סמכות להורות על הצבת תמרורים באותם מקומות, ומכל מקום, ברור כי אין חובה לפי דין להציב שם תמרורים, הרשויות המקומיות אינן יכולות לאכוף את הדין ולהבטיח כי מקומות החנייה שהוקצו לאנשים עם מוגבלות אכן ישמשו אותם בלבד, וכן שאנשים אחרים העושים שימוש שלא כדין במקומות חנייה אלה ייתנו על כך את הדין.

אופיר אקוניס: כדי לתת מענה על בעיית האכיפה, קובעת הצעת החוק כי מי שהקצה מקום חנייה כאמור יחויב להודיע לרשות התימרור המקומית על הקצאת מקום החנייה, והרשות תציב, בתוך 30 ימים מיום שקיבלה את ההודעה, תמרור המסמן את מקום החנייה שהוקצה כמקום חנייה המיועד לאדם עם מוגבלות.

אופיר אקוניס: חובת ההצבה של תמרורים לפי החוק המוצע תחול גם במקרה שבו אדם אחר, לרבות אדם עם מוגבלות, מסר הודעה על הקצאת מקום החנייה.

אופיר אקוניס: נוסף על כך, מוצע להסמיך פקחים עירוניים להיכנס למקומות – פה יש חידוש, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: אה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: ממש היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת.

זבולון אורלב: ה-יושב-ראש.

אופיר אקוניס: ה-יושב-ראש, כן.

אופיר אקוניס: התחלף בינתיים.

ראובן ריבלין: אין הבדל בין יושב-ראש ליושב-ראש.

אופיר אקוניס: לא, ה-יושב-ראש, לעומת היושב-ראש בפועל.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: לא, אבל אתה עדיין יושב-ראש הבית.

ראובן ריבלין: בבקשה.

אופיר אקוניס: חובת ההצבה – אדוני, בדיוק נכנסת.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על כך שמוצע להסמיך – וזה לא היה, על זה דנו בישיבת ועדת הכלכלה שעסקה בנושא – פקחים עירוניים להיכנס למקומות ציבוריים ולבניינים ציבוריים, ולאכוף את הסדרי החנייה המיועדים לאנשים עם מוגבלות, שכן סמכות הפיקוח העירוני אינה חלה היום ברוב המקומות שבהם הוקצו מקומות חנייה כאמור, ככל שמדובר במקום שאינו "דרך", כהגדרה בפקודת התעבורה.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, אני מקווה שהצעת החוק הזאת תשים קץ לתופעה הפסולה והמכוערת של תפיסת מקומות החנייה שהוקצו לאנשים עם מוגבלות, או לכל הפחות תצמצם באופן משמעותי את היקפה – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: – – ותתרום בכך לשיפור הנגישות של ציבור זה למקומות ולבניינים ציבוריים.

אופיר אקוניס: אדוני, זו הצעת חוק נוספת בשרשרת של הצעות חוק שחוקקנו בחודש הראשון של מושב החורף, שמסייעת, ובאה להקל על האנשים שהם, לצערנו, יותר חלשים בחברה שלנו.

אופיר אקוניס: הם נכים.

אופיר אקוניס: הם אומנם נוהגים, יש להם מכוניות, אבל מקומות החנייה שלהם, לצערנו, נתפסים פעמים רבות – – –

ראובן ריבלין: חברה שלא דואגת לחסרי הישע ולמוגבלים בתוכה אינה ראויה להיקרא חברה.

אופיר אקוניס: אכן כך.

ראובן ריבלין: ברוכים תהיו, אתה וחבר הכנסת אורלב.

אופיר אקוניס: כן, חבר הכנסת אורלב היה גם אחראי לעוד חוק, שאני מקווה שלא יהיה בו צורך, אבל הוא בא בסופו של דבר בדמות תקנה של הממשלה, של העלאת הקנס על חנייה במקומות חנייה של נכים מ-500 ל-1,000 שקלים.

אופיר אקוניס: בשבוע שעבר, כשעמדתי פה והצגתי חוק אחר של חניות, של חבר הכנסת מטלון, אמרנו שאנחנו מקווים שכל החוקים הללו לא יצטרכו את הפקחים העירוניים, חבר הכנסת אורלב, כדי לאכוף אותם, לא יצטרכו את הטלת הקנסות.

אופיר אקוניס: פשוט ביקשנו לא לחנות בחניות של נכים.

אופיר אקוניס: מה יותר פשוט מזה?

אופיר אקוניס: אני רוצה להודות בהזדמנות הזאת ליועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, הגברת בנדלר, למנהלת הוועדה לאה ורון, וכמובן למציע החוק, היוזם, ומי שעשינו אותו יחדיו רוב הזמן, חבר הכנסת אורלב.

אופיר אקוניס: אני מבקש – אין הסתייגויות לקריאה השנייה והשלישית.

אופיר אקוניס: תודה.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לוועדת הכלכלה ולצוות המעולה שלה, גברתי המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, עורכת-הדין בנדלר.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, הואיל ואין הסתייגויות, אנחנו עוברים להצביע בקריאה שנייה, מקשה אחת, על הצעת החוק.

ראובן ריבלין: אנחנו נעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: ההצבעה מדברת על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 96), התשע"א–2010 – הצבת תמרור במקום חנייה לנכה.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: מי בעד?

ראובן ריבלין: מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–2 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, האם להצביע בקריאה שלישית?

אופיר אקוניס: בוודאי.

ראובן ריבלין: ובכן, אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 96), הצבת תמרור במקום חנייה, שיצאה מבית-היוצר של חבר הכנסת זבולון אורלב.

ראובן ריבלין: נא להצביע בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: מי בעד? מי נגד?

ראובן ריבלין: מי נמנע?

ראובן ריבלין: נא להצביע.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 96), התשע"א–2010, נתקבל.

ראובן ריבלין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

ראובן ריבלין: אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 96) עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אדוני חבר הכנסת זבולון אורלב, אדוני מבקש להודות – יעלה ויבוא, ולאחר מכן אנחנו ננעל את הישיבה לכבודם של אותם חוגגים מאזרחי ישראל הדרוזים, הצ'רקסים והמוסלמים, החוגגים את חג הקורבן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהיום יצאה בשורה חשובה לציבור הנכים במדינת ישראל, והחוק הגיע אל חנייתו הסופית, וחונה סופית בספר החוקים של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני מצטרף לקריאתו של יושב-ראש ועדת הכלכלה לאזרחי ישראל: אל תחנו במקום של חניית נכים, אין להם חלופה למקום הזה.

זבולון אורלב: אני רוצה להודות, בראש ובראשונה, ליושב-ראש הוועדה, לחבר הכנסת אופיר אקוניס, שהעביר את החוק כבקי וכמנוסה.

זבולון אורלב: לא שלא היו בעיות; היו בעיות, והוא ברוב תבונתו ידע להוליך את החוק למקומו, ואני חושב שיצא מתחת ידה של הוועדה חוק ראוי.

זבולון אורלב: אין ספק שיש טביעת אצבע מאוד מאוד בולטת של היועצת המשפטית המקצועית הוותיקה שלנו, המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, עורכת-הדין אתי בנדלר, ואני מודה לך על מסירותך, וגם למנהלת הוועדה, שידעה תמיד לפנות את הזמן כדי שיהיה אפשר לקיים את הדיון, הגברת לאה ורון.

זבולון אורלב: תודה רבה לכם.

ראובן ריבלין: לעם ישראל היתה הזדמנות לראות אותה בטלוויזיה רגע, וכעת כולם יודעים.

ראובן ריבלין: ערוץ-99, הפרוטוקול המצולם שלנו, צילם בזמן אמת את יושבת-ראש הוועדה והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת.

אופיר אקוניס: אין יושבת-ראש – – –

ראובן ריבלין: לא לא, אמרתי "היועצת המשפטית של הוועדה והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת".

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו קבענו מראש שאת ישיבת היום נסיים עד שעה 18:00, כהוקרה וכהכרה באזרחי ישראל המוסלמים, הדרוזים והצ'רקסים, החוגגים את חג הקורבן.

ראובן ריבלין: אנחנו עושים זאת בחגי היהודים, ונתנו היום את ההוקרה וההכרה וההאדרה הרשמית לחג החשוב הזה, חג הקורבן, הדומה בעיקרו לסיפור הנמצא במקרא, והוא סיפור יצחק ואברהם וסיפור הקורבן וברית בין-הבתרים.

ראובן ריבלין: רבותי חברי הכנסת, אנחנו מברכים גם את כל אזרחי המדינה המוסלמים, הדרוזים והצ'רקסים בברכת חג שמח, כול עאם ואנתום בח'יר, ולכל אלה המתכוונים לעלות לרגל, שתהיה להם נסיעה טובה וחזרה טובה ובשלום משליחותם החשובה.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים היום להודות לכל אותם אלה אשר הביאו ליצירת עבודה חשובה על-פי סדר-היום היום, ועל כל החוקים שהצלחנו להעביר בכנסת בשלוש השעות שנקבעו להיום.

ראובן ריבלין: תם סדר-היום.

ראובן ריבלין: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים ביום שלישי, מחר, ט' בכסלו התשע"א, 16 בנובמבר 2010 למניינם, בשעה 16:00.

ראובן ריבלין: ישיבה זו נעולה.