ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2008-01-29 00:00

דליה איציק: אורחים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, כ"ב בשבט, 29 בינואר 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא:

איל ינון: חילול 500 מצבות בבית-העלמין היהודי בניו-ברונזוויק בניו-ג'רסי, בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת .

איל ינון: תודה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום.

דליה איציק: נאומים בני דקה.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, בבקשה.

דליה איציק: יש לך דקה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, יממה לפני פרסום דוח-וינוגרד הסופי, אני חושב שזה עיתוי טוב להזכיר מה קבעה ועדת החקירה בדוח החלקי שלה.

גדעון סער: אני מצטט מתוך סעיף 14 לדוח הביניים, עמוד 117: "אנחנו מוצאים את ראש הממשלה אחראי, מיניסטריאלית ואישית, לליקויים בהחלטות שהתקבלו ולליקויים בתהליכי קבלתן.

גדעון סער: ראש הממשלה גיבש את עמדתו מבלי שהוצגה לו תוכנית מפורטת, ומבלי שדרש כי תוצג, ולכן לא היה יכול לנתח את פרטיה ולאשר אותה.

גדעון סער: יתר על כן, הוא לא דרש חלופות של ממש לשיקול דעתו ולא גילה ספקנות ראויה ביחס לעמדות הצבא.

גדעון סער: בכך הוא כשל".

גדעון סער: מסעיף 135 אני מוסיף: ראש הממשלה "אחראי לכך שמטרות המערכה לא נקבעו בבהירות ובזהירות וכי לא נבחן, בצורה מסודרת, היחס בין יעדי מערכה והדרכים שננקטו להשגתם".

גדעון סער: ראש הממשלה "גם אחראי לכך שהיציאה למערכה כה מורכבת נעשתה ללא שווידא את רמת המוכנות הצבאית, מבלי שבוצעה ההיערכות הנדרשת בעורף ומבלי שבוצע תיאום הדוק עם משרד החוץ.

גדעון סער: כל אלה מצטרפים יחד לכשל חמור הנוגע להפעלת שיקול דעת, אחריות וזהירות".

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת ביילין.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מוכרח לומר שאני לא מאלה שמסוקרנים לדעת מה יקרה מחר בשעה 18:00.

יוסי ביילין: אני חושב שההחלטה של הוועדה כבר ניתנה.

יוסי ביילין: כדוגמה אני יכול להוסיף על הדברים שציטט חבר הכנסת סער את סעיף 62 בדוח הראשון, שאומר: "הממשלה כולה וכל אחד מחבריה קיבלו בחיפזון וללא שהוצגו בפניהם נתונים והערכות, שהבהירו את המשמעויות וההשלכות של החלטתם, החלטה על פעולה צבאית חריפה, מיידית, בלי שבחנו את משמעותה ובלי שדרשו כי יתקיים לגביה ולגבי השלכותיה האפשריות דיון מסודר.

יוסי ביילין: ממשלת ישראל, וכל אחד מחבריה, לא פעלו מתוך שיקול דעת, זהירות ואחריות כנדרש".

דליה איציק: חברת הכנסת נאדיה חילו – בבקשה, גברתי.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בחרתי לשתף אתכם היום בדיון משמעותי, שלקחתי בו חלק בוועדה לקידום מעמד האשה.

נאדיה חילו: עניינו אבטלה וחוסר תעסוקה של נשים ערביות באופן כללי, אבל אני רוצה לציין בתוך הסוגיה הזאת רק את אבטלתן של אקדמאיות ערביות, שהגיעה עד כדי 10,000 נשים, שרכשו את ההשכלה, הצטיידו בכל האמצעים והפכו להון אנושי, אבל כשבאים לממש את זה הן יושבות בבית.

נאדיה חילו: מפה אני רוצה לקרוא לכל משרדי הממשלה להפעיל בעניין הזה ייצוג הולם ואפליה מתקנת, כדי לקלוט ואפילו חלק מאותן אקדמאיות, בתוכנית חומש או בתוכנית רוחבית, כדי להקל גם את מצוקתן, גם על החברה, אבל גם על כלכלת המדינה.

נאדיה חילו: תודה.

דליה איציק: תודה לך, חברת הכנסת חילו.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להקריא מכתב שקיבלתי בקשר לסגירת התוכנית המיוחדת לפסיכולוגיה קלינית חינוכית למגזר הערבי באוניברסיטת חיפה.

ג'מאל זחאלקה: האוניברסיטה טוענת שאין תקציב, והדבר הראשון שהם עושים הוא סגירת התוכנית הזאת שיש לה השלכות חברתיות.

ג'מאל זחאלקה: היא היתה ביוזמתם של ראשי החוג; ראש החוג הנוכחי, פרופסור יוחנן אשל, וראש החוג הקודם לפסיכולוגיה, פרופסור רמזי סלימאן.

ג'מאל זחאלקה: התוכנית יועדה להכשיר סטודנטים ערבים בפסיכולוגיה קלינית וחינוכית.

ג'מאל זחאלקה: במסגרת התוכנית נקלטו מדי שנה בשנים האחרונות תשעה סטודנטים.

ג'מאל זחאלקה: בזמן שלפני הפעלת התוכנית נקלט סטודנט ערבי אחד בלבד לתוכנית בפסיכולוגיה – – –

לימור לבנת: לכו למכללת "ספיר".

ג'מאל זחאלקה: סליחה?

ג'מאל זחאלקה: מה ההערה הזאת?

לימור לבנת: למקום שלא מוכן לקבל סטודנט עם דגל ישראל או סטודנט במילואים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מבין, את היית שרת חינוך, גברתי?

ג'מאל זחאלקה: היא לא יכולה להעיר לי הערה כזאת.

דליה איציק: גברתי, את לא ברשות דיבור.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

לימור לבנת: שרת חינוך ציונית הייתי.

ג'מאל זחאלקה: לא, לא.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהיתה הערה גזענית, שהיושבת-ראש היתה צריכה להעיר עליה.

מוחמד ברכה: שרת הבורות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, למותר לציין שהכשרת סטודנטים ערבים בחוג הזה היא בעלת חשיבות עצומה, הן לסטודנטים עצמם הן לחברה הערבית בכלל.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאם לקצץ, אז שיחפשו דברים אחרים לקצץ בהם.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שיתחילו לקצץ בתוכניות בעלות השלכות חברתיות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בימים האחרונים מי מאתנו שמנסה לבקר את ראש הממשלה ולדרוש את התפטרותו נתקל בספין דוקטורים של לשכת ראש הממשלה, המסבירים שאנחנו עוד לא יודעים מה כתוב בדוח-וינוגרד ואין לנו זכות לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אז ברשותך, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לצטט מה כתוב בדוח-וינוגרד הקודם.

דליה איציק: כן, אני מבינה שזו חצי שעה של ציטוטים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 113 לדוח הביניים של וינוגרד, עמוד 131: "תקוות או הנחות מוצא בלתי מבוססות אלה לא היה בהן די להוות תשתית מספקת להחלטה ליציאה למערכה צבאית.

יולי יואל אדלשטיין: חובתו של ראש הממשלה היתה לוודא כי המענה הצבאי שהיה בידי ישראל הלם את היעדים אותם ביקש להשיג, במגבלות בהן ביקש לפעול.

יולי יואל אדלשטיין: הסתמכות על כוחו של צה"ל מבלי להישען על נתונים מלאים ועל תוכנית פעולה שנבחנה ולובנה היטב היתה ליקוי היורד לשורש שיקול דעתו של ראש הממשלה".

יולי יואל אדלשטיין: מדבר בעד עצמו.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

דליה איציק: בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, השיח השגור בכל מה שקשור לדוח-וינוגרד הוא שיח טועה ומטעה ביסודו.

מוחמד ברכה: פה יש אווירה של אנשים שמייחלים למלחמה נאה, נחמדה, מוצלחת, שהיה אפשר להרוג בה יותר, לנצח טוב יותר.

מוחמד ברכה: לא שואלים את השאלה המרכזית: האם ההחלטה על יציאה למלחמה היתה החלטה במקומה, וזו השאלה המקורית.

מוחמד ברכה: אין שום הצדקה למלחמה ההיא.

מוחמד ברכה: התוצאות שכביכול ייחלה להן הממשלה בנושא של משא-ומתן על שבויים – את זה היא יכלה לעשות ללא המלחמה.

מוחמד ברכה: המלחמה הזאת הפילה קורבנות של ישראלים, של לבנונים, של ערבים, של יהודים ושל פלסטינים.

מוחמד ברכה: זו השאלה המרכזית.

מוחמד ברכה: אנחנו לא חלק מהשיח על התאווה או על השאיפה למלחמה מוצלחת, עם יותר הרוגים ויותר קורבנות.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת אמסלם.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, תודה.

אריה אלדד: אתמול שמעתי את תשובתה של השרה רוחמה אברהם-בלילא, שבמענה על הצעות אי-אמון ציטטה נאומים שונים של חברי הכנסת מימי תחילת המלחמה.

אריה אלדד: היא אומרת: מה אתם רוצים?

אריה אלדד: כולכם תמכתם אז בראש הממשלה.

אריה אלדד: קראתם לו לצאת לפעולה צבאית, אפילו קראתם לו להשלים את המלאכה.

אריה אלדד: לכן אני מבקש לקרוא באוזני כולנו, גם באוזניה, מה שכתוב בדוח-וינוגרד: "מנהיג המוציא את צבאו לפעולה צבאית רחבה חב חובות למדינה, ללוחמי צה"ל המסכנים את נפשם ולאזרחים"; "ראינו כי ההחלטות המהירות על היציאה למלחמה שקיבלה הממשלה בראשותו של אולמרט לא עמדו בתנאים הללו.

אריה אלדד: בכול כשל ראש הממשלה כמנהיג שצריך להוביל את ארצו לפעולה צבאית יזומה מתוך שיקול דעת ואחריות".

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אמסלם, ולאחריו – חברת הכנסת לימור לבנת.

דליה איציק: חבר הכנסת אמסלם לא נמצא.

דליה איציק: נעבור לחברת הכנסת לבנת, ולאחריה – חבר הכנסת הנדל.

לימור לבנת: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, רבים מדברים על כך שצריך להמתין עד פרסום דוח ועדת-וינוגרד מחר, ואכן צריך להמתין, אבל לא ממש, משום שבדוח הביניים כבר התפרסמו הדברים הקשים ביותר על תפקודו של ראש הממשלה.

לימור לבנת: כך כתוב בסעיף 14 לדוח הביניים: "ראש הממשלה", כך כתוב, "כשל גם בכך שהממשלה בראשותו אימצה החלטות כאלה, בכך שהוא עצמו תרם לתוצאה זו באופן ישיר ומרכזי, בכך שלא התנהל בצורה שיכלה לתרום לעיצובן בצורה התואמת את הנסיבות, ובכך שהוא עצמו הצהיר על יעדים שאינם ניתנים להשגה וכי הלחימה תימשך עד השגתם"; "ראש הממשלה", כך כתוב בדוח הביניים של ועדת-וינוגרד, "לא פעל במידה המיטבית החיונית לצורך ייזום מלחמה בשיקול דעת, באחריות ומתוך ראייה אסטרטגית".

לימור לבנת: מכך עולה, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת והציבור כולו ששומע את הדברים, שכבר דוח הביניים קובע שראש הממשלה כשל, נכשל והכשיל, ועל כן ראש הממשלה צריך להתפטר ולתת את מקומו למי שיכול להוביל את המדינה הזו בדרך הטובה ביותר.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי.

צבי הנדל: אני אחריו?

דליה איציק: תסלח לי, חבר הכנסת טיבי, הוא לפניך.

אחמד טיבי: אני הייתי פה אלף שנה לפניו.

צבי הנדל: אבל אני אהיה אלף שנה אחריך.

דליה איציק: ובכל זאת, חבר הכנסת צבי הנדל לפניך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לתקן טעות.

צבי הנדל: הדוח הראשון של ועדת-וינוגרד היה הדוח הסופי לשבוע הראשון, לא דוח ביניים ולא שום דבר – דוח סופי לשבוע הראשון.

צבי הנדל: הוא דן בעיקר במקבלי ההחלטות, וכך כתוב שם בסעיף 112: "ראש הממשלה חייב היה לקחת בחשבון את ניסיונו ובקיאותו המוגבלים בסוגיה הלבנונית – – – ולהקפיד, דווקא עקב כך, הקפדה יתירה על הליך קבלת החלטות שיבטיח כי החלטה שהוא קיבל תהיה אחראית, זהירה ומושכלת", ולא לבטל את רצון פיקוד צפון לפעולה קרקעית.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עם חבר הכנסת טיבי, ואחריו – חבר הכנסת מרציאנו.

אחמד טיבי: תודה, גברתי.

אחמד טיבי: אני רוצה לשוב ולהזכיר לכנסת ישראל שבראש העיר טייבה עדיין עומד ראש ועדה ממונה, שהוא מפקד בית-כלא לשעבר, שהוא איש ישראל ביתנו.

אחמד טיבי: לאחר הדחת הראש הנבחר מינתה ממשלת ישראל, באמצעות שר הפנים דאז, רוני בר-און, את המינוי ההזוי, המטורף והטיפשי הזה, מסר לציבור הערבי.

דליה איציק: חבר הכנסת יורם מרציאנו.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כולנו מחכים עד מחר בערב לפרסום דוח-וינוגרד, וחשבתי שכולנו צריכים להתייחס לדוח-וינוגרד לא כנושא פוליטי, והנה הופתעתי.

יורם מרציאנו: ראיתי היום את חברי סיעת הליכוד, כולם באו עם דף, יושב-ראש הסיעה עשה שם עבודה מצוינת, ומצטטים לנו את דוח הביניים.

יורם מרציאנו: לכן אני אומר, רבותי, זה יותר מדי רציני מכדי להפוך את זה לנושא פוליטי.

יורם מרציאנו: בואו נחכה עד מחר בערב, נראה את הדוח הסופי, נקרא אותו, לפני שאנחנו כבר רוצים להחליף את השלטון במדינת ישראל על-ידי אמירות כאלה ואחרות או ספינים כאלה ואחרים.

יורם מרציאנו: ברשותך, רציתי להתייחס לנושא אחר, אבל שמעתי את חברי, לכן חצי דקה נוספת.

יורם מרציאנו: היום פנתה אלי אם חד-הורית מרמלה, אם לחמישה ילדים, ילד נכה 100%, ילד חולה אסתמה, וחברת החשמל בחרה דווקא היום לנתק לה את החשמל, בימי הגשם והקור.

יורם מרציאנו: אני פונה אל חברת החשמל וגם אל שר התשתיות, שאני מכיר את הרגישות החברתית שלו, להימנע מניתוקי חשמל בימים כאלה למשפחות חד-הוריות, שלא שהן לא רוצות לשלם – אין להן הכסף לשלם.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: דאגו לחבר לה את החשמל?

יורם מרציאנו: דאגנו לחבר לה את החשמל.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: בהמשך ישיר לדבריו של חברי חבר הכנסת ברכה, השאלה הגדולה והעיקרית שצריכה להישאל היא אם ישראל היתה צריכה לצאת למלחמה הנוראה הזאת בלבנון.

דב חנין: על כך אומרת ועדת-וינוגרד, ש"מנהיג המוציא את צבאו לפעולה צבאית רחבה חב חובות למדינה, ללוחמי צה"ל – – – לאזרחים – של ישראל ושל לבנון כאחד".

דב חנין: אומרת הוועדה: "חובות אלה כוללות שיקול מעמיק לגבי הנחיצות של מהלך צבאי דווקא".

דב חנין: אבל "ההחלטות המהירות על היציאה למלחמה שקיבלה הממשלה – – – לא עמדו בתנאים אלה.

דב חנין: בכך ראש הממשלה כשל כמנהיג הצריך להוביל את ארצו לפעולה צבאית – – – מתוך שיקול דעת ואחריות".

דב חנין: עם זאת, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להיות ישר עם עצמי ועם הציבור ולהזכיר שראש הממשלה הלך לפעולה הזאת, אבל הבית הזה, הכנסת הזאת, ברוב גדול מאוד לצערי, תמכה ביציאה למלחמה הזאת.

דב חנין: יושב-ראש האופוזיציה בירך אותו מעל במת הכנסת על אותו מהלך שוועדת-וינוגרד מבקרת אותו.

דב חנין: לכן, הלקח מהדבר הזה אינו יכול להיות רק לקח פרסונלי; הלקח חייב להיות לקח פוליטי.

דב חנין: יש דרך מסוימת שלא הוכיחה את עצמה, ויש דרך אחרת, טובה יותר ונכונה יותר.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חברת הכנסת שמטוב.

ליה שמטוב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר קיבלתי ממנהל אגף הגבייה ברשות השידור את נתוני הגבייה לשנים 2005–2007.

ליה שמטוב: מהנתונים עולה כי בשנת 2005 שיעור המשלמים במגזר הלא-יהודי עמד על 30.8%, ובמגזר היהודי – על 89.8%.

ליה שמטוב: בשנת 2006 התמונה דומה: 29% במגזר הלא-יהודי, ובמגזר היהודי – 87%.

ליה שמטוב: לגבי שנת 2007 מסר אגף הגבייה כי טרם גובשו סיכומים לשנה זו.

ליה שמטוב: אני שואלת את עצמי ואת חברי הכנסת: זה הפיקוח וזו האפליה שעליה מדברים חברי הכנסת הערבים?

ליה שמטוב: אם כן, הם צודקים.

ליה שמטוב: יש אפליה וצריך לטפל בה ויפה שעה אחת קודם.

דליה איציק: תודה, גברתי.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת פרוש.

דליה איציק: ואני מזכירה, לא מדברים בטלפון במליאה.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, דווקא היום, לפני דוח-וינוגרד, אני רוצה למשוך את תשומת הלב לדבר כואב לאלפי אנשים במדינת ישראל והם חסרי הדיור וחסרי הבית – הומלסים.

סופה לנדבר: אני רוצה להזכיר לכולנו שבתוך שבועיים מאז פקד הקור את ישראל, אם ניתן להגיד שזה קור, מתו עשרה אנשים.

סופה לנדבר: רק אתמול, יחד אתכם, קראתי את אחד המאמרים ב"ידיעות אחרונות", בדף האחרון, שיש מינוס 40 מעלות באסטנה.

סופה לנדבר: חשבתי, מה יקרה במדינת ישראל אם יהיה אצלנו מינוס של לפחות חצי מבאסטנה.

סופה לנדבר: שם סובלים אנשי שגרירות, וכאן סובלים אלפי אנשים.

סופה לנדבר: אדוני השר, אתה יודע שבין ההומלסים האלו 80% הם עולים חדשים.

סופה לנדבר: היום אני רוצה לקרוא למשרדי הממשלה, למשרד הרווחה, ולך באופן פרסונלי, כי אני יודעת עד כמה הדבר נוגע לך וכמה הדבר במסגרת הפעילות שלך.

סופה לנדבר: אני קוראת ואומרת שצריך לדאוג לאנשים האלו.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שבשנה שבה אנחנו חוגגים 60 שנים להקמת המדינה, ברחוב מתים אנשים.

סופה לנדבר: המדינה חייבת לדאוג לאנשים האלו, בפרט שמדינת ישראל חיה תחת הצל של השואה, ואנחנו יודעים שאנחנו עם חברתי והומני.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש, ואחריו – חבר הכנסת מיכאלי.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, על-פי נתונים שהגיעו אלי, צפוי המוסד לביטוח לאומי להגיע בשנת 2008 לעודף גדול בתקציב התפעולי שלו.

מאיר פרוש: בהתאם לתחזית התשלומים והתקבולים צפוי העודף השנה להגיע ל-2 מיליארדי ש"ח, ובתוספת הכנסה מריבית ייווצר עודף גדול של כ-8 מיליארדי ש"ח.

מאיר פרוש: הבעיה היא שמשרד האוצר מתייחס למוסד לביטוח לאומי כאילו גוף זה הוא תחת שליטתו, ולגביית דמי הביטוח האוצר מתייחס כאל מס הכנסה ב'.

מאיר פרוש: כך סבורים בכירי האוצר – שההחלטה לאן להפנות את הכספים ולמי להעניק אותם היא של האוצר.

מאיר פרוש: אם כן, חשוב להזכיר לבכירי האוצר שהמוסד לביטוח לאומי הוא הגוף העיקרי הפועל לצמצום הפערים החברתיים במדינת ישראל ולהבטחת הגנה כלכלית לכל משפחה ולכל תושב בעת מצוקה.

מאיר פרוש: אל לכם, אנשי האוצר, לבחוש בנעשה בביטוח הלאומי, ומשכו ידיכם.

מאיר פרוש: הערה שנייה, אף-על-פי שחוק הביטוח הלאומי קובע שלכל ענף ביטוח יתנהל חשבון נפרד, למעט מקרים חריגים, הרי בשנים האחרונות הועבר סכום של 73 מיליארד ש"ח מענף ביטוח ילדים לענפים אחרים.

מאיר פרוש: לדעתי הצנועה, רובו של סכום זה שייך לקצבאות הילדים, קצבאות הילדים שקוצצו, נעשקו ונגזלו.

מאיר פרוש: ומי אמר שאין כסף?

מאיר פרוש: יש כסף, יש אפילו עודפים בתקציב התפעולי, אבל יש גם אטימות ורוע לב.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאלי, ואחריו – חברת הכנסת גלאון, שקיפחתי אותה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להתייחס לנפגעי הקרה שפגעה בנו בימים אלו, ולצערנו, שומעים על מקרים טרגיים של חסרי דיור, מבוגרים, וגם ילדים, שנפגעו בתנאים שלא יכלו להתגונן מפני הקרה.

אברהם מיכאלי: פה, לצערנו, אנחנו צריכים להתגייס כאזרחים, כי להגיד עכשיו למשרדי הממשלה לצאת לשטח ולטפל בהם, זו תהיה אולי קריאת סתם.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהרשויות המקומיות והתושבים עצמם, שרואים מקרים כאלה, שהיו מתחת לבית – כל מיני בניינים שהאנשים האלו נמצאו מתים לידם לאחר לילה שעבר עליהם – אנחנו צריכים כאנשי ציבור להדגיש את המחויבות הזאת, כמו שכתוב בתורה שזקני הדור באותו מקום שהיה נמצא מת כזה היו מתנצלים, מקריבים קורבן והיו אומרים: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

אברהם מיכאלי: שלא נגיע לעוד אסון ועוד אסון בימים קרים אלו.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון, ולאחריה – חבר הכנסת גבאי.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חבר הכנסת, חבר הכנסת מרציאנו לא צריך להמתין למחר לדוח הסופי כדי לדעת שראש הממשלה כשל וצריך להתפטר.

זהבה גלאון: מי שהחליט על מלחמה כתחליף למדיניות, מי שוועדת-וינוגרד, בסעיף 14 בדוח הביניים שלה, בעמוד 117, קובעת: "אנחנו מוצאים את ראש הממשלה אחראי, מיניסטריאלית ואישית, לליקויים בהחלטות שהתקבלו, ולליקויים בתהליכי קבלתם" – – –

דליה איציק: נתנו את אותו דף פעמיים.

דליה איציק: זה דף שהקריאו אותו.

זהבה גלאון: אין דבר, זה תמיד טוב לחזור על הדברים.

זהבה גלאון: אני רוצה שהכנסת תפנים.

גדעון סער: ראש הממשלה לא הפנים.

זהבה גלאון: אני רוצה שהכנסת תפנים כדי שתדע איך לנהוג מחר.

יעקב אדרי: ראש הממשלה הפנים ותיקן.

לימור לבנת: מה זה תיקן?

לימור לבנת: תשאיר בקדימה ותתקן את קדימה.

זהבה גלאון: "ראש הממשלה גיבש את עמדתו מבלי שהוצגה לו תוכנית מפורטת ובלי שדרש כי תוצג, לכן לא יכול היה לנתח את פרטיה ולאשר אותה.

זהבה גלאון: יתר על כן, לא דרש חלופות של ממש לשיקול דעתו, ולא גילה ספקנות ראויה ביחס לעמדות הצבא.

זהבה גלאון: בכך הוא כשל".

זהבה גלאון: מי שכשל ונכשל לא ראוי שיהיה ראש ממשלה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי, ולאחריו – חבר הכנסת בן-ששון.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ועדת-וינוגרד, קובעת בסעיף 14 בדוח הביניים שראש הממשלה לא פעל במידה המיטבית החיונית לצורך ייזום מלחמה בשיקול דעת, באחריות ומתוך ראייה אסטרטגית.

אליהו גבאי: ראש הממשלה כשל גם בכך שבראשותו אימצה הממשלה החלטות כאלה ובכך שהוא עצמו תרם לתוצאה זו באופן ישיר ומרכזי.

אליהו גבאי: אני רוצה להתייחס, גברתי היושבת-ראש, לנסיעתם של חברי כנסת מסוימים להלווייתו של ג'ורג' חבש.

אליהו גבאי: ג'ורג' חבש הוא רב-מרצחים שהביא אסונות על עם ישראל ועל מדינות רבות בזה שהמציא את השיטה לחטוף מטוסים ולפוצץ אותם.

אליהו גבאי: האיש הזה הביא את האסון, כל מה שקורה בינינו לבין הפלסטינים.

אליהו גבאי: הוא התחיל ברצח המתועב שהנהיג כאן, וכאשר חברי כנסת ממדינת ישראל הולכים להלוויה שם, יוצרים כאן הזדהות, שלא יתפלאו שרוב גדול מעם ישראל מתקומם על זה ורואה בזה בגידה, ועוד חבר כנסת שהוא סגן יושבת-ראש הכנסת.

אליהו גבאי: אני קורא לך למצוא את הדרך למצות אתו את הדין ולפטר אותו מהסגנות, כי לא ראוי שהאיש הזה יהיה סגן יושב-ראש הכנסת.

דליה איציק: אם היית לומד יותר היית מבין שאין בידי לפטר, ומזל שאין בידי זכות לפטר, כולם כאן מפטרים, מעלים, מורידים.

דליה איציק: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, בבקשה.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, אם כבר אמרת "מפטרים, מעלים, מורידים", יש אנשים שחושבים – – –

דליה איציק: סליחה, מה הרעש?

דליה איציק: אני אודה לכם, חברי הכנסת, אם תסייעו להכניס חברי כנסת.

דליה איציק: אין סיבה היום שלא תהיה כנסת יותר מלאה.

דליה איציק: מספיק שאתמול היתה בושה.

מנחם בן-ששון: אם יש כאלה שחושבים שמפטרים, מעלים ומורידים מהרחוב אנשים, בנחת – משטר דמוקרטי ומסודר – נחזור, ברשותך, לחוקה.

מנחם בן-ששון: המבוא לחוקה – הגענו למבוא לחוקה שלנו.

מנחם בן-ששון: יש היום כמה הצעות שעומדות בפני ועדת החוקה לגבי המבוא לחוקה של מדינת ישראל.

מנחם בן-ששון: יש מי שמציעים – והמכון הישראלי לדמוקרטיה הוא הבולט שבהם – שהכרזת המדינה בשנת 1948 בשלמותה תהיה המבוא לחוקה, ללא שום שינוי.

מנחם בן-ששון: יש לכך כמה טעמים: האחד הוא טעם סמלי – ההכרזה התקבלה ברגע מהפכני של הקמת המדינה, והיתה תוצאה של הסכמה לאומית רחבה בקרב הציבור היהודי במדינת ישראל.

מנחם בן-ששון: יש מי שסבור שיש בזה טעם פרשני – ההכרזה היתה מקור חשוב לפרשנות – גם כיום – וכמבוא, מניחים האנשים התומכים בגישה הזאת, לא יהיה שינוי במעמד המשפטי.

מנחם בן-ששון: נוסף על כך, בהכרזה יש ביטוי לזכותו של העם היהודי להגדרה עצמית במדינת ישראל, וכן ביטוי לאופיה הדמוקרטי של מדינתנו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו ממתינים גם לראש הממשלה וגם לראש האופוזיציה, ואשר על כן נאפשר, לפנים משורת הדין, לעוד כמה חברי כנסת לדבר.

דליה איציק: בינתיים נרשמו חבר הכנסת אפללו, חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת ריבלין וחבר הכנסת רביץ.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, באתי בריצה קלה מהחדר ולא יכולתי להתעלם מהדברים ששמעתי מהנאומים בני דקה של חלק מחברי הכנסת.

יואל חסון: אנשים שמדברים גבוהה-גבוהה על אחריות, ממהרים בחוסר אחריות, עוד לפני ששמעו את ועדת-וינוגרד, לקבוע מה הדין ומה הדיין.

יואל חסון: זה מעניין, גברתי היושבת-ראש, לראות כשמחלקים ובודקים את העמדות – לפחות האנשים בבית הזה – לגבי הדוח של ועדת-וינוגרד.

יואל חסון: פתאום מתחלקת התמונה לתמונה פוליטית מאוד ברורה.

יואל חסון: לא ראיתי אף צדיק ממקום אחר, או מצד שני, באותו עניין, שבא ואומר עמדה השונה מהקו של המחנה שלו.

יואל חסון: אני אומר את זה קצת בכאב, גברתי היושבת-ראש, כי אני חושב שדוח-וינוגרד בוודאי צריך להיות הדבר האחרון, ולא כלי פוליטי בידי אף אחד במערכת הפוליטית הזאת.

יואל חסון: זה דוח שאנחנו, מי שבאמת חרדים לגורלה של המדינה הזאת ולעתידה, צריכים ללמוד אותו טוב מאוד, ליישם אותו ובוודאי לא לעשות ממנו עניין פוליטי.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת רביץ.

דליה איציק: בבקשה.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני שומע פה את האופוזיציה בהתלהבות, אולי אפילו התלהבות יתר.

אלי אפללו: דוח-וינוגרד מלפני שבעה חודשים קבע את מה שהוא קבע.

אלי אפללו: קם ראש הממשלה, שקיבל על עצמו אחריות לשקם את כל מה שקרה – והוא שיקם.

אלי אפללו: אני לא מדבר רק על כלכלה, אלא גם בנושא הביטחון ובכל הנושאים.

אלי אפללו: אני מבין שמציק לכם שהוא נתן לכם דוגמה שאתם צריכים להתגאות בה.

אלי אפללו: במקום זה אתם עושים בדיוק ההיפך.

אלי אפללו: אני מציע לכם, האופוזיציה – דוח-וינוגרד השני יעסוק גם בליקויים, אני מקווה, וראש הממשלה ייקח על עצמו גם את זה.

אלי אפללו: הוא הודיע שהוא ישקם גם את זה, שלא כמו ראשי ממשלות אחרים, שברחו.

אלי אפללו: תדעו לכם את ההבדל.

אלי אפללו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת רביץ, ואנחנו נחתום בדבריו של חבר הכנסת ריבלין.

דליה איציק: אנחנו מייד נתחיל עם ההרכב הזה.

דליה איציק: אני מציעה לצלצל.

דליה איציק: יש פה חברי כנסת בבניין.

דליה איציק: שיואילו בטובם להיכנס.

דליה איציק: לא ידוע לי שיש עכשיו סיבה שלא להיות כאן.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, לשם שינוי אני רוצה לטפל בנושא אנושי ולרדת מהאולימפוס.

אברהם רביץ: לפני שנתיים צלצלה אלי אם בישראל שהיו לה חמישה ילדים.

אברהם רביץ: היא הביאה לעולם רביעייה, וביקשה שאני אעזור לה לקבל עובד זר.

אברהם רביץ: פניתי למי שפניתי, והם אמרו: רביעייה זו לא נכות, ורק לנכים אנחנו מאפשרים.

אברהם רביץ: מובן שעשיתי את מה שעשיתי, הקימו ועדת חריגים ואפשרו לה את זה לשנתיים.

אברהם רביץ: עברו חלפו שנתיים, אותה אמא שהביאה רביעייה, והיא היום אם בישראל לתשעה ילדים, מבקשת עוד שנה, והקשוחים אומרים שרביעייה זו לא נכות.

אברהם רביץ: אם היה נולד ילד אחד עם שמונה ידיים ושמונה רגליים זו אולי היתה נכות, אבל הם נולדו בתפזורת, ארבעה ילדים.

אברהם רביץ: איפה הלב, איפה השכל, איפה הנשמה?

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: יחתום חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, מתוך דוח-וינוגרד, ועדה שהוקמה על-ידי ראש הממשלה, וחבריה נבחרו כולם על-ידו, סעיף 103 עמוד 130: "ראש הממשלה כשל בכך שלא נתן משקל מספיק, כאשר ניגש לקבל החלטות בעלות השלכות מרחיקות לכת, לחוסר ניסיונו ולמגבלה של יכולתו לאתגר את הערכות הצבא ולבקרן בצורה מושכלת, לחוסר הידע העמוק שלו עצמו בקשר בין הפעלת כוח צבאי ובין השגת תכליות המדינה, ולמשמעות של היעדרו של מטה עצמאי שייעץ לו בסוגיות אלו.

ראובן ריבלין: בנוסף, ראש הממשלה לא עשה די להשלים את החסר, גם לאחר שהתקבלה ההחלטה הראשונית, ולהתאים את ההחלטות להתפתחויות בשטח".

ראובן ריבלין: עד כאן דברי ועדת-וינוגרד, ועדה שהוקמה על-ידי ראש הממשלה לברר את אשר אירע בשבוע הראשון ללחימה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, ציון 100 שנים להולדתו של אברהם "יאיר" שטרן ז"ל.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אני מבקשת שקט ביציע.

דליה איציק: אברהם שטרן, שהכנסת מציינת היום 100 שנה להולדתו, הלך בדרך שהוקדשה למולדת.

דליה איציק: למען המולדת הוא נתן את כל מה שיכול – את חייו.

דליה איציק: בכל מעגלי חייו מעולם לא ציפה לגמול.

דליה איציק: מהזווית המיוחדת והייחודית שלו הוא נלחם כדי לצקת ממשות בחזון המדינה החופשית העצמאית בארץ האבות.

דליה איציק: "יאיר" האמין באמונה שלמה כי כדי להיות בן-חורין, משורה משחרר רק המוות.

דליה איציק: רק חרטה קטנה קיננה בלבו – צביטת לב רגעית על כך שאורח חייו חרץ את גורל אשתו, רוני ז"ל, שנשאה ברחמה את בנו יאיר, ייבדל לחיים ארוכים, שיושב עמנו כאן ביציע.

דליה איציק: במכתב שכתב על גזרי נייר הוא אומר לה: "אולי לא הייתי די אכזרי כלפייך וכלפי בכך שלא הרחקתי את עצמי ממך.

דליה איציק: במקום לשחרר אותך ולאפשר לך לשכוח אותי ולהקים לך בית ולבנות לך אושר, שיתפתי אותך בגורלי".

דליה איציק: "יאיר" מצא את מותו והוא בן 34 בלבד.

דליה איציק: אברהם שטרן לא נפל בשדה הקרב; הוא לא נספה במערכה למען חירות ישראל, שעליה חלם; הוא נרצח בדם קר בדירת גג תל-אביבית, ששימשה לו מסתור.

דליה איציק: קצין בריטי ירה בו בגבו באקדחו, כאשר ידיו כפותות באזיקים לאחור.

דליה איציק: יאיר נלכד נרדף, בודד, מנוכר ודחוי על-ידי חלק מאנשי היישוב היהודי בארץ-ישראל.

דליה איציק: תמונתו פורסמה בראש חוצות בצירוף פרס כספי שהוצא על ראשו, 1,000 לירות ארץ ישראליות, סכום עתק באותם ימים.

דליה איציק: את הצעות המילוט של נאמניו הספורים הוא דחה.

דליה איציק: ככל שעניבת החנק נכרכה סביב צווארו, ככל שטבעת המצור התהדקה סביבו, היה ברור לו כי יגלו אותו.

דליה איציק: "יאיר" חי בהשלמה עם מר גורלו.

דליה איציק: הוא ידע שימיו ספורים, ולא ניסה לחמוק ממנו.

דליה איציק: הוא הלך אל מותו איתן באמונתו שמדינה יהודית, שחזון הקמתה היה כאש בוערת בעצמותיו, עתידה לקום.

דליה איציק: בעיני רוחו הוא צפה שתהיה זו מדינה עברית, עצמאית, בלתי תלויה, ולמענה כדאי להילחם ואפילו להקריב את היקר מכול – את החיים.

דליה איציק: "את ארץ-ישראל כבש עם ישראל בחרב, בה היה לעם ובה בלבד ישוב לתחייה", זה היה המוטו שלו, מתוך 18 "עיקרי התחייה" שכתב.

דליה איציק: היום, ממרחק של 65 שנים מהירצחו של "יאיר", אין עוד ימים אדומים ולא לילות של אימה וצלמוות.

דליה איציק: המדינה שעליה חלם היא מציאות מוצקה, מציאות שהתגשמה, אולם המלחמה על הגנת הבית שלנו ועל חלקת השדה שלנו עדיין לא תמה.

דליה איציק: לא קל להסביר לדורות הצעירים, שגדלו וצמחו במדינת ישראל, על מה נלחם "יאיר", מיהו הכובש הזר, שכדי להשתחרר מעולו הקריב את חייו הצעירים.

דליה איציק: התקופה היא ראשית מלחמת העולם השנייה.

דליה איציק: "יאיר" האמין בכוחו של העם היהודי להקים מדינה ובזכותנו על הארץ הזו.

דליה איציק: הוא כתב ולחם כאיש ספרא וסייפא, ובלט בדבקותו הכנה בחזון שבו האמין.

דליה איציק: רבים הלכו אחריו בזכות הכריזמה המיוחדת שלו ובזכות הראייה המפוכחת שלו את המציאות, על קשייה הרבים.

דליה איציק: "יאיר" ראה איך אירופה, ביתם של היהודים במשך מאות בשנים, מפנה להם עורף קשוח ומפקירה אותם לטרף מכונת ההשמדה הנאצית.

דליה איציק: השואה היתה בראשיתה, ואיש לא שיער את ממדיה הנוראיים, אולם אנגליה, שיזמה את הרעיון של הבית הלאומי, התכחשה לו.

דליה איציק: בעיני "יאיר" זו היתה בגידה, ובוגדים יש להוקיע ויש להילחם בהם עד תום.

דליה איציק: "יאיר" חש איבה עמוקה לשלטון הבריטי, שמנע מפליטים אומללים מאירופה להשליך עוגן בחוף המבטחים בארץ-ישראל.

דליה איציק: הבריטים היו בעיניו שלטון זר, שלטון מתנכר, שיש לסלקו ולגרשו, וָלא – לא תהיה ליהודים מדינה משלהם.

דליה איציק: משבשלה בלבו הכרה זו, הוא הקדיש את כל כולו למלחמה באימפריה הבריטית.

דליה איציק: הוא הצטרף לשורות האצ"ל, שבלוחמיו ראה את דור המכבים, ולאחר הפילוג באצ"ל הקים את ארגון לוחמי ישראל – לח"י.

דליה איציק: הליכתו של "יאיר" לא סימנה את קו הסיום, אלא את קו ההתחלה.

דליה איציק: הלפיד שהדליק נישא בידי חבריו למחתרת, שנרדפה על-ידי השלטונות.

דליה איציק: "'יאיר'" לא היה מאלה שחיים ומתים ככל האדם, הוא הביא את האש לבני-האדם.

דליה איציק: כך הספידו אותו.

דליה איציק: כמילות שירו, הם היו חיילים אלמונים, בלי מדים, שבימים אדומים של פרעות ודמים גויסו לכל החיים.

דליה איציק: עם הקמת המדינה התמזגו בצה"ל, וזכו לכך שלימים היה "מיכאל", יורשו וממשיך דרכו של "יאיר", הלוא הוא יצחק שמיר, לראש ממשלת ישראל.

דליה איציק: "יאיר" לא זכה לראות זאת.

דליה איציק: מורשתו היתה לדרך בעבור רבים, שיזכרו את דמותו המנהיגותית עד יומם האחרון.

דליה איציק: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, ביקשת להיות כאן היום.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: אני רואה פה גם את חברת הכנסת לשעבר גאולה כהן.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: הכינוס הזה הוא ביוזמתו של חבר הכנסת אריה אלדד.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, יאיר בן אברהם שטרן ובני המשפחה, ותיקי לח"י, ידידים ומוקירי זכרו של "יאיר", כנסת ישראל מכבדת היום את זכרו של אברהם שטרן, "יאיר", לוחם חירות ישראל, מפקד המחתרת הלוחמת, הוגה דעות, משורר ואיש רוח, אוהב עמו וארצו, קנאי ולוהט באמונותיו ומסור לשליחותו עד כלות.

אהוד אולמרט: 100 שנה חלפו מאז נולד "יאיר", אבל רק 35 היו שנות חייו הסוערות, עד שנרצח בדמי ימיו, בדם קר, בידי קצין בולשת בריטי, בדירת המסתור בשכונת פלורנטין בתל-אביב.

אהוד אולמרט: על האנדרטה שהקימו לזכרו רעיו-פקודיו בדרך לירושלים, נחקקה שורה משיר בכתב ידו: "הרי את מקודשת לי מולדת".

אהוד אולמרט: "הרי את מקודשת לי, מולדת/ כדת משה וישראל.

אהוד אולמרט: / שפחה שחה, כורעת ואובדת,/ אני לך בעל וגואל".

אהוד אולמרט: "הוא יבוא, בוא יבוא הגדול בימים,/ הפורק את העול, הגואל.

אהוד אולמרט: / הזוקף כפופים ומתיר אסורים – / יום חירות במלכות ישראל".

אהוד אולמרט: יריעת חייו הקצרים של "יאיר", רבי-העלילה, עשויה לשמש השראה לתסריטאי או למחזאי מחונן.

אהוד אולמרט: הסופר משה שמיר, באחרית ימיו, כתב עליו רומן ביוגרפי מרשים.

אהוד אולמרט: מה אין בה, במגילת חיי "יאיר"?

אהוד אולמרט: מהפכנות, סערת רגשות, מתח ושילוב יצרי עז בין אהבת אשה יפהפיה כובשת לב ובין נאמנות טוטלית ללא שיור לרעיון השחרור הלאומי; פיקוד על קבוצה לוחמת זעירה הקוראת תיגר על מעצמה גדולה; חיי אופל ומחתרת, כשפרס מוכרז על ראשו כפושע מבוקש.

אהוד אולמרט: ובין כה וכה, גם כתיבה נלהבת ונמלצת, פסוקי שירה ופיוט עזי ביטוי, עוצרי נשימה בעוצמתם, הטפה להקרבה ולמות קדושים על מזבח החירות.

אהוד אולמרט: דם ואש ותמרות עשן, דברי הגות ופילוסופיה, לימודים קלסיים וחלומות והזיות על הקו הדק שבין הנועז ביותר לסהרורי.

אהוד אולמרט: אלה חומרים שמהם בנויות דמויות גדולות מהחיים, מיטב הדרמות, נובלות מרתקות שעין הקורא אינה נגרעת מהן מן העמוד הראשון עד השורה האחרונה.

אהוד אולמרט: מה היה סוד כוחו של "יאיר"?

אהוד אולמרט: מהיכן נבעה יכולתו ללכד תחתיו לוחמי חירות בעלי השקפות מנוגדות ואף קוטביות – דתיים וחילונים גמורים, שמאל רדיקלי וימין משיחי ובעלי נטיות כנעניות גם יחד: נתן ילין-מור, ישראל אלדד ויצחק שמיר, עמוס קינן וגאולה כהן ואחרים?

אהוד אולמרט: אברהם שטרן הרי לא היה אורטור ומנהיג סוחף המונים.

אהוד אולמרט: הוא אפילו לא היה באמת לוחם שנשא נשק.

אהוד אולמרט: השפעתו רווחה בחוגים אינטימיים קטנים, בקרב צעירים נלהבים שהלכו שבי אחר תורתו המקסימליסטית המהפכנית, האנטי-אימפריאליסטית, חסרת הפשרות.

אהוד אולמרט: האמת שלו היתה חדה כתער, ישירה ובוטה, ללא שום עמימות ופיתול.

אהוד אולמרט: המטרות שהציב היו נשגבות וקידשו את האמצעים – את הדם, את החרב, את ההקרבה, את המוות למען הרעיון: גאולת הארץ, תקומת המלכות, תחיית האומה.

אהוד אולמרט: ויש עוד משהו שלא מניח לי כל פעם שאני חושב על האיש המיוחד, היוצא-דופן, החד-פעמי הזה.

אהוד אולמרט: הבדידות הנוראה.

אהוד אולמרט: לבד, בחדר ההוא, במסתור ההוא, בודד, עם קבוצה כל כך קטנה של אנשים, ובלהט שאין לו מעצור, של אמונה, שמהחדר הבודד ההוא, מהמסתור ההוא, תצא הרוח הגדולה שבסופו של יום תביא לגאולת הארץ ולגאולת העם.

אהוד אולמרט: על מה הוא חשב שלעולם לא נדע?

אהוד אולמרט: איך הוא התמודד עם הבדידות הנוראה הזאת שם, מחכה עד שיבוא הרוצח חסר הרחמים והאכזר?

אהוד אולמרט: למה הוא קיווה?

אהוד אולמרט: למה הוא התפלל?

אהוד אולמרט: כיצד התגעגע?

אהוד אולמרט: על מה הוא לא יכול היה לוותר?

אהוד אולמרט: במלאות 100 שנה להולדתו ו-65 שנה להירצחו, ראוי "יאיר" שמדינת ישראל תזכור ותוקיר אותו כאחד ממעצבי רוח החירות והגבורה, שבלעדיה לא היתה לעמנו תקומה.

אהוד אולמרט: אין בכך בהכרח כדי להזדהות עם כל תורתו, כי “יאיר” סלל דרך עצמאית ביותר של המאבק הציוני.

אהוד אולמרט: תהיינה ההסתייגויות אשר תהיינה ויהיו המסתייגים אשר יהיו, אי-אפשר להתכחש לתרומתו של "יאיר" לחירות ישראל.

אהוד אולמרט: לוחמי הלח"י שפעלו בהשראתו הרימו תרומה חשובה, באמונה ובמסירות נפש, למאבק התקומה ולסיום שלטון המנדט על ארץ-ישראל.

אהוד אולמרט: "יאיר" נמנה עם המשפחה הלוחמת, שיש לי כלפיה יחס אישי עמוק מאוד, אף שהנתיבים התפצלו.

אהוד אולמרט: דרכו של “יאיר” לא היתה דרך המלך של המאבק הציוני, אבל היו לה חיילים מסורים ואמיצים, עולי גרדום ולוחמים גיבורים שנפלו בקרב.

אהוד אולמרט: כולנו, שחונכנו על גדולתו ואומץ לבו, וגם המרים שביריביו, מחויבים בכבוד לגבורתו ולגבורתם.

אהוד אולמרט: “יאיר” היה כאותו גפרור שנשרף והצית להבה גדולה.

אהוד אולמרט: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: כשפנה אלי יאיר שטרן, שיושב אתנו כאן, וביקש ממני שהכנסת תציין את היום הזה – 100 שנה להולדתו – שמחתי שנפל בחלקי, ומייד אישרתי.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, לוחמי הלח"י, חברת הכנסת גאולה כהן, משפחת שטרן היקרה ומוקירי זכרו של "יאיר", אברהם שטרן, "יאיר", נולד לפני 100 שנה והוא נרצח השבוע לפני 66 שנה.

בנימין נתניהו: הוא היה אחד האישים המסעירים בתקופה הסוערת בין שתי מלחמות העולם, שבה נקבע גורל היישוב היהודי בארץ ישראל – בעצם גורל הציונות עצמה.

בנימין נתניהו: היתה לו השפעה חשובה ביותר על המאבק לעצמאות ישראל ועל החלפת השלטון הבריטי בשלטון ריבוני ישראלי.

בנימין נתניהו: האישיות המיוחדת של "יאיר" מגלמת את השילוב בין המלה למעשה, בין הרעיון לפעולה.

בנימין נתניהו: בזכות האישיות הזאת, בזכות דרכו ומנהיגותו, הוא הצליח לקבץ סביבו חבורה נועזת של אנשים אידיאליסטים, שכל אחד ואחד מהם היה בעל שיעור קומה.

בנימין נתניהו: הדמות שלו היתה רבת-השראה ורבת-ממדים.

בנימין נתניהו: הוא היה אינטלקטואל, בעל נפש רומנטית שספוגה בתרבות וספרות; הוא היה משורר, בעל חוש אסתטי מפותח מאוד והשכלה רחבה ומפותחת עוד יותר; אבל מעל לכל אלה הצטיינה האישיות שלו בנכונות מוחלטת למסירות נפש, להקרבה למען הרעיון הלאומי של חידוש עצמאותו של עם ישראל בארצו.

בנימין נתניהו: אברהם שטרן עלה לארץ בשנת 1925 ולמד באוניברסיטה העברית.

בנימין נתניהו: שם הוא התיידד עם אבי.

בנימין נתניהו: אבי חיבב אותו והוא חיבב את אבי.

בנימין נתניהו: היו להם הרבה שיחות יחד.

בנימין נתניהו: אבי אינו זוכר שהוא דיבר על פוליטיקה בכלל.

בנימין נתניהו: הוא אומר: הוא היה מקשיב, הרבה להקשיב, דיבר מעט.

בנימין נתניהו: חברתו רוני, לימים רעייתו, ישבה לידו.

בנימין נתניהו: הוא אומר שהוא היה "עדין נפש".

בנימין נתניהו: כך הוא כינה אותו, "עדין נפש".

בנימין נתניהו: סקרן מאוד, בעל יכולת לימוד גבוהה מאוד.

בנימין נתניהו: הוא למד יוונית אצל פרופסור שוובר, הוא היה מחונן בזה, הוא קיבל מלגה.

בנימין נתניהו: הוא לא זוכר שהוא דיבר פוליטיקה, אבל הוא כנראה ספג הרבה, משום ששם הוא גם התיידד – באוניברסיטה העברית, פה בהר-הצופים, הוא התיידד עם הסטודנט דוד רזיאל, ושניהם התגייסו ל"הגנה" והשתתפו בהגנה על ירושלים.

בנימין נתניהו: אז נוצר המשבר, כי במאורעות תרפ"ט התערער האמון של רבים מחברי ההגנה במנהיגות היישוב העברי, וכשהוקם הארגון הצבאי הלאומי בשנת 1932 גם "יאיר" פרש משורות "ההגנה" והצטרף לשורותיו של הארגון החדש.

בנימין נתניהו: באותה תקופה הוא חיבר שירים רבים.

בנימין נתניהו: המפורסם שבהם הוא כמובן "חיילים אלמונים", שהפך לא רק לנכס ללוחמים, עם השפעה עצומה על לוחמי החירות באצ"ל ובלח"י, אני חושב שזה הפך גם לנכס צאן ברזל בשירה העברית.

בנימין נתניהו: יאיר סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית בהצטיינות.

בנימין נתניהו: צריך להבין מה זה היה אז.

בנימין נתניהו: היו 60,000 איש בארץ אז, קצת יותר.

בנימין נתניהו: מי שהיו המורים באוניברסיטה היו גאונים – קלאוזנר, ברגמן.

בנימין נתניהו: מי שהיו מורים בבתי-הספר, אנחנו היינו אומרים עליהם שהם יהיו גאונים.

בנימין נתניהו: והתלמידים שהגיעו לשם, זה היה מין אתונה וירושלים ביחד.

בנימין נתניהו: לא סתם הוא למד יוונית.

בנימין נתניהו: הוא גמר את האוניברסיטה העברית אז בהצטיינות והוא המשיך את לימודיו לדוקטורט באוניברסיטת פירנצה באיטליה.

בנימין נתניהו: הכול היה פתוח בפניו.

בנימין נתניהו: באותה תקופה, תקופת לימודיו באיטליה, התחוללה בארץ ההתפרצות השנייה או הנוספת של האלימות הערבית, מה שמכונה מאורעות 1936.

בנימין נתניהו: בעקבות זאת הוא החליט להפסיק את לימודיו וחזר לארץ להגן על המולדת, פשוטו כמשמעו.

בנימין נתניהו: הוא הצטרף להנהגת האצ"ל, ושם הוא קיבל את הכינוי המחתרתי "יאיר".

בנימין נתניהו: בתחילת המלחמה עצרו הבריטים את כל מפקדי האצ"ל וגם אותו.

בנימין נתניהו: אבל ההחלטה של רזיאל, שהתקבלה בהשראתו של ז'בוטינסקי, לשנות את יעד הארגון ללחימה בגרמנים ולהפסיק את הפעילות – כל פעילות נגד הבריטים – בעצם שחררה אותם מהכלא, אבל זו היתה החלטה שעוררה ויכוחים עזים בין חברי האצ"ל.

בנימין נתניהו: "יאיר" עמד בשנת 1941 בראש קבוצה של פורשים מהאצ"ל.

בנימין נתניהו: הוא חשב שחייבים להמשיך את המאבק לפרוץ את שערי הארץ.

בנימין נתניהו: זמן קצר לאחר מכן, לאחר שהיה נתון במצוד גדול – הוא נרצח בתל-אביב.

בנימין נתניהו: זה נכון שהוא היה בודד, אבל הבדידות שלו לא היתה רק בדידות פיזית.

בנימין נתניהו: הבדידות שלו היתה גם בדידות אינטלקטואלית, בוודאי מהאליטה האינטלקטואלית ששלטה אז, הסופרים, העורכים, המשוררים, העיתונאים, כותבי המחזות.

בנימין נתניהו: כולם ראו בו דבר פסול, נחות, מאוס.

בנימין נתניהו: לא כתבו עליו מלה אחת טובה, בוודאי לא מאמר אחד טוב.

בנימין נתניהו: הוקיעו ורדפו אותו.

בנימין נתניהו: זו היתה הבדידות היתירה.

בנימין נתניהו: לא רק בדידות פיזית, שבסופו של דבר גבתה את חייו, אלא התקפה בלתי פוסקת מצד האליטה שהיתה אז.

בנימין נתניהו: זו בדידות אמיתית וקשה.

בנימין נתניהו: אולי הקשה מכולן, במקרה שלו, אם כי אמונתו היתה כל כך חזקה שהוא עמד בה בהדר ובגאון.

בנימין נתניהו: לאחר מותו החלה הקבוצה שהוא עמד בראשה להיקרא בשם לח"י – לוחמי חירות ישראל, ורבים מהוויכוחים בין הפלגים השונים ביישוב, שהתלהטו אז – הוויכוחים האלה נמוגו בינתיים.

בנימין נתניהו: אני מאמין שפסק-הדין של ההיסטוריה הוא ברור, הוא חד-משמעי.

בנימין נתניהו: כל המחתרות, כל אחת בדרכה שלה, תרמו לסילוקו של השלטון הבריטי בארץ-ישראל ולכינון עצמאותנו.

בנימין נתניהו: בלי המאבק הזה אי-אפשר לומר בבירור שבריטניה היתה מסתלקת בתפר הזמן ההיסטורי, לפני התגברות כוחן של המדינות הערביות – שגם הן זכו בעצמאות בתקופה הזו.

בנימין נתניהו: ועל כן אין לדעת מה היה קורה מבחינה פוליטית, מדינית והיסטורית בשאיפה שלנו להקים מדינה משלנו.

בנימין נתניהו: "יאיר" הבין את זה היטב, ועל כן התרומה שלו היתה מכרעת.

בנימין נתניהו: כבר אמרתי מעל הדוכן הזה, לא החלטת האומות המאוחדות היא שהקימה את מדינת ישראל; מדינת ישראל קמה בזכות 70 שנות התיישבות ועלייה שקדמו להחלטה הזו, ובפירוש בזכות המאבק של הלח"י ושל האצ"ל ו"ההגנה" ו"השומר", וניל"י לפניהם.

בנימין נתניהו: ומעל כולם היא קמה בזכות המסד שלוחמים אלה הקימו בדמותו של צבא-הגנה לישראל, שהדף את המתקפה הערבית לאחר ההכרזה על המדינה.

בנימין נתניהו: בחייו ובמותו יצר "יאיר" אתוס של מאבק ושל מסירות נפש.

בנימין נתניהו: במרכז משנתו היו ההכרה והמסר שאין להתייאש לעולם, גם לא "בימים אדומים של פרעות ודמים/ בלילות השחורים של ייאוש".

בנימין נתניהו: ובשיר אחר כתב: "הוא יבוא, בוא יבוא, הגדול בימים,/ הפורק את העול, הגואל.

בנימין נתניהו: / הזוקף כפופים ומתיר אסורים – / יום חירות ומלכות ישראל".

בנימין נתניהו: כולנו, גם מי שאינו מסכים עם דרכו של "יאיר", צריך ללמוד ממנו תעצומות נפש במאבקים הקשים שעוד נכונו לנו להבטיח את קיומנו, את עצמאותנו ואת ביטחוננו בארצנו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: עכשיו אנחנו נקפיד על לוחות הזמנים.

דליה איציק: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, בראשית אני מבקש להודות לך, גברתי היושבת-ראש, על שאישרת את קיום הדיון הזה.

אריה אלדד: עצם קיומו הוא בבחינת תיקון עוול היסטורי.

אריה אלדד: מדי שנה שב ומתרחש פלא.

אריה אלדד: ככל שמתמעטים לוחמי חירות ישראל, ככל שהולך ופוחת הדור, רבים יותר פוקדים את קברו של אברהם שטרן – "יאיר".

אריה אלדד: בכ"ה בשבט, יום השנה להירצחו, שיחול השבוע, שוב ישירו מאות את "חיילים אלמונים" על הקבר.

אריה אלדד: כבכל שנה יהיו בקהל גם בני הלוחמים היושבים אתנו ביציע ובני בניהם והלוחמים עצמם, אך גם צעירים רבים אחרים.

אריה אלדד: יש מפקדי מחתרות רבים ומנהיגי אומה שכמעט נשכחו במרוצת השנים, ובכל שנה מתקיימות בארץ אזכרות כמעט יתומות לראשי העם, ולפעמים צריך לגייס בהוראה, בהשתדלות גדולה מאוד, שיבואו אנשים להשתתף באותן אזכרות.

אריה אלדד: אבל בבית-הקברות הצנוע בנחלת-יצחק בתל-אביב שב ומתרחש מדי שנה הפלא, ומאות רבות נדחסות בין שבילי בית-העלמין הישן, בין המצבות, לספוג משהו מאורו של "יאיר".

אריה אלדד: ככל שחולפות השנים, דמותו של "יאיר" מאירה באור בהיר יותר.

אריה אלדד: לאחר שנרצח ונקבר בחשאי במעמד בני משפחה ספורים, דומה היה שלח"י חוסלה, קומץ לוחמים – או שנפלו בקרב או שנרצחו או שהיו בכלא.

אריה אלדד: אבל השרידים שבו והתלכדו, והמיתוס של "יאיר" והשירים שלו, ואולי יותר מכול – 18 "עיקרי התחייה" שניסח, היו לכוח מניע למאות צעירים וצעירות שרק אקדחים בידיהם לקום ולגרש מכאן את האימפריה הבריטית.

אריה אלדד: ממרחק זמן מדהים לקרוא את "עיקרי התחייה".

אריה אלדד: איש קטן, צנום, בלי שום אמצעים חומריים, נרדף בידי הבריטים ומנודה ומגודף בידי היישוב, נודד ממקום למקום עם מזוודה ובה מיטה מתקפלת, ומן המְצָרים הללו הוא מנסח מה שראוי עד היום, להבנתי, להיות החזון המכונן של מדינת ישראל.

אריה אלדד: אף מלה על הבריטים, אף מלה על הערבים, משום שלא ראוי לבזבז מלים על אויב זמני כזה או אחר.

אריה אלדד: הוא עוסק בהגדרות העם והמכורה, כפי שאת הגדרת בדברייך – הקשר ביניהם; מגדיר יעדים של גאולה ומלכות ותחיית האומה; עוסק בחינוך; חולם על אחדות העם סביב דגל מלחמת החירות; חוזה בריתות; מצווה הקמת צבא שישחרר את הארץ; ומגדיר כשיא השיאים, בעיקר האחרון של דבריו, את הקמת בית-המקדש בהר-הבית.

אריה אלדד: לאחר רצח "יאיר" לא היה ללח"י מפקד אחד.

אריה אלדד: מונה מרכז של שלושה: נתן ילין-מור, זיכרונו לברכה, אבי מורי, עליו השלום, ד"ר ישראל אלדד, ויבדל"א יצחק שמיר.

אריה אלדד: לאחר מותו של אבי מצאתי בספרייתו ספר דק בכריכה שחורה, המהדורה הראשונה של ספר השירים של אברהם שטרן המכונה "יאיר".

אריה אלדד: כשפתחתי את הספר, נרעשתי למצוא בו הקדשה בכתב ידו של אבי ליאיר, בנו של אברהם שטרן, שנולד לאחר רצח אביו.

אריה אלדד: עוד לא בן שמונה היה יאיר כששלח לו אבא שלי את הספר שהוציא לאור.

אריה אלדד: אולי לכן הקפיד על כתב רהוט וניקד את המלים: "כשתזכה לראות את מלך המשיח עולה להר-הבית תבוא לפניו, תרכין ראשך בכבוד, תיתן לו ספר שירים של אביך וכן תאמר: מלך המשיח, הנה זה ספר השירים שלוח לך מאת אבא, יאיר.

אריה אלדד: ועוד הוא הספר הזה כי אהב אותך מאוד והתגעגע אליך מאוד.

אריה אלדד: גם את שיריו וגם את חייו הוא נתן לך, מלך משיח ישראל.

אריה אלדד: תן כבוד לאבי יאיר".

אריה אלדד: והוא חותם: "ממני אלדד תלמיד נאמן לאבא".

אריה אלדד: 66 שנים חלפו.

אריה אלדד: בהר-הבית עוד שולטים, להוותנו ולחרפתנו, ערבים.

אריה אלדד: המלך המשיח עוד לא בא.

אריה אלדד: מנהיגינו יהיו עסוקים מחרתיים בדוח של מחר, ואם לא – באיזו פגישה עם מנהיג ערבי זמני לתת לו את ארץ-ישראל.

אריה אלדד: גם אלו יכולים להסביר היום את הכיסופים הגדולים ל"יאיר".

אריה אלדד: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני, תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אברהם רביץ – בבקשה אדוני.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת לימור לבנת.

דליה איציק: אני ממש מבקשת להקפיד על לוח-הזמנים.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה וחברי דור שני ללוחמי הלח"י – דומני שהם ארבעה במספר בכנסת הנוכחית.

אברהם רביץ: האחרון שהגיע אלינו כתגבורת הוא חבר הכנסת יצחק בן-ישראל.

אברהם רביץ: אני עושה גילוי נאות.

דליה איציק: תיכף הוא יעשה בעצמו, כי הוא גם דובר.

אברהם רביץ: גברתי, נער הייתי וגם למדתי בתלמוד-תורה "סיני", שהיה סמוך לרחוב מזרחי ב' אשר בתל-אביב הקטנה.

אברהם רביץ: כן, ילד תל-אביבי קטן רגיל.

אברהם רביץ: באחד הבקרים בחודש שבט תש"ב, ביום לימודים רגיל, שמעתי בכיתה עם חברי הנערים כמה יריות.

אברהם רביץ: זה היה בעיצומה של מלחמת העולם.

אברהם רביץ: הנועזים שבינינו עזבו את הכיתה, רצנו לרחוב דרך המדרגות ומצאנו שם מהומה גדולה.

אברהם רביץ: שאלתי אנשים מה קרה, וכולם ענו: המשטרה הבריטית הרגה שודד ורוצח יהודי.

אברהם רביץ: חזרתי לכיתה ושם שאלוני חברי מה קרה, ומלמלתי להם את אשר שמעתי ברחוב.

אברהם רביץ: הרבי, שהיה המורה שלנו, פרץ ואמר – ואני זוכר את זה עד היום – "אבריימ'ל, לא רוצח ולא שודד יהודי הם הרגו.

אברהם רביץ: הם רצחו גיבור יהודי בעל מסירות נפש".

אברהם רביץ: הרבי הזה היה הרב יצחק ידידיה פרנקל, שלימים היה רבה הראשי של תל-אביב, חותנו של הרב לאו.

אברהם רביץ: הכיתה כולה נשתתקה, נדהמה.

אברהם רביץ: הכיצד?

אברהם רביץ: היינו בהלם.

אברהם רביץ: ואז התחלתי לחשוב.

אברהם רביץ: מאוד מוטרד הייתי, היטלטלתי בין המושגים רוצח, גיבור, שודד, מסירות נפש, והגעתי לכמה מסקנות שנטבעו בלבי ובנו את אישיותי הצעירה: לא כל מה שהגדולים אומרים זה אמת ולא כל מה שהרוב חושב זה תמיד צודק.

אברהם רביץ: מותו של "יאיר" היה בשבילי היכרותי הראשונה עם חייו – ובעצם שירת חייו של "יאיר" היתה שזורה בשיר הלל למסירות הנפש ממש.

אברהם רביץ: "יאיר" שר על החיים בשפת מסירות הנפש, כשם ספר שיריו "בדמַי לעד תחיי", או "אֵם החיים, את אֵם המוות".

אברהם רביץ: גם כשהוא מדבר על יום, הוא מדבר בכתביו על יום צלמוות.

אברהם רביץ: "יאיר" לא רצה למות.

אברהם רביץ: הוא מאוד רצה לחיות, ולכן גם כתב את "עיקרי התחייה", אבל הוא שורר למוות, שמביא לחיים של ערכים, אשר למענם יש לקדש את החיים מבחינת קידוש השם.

אברהם רביץ: גם למולדת, כפי שהזכיר ראש הממשלה, שר את השיר "הרי את מקודשת לי, מולדת,/ כדת משה וישראל".

אברהם רביץ: ככל שהייתי צעיר לימים, חקרתי ובדקתי על מה ולמה בחוצות תאכל חרב, וידעתי בזכותו של "יאיר" כי לפנינו מלחמה של מעטים נגד רבים ושל חלשים נגד חזקים.

אברהם רביץ: מלחמה להקים בית יהודי לנרדפים מגלות אירופה נגד הבריטים כובשי ארצנו.

אברהם רביץ: ללח"י עדיין לא הצטרפתי, כי לא קיבלו נער צעיר כמוני, אך לח"י נכנסה ללבי כגרעין שנבט.

אברהם רביץ: הצדק והאמת והיותי שייך למעטים עד היום הזה קיננו בלבי, ולאחר שנים חיפשתי, יגעתי ומצאתי את דרכי עם הלוחמים בשורות הלח"י.

אברהם רביץ: זכיתי ללחום את עיקר מלחמתי בירושלים של אז.

אברהם רביץ: לאחר שקראתי את קורות חייו של "יאיר" מצאתי כי הוא שילוב של קיום מצוות עם לחימה, שהיה דבק בתנ"ך וקשור נפשית אל אלוקים וארצו, ואביא, ברשותכם, ציטוט מכתביו, מסוף ספר שיריו "בדמי לעד תחיי", דף קמ"ה, הדף האחרון: "מלחמת היהודים ובפרט מלחמות השחרור שלהם עמדו תמיד בסימן הדת.

אברהם רביץ: מלחמת החשמונאים, מלחמת הקנאים, מרד בר-כוכבא – התחוללו כולן כאשר הנוכרי חילל את קודש קודשיה של האומה.

אברהם רביץ: הדת הזאת", כותב "יאיר", "היא ששמרה על חיי האומה, ההשתייכות אליה היתה כנתינות המדינה: סידור כדרכיה, תורה כחוקת המדינה וטלית כדגלה.

אברהם רביץ: וכל הבוגד במדינת הדת היה מוציא עצמו מכלל האומה".

אברהם רביץ: יאיר חינך למסירות נפש למען דתו, עמו וארצו.

אברהם רביץ: סיום המנונו, שכולנו שרנו – חברי חברי הלח"י, משפחת הלח"י, משפחת "יאיר", כולנו שרנו "משורה ישחרר רק המוות".

אברהם רביץ: זו לא היתה ססמה או אמירה בלבד, אלא מציאות חייו וחיינו.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת לימור לבנת, ונדמה לי שהוריה נמצאים גם כן עמנו כאן.

דליה איציק: נחתום עם דבריו של חבר הכנסת יצחק בן-ישראל.

לימור לבנת: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, משפחת שטרן, לוחמי הלח"י, אבי, לוחם הלח"י, אמי, זמרת המחתרות, בי"ח בטבת תרס"ח, לפני 100 שנה, בא לעולם אברהם שטרן, "יאיר".

לימור לבנת: "יאיר", לוחם ובעל חזון, תקיף ורגיש, אוהב חיים וחברה ואינדיבידואליסט, מנהיג וצנוע, מפקד וגם חייל פשוט, מארגן נשק וקורסים בלוחמת גרילה ואינטלקטואל, משורר, מומחה לתרבות יוון ורומא, לשירת ימי-הביניים, אך גם אחד מארבעת מפקדי האצ"ל, מחולל ומפקד לח"י, נרדף, מסתתר בעליות-גג, במרתפים, מבודד, מנודה, רץ, מסתתר, עם מיטה מתקפלת וספר תנ"ך ביד, אך מקפיד תמיד על לבושו – חליפה, עניבה – וגם בבית-הכלא עם נעליים מצוחצחות.

לימור לבנת: כזה היה "יאיר", כפי שכתב בעצמו: "תחי הכפילות הברוכה בחיים, פועל וחייל, סוחר וחייל, תלמיד וחייל, בחור ישיבה וחייל, כולם חיילים, תחי הכפילות הברוכה בחיים".

לימור לבנת: "יאיר", שהזדעזע עד עמקי נשמתו מעלייתו לגרדום של שלמה בן-יוסף, כתב: "ברובה נתפלל, במכונת ירייה, במוקש", לקח מאורי צבי גרינברג, חייל מתפלל ברובה.

לימור לבנת: "יאיר", חייל ומשורר, מהפכן, הקדיש את חייו, הקדיש את נשמתו במודע, על מזבח הרעיון הלאומי למען מימושו, וידע שיומו קרב.

לימור לבנת: הוא לא חשש לחייו, רק לגורל המחתרת, רק לגורל הרעיון של תקומת המדינה היהודית הריבונית והחופשית בארץ-ישראל.

לימור לבנת: ואת המחיר האישי שלו היה מוכן לשלם ללא כל היסוס.

לימור לבנת: מאז ילדותי הייתי הולכת מדי שנה עם אבי לאזכרה השנתית ל"יאיר" בבית-העלמין בנחלת-יצחק עם קומץ לוחמי הלח"י – דיבר על כך חבר הכנסת אלדד, אך צריך היה שמנחם בגין יעלה לשלטון ב-1977, כדי שטקס האזכרה יהפוך לממלכתי.

לימור לבנת: "יאיר" המנודה, הנרדף, שנאלץ להסתתר – "חיים אנחנו במחתרת,/ בטחב אפלת מרתף", כתב.

לימור לבנת: "יאיר", שנקבר בהלוויה חפוזה, זכה סוף-סוף להכרה, ללגיטימציה, עשרות שנים לאחר הירצחו על-ידי הבריטים.

לימור לבנת: אך האם חזונו התגשם?

לימור לבנת: תקומת עם ישראל בארצו, שאותה לא זכה לראות, התגשמה?

לימור לבנת: והאדנות היהודית, האם התגשמה?

לימור לבנת: שאלת ההבלגה פילגה את היישוב לאחר פרוץ מאורעות תרצ"ו.

לימור לבנת: יאיר התנגד להבלגה.

לימור לבנת: לא היו לו כל ספקות בדבר צדקת מדיניות ההגבה.

לימור לבנת: ואכן, אישיותו המיוחדת, על הכפילות שבה, משלבת בין המלה למעשה, בין הרעיון לפעולה.

לימור לבנת: אבל הוויכוח ההוא בין ההבלגה להגבה – הוויכוח ההוא, למרבה התדהמה, עוד לא תם.

לימור לבנת: היום קוראים למדיניות ההבלגה – הכלה.

לימור לבנת: מדיניות ההבלגה – ההכלה אם תרצו – מדיניות ההבלגה הזאת בצפון, מדיניות ההבלגה הזאת בדרום, צימחו לנו ומצמיחות לנו טרור.

לימור לבנת: היום יותר מתמיד גוברים הגעגועים ל"יאיר".

לימור לבנת: יהודי גא, בוטח, ספרא וסייפא, שלא יכול היה לקבל הבלגה ולא הכלה, ודרש הגבה, או בלשוננו – תגובה; געגועים לאוהב המולדת, לאהבת המולדת הטהורה, לציונות הגאה, לגאווה הלאומית היהודית, ללא בושה, ללא התנצלות; געגועים ל"יאיר" אשר נשבע אמונים ואהבה למולדת, כפי שכבר ציטטו כאן לפני מאותו שיר בלתי נשכח שלו: "הרי את מקודשת לי מולדת, כדת משה וישראל – – – בחיי ובמותי – – – את בדמי לעד תחיי".

דליה איציק: תודה לחברת הכנסת לבנת.

דליה איציק: אנחנו נחתום בדבריו של חבר הכנסת יצחק בן-ישראל, שגם הוריו נמצאים אתנו כאן.

יצחק בן ישראל: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, התבקשתי לשאת דברים כאן במליאה לרגל 100 שנה להולדתו של "יאיר", משום שאני בן להורים שהיו שניהם חברי לח"י.

יצחק בן ישראל: ברשותכם, אפתח אפוא בכמה מלים על הורי דווקא, היושבים פה ביציע, לפני שאעבור לדבר על "יאיר" ומורשתו, ולא רק מפני שהם ההורים שלי; משום שבסיפור חייהם אני חושב שמקופלות תולדות היהודים במאה הקודמת, משיבת ציון, דרך השואה, התקומה ומדינת ישראל החדשה.

יצחק בן ישראל: אבי חיים בן-ישראל, לשעבר גולדברג, היה חבר לח"י למן ייסודה ועד להקמת מדינת ישראל.

יצחק בן ישראל: אחר כך התגייס לצה"ל והיה מראשוני חיל האוויר.

יצחק בן ישראל: במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה הקודמת, כשהמלחמה בשלטון הבריטי הזר בארץ-ישראל הלכה והתעצמה, הצטרפה ללח"י גם אמי, וכמו אבי היתה אף היא חברה בלח"י עד להקמת המדינה, וגם היא התגייסה לצה"ל.

יצחק בן ישראל: אבי נולד בפולין.

יצחק בן ישראל: סבי הרב ישראל גולדברג, זיכרונו לברכה, שהיה מתלמידי "החפץ חיים" והוסמך על-ידו לרבנות, השכיל להבין את המתרחש באירופה ועלה עם ששת ילדיו הצעירים לישראל עוד ב-1936, כשהוא משאיר מאחוריו את שני בניו הבוגרים יותר, שהיו כבר נשואים.

יצחק בן ישראל: הם ומשפחותיהם נרצחו אחר כך בשואה.

יצחק בן ישראל: אחרי כמה שנים שבהן אבי – חבר לח"י – התהלך חופשי, ב-1943 הצליחו הבריטים סוף-סוף לעצור אותו, ושחררו אותו מייד כי נשא תעודת זהות מזויפת.

יצחק בן ישראל: ואולם, הטבעת התהדקה, ולאחר שנמלט מירי שוטרים בריטים בחיפה הוא התגייס שוב בשם בדוי אחר, עוד פעם – שם שונה – לבריגדה היהודית, וזכה להילחם בנאצים על אדמת אירופה.

יצחק בן ישראל: אגב, מפקדו היה הסמל טליק, האלוף ישראל טל.

יצחק בן ישראל: עם סיום המלחמה שב ארצה לפעילות במחתרת, והפעם הצליחו הבריטים לתפוס אותו.

יצחק בן ישראל: גזרו עליו עשר שנות מאסר, שלא התארכו בגלל בריחתו מהכלא בעתלית.

יצחק בן ישראל: עד היום הוא מחזיק הצהרה חתומה בידי בית-משפט המעידה כי חיים גולדברג, משה קרפושיק, יעקב רבינוביץ וקרל פינקלשטיין הם איש אחד, ששמו כיום חיים בן-ישראל.

יצחק בן ישראל: בירושלים הוא השתייך למחלקה ו', היא מחלקת המודיעין, ושם הוא גם הכיר את אמי, שרה לבית בביוף, שסבה עלה לירושלים מבוכרה והקים בה בתים ב-1902.

יצחק בן ישראל: ישיבה זו של הכנסת נערכת בשנה שבה אנו מציינים 100 שנים להולדתו של מחולל הלח"י אברהם שטרן.

יצחק בן ישראל: "יאיר" היה איש אשכולות; ידו אחת אוחזת בחרב, השנייה בעט המשורר והוגה הדעות המדיני.

יצחק בן ישראל: הוא עשה חייל בלימודיו האוניברסיטאיים, השלים בהצטיינות את לימודיו לתואר מוסמך במדעי הרוח באוניברסיטה העברית ב-1933 ויצא ללימודי דוקטורט בפירנצה.

יצחק בן ישראל: רבים ניבאו לו עתיד מזהיר בהיכל האקדמיה, אלא שתשוקת הגאולה בערה כאש בעצמותיו.

יצחק בן ישראל: הוא לא יכול היה להשתחרר ממנה ולהקדיש את עצמו לענייניו האישיים.

יצחק בן ישראל: הוא שאף לשחרור ישראל מעול הבריטים, שהיו בעיניו שלטון זר בארץ.

יצחק בן ישראל: כדרך אנשי האסכולה הציונית המדינית, סבר גם "יאיר" כי העם היהודי נמצא במירוץ נגד מחוגי השעון, ואשר על כן עליו להתחיל מייד במלחמת השחרור ולהתמיד בה, חרף המציאות הבין-לאומית שבה, למרבה האירוניה, היה זה דווקא אותו שלטון בריטי זר שהיה בין היחידים שלחמו באותה עת כנגד ההשמדה הנאצית שחתרה ללא לאות להכחדת העם היהודי מהעולם.

יצחק בן ישראל: מהרבה בחינות תורתו של אברהם שטרן נותרה חיה ואקטואלית.

יצחק בן ישראל: הוא היטיב להבין כי השלב הצבאי הראשון במלחמת העם היהודי לחידוש עצמאותו בארץ-ישראל, הקמת "המלכות העברית" כלשונו, הוא סילוק השלטון הבריטי הזר מארץ-ישראל.

יצחק בן ישראל: הוא כתב: "אנו ניצור בציון שבט בני חורין, שבט לוחמים כובשים".

יצחק בן ישראל: שבט זה "יכבוש מידי זרים את ירושלים ויגאל את הארץ לעולם ועד".

יצחק בן ישראל: לא היה ל"יאיר" צל צלו של ספק כי שבט זה אכן ייווצר, והוא ינצח במלחמת השחרור העברית, אלא ש"יאיר" סבר כי יום החירות במלכות ישראל, קרי הקמת המדינה העברית העצמאית בארץ-ישראל, יציין רק את השלב הראשון במלחמת היהודים על עצמאותם המדינית.

יצחק בן ישראל: אחריו יבוא שלב נוסף, ממושך וקשה אף יותר, או במילותיו: "רבות עוד יילחם עמנו בארצו – – – ועוד דורות רבים ילכו ילדי ישראל לבית-רבן ולָמוֹד ילמדו את מלאכת החרב, ודורות רבים תהיה המלכות העברית כמחנה צבאי במדבר המזרח הערבי".

יצחק בן ישראל: כך כתב יאיר ב-1939, ודומה כי ראה את המציאות נכונה.

יצחק בן ישראל: בשנת ה-100 להולדת "יאיר", ובמלאות 66 שנים להירצחו בפאתי תל-אביב, ראוי לזכור את גדלות האיש אשר חינך והיווה השראה עבור דור של לוחמים למען חירות ישראל, לוחמים אשר שמו את נפשם בכפם, ובמלחמת גבורה רצופה וממושכת תרמו הם וחבריהם – אולי יותר מכל גורם אחר – לסילוק הבריטים מארצנו ולבוא החירות לארץ-ישראל היהודית.

יצחק בן ישראל: לסיום, וכך כתב על "יאיר", למרבה הפלא, ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון, במלאות 20 שנה להירצחו: "לא הכרתי את 'יאיר' – – – אבל אין לי ספק שהוא היה אחד האישים היקרים והדגולים ביותר שקמו בתקופת המנדט הבריטי.

יצחק בן ישראל: אני מכבד ומוקיר בכל לבי גם השירה וגם הפלדה של נפשו הסוערת ומסירותו ללא קץ לגאולת ישראל".

יצחק בן ישראל: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: אורחים נכבדים, הדיון תם.

דליה איציק: אני שמחה שנפל בחלקי הכבוד הזה, ואני גם שמחה שאישרתי היום גם בצהריים וגם כאן את הדיון – קווים לדמותו של האיש היקר הזה, זכרו לברכה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו נמשיך בסדר-היום.

דליה איציק: שתי דקות הפסקה – נאפשר לאורחים לצאת.

דליה איציק: ניתן בינתיים הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: תודה לך, ראש הממשלה.

דליה איציק: אדוני מזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 20), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 60), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 61), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק השמות (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נמתין.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי מחליף אותי.

דליה איציק: אני מקווה שיאפשרו לאנשים לצאת בקלות.

אחמד טיבי: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת דוד טל – מכובדי, בבקשה.

אחמד טיבי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אחמד טיבי: עד שהוא יגיע, הודעה רשמית: התחיל לרדת שלג.

): ידידי היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בכנסת השש-עשרה דנה ועדה משותפת לוועדת הפנים והגנת הסביבה ולוועדת החינוך, התרבות והספורט בהצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ה–2004.

): ההצעה אושרה בכנסת השש-עשרה בקריאה ראשונה.

): ועדת הכנסת החליטה, בישיבתה ביום 18 בינואר 2008, כי הוועדה המוסמכת לדון בהחלת דין הרציפות היא ועדה משותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הפנים והגנת הסביבה.

): הוועדה תהיה בת שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

): ועדת הכנסת השלימה בישיבתה היום את ההרכב של הוועדה המשותפת, כלהלן: מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – יושב-ראש, חבר הכנסת זאב אלקין, חבר הכנסת אלכס מילר וחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

): מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה: חברת הכנסת אסתרינה טרטרמן, חבר הכנסת דוד אזולאי, חבר הכנסת יוחנן פלסנר וחבר הכנסת משה כחלון.

): נוסף על כך, אני מבקש להודיע, כי בהתאם לסעיף 16 לתקנון הכנסת, יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה ויושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט פנו לוועדת הכנסת בבקשה להקים ועדה משותפת לשתי הוועדות לבחינת יישום חוק צער בעלי-חיים.

): הוועדה תהיה בת שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.

): להלן ההרכב: מטעם ועדת המדע והטכנולוגיה: חבר הכנסת בני אלון – כאמור, יושב-ראש, חבר הכנסת מנחם בן-ששון, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וחבר הכנסת אריה אלדד.

): מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט: חברי הכנסת יואל חסון, רונית תירוש, זבולון אורלב וחיים אמסלם.

): תודה רבה, אדוני.

): עוד, אדוני, אני מבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת החוץ והביטחון: מטעם סיעת ישראל ביתנו – במקום חברת הכנסת אסתרינה טרטרמן יכהן חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

): במקום חבר הכנסת אלכס מילר, שכיהן כממלא-מקום, יכהן חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ כממלא-מקום.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: החלטת הממשלה, בהתאם לסמכות הממשלה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לראש הממשלה, משר הרווחה והשירותים החברתיים, את הסמכויות על-פי החוקים המפורטים להלן: חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי), התשנ"ח–1998, וסעיף 6 לחוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (שירות אזרחי), התשס"ב–2002.

אחמד טיבי: ימסור את ההודעה סגן השר מתן וילנאי, ואחריו ידבר חבר הכנסת איתן כבל.

מתן וילנאי: אני מתכבד להודיע את ההודעה הבאה בשם הממשלה – העברת סמכויות על-פי דין משר לשר, העברת שטח פעולה ממשרד למשרד.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה בישיבתה ביום 20 בינואר 2008, בהתאם לסמכותה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לראש הממשלה, משר הרווחה והשירותים החברתיים, את הסמכויות על-פי החוקים הבאים: 1.

מתן וילנאי: חוק שירות לאומי (תנאי שירות למתנדב בשירות לאומי), התשנ"ח–1998; 2.

מתן וילנאי: סעיף 6 לחוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (שירות אזרחי), התשס"ב–2002.

מתן וילנאי: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש, בשם הממשלה, את אישורה של הכנסת לכך.

מתן וילנאי: כמו כן, אני מתכבד להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א) ו-(ב) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים למשרד ראש הממשלה את שטח הפעולה של השירות הלאומי.

מתן וילנאי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: הנואם הראשון הוא חבר הכנסת איתן כבל מסיעת העבודה-מימד – נמצא.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן שר הביטחון, מבחינתי, לכאורה, אין שום בעיה בהעברת הסמכויות ממשרד הרווחה למשרד ראש הממשלה בכל הנוגע לשירות הלאומי.

איתן כבל: עם זאת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר שהגיעה העת שיחוקק חוק שירות אזרחי.

איתן כבל: אנחנו מדברים על הנושא הזה כבר הרבה הרבה שנים, ובעצם, עם כל הרצון הטוב לעקוף את ועדת-טל ואת כל אותם נושאים שאנחנו עוסקים בהם כל כך הרבה זמן, הקמת הצוות לא תיתן שום מענה אמיתי – עם כל הכבוד שהיא עוברת, וכל הסמכויות שלה מועברות לידי משרד ראש הממשלה.

איתן כבל: כי כל עוד לא יהיה – ואני לא רוצה לקרוא לזה "שירות לאומי" אלא "שירות אזרחי חובה" – שבו יהיו כל תושבי מדינת ישראל, אלה שלא מתגייסים לצה"ל מסיבות אובייקטיביות כאלה ואחרות, אם מדובר בערביי ישראל ואם מדובר באנשים שתורתם אומנותם או אזרחים אחרים שלא יכולים מסיבות כאלה ואחרות – חייב שיימצא הפתרון, שהם יוכלו לתרום לחברה בישראל.

איתן כבל: וזה יכול להיעשות, חבר הכנסת מיקי איתן, עם כל הבעייתיות, ועם כל הבעיות שעומדות בדרכנו, רק על-ידי התחלה של התמודדות עם הנושא, על-ידי חיקוק שירות אזרחי חובה.

איתן כבל: כי כל אותם מהלכים שאנחנו מדברים עליהם – למצוא לופ מימין, לופ משמאל – לא ניגע בעניין, ואנחנו נתמודד, ונמצא את עצמנו מתמודדים יותר ויותר עם שאלות הנוגעות להשתמטות.

איתן כבל: והפתרון לא יגיע מחיקוק סנקציות כאלה ואחרות; ההתמודדות צריכה להיות ערכית, שורשית.

איתן כבל: ואין לי ספק שבכל המגזרים, לרבות, אדוני היושב-ראש, המגזר הערבי – אם מדינת ישראל תבוא בלב נקי, בידיים פתוחות, גם שם אין לי ספק שיימצאו פרטנרים של אמת להוליך את המהלך הזה.

איתן כבל: כי חלק – ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש – מתחושת הניכור הקיימת למשל במגזר הערבי, הוא שהם גרים כאן והם תושבי מדינת ישראל אבל לא נותנים להם להרגיש – ממשלות ישראל לדורותיהן – שהם באמת חלק ממדינת ישראל.

איתן כבל: וזה מסוג אותם דברים, עם פעולות נוספות, שכן יכולים לתת את התחושה שהם חלק מהמקום הזה.

איתן כבל: לכן אנחנו נתמוך, כיוון שאנחנו בקואליציה ויש פה מעשה שבשלב הזה הוא מעשה נכון.

איתן כבל: אבל בסופו של עניין זה שוב שלב שחומק מהתמודדות עם האמת.

איתן כבל: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מסיעת הליכוד.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נמצאים היום בעידן, בעולם כולו וגם במדינת ישראל – אף-על-פי שמדינת ישראל אמורה להיות שונה, גם בגלל המצב שלה וגם בגלל הייחודיות שלה, בהיותה מדינתו של העם היהודי, ושל אזרחיה הלא-יהודים גם כן, אבל קמה כמדינת העם היהודי – והמודה היא כל הזמן הגנה על זכויות האזרח, הגנה על האזרח ועל הזכויות של האזרח ועוד פעם הזכויות של האזרח.

אני חסיד גדול של הגנה על זכויות האזרח, אבל מרוב הלהט והדיבורים על האינדיבידואליזם ועל החשיבות – הלוא רובנו, הדמוקרטים, מאמינים שהמדינה נועדה לשרת את הפרט ולא הפרט את המדינה, אבל כדי שהמדינה תוכל לשרת את הפרט היא גם צריכה לקבל מהפרט איזה סיוע.

גם לערך הקולקטיבי יש משמעות, וצריך למצוא איזונים.

משום מה אנחנו לא שומעים בכלל שגם האזרחים צריכים לעשות משהו למען המדינה.

יש קבוצות של אזרחים, שבטוחים שהכול הוא חד-סטרי; מותר להם לקבל ולבוא בטענות, לקבל ולבוא בטענות, לקבל ולבוא בטענות.

ויש לפעמים כאלה שחושבים שמותר להם לחתור נגד המדינה ולהמשיך לבוא בטענות ולקבל, וזאת זכותם.

הם שם, במרכז כל העניינים.

אני חושב שצריך לעשות רוויזיה בגישה.

צריך לומר במפורש: במדינה שתפקידה לסייע לפרט, לקדם את הפרט, לתת לפרט אפשרות להגשים את הפוטנציאל האישי שלו, יש גם מחויבות של הפרטים לסייע למדינה ולמלא את חלקם במשימות המוטלות על המדינה.

המדינה היא לא איזה יצור ערטילאי.

בסופו של דבר, היא מורכבת מהפרטים שמקיימים את הקולקטיב הזה ששמו מדינה.

אני רוצה לומר מלה לכבוד סגן השר מתן וילנאי.

אני פונה אליך, אני מתנצל שאני מפריע, אבל מאוד חשוב לי לומר את זה.

אני תומך נלהב בכל שירות שיאפשר גם שירות של בני-המיעוטים בתוך המסגרת הזאת ששמה מדינת ישראל.

אבל דיר באלכּ.

אל תטעו.

השירות חייב להיות שירות שיסמל אינטגרציה – אנחנו הולכים לקראתם, הם הולכים לקראת המדינה.

לא שירות שיהיה נגד המדינה.

תחת הביטוי הזה שקוראים לו "שירות אזרחי" נמצא את עצמנו מהר מאוד בעמותות ובקבוצות שמטרתן כביכול לסייע למטרות סוציאליות, והן יהיו חממות לאנשים שילמדו שם לפעול נגד המדינה.

אז לא תוכל לעשות כלום, כי זה שירות אזרחי.

הוא ילך לבג"ץ ויגיד: אני משרת למען בית-חולים, אני משרת למען אגודת נוער, למען אגודת צדקה.

אתם יודעים אילו פעילויות נעשות היום נגד מדינת ישראל ובעד הטרור תחת הכינוי "אגודות צדקה" בארץ ובעולם?

אגודות צדקה הן המקומות שבהם מקיימים פעילויות עצומות למען הטרור.

אז צריך לראות.

יש ללכת לקראת הציבור הערבי, לתת לו אפשרות לשרת את המדינה, לתת לו את הזכויות שבאות כתוצאה משירות המדינה – כן, בהחלט.

להפוך את זה לשירות אזרחי, שאתה יכול להתגייס לכל מיני קבוצות אזרחיות כאלה ואחרות – אתם תיפלו בפח איום ונורא.

ראיתי בצרפת, למשל – נדמה לי שעכשיו ביטלו – היה שירות חובה.

אנשים שירתו, למשל, בשגרירויות בכל מיני מקומות ברחבי העולם.

אנשים יכולים לשרת בבתי-משפט, אנשים יכולים לשרת בכל מקום שבו סמל המדינה נמצא מעל; לא בשום דבר פרטי ולא בשום דבר אזרחי כביכול.

המטרה תהיה אזרחית, אבל השירות הוא שירות תחת שירות המדינה, איפה שנמצאת המדינה, ואנשים יגידו שהחברה מצאה מקום שהם לא משרתים בצבא ונותנים להם אפשרות לתרום למדינה – בבקשה – – –

אחמד טיבי: הדקה השביעית הסתיימה.

אחמד טיבי: הדקה השביעית.

מיכאל איתן: אני מסכים.

מיכאל איתן: חיכיתי לרגע שתעיר לי הערה עניינית.

אחמד טיבי: זאת ההערה הכי עניינית בנסיבות העניין.

מיכאל איתן: עכשיו אתה פרוצדורלית תוקע אותי, אז אני כבר מסיים.

מיכאל איתן: אני מודה לך על אורך הרוח עד עכשיו.

מיכאל איתן: אני מאמין שאני מדבר לסגן שר הביטחון, שקשור בנושא הזה גם עניינית, שייקח את דברי לתשומת לבו.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד רותם.

אחמד טיבי: סליחה, לפני כן חבר הכנסת מיכאלי, אבל מחליף אותו חבר הכנסת נסים זאב.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אם הוא מדבר זה סוף הדיון.

נסים זאב: היושב-ראש מסכים שנסיים את הדיון בנאום שלי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבין שראש הממשלה, ערב הדיווח של וינוגרד, צריך סמכויות נוספות, להתעסק בדברים נוספים, דבר שאין לי אתו שום בעיה.

נסים זאב: אבל מאז ומעולם נושא השירות הלאומי היה במשרד העבודה והרווחה.

נסים זאב: כשהייתי סגן ראש עיריית ירושלים אני זוכר שהיינו מקיימים פעילויות כאלה ואחרות, היינו מקיימים כנסים כדי לחזק את הנושא של המתנדבים והמתנדבות במקומות הציבוריים, ובפרט היום, כשנותנים אלטרנטיבה.

נסים זאב: שמעתי בחדשות שדיברו על כך שמרחיבים את הנושא של השירות האזרחי, ובמקום שירות צבאי ניתן יהיה לשרת גם שירות אזרחי ולקבל מעמד כזה או אחר או תעודת הוקרה כזאת או אחרת – תעודה שאותו אזרח נתן מזמנו ושירת את המדינה.

נסים זאב: זה דבר טוב.

נסים זאב: אני חושב שצריכים לעודד את זה למי שמעוניין בכך.

נסים זאב: אבל לא הבנתי למה זה עובר לראש הממשלה.

נסים זאב: חסרים לו כאבי ראש?

נסים זאב: חסרות לו בעיות?

נסים זאב: כולם תוקפים אותו, מבית ומחוץ.

נסים זאב: אפילו ראש הממשלה אמר לשריו: תעשו טובה, אתם אל תתקפו אותי.

נסים זאב: עם המפלגות האחרות אני יכול להתמודד, אבל לא אתכם.

נסים זאב: לא יכול להיות שהמלחמה תהיה מתוך הבית.

נסים זאב: ועכשיו פתאום מנחיתים עליו.

נסים זאב: אני לא יודע אפילו אם הוא יודע, אולי "זכין לאדם שלא בפניו".

נסים זאב: בוודאי כשהוא לא יודע מהעניין בכלל אומרים לו: תשמע, אנחנו בסך הכול משחילים לך עוד סעיף אחד.

נסים זאב: אני חושב שכאב הראש הזה מיותר לחלוטין אצל ראש הממשלה.

דוד טל: זו תרופה.

נסים זאב: יכול להיות.

נסים זאב: יכול להיות שבמקום להתעסק בדברים הרבה יותר רציניים, שעומדים ברומו של עולם, מנסים להעסיק את ראש הממשלה בדברים שאין לו זמן אליהם, וחבל מאוד.

נסים זאב: לדעתי, זה מתאים שזה יישאר במשרד העבודה והרווחה, אלא אם כן יבוא מישהו וישכנע אותי שהדבר הזה נחוץ ודרוש.

נסים זאב: בשמחה אתמוך.

צבי הנדל: עדיף שיתעסק עם זה מאשר עם אבו מאזן.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא צריך שר במליאה, אדוני היושב-ראש?

דוד רותם: לא מקובל?

אחמד טיבי: מקובל, אבל אתה תתחיל ואנחנו – – – בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אני פה.

יצחק כהן: זו לא הפעם הראשונה שדודו רותם – – –

דוד רותם: או, השר כהן, דווקא אותך אני מחפש.

דוד רותם: השר כהן, מכיוון שאני כל כך מכבד אותך, אני אוהב שאתה יושב ליד שולחן הממשלה, לא בשולחן היועצים.

דוד רותם: רבותי, לפני שבועיים עמדה כאן השרה המקשרת, השרה רוחמה אברהם-בלילא, והסבירה לנו שיש צורך בהקמת משרד שנקרא משרד הדתות, משום שלא יכול להיות מצב שראש הממשלה, שהוא כל כך עסוק, יתעסק גם בעניינים הרציניים האלה.

דוד רותם: יותר מזה, ראש הממשלה, כשהוא רצה להסביר למה צריך משרד דתות במדינת ישראל, הוא אמר דבר נורא פשוט: לא יעלה על הדעת שראש הממשלה יבזבז חצי יום בחתימה על תעודות קבורה.

דוד רותם: והנה היום אנחנו מגלים דבר מדהים – לוקחים ממשרד הרווחה, שהוא משרד שטבעי שיטפל בנושא של התנדבות, בנושא של שירות אזרחי, ומעבירים את זה לסמכות ראש הממשלה.

דוד רותם: מה קרה, לראש הממשלה אין מה לעשות?

דוד רותם: הוא כבר פתר את בעיות המלחמה בלבנון?

דוד רותם: הוא כבר פתר את הבעיות בעזה?

דוד רותם: אני מניח שהוא כבר התגבר על דוח-וינוגרד, אז עכשיו הוא יעסוק בנושאים של שירות לאומי.

צבי הנדל: לקחו לו את הדתות, משעמם לו.

דוד רותם: עדיף שהוא יחתום על הסעיפים של הקבורה האזרחית מאשר שיתעסק בשירות הלאומי, כי השירות הלאומי הוא נושא חשוב.

דוד רותם: אומרים לנו שבמשרד ראש הממשלה יטפלו בנושא הזה.

דוד רותם: יש היום שירות לאומי.

דוד רותם: האם השירות הלאומי הזה מתוקצב?

דוד רותם: האם אותן בנות שרוצות היום לשרת שנה שנייה בשירות הלאומי קיבלו תקציב לצורך זה?

דוד רותם: הרי הממשלה הזאת קיצצה בשירות הלאומי עד הסוף.

דוד רותם: הממשלה הזאת מסרבת לקבל החלטה שאזרח ישראלי לא יוכל להיות אזרח ישראלי אם הוא לא שירת שירות צבאי או שירות לאומי.

דוד רותם: מה אתם מוכרים לנו סיפורים כאילו אתם רוצים שירות לאומי?

דוד רותם: הממשלה הזאת לא רוצה שירות לאומי, לא יהודי ולא ערבי.

דוד רותם: לכן, חברי הכנסת הערבים, אתם יכולים להפסיק לחשוש, אתם לא צריכים להגיד שאלה שילכו לשירות אזרחי הם בוגדים, הם נמושות והם נפולת.

דוד רותם: לא יהיה שירות לאומי.

דוד רותם: אם כך זה יימשך, זה יהיה עוד הרבה יותר גרוע.

דוד רותם: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לך.

אחמד טיבי: עכשיו, חבר הכנסת צבי הנדל.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זה שנים עוסקים בשירות הלאומי בעיקר שני משרדים: האחד הוא משרד החינוך, כל אותן נערות שעוסקות בשירות הלאומי לאחר התיכון, בעסקי חינוך, באולפנים לעולים חדשים, בחינוך לילדים מוגבלים, לא עלינו, או באזורי ספר; המשרד השני הוא משרד הרווחה, שעוסק בכל אלה שנותנות שירות לאומי בכל נושאי הרווחה – לחולים, לבתי-חולים, בלי סוף.

צבי הנדל: בשירות הלאומי שקיים היום, עוד לפני החלומות באספמיה שמדברים עליהם, יש הרבה בנות שמוכנות לעשות ורוצות לעשות – שנה ודאי, גם שנתיים.

צבי הנדל: מבשרים לבנות: אתן לא יכולות לעשות שירות לאומי, כי אין לנו תקציב.

צבי הנדל: הן הרי לא מקבלות משכורת, אבל המערכת עולה קצת כסף, וצריך לשלם לבנות האלה כמו לחיילים.

צבי הנדל: משלמים להם דמי נסיעה, דברים כאלה קטנים, זה דורש איזה תקציב, לא מי יודע מה, לא משכורות.

צבי הנדל: אין כסף.

צבי הנדל: מחזירים בנות הביתה, כי אי-אפשר לעשות שירות לאומי – איחרתן את המועד.

צבי הנדל: הלכתי ובדקתי אם כשיעבירו את השירות הלאומי למשרד ראש הממשלה, באותה נשימה, ב-2008, אם יוסיפו כמה מיליונים לתקציב.

צבי הנדל: כי הרי רוצים עכשיו שירות לאומי לאוכלוסייה הערבית, רוצים שירות לאומי על בסיס חוק טל, לאלה שתורתם אומנותם, שאחרי x שנים הם יכולים להחליט ללכת לשירות לאומי.

צבי הנדל: התברר לי שלא מוסיפים אגורה, שהאוכלוסייה שעושה כבר שנים שירות לאומי, אין לה תקציב בתקציב הנוכחי, וודאי שאין גרוש, לפחות לפי מה ששמעתי, לתוספת.

צבי הנדל: לצערי הגדול, מדבר חשוב, שהצליח במשך שנים, ואפשר היה עוד לפתח אותו, עושים פוליטיקה ומעבירים את זה למשרד ראש הממשלה – לא מפני שיש בזה איזה היגיון, לא מפני שמשרד הרווחה לא מסוגל להסתדר עם זה.

צבי הנדל: יש מאחורי זה פוליטיקה, וכנראה ראש הממשלה, בתחום הזה של הפוליטיקה, עולה על כולם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יהדות התורה – אין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

צבי הנדל: כמובן, נצביע נגד, שלא יהיו אי-הבנות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, תחומי פעילותו של משרד ראש הממשלה ידועים ומוכרים.

מוחמד ברכה: נוסף על כך יש כמה מוסדות ממלכתיים שנמצאים באחריותו.

מוחמד ברכה: למשל השב"כ נמצא באחריות ראש הממשלה, המוסד נמצא באחריות ראש הממשלה, ואי-אלו דברים אחרים.

מוחמד ברכה: העובדה שמעבירים את השירות הלאומי לשם – כנראה משווים לתחום הזה חשיבות, מעין חשיבות שקשורה לביטחון המדינה, שזה לא יכול להיות לא במשרד החינוך ולא במשרד הרווחה.

מוחמד ברכה: הדבר מזכיר כמובן את אותה ועדה שדנה בשירות אזרחי לאזרחים הערבים, ועדה שבראשה עמד אלוף בצבא, האלוף דוד עברי, והיא היתה ועדה שפעלה במשרד הביטחון.

מוחמד ברכה: העיסוק בשירותים האלה, השירות הלאומי, השירות האזרחי והשירות החשאי – זה מסגיר את הכוונות האמיתיות שמדברים עליהן.

מוחמד ברכה: אנחנו, אזרחי המדינה הערבים, לא יכולים להשתחרר מאותה עטיפה ביטחונית או כביכול ביטחונית שמנסים לשוות לשירות שנקרא "שירות אזרחי", ולכן אנחנו מתנגדים, כמובן.

מוחמד ברכה: מעבר לזה, עצם העיסוק בשירותים האלה כתנאי לשוויון זכויות פסול לחלוטין, גם עקרונית וגם חברתית.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרתי כבר כמה פעמים מעל הדוכן הזה.

מוחמד ברכה: שוויון הזכויות האזרחיות מוקנה מעצם היותו אזרח המדינה, החובות הן יחסיות מעצם יכולתו, ויכולתו יכולה להיות גם יכולת כספית, יכולת מצפונית, גם שיוך לאומי, גם שיוך מיני.

מוחמד ברכה: למשל, מה שנדרש מנשים לא נדרש מגברים בשירות הצבאי, לפחות כך על פני הדברים, אורך השירות הוא לא אותו אורך שירות.

מוחמד ברכה: מי שיש לו אמונה דתית לא נדרש לאותו שירות, ואני חושב שיש להכיר ללא שום כפיות טובה כביכול גם בנושא הזה באותן דרישות תמוהות ומוזרות – – –

ראובן ריבלין: מה יקרה אם יקראו לזה "שירות לאומי"?

מוחמד ברכה: אפילו לא "שירות לאומי", הם קוראים לזה "שירות אזרחי".

ראובן ריבלין: הרי בישראל זה שירות לאומי.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ריבלין, אמרתי שהם התחילו עם דוד עברי ומשרד הביטחון, אחר כך הוציאו את זה ממשרד הביטחון, בהתחלה קראו לזה "שירות לאומי" אחר כך אמרו שזה "שירות אזרחי".

מוחמד ברכה: כל הקוסמטיקה הזאת היא קוסמטיקה מופרכת, שבאה כדי לייצר נתיב מילוט לממשלה מהשאלה של השוויון.

מוחמד ברכה: במקום שהמדינה תשקיע על מנת להשוות את מעמדם ואת זכויותיהם של האזרחים הערבים, היא מחפשת נתיבי מילוט הזויים על מנת לחמוק מהשאלה הזאת, ולכן מייצרים משהו שנקרא "שירות אזרחי" – שגם אם ישימו אותו במשרד לאיכות הסביבה הוא יצא מבית-היוצר של משרד הביטחון, מאותה חשיבה ביטחונית ומאותה חשיבה של עליונות השירות הצבאי כערך ולא כמכשיר להגנה או לא להגנה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, יש מין חשיבה ספרטנית בעצם העיסוק בשירות הלאומי, שאינו נוגע לשירות אזרחי.

מוחמד ברכה: לכן, עצם העובדה שעכשיו מעבירים את זה למשרד ראש הממשלה, זה מסגיר ביתר שאת את הכוונות של השירות הזה, אבל זה מחזק אותנו יותר באותה עמדה שאנחנו דוחים את ההתניה הזאת של שוויון בזכויות במה שנקרא "חובות" כאלה מפוקפקות.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לנו פתגם בערבית שאומר שיש מי שמנסה להכניס את הרעל לתוך אוכל, וזה כשהאוכל טעים, אבל המטרה היא להרעיל.

דוד טל: איך אומרים את זה בערבית?

טלב אלסאנע: "א-סם" זה רעל, "א-דסם" זה אוכל.

טלב אלסאנע: לכן לפעמים חשוב לדעת מה המטרה, מה התכלית של הדבר.

טלב אלסאנע: אילו היו מגמות חיוביות של ממשלות ישראל ללכת ולטפח ערכים של התנדבות, הרי אין פסול בדבר הזה, כי גם בתרבות הערבית יש מושגים כמו להירתם, לעזור, לסייע; זה גם במושגים הדתיים.

טלב אלסאנע: אנחנו בעד לטפח את הערכים האלה בחברה – שייכות לחברה, לעזור לקהילה.

טלב אלסאנע: אבל כאשר בא הדבר מתוך מניע פוליטי, זו הבעייתיות של הדבר.

טלב אלסאנע: כאשר מפקידים את מפקד חיל האוויר להכין תוכנית, מזה נשמע כאילו זה נגזר מפרספקטיבה צבאית.

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שהסטודנטים, למשל, עושים שירות באוניברסיטאות, מה שנקרא פר"ח.

טלב אלסאנע: כולם מתחרים מי ייקח חניך, ילמד אותו, יעזור לו ויסייע לו.

טלב אלסאנע: זה לא שירות חברתי?

טלב אלסאנע: זה לא שירות בקהילה?

טלב אלסאנע: למה זה לא פסול?

טלב אלסאנע: כי זה בא ממישור אחר, מישור חינוכי, מישור ערכי.

טלב אלסאנע: ולכן, אילו היו באים ואומרים: אנחנו במשרד החינוך רוצים לטפח את הערכים של התנדבות בקהילה, התנדבות בחברה, ללא קשר לסוגיית השוויון, שהיא סוגיה מוחלטת העומדת בפני עצמה.

טלב אלסאנע: זו זכות לאזרח וזו חובה של המדינה.

טלב אלסאנע: זה דבר שאיננו תלוי אחד בשני.

ראובן ריבלין: איפה השוויון, חבר הכנסת טלב אלסאנע, כשאני מוכרח ללכת לצבא ואתה לא?

טלב אלסאנע: ידידי רובי ריבלין, שאלת שאלה טובה.

טלב אלסאנע: איפה השוויון כאשר אתה חייב ללכת לשירות הצבאי ואני לא חייב ללכת לשירות הצבאי?

טלב אלסאנע: אני לא רואה בשירות הצבאי זכות.

טלב אלסאנע: אני יכול לבוא ולהגיד לך שאתה מקפח אותי כי שללת ממני את הזכות, כי על-פי החוק אני לא משרת בצבא.

טלב אלסאנע: יכול להיות שאתה תראה בשירות הצבאי זכות שניתנת לך, לא חובה שמוטלת עליך, לכן אתה אומר: אני בא לשרת את המדינה, זאת זכות שנפלה בחלקי.

טלב אלסאנע: למה אתם כל הזמן מציגים את השירות הצבאי כאילו זו חובה שאתם ממש צריכים לעורר את הרחמים של העולם עליכם שאתם משרתים את המדינה שלכם?

טלב אלסאנע: אתם מגדירים אותה כמדינה יהודית, אז אתה בתור יהודי רוצה להגן על המדינה היהודית.

טלב אלסאנע: תגדיר אותה כמדינה שלי ותבוא אלי בטענות.

ראובן ריבלין: טלב אלסאנע, אתה בתור אזרח מדינת ישראל תראה כזכות לשרת – – –

טלב אלסאנע: אשר למישור אחר, תראה את זה כזכות.

טלב אלסאנע: על זכות מותר לי לוותר, ואז אני מוותר על הזכות הזאת בנסיבות הקיימות.

טלב אלסאנע: בתור חובה – אין חובה שמוטלת על הציבור הערבי לשרת בצבא, ולכן החוק פטר אותם.

טלב אלסאנע: אתה לא יכול להגיד שמצד אחד אין חובה, ומצד שני אתם לא מקיימים חובה שלא קיימת בלאו הכי.

טלב אלסאנע: ולכן אתם פשוט מאוד מנסים, כמו שאמר ברכה – ובסוגיה הזאת אני מסכים אתו – – –

ראובן ריבלין: אני לא אוהב שיהודים אומרים לכם מעל הבמה "אתם", אז אני לא אומר לכם מעל הבמה "אתם".

טלב אלסאנע: כל הדוגלים בגישה הזאת.

טלב אלסאנע: אני לא אומר את זה על רקע שייכות דתית, אלא על רקע של דעה מסוימת – אלה שדוגלים בדעה הזאת, שבאים לנגח את הציבור הערבי ואומרים להם: אנחנו מפלים אתכם – –

אחמד טיבי: הזמן תם, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: – – אנחנו מפקיעים את נכסי הווקף שלכם, אנחנו לא מכירים ביישובים שלכם, אנחנו חוסמים את האוניברסיטאות בפניכם, אנחנו חוסמים את שערי העבודה בפניכם, היישובים שלכם יהיו מוכי אבטלה מפני שאתם לא משרתים כאשר השירות הוא לא חובה.

טלב אלסאנע: זה תירוץ, זה מה שנקרא בערבית: "אל-עד'ר אקבח מן א-ד'נב" – האמתלה גרועה יותר מהאשמה.

טלב אלסאנע: זה ממש תירוץ יותר חמור מהפשע המקורי כשלעצמו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זחאלקה.

נסים זאב: איפה הפלסטינים מקבלים את מה שהם מקבלים במדינת ישראל?

נסים זאב: באיזו מדינה ערבית?

דוד טל: אדוני היושב-ראש, לא יכול להיות שאתה מפלה את הדוברים היהודים אל מול הדוברים הערבים.

דוד טל: אתה נותן להם יותר זמן מכפי שקבעה ועדת הכנסת.

אחמד טיבי: לא שמעתי.

דוד טל: ועדת הכנסת קבעה פרק זמן של שלוש דקות במסגרת הדיון.

דוד טל: חברי כאן מאפשר לחבר הכנסת טלב אלסאנע להתבדר חמש דקות וחצי.

אחמד טיבי: למה אתה חושב שזה קרה?

אחמד טיבי: מה המניעים?

דוד טל: זו אפליה.

טלב אלסאנע: זה ניסיון לכסות על קיפוח במשך שנים.

אחמד טיבי: עכשיו אתם יודעים מה זה אפליה על רקע גזעני.

ראובן ריבלין: לחבר הכנסת מיקי איתן נתת שבע דקות.

אחמד טיבי: מיקי איתן היה חריג – שבע דקות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדובר בנושא חשוב, רגיש, הוויכוח עליו הוא ויכוח מר ולא קל בכלל.

ג'מאל זחאלקה: האזרחים הערבים, במצב הנוכחי שקיים היום, פטורים משירות צבאי וגם משירות לאומי ואזרחי.

ג'מאל זחאלקה: יש פטור.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה ניסתה בעבר, כבר היו כמה ניסיונות, היו הצעות חוק של חברי כנסת, היו ראשי ממשלה שאמרו שהם רוצים לכפות שירות אזרחי על כלל האזרחים, על מי שלא משרת בצבא.

ג'מאל זחאלקה: הבענו התנגדות חריפה להצעה הזאת, והממשלה נסוגה.

ג'מאל זחאלקה: אני חייב להודות שזה לא רק בגלל התנגדותנו שלנו, של הנהגת הציבור הערבי, אלא גם בגלל התנגדות הקהילה החרדית בארץ.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת ריבלין איננו כאן, אבל הלחץ של הציבור החרדי – גם הוא עשה את שלו בנושא הזה, וזה חזר להיות עניין של התנדבות.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, כשהיה ניסיון לכפות את זה, המאבק היה בינינו לבין המדינה או הממשלה שרוצה לכפות את זה.

ג'מאל זחאלקה: כשזה הפך לשירות התנדבותי, הוויכוח הוא בתוך החברה הערבית עצמה, והממשלה לא מכריחה אף אחד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מצאנו שמחובתנו לצאת בקמפיין להסביר לציבור, במיוחד לבני-הנוער, את ההשלכות של התוכנית הזאת, את משמעויותיה העכשוויות והעתידיות.

ג'מאל זחאלקה: זו חובתנו כאנשי ציבור, במיוחד כשניסו לשווק את התוכנית הזאת על-ידי המתקתה ועשייתה ערבה לאוזן – במקום שירות חובה זה הפך לשירות התנדבותי; במקום שירות עם סממנים צבאיים – זה יצא בהתחלה ממשרד הביטחון, ומנכ"ל משרד הביטחון לשעבר דוד עברי היה יושב-ראש הוועדה – זה תואר כשירות אזרחי.

ג'מאל זחאלקה: אפילו את השם שינו משירות לאומי לשירות אזרחי; ובמקום שירות הממסד זה שווק כשירות לקהילה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו התנגדנו לזה, כי אנחנו חשבנו – ועדיין חושבים ועומדים על כך – שיש לפטור את האוכלוסייה הערבית משירות זה ולא לנסות לכפות אותו עליה מטעמים של שייכות לאומית.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר מקובל מאוד בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להביא עשרות דוגמאות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: למשל, האינדיאנים בקנדה פטורים לא רק מזה אלא גם ממס.

ג'מאל זחאלקה: חלק מהם אפילו לא רוצים לשלם על חשמל.

ג'מאל זחאלקה: הם אומרים: אלה אוצרות הטבע שלנו.

ג'מאל זחאלקה: יש דוגמאות רבות בעולם, ואני חושב שטוב תעשה הממשלה אם תבטל את זה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לציבור הערבי ולנוער הערבי שלא ליפול במלכודת הזאת, שבסופו של דבר תביא לכך שיהיו אזרחים שיש להם זכויות כי הם שירתו, או תישללנה זכויות מסוימות מהאזרחים הערבים ויותנו בשירות צבאי או בשירות אזרחי, כמו קבלה לאוניברסיטה.

ג'מאל זחאלקה: היו הצעות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: זה יהיה בומרנג וזו תהיה פגיעה בציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: זו תוכנית שיש להתנגד לה בחריפות.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עמירה דותן, בבקשה.

עמירה דותן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין שרים, כך שאני מנועה מלהתייחס.

אחמד טיבי: הוא יצא ברשות.

עמירה דותן: אני מאוד מודה לדוברים האחרונים, שהחזירו את הדיון למסגרת של דיון ושמו בצד את ההערות הציניות והפוליטיות.

עמירה דותן: אני מאוד מודה לכם, משום שהדיון הוא באמת דיון, וחבל שאנחנו מסתפקים רק בשלוש דקות ובזה אומרים את אשר עם לבנו, וממשיכים כל אחד בדרכו.

עמירה דותן: אני מאוד גאה בהחלטה שמונחת לפנינו כרגע, ואני מאוד גאה בזה שמה שהיה עד היום במשרד הרווחה עובר לישות מסודרת, שקוראת להחיל שירות במדינת ישראל.

עמירה דותן: אני מאוד מסכימה עם חברי, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שדיבר על העניין הזה שצריכים לחנך לנתינה, לעשייה, להסתכל על האחר ולא רק על עצמי, ואני חושבת שצריכים להסתכל על החוק הזה גם בראייה הזאת.

עמירה דותן: הסתכלות אחרת תביא כל אחד לפרשנות שלו, ולא כל צל הרים כהרים, וכדאי שנזכור את זה.

עמירה דותן: אני גאה מכמה טעמים, משום שכשנכנסתי לכנסת כחברת הכנסת לפני כשנה וחצי או טיפה יותר, אחד הדברים שרציתי לוודא הוא שאכן אזרחי ישראל יוכלו לתת תקופת זמן משמעותית ולשרת את החברה בישראל.

עמירה דותן: דיברתי אז עם האלוף במילואים עברי, שעמד בראש הוועדה לטיפול בנושא הזה, ועם הציניות שלו הוא אמר: עמירה, זה לא כל כך ילך, זה אולי ייקח עוד הרבה מאוד זמן עד אשר נוכל להחיל את הרעיון הזה בחברה בארץ.

עמירה דותן: אני מאוד שמחה שזה לקח פחות זמן ממה שהאלוף עברי חשב שזה ייקח, ואני מאוד שמחה שהאלוף-משנה, הפסיכולוג, ראובן גל, עומד היום בראש המינהלת ועושה עבודת קודש בעניין, ברגישות רבה ובתשומת לב מיוחדת, כדי שאכן נוכל להביא למימוש אותה החלטה.

עמירה דותן: מתוך דברי אתם יכולים להבין שאני בעד שיח של חובות.

עמירה דותן: אני מסכימה עם חבר הכנסת מיקי איתן, שדיבר על כך שאנחנו כל הזמן והרבה מאוד זמן מדברים על שיח של זכויות, וגם אני בעד זכויות, אבל אני חושבת שעברנו קצת את המשוכה מהבחינה של זכויות מול חובות.

עמירה דותן: מהבחינה הזאת הגיע הזמן שנדבר שוב על החובות שלנו, ובמיוחד על החובות האזרחיות, ולא רק על הזכויות החברתיות.

עמירה דותן: בצד הדברים של שירות בצבא אין שום ספק ששירות התנדבותי חברתי בישראל – רשימת הצרכים, גם במגזר הערבי, גם במגזר החרדי וגם במגזרים אחרים היא רשימה עצומה: רווחה, נוער, שמירת הסביבה, ביטחון פנים, בריאות ועוד.

עמירה דותן: הרשימה ארוכה מאוד.

עמירה דותן: לכן, אני שוב אומרת שאני מברכת את הממשלה על ההחלטה, ואני מצפה לראות שנוכל דרך זה לעשות עבודה טובה יותר – למשל, בלב לא חפץ כל כך הצבעתי בעד הארכת חוק טל בחמש שנים ולא רק בשלוש שנים, בין היתר משום שהבנתי שההעברה ממשרד הרווחה למשרד ראש הממשלה תאפשר לנו לבצע את החוק ולעקוב אחרי יישומו, ולא ששוב יעברו חמש שנים בלי היישום שלו.

עמירה דותן: לחבר הכנסת זאב, ששאל למה להעביר את זה למשרד ראש הממשלה, אני רוצה לומר שגם אני שאלתי, מעבר לדברים שאני יודעת על עשייה מאוד טובה של הפרויקטור לנושא זה, והתשובה שקיבלתי היא שזה המשרד היחיד, מתוך אותם משרדים שציינתי כרגע, שאליהם אנו רוצים להפנות את כוח-האדם הזה, שהוא משרד שאינו צרכן של כוח-האדם, ולכן איננו מוטה לכאן או לכאן.

עמירה דותן: לכן, באופן פרקטי המקום הוא המקום.

עמירה דותן: אני קוראת לחברי להצביע כמובן בעד השינוי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תם הדיון.

אחמד טיבי: ההצבעה תתקיים מחר.

אחמד טיבי: [מס' מ/326; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ז, עמ' 10948; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק שירות עבודה בשעת-חירום (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008.

אחמד טיבי: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת יצחק גלנטי.

אחמד טיבי: כמובן, מדובר בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – היכן השרים?

דוד רותם: השרים פה.

יצחק גלנטי: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק שירות עבודה בשעת-חירום (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק גלנטי: הצעת חוק זו, שהוגשה על-ידי הממשלה, כוללת שלושה תיקונים עיקריים לחוק שירות עבודה בשעת-חירום, התשכ"ז-1967.

יצחק גלנטי: לפי החוק הקיים, בזמן מצב מיוחד בעורף ובזמן אירוע אסון המוני ניתן לקרוא לתושבי ישראל להתייצב לשירות עבודה במפעלים למתן שירותים קיומיים.

יצחק גלנטי: השירותים הקיומיים המוגדרים היום בחוק כוללים שירותים ספציפיים בתחומים כגון אספקת מים ומזון, שירותי בריאות וגם כל שירות אחר הדרוש למניעת פגיעה באוכלוסייה או בשטח שעליו חלה ההכרזה, או דרוש לקיום אספקה או לטיפול באוכלוסייה.

יצחק גלנטי: הצעת החוק שבפניכם מבקשת להוסיף על אלה גם שירות שהפסקתו עלולה לגרום לפגיעה רבה בכלכלה המשפיעה על המשק כולו.

יצחק גלנטי: בדברי ההסבר להצעת החוק הובאה הדוגמה של נמלי-ים להמחשת הצורך בתיקון זה.

יצחק גלנטי: לפי הצעת החוק המונחת לפניכם ניתן יהיה לקבוע מראש מהם מפעלים למתן שירותים קיומיים, שבעת מצב החירום ניתן יהיה לקרוא לשירות עבודה בהם.

יצחק גלנטי: ואולם, הקביעה מהו מפעל למתן שירות קיומי, שהפסקתו תגרום לפגיעה רבה בכלכלה, המשפיעה על המשק כולו, תיעשה רק בעת ההכרזה על מצב מיוחד בעורף או על אירוע אסון לאומי, ותחייב התייעצות עם ועדה מייעצת שבה יש בין השאר נציג של ארגון העובדים.

יצחק גלנטי: זאת, על מנת להבטיח שאישור מפעל לשירותים קיומיים מסוג זה ייעשה מתוך הערכה זהירה של הצרכים הממשיים המתחייבים ממצב החירום.

יצחק גלנטי: תיקון שני בהצעת החוק שלפני

יצחק גלנטי: כם מתייחס לעובדה שגם בעת מצב מיוחד בעורף או אירוע האסון ההמוני שחלים באזור מסוים, הפגיעה בשירותים הקיומיים אינה מצומצמת לאזור זה בלבד, אלא עשויות להיות למצב החירום השלכות על אזורים נוספים, זאת, בין בשל הצורך במשלוח אספקה מבחוץ לאזור שנפגע, בין בשל פגיעה באספקה מתוך האזור שנפגע לאזורים אחרים ובין בשל השלכות עקיפות אחרות.

יצחק גלנטי: לפיכך מבקשת הצעת החוק שבפניכם להבהיר, כי כאשר שורר מצב חירום באזור מסוים, ניתן לגייס לשירות העבודה אנשים מתוך האזור וגם מחוץ לו למפעלים שמצויים באזור או מחוץ לו, וגם משיקולים של צורך במתן שירותים קיומיים לאוכלוסייה באזור אחר.

יצחק גלנטי: התיקון השלישי עוסק בזכויותיו של האדם עצמו שנקרא לשירות עבודה בשעת-חירום, ובעיקר בשמירת זכויותיו במקרה שהוא מגויס לעבודה במפעל שאינו מקום עבודתו הרגיל.

יצחק גלנטי: התיקון מבטיח את מניעת פיטוריו ממקום עבודתו הרגיל, וכן את שמירת זכויותיו לעניין רציפות העבודה והזכויות התלויות בוותק בעבודה ולעניין המשך ההפרשות לקופות גמל על-ידי מעבידו הרגיל.

יצחק גלנטי: אני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות להצעת החוק.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק גלנטי: רק רגע, אדוני, אני לא אספיק להצביע.

אחמד טיבי: אני מחכה.

אחמד טיבי: לעולם לא אפעיל את ההצבעה כשאתה לא יושב במקומך.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–21 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–21 נתקבלו.

אחמד טיבי: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גלנטי כמעט הספיק להצביע ולכן אני מוסיף אותו לתומכים, אך לא משנה את התוצאה.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה, ממש כמו שאתה ביקשת, אדוני יושב-ראש הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, בבקשה.

אחמד טיבי: מי שבעד – לוחץ על "בעד"; מי שנגד – מצביע נגד, חבר הכנסת זאב.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות עבודה בשעת-חירום (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, נתקבל.

אחמד טיבי: 11 תמכו, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת חוק שירות עבודה בשעת-חירום (תיקון מס' 7) עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אחמד טיבי: [מס' כ/131; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' י"ח, עמ' 7024; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אחמד טיבי: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

אחמד טיבי: לכל הדוברים, נא לקצר.

אחמד טיבי: זו בקשה קונסנזואלית, לראשונה בתולדות הכנסת.

קריאה: לא יכול להיות, אדוני – – –

אחמד טיבי: סוף-סוף.

אחמד טיבי: נפל בחלקי הכבוד.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להציג בפניכם הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39), התשס"ח–2008, שיזמתי עם חברי כנסת נוספים, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק גלנטי: חוק ביטוח בריאות ממלכתי הטיל על קופות-החולים את האחריות למתן שירותי בריאות לכלל תושבי ישראל, בהתאם לסל השירותים הקבוע בחוק.

יצחק גלנטי: רשימת השירותים הרפואיים והתרופות הכלולים בסל הבריאות מורכבת, ורובם המכריע של המבוטחים אינם מודעים לכלל זכויותיהם לפי החוק.

יצחק גלנטי: פרק ט' לחוק קובע כי שר הבריאות ימנה נציב שתפקידו לטפל בקבילות הציבור בכל הקשור למתן שירותים לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

יצחק גלנטי: החוק קובע כי במקרה שבו החליט הנציב שתלונה של מבוטח שעניינה אי-מתן שירותי בריאות היא מוצדקת, וקופת-החולים לא פעלה על-פי החלטת הנציב בתוך 21 ימים מיום מתן ההחלטה, רשאי המבוטח לפנות למנכ"ל משרד הבריאות בבקשה לאכוף את החלטת הנציב.

יצחק גלנטי: נראה כי מבוטחים רבים כלל אינם מודעים לאפשרותם לפנות לנציבת הקבילות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי ולברר את זכויותיהם במקרה שבו קופת-החולים שבה הם חברים סירבה לתת שירות מסוים או תרופה מסוימת, או במקרה שבו הם סבורים כי השירות שניתן להם ניתן שלא באיכות סבירה או שלא בתוך זמן סביר כמתחייב מהוראות החוק.

יצחק גלנטי: כדי לאפשר לציבור למצות את זכויותיו לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי בצורה טובה יותר, מוצע לקבוע בחוק כי קופת-חולים תציב בכל מרפאה, במקום בולט, שלט ובו מידע בדבר נציב קבילות הציבור, תפקידיו, סמכויותיו והדרכים שבהן ניתן לפנות אליו.

יצחק גלנטי: כמו כן, מוצע לכלול בשלט האמור גם מידע לעניין האחראי לבירור תלונות החברים שמונה על-ידי קופת-החולים.

יצחק גלנטי: עוד מוצע לקבוע כי מידע כאמור ייכלל גם בהודעות שנשלחות לחברים אחת לשנה לפי החוק.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מציע לחברי הכנסת לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק גלנטי: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 8 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אחמד טיבי: שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39), התשס"ח–2008, נתקבל.

אחמד טיבי: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת חוק ביטוח בריאות הממלכתי (תיקון מס' 39) התקבלה כהצעת הוועדה, ממש כמו שביקשת, חבר הכנסת גלנטי.

אחמד טיבי: [מס' כ/184; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 12419; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 48).

אחמד טיבי: יציג את ההצעה חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאנחנו מביאים – – –

אחמד טיבי: דרך אגב, היוזמים הם חברי הכנסת זהבה גלאון, אחמד טיבי, אורית נוקד ומרינה סולודקין.

דוד רותם: למה אדוני מפריע לי באמצע, כדי שאני לא אוכל לומר שאדוני הציג את זה.

אחמד טיבי: תתחיל מן ההתחלה.

דוד רותם: על דעת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 48) (דיון ודן יחיד בעבירות סחר בבני-אדם לשם הבאתם לידי מעשי זנות), התשס"ח–2008.

דוד רותם: הצעת החוק במקורה ניזומה על-ידי חברת הכנסת זהבה גלאון, שעוסקת בנושא הזה – –

אחמד טיבי: חרוצה מאוד בנושאים האלה.

אחמד טיבי: גם בנושאים אחרים.

דוד רותם: – – מדי יום, והצטרפו אליה גם חבר הכנסת – –

אחמד טיבי: תרומה חשובה לכנסת.

דוד רותם: – – אחמד טיבי וחברת הכנסת אורית נוקד וחברת הכנסת מרינה סולודקין.

דוד רותם: על-פי התיקון, תתוקן התוספת הראשונה לחוק בתי-המשפט והיא תוסף לעבירה של סחר בבני-אדם לשם הבאתם לידי מעשי זנות, לפי סעיף 377א(א)(5) לחוק העונשין, כאשר העונש הקבוע בצדה עומד על 16 שנות מאסר.

דוד רותם: בדרך כלל עבירות מסוג זה היו נדונות בפני הרכב, אך הצעת חברת הכנסת גלאון והמציעים הנוספים בראשות חבר הכנסת אחמד טיבי, היתה שהן יידונו בפני דן יחיד.

דוד רותם: הסיבה לכך היא שבשל התארכות הדיונים נוצר מצב שנשים שמוברחות ארצה לשם עיסוק בזנות ונסחרות, עוברות מדורי גיהינום, משום שהן לא יכולות לחזור הביתה.

דוד רותם: מצד אחר, יש איומים על חייהן, דבר שלפעמים גורם להן לשנות את עדותן.

דוד רותם: הוועדה דחתה פתרונות חלופיים לבעיית העומס בבתי-המשפט ולכן החליטה לקבל את הצעת החוק כפי שהיא.

דוד רותם: נוסף על כך, הצעת החוק תחול מיום קבלתה על מי שביום תחילתו של החוק הוגש נגדו כתב אישום אך טרם הוקרא כתב האישום לנאשם.

דוד רותם: אני מבקש מהבית לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד רותם: אני מודה לאדוני יוזם החוק.

אחמד טיבי: יוזמת החוק היא חברת הכנסת זהבה גלאון ואליה הצטרפו חברי כנסת חשובים.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה – כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–2 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אחמד טיבי: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 48), התשס"ח–2008, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: כלת השמחה, יוזמת החוק, חברת הכנסת זהבה גלאון, כמה מילות ברכה, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות במיוחד לחבר הכנסת דוד רותם שקידם את החוק, שדן בחוק מתוך הבנה שנדרש כאן מהפך.

זהבה גלאון: זה באמת מהפך שנושאים שהעבירות בהם הן חמורות, שנדונו עד כה בפני מותב ובפני הרכב של שלושה שופטים, הופכים עכשיו לדיון בפני דן יחיד.

זהבה גלאון: זה באמת מהפך.

זהבה גלאון: אני מקווה שזה יקל את הסבל של הנשים הנסחרות שנתקעות בארץ לפרקי זמן ארוכים בגלל הפקק בבית-המשפט.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, ליועצים המשפטיים של הוועדה, של ועדת החוקה של הכנסת, ושוב להודות לכנסת ישראל ולך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו קובעים שההצעה עברה ואנחנו מברכים את חברת הכנסת זהבה גלאון.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/198).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום, שהוא הצעת חוק מוות מוחי-נשימתי.

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת עתניאל שנלר.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר בדקתיים, כי נדמה לי שזה אחד החוקים שיש עליהם הסכמה, אני מקווה מקיר אל קיר.

עתניאל שנלר: מדובר בחוק הזה בהגדרת המוות המוחי כפרוצדורה רפואית לכל דבר על-פי כללים מודרניים של הקהילה הרפואית ובהסכמת כל הקהילה הרפואית להגדרת הפרוצדורה הרפואית של המוות המוחי.

עתניאל שנלר: הפרוצדורה הזאת תואמת באופן מוחלט את ההלכה היהודית ואינה סותרת ואינה נוגדת שום תפיסת עולם או הלכה שאיננה יהודית בדתות האחרות.

עתניאל שנלר: אשר על כן, ההצעה הזאת בעצם קובעת את הדרך המאפשרת ליצור מתאם בין ההלכה היהודית לבין הפרוצדורה הרפואית לקביעת המוות המוחי.

עתניאל שנלר: המשמעות של קביעת המוות המוחי בצורה הזאת תאפשר ביתר קלות לעשות שימוש, לא עלינו, כאשר מישהו נפטר ונקבע המוות המוחי-הנשימתי שלו – לאפשר להשתמש על-פי ההלכה באותם איברים לטובת הצלת נפשות, לאחר שנקבע מותו.

עתניאל שנלר: אני יכול לומר שכל הפרטים של החוק, החל מהפרוצדורה הרפואית דרך מערכת ההכשרה, הכנסת ההלכה היהודית, התיאום בין המשפחה, הכול היה מוסכם על דעת כולם.

עתניאל שנלר: אומר גם שראשי הרבנים, על כל המגזרים, מכירים את הדברים, החוק תואם עם כולם.

עתניאל שנלר: אני גם שמח שהרבנות תומכת באופן מלא.

דוד רותם: הרבנים הראשיים הסכימו?

עתניאל שנלר: התשובה היא כן.

עתניאל שנלר: זאת אף זאת, גם הרב הגאון הרב אלישיב, שמכיר את העניין, תיאמנו אתו חלק מהניסוחים על מנת למנוע חס וחלילה תקלה, שלא תצא מתחת ידנו.

עתניאל שנלר: אודה לכנסת אם תאשר בקריאה ראשונה את החוק.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רשימת הדוברים – חברי הכנסת , מאיר פרוש, משה גפני, יעקב מרגי ונסים זאב.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים זאב: למה אתה מדלג עלי?

אחמד טיבי: זה גם עונש על זה שדיברת בנייד בתוך המליאה והתעלמת מהקריאה שלי שתבוא לדבר.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק מוות מוחי-נשימתי, התשס"ח–2008, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 10, אין מתנגדים, שני נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה התקבלה בקריאה ראשונה והיא עוברת להמשך דיון בוועדת – – –

דוד רותם: בוועדת חוקה.

אלי אפללו: אחרי טרומית ההצעה עוברת לוועדה שהיא היתה בה לפני הראשונה, אוטומטית.

אחמד טיבי: איפה היא היתה?

אלי אפללו: בוועדת העבודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת רותם, הערתך לא התקבלה למרות הניסיון.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/198).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45) (הודעה מוקדמת לפיטורים), קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גדעון סער, נא לקצר.

אחמד טיבי: הפנייה היא לכל הדוברים.

גדעון סער: אדוני יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, ממתינה משלחת עם יושב-ראש הפרלמנט הקטלוני, ואני את דברי אגיד בפחות מ-30 שניות, קח זמן.

גדעון סער: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי מניין ימי ההודעה המוקדמת על פיטורים לא יכלול את תקופת החופשה ללא תשלום לאחר חופשת לידה של עובדת, של עובד ושל עובדת מיניקה ואת 60 הימים שלאחריה.

גדעון סער: אני מבקש את תמיכת הבית כולו בהצעת החוק אשר עולה מהוועדה לקידום מעמד האשה ובהסכמה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45) (הודעה מוקדמת לפיטורים), התשס"ח–2008, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 13, נגד – אין, נמנעים – אין.

אחמד טיבי: ההצעה עברה בקריאה ראשונה ותועבר להמשך דיון בוועדה לקידום מעמד האשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נמצא אתנו, רבותי חברי הכנסת, יושב-ראש הפרלמנט הקטלוני.

אחמד טיבי: אנחנו מברכים אותך, אדוני – ברכות של כלל חברי הכנסת על הביקור שלך בכנסת.

אחמד טיבי: גם שגריר ספרד נמצא פה.

אחמד טיבי: אני מברך גם אותו.

אחמד טיבי: ברכות.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא, הצעת חוק מיסוי תשלומים בתקופת בחירות (תיקון מס' 4).

אחמד טיבי: יגיש אותה חבר הכנסת דוד טל.

אחמד טיבי: הוא לא פה.

אחמד טיבי: [מס' כ/185; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 12974; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 40).

אחמד טיבי: היוזם הוא חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: יגיש את הצעת החוק יושב-ראש ועדת ביקורת המדינה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: חבר הכנסת כבל, אם אתה רוצה – – – אדוני היושב-ראש מקשיב לי?

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: אנחנו נחזור להצעה של חבר הכנסת דוד טל.

אחמד טיבי: אדוני, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 40), התשס"ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

זבולון אורלב: מטרתה של הצעת חוק זו, אשר יזם חבר הכנסת איתן כבל, שהתחיל בכך עוד בכנסת הקודמת, היא להבהיר כי מבקר המדינה רשאי לפרסם בדוחות שהוא מגיש ממצאים חיוביים, נוסף על פירוט הליקויים והפגיעות, ובכך לעודד את המבקר לעשות שימוש בפרסום כאמור.

זבולון אורלב: הביקורת הנערכת בגופים ציבוריים מניבה לא אחת גם ממצאים חיוביים – לא הכול שלילי במדינה.

זבולון אורלב: יש הרבה אור לצד הליקויים והממצאים השליליים, וראוי לתת אף לו ביטוי בדוחות שהמבקר מגיש.

זבולון אורלב: פרסום הממצאים החיוביים, במקרים הראויים, יציב בפני הכנסת ובפני הציבור תמונה מקיפה יותר של עבודת הגופים המבוקרים, לרבות עמידתם בקריטריונים הנבדקים, וכן של עבודת המבקר, ובכך יסייע בביצוע בקרה וביקורת על אותם גופים.

זבולון אורלב: נוסף על כך, פרסום ממצאים חיוביים מעין אלה בדוחות המבקר, יש בו כדי לתרום לעידוד השמירה על המינהל התקין, המצוינות וההישגיות בקרב הגופים המבוקרים.

זבולון אורלב: מוצע אפוא, חברי חברי הכנסת, להוסיף לסעיף 15 לחוק מבקר המדינה, התשי"ח–1958 [נוסח משולב], המפרט את הממצאים שעל המבקר לציין בדוחותיו, הוראה שלפיה המבקר רשאי לציין שיפור או פעולות בולטות לטובה של הגופים המבוקרים, שאותם העלה במהלך עריכת הביקורת.

זבולון אורלב: ראוי לציין שגם עד כה נהג המבקר במקרים מסוימים לציין הישגים חיוביים.

זבולון אורלב: לדוגמה, בדוח העורף המפורסם של המבקר צוינה המשטרה לטובה, צוין מערך כיבוי האש לטובה, צוין מערך מגן-דוד-אדום לטובה.

זבולון אורלב: אלא שמעתה העניין הזה יעוגן גם בחוק.

זבולון אורלב: הצעת חוק זו מוגשת בצירוף הסתייגות, אולם אבקש שהכנסת תדחה את ההסתייגות ותתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

זבולון אורלב: אני מודה לחבר הכנסת כבל על היוזמה הראויה של הצעה זו.

זבולון אורלב: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: מגישת הההסתייגות, חברת הכנסת , לא נמצאת.

אחמד טיבי: לכן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 1 – 8 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אחמד טיבי: ההצעה עברה בקריאה שנייה ברוב של שמונה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 7 נגד – אין נמנעים – אין חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 40), התשס"ח–2008, נתקבל.

איתן כבל: אני יכול להגיד מלה?

אחמד טיבי: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל, היוזם, ברכות.

אחמד טיבי: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, ולכן יברך חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: אדוני, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודות לכל צוות הוועדה לביקורת המדינה.

איתן כבל: בראש ובראשונה אני רוצה להודות מכל הלב לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זבולון אורלב.

איתן כבל: אני מרגיש שלא פחות משהחוק הוא שלי הוא שלך.

איתן כבל: הובלת את זה בלוח-זמנים שצריך לבדוק אם זה לא תקדים בכנסת, ועל כך מגיעות לך תודות רבות.

איתן כבל: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/198).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 11) – קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: תציג את החוק חברת הכנסת נאדיה חילו.

אחמד טיבי: בבקשה.

זבולון אורלב: לפי הסדר, אני מציג את החוק הבא.

זבולון אורלב: אפשר לקבל בכתובים את הסדר החדש?

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: לפעמים סדר-היום משתנה.

זבולון אורלב: אפשר לקבל אותו?

אחמד טיבי: אני חושב שזו דרישה מוגזמת אם הוא משתנה פעמיים בחמש דקות שאתה תקבל אותו בדפוס.

אחמד טיבי: גש לסגן מזכיר הכנסת, כמקובל בעבודת הכנסת, ואתה תתעדכן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת חילו, בבקשה.

אחמד טיבי: כולם, נא לקצר.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אנסה לקצר.

נאדיה חילו: הצעת חוק למניעת האלימות במשפחה שלי ושל חבר הכנסת גדעון סער, בעצם עניינה הרחבת ההגנה לנשים שנופלות קורבנות לאלימות פיזית.

נאדיה חילו: החוק למניעת אלימות במשפחה, 1991, מסמיך את בית-המשפט לתת צו להגנתה של האשה אם היא מתלוננת על אלימות שבוצעה בה בדרך כלל בין כותלי הבית.

נאדיה חילו: בבית-המשפט אין החלטה לקיים את הדיון ברגע שהוא רוצה לדחות את הבקשה הזאת ואין חובה לדחות את הבקשה במעמד שני הצדדים.

נאדיה חילו: נכון הוא שהנורמה המקובלת היום בבתי-משפט, במיוחד בבתי-משפט לענייני משפחה, שהתפתחה במהלך השנים, היא שבעצם לא דוחים בקשה של אשה אלא אם היא נוכחת.

נאדיה חילו: התפתחה איזו נורמה שמאפיינת חלק מבתי-משפט למשפחה, אבל בבתי-משפט השלום ובתי-המשפט המחוזיים עדיין הנורמה הזאת לא מאוד שלטת, ולכן באה הצעת החוק שלי ושל חבר הכנסת גדעון סער כדי לנסות ולתת הזדמנות נוספת לכל אותן נשים שפונות לבית-משפט ומבקשות הגנה.

נאדיה חילו: חברים, הנושא של אלימות נגד נשים, שגם הבית הזה וגם הוועדות השונות דנים בו מדי שבוע אולי בהקשרים כאלה ואחרים – אי-אפשר להגיד שהדיונים בוועדות וההמלצות הביאו לתוצאות חיוביות והורידו את עקומת האלימות נגד נשים.

נאדיה חילו: עד שאשה ניגשת למשטרה ולבית-המשפט ומתלוננת, צריך למצות את כל התהליך ולתת לה את מלוא הזכויות – –

אחמד טיבי: נא לקצר.

נאדיה חילו: – – ולפני שדוחים את בקשתה – לשמוע אותה.

נאדיה חילו: לכן, אני חושבת שהצעת החוק מאוד חיונית.

נאדיה חילו: חשוב מאוד לתמוך בה בשלב הזה.

נאדיה חילו: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

נסים זאב: ביקשתי.

גדעון סער: נשמה, תוותר.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: מה זה: נשמה?

גדעון סער: – – – תעשה מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: ממי ביקשת?

נסים זאב: מהיושב-ראש – – –

אחמד טיבי: יכול להיות שזה היה כשדיברת בנייד שלוש פעמים רצופות?

נסים זאב: לא דיברתי בנייד – – –

אחמד טיבי: אני נותן לך דקה מהצד.

נסים זאב: לא מהצד.

אחמד טיבי: דקה מהצד.

נסים זאב: לא מהצד.

אחמד טיבי: דקה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, אני עושה זאת לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: השם שלך לא רשום.

אחמד טיבי: אז אני בא לקראתך.

אחמד טיבי: אז תקבל את מה שאני אומר לך.

אחמד טיבי: בבקשה, תדבר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אתה קודם כול צריך לסמוך על כך שאני דובר אמת.

נסים זאב: אני אומר שביקשתי והיא רשמה, ואני מבקש לפרוטוקול שתבדוק את זה – –

אחמד טיבי: אוקיי.

נסים זאב: – – ותיתן תשובתך פה ברבים אם אני ביקשתי או לא.

אחמד טיבי: לא אמרתי שאתה לא דובר אמת.

נסים זאב: כאילו אני לא רשום.

נסים זאב: אז זו לא בעיה שלי.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: תודה.

נסים זאב: אני ביקשתי להירשם, והיא רשמה אותי אצלה.

נסים זאב: יכול להיות שכל דקה – – –

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: אני אאפשר לך לדבר.

אחמד טיבי: בבקשה.

נסים זאב: אני רוצה להעלות פה נושא.

נסים זאב: הנושא הזה רציני מאוד, ואנחנו עושים את זה כלאחר יד.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, לתת צו הגנה לאשה שמבקשת הגנה מפני התוקף – אין לי בעיה עם זה.

נסים זאב: תיתנו לה את כל ההגנה.

נסים זאב: אבל כאשר האשה מבקשת הגנה מאותה הוועדה שהיא מחמירה, כאשר מדובר באיזו תקרית שהיתה בין הבעל לאשה, והבעל מרצה את עונשו בבית-הסוהר בזמן מסוים שקצב לו בית-המשפט, האשה מתחננת: אנא, תשלחו את בעלי לשבתות, תיתנו לו את החופשות המגיעות לו, למה היא לא יכולה לקבל את אותה הגנה?

נסים זאב: מה שרירות-הלב שקיימת בנושא הזה, והייתי אומר גם – עיוורון מוחלט של אותה ועדה, שגם שירות בתי-הסוהר – – –

גדעון סער: אין קשר.

נסים זאב: יש קשר.

נסים זאב: הגנה צריכה להיות משני הכיוונים – להגן גם על זכויות האשה.

נסים זאב: זו גם הגנה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: הצבעה בקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 11) (חובת שמיעה לפני דחיית בקשה), התשס"ח–2008, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה עברה בקריאה ראשונה והיא תחזור לדיון בוועדה לקידום מעמד האשה.

אחמד טיבי: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008), התשס"ח–2007.

אחמד טיבי: אנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39).

זבולון אורלב: עכשיו החוק שלי צריך לעלות.

זבולון אורלב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/199).

זבולון אורלב: ]

אחמד טיבי: שינוי.

אחמד טיבי: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 108) (ביטוח סיעודי לנפגעי עבודה) – יציג את הצעת החוק חבר הכנסת זבולון אורלב.

אחמד טיבי: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם הצעה לתיקון חוק הביטוח הלאומי (מס' 108) (ביטוח סיעודי לנפגעי עבודה).

זבולון אורלב: סעיף 148 לחוק הביטוח הלאומי קובע כי המוסד לביטוח לאומי רשאי לנכות מקצבה של נכה עבודה שנקבעה לו דרגת נכות יציבה דמי חברות לטובת ארגון ששר הרווחה והשירותים החברתיים הכריז עליו כעל ארגון נכי עבודה, מעין ארגון יציג, תשלומים לקרן לעזרה הדדית של אותו ארגון ודמי השתתפות בביטוח חיים הדדי שסידר לו הארגון, ועל-ידי כך לחסוך הרבה כספים לנכה; במקום שכל אחד יסדר לעצמו, יש סידור כולל, וכשבאים לחברת ביטוח עם 20,000 מבוטחים, מקבלים מחיר מאוד זול ולא אומרים לכל אחד: תסתדר בכוחות עצמך.

זבולון אורלב: כך נהוג גם לגבי נכי צה"ל ולגבי כל הארגונים היציגים.

זבולון אורלב: בהצעת החוק, שאנו רוצים לקבל לה את אישור הכנסת היום, מוצע כי המוסד לביטוח לאומי יהיה רשאי לנכות מקצבה של נכי עבודה גם השתתפות בביטוח סיעוד הדדי, שגם בו יש יתרון גדול מאוד לגודל.

זבולון אורלב: הארגון בא בשמם של כלל נכי העבודה שמעוניינים להצטרף להסדר הזה, ואזי מקבלים מחיר זול יותר, וכידוע, הביטוח הלאומי לא יכול לנכות אפילו בהסכמה אלא אם החוק מאפשר זאת.

זבולון אורלב: אנו מביאים כאן כרגע שתי גרסאות שלא הכרענו בהן ונכריע בהן בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

זבולון אורלב: לפי גרסה אחת, המוסד לא יוכל להתחיל לנכות מקצבה של נכה עבודה אלא אם הסכים לכך מראש ובכתב.

זבולון אורלב: הגרסה השנייה אומרת שהמוסד לביטוח לאומי יוכל לנכות מהקצבה במשך תשעת החודשים הראשונים, ובמשך חודשים אלה החברות שייבחרו הן אלה שיבקשו את האישור בכתב, ומי שלא נתן אישור בכתב, יוחזר לו כל כספו, כך שלא ייווצר מצב שאדם לא הסכים בכתב לניכוי הזה והוא צריך לשלם תשלום כלשהו.

זבולון אורלב: עוד מוצע לקבוע כי לכל נכי העבודה שנקבעה להם דרגת נכות יציבה וכן לאלמן או לאלמנה הזכאים לגמלה הניתנת לתלויים בנפגעי עבודה, תינתן אפשרות להצטרף לביטוח הסיעודי, למעט אלה שביום ההצטרפות לביטוח הסיעודי כבר התרחש לגביהם מקרה הביטוח כהגדרתו בפוליסת הביטוח סעיף קטן (ה) המוצע בסעיף 1(4).

זבולון אורלב: כמו כן מוצע להחיל את ההוראות הקיימות בחוק לעניין ניכוי דמי השתתפות בביטוח חיים הדדי וכן את ההוראה המוצעת לעניין ניכוי דמי השתתפות בביטוח סיעודי גם על אלמן ואלמנה הזכאים לגמלה הניתנת לתלויים בנפגעי עבודה.

זבולון אורלב: כלומר, מטרת החוק הזה לאפשר לארגון היציג להשיג הסדרים כספיים יותר טובים וזולים לכל נכי העבודה.

זבולון אורלב: לכן אודה לכנסת על אישור החוק.

זבולון אורלב: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מותר גם לעלות על הבמה הזאת ולשבח את יוזם החוק הזה, אף שהוא לא ממפלגתי, ואני לא חשוד שאני נותן מחמאה סתם.

נסים זאב: העניין שהשר יכול להכריז על איזה ארגון – מנעת פה מחלוקת קשה, כי יש הרבה ארגוני נכים, וכל ארגון כזה של נכים היה רוצה להיות המוביל בעניין הזה, ואנו יודעים את התחרויות הקיימות.

נסים זאב: לכן זה שזה הולך ישיר ומונע הוצאות מיותרות לאותם נכים זה דבר שיש לברך עליו.

נסים זאב: גם העניין של התוספת שניתן לנכות מקצבת נכי עבודה גם דמי השתתפות בביטוח סיעודי – הרי אנו יודעים שבסופו של דבר אותו נכה נהפך להיות גם סיעודי בשלב כזה או אחר.

נסים זאב: אך הדבר הכי חשוב, אדוני היושב-ראש, הוא שלא כופים את זה על אותם שנפגעו והנכים שהפכו להיות נכים, כופים עליהם ואומרים להם: אתם רוצים או לא, אנו מנכים לכם, כאילו מקדשים אשה על-כורחה.

נסים זאב: זה לא קיים, לא בהלכה היהודית.

נסים זאב: ודאי שזה עושה צדק עם אותם נכים שלא היו רוצים או רוצים גם להתווכח על המחיר, כמה אתה מוריד לי, עבור מה; הוא יכול לבדוק גם את אותן חברות.

נסים זאב: לכן, תבורך על כך.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 108) (ביטוח סיעודי לנפגעי עבודה), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: ההצעה עברה ברוב מוחץ של שישה, אין מתנגדים ונמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה עברה להמשך דיון והכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: [נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנו עוברים להצעת ועדת הכלכלה לפיצול הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008).

אחמד טיבי: הודעת יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, על-פי הצעת ועדת הכלכלה מחליטה הכנסת, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת, להרשות לוועדת הכלכלה, שאליה הועברו לדיון ולהכנה לקריאה השנייה והשלישית סעיפים 106–108 מהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008), התשס"ח–2007, שלא לכלול בנוסח הצעת החוק שיונח לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, חלק מסעיף 108 להצעת החוק, שעניינו הכללת תחנת הזנה לוויינית, המיועדת להזנה ללוויין של שידורי בעל רשיון לשידורי רדיו בשיטה הספרתית, בין המתקנים שניתן להכריז עליהם, בהתאם להוראות חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, כתשתית לאומית שעניינה יידון בוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות.

גלעד ארדן: אני מבקש את אישור הכנסת להצעת ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אם מישהו רוצה לשאול משהו, אני מוכן לענות.

אחמד טיבי: אני מבקש להצביע על ההודעה מטעם יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה – 6 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008), התשס"ח–2007, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההודעה של חבר הכנסת גלעד ארדן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, התקבלה.

גלעד ארדן: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: [מס' כ/190; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 13226; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי תשלומים בתקופת בחירות (תיקון מס' 4).

אחמד טיבי: יציג את החוק חבר הכנסת דוד טל.

אחמד טיבי: צריך להגיד לו תודה על כך שבמקום חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, שהיה צריך להציג את החוק, הוא בא כדי להציג את הצעת החוק החשובה הזאת.

אחמד טיבי: תגיד לו תודה במקום למתוח עליו ביקורת.

דוד טל: הגם שראשי עלי סחרחר וידי ורגלי עופרת, רצתי בשארית כוחותי כדי למלא את המשימה.

אחמד טיבי: תבורך.

אחמד טיבי: אדוני, בבקשה.

דוד טל: ידידי היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שאתה ממלא את תפקידך בצורה נהדרת.

דוד טל: אני אחשוב על כך בוועדת הכנסת, איך אני משנה את תקנון הכנסת כדי שתוכל לשמש כסגן יושב-ראש עוד חצי קדנציה.

דוד טל: ידידי היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק למיסוי תשלומים בתקופת בחירות (תיקון מס' 4).

דוד טל: החוק למיסוי תשלומים בתקופת בחירות, התשנ"ו–1996, קובע כי תמורה שניתנת בעד עבודה או שירות בשל הבחירות עד סכום 5,000 שקלים תהיה חייבת במס בשיעור קבוע של 25%, אם התמורה לא ניתנת במסגרת עסקו או משלח-ידו או עבודתו של מקבל התשלום.

דוד טל: המס הקבוע בחוק הוא ללא זכות לניכוי, לקיזוז, לפטור או להפחתה כלשהם.

דוד טל: חבר הכנסת זאב, לפי התקנות לפי חוק זה נקבע כי גם תשלום העולה על הסכום האמור יחויב במס בשיעור קבוע של 25%.

דוד טל: בהצעת חוק זו שאני מביא לפניכם מוצע לקבוע הסדר מיוחד בנוגע לנערים שעובדים בתקופת בחירות.

דוד טל: עד היום מוסו נערים בתקופת בחירות באופן זהה למבוגרים, וזאת אף ששיעור המס השולי שלהם נמוך בדרך כלל מ-25%, והם מקבלים שכר מינימום בשיעור שבין 70% ל-83% משכר המינימום למבוגרים.

דוד טל: מוצע אם כן לתקן מצב זה ולקבוע שנערים ימוסו על תשלום עד לגובה של 7,500 שקלים חדשים, לפי מדרגות המס הרגילות שחלות לגביהם, ואילו על תשלום אחר, מעל 7,500 שקלים, הם ימוסו כמו המבוגרים לפי התקנות, בשיעור של 25%.

דוד טל: על מנת שלא ליצור עיוות בין מבוגרים לנערים שינינו בהצעת חוק זו גם את הסכום של 5,000 שקלים ל-7,500 שקלים, כך שהוא יהיה הסכום הקובע גם לגבי מבוגרים, אם כי שיעור המס לגביהם נותר כמובן 25%, כאמור.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אין להצעה הזאת הסתייגויות.

דוד טל: מדובר, אדוני השר, בהצעה שמיטיבה עם בני-הנוער העובדים בתקופת בחירות, אם בבחירות לרשויות המקומיות, שיהיו בנובמבר 2008, ואם בבחירות הכלליות שיהיו בנובמבר 2010.

דוד טל: תחילתה בבחירות הקרובות.

דוד טל: לפיכך, אני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק הזאת המוגשת בפניכם בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד טל: אם אדוני יאפשר לי, כדי לייעל, תאפשר לי להודות ליועצות המשפטיות שמלוות אותי כאן וגם בוועדת הכספים על העבודה הרבה שהשקיעו בהצעת החוק הזאת, גם מול רשויות המס.

דוד טל: אני מודה לכולם.

דוד טל: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

דוד טל: תודה.

אחמד טיבי: מדובר בהצעת חוק חשובה.

אחמד טיבי: מלבד העובדה שחבר הכנסת דוד טל בא במקום סטס מיסז'ניקוב כדי להציג את החוק לפנים משורת הדין, הוא גם היוזם של ההצעה החשובה הזאת.

אחמד טיבי: אני מבקש מחברי הכנסת להצביע.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זאב, מי שבעד לוחץ על משבצת הבעד.

אחמד טיבי: מי שנגד לוחץ על נגד.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–3 – 6 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אחמד טיבי: רבותי, הצעת החוק התקבלה בקריאה השנייה ברוב ברור ומובהק של שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד טל, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק מיסוי תשלומים בתקופת בחירות (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 5, נגד – אין, נמנעים – אין.

אחמד טיבי: יש כרסום בתמיכה.

אחמד טיבי: החוק התקבל בקריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד טל, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק שמיטיבה עם בני-הנוער.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/360).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא שבסדר-היום: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (הוראת שעה) (הארכת תקופת כהונה של מועצת הרבנות הראשית), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: אני מזמין את השר לשירותי הדת יצחק כהן, שכבר יותר משבועיים מכהן בתפקיד הזה, להציג את הצעת החוק.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הרבנות הראשית (הוראת שעה) (הארכת תקופת כהונה של מועצת הרבנות הראשית), התשס"ח–2008.

יצחק כהן: על אף הוראות סעיף 16 לחוק הרבנות הראשית לישראל, התש"ם–1980, חברי המועצה שנבחרו ביום כ' בטבת התשס"ג, או מי שבא במקומם, בהתאם להוראות סעיף 21 לחוק, יוסיפו לכהן עד היבחרם של חברי המועצה הנבחרים על-פי החוק, או עד יום א' בניסן התשס"ח, בעזרת השם, 6 באפריל 2008, לפי המוקדם.

יצחק כהן: תחילתו של חוק זה ביום כ"ג בטבת התשס"ח, 1 בינואר 2008.

יצחק כהן: אבקש מחברי לתמוך בהצעת החוק.

יצחק כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: היות שאין דוברים מלבד חבר הכנסת נסים זאב, יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא מתנגד להארכת תוקף החוק, ויהיו בחירות מאחר שפג התוקף.

נסים זאב: אבל לא הבנתי.

נסים זאב: חשבתי שמשהו השתנה בשבועיים האלה, שראש הממשלה סוף-סוף השתחרר, ואדוני השר, כל הנושא של ההכנות וקיום הבחירות עובר למשרדך, במשרד ראש הממשלה.

נסים זאב: אתה היום שר הדתות בפועל.

נסים זאב: מדוע הנושא הזה לא עובר למשרד הדתות?

נסים זאב: אני מבקש כרגע לתבוע את עלבוננו.

נסים זאב: מבחינתי, הנושא הזה עדיין קיים אצל ראש הממשלה.

נסים זאב: אגב, היום העברנו לו הרבה סמכויות.

דוד טל: אתה רוצה – – –

נסים זאב: לא, אני בעד.

נסים זאב: אנחנו הכנסת כרגע, יש לנו ההזדמנות להתנות את זה בתנאי שכל ההכנות יבוצעו במשרדו של שר הדתות, שאנחנו בעצם קיבלנו הבטחה שהסמכויות עוברות אליו.

נסים זאב: אגב, ראש הממשלה קיבל היום הרבה סמכויות – אם אתם לא יודעים – בכל הנושא שקשור לשירות לאומי, לשירות אזרחי.

נסים זאב: בדיוק בערב דוח-וינוגרד הוא פנוי לקבל על עצמו דברים נוספים, ולדעתי זה רק מכביד עליו.

נסים זאב: אני חושב שזה גורם לכך שראש הממשלה לא יוכל להתעסק בדברים המהותיים, והייתי אומר, למצות את הדוחות שיש בכל נושא מלחמת לבנון השנייה.

נסים זאב: ולכן, אדוני השר, אנא ממך תעזור לנו כדי שנוכל לעזור לך.

נסים זאב: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: אבל ראש הממשלה חייב את הרבנים אצלו כי – – – הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרבנות הראשית (הוראת שעה) (הארכת תקופת כהונה של מועצת הרבנות הראשית), התשס"ח–2008, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 5, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

אחמד טיבי: זה עובר לדיון בוועדת הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי, הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק השמות (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק לעידוד התאמה של מקומות עבודה לנשים ולשילוב ולקידום נשים בעבודה, התשס"ח–2008; הצעת חוק לקידום יישוב מפוני גוש-קטיף, חבל-עזה וצפון השומרון (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 24) (עסקה לתקופה קצובה ומשלוח חשבוניות בעסקה בתשלומים), התשס"ח–2008; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 25) (הגבלת זמן המתנה ופיצוי ללא הוכחת נזק), התשס"ח–2008; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 3) (עריכת בדיקות גנטיות לקשרי משפחה), התשס"ח–2008; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 24) (כוח-האדם במשטרת ישראל), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: רבותי, ברשותך, חבר הכנסת נסים זאב – תם-סדר היום – – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אתה מציג?

אחמד טיבי: רצוי, אדוני השר – תודיע שאתה מחליף את השר מתן וילנאי.

אחמד טיבי: הסעיף האחרון שעל סדר-היום.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/361).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הסעיף האחרון שעל סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109) – קריאה ראשונה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני שמח להציג בפני הכנסת נדבך נוסף וחשוב בתוכנית הממשלה לשינוי ולשיפור מצבם של ניצולי השואה ושל הקשישים במדינת ישראל.

יצחק כהן: בשבוע שעבר אישרה הכנסת את הצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים וסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, המהווה עיגון חקיקתי של חלקה הראשון של החלטת הממשלה מחודש נובמבר.

יצחק כהן: הרב גפני, אתה תתרגש מהצעת החוק הזאת.

יצחק כהן: ההצעה המונחת לפניכם היום משלימה את הצעת החוק שאושרה בשבוע שעבר, ושתי ההצעות מהוות מימוש של כל תוכנית הממשלה לסייע לקשישים ולניצולי השואה.

יצחק כהן: סעיפים 1 ו-2 בפרק י"א לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995 (להלן – חוק הביטוח הלאומי), קובעים שיעורים ותנאים לתשלום קצבת הזיקנה.

יצחק כהן: כיום, קצבת הזיקנה עומדת על 16.2% מהסכום הבסיסי כהגדרתו בסעיף 1 לחוק הביטוח הלאומי, שהם כ-1,191 שקלים חדשים.

יצחק כהן: טור א' בתוספת השנייה לחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א–1980 (להלן – חוק הבטחת הכנסה), קובע בין השאר את שיעורי הגמלה המשתלמים לפי החוק האמור למי שהגיע לגיל הפרישה.

יצחק כהן: בהתאם להחלטות הממשלה האמורות, כשלב ראשון ליישומן, פרסמה הממשלה את הצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008 – הצעות חוק של הממשלה, מס' 358, מיום י"ד בשבט התשס"ח, 21 בינואר 2008.

יצחק כהן: הצעת החוק האמורה כוללת, בין השאר, תיקון לתוספת השנייה בחוק הבטחת הכנסה.

יצחק כהן: על-פי החלטות הממשלה האמורות, על הממשלה ליזום הצעת חוק נוספת הכוללת תיקון בחוק הביטוח הלאומי ובחוק הבטחת הכנסה, אשר במסגרתם יועלו קצבאות הזיקנה, ובהתאם גם הגמלאות להבטחת הכנסה.

יצחק כהן: בהתאם להחלטות האמורות מוצע בהצעת החוק שלפני

יצחק כהן: כם להגדיל את שיעור קצבת הזיקנה ולהעמידה על 16.45% מהסכום הבסיסי, שהם כ-1,209 שקלים חדשים.

יצחק כהן: כן מוצע להגדיל באופן יחסי גם את שיעורי תוספת התלויים וקצבת השאירים.

יצחק כהן: עוד מוצע, בהתאם להחלטות הממשלה, ליתן תוספת לקצבת הזיקנה והשאירים למי שמלאו לו 80 שנים.

יצחק כהן: שיעור התוספת שתינתן לבני 80 ומעלה תעמוד על סך ההפרש שבין 17.5% מהסכום הבסיסי לבין קצבת הזיקנה או קצבת השאירים שהיתה מגיעה לו ללא התוספת האמורה.

יצחק כהן: משמעות הדבר, כי סך הגמלה לבני 80 ומעלה, כלומר, סכום קצבת הזיקנה או קצבת השאירים, בצירוף התוספת האמורה יעמוד על 17.5% מהסכום הבסיסי.

יצחק כהן: עוד יודגש כי על תוספת זו יחולו ההוראות החלות על הקצבה עצמה.

יצחק כהן: כך, למשל, היא תובא בחשבון לעניין חישוב תוספת הוותק המגיעה למקבל הקצבה, בדומה לדין החל לעניין קצבת זיקנה ביחס לתוספת תלויים.

יצחק כהן: סעיף 3 – בהתאם להחלטות הממשלה מוצע להגדיל בהתאמה, במסגרת תיקון עקיף לחוק הבטחת הכנסה, גם את שיעורי הגמלה המשתלמים לפי טור א' בתוספת לחוק האמור, כך שככלל התוספת המוצעת בהצעת חוק זו לא תביא להפחתה של הגמלה שהשתלמה לפי חוק הבטחת הכנסה ערב קבלת התיקון המוצע.

יצחק כהן: יובהר כי הנוסח המוצע של טור א' לתוספת השנייה מגלם בתוכו גם את התוספת המוצעת בהצעת החוק בחוברת מס' 358.

יצחק כהן: אני קורא לכם, חברי, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: נעבור להצבעה, ברשותכם – קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: החוק עבר בקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: בעד הצביעו שישה, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: לכן ההצעה עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק כהן: – – –

אחמד טיבי: השר כהן הצביע בטעות במקום השר עמיחי אילון ולכן הצבעתו מבוטלת, כי הוא הצביע גם ממקומו הטבעי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: זו לא נחשבת הצבעה כפולה, אני קובע.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כהן אומר שכנראה, יכול להיות, על פניו היתה גם בפעמים קודמות הצבעה במקום עמיחי אילון.

אחמד טיבי: יש לבדוק את הדברים ולהסיק מסקנות בהתאם.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: אני מודה לכם.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ג בשבט התשס"ח, 30 בינואר, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.