ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושלוש של הכנסת השבע-עשרה, 2008-02-04 00:00

דליה איציק: גברתי השרה ואדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, כ"ח בשבט התשס"ח, 4 בפברואר 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

דב חנין: ועדת הכלכלה מקיימת כעת הצבעות בניגוד לתקנון הכנסת.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: ההערה שלך מאוד במקומה.

דליה איציק: נא להודיע עכשיו לוועדת הכלכלה שכל הצבעה שתתקיים עכשיו אינה חוקית.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת חנין.

דליה איציק: בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 31), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 15), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 41), התשס"ח–2008, שהחזירה הוועדה לענייני ביקורת המדינה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות חינוך) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

איל ינון: לוח תיקונים להצעת חוק מערכות תשלומים, התשס"ח–2008.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – תמיכה במוסדות ציבור), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי ויעקב מרגי; הצעת חוק הספורט (תיקון – הקצאת תקציב שוויוני), התשס"ח–2008, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ורונית תירוש; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק חימום), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אליהו גבאי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת חופשת לידה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – התפטרות של הורה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת ולימור לבנת; הצעת חוק בריאות נפש ממלכתית, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת , יעקב מרגי, דוד טל ודב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לביטול הקרן הקיימת לישראל, קרן היסוד, ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואסל טאהא וסעיד נפאע; הצעת חוק פינוי היישוב הפלסטיני מחברון, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אריה אלדד.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, הינך מוזמן – הצעה מטעם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא החלטת היועץ המשפטי לממשלה לסגור את תיקי החקירה של המעורבים בהרג 13 אזרחים ערבים באוקטובר 2000.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, זו הצעת אי-אמון שבאה ממקום של הרבה כאב וצער.

דב חנין: בחודש אוקטובר 2000 התקיימו הפגנות מחאה מאוד קשות של האוכלוסייה הערבית בישראל.

דב חנין: בהפגנות האלה נהרגו, נורו למוות, 13 פלסטינים אזרחי ישראל, ואני רוצה לפתוח את הצעת האי-אמון שלי בהקראת השמות שלהם, כי לכל איש יש שם, ולכל אחד מהם יש גורל אישי ולכל אחד מהם יש גם מוות אישי.

דב חנין: מוחמד אחמד ג'בארין בן 23 מאום-אל-פחם נורה ביום 1 באוקטובר 2000.

דב חנין: הוא נפגע בעינו השמאלית ונפטר באותו יום.

דב חנין: מח"ש, אגב, סגרה את התיק הזה בלי לקיים לגביו חקירה בכלל.

דב חנין: אחמד אבראהים סיאם ג'בארין ממועאוויה, בן 18, נורה באותו יום, נפגע מאחור ונפטר למחרת.

דב חנין: ראמי גרה, בן 21 מהכפר ג'ת, נורה באותו יום, נפגע בעינו, נפטר באותו יום.

דב חנין: איאד לואבנה מנצרת, בן 26, נורה באותו יום, נפגע בחזה, נפטר באותו יום.

דב חנין: עלא נסאר, מעראבה, בן 18, נורה למחרת, ב-2 באוקטובר 2000, נפגע בחזה, נפטר באותו יום.

דב חנין: גם את התיק שלו מח"ש סגרה בלי לבצע שום פעולת חקירה.

דב חנין: אסיל עאסלה, בן 17, מעראבה, נורה ב-2 באוקטובר 2000, נפגע בצוואר מאחור ונפטר באותו יום.

דב חנין: עמאד ע'נאים, בן 25, מסח'נין, נורה ב-2 באוקטובר 2000, נפגע בראש, נפטר באותו יום.

דב חנין: וליד אבו סאלח מסח'נין, בן 21, נורה ביום 2 באוקטובר 2000, נפגע בבטן, נפטר באותו יום.

דב חנין: ראמז בושנאק מכפר-מנדא, בן 24, נורה למחרת, ב-3 באוקטובר 2000, נפגע בראשו ונפטר באותו יום.

דב חנין: מוחמד ח'מאיסי, מכפר-כנא, בן 19, נורה ביום 2 באוקטובר 2000, נפגע בברך, נפטר למחרת.

דב חנין: גם את התיק שלו מח"ש סגרה בלי לבצע שום פעולת חקירה.

דב חנין: עומר עכָּאוי, בן 42 מנצרת, נורה ביום 8 באוקטובר 2000, נפגע בחזה ונפטר באותו יום.

דב חנין: גם את התיק שלו מח"ש סגרה בלי לבצע שום פעולת חקירה.

דב חנין: ויסאם יזבק, בן 25 מנצרת, נורה ביום 8 באוקטובר 2000, נפגע בראש מאחור ונפטר למחרת.

דב חנין: גם התיק שלו נסגר על-ידי מח"ש בלי לבצע פעולת חקירה.

דב חנין: מסלח אבו ג'ראד מדיר-אל-בלאח, בן 19, נורה ביום 2 באוקטובר 2000, נפגע בחזה, נפטר באותו יום.

דב חנין: מאז אזרחים ערבים ממשיכים להיירות וליהרג בידי המשטרה.

דב חנין: לא מקרה אחד, לא שניים, לא חמישה ולא עשרה.

דב חנין: יותר מזה.

דב חנין: למה?

דב חנין: איך דבר כזה יכול לקרות?

דב חנין: איך דבר כזה קרה ואיך דבר כזה ממשיך לקרות?

דב חנין: מה יכול להסביר לנו תופעה כל כך קשה של ירי והרג של אזרחים על-ידי משטרה?

דב חנין: אני רוצה להסתמך בעניין הזה על מחקר מאיר עיניים שעשה ד"ר עופר כסיף.

דב חנין: הוא שאל בדיוק את השאלה הזאת, ומצא ארבע גישות הסבריות לשאלה, איך קורה ששוטרים יורים באזרחים והורגים אותם.

דב חנין: הגישה הראשונה היא אולי המקובלת ביותר, והיא הגישה האישית.

דב חנין: אפשר לקרוא לה גישת התפוחים הרקובים.

דב חנין: לפי הגישה הזאת יש בעיה של כמה שוטרים אלימים שבמקרה הגיעו למקום, ירו והרגו.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עוד בשנת 1994 נכתב דוח-קרמניצר שהתייחס לאלימות שוטרים ואמר שאכן לעתים מגויסים למשטרה אנשים שנוטים לאלימות, אך הדוח מדגיש שמדובר אך ורק במקצת המקרים; כלומר, לא כל אלה שמגויסים למשטרה הם תפוחים רקובים, רחוק מזה.

דב חנין: ד"ר סרג'יו הרצוג, שהוא קרימינולוג שהתמחה בחקר תופעת האלימות במשטרה, טען שהשוטרים לא מתגייסים אלימים.

דב חנין: הם הופכים לכאלה במהלך השירות.

דב חנין: הוא פרסם בנושא הזה מאמר מאוד מפורט.

דב חנין: זו גישה ראשונה.

דב חנין: גישה שנייה היא הגישה המצבית, שאומרת שאלימות השוטרים היא פועל יוצא של מצב, של מפגש מסוים עם תופעה או עם מצב שבו השוטרים נדחפים לנקוט אלימות.

דב חנין: גם הגישה הזאת לא יכולה להסביר את תופעת האלימות המשטרתית נגד ערבים בישראל.

דב חנין: אנחנו הרי יודעים שבשנים האחרונות היו סיטואציות קשות ביותר – אני יכול להזכיר למשל את אירועי ההתנתקות שבהם השליכו חומרים על חיילי צה"ל, שבהם זרקו סולמות שעליהם טיפסו החיילים לגג.

דב חנין: אירועים קשים ביותר שבהם הופעלה אלימות ישירה ומסוכנת נגד חיילים ונגד שוטרים, אבל לא ננקטו האמצעים האלה.

דב חנין: כלומר, גם הגישה האישית של התפוחים הרקובים וגם הגישה המצבית של מצבי מפגש אלימים לא מסבירה ולא יכולה להסביר את מה שקרה באירועי אוקטובר 2000.

דב חנין: יש גישה שלישית, שהיא הגישה הארגונית.

דב חנין: הגישה הארגונית אומרת שבמשטרה יש תרבות ארגונית אלימה מתמשכת.

דב חנין: יש דוח מבקר המשטרה לשעבר, אברהם אדן, שפורסם עוד בשנת 1993, והדוח הזה אומר שלמעשה המשטרה מעבירה מסר כפול לשוטריה.

דב חנין: במישור הגלוי המשטרה מעבירה מסר של דבקות בחוק, התנהגות ללא רבב, גינוי לאלימות וכדומה, אבל במישור הסמוי קיימת תפיסה שאלימות השוטרים היא דרך יעילה בנסיבות מסוימות לפעולת המשטרה, ולכן יש בפועל הגנה על שוטרים אלימים.

דב חנין: זה מתבטא בטיפול הפנימי, הבלתי-מקצועי והסלחני כלפי חשדות וגילויים של אלימות שוטרים, טיפול שכולל בין היתר התמשכות של ההליכים, דחייה של מתלוננים, חקירה לקויה, הקלה בגזרי-דין והטלת עונשים מגוחכים לאור חומרת ההאשמות.

דב חנין: אבל, גברתי היושבת-ראש, גם הגישה הארגונית כשהיא לעצמה לא יכולה להסביר למה ואיך זה קרה שכמות כזאת של אלימות קטלנית הופעלה דווקא נגד אזרחים ערבים.

דב חנין: ולכן אין לנו מנוס מלהגיע לגישה המסבירה הרביעית, ששמה דגש על בהקשר הפוליטי והחברתי שבו הופעלה האלימות המשטרתית.

דב חנין: לומר את הדברים בשפה גלויה, פשוטה וברורה: הגישה הזאת מפנה אותנו למחלת הגזענות הקשה שקיימת בחברה הישראלית.

דב חנין: דרך אגב, אלה לא דברים שלי.

דב חנין: היועץ המשפטי לממשלה, מיכאל בן-יאיר, אמר בזמנו שהתעללות אנשי משמר הגבול באוכלוסייה פלסטינית היא תופעה במשמר הגבול.

דב חנין: מפקד משמר הגבול ישראל סדן אמר בנובמבר 1996 בפני ועדת הפנים של הכנסת שאלה לא אירועים חריגים, אלא תופעה.

דב חנין: שוטרי משמר הגבול שנעצרו בספטמבר 2000 בחשד שהתעללו בערבים אמרו אז שבמשמר הגבול זה קורה כל הזמן.

דב חנין: בית-משפט מחוזי בירושלים אמר בשנת 2000 שזה לא מקרה בודד, אלא מקרים רבים נוספים, תופעה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על דברים שקרו עוד לפני אוקטובר 2000, על אמירות שנאמרו עוד לפני אוקטובר 2000.

דב חנין: יש לנו בעיה של אוכלוסייה שלמה של אזרחי ישראל שמתויגת כאויב.

דב חנין: זה מסר חברתי כולל, יש אווירה של לגיטימציה לאלימות כלפי ערבים.

דב חנין: ודאי שיש אווירה כזאת כאשר מדברים על האזרחים הערבים כעל סכנה דמוגרפית, כאשר מדברים עליהם כעל אויב מבפנים.

דב חנין: ודאי שהמסר שעובר אל תוככי המערכת המשטרתית והביטחונית הוא שבעצם דמם מותר.

דב חנין: הבאתי את הצעת האי-אמון הזאת על שלושה חטאים.

דב חנין: החטא הראשון הוא כמובן חטא ההרג.

דב חנין: החטא השני הוא חטא הטיוח.

דב חנין: על חטא הטיוח אני רוצה לומר כמה דברים: אף שידוע שההרג והפציעות אירעו כתוצאה ישירה מירי שביצעו שוטרים, המחלקה לחקירות שוטרים במשרד המשפטים לא ביצעה את חובתה על-פי הדין, לא ביצעה חקירה בשום מקרה ממקרי ההרג האלה; במהלך אוקטובר 2000 מח"ש לא זיהתה מי מהשוטרים שהיו מעורבים בכל זירה מזירות ההרג; היא לא חקרה אף שוטר בנושא הזה; היא לא אספה ראיות חפציות כלשהן ממקום האירוע; לא אספה כלי נשק של שוטרים מזירות ההרג ותרמילי כדורים; היא לא יזמה, לא בסמוך להרג שהיה ידוע שבוצע על-ידי שוטרים ולא מאוחר יותר, שום נתיחה בגופות מי מההרוגים, כדי לעמוד על סיבת המוות ולהגיע אל מבצעיו.

דב חנין: אני אעצור כאן.

דב חנין: יש לי עוד דברים רבים לומר על אחריותה של מח"ש, ואני אומר אותם בשלב מאוחר יותר בדיון.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, יש לנו בעיה של הרג אזרחים, שערורייה בלתי נסבלת, לא מתקבלת על הדעת בשום מדינה דמוקרטית.

דב חנין: יש לנו בעיה של טיוח.

דב חנין: אמר לנו ראש הממשלה שאם היו נהרגים 13 אזרחים יהודים הוא לא היה מעלה על דעתו שמישהו לא היה עומד על כך לדין.

דב חנין: אני חושב שזו אמירה נכונה.

דב חנין: אף אחד מאתנו לא מעלה את זה על דעתו.

דב חנין: לכן, גברתי היושבת-ראש, יש לנו לא רק הרג, לא רק טיוח, יש לנו בעיה של מדיניות פסולה שאתה צריך להתמודד ואותה צריך לשנות.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: ישיב שר המשפטים.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: לאחר מכן נעבור לדיון סיעתי.

דליה איציק: הראשון שידבר יהיה חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דניאל פרידמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמענו את הדיבורים על 13 האזרחים הערבים שנהרגו באותו אירוע מצער.

דניאל פרידמן: לכולם יש שמות.

דניאל פרידמן: באותו אירוע או בהקשר של אותו אירוע לא נהרגו 13, נהרגו 14, אלא שהאדם מספר 14 הוא יהודי, ואותו כבר לא מזכירים, לא בהצעת האי-אמון ולא בהצעה אחרת.

דניאל פרידמן: גם ליהודי יש שם.

דניאל פרידמן: כאשר חבר הכנסת דב חנין קרא את השמות, השם של היהודי שנהרג באותן מהומות ובאותם אירועים, מיידוי אבנים באזור ג'סר-א-זרקא, השם שלו הוא אזרח ישראלי-יהודי.

דניאל פרידמן: הוא לא נזכר, הוא לא קיים.

דניאל פרידמן: הוא נהרג ככה במקרה, סתם כך.

דניאל פרידמן: הרגו אותו.

דניאל פרידמן: פורעים זרקו עליו אבנים.

דניאל פרידמן: גם בקשר להריגה שלו לא הועמד איש לדין.

דניאל פרידמן: וגם לו יש שם, ושמו ז'אן בכור.

דניאל פרידמן: כדאי לזכור גם את זה.

דניאל פרידמן: כאשר מציגים לנו את הסיפור, אפשר לחשוב שמדובר היה באיזו הפגנת סטודנטים – כמה סטודנטים יצאו לרחוב, צעקו נגד המדינה, נגד הממשלה, נגד זה ונגד זה, והנה הרגו 13 מהם.

דניאל פרידמן: רבותי, זה לא היה כך.

דניאל פרידמן: לא היה שום דבר דומה לזה.

דניאל פרידמן: זו היתה פרשה אחרת.

דניאל פרידמן: חברי הכנסת הערבים – לא רק הערבים, אלא כל מי ששייך לסיעת חד"ש או בל"ד – מאוד אוהבים את דוח-אור, אבל בדוח-אור כתובים עוד כמה דברים, ואני אקרא לכם קטע: "באירועי אוקטובר 2000 רעדה הארץ.

דניאל פרידמן: המהומות שהתרחשו בחודש זה היו חסרות תקדים.

דניאל פרידמן: האירועים היו חריגים ויוצאי דופן מכמה בחינות.

דניאל פרידמן: נטלו בהם חלק אלפים, במקומות רבים בעת ובעונה אחת.

דניאל פרידמן: עוצמת האלימות והתוקפנות שבאה לידי ביטוי באירועים היתה גבוהה ביותר.

דניאל פרידמן: נגד אזרחים ואנשי כוחות הביטחון נעשה שימוש באמצעי תקיפה מגוונים, אשר כללו יידוי בקבוקי תבערה, שימוש בגולות מתכת שיודו בקלע במהירות גבוהה, יידוי אבנים באמצעים שונים" – וכבר הזכרתי לכם שיהודי נהרג מיידוי אבנים – "גלגול צמיגים בוערים ובמקרים בודדים גם ירי של אש חיה.

דניאל פרידמן: יהודים הותקפו בדרכים בשל היותם יהודים" – כך כותבת ועדת-אור – "רכושם הושחת.

דניאל פרידמן: במספר מקרים אך כפסע היה בינם לבין מוות בידי המון מתפרע, ואכן במקרה אחד נהרג אזרח יהודי עובר אורח.

דניאל פרידמן: נעשו ניסיונות לעלות לעבר יישובים יהודיים ולאיים עליהם.

דניאל פרידמן: צירי תנועה ראשיים נחסמו לפרקי זמן ממושכים.

דניאל פרידמן: התנועה ליישובים יהודיים שובשה קשות, ולעתים אף נותקה לפרקי זמן ארוכים.

דניאל פרידמן: התוקפנות והאלימות אופיינו בנחישות רבה, נמשכו פרקי זמן ארוכים והתמידו גם כאשר נעשו ניסיונות לבולמם תוך שימוש באמצעים שונים לפיזור ההמון.

דניאל פרידמן: "זאת ועוד, המהומות התלכדו עם מהומות קשות שהתרחשו בשטחי יהודה ושומרון ורצועת-עזה, ונשמעו קולות לא מעטים בקרב אישי ציבור בולטים במגזר הערבי אשר הצביעו על כך שהתלכדות זו אינה מקרית והיא משקפת יחסי גומלין בין הפלסטינים בתוככי 'הקו הירוק' לבין הפלסטינים שמעבר לו".

דניאל פרידמן: זאת לא היתה הפגנת סטודנטים; זה היה משהו אחר.

דניאל פרידמן: משהו אחר לגמרי.

דניאל פרידמן: וגם אנשי כוחות הביטחון היו בסכנה גדולה.

דניאל פרידמן: זה לא סיפור רגיל.

ואסל טאהא: אדוני השר – – –

דב חנין: אדוני השר, אם אתה מצטט מדוח ועדת-אור – – – יש דברים שנאמרו – – –

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, למיטב ידיעתי, אתה לא ברשות דיבור.

דליה איציק: אתה דיברת והשר הקשיב לך.

קריאות: – – –

רן כהן: ועדת-אור – – –

דניאל פרידמן: רבותי, העובדות – – –

דליה איציק: השר הקשיב לך עשר דקות.

דליה איציק: עכשיו, לחבר הכנסת ואסל טאהא אנחנו ניתן להעיר הערה.

דניאל פרידמן: רבותי, העובדות מאוד מרגיזות, מאוד מצערות.

דניאל פרידמן: זאת היתה טרגדיה גדולה, אבל טרגדיה מכל הכיוונים.

דניאל פרידמן: זאת היתה טרגדיה נוראה, וצריך להבין מה שקרה שם.

ואסל טאהא: אתה לא מצטט – – – למה אתה לא מצטט אותם?

ואסל טאהא: מה שכתוב בוועדת-אור – – –

דליה איציק: ועכשיו הערתך נרשמה והיא תהיה אחרונה בהחלט.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך.

דליה איציק: בבקשה.

זהבה גלאון: – – – שזה שר המשפטים.

דניאל פרידמן: כפי שאמרתי, "נשמעו קולות לא מעטים בקרב אישי ציבור בולטים במגזר הערבי, אשר הצביעו על כך שהתלכדות זו אינה מקרית והיא משקפת יחסי גומלין בין הפלסטינים בתוככי 'הקו הירוק' ולבין הפלסטינים שמעבר לו.

דניאל פרידמן: אף שילוב זה של שתי החברות הוא חסר תקדים.

דניאל פרידמן: על רקע מכלול היבטים אלה, נתפסו האירועים כ'אינתיפאדה' החורגת באופיה מהפרות סדר מקומיות".

דניאל פרידמן: אני רוצה לומר לכם – המשטרה התקשתה מאוד, גם בבירור העובדות, גם בחקירות.

דניאל פרידמן: מבין הפורעים – – –

דב חנין: – – –

רן כהן: רגע, בשביל זה הורגים, שר המשפטים?

רן כהן: מה אתה אומר?

רן כהן: שבגלל שהיה קשה, מותר להרוג?

רן כהן: מה אתה אומר?

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, נא לא להרים את הקול.

רן כהן: אי-אפשר לשמוע את זה.

זהבה גלאון: זה מקומם.

דליה איציק: כתוב בתורה – – – צריך לשמוע קול, חבר הכנסת רן כהן.

דליה איציק: אדוני השר, האם אני יכולה רגע להפריע?

דניאל פרידמן: קשה לשמוע, אבל זה מה שהיה.

דליה איציק: אדוני השר, האם זה נכון שיש כאלה שבכלל לא נחקרו?

דניאל פרידמן: ודאי.

דניאל פרידמן: הרי לא התגלו.

דניאל פרידמן: גם שוטרים רבים נפגעו.

דניאל פרידמן: הרי לא הועמדו לדין – – –

קריאה: – – –

דניאל פרידמן: כאשר פונו המתנחלים והשוטרים הותקפו, מתנחלים הועמדו לדין.

דניאל פרידמן: כאן, מבין הפורעים לא הועמדו אנשים לדין.

דניאל פרידמן: גם אלה שהרגו את היהודי – גם הם לא הועמדו לדין.

דניאל פרידמן: הרי לא נמצאו, הם לא התגלו.

דב חנין: – – – אדוני השר, אילו תשובות.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין.

דניאל פרידמן: במקרים לא מעטים היו השוטרים בסכנת חיים.

דניאל פרידמן: לכך מצטרפת העובדה שנעשה ניסיון אמיתי ורציני לבחון אם שוטרים נהגו שלא כדין, האם הם חרגו מן המותר, האם הם ירו ופגעו כאשר לא היה צריך, או כאשר לא היה מותר.

דניאל פרידמן: אבל אני רוצה לומר לכם, חלק גדול מהמשפחות סירבו לשתף פעולה עם המשטרה.

דניאל פרידמן: למה זה?

דניאל פרידמן: כיצד זה קרה?

דניאל פרידמן: לא משתפים פעולה עם המשטרה, אבל יש כאלה שכבר הוציאו פסק-דין.

דניאל פרידמן: הרי אנחנו יודעים שהם אשמים, אז למה צריך לשתף פעולה?

דניאל פרידמן: למה צריך לחקור?

דניאל פרידמן: ובכן – – –

דב חנין: – – – לצלפים לירות – – – צריך שיתוף פעולה – – –

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, עכשיו אני קוראת אותך פעם ראשונה.

זהבה גלאון: כדורי גומי ואש חיה – – – מפזרים הפגנות – – –

דניאל פרידמן: אלה לא היו הפגנות, גברתי, זה היה דבר אחר לגמרי.

דניאל פרידמן: זה לא נעים לשמוע – זאת לא היתה הפגנת סטודנטים.

דניאל פרידמן: זה היה סיפור אחר לחלוטין.

זהבה גלאון: – – – יש צידוק לשימוש – – –?

ואסל טאהא: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, אני קוראת לך פעם ראשונה.

דליה איציק: הרשיתי לך, מספיק.

דליה איציק: אנחנו אישרנו, לא ביקשתי מכם שתסירו מסדר-היום, בגלל הרגישות של הנושא.

דניאל פרידמן: למרות חומרת ההתפרעות, נעשו ניסיונות לחקור את האירועים, לחקור אם היו חריגות מצד השוטרים ואם נעברו עבירות.

דניאל פרידמן: מח"ש ניהלה את החקירה, ולאחר מכן עבד צוות היועץ המשפטי.

דניאל פרידמן: אנחנו חיים במדינת חוק; המדינה איננה מוסמכת להתערב בהחלטות היועץ המשפטי.

דניאל פרידמן: היא איננה מתערבת בהחלטות שלו.

דניאל פרידמן: כאשר ההחלטות לא נוחות לה ולא נעימות לה, היא מקבלת אותן והיא חייבת לקבל אותן, בכל מקרה – גם במקרה הזה וגם במקרה שהדבר נוגע לאנשים אישית, לאנשים שיכולים להיות מקורבים לשר, להיות מקורבים לכל אדם אחר.

דניאל פרידמן: הבסיס של השיטה המשפטית הוא שהתביעה הכללית והחקירה הן בלתי תלויות בשלטון, הן בלתי תלויות בממשלה.

דניאל פרידמן: כל מה שאנחנו יכולים לעשות כממשלה – לתת להם את הגיבוי לחקור את חקר האמת.

דניאל פרידמן: וכאשר מתרחשות מהומות בקנה-מידה כזה, כאשר זו עמדת רבות מהמשפחות שאינן מוכנות לשתף פעולה ודורשות העמדה לדין והרשעה – ללא בסיס – אני חושב שגם ליועץ המשפטי לא היתה ברירה.

דניאל פרידמן: היועץ המשפטי עשה כמיטב יכולתו, היועץ המשפטי וצוותו עשו כמיטב יכולתם.

דניאל פרידמן: הם לא מצאו יסוד להגשת כתב אישום או כתבי אישום; הם לא מצאו את האשמים בפגיעות בעוברי אורח, ביהודים; הם לא העמידו לדין פורעים; לא העמידו לדין מי שלא היה להם חומר נגדו, מי שלא יכלו להוכיח דבר נגדו – יהא זה יהודי או יהא זה ערבי.

ואסל טאהא: – – –

דניאל פרידמן: אני חושב שגם להנהגה של הציבור הערבי מותר לפשפש במעשיה – ויש על כך לא מעט גם בדוח-אור – ולהסתכל האם יש לה חלק בהתפרעות הגדולה שהיתה, האם היה לה מקום, האם יכלו לרסן אותה.

דב חנין: – – – יש מקום לפשפש במעשיה או לא, או רק להנהגה של הציבור הערבי – – –

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, אתה רוצה שאני אקרא אותך פעם שנייה?

דליה איציק: מה זה?

דליה איציק: מה נעשה?

דליה איציק: אתה בעיני "חשוד" כחבר כנסת מנומס.

דניאל פרידמן: העובדות נורא מרגיזות.

דניאל פרידמן: רבותי, העובדות מאוד מרגיזות – ברגע שרואים אותן, ברגע שרואים את שני צדי המטבע.

דניאל פרידמן: לא כשרואים צד אחד.

דניאל פרידמן: כשרואים צד אחד, אז הכול ברור.

דניאל פרידמן: אז הכול ברור.

דניאל פרידמן: אבל יש כאן שני צדדים.

רן כהן: – – – המפגינים הרגו את השוטרים?

דליה איציק: שיהיה ברור, חבר הכנסת רן כהן, מספיק.

דניאל פרידמן: זה לא היו מפגינים.

דניאל פרידמן: זה לא היו הפגנות סתם – –

זהבה גלאון: זה סביר ש-13 אזרחים נהרגו – – –?

דניאל פרידמן: – – אלה היו – כמו שוועדת-אור מתארת את זה – מהומות חסרות תקדים, אירועים חריגים יוצאים-דופן.

דניאל פרידמן: אלפים נטלו בהם חלק בעת ובעונה אחת במקומות שונים בארץ, כשהמשטרה צריכה לפזר את כוחותיה ממקום למקום.

דניאל פרידמן: זה לא איזו הפגנה שהיא במקום אחד.

דניאל פרידמן: זה סיפור אחר לגמרי.

דניאל פרידמן: אני חושב שאין כל יסוד להצעת האי-אמון הזאת, ואני מבקש לדחותה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נעבור לדיון.

דליה איציק: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, יש לך שלוש דקות.

דליה איציק: הדיון הוא סיעתי, שלוש דקות לכל סיעה.

דליה איציק: אגב, יש סיעות שלא נרשמו, אז – – –

זהבה גלאון: שר המשפטים נותן לגיטימציה לצדק שונה ליהודים ולערבים – – –?

רן כהן: רק בשביל התשובה הזאת היה שווה אי-אמון.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: שלוש דקות יש לך.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, מן האירועים של שנת 2000 אני רוצה לעבור לענייני דיומא, ואני רוצה לשאול שאלה שאין לה תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לה, כי ב"כאילו" לא מדברים בהיסטוריה, כפי שנאמר.

יולי יואל אדלשטיין: נורא מסקרן אותי לדעת.

יולי יואל אדלשטיין: אילו אותה מסיבה של צמרת משפטית וצמרת כלכלית, שהתקיימה במוצאי-שבת, ומר אולמרט ואחרים הרימו שם – אני לא יודע, רוצה לדייק, לא יודע אם שמפניה או יין או ויסקי משובח – אילו אותה מסיבה היתה נקבעת להערב, האם היו מקיימים אותה?

יולי יואל אדלשטיין: שאלה רטורית.

יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד, יש לאולמרט סיבה לחגוג.

יולי יואל אדלשטיין: הרי הוא – לפחות כך הוא טוען – קיבל ציון "עובר", כמעט יצא זכאי אחרי דוח-וינוגרד.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, יכולת מרשימה של הבנת הנקרא.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הרי הטיעון המרכזי של מר אולמרט כל הזמן: נכון, היתה "פאשלה", אבל אני האדם הטוב ביותר לתקן.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו יודעים איך הוא מתקן.

דליה איציק: נא לקרוא לחבר הכנסת דוד אזולאי – הוא הבא בתור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יודעים איך הוא מתקן.

יולי יואל אדלשטיין: הוא תיקן – שכבר אין לנו חצי שדרות; הוא תיקן שכבר באשקלון נופלות "קטיושות"; הוא תיקן כך שנפרץ כל הגבול עם מצרים; הוא תיקן כך שאמל"ח מתקדם – כך אומר ראש השב"כ, לא אני – נכנס לעזה; הוא תיקן כך שמתאבדים פוטנציאליים יצאו מעזה והגיעו – לא יודע אם בודדים או בהמוניהם – לתחומי ישראל, והיום קיבלנו הוכחה כואבת לכך.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הכול הרי בשם אחריות.

יולי יואל אדלשטיין: אתמול שמעתי שותף קואליציוני בכיר – השר יצחק הרצוג – אומר: צריך רצף במשרדים, אנחנו מטפלים, אני מופקד על תחום הרווחה, זה כל כך חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: מעניין, איפה היו כל השרים האלה, עם כל האחריות הכבדה, שהציעו להם רק לפני כמה חודשים סבב תיקים?

יולי יואל אדלשטיין: לא היתה שום חשיבות לרצף, ושום אחריות, שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד קפץ מתיק שהוא ראה זוטר – אחד מקליטה לשיכון; אחד משיכון לפנים; אחד מתיירות לרווחה – אותו הרצוג; לא אחריות ולא נעליים ולא אידיאלים.

יולי יואל אדלשטיין: הציעו תיק יותר בכיר – בואו נקפוץ עליו.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, כשמדובר בעזיבת הכיסא, פתאום קפצה עליהם האחריות לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, רבותי השרים, למי שבאמת נשארה טיפת אחריות, לא שתי טיפות – בממשלה הזאת כבר אין מישהו עם שתי טיפות אחריות – אבל טיפה אחריות אם נשארה למישהו, צריך לצאת לבחירות מייד ולסיים את ימי הממשלה הרעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני, תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת מש"ס דוד אזולאי – לא נמצא כאן.

דליה איציק: אנחנו נעבור לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ מישראל ביתנו.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת בראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, בתחילת החודש קיבל היועץ המשפטי לממשלה החלטה על סגירת התיקים על אירועי אוקטובר.

יצחק אהרונוביץ': לאחר שבחן שוב ושוב את הסוגיה, קיבל את עמדת הפרקליטות ואת עמדת המחלקה לחקירות שוטרים, הגיע היועץ המשפטי מני מזוז למסקנה כי אין תשתית ראייתית מספקת המאפשרת הגשת כתבי אישום נגד החשודים.

יצחק אהרונוביץ': אנשי הציבור של המגזר הערבי לא חסכו באמצעים על מנת ליצור לחץ על מקבלי ההחלטות בנוגע לאותם אירועים.

יצחק אהרונוביץ': אני מדבר על אותו מגזר שלא שיתף פעולה עם גורמי החקירה במשטרה על מנת להגיע, לסייע ולחקור את אותם אירועים ופעילות השוטרים.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לזכור כי היועץ המשפטי לממשלה החליט על בדיקה חוזרת של האירועים אף-על-פי שלא הוגש ערר בכל העניין הזה.

יצחק אהרונוביץ': ברשותכם, אני מבקש לחזור שבע שנים וחצי לאחור.

יצחק אהרונוביץ': אותם מקרים שאנחנו מכנים אירועי אוקטובר לא היו אירועים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים על פרעות, על פרעות של ממש, על חסימת צירים, פגיעה ברכוש ובנפש.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש להזכיר את המצב שבו חולקה המדינה לצפון ולדרום, למזרח ומערב.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לחזור לאותם אירועים כאשר לא היה אפשר לנסוע על הכבישים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנין, זה לא אירועים, זה לא הפגנות, זה פרעות בשמם האמיתי.

יצחק אהרונוביץ': אותם פורעים אשר חוסמים כבישים, פוגעים באזרחים, עושים ככל העולה על רוחם ברכבים הנעים על הצירים – והזכיר פה שר המשפטים את אותו אזרח שנפגע מאבן שהושלכה על רכבו בגשר זרקא.

יצחק אהרונוביץ': ואדי-עארה היה חסום ימים, לא שעות – ימים.

יצחק אהרונוביץ': לא היה אפשר להגיע מהצפון לדרום, כבישי הנגב חסומים, כבישי הצפון חסומים, המשולש חסום.

יצחק אהרונוביץ': אזרח ישראלי לא היה יכול לנוע ממקום למקום.

יצחק אהרונוביץ': אותם שוטרים שהם מיטב בנינו, אשר שלחנו אותם מול החזית האלימה ביותר, אותם שוטרים אשר אמונים על הסדר והחוק במדינת ישראל – ואין לנו משטרה אחרת – הם עמדו בין האנרכיה, האנרכיה המושלמת לבין אותם פורעים בגופם, והגנו על שלטון החוק.

יצחק אהרונוביץ': אני, שרואה בי שליח שלהם בכנסת ישראל, בהיותי מפקד המחוז הדרומי, אני אומר לכם שהמחוז הדרומי סבל מאירועים קשים ביותר.

יצחק אהרונוביץ': זה שהיו רק פצועים ולא היו הרוגים, זה פשוט כי אני הייתי שם.

יצחק אהרונוביץ': ואני אומר לכם שברגע שמתחילים בהפרות סדר, אי-אפשר לצפות את התוצאה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור מי יוצר את האירועים האלה, מי זורק את האבנים.

יצחק אהרונוביץ': להזכירכם, גם אבן הורגת.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנין, הזכרת את חיל משמר הגבול.

יצחק אהרונוביץ': אני פיקדתי על החיילים האלה כמה שנים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך – אלה הילדים שלנו, אלה השוטרים הטובים ביותר שיש לנו.

יצחק אהרונוביץ': שולחים אותם למשימות הקשות והמורכבות ביותר, וצריך להגן עליהם.

יצחק אהרונוביץ': תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא כאן.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק זיו – בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות, נפעיל את השעון כשתגיע.

דליה איציק: בינתיים אני רואה את חבר הכנסת דוד אזולאי, ולפנים משורת הדין נאפשר לו לדבר.

יצחק זיו: גברתי היושבת-ראש, שרים וחברי הכנסת, במרכז הפרשה מצוי ביקורו של יושב-ראש האופוזיציה דאז אריאל שרון בהר-הבית ב-28 בספטמבר 2000.

יצחק זיו: הביקור לווה בהתפרעויות, ואחריו פתחו רבבות ערבים ישראלים במחאות הזדהות אלימות.

יצחק זיו: היה זה שיתוף פעולה ראשוני וחסר תקדים בין ערביי ישראל לבין הפלסטינים.

יצחק זיו: האירוע סימן את פריצתה של אינתיפאדת אל-אקצא שבה נהרגו 13 אזרחים ערבים ורבים נוספים נפצעו.

יצחק זיו: תוצאת האירועים היא קשה, אך לא היה מנוס מסגירת התיקים, כיוון שעל-פי המלצתו ודעתו של היועץ המשפטי לממשלה, יש כללים ברורים למשפט פלילי, ולא היתה די תשתית ראייתית לביסוס התביעה כדי שתאפשר הגשת כתבי אישום נגד המעורבים באירועים האלימים.

יצחק זיו: החלטת היועץ המשפטי היתה נכונה, כי השוטרים עשו את המוטל עליהם גם בשל האילוץ והמהומות במקום.

יצחק זיו: ועתה נושא וינוגרד.

יצחק זיו: ביום רביעי שעבר הגישה ועדת-וינוגרד את מסקנותיה.

יצחק זיו: הדוח שהכינה הוועדה הוא דוח קשה ואמיץ שנכתב לאחר עבודה מאומצת, כנה ואחראית של כל חברי הוועדה, ועל כך מגיעות להם התודה וההוקרה.

יצחק זיו: העובדה שממשלת ישראל בחרה לקיים במהירות בדיקה מקיפה, ולפרסם את תוצאותיה בציבור, העובדה שצה"ל כבר ביצע שורה ארוכה של תחקירים, מהוות סימן לחוסן ואות לכך שמנהיגיה המדיניים והצבאיים של ישראל מוכנים לחשוף את עצמם גם להליכים של ביקורת ושל תיקון כואב במקום שהוא הכרחי.

יצחק זיו: כאשר אני מציע לחברי הבית לתת את האמון בממשלה הזאת ולאפשר לה לתקן את הקלקולים, אני מתכוון שעלינו להביא בחשבון גם את חלוקת האחריות בתקופתן של ממשלות קודמות.

יצחק זיו: תפיסת הביטחון לא נוצרה רק בזמן הקצר שבו החלה הממשלה הזאת את כהונתה.

יצחק זיו: הכוונה שלי אמיתית, וללא כוונות לטייח.

יצחק זיו: הכשלים שהוועדה הצביעה עליהם, והעיוורון המדיני והצבאי שלקינו בו, נוצרו בחלקם בתקופות קודמות לה, שבהן שלטה תפיסה ביטחונית של אנשים בעלי ראייה ביטחונית שלא ראו במצב הקיים חריגה מיוחדת.

יצחק זיו: עם ירושה זו נכנסה הממשלה הזאת לתפקידה, וזמן קצר לאחר מכן פרצה המלחמה.

יצחק זיו: התוצאות הקשות של מלחמת לבנון השנייה מחד גיסא ועבודת הוועדה מאידך גיסא הביאו להתעוררות כללית ולראיית המצב לאשורו.

דליה איציק: נא לפזר את ההפגנה שם.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: בבקשה.

יצחק זיו: כאשר מעלים הצעת אי-אמון במגוון כה רחב של נושאים, יש להתייחס לעובדה שתיקונים רבים כבר נעשו, ואחרים נמצאים בשלב מואץ של עשייה.

יצחק זיו: כל הכשלים בנושאים ובתופעות לא נוצרו בבת-אחת בתקופה האחרונה, ואי-אפשר להאשים בכך רק את הממשלה הזאת, אף שעדיין יש לתקן ולעשות רבות.

יצחק זיו: בנושאים רבים מתקיים תהליך מתמיד של שיקום והבראה.

יצחק זיו: אני סמוך ובטוח שראש הממשלה – – –

דליה איציק: אדוני, אתה אפילו על תוספת הזמן שלי.

דליה איציק: אני מודה לך.

דליה איציק: אתה תצטרך לסיים.

רן כהן: אין רשימת – – –

יצחק זיו: יש מכאוב אחד שלא יירפא, והוא כאב איבוד הבנים היקרים.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים את דברי בחיבוק חם ואוהב למשפחות השכולות ובאיחולי החלמה מהירה לפצועים.

יצחק זיו: אני קורא לכל חברי הבית לראות גם את הצד החיובי, ולא לתת יד להצעת האי-אמון.

יצחק זיו: תודה.

דליה איציק: אני מודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

דליה איציק: אתה לא ברשימה בכל מקרה, אם אתה ממתין.

דליה איציק: חבר הכנסת יוסי ביילין ברשימה.

דליה איציק: שלוש דקות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: אבל אנחנו נעשה לך קצת שקט.

דליה איציק: נוסיף לך חצי דקה.

דליה איציק: חבר הכנסת זיו.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו, אנא ממך.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אני רוצה להתייחס בראשית דברי להצעת האי-אמון שהוגשה פה.

אורי אריאל: קראתי חלק מדוח ועדת-אור, ואני אומר את התרשמותי.

אורי אריאל: התרשמותי היא שהחלטת היועץ המשפטי לממשלה איננה במקומה.

אורי אריאל: עבודת מח"ש היא רשלנית.

אורי אריאל: היא רשלנית כל השנים, דרך אגב, ובכל הנושאים, ללא הבדל.

אורי אריאל: במח"ש לא מבדילים.

אורי אריאל: המשטרה עושה דברים שאינם ראויים למשטרה במדינה כמו מדינת ישראל, שהיא מדינה יהודית דמוקרטית, ואין למי לפנות.

אורי אריאל: המשטרה, כידוע, מנועה מלהתעסק בזה, כי זה במשרד המשפטים; שר המשפטים עסוק בדברים חשובים אחרים – ואני לא אומר את זה כביקורת – וראשי מח"ש עצמם מעידים שמח"ש היא גוף לא רציני.

אורי אריאל: אני פונה לשר המשפטים ולממשלה בבקשה לתקן את המצב הזה, כי נוצר פה אי-אמון שהולך וגדל, והוא יגיע למשבר שלתקן אותו יהיה קשה מאוד.

אורי אריאל: ויפה שעה אחת קודם.

אורי אריאל: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, בזמן שנותר אני רוצה להתייחס עוד לשני נושאים.

אורי אריאל: האחד הוא דוח ועדת-וינוגרד.

אורי אריאל: עוד מעט הנושא הזה יעלה פה בדיון מיוחד, וטוב שכך.

אורי אריאל: אני חושב שראש הממשלה והממשלה אינם יכולים להמשיך לנהוג את הרכבת הזאת, שנקראת מדינת ישראל.

אורי אריאל: מי שנכשל פעם אחר פעם, ופעם אחר פעם הפך את הרכבת על כל יושביה, מאיפה יש לו עזות המצח לדרוש וללחוץ ולפעול כדי להמשיך להסיע את הרכבת הזאת?

אורי אריאל: אני מצטער על החלטתו של שר הביטחון, ששוב ברח מהחלטה חשובה שעמדה לו בצומת דרכים מרכזי ממש, לנוכח האתגרים הביטחוניים והלאומיים שעומדים לפנינו.

אורי אריאל: לצערי הרב, שני ה"אהודים" כשלו, שניהם יחד, ואתם, לצערי הרב, עוד חברי כנסת רבים, שבמקום להסתכל בפיכחון במציאות המורכבת, הקשה והמסובכת, מתעסקים בעניין הזה כאילו היה עניין פוליטי רגיל שעל סדר-יומנו, והעיקר לתת לראש הממשלה גיבוי.

אורי אריאל: דבר אחרון – אני פונה אל ראש הממשלה בעניין חילופי השבויים: מה שאתה מזמין לעם ישראל בעת הקרובה הוא חטיפת עוד ועוד חיילים, או לפחות ניסיונות.

אורי אריאל: ואני מתפלל עם כולכם שזה לא יצליח.

אורי אריאל: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר הביטחון, אתם יודעים שהיענות לדרישות האלה מובילה לעידוד המחבלים והרוצחים לחטוף עוד ועוד אזרחים ישראלים.

אורי אריאל: לא תוכלו להגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

אורי אריאל: תודה.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת אריאל.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודות לך על כך שאת מאפשרת לי לדבר לפנים משורת הדין, למרות האיחור.

דליה איציק: נמצאים פה תלמידים מבית-הספר "שיטים" בערבה, מבקרים של היחידה לדמוקרטיה.

דליה איציק: ברוכים הבאים.

דוד אזולאי: אני מצטרף לברכות לתלמידים.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אירועי אוקטובר, שהחלו בסגירת צירים מרכזיים והפריעו למהלך התנועה ולמהלך התקין של מדינת ישראל, ייזכרו עוד שנים רבות במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אזרחי ישראל, היהודים והערבים, לא ישכחו אותם עוד שנים רבות, אבל החלטת היועץ המשפטי לממשלה מעוררת שוב את עניין הרג 13 האזרחים תוך כדי פיזור ההפגנות באותה תקופה.

דוד אזולאי: אין ספק ש-13 אזרחים שנהרגים תוך כדי פיזור הפגנות – לא חשוב על מה, לא חשוב מי – במדינה כמו שלנו, זה אירוע שצריך להדליק נורה אדומה אצל כולם.

דוד אזולאי: משום שמי שחושב שהיום זה ערבים וזה פוסח על האחרים – אני לא מסכים אתו.

דוד אזולאי: הסכנה תמיד קיימת.

דוד אזולאי: עם זה, גברתי היושבת-ראש, אני לא שוכח את דבריו של ראש מח"ש באחד מדיוני ועדת הפנים.

דוד אזולאי: הוא אמר שהשוטרים אינם אומרים את האמת בעדויות שלהם בדיוני מח"ש ובחקירות.

דוד אזולאי: הזכירו כאן קודמי, ואני מזכיר שוב: חלק גדול מהציבור במדינת ישראל איבד את האמון במערכת הזאת, שכבר נקראת "המחלקה לחיפוי על שוטרים".

דוד אזולאי: זאת לא מחלקה לחקירות שוטרים, אלא מחלקה לחיפוי על שוטרים.

דוד אזולאי: מה שעשה כאן היועץ המשפטי – הוא בעצם נתן הכשר ולגיטימציה לאותה מחלקה כושלת שהציבור אינו מאמין בה.

דוד אזולאי: אדוני שר המשפטים, הגיע הזמן שתיקח את הנושא הזה לידיים ותעשה סדר בבית הזה, כי אחרת נוכל להגיד היום שאין מקום שבו אזרח יכול להתלונן על המשטרה גם כשהיא עושה מעשים שאינם חוקיים.

דוד אזולאי: הדברים נאמרו בוועדת הפנים ובכל מיני פורומים אחרים.

דוד אזולאי: אני חושב שראוי היה שמח"ש תדאג לכך שהצוות שלה לא יהיה שוטרים, שהם עצמם עובדים במערכת, אלא שופט יעמוד בראש מח"ש, ואז נוכל להגיד שנעשית שם עבודה נאמנה ונקייה לטובת אזרחי המדינה.

דוד אזולאי: חבל לי על החלטתו של היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אזולאי: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נמצאים אתנו מר דול ג'וזף ומר ויטו בון-סניורה.

דליה איציק: ברוכים הבאים, חברי המשלחת.

דליה איציק: תודה שבאתם.

דליה איציק: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת ביילין.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, החלטת היועץ המשפטי לממשלה בעניין מאורעות אוקטובר 2000 עוררה מחלוקת בין תומכים ומתנגדים והזכירה לכולנו עד כמה חמורה יכולה להיות המשמעות של החלטת גורם ממשלתי במקרים מסוימים.

שמואל הלפרט: ברצוני להתייחס להחלטת ממשלה חמורה שהתקבלה בימים אלה והשלכותיה עלולות להיות מרחיקות לכת.

שמואל הלפרט: כוונתי להחלטת ראש הממשלה לאסור כל בנייה חדשה בירושלים, ביהודה ובשומרון בלי אישור מוקדם שלו, של שר הביטחון ושל שר השיכון.

שמואל הלפרט: בימים האחרונים פורסם בעיתון "המודיע" ובכלי תקשורת נוספים, כי למעשה ההחלטה לאסור בנייה בירושלים נפלה כבר בוועידת אנאפוליס, אלא שהדבר נודע רק לאחר מכן, בישיבה של ועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, כאשר נציגת משרד השיכון הודיעה על כך לחברי הכנסת.

שמואל הלפרט: עוד פורסם, ועד כה לא הוכחש, כי הופסקה הבנייה גם בפרויקטים שכבר החלה העבודה בהם, כמו הפרויקט בגבעת-זאב החדשה, שבו השקיעה הממשלה בתשתיות ובבנייה יותר מ-100 מיליון שקלים.

שמואל הלפרט: כאשר נשאל ראש הממשלה בעניין מסירת חלקים מירושלים לידי הפלסטינים, הוא לא הכחיש, ורק אמר שהעניין לא נדון עד כה אלא יידון בשלב מאוחר יותר – מה שמגביר עוד יותר את החששות של רבים בישראל ובעולם שיש כוונה למסור חלקים מירושלים לזרים.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, כשמדברים על החלטות של גורמים ממשלתיים, ובמקרה זה של ראש הממשלה עצמו, אי-אפשר שלא להזהיר מראש עד כמה חמורה ובעלת השלכות מרחיקות לכת עלולה להיות החלטה בעניין ירושלים.

שמואל הלפרט: כל ההפגנות שהיו בעת פינוי יישובי גוש-קטיף ויישובים אחרים יהיו כאין וכאפס לעומת מה שעלול לקרות בירושלים.

שמואל הלפרט: אף יהודי לא ישב בשלווה כאשר חלקים מעיר הקודש יימסרו לזרים.

שמואל הלפרט: כמו רבים אחרים אני מקווה כי הקדוש-ברוך-הוא יעזור לנו שאף פיסת אדמה, ולו הקטנה ביותר בירושלים, לא תצא מתחת שליטת ישראל.

שמואל הלפרט: ולאלו שיש להם כוונות אחרות, עלינו להכריז ולהתריע כנגדם.

שמואל הלפרט: דעו, הפעם לא יהיה קרע בעם בין מחייבים ומתנגדים, אלא הקרע יהיה בין העם כולו לבין הממשלה שתעז להציע לזרים את עיר הקודש והמקדש, קרע שיהפוך את הממשלה לבלתי לגיטימית, בלתי ראויה, כזו שדינה לרדת מהבמה ולפנות את מקומה לממשלה טובה ממנה.

שמואל הלפרט: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת יוסי ביילין.

דליה איציק: בבקשה, שלוש דקות.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, הסגירה של תיקי השוטרים בפרשת אירועי אוקטובר היא בעיני חלק מזלזול של המערכת בהמלצות של ועדת-אור.

יוסי ביילין: הקשבתי היטב קודם לדברים של שר המשפטים.

יוסי ביילין: ועדת-אור המליצה על בדיקה של עשרה מקרים של שוטרים על-ידי מח"ש.

יוסי ביילין: אני מודה שזה מאוד תמוה בעיני כל מי שקצת בקיא בחומר הזה, שבאף מקרה, אף אחד מהם, לא הוחלט על כתבי אישום.

יוסי ביילין: אבל שר המשפטים אמר שגם נהרג יהודי, וזה נכון, הוא ציין את שמו – ז'אן בכור, וגם זה נכון.

יוסי ביילין: אבל לא היתה איזו המלצה ספציפית, משום שלא היה ידוע מי הוא האיש העומד מאחורי זה.

יוסי ביילין: יש הבדל עצום, ואתה היית צריך להיות הראשון שמתייחס לזה, בין ועדת חקירה ממלכתית שאומרת, הנה עשרה מקרים, השמות שלהם, תבדקו אותם, לבין מצב שהמשטרה לא הצליחה למצוא בג'סר-א-זרקא את האיש שזרק את האבן.

דניאל פרידמן: – – –

יוסי ביילין: אני אמרתי שבמקרה?

יוסי ביילין: באמת, אל תשים מלים בפי.

יוסי ביילין: אתה חושב שאני מבדיל בין דם לדם?

יוסי ביילין: שבעיני דם יהודי לא חשוב?

יוסי ביילין: טוב, אתה אף פעם לא תפתיע אותי, אני מוכרח להודות, לא תצליח להפתיע אותי.

יוסי ביילין: ההמלצות של ועדת-אור לא טופלו, לא נגעו בהן, כמעט בשום תחום.

יוסי ביילין: לא בתחום של צמצום פערים, לא בתחום של תקציבים, לא בתחום של ייצוג הולם, בתחום של התחשבות תרבותית.

יוסי ביילין: ממשלה הקימה את ועדת-לפיד.

יוסי ביילין: זאת ועדה שלקחה את ועדת-אור ועשתה מזה, מה שפעם אמרו לגבי שיקספיר, שיפוץ כזה עקום.

יוסי ביילין: רובנו היינו נגד הוועדה הזאת, באופוזיציה דאז, אבל היא הוקמה.

יוסי ביילין: היום אני ממש הייתי מייחל לזה שמשהו ממה שוועדת-לפיד אמרה ייעשה.

יוסי ביילין: רשות לקידום המגזר הערבי, סגירת פערים בשירותים מוניציפליים, טיפול בסוגיית הקרקעות, סגירת פערים בחינוך, תוכניות-אב ותוכניות מיתאר לכלל היישובים הערביים בישראל, שיווק קרקעות נוספות, שבוע לימוד האחר בבתי-הספר, ציון יום בשנה שבו יובאו לידי ביטוי סממנים של שותפות אזרחית, להעדיף בקבלה ובקידום בעבודה את בני האוכלוסייה הערבית לתקופה של שנתיים.

יוסי ביילין: כשהייתי שר המשפטים חוקקתי חוק שחייב ייצוג הולם – – –

מנחם בן-ששון: – – – זה לא ברמה המספקת?

יוסי ביילין: כלום לא קרה, באחריות, כלום לא קרה.

יוסי ביילין: אני הולך כל שנה לבג"ץ עם המספרים והממשלה אומרת לי: בשבוע הבא תהיה ועדה, אולי נכניס עוד ערבים.

יוסי ביילין: 5.5% – שיעור הערבים במשרדי הממשלה, ושום דבר לא קורה.

יוסי ביילין: לכן, בגלל העובדה שהממשלה דוחה ביד גסה כל ועדת חקירה שהיא בעצמה ממנה, מאור ועד וינוגרד – אין לנו אמון בממשלה הזאת.

דליה איציק: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בכל מדינה שהיתה מכבדת את אזרחיה, מכבדת את שלטון החוק, אין ספק שהאירוע שהיה באוקטובר היה מפיל ממשלות.

טלב אלסאנע: אבל במדינת ישראל, אפילו מוכנים לקבור את האמת עם הקורבנות ולגלגל את האשמה לפתחם של קורבנות אותו מעשה נפשע.

טלב אלסאנע: הרי מה פשעם של אותם צעירים שנורו ונהרגו?

טלב אלסאנע: זה שהיו ערבים, אדוני שר המשפטים.

טלב אלסאנע: זה הפשע היחידי – זהותם הלאומית של המפגינים.

טלב אלסאנע: אילו לא היו המפגינים ערבים והיו יהודים לא היה מישהו מעז לכוון ולירות, לא היו מציידים את השוטרים בנשק, היו מציידים אותם מקסימום באלות.

דניאל פרידמן: כשמתוך הקהל יורים אליהם.

טלב אלסאנע: האם אתה מוכן לעלות על הדוכן ולומר שנורו מפני שמתוך הקהל של 13 הרוגים היו יריות כלפי השוטרים?

טלב אלסאנע: האם היה מקרה אחד ששוטר נורה ונפגע או נפצע?

טלב אלסאנע: אתה פשוט מאוד אומר דברים שלא ועדת-אור אמרה ולא מח"ש אמרה, ולא אמרו בשום מקום.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, לאיזה יריות אתה מתכוון?

גאלב מג'אדלה: מתוך המפגינים היו יריות?

דניאל פרידמן: יריות של אש חיה, כך כתוב בדוח ועדת-אור – – –

טלב אלסאנע: אדוני, אכן היתה אש חיה, אבל אש חיה של השוטרים כלפי המפגינים, זו האש החיה שהיתה.

דניאל פרידמן: זה לא מה שכתוב.

טלב אלסאנע: אש חיה של השוטרים שנשלחו אז על-ידי המפכ"ל ועל-ידי מפקד המחוז.

טלב אלסאנע: למה בשאר המחוזות – היו הפגנות גם במחוז דרום – לא היו יריות?

טלב אלסאנע: למה במחוז הדרום לא היו הרוגים?

טלב אלסאנע: למה במשולש הדרומי, אף-על-פי שהיו הפגנות לא היו?

טלב אלסאנע: למה רק במחוז אחד היו הרוגים והמשטרה השתוללה?

טלב אלסאנע: ואם הממשלה מכבדת את עצמה ומקימה ועדה – למה לא מכבדים החלטות אותה ועדה?

טלב אלסאנע: למה קוברים את ההחלטות של ועדת-אור?

טלב אלסאנע: מה, אור הוא פלסטיני?

טלב אלסאנע: הוא ערבי?

טלב אלסאנע: מה, הוא לא שופט בית-המשפט העליון ולא ציוני כמוכם?

טלב אלסאנע: אבל הוא שונה, כי יש לו גם מחויבות לצדק, מחויבות מינימלית לצדק ולכבד את חייהם של בני-אדם כבני-אדם וגם כאזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: אני אומר לכם, רבותי, אילו המצב היה אחר והשוטרים בהפגנות בגוש-קטיף היו יורים על המתנחלים והיו נהרגים, לא 13, חמישה מפגינים, אתם יודעים מה היה קורה?

טלב אלסאנע: היו מכריזים על מלחמת עולם.

טלב אלסאנע: לו ירתה המשטרה הצרפתית על קהל מפגינים יהודים בהפגנה של יהודים בצרפת, היו מאשימים אותה בגזענות.

טלב אלסאנע: אבל כאן, הכול כשר, ובתנאי שהקורבנות ערבים.

טלב אלסאנע: יש כאן שתי טעויות, נוסף על הפשע של הירי.

טלב אלסאנע: משטרה שאמונה, ותפקידה להגן על האזרחים – אותה משטרה יורה על אזרחים.

טלב אלסאנע: האחריות לא של השוטרים, זו אחריות של המדינה.

טלב אלסאנע: מי שאשם כאן זו הממשלה וזו אחריות של המדינה שציידה אותם ושלחה אותם.

טלב אלסאנע: הדבר השני – מח"ש, מה זאת אומרת מח"ש?

טלב אלסאנע: אף מקרה אחד, רבותי, לא פוענח ולא הועמד שוטר לדין על-ידי היחידה הזאת כאשר הקורבן הוא ערבי.

טלב אלסאנע: זו מחלקה לחיפוי על שוטרים.

טלב אלסאנע: לא מחלקה לחקירות שוטרים.

טלב אלסאנע: זה שוטרים שחוקרים שוטרים.

טלב אלסאנע: הדבר האחרון, אם השוטרים ירו והרגו 13, החלטת היועץ המשפטי פוגעת במיליון ו-300,000 ערבים אזרחי המדינה שרואים שדמם הפקר, ולכן אין לנו אמון בממשלה הזאת.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

נסים זאב: צריך שהווקף יחקור שוטרים.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, עמיתי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מצטער מאוד על תשובת שר המשפטים שניתנה פה; אני מאוד מצטער על התשובה הזאת, ואומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני גם מאוד מודאג מכך שזאת התשובה.

דב חנין: אני חושב שהשר סיפק לנו תשובה טובה על השאלה למה צריך להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

דב חנין: כי מה אמר לנו כאן השר?

דב חנין: השר לא הביע צער על הרג אזרחים בידי שוטרים.

דב חנין: לא.

דב חנין: הוא אמר לנו שהשימוש בכוח היה מוצדק – בניגוד מוחלט למה שאמרה ועדת-אור.

דב חנין: אני יודע שלשר יש מריבה עם בית-המשפט העליון, אבל מתברר היום שלממשלת ישראל הנוכחית יש מריבה קבועה עם ועדות חקירה: גם עם ועדת-אור – ואני מבין שגם עם ועדת-וינוגרד – אבל עם ועדת-אור, שקבעה במפורש ממצאים קשים ביותר כלפי המשטרה, ממצאים קשים ביותר בעניין השימוש בכוח, ממצאים קשים ביותר בעניין הירי על אזרחים – על זה אין לשר מה להגיד.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, זאת הוכחה ברורה לכך שהבעיה היא המדיניות שהשר הציג כאן.

דב חנין: השר מאשים את המפגינים בכך שהם נהרגו.

דב חנין: אני מגנה בחריפות כל פגיעה באזרחים, כל הרג של אזרחים.

דב חנין: הריגת ז'אן בכור כואבת לי לא פחות מאשר לך.

דב חנין: אבל כאן מדובר במשהו אחר לגמרי, אדוני השר, וכדאי שתקשיב לכך: כאן מדובר בהריגת אזרחים בידי שוטרים.

דב חנין: כאן מדובר בהריגת אזרחים בידי שוטרים.

דב חנין: ואומַר את זה שוב: הריגת אזרחים בידי שוטרים.

דב חנין: זה לא מתקבל על הדעת, זה לא יכול להיות במדינה דמוקרטית.

דב חנין: מי הורה להביא לשם צלפים?

דב חנין: בשביל זה צריך לנתח גופות?

דב חנין: מי הורה לפתוח באש?

דב חנין: בשביל זה צריך לנתח גופות?

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, למה אתה צועק?

דליה איציק: לא לצעוק.

דב חנין: זה מרגיז אותי.

דליה איציק: אז תתרגז בשקט.

דליה איציק: לא נעים, לא מתאים לך.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, התשובות הן תשובות ידועות.

דב חנין: ידוע לכולנו מי הורה להעמיד צלפים שיירו לעבר המוני מפגינים; ידוע לכולנו מי הורה לפתוח בירי אש חיה; ידוע לכולנו מי התראיין ברדיו ואמר שהוא נותן אור ירוק להפעיל את כל האמצעים שנדרשים כדי להשיב את הסדר על כנו.

דב חנין: הכול כתוב בדברי ועדת-אור.

דב חנין: ולכן, אדוני השר, אני חושב שמה שהיה צריך להיעשות היה צריך להיעשות לא רק למען אותם אנשים שנהרגו ולמען בני המשפחות שלהם.

דב חנין: היה צריך לקיים חקירה אמיתית, לא כאותה חקירה מתחמקת; לא כאותם חמישה מקרי מוות שמח"ש בכלל לא חקרה; לא כאותם מקרים שבהם ועדת-אור אמרה: תחקרו ותעמידו לדין, תשקלו להעמיד לדין את זה ואת זה – ועכשיו מסתבר שגם זה לא נעשה.

דב חנין: שום דבר לא קורה.

דב חנין: הדבר הזה חשוב, אדוני שר המשפטים – –

דליה איציק: נא לסיים.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: – – לא רק למען ההרוגים ובני המשפחות שלהם והציבור הערבי שממנו הם באו.

דב חנין: הדבר הזה חשוב לכל החברה הישראלית.

ישראל חסון: – – –

דב חנין: אני רוצה, גברתי היושבת-ראש, לומר מלה אחרונה לאוכלוסייה הערבית בישראל, לאזרחי ישראל הערבים: אני רוצה שאזרחי ישראל הערבים ידעו שהם לא לבד במאבק הזה.

דב חנין: אנשי מצפון יהודים יעמדו יחד עם האוכלוסייה הערבית במאבק הזה, שהוא מאבק צודק, והוא מאבק נכון, כדי שאנשים שעשו פשעים יועמדו לדין.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, צדקתי כשאמרתי בשנת 2000 בוועדת המעקב שאין לי אמון בוועדת חקירה ממלכתית.

ואסל טאהא: בסופו של דבר התוצאה שאנחנו עדים לה – היא התוצאה שאמרתי לפני שמונה שנים.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שר המשפטים מנסה לזרות חול בעיני השומעים והצופים.

ואסל טאהא: הציטוטים שלו לא נכונים – לא אמת ולא חצי אמת.

ואסל טאהא: כשהוא דיבר על ההרוג היהודי בג'סר-א-זרקא, שם, אדוני, היו אשמים, והיה בית-משפט, והיתה חקירה – והם יצאו זכאים.

ואסל טאהא: איך אתה אומר שלא היתה חקירה?

ואסל טאהא: מוזר ששר המשפטים, שאמון על המשפט והצדק, מדבר בצורה כזאת.

ואסל טאהא: גם כשהוא דיבר על פינוי מתנחלים – שם לא היו הרוגים; שם המשטרה טיפלה במתנחלים בכפפות משי כמעט.

ואסל טאהא: מה עוד – הוא מוסיף ומשקר, מזייף ומסלף שהיו יריות על שוטרים מצד המפגינים.

ואסל טאהא: זה שקר וכזב.

ואסל טאהא: מעולם לא היו יריות.

דליה איציק: אני מציעה שהמלים שלך יימחקו מהפרוטוקול – – –

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, הייתי מבין את חבר הכנסת אהרונוביץ – – –

דליה איציק: תמתין, אני אוסיף לך.

דליה איציק: "משקר", "מזייף" – אני מציעה שתוריד.

ואסל טאהא: אני חושב שאני לא יכול להוריד, מפני שהוא שיקר וזייף.

דליה איציק: אז אתה עכשיו תוריד, ואנחנו נמשיך.

דליה איציק: יש לך עוד דקה.

ואסל טאהא: גברתי, הוא זייף ושיקר ולא אמר את האמת ולא אמר חצי אמת.

ואסל טאהא: הייתי מבין אם חבר הכנסת אהרונוביץ קם ומגן על חבריו לשעבר, שוטריו לשעבר.

ואסל טאהא: הייתי מבין אותו, אלה חברים שלו, הוא המפקד שלהם.

ואסל טאהא: אבל שר המשפטים?

ואסל טאהא: איך אני יכול לעכל את מה שהוא אמר?

ואסל טאהא: זה משגע.

ואסל טאהא: זה רק מרחיב את הפער בין האוכלוסייה הערבית לבין המדינה.

ואסל טאהא: לכן, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אנחנו נחפש את הצדק בכל רחבי העולם.

ואסל טאהא: אני שוקל עם המשפחות להגיש תלונות נגד הפושעים האלה בכל רחבי העולם – בבתי-משפט בעולם.

ואסל טאהא: שם נתראה.

דוד רותם: אל תפחיד אותנו.

קריאות: – – –

ואסל טאהא: שם נתראה.

דוד רותם: – – –

ואסל טאהא: הם פושעים.

דוד רותם: – – – במדינה הזאת ואתה מדבר על פושעים?

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, פעם ראשונה.

דליה איציק: אני תיכף אקרא אותך לסדר גם פעם שנייה.

דליה איציק: אנא ממך, אפשרתי לך, נתתי לך יותר זמן, נתתי לך הערות ביניים – אל תנצל את זה.

דליה איציק: עכשיו אנחנו עוברים לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי כנסת נכבדים, זה מסוג הנושאים שהם גם טעונים וגם קשים, ואי-אפשר לפטור אותם במלה קשה מכיוון כזה או מכיוון אחר.

עתניאל שנלר: בנושאים כאלה אי-אפשר להתעלם מרגשות המשפחה, הקהילה, החברה, ואי-אפשר לטעון ולפטור את העניין באמירה: טוב, זה הם או אנחנו.

עתניאל שנלר: כי החיים עגולים, והעולם עגול, ואנחנו צריכים לדבר ביושר על כל ההיבטים.

עתניאל שנלר: אין בכוונתי להתווכח עם אותה משפחה או עם אותה קהילה המרגישה כה קשה מנקודת מבטה, ואני מכבד את זה.

עתניאל שנלר: אבל יש לעשות הבחנה בין העובדות לבין התחושות, ובהקשר העובדתי ראוי לומר שיש לאותה ועדת חקירה ממלכתית השלכות רוחב כלפי פנים, שהן חשובות לעניין אמון הציבור בוועדות – בוועדות חקירה ממלכתיות ובוועדות חקירה אחרות.

עתניאל שנלר: קל מאוד לומר שהוועדה לא טובה כאשר לא מקבלים את דעתה, אבל ראוי לומר שממשלה צריכה לממש את המלצות ועדות החקירה – מה שכתוב בהן – עד תומן.

עתניאל שנלר: כשאתה עוקב בכנסת אחר מימוש המלצות ועדת-אור במעקב אחר פעילות ועדות הכנסת – ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים וועדות אחרות ליישום הדברים – אתה אומר:

עתניאל שנלר: כך ראוי לעשות.

עתניאל שנלר: ועדת חקירה עצמאית, ממלכתית, קובעת דברים, ומיישמים את המלצותיה.

עתניאל שנלר: האם תמיד שמחים על כל דבר?

עתניאל שנלר: לא בהכרח, ודאי לא ב-level התחושתי.

עתניאל שנלר: ודאי שצריך לראות את הדברים ב-level המעשי.

עתניאל שנלר: אתם יודעים שבעיני לפחות – בעיני כל יושבי הבית הזה – אין הבדל, ואסור שיהיה הבדל, בין דם לדם, בין איש לאיש, בין אזרח לאזרח, וצריך לכבד כל אזרח ואזרח, תהא השקפת עולמו אשר תהא.

עתניאל שנלר: וצריך לכבד את המלצות הוועדות, כדי לכבד כל אזרח לשיטתו – לשיטתו ולאמונתו.

עתניאל שנלר: כתוב: שופטים ושוטרים תיתן לך בשעריך.

עתניאל שנלר: לא תטה משפט – רק השבת קראנו את זה.

עתניאל שנלר: פרשת שופטים.

עתניאל שנלר: השבת.

דליה איציק: אני אוסיף לך עוד דקה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: רבותי השרים, השר בר-און, נא לשבת.

דליה איציק: השרה לבני, נא לשבת.

דליה איציק: חברי הכנסת – חבר הכנסת מרציאנו, נא לשבת.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: אתם תישארו בחוץ, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

דליה איציק: אנחנו תיכף עוברים להצבעה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך עוד דקה.

עתניאל שנלר: תודה, גברתי.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: ובכן, כפי שאמרתי: לא תטה משפט – לכל אחד ואחד.

עתניאל שנלר: לא לחלש משום שהוא חלש, ולא לחזק משום שהוא חזק.

עתניאל שנלר: לא ליהודי משום שהוא יהודי, ולא לערבי משום שהוא ערבי.

עתניאל שנלר: חלילה וחס.

עתניאל שנלר: אני אומר: גם בדוח-וינוגרד, שידברו בו מאוחר יותר, מדובר על כמה שהייעוץ המשפטי מוביל ודומיננטי – אולי יותר מדי.

עתניאל שנלר: אבל – וזה אבל, חברי חברי הכנסת – התפקיד של היועץ המשפטי לממשלה הוא עצמאותו.

עתניאל שנלר: זאת החובה וזאת הזכות.

עתניאל שנלר: ואם יהיה אי-אמון ברשות המבצעת, הסמכויות של העצמאות השיפוטית – הרי זה דבר שלא מן העניין.

עתניאל שנלר: ולכן, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר – – –

דליה איציק: אתה מסיים, חבר הכנסת.

דליה איציק: תודה.

עתניאל שנלר: אני מסיים, גברתי.

עתניאל שנלר: יש לכבד את התחושות, מתוך אמפתיה אמיתית למשפחה ולקהילה.

עתניאל שנלר: יש לכבד ועדות חקירה ממלכתיות – –

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון.

עתניאל שנלר: – – ויש לממש את ההמלצות של ועדות חקירה ממלכתיות עד תום.

דליה איציק: תודה רבה.

עתניאל שנלר: ולכן הכנסת צריכה לתת אמון במימוש מסקנות הוועדה והמלצותיה.

עתניאל שנלר: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: השר פרידמן, האם אתה רוצה להשיב?

דליה איציק: ביקשת להעיר כמה הערות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: תיכף אחרי דבריך אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: בבקשה, השר פרידמן.

דניאל פרידמן: – – –

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אני מפעילה את השעון – חברת הכנסת לימור לבנת, אל תבזבזי את ההצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 67 נמנעים – 13 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד לא התקבלה.

דליה איציק: לנושא הבא.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: – – –

דליה איציק: נא לתקן לשר, כדי שלא יגידו שהוא הצביע במקום עמי אילון.

דליה איציק: יש שם טעות.

דליה איציק: [על-פי סעיף 42(ב) בחוק-יסוד: הממשלה.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אני מבקשת לעבור עכשיו לדיון.

דליה איציק: דוח-וינוגרד.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה איציק: איפה היא?

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

דליה איציק: מי שרוצה לצאת החוצה – שיצא.

דליה איציק: מי שרוצה לשבת – שישב.

דליה איציק: אבל לא להרעיש.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המשפחות השכולות שיושבות ביציע הכבוד – –

דליה איציק: אפשר שמישהו יחליף אותי רגע?

זהבה גלאון: – – חיילי המילואים שיושבים ביציע האורחים, חברי חברי הכנסת, אני מצטערת על שהדיון הזה נערך היום בצל הפיגוע הקשה בדימונה – –

חיים כץ: מה את מצטערת?

חיים כץ: את מבשלת את זה.

זהבה גלאון: – – אבל הדיון החשוב הזה, על קיץ 2006, על המלחמה ב-2006, חייב להתקיים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני חייבת לומר לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, ניצחת.

זהבה גלאון: ניצחת במלחמה על ההישרדות שלך, אבל מדינת ישראל הפסידה, ומדינה היא לא תוכנית "הישרדות", ולכן אתה חייב להתפטר.

זהבה גלאון: אתה חייב להתפטר, כי שום דוח לא ישנה את העובדה שחטא ניהול מלחמת לבנון והכתם המוסרי שדבק בך מרחפים וימשיכו לרחף מעל ראשך.

זהבה גלאון: היית צריך להתפטר כבר לאחר פרסום דוח הביניים, הדוח החלקי שקבע את האחריות שלך לליקוי המאורות ולכישלון הגדול.

זהבה גלאון: לדעתי, היום אין לך ברירה; אתה חייב להסיק את המסקנה המתבקשת לאחר פרסום הדוח הסופי.

זהבה גלאון: ועדת-וינוגרד אמרה שהיא רואה את דוח הביניים ואת הדוח הסופי כמקשה אחת.

זהבה גלאון: אתה צריך ללכת הביתה.

זהבה גלאון: אתה צריך להתפטר בגלל ההחלטה שלך לצאת למלחמת ברירה יזומה שנהרגו בה חיילים ואזרחים ישראלים ולבנונים, משום שהמלחמה היתה תחליף למדיניות ולמהלכים דיפלומטיים, משום שהעורף ספג אלפי רקטות, משום שחיילים לא הצליחו לקבל מים, מזון וציוד רפואי, בגלל הפזיזות, בגלל חוסר האחריות ובגלל הכשל בשיקול הדעת – –

יואל חסון: מכיוון ששינינו את המציאות בגבול הצפון.

יואל חסון: בגלל זה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת.

זהבה גלאון: – – בגלל ההחלטה לשלוח חיילים ליהרג במלחמה שיעדיה לא נקבעו בבירור, בגלל ההתלהמות, דברי הרהב והשחץ – על סדר חדש בלבנון דיברתם כאן – ומכיוון שהחיילים החטופים אלדד רגב ואהוד גולדווסר – החיילים החטופים עדיין לא שבו.

זהבה גלאון: אתה חייב להתפטר כי זה היה קזינו לבנון, כי הימרת על חיי חיילים ואזרחים בשביל לזכות בניצחון תודעתי, ומי שמקריב ילדים – –

תתביישי.

תתביישי.

זהבה גלאון: – – על מזבח הכוחנות צריך להיות מוקע אל עמוד הקלון הציבורי – תקשיבי היטב: מוקע אל עמוד הקלון הציבורי.

רונית תירוש: שולחים במודע ליהרג – יש גבול.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, "מותם של אנשים צעירים הוא בזבוז נורא, זועק", אמר דויד גרוסמן.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, דמי הבנים זועקים אליך מהאדמה.

זהבה גלאון: דמי הבנים זועקים אליך מהאדמה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, היו שנים שבהן אנשי שררה שילמו על המחדלים שלהם במשרות שלהם.

זהבה גלאון: אני תוהה איך נשחקה עד דק חובת המנהיגים לקבל אחריות לכישלון תפקודי ומוסרי, בעיקר אחרי שוועדת-וינוגרד חשפה את תרבות השקר הגדול – איך שההחלטות התקבלו כמו ברפובליקת בננות, על סמך מצג שווא.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בדמוקרטיה מתוקנת מיצוי האחריות האישית בא לידי ביטוי בכך שמי שאחראי אינו יכול להמשיך להנהיג.

זהבה גלאון: לכן הדרישה כאן, היום, של חברי הכנסת שיזמו את הדיון הזה – 50 חברי הכנסת שיזמו את הדיון בבית הזה – הדרישה היא שתתפטר לאלתר.

זהבה גלאון: שתתפטר לאלתר.

זהבה גלאון: אני רוצה לצטט, חברי חברי הכנסת: "הדוח מציב שאלות לא פשוטות" – זאת היתה התגובה הרשמית של ראש הממשלה.

זהבה גלאון: לא פשוט?

זהבה גלאון: לא פשוטות?

זהבה גלאון: זה מה שיש לך לומר?

זהבה גלאון: "לא פשוטות" – על הדוח הקשה הזה?

זהבה גלאון: קברת את הבושה ודרדרת לתהום את המוסר הציבורי.

זהבה גלאון: אנחנו שומעים מנבחרת היחצנים והספינולוגים והמקורבים שהוקל לך, ובכלל, קראתי היום בעיתון שגם חגגת במוצאי-שבת, שנאנחת אנחת רווחה.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, למשפחות היקרות שיושבות כאן היום ביציע הכבוד – למשפחות האלה לא הוקל.

זהבה גלאון: לפצועים בגופם ולמצולקים בנפשם ממש לא הוקל.

זהבה גלאון: לאזרחים בצפון ולאזרחים בלבנון לא הוקל.

זהבה גלאון: הם – המשפחות, הפצועים והאזרחים – אלה שממשיכים לשלם את מחיר המלחמה.

זהבה גלאון: ולכן אתה, אדוני ראש הממשלה, תיזכר לדיראון עולם כראש הממשלה של המלחמה המיותרת והכושלת הזאת.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני לא רואה כאן באולם את שר הביטחון אהוד ברק, וחבל שהוא לא כאן – –

קריאות: הוא ברח.

גדעון סער: הוא ברח.

קריאה: הוא לא ברח.

אולי קרה לו משהו?

גדעון סער: – – –

זהבה גלאון: – – וחבל, חבל ששר הביטחון אהוד ברק נשאר אתך.

זהבה גלאון: כששמעתי אתמול את אהוד ברק במסיבת העיתונאים המאולתרת שנייה לפני הכניסה לישיבת הממשלה, חשבתי בלבי: איזו הסתאבות, איזה כישלון מוסרי.

זהבה גלאון: אני מודה שמראש הממשלה לא היו לי ציפיות, אבל עכשיו אני יודעת שגם על שר הביטחון אי-אפשר לבנות.

זהבה גלאון: מלה היא לא מלה, התחייבות היא לא התחייבות, איזה חוסר אמינות, איזו פתלתלות, איזו נפתלות.

זהבה גלאון: זאת מנהיגות של מי שמתיימר להיות ראש הממשלה במדינת ישראל – אהוד ברק שמתיימר להיות ראש הממשלה במדינת ישראל?

זהבה גלאון: להישאר בממשלה של מי שוועדת-וינוגרד אמרה עליו – ואני מצטטת – שתהליך קבלת ההחלטות של ראש הממשלה והממשלה כולה לקה בחסר ומאופיין בחידלון ובחובבנות?

זהבה גלאון: אהוד ברק, אני מקווה שהמסר הזה יגיע אליך.

יובל שטייניץ: את לא מעריכה את הקורבן שלו, שהוא מוכן להישאר בממשלה גרועה כל כך?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, האמת היא שלא היה צריך לחכות לדוח הוועדה כדי להבין שזאת היתה מלחמת ברירה מיותרת.

זהבה גלאון: אני אמרתי את זה כאן, על הדוכן, בזמן אמת.

זהבה גלאון: אני התרעתי מהרגע הראשון, גם כשזה היה לא פופולרי.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת: בשאלות של חיים ומוות המצפון שלי לא מאפשר לי אחרת.

זהבה גלאון: אני התרעתי על זה, ניסיתי להוליך את הלך הרוח ולא ללכת אחריו – כי מליאה שלמה הלכה כאן אחרי הלך הרוח.

זהבה גלאון: ולכן גם עכשיו אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, אני לא מאמינה לנביאי השקר, שבשם תהליך השלום – תהליך השלום שאני מכניסה אותו למירכאות – מבקשים לפטור אותך, ראש הממשלה, מהאחריות – מהאחריות שלך – לתפקוד הלקוי והכושל.

זהבה גלאון: אתה מנפנף באופק המדיני, אתה מצליח לתעתע באנשים טובים ונאיביים, שנאחזים בכל שביב של תקווה לשלום.

זהבה גלאון: האנשים האלה רק שוכחים שמי שנכווה ברותחים צריך להיזהר בצוננים.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את אותם נביאי שקר.

זהבה גלאון: אני בוחנת מה קרה מאז שחזרת מאנאפוליס.

זהבה גלאון: לא הורד אף מחסום אחד – מחסום אחד; לא פונה אף מאחז אחד – מאחז אחד לא פונה.

זהבה גלאון: במקום זה מה אתם עושים?

זהבה גלאון: אתם ממשיכים להרחיב את ההתנחלויות ומטילים מצור על עזה.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, כל הרהיטות והתחכום שלך וכל התמרונים הפוליטיים לא יצליחו לכופף עובדת יסוד אחת: לא ידעת אז לקבל את ההחלטות הנכונות, וודאי שאינך כשיר היום להניע את המדינה לתהליך שלום.

עתניאל שנלר: עוד דקה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מחנה השלום הוא לא עיר מקלט למנהיגים כושלים.

זהבה גלאון: ושימו לב: השלום אסור לו שיהיה מפלטו האחרון של הנבל, המושחת והמופקר.

זהבה גלאון: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת גדעון סער.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: עומדות לרשותך שש דקות.

גדעון סער: מכובדי היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש נסיבות שבהן ויכוח על ממצאים ועל עובדות מאבד משהו מטעמו.

גדעון סער: וכך קורה בימים האלה, שחברי ועדת-וינוגרד עצמם מנסים לזעוק: קראו את הדוח, למדו את הדוח, לא זה מה שאמרנו, לא זה מה שקבענו – או בלשון אחד מחברי הוועדה היום ב"ידיעות אחרונות", שדיבר על ראש הממשלה: "יש עב"מים שמפרשים את הדוח כרצונם" – סוף ציטוט.

גדעון סער: אבל, אלה לא עב"מים, אלה, למרבה הבושה, ראש ממשלת ישראל ושריה.

גדעון סער: הדוח הקשה, שמתאר את ההחמצה, את הכישלון החמור, המונומנטלי, בניהול המלחמה, הופך בפיהם של מקורבי ראש הממשלה ללא פחות מזיכוי.

גדעון סער: זיכוי.

גדעון סער: ובמפתיע או שלא במפתיע, מנפקים את חוות הדעת הזאת, על הזיכוי של חשודים, נאשמים וגם מורשעים בפלילים.

גדעון סער: הם כבר תובעים שיתנצלו לפני אולמרט.

גדעון סער: הרי לא נגרם עוול, נכון לעניין הזה.

גדעון סער: אדוני ראש הממשלה, "1984" של ג'ורג' אורוול, זאת התשתית הערכית האמיתית לשלטון שלך היום, ב-2008.

גדעון סער: מה חשוב בכלל מה כתוב בדוח, אם כל כישלון אפשר להפוך להצלחה, כל רשלנות אפשר להפוך למיומנות וכל אמת אפשר להפוך לשקר ועוד שקר ועוד שקר?

גדעון סער: או שמלחמה היא שלום ובערות היא כוח.

גדעון סער: אתה קורא עיתונים ומתקשה להאמין – הדיווחים על אנחות הרווחה וצהלות השמחה, חגיגת הזיכוי היום ב"דה-מרקר", הסיפור על מוצאי-שבת – ככה?

גדעון סער: בלי בושה?

גדעון סער: לפעמים, אדוני ראש הממשלה, ראשיתו של דבר מעידה על אחריתו.

גדעון סער: אני רוצה להביא מהאוטוביוגרפיה של שר המשפטים לשעבר, שמואל תמיר, שמתאר סיטואציה; הוא מספר על המחלוקות שהיו לו עם אביך, שהיה המזכיר הכללי של המרכז החופשי, ואני מצטט: "למרות שרחשתי לו כבוד, נוכחתי שאינו מסוגל לעבודה משותפת.

גדעון סער: בוקר אחד, לאחר פגישה אתו בכנסת, נכנס אהוד לחדר.

גדעון סער: נאנחתי עמוקות ואמרתי: אבא שלך, שיהיה בריא, לא קל.

גדעון סער: תשובתו הלמה בי: שמואל, אם אתה רוצה לסלק אותו, אני אסדר את זה תוך 24 שעות.

גדעון סער: פן זה באופיו העביר בי צמרמורת ותחושה קשה.

גדעון סער: לאחר החתימה על החוזה השני אמר לי ידיד: האיש הזה יהיה מוכן לעשות הכול, אם לנקוט לשון המעטה, ובלבד שישיג קידום אישי, אפילו בצעד אחד.

גדעון סער: אין זו שאלה של אמביציה, אלא של העדר מעצורים".

גדעון סער: טוב, אדוני ראש הממשלה, אתה בהחלט – גם היום – מצדיק את המוניטין האלה.

גדעון סער: הרי עזות הפנים הזאת שאחרי דוח-וינוגרד מבהירה למה אסור לך להמשיך לכהן רגע אחד נוסף בתפקיד ראש הממשלה.

גדעון סער: הבאת את המערכת הציבורית בישראל להשחתת מידות ולקלקול מידות שלא היו כדוגמתם, לחוסר אמון הציבור שלא היה כדוגמתו, ויש לך בעל-ברית – –

יואל חסון: גם אבא של ביבי לא האמין בביבי.

יואל חסון: אבא של ביבי לא האמין בביבי – – –

– – לקואליציית הציניות: אהוד ברק.

בעל-ברית לממשלת הכישלון, בעל-ברית להיאחזות בקרנות המזבח, בעל-ברית לפחד מהבחירות.

הנביא עמוס שואל: הילכו שניים יחדיו בלתי אם נועדו?

אהוד ברק מתחייב בפומבי ומפר בריש גלי.

מזגזג ומתרץ תירוצים מגוחכים – פתאום הוא גילה את האיום האירני.

בשדות-ים הוא לא ידע על האיום הזה.

זה דבר חדש.

הוא גילה את ה"חמאס", את ה"חיזבאללה", לכן הוא חייב להידבק לכיסא.

ב"הנסיך", כתב ניקולו מקיאוולי שלעולם לא יהיה נסיך חסר טעמים להפר את דברו, אבל הוא לפחות דרש – אני מצטט: "אבל הכרח הוא להלביש טבע זה אצטלה יפה מאוד ולעשות גדולות בגנבת דעת ובהעלמת דברים, כאמן גדול במשחק.

תמימותם של בני-אדם רבה מאוד, והם נשמעים תמיד לצורכי השעה בלבד, עד שכל הבא לרמות ימצא תמיד אדם שאפשר לרמותו".

מפלגת העבודה היתה יריב פוליטי עם שורשי אמת בארץ הזאת – היו ויש בינינו מחלוקות גדולות לשם שמים.

היה כבוד להתעמת אתכם על עניינים של דרך ואמונה.

מה קרה לכם, שהפכתם נספח, נגרר לכנופיה הזאת, שמשחיתה כל חלקה טובה והופכת כל דבר שיש לו משמעות לנטול משמעות?

שרת החוץ, אדוני היושב-ראש, הכריזה מול המיקרופונים לאחר פרסום הדוח החלקי, כי לדעתה על ראש הממשלה להתפטר.

אמרה ולא יספה והמשיכה לשבת בממשלתו.

עתה, אפילו מול המיקרופונים היא לא מוכנה להתייצב כדי לענות על השאלה הפשוטה: גברתי, ממלאת-מקום ראש הממשלה, האם שינית את דעתך?

פחד הציבור ופחד הבחירות נפל עליכם.

הוא משתק את עקרונות המוסר ומשבש את שיקול הדעת, אבל בסוף כל הקומבינות, בסוף כל הוועדות והחקירות, בסוף כל התכמנויות יש קלפי.

או אז, אחרי שתשתחרר ישראל מעולכם, אז יוכלו אזרחי ישראל לומר – משפט שמוכר לך, אדוני ראש הממשלה – יצאנו מזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לדובר הבא.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת צחי הנגבי.

עתניאל שנלר: לרשותך ארבע דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, שני הדוברים שלפני הם חברי כנסת נמרצים ואיכותיים.

צחי הנגבי: לא פעם דבריהם הם דברי טעם.

צחי הנגבי: בדיון הנוכחי יש לי יתרון אחד על פניהם – להבדיל מהם, שאינם נמנים עם חברי ועדת החוץ והביטחון, אני זכיתי בתקופת המלחמה ממש להקשיב רוב קשב לדברי חברי הוועדה, לרבות חברי הוועדה מטעם סיעות האופוזיציה.

צחי הנגבי: לא מקובל לצטט מדיוני הוועדה ולכן לא אצטט, אבל אני אזכיר ואבהיר לבית הזה שלא זכור לי שאפילו אחד מבין חברי הוועדה, לרבות ראשי סיעות האופוזיציה שהם חברי הוועדה, גינה את החלטת הממשלה להגיב בתקיפות נגד ה"חיזבאללה" בעקבות חטיפת שני לוחמי צה"ל והריגת שמונה לוחמים אחרים.

צחי הנגבי: יתירה מזאת, לאורך כל ימי המלחמה, 33 במספר כפי ששמענו, השמיעו חברים מהאופוזיציה דברי הלל ושבח לעוז רוחו של ראש הממשלה, למנהיגותו, לנחישותו לשים סוף-סוף קץ לשנים של הבלגה והכלה ועצימת עיניים אל מול התעצמות בלתי פוסקת של אויב קנאי בגבולנו הצפוני.

צחי הנגבי: דרך אגב, המלים שנקבו בהן אנשי האופוזיציה היו הרבה יותר חזקות ומחמיאות מאשר אלה שנקבו בהן חברי הוועדה מן הקואליציה.

רוני בר-און: גם ביבי?

גלעד ארדן: למה לא יצאתם לחקור אותנו בווינוגרד?

צחי הנגבי: לכן, היה זה קצת מאכזב, הייתי אומר שאפילו היה זה קצת מקומם לגלות שאותם אישים ממש, שגיבו את הממשלה ואת החלטתה גם מעל הדוכן הזה, אדוני היושב-ראש, ולא פעם אחת, מייד אחרי שהמלחמה תמה, אותם אנשים שקשרו כתרים לראשו של ראש הממשלה הפכו להיות – – –

גלעד ארדן: איך היא תמה?

גלעד ארדן: איך היא תמה?

לימור לבנת: מעולם לא גיבינו את התנהלות המלחמה, אלא את הסיבות.

צחי הנגבי: אני יודע שזה מרגיז.

עתניאל שנלר: אתה לא חייב לענות.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת לבנת.

עתניאל שנלר: אדוני ימשיך.

עתניאל שנלר: תודה, גברתי.

לימור לבנת: התנהלות המלחמה היתה כושלת.

עתניאל שנלר: אני איאלץ להוסיף עוד זמן, וזה חבל.

עתניאל שנלר: בבקשה, תמשיך.

עתניאל שנלר: אני רוצה לנהוג כלפי כולם באופן שווה.

עתניאל שנלר: בבקשה, תאפשרו לו לסיים את דבריו.

צחי הנגבי: אין טעם להתרגז, כי האמת הזאת מחמיאה לכם.

צחי הנגבי: האמת היא שאתם, בצדק, נתתם גיבוי למהלך נכון.

צחי הנגבי: אתם צריכים להתרגז בהמשך, כשאני אגנה את מה שאתם עושים.

לימור לבנת: אבל לא להתנהלות המלחמה.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת לימור לבנת, אני אעדיף שלא להעיר יותר.

צחי הנגבי: אני אעיר שחברת הכנסת לימור לבנת לא היתה חברת ועדת החוץ והביטחון בתקופת המלחמה.

לימור לבנת: כן הייתי.

צחי הנגבי: לא, בתקופה ההיא לא היית.

צחי הנגבי: זה פחות חשוב, אבל לא היית.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל היא היתה שרה ולא אמרה כלום על מצב המקלטים.

עתניאל שנלר: אני אאפס את השעון ונתחיל את שלוש הדקות מחדש אם תמשיכו את ההפרעות.

עתניאל שנלר: אני לא רוצה לשמוע אף מלה.

עתניאל שנלר: בזה הסתיימו ההערות.

עתניאל שנלר: עכשיו רק חבר הכנסת הנגבי ידבר.

עתניאל שנלר: תודה.

צחי הנגבי: לכן, היה זה קצת מאכזב, וכפי שאמרתי אפילו מקומם, שאותם אנשים ממש החלו במתקפה אישית קשה מאוד על הממשלה ועל העומד בראשה מייד לאחר המלחמה.

צחי הנגבי: אני לא טוען ואני לא חושב שיש בבית הזה אדם אחד שטוען שלא היה מקום לביקורת על התנהלות המלחמה, על תפקוד הדרג המדיני, על הפער בין הציפיות של כולנו לבין התוצאות, על מהלכים שננקטו וגם על מהלכים שלא ננקטו, או שננקטו באיחור.

צחי הנגבי: מי שטרח לקרוא את תחקיר ועדת החוץ והביטחון, ש-17 חברים, למעשה כל חברי הוועדה, נתנו לו את חתימתם, ראה שהדוח הזה אכן חושף כשלים ותקלות, שאנחנו כולנו התאחדנו סביב החובה לחשוף והצורך לתקן.

יובל שטייניץ: מהיום השני למלחמה הזהרתי שללא פעילות קרקעית בלבנון נפסיד במלחמה.

ראובן ריבלין: פואד אמר לו את זה.

צחי הנגבי: אבל מה היתה הבעיה?

צחי הנגבי: מה מקור מפח הנפש שמעיב ומאפיל על הדיון הזה היום?

צחי הנגבי: מפח הנפש הזה נובע מן העובדה, שבבית הזה וגם מחוצה לו נמצאו כאלה, אפילו רבים כאלה, שלא תהליך איתור התקלות וחשיפת הכשלים והפקת הלקחים עמד במוקד מעייניהם לאורך התקופה, אלא הם הציבו לעצמם יעד פוליטי, שאפתני ומובהק – לנצל את מה שקרה במלחמה, לנצל את תחושת ההחמצה בעקבות המלחמה כדי להפיל ממשלה, כדי להדיח ראש ממשלה, כדי להביא לחילופי שלטון.

צחי הנגבי: דרך אגב, היעד הזה הוא יעד מאוד לגיטימי, כשהוא מתקיים על רקע עובדתי ראוי.

צחי הנגבי: היעד הופך יעד בלתי לגיטימי לחלוטין כאשר מנסים לקדם אותו תוך ניצול ציני של רגשות נוראיים של משפחות שכולות וכאבן האנושי, שאין לו מזור, וניצול ציני של תחושת תסכול של לוחמים, ששבים מן המערכה.

צחי הנגבי: אם אתם מבקשים, ידידי מן האופוזיציה, להבין מדוע כשלתם, מדוע כשלתם להוביל מחאה אותנטית, אמיתית, שמפילה ממשלה בעקבות הדוח הראשון ומדוע כשלתם להוביל מחאה אותנטית, אמיתית, שמפילה ממשלה בעקבות הדוח השני – – –

יובל שטייניץ: כי יש לכם 75 אצבעות.

יובל שטייניץ: זאת הסיבה היחידה.

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: הסיבה לכך שכשלתם מצויה בדיוק כאן, הכשל מצוי בדיוק כאן, בפער שבין פוליטיקה לגיטימית לבין פוליטיקה צינית.

צחי הנגבי: הציבור הרי לא באמת היה זקוק להפגנות של תנועת תפנית קיקיונית או לאוהל מחאה אותנטי, ספונטני של מילואימניקים, שהחזיק שבוע, או אפילו לא לדוח ועדת חקירה, נכבדה ככל שתהיה, כדי להבין שהמלחמה הזאת לא היתה סיפור הצלחה וכי לעובדה הזאת יש גם סיבות אמיתיות והיו תקלות אמיתיות.

צחי הנגבי: אבל באותה מידה, באותם אינסטינקטים בריאים ואותנטיים, הציבור חש שההחלטה לצאת למלחמה היתה מוצדקת, שהיתה חובה להגיב על הפרובוקציה, על סדרת הפרובוקציות הבלתי-פוסקת של ה"חיזבאללה".

צחי הנגבי: להגיב בעוז ובנועזות.

צחי הנגבי: הציבור גם חש שכאשר נסראללה, מתוך אחד מן הבונקרים שהוא מדלג ביניהם כבר למעלה משנה וחצי, נותן איזה ריאיון מבוהל ואפולוגטי ומסביר שלו שיער באחוז אחד ממאה את עוצמתה של התגובה הישראלית, הוא לא היה מעז להורות על חטיפת החיילים.

צחי הנגבי: הציבור מבין מה עשתה המלחמה גם לכוח ההרתעה של מדינת ישראל, וכאשר הציבור רואה שאותו נסראללה, אביר הרהב, מנחה במשך שנה וחצי את פקודיו לא לירות כדור אחד מעבר לגבול בשנה וחצי השקטה ביותר שהיתה אי-פעם בצפון, הציבור מבין את מה שוועדת-וינוגרד הבינה, שבסך הכול מדובר במלחמה מורכבת, שאין בה רק אור ואין בה רק צל, שיש בה מגוון של צבעים ויש בה מגוון של משמעויות ויש בה תקלות כמו גם הישגים חשובים.

צחי הנגבי: וזה מאוד הרגיז את האופוזיציה, שמענו את הדברים של שני הדוברים הראשונים.

צחי הנגבי: על מה יצא הקצף?

צחי הנגבי: על זה שוועדת-וינוגרד העזה שלא למלא את התפקיד שהאופוזיציה ייעדה לה בתיאטרון הזה של הפקת הפלת הממשלה, היא סירבה להיות – לא בית-דין שדה ולא כיתת יורים ולא עדת קברנים.

צחי הנגבי: היא פשוט כתבה דוח מרשים במקום דוח מרשיע, היא פשוט ניתחה את המציאות וכתבה דוח יסודי ומעמיק שתוקף כשצריך ומשבח כשצריך.

צחי הנגבי: לכן אני מצטער על שאנו מקיימים דיון בנושא אולי הכי חשוב שידענו לקיים השנה דווקא באווירה כזו של מפח נפש, שלצערי בדברי הדוברים הראשונים הידרדר להאשמות והכפשות אישיות נמוכות ובלתי ראויות.

צחי הנגבי: את הדיון הזה היתה הכנסת צריכה לקיים מתוך הבנת תפקידה כבית-נבחרים לאומי שיודע גם בשעות קשות להתאחד כדי להפיק לקחים של ממש, לעשות בדק-בית, חשבון נפש, להבין איך אנו ככנסת יכולים עכשיו להוביל ולהתגייס לתהליכי השיפור, לחוקק את חוק המילואים, לחוקק את חוק המועצה לביטחון לאומי, לשפר את הליכי הפיקוח והבקרה שלנו על הממשלה, להפיק לקחים גם מטעויותיה של הכנסת הזאת ששש שנים שתקה אל מול מדיניות ההכלה ואיש לא עמד פה מעל הדוכן ואמר לראשי הממשלות לא לאפשר את מה שה"חיזבאללה" עשה בגבולנו הצפוני.

צחי הנגבי: אני מקווה שהמתח ישקע, המתח יתפוגג, ואני מקווה שהכנסת הזאת תוכל להתעלות ולקיים דיון אמיתי ולא להפיק הפקה של הפלת ממשלה, אלא להפיק לקחים אמיתיים שיחזקו את מדינת ישראל ואת עוצמתו של צה"ל היחיד שלנו.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, אני חבר בקואליציה שאתה עומד בראשה, הייתי שר בממשלתך, הייתי שותף להחלטות בממשלה, לאורך כל תקופת המלחמה התרוצצתי מאולפן לאולפן כדי לתת לך ולממשלת ישראל את כל הגיבוי על ההחלטה, אך לכשהפסיקו התותחים לרעום והבנו מה קרה, אדוני ראש הממשלה, אני בא לדבר אתך לא על דברים אישיים – על מוסר, מנהיגות, דוגמה אישית.

איתן כבל: אני הקטן שישב בישיבת הממשלה, לא בקבינט, סברתי שיש לקבל אחריות לאשר קרה.

איתן כבל: ואני יודע שתמכתי והתרוצצתי, אבל עם זאת, אדוני ראש הממשלה, איזו דוגמה אתה מביא אתך?

איתן כבל: איך אפשר לבוא ולדבר בחברה הישראלית, אתה הראש וראשון, כפי שמגדירה אותך ועדת-וינוגרד – לאן אתה לוקח אותנו?

איתן כבל: איזו דוגמה אתה נותן לציבור בישראל, כל אחד במערכות שלו?

איתן כבל: איך מפקד יכול לבוא מחר לשדה הקרב ולדבר אל פקודיו?

איתן כבל: אינני רוצה לעסוק בכל אותן שאלות אסטרטגיות.

איתן כבל: אין ויכוח, הדוח קשה, קשה מאוד, ואכן צדקו אלה שאמרו כבר אחרי דוח הביניים – היית צריך לקום ולהתפטר, ואני אומר לך, זה לא יום קל עבורי לעמוד כאן, אך אני מביט בך, אדוני ראש הממשלה, ואומר לך: אין לי ציפיות ממך שתקום ותלך.

איתן כבל: אין לי, לצערי, שום ציפייה שתיתן את אותה דוגמה אישית.

איתן כבל: ואני שואל ותוהה, מה עוד צריך שיקרה?

איתן כבל: הרי מה הוא אירוע מכונן במדינת ישראל אם לא מלחמה?

איתן כבל: ולכולי עלמא, עם כל המלים המכובסות שכל אחד מחברי מכל חלקי הבית, וודאי אלה ששותפים בקואליציה, יכולים לבוא ולומר על המלחמה, אבוי לנו אם זה ההישג הנדרש שאנו דורשים מצבאנו במלחמה הבאה, חס וחלילה אם תקרה.

איתן כבל: איך אתה יכול מחר לעמוד מול שריך ולתבוע מהם תביעות?

איתן כבל: הרי השיטה תהיה – מי שנכשל הוא זה שיתקן.

איתן כבל: את זה אפילו מקיאוולי לא ידע לרשום בספר שלו.

איתן כבל: הרי זה מטורף, איזה ערכים אנו נותנים פה?

איתן כבל: לכן לא באתי לדבר על שדה הקרב.

איתן כבל: באתי לדבר על ערכים.

איתן כבל: כל המאבק שאתה צריך לסיים את תפקידך הוא בראש ובראשונה מאבק של ערכים, והחלטתך גרמה לכך שאיבדנו תקווה, ואני אומר, חבר הכנסת הנגבי, אם יש משהו שמראה את השבר בחברה הישראלית, הוא העובדה שמאות אלפים לא עמדו בכיכרות.

איתן כבל: והיתה לך אולי האפשרות אתה לעשות תיקון של הפוליטיקה.

איתן כבל: אנו יכולים לעמוד כאן כמה שנרצה.

איתן כבל: יושבת-ראש הכנסת יכולה לעשות את כל שצריך כדי לשפר את מעמד הכנסת מול הציבור.

איתן כבל: מה שאתה עושה לא יכופר ולא יתוקן.

איתן כבל: אלה בדיוק הדברים ששוברים את העם, ואומר על כולנו הציבור במדינת ישראל: מה זה משנה מה יהיה, כולם אותו דבר, ואף אחד לא מתכוון באמת לעשות טוב לנו.

איתן כבל: איני קורא לך להתפטר, כי מה זה משנה?

איתן כבל: אתה בכלל מקשיב?

איתן כבל: ואני אומר לך, אני מביט בך ואומר לך, גם כשאין לי ציפיות ממך, תחשוב על המעשה שלך כהרבה יותר גדול מסך חלקיו.

איתן כבל: בידך לעשות מעשה שירעיד את הציבור וישיב את האמון בנו.

איתן כבל: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב מרגי.

דליה איציק: יש לך שש דקות, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא אותך שלחו, מסכן?

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אדוני ראש הממשלה, אחרונים חביבים משפחות שכולות, דוח-וינוגרד הוא דוח קשה ואין חולק על כך, ואני חושב שאף ראש הממשלה וכל חברי הממשלה מסכימים שדוח זה קשה.

יעקב מרגי: הפצעים הקשים ממלחמת לבנון השנייה עדיין לא הגלידו.

יעקב מרגי: הנחמה עדיין לא התנחלה בלבות האמהות, האבות, האחים והאחיות, הבנים והבנות וכל משפחת השכול.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, הימים שעברו מאז כינון ועדת-וינוגרד עברו עלינו עם תחושה קשה, תחושה שיצרו אנשים מניפולטיביים או פרשנים מניפולטיביים וניסו לשכנע אותנו שאין כבר ממשלה בישראל, שאין ערכים, אין יושר, וכולם אותו דבר, כפי שאמר הדובר הקודם.

יעקב מרגי: רצו לשכנע את העם הזה שהנה, אלה ימים שיש ממשלה שהוציאה את מיטב בניה למבצע מיותר, למבצע שילכו ולא יחזרו אך ורק למטרה אחת כביכול.

יעקב מרגי: ניסו לשכנע את העם הזה שהיה ראש ממשלה ששלח את החיילים האמיצים – ועוד נדבר עליהם בהמשך – ללכת ולסכן את חייהם למען מטרה-לא-מטרה.

יעקב מרגי: והנה, ועדת-וינוגרד מפרסמת את הדוח וקובעת חד-משמעית, לא נתון לפרשנות, קביעה יציבה, צוק – בלשון המשפטנים – יצוק, איתן, שאותו מבצע של 60 השעות היה הכרחי, אף קיומי למדינת ישראל.

יעקב מרגי: רבותי, בכך צריך לשים את הדגש.

יעקב מרגי: אם יש משהו שדוח-וינוגרד צריך לומר ולחזק אותנו כעם, לחזק אותנו כציבור, הוא לומר שיש ממשלה בישראל, יש מנהיגות, יש פוליטיקאים, אף שזה לא נוח לכמה אנשים שמובילים את דעת הקהל בישראל.

יעקב מרגי: מטיחים בבית הזה, מטיחים בכם, לפעמים אף אתם מטיחים בעצמכם, מכים בחוזקה על החזה שלכם.

יעקב מרגי: יש פה הנהגה, יש פה יושרה.

יעקב מרגי: הדוח קובע חד-משמעית שהמבצע של אותן 60 שעות היה הכרחי ואף קיומי, אבל כנראה שזה עובר לאנשים בין האצבעות.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי אין שם דם.

יעקב מרגי: אין דם, אין אדרנלין.

יעקב מרגי: כנראה שזה יותר פופוליסטי לומר שהכול רקוב, הכול דפוק, הכול לא הולך במדינה הזאת.

יעקב מרגי: תתחילו לזקוף קצת את הקומה שלכם, תתחילו לדבר על גאווה לאומית, תתחילו לדבר על האתגרים שהמדינה והחברה הזאת עוד נכונות להם.

יעקב מרגי: רבותי, בסך הכול 60 שנה, זה לא הרבה בחיי מדינה.

יעקב מרגי: אל תהרסו אותה כל כך מהר.

יעקב מרגי: אני מתפלא על כל אלה שצוהלים היום במקהלות.

יעקב מרגי: הם לא שואלים שאלה אחת – הרי מי מבקש היום את פירוקה של הממשלה הזאת?

יעקב מרגי: מי דורש בנשיאת האחריות?

יעקב מרגי: אותם אנשים שהיו אחראים לקונספציה, לעיצוב אותו צה"ל הגיבור והחזק, שאכן נתגלו אצלו קשיים.

יעקב מרגי: נתגלו קשיים בתפקוד שלו במלחמת לבנון, הוועדה קובעת את זה.

מיכאל איתן: באמת?

לימור לבנת: – – –

יעקב מרגי: אבל מה, לא שואלים מי הביא אותם לכך.

יעקב מרגי: מי רוקן להם את הימ"חים?

יעקב מרגי: מי רצה להפריט את מערך המים לחיילים בשדה הקרב?

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את הנגררים, את המימיות, את ה"נחשים", את מובילי המים בתרגילים, אבל כשהכול מופרט, רבותי, אל תלינו.

יעקב מרגי: מי רוקן את הימ"חים?

משה כחלון: כבר קיבלת את משרד הדתות.

יעקב מרגי: על נשיאת אחריות – עמדתי על הדוכן הזה ואמרתי שאני מוכן לשאת באחריות כמו כולם.

יעקב מרגי: שיישאו באחריות אלה שהובילו את זה.

יעקב מרגי: מה קרה בשש השנים שקדמו למלחמה?

יעקב מרגי: מישהו שאל את עצמו, יש פה אחד שמוכן לחיות – וביושר, עם יד על הלב – עם השאלה מה היה קורה אילו הממשלה לא היתה מחליטה לצאת למלחמה?

יעקב מרגי: אוי ואבוי, אני לא רוצה לחשוב על זה.

יעקב מרגי: כולכם מאמינים בכך.

יעקב מרגי: אם הממשלה הזאת לא היתה יוצאת למלחמה נגד ה"חיזבאללה" – תאמינו לי שדוח-וינוגרד קשה וצריך ליישם את כל הלקחים מהדוח, אבל תקשיבו קצת ל"חיזבאללה" – –

חיים כץ: בגלל זה נותנים למילואים כרטיסי כניסה למוזיאונים.

יעקב מרגי: – – אולי לצערנו הרב יש לנו אף ללמוד ממנו בהתנהגות שלו.

יעקב מרגי: נהרגו לו אלפי חיילים, נהרסה כל התשתית שלו, הוא חטף מכה שלא יתעורר ממנה עוד הרבה זמן, אבל הוא מחכה לשמוע מה יאמרו בישראל.

יעקב מרגי: הוא יודע שאצלנו רוקדים על גופות – סליחה על הביטוי המושאל – רוקדים על הדם.

לימור לבנת: תוותר על זה, אל תגיד את זה.

יעקב מרגי: אני קורא לכל הצבועים שיישאו באחריות.

יעקב מרגי: ביום שבו כל האחראים למצב שהם הביאו עלינו יישאו באחריות, אני אעמוד פה ואדאג שכל מי שנגע אפילו בקצה קצהו, יישא באחריות.

יעקב מרגי: אבל אי-אפשר לשאת באחריות סלקטיבית.

יעקב מרגי: לאן נלך?

יעקב מרגי: לאותם אנשים שעיצבו את הקונספציה?

יעקב מרגי: לאותם אנשים שהביאו אותנו לכך?

יעקב מרגי: הרי הביאו את ה"חיזבאללה" לחלוננו.

יעקב מרגי: מי הביא את ה"חיזבאללה" לחלוננו?

יעקב מרגי: זעקנו על כך שנים רבות.

לימור לבנת: משרד הדתות?

יעקב מרגי: את לא ראויה לתגובה, לכן לא אענה לך.

יעקב מרגי: אני מצפה ממך לרמה אחרת.

לימור לבנת: אז אל תענה.

לימור לבנת: הדברים שאתה אומר לא ראויים.

יעקב מרגי: אבל אני חייב להשיב לכסיל כאיוולתו.

יעקב מרגי: אני חייב לענות כסיל כאיוולתו, ותודה רבה לך.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות, אדוני.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, משפחות שכולות, אורחים יקרים, תמונת הדוח ברורה.

יוחנן פלסנר: אומנם, מפתה לחפש את האחריות האישית כמתכון לפתרון הבעיות הלאומיות, אבל ועדת-וינוגרד לא בחרה בנתיב הזה.

יוחנן פלסנר: השופט וינוגרד הגיש לממשלה דוח יסודי, קשה וממצה שמצביע על הליקויים המערכתיים-הלאומיים, ועלינו מוטלת האחריות הלאומית לתקן אותם ולהפיק את הלקחים.

יוחנן פלסנר: חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת היא בעלת רקורד של תיקון ליקויים ושל ביצוע שינויים מערכתיים שלא היה כמותו.

יוחנן פלסנר: לא היתה עוד ממשלה כזאת במדינת ישראל שביצעה שינויים כל כך עמוקים בצבא, בתהליכי קבלת ההחלטות המדיניות, בהיערכות המילואים, בימ"חים.

יוחנן פלסנר: אנחנו יודעים שהבעיות האלה לא התהוו בחודשיים שקדמו לפריצת המלחמה או מאז הקמת הממשלה הנוכחית.

מיכאל איתן: אז עכשיו אפשר יהיה לעצור את ה"קסאמים"?

מיכאל איתן: עכשיו, אחרי התיקונים יעצרו את ה"קסאמים" בשדרות.

יוחנן פלסנר: חלק מחברי האופוזיציה היו גם הם בעמדות קבלת החלטות כאשר חלק מהליקויים התהוו.

יוחנן פלסנר: אז אני מציע קצת צניעות לכולנו.

יוחנן פלסנר: צריך לזכור שבסופו של דבר לשם כך הוקמה הוועדה, לא על מנת להתיז ראשים, אלא ממשלת ישראל הסמיכה את הוועדה לסייע לה באיתור הכשלים, כדי שממשלת ישראל תוכל להמשיך לבצע את התיקונים שאנחנו מחויבים להם.

יוחנן פלסנר: כאמור, ברור לחלוטין שהליקויים הללו התהוו לאורך שנים, בין אם זה בתפיסת הביטחון, בין אם זה בבניין הכוח או בתחומים האחרים.

יוחנן פלסנר: חברי חברי הכנסת, לאלה מאתנו – ויש כאלה – שבוחנים את הדוח מנקודת מבט של טובת המדינה, לאלה מאתנו ששואלים את עצמם מה נכון למדינת ישראל, מה אנחנו צריכים לעשות היום כדי שחס וחלילה אם עימות נוסף יתרגש עלינו, שנהיה ערוכים יותר.

יוחנן פלסנר: צריך לזכור שאנחנו שואלים את השאלה הזאת כאשר ה"חיזבאללה" לא מחכה.

יוחנן פלסנר: ה"חיזבאללה" הוא ארגון יעיל – אם מותר להעריך את האפקטיביות של היריב שלנו, של האויב שלנו – זה ארגון שמפיק לקחים בצורה יעילה ומהירה וגם אנחנו צריכים להפיק לקחים בצורה מהירה.

יוחנן פלסנר: הממשלה הזאת היא בעלת רקורד חסר תקדים של תיקונים והיא צריכה להמשיך במלאכה הזאת.

יוחנן פלסנר: יש לקח נוסף מדוח הוועדה ומהאווירה הציבורית שהתלוותה להכנתו – זה לקח שנוגע למערכת הפוליטית בכללותה.

יוחנן פלסנר: גבירותי ורבותי, הדיון הציבורי סביב לקחי המלחמה והכרעותיה כלל תופעות פסולות ומסוכנות.

יוחנן פלסנר: הקמפיין השקרי הזה, שכלל דה-לגיטימציה אישית של ראש ממשלה בישראל, הקמפיין הזה שעשה שימוש ציני ופוליטי בשכול ובכאב, זה בעיני סמל לאנטי-אחריות.

יוחנן פלסנר: חברים יקרים, לצערנו אישי ציבור במדינת ישראל קיבלו ובעתיד גם יקבלו הכרעות גורליות הנוגעות לחיי-אדם.

יוחנן פלסנר: אסור שנגרור את השיח הציבורי לתהומות של חוסר אחריות, להאשמות אישיות ולעלילות.

יוחנן פלסנר: אחרי הכול, אם נמשיך להעליל עלילות דם על מקבלי ההחלטות שלנו, על המנהיגים שלנו, הרי בסופו של דבר אנחנו נעקר את יכולת קבלת ההחלטות בנושאים הלאומיים; לא המנהיג הנוכחי שלנו, שהוא אמיץ והמשיך להוביל את מדינת ישראל בתהליך של תיקון הליקויים בצורה ממלכתית ואחראית, אבל מנהיגים אחרים עלולים להירתע מקבלת החלטות.

יוחנן פלסנר: מדוע להסתכן בעלילות דם?

יוחנן פלסנר: במובן הזה אני קורא דווקא לחברי באופוזיציה – ואני לא עושה את זה מתוך ביקורת, אלא מתוך הסתכלות קדימה – בואו נפנים את לקח וינוגרד.

יוחנן פלסנר: מעתה והלאה נקיים דיון ציבורי הוגן, בלי האשמות ובלי עלילות.

יוחנן פלסנר: אני אסיים בפנייה אישית לראש הממשלה, למרות ההאשמות האישיות והמרושעות שהושמעו כלפיך לאורך השנה וחצי האחרונה, לא השבת באותה מטבע.

יוחנן פלסנר: נקטת את הדרך הממלכתית והאחראית.

יוחנן פלסנר: הובלת את תהליך התיקון העמוק והדרמטי שכולנו מרגישים בו.

יוחנן פלסנר: כאזרח ישראלי בקהילה שכוללת לוחמים ואזרחים פטריוטים, אני בטוח שיש לנו ההנהגה הנכונה בראשות ראש הממשלה, שרת החוץ ושר הביטחון – שהוא האיש הנכון במקום הנכון – להיערך לאתגרים הלאומיים העומדים בפנינו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: כבוד יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, שרים, כנסת נכבדה, מבחינתנו דוח-וינוגרד לא שינה דבר.

אביגדור ליברמן: אנחנו הצטרפנו לממשלה ופרשנו ממנה בלי שום קשר לדוח-וינוגרד.

אביגדור ליברמן: אני לא מכיר חבר כנסת אחד בבית הזה ששינה את דעתו בהתאם לדוח-וינוגרד או בעקבות דוח-וינוגרד.

אביגדור ליברמן: אני חושב שלקחנו את כל הוויכוח הזה, שהתפתח סביב ועדת-וינוגרד, פשוט למקום לא נכון.

אביגדור ליברמן: למלחמות יש מחיר, מה לעשות, ואני לא חושב שדווקא הדרג הפוליטי, או ראש הממשלה, אשם בכל מה שנעשה.

אביגדור ליברמן: ראינו את זה במקומות אחרים, וגם אצלנו.

אביגדור ליברמן: אם אני רוצה לתת דוגמה היסטורית, הדוגמה הבולטת ביותר היא אולי – נלך לקרב גליפולי.

אביגדור ליברמן: נהרגו שם 130,000 אנשים, 260,000 נפצעו.

אביגדור ליברמן: צ'רצ'יל לא סיים את הקריירה שלו בקרב גליפולי.

אביגדור ליברמן: להיפך.

אביגדור ליברמן: אחר כך הוא הפך למנהיג של העולם החופשי.

אביגדור ליברמן: גם אצלנו – כשאני הולך להיסטוריה שלנו, למבצע "קדש" – הקרב במיתלה – גם שם נהרגו עשרות חיילים.

אביגדור ליברמן: מי שפיקד אז – רפול, משה דיין; אם אני הולך אחר כך אולי לקרב כראמה – אולי נמצא פה מתן וילנאי, שפיקד על הכוחות שלנו בקרב כראמה – גם שם נהרגו עשרות אנשים.

אביגדור ליברמן: השארנו שם ארבעה טנקים ומטוס.

אביגדור ליברמן: או נלך אפילו לחווה הסינית – אני לא רואה פה את אהוד ברק או אחרים שפיקדו, ובאמת שילמו מחיר כבד.

אביגדור ליברמן: לא זה הוויכוח.

אביגדור ליברמן: לא זאת מהות הוויכוח.

אביגדור ליברמן: אני חושב שדווקא ההיפך – הבעיה שלנו, אדוני ראש הממשלה, היא שהממשלות לא מפיקות שום לקחים, לא הממשלה הזאת ולא אחרות.

אביגדור ליברמן: כל ועדות החקירה – מבחינתי יש פשוט לאסור ועדות חקירה.

אביגדור ליברמן: יש לנו מחלה – פרקינסון של ועדות חקירה – וכולן משמשות רק תחמושת לוויכוח פנימי פוליטי.

אביגדור ליברמן: אין שום הפקת לקחים.

אביגדור ליברמן: דיברו פה היום על ועדת-אור.

אביגדור ליברמן: ועדת-אור קבעה דברים ברורים לעניין הסתה של ההנהגה הקיצונית, שכבר מזמן לא מייצגת את הציבור במדינת ישראל, אלא פשוט נציגה של ארגוני הטרור.

אביגדור ליברמן: גם הנסיעה ללוויה של ג'ורג' חבש – כל ההסתה – ובדוח-אור כתוב:

אביגדור ליברמן: האנשים האלה נתנו עדות – ראשי ועדת המעקב העידו כבר בוועדת-אור: ידענו מראש שאנחנו לוקחים אנשים לאלימות; שההפגנות שאנחנו יוזמים יביאו לאלימות.

אביגדור ליברמן: מה קורה היום, אדוני ראש הממשלה?

אביגדור ליברמן: למה לא מטפלים?

אביגדור ליברמן: תקרא את דוח ועדת-אור, הכתובת על הקיר.

אביגדור ליברמן: אירועי אוקטובר חדשים עומדים בפתח.

אביגדור ליברמן: אין שום התמודדות.

אביגדור ליברמן: יש בריחה, יש מריחה, יש עצימת עיניים.

אביגדור ליברמן: יש פה קנוניות פוליטיות כדי לקבל כמה קולות בהצבעה כזאת או אחרת, אבל אין טיפול בבעיה – אחת הבעיות המהותיות שלנו באמת.

אביגדור ליברמן: בלי לתת את הדין – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אתה הבעיה – – –

אביגדור ליברמן: בלי לתת את הדין – – –

ג'מאל זחאלקה: פאשיסט וגזען – – –

אביגדור ליברמן: בלי לתת את הדין על יחסי ערבים-ישראלים במדינת ישראל אי-אפשר להתקדם – –

דליה איציק: ועכשיו אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אביגדור ליברמן: – – ומי שנוסע ללוויה של ג'ורג' חבש וממשיך לשבת כאן – –

ג'מאל זחאלקה: תפסיקי אותו, הוא מסית.

דליה איציק: ועכשיו אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

אביגדור ליברמן: – – זאת בושה וכלימה לכל מערכת אכיפת החוק שלנו.

אביגדור ליברמן: מה קרה עם ועדת-דברת?

אביגדור ליברמן: מינינו את ועדת-דברת לעניין החינוך.

אביגדור ליברמן: מישהו יישם את המסקנות?

אביגדור ליברמן: מישהו מתכוון ליישם אותן?

אביגדור ליברמן: ואני הולך אולי לוועדה האחרונה – ועדת-וינוגרד.

אביגדור ליברמן: אני הולך לפרק על מה שקרה בין היציאה החפוזה מלבנון עד מלחמת לבנון השנייה – – –

ג'מאל זחאלקה: צריך לחקור מי מממן את ההסתה שלך – – –

דליה איציק: אני מזהירה אותך – אני אוציא אותך.

דליה איציק: זאת פעם אחרונה בהחלט.

דליה איציק: אני אוציא אותך.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה לנהל את הדיון הזה בשקט ובכבוד.

דליה איציק: אני לא אעיר לך עוד פעם.

דליה איציק: תכבד את הבקשה שלי.

דליה איציק: בבקשה.

אביגדור ליברמן: נעבור על הפרק הזה בין היציאה החפוזה מלבנון למלחמת לבנון השנייה.

אביגדור ליברמן: מה שקורה היום בעזה זה אותו הדבר בדיוק.

אביגדור ליברמן: הכתובת על הקיר.

אביגדור ליברמן: גם מלחמת לבנון השלישית בפתח, ושלא יהיו שום אשליות; מי שמסתכל על בניין הכוח של ה"חיזבאללה", על הברחות הנשק, על החימוש – שלא יהיו שום אשליות:

אביגדור ליברמן: עד מלחמת לבנון השלישית זה רק עניין של זמן.

אביגדור ליברמן: ומה שיקרה ברצועת-עזה – תסתכל, ראש השב"כ נתן לך דוח על החימוש, על הנשק שהבריחו בימים האחרונים.

אביגדור ליברמן: תסתכל מה קורה פה, על כל ההתרעות.

אביגדור ליברמן: הרי גם ברצועת-עזה, התוצאה הסופית היא שה"חמאס" באמת יצא המנצח הגדול.

אביגדור ליברמן: ציר פילדלפי לא קיים ולא יחזור, וה"חמאס" מהיום והלאה ימשיך לשלוט במעברים ובציר פילדלפי.

אביגדור ליברמן: ולכן, אדוני ראש הממשלה, היום אנחנו נצביע נגדך – לא בגלל דוח-וינוגרד, אלא בגלל אי-יכולת להתמודד.

אביגדור ליברמן: הרי אם באמת היתה הפקת לקחים היינו מתחילים לנתח, אולי מקמפ-דייוויד הראשון, איך קרה שנתַנו את כל סיני ואת עזה השארנו אצלנו – עם כל הפתוס ועם כל הגאווה; איך אז ניהלנו את המשא-ומתן; איך הגענו לאוסלו א'; איך הגענו לאוסלו ב'; מה קרה 15 שנה – מאוסלו א' עד היום; האם הפכנו להיות יותר חזקים?

אביגדור ליברמן: האם מעמדנו חזק יותר?

אביגדור ליברמן: האם אנחנו יותר בטוחים בעתיד המזהיר שלנו?

אביגדור ליברמן: עוד מעט חוגגים 60 שנה למדינת ישראל; בואו ננסה לבחון את עצמנו – מה קרה ב-15 השנים האחרונות.

אביגדור ליברמן: אני חושב שברור לכולם – שילמנו הרבה יותר מחיר בקורבנות, ומי שלא יודע – מאז אוסלו נהרגו אלפי ישראלים ואלפי פלסטינים, ואני מדבר על אלפים רבים, כבר לא מדובר על מאות, ועדיין אנחנו במבוי סתום.

דליה איציק: נא לסיים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמי שממשיך באותו מסלול, המסלול של ההתנתקות – ואני לא ראיתי מעולם שהממשלה הפיקה לקחים ממה שקרה בהתנתקות:

אביגדור ליברמן: האם עשינו מאזן כולל של מה שהרווחנו ומה שהפסדנו בהתנתקות?

אביגדור ליברמן: שום דבר.

אביגדור ליברמן: אין שום הפקת לקחים.

אביגדור ליברמן: ממשיכים באותו מסלול של התאבדות.

דליה איציק: נא לסיים.

אביגדור ליברמן: עוד דקה, בגלל ההפרעות, כבוד היושבת-ראש.

דליה איציק: אתה כבר אחרי דקה, אדוני.

אביגדור ליברמן: מי שממשיך במסלול של שטחים תמורת שלום פשוט מביא אותנו להתאבדות פוליטית.

אביגדור ליברמן: מספיק עם זה.

אביגדור ליברמן: צריך לעבור לחילופי שטחים ואוכלוסיות, צריך להפיק לקחים ממסלולי אוסלו וצריך להפסיק לדבר על ויתורים חד-צדדיים.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת זבולון אורלב – בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך חמש דקות.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, ראש הממשלה, המשפחות השכולות שיושבות ביציע המיוחד, חיילי המילואים, שלצערי יושבים מאחורי הזכוכית, בראש ובראשונה אני רוצה למלא את בקשתו של משה מוסקל, שיושב ביציע עם רעייתו, ואם אני רואה נכון – ההורים של רפנאל ממזכרת-בתיה – שביקש ממני לקרוא דברים שכתב בדם לבו: "אנחנו לא רוצים להיות אזרחים במדינה שממשלתה איבדה את הערכים.

זבולון אורלב: ממשלה שבה אין ערכים.

זבולון אורלב: ממשלה שכשלים בעיניה הם הכשרים ומחדלים וליקויים הם בעיניה זיכויים.

זבולון אורלב: " "ראש ממשלה שבעיניו אין ערך לחיי בנינו.

זבולון אורלב: מוציאים עם למלחמה וחיילים לשדה הקרב בשם 'החזרת החטופים', אבל ממש לא מתכוונים.

זבולון אורלב: " "אהוד אולמרט: 'כשאמרתי נחזיר את השבויים לא התכוונתי'; ציפי לבני: 'אולמרט צריך להתפטר', אבל אני על הכיסא אשאר; אהוד ברק: 'אהוד אולמרט צריך להסיק מסקנות ולהתפטר', והחליט להישאר.

זבולון אורלב: " "עולם הפוך שבו שולט השקר והספין, שלטון שבו הערך העליון הוא הדבק השלטוני והשוחד הפוליטי.

זבולון אורלב: הבטחות אין שום סיבה לקיים.

זבולון אורלב: 'אמת' זה רק פתק הצבעה שלא שווה את הנייר.

זבולון אורלב: " "אנחנו לא רוצים להיות אזרחים במדינה שלמנהיגיה אין ערכים.

זבולון אורלב: אנחנו מחזירים לכם את תעודות האזרחות, וכשתחזירו את הערכים ותשלחו הביתה את הנכשלים, תחזירו לנו את התעודות ונחזור להיות אזרחים.

זבולון אורלב: " עד כאן דבריו של משה מוסקל.

זבולון אורלב: אמרתי למשה בפגישה מוקדמת שאני לא מסכים להחזיר את תעודת האזרחות.

זבולון אורלב: אנחנו אזרחים ונמשיך להיאבק על האמת שלנו.

זבולון אורלב: עם שאר הדברים אני בהחלט מזדהה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, על מנהיג מוטלת חובה לפעול ביושר, באחריות, בהגינות, בכשרון, בשיקול דעת ובנאמנות מלאה לערכי העם והמדינה.

זבולון אורלב: לצערנו, ועדת-וינוגרד, שמינה ראש הממשלה, פסקה שראש הממשלה נכשל בתפקידו.

זבולון אורלב: כבר בדוח הביניים השורש כש"ל צוין לגביו יותר מ-100 פעמים.

זבולון אורלב: וגם לאחר שקוצצו כנפיה וניטל כוחה להסיק מסקנות אישיות הצביעה הוועדה על כשלים ועל ליקויים חמורים וקבעה שראש הממשלה גילה חוסר שיקול דעת, חוסר אחריות ופזיזות בקבלת החלטות גורליות למדינה ולעם.

זבולון אורלב: לעניות דעתי, ראש הממשלה איבד את הסמכות המוסרית לכהן בתפקידו.

זבולון אורלב: אדוני ראש הממשלה, מנהיגות איננה מקום עבודה ואיננה עיסוק מקצועי.

זבולון אורלב: זוהי שליחות מטעם הציבור ולמען הציבור, והיא יכולה להתקיים רק כל עוד השליח זוכה לאמון הציבור.

זבולון אורלב: מי שאינו יודע לקבל על עצמו את האחריות למחדליו הקשים והחמורים, לא יכול לקבל את האחריות להנהגת מדינת ישראל ואזרחיה.

זבולון אורלב: במשטר דמוקרטי מנהיג חייב לשאת באחריות אישית, ואין לו שום דרך להתחמק מכך.

זבולון אורלב: זאת מהות השיטה.

זבולון אורלב: רק במשטר דיקטטורי מנהיג יכול לחמוק מלקבל על עצמו את תוצאות מחדליו וכשליו, כי בעיניו הוא תמיד צודק.

זבולון אורלב: אדוני ראש הממשלה, התביעה הזאת לאחריות אישית חוצה מפלגות, דעות והשקפות, כיוון שהיא מבוססת בראש ובראשונה על הדאגה לערכים היסודיים של משטר דמוקרטי.

זבולון אורלב: חברי הכנסת כמעט מכל מפלגות הבית: קדימה, העבודה, הליכוד, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי – מפד"ל, גמלאים ומרצ חברו לשדולה פרלמנטרית שתובעת שתסיק מסקנות אישיות ותיקח על עצמך אחריות אישית.

זבולון אורלב: כאמור, ביציע האורחים יושבות משפחות שכולות שחברי הכנסת צריכים להביט להן בעיניים, וגם לחיילי המילואים שיושבים ביציע המיוחד עליהם להביט בעיניים.

זבולון אורלב: מי שיכול לראות את עיניהם מוזמן אחר כך כמוני לעלות אליהם ולשבת יחד אתם.

זבולון אורלב: ולסיום, גברתי, חבר הכנסת יובל שטייניץ ביקש ממני להעיר ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון – אדוני יושב-ראש הוועדה, נמסר לי שהתביעה לגיוס מילואים והתביעה לפעולה קרקעית נשמעו בוועדה בימים הראשונים של המלחמה.

זבולון אורלב: מדבריך השתמע אחרת.

זבולון אורלב: יתר על כן, כידוע ועדת החוץ והביטחון גם שלחה בפברואר 2004 מסמך שהתריע – ומבחינה זאת אני חושב שהכנסת מילאה את חלקה.

זבולון אורלב: אל תטיל על חברי האופוזיציה את האחריות לכישלונות במלחמה.

זבולון אורלב: הכישלונות הם כולם של הממשלה ושל העומד בראשה.

זבולון אורלב: הייתי מצפה גם ממך, כחבר כנסת אחראי ושר בממשלה, שתתבע אחריות אישית.

זבולון אורלב: אי-אפשר לנהל מדינה דמוקרטית כשראש הממשלה והממשלה פטורים מלשאת באחריות.

זבולון אורלב: כך לא מנהלים מדינה.

זבולון אורלב: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

יצחק גלנטי: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברי כנסת נכבדים, קל מאוד להיות בצד של אי-עשייה ולתקוף את העושים במלאכה.

יצחק גלנטי: הבעיה שלפנינו היא כיצד נחזיר את המדינה, את הציבור ואת השלטון לשפיות הדעת ולתפקוד חכם ונבון בלי לגרור את העם ואת המשק לסחרור של בחירות מיותרות, שגם על-פי הסקרים האחרונים לא יציבו יעדים חברתיים, מדיניים וביטחוניים אלא יעסקו בהשמצות ובחיפוש אחר כותרות בתקשורת ובהעמדת עמודי קלון להוקעת המתמודדים מול פני האויב המשותף.

יצחק גלנטי: מלחמת לבנון השנייה לא התנהלה באופן משביע רצון – בלשון המעטה כמובן, אך האחריות לתוצאותיה מוטלת על כל ממשלות ישראל מאז היציאה החפוזה והמיותרת של צה"ל מלבנון בלחץ המובן אך הבלתי-אחראי של ארגון "ארבע אמהות".

יצחק גלנטי: הפתרון אינו בהחלפת צוות כושל בצוות שכשל.

יצחק גלנטי: במציאות של היום יש אובדן אמון של העם בכל מערכות השלטון, האכיפה, הכלכלה והמשפט.

יצחק גלנטי: העם תר היום אחר מנהיגות אלטרנטיבית שראויה ומסוגלת להחזיר את אשר אבד במהלך העשור האחרון.

יצחק גלנטי: המשבר הוא משבר מנהיגות.

יצחק גלנטי: אין אמון במי שהיה, ואין קמצוץ של ביטחון במי שיהיה.

יצחק גלנטי: המלחמה האחרונה שעברנו בלבנון נטעה בלב כולנו תחושה קשה של אובדן הדרך ושל אובדן כוח ההרתעה של צה"ל, אולם לא על ראש הממשלה אולמרט לבדו רובצת האחריות לחוסר ההצלחה הצבאי.

יצחק גלנטי: אין באפשרותו של אף אחד, קוסם גדול ככל שיהיה, לבנות צבא מתוקן המוכן למלחמה בתוך חודשים ספורים.

יצחק גלנטי: כבר כאשר ראש הממשלה נכנס לתפקידו הוא עמד לפני שוקת שבורה, אשר החלה להיסדק זמן רב לפני כהונתו.

יצחק גלנטי: ממשלות רבות לפניו – ובהן גם ממשלתו של בנימין נתניהו, אשר ינאם מעל במה זאת היום ויתקוף נמרצות את ראש הממשלה הנוכחי – דאגו לכך שצה"ל ייראה כפי שהוא נראה במלחמת לבנון השנייה.

יצחק גלנטי: קיצוץ בתקציב הביטחון, צמצום האימונים, שינוי גודלו של הצבא, ניהול קרבות מול מסך פלזמה בחמ"ל ועוד החלטות רבות שהתקבלו תקופה ארוכה לפני הממשלה הנוכחית הן שגזרו בסופו של דבר את דינה של המלחמה הבאה; הן שהביאו לכך שצה"ל – צר לי לומר – נכשל כפי שהוא נכשל.

יצחק גלנטי: רבותי, אני מצטט פה כמה דברים, נסו לחשוב עליהם – מי אמר למי: "מול איום אסטרטגי חייבת לבוא הכרעה אסטרטגית.

יצחק גלנטי: העם מאוחד בשדרה הרחבה של הכנסת, מאוחד בין תושבי הצפון שאומרים: אנו מוכנים לסבול, רק תשלימו את המלאכה"?

יצחק גלנטי: מי אמר למי: "זה בא מכל חלקי המדינה כי אנשים יודעים שאנו עומדים מול איום אחר.

יצחק גלנטי: זה לא רק מיליציה – – – אני קורא לממשלה: אל תפסיקו באמצע הדרך, השלימו את העבודה"?

יצחק גלנטי: רבותי, אלה דבריו של ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.

יצחק גלנטי: יושב-ראש האופוזיציה בנימין נתניהו שותף לכל המהלכים הצבאיים והמדיניים – הוא קורא לממשלה להשלים את העבודה.

גלעד ארדן: והיא השלימה?

יצחק גלנטי: אתה ודאי יודע את זה יותר טוב ממני.

גלעד ארדן: בטח שאני יודע.

דליה איציק: נא לסיים.

יצחק גלנטי: רבותי, דוח-וינוגרד הוא מסמך חשוב מאין כמותו.

יצחק גלנטי: יש בו מאות דפים של עדויות על מהלך המלחמה ועל התנהלות הצבא והדרג המדיני-פוליטי בשנים שקדמו למלחמה.

יצחק גלנטי: אנו חייבים להשתמש במסקנות הדוח וליישמן – עד האחרונה שבהן.

יצחק גלנטי: סבורני שצריכה לקום ועדה פרלמנטרית מיוחדת אשר תעקוב אחר תיקון הליקויים המצוינים בדוח ותבטיח שכל המסקנות ייושמו כדי להחזיר את אותו ברק שנעלם מעיני חיילינו.

יצחק גלנטי: אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה אהוד אולמרט – צא אל האומה, תודה בטעויותיך, קח אחריות מוסרית ומיניסטריאלית למלחמה ולתוצאותיה.

יצחק גלנטי: ואולם אין בפנייתי זו תביעה ממך ללכת; בעצם לקיחת האחריות תכריז כי תעשה את כל שביכולתך כדי לתקן את הליקויים ולהביא לכך שמלחמה כושלת כזאת לא תחזור על עצמה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת שי חרמש, יש לך ארבע דקות.

שי חרמש: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדם אחד חסר לי כרגע במליאה, ואתו דווקא הייתי מעוניין לשוחח.

שי חרמש: הוא יושב בכיסא הקרוב ביותר אלי, והוא ראש הממשלה לשעבר, בנימין נתניהו.

שי חרמש: משהגעתי לכנסת חיפשתי חונך ויועץ, איש שיפתח בפני את נבכי הבית ומסלוליו, ומצאתי דווקא חברות טובה והדוקה עם רובי ריבלין.

שי חרמש: רובי יושב לידי בוועדת הכספים, ולא אחת, מדי יום, לוחש לאוזני שאו-טו-טו, שאלה של זמן קצר, והשלטון יתחלף וראש הממשלה יחזור ויבוא ויקום, בנימין נתניהו.

שי חרמש: אמרתי לרובי פעם, ואמרתי גם לחבר הכנסת נתניהו בשיחה אישית, שרובי אומר את זה כל כך הרבה פעמים, שאני כבר מתחיל לחשוב שאולי זה נכון.

שי חרמש: לכן אמרתי: נצא לדרך ונראה מה החלופה, שהרי בסך הכול, בסופו של יום, כן וינוגרד או לא וינוגרד, אחרי וינוגרד או לפני וינוגרד, מישהו צריך לנהל את האופרציה הזאת, את המדינה הזאת, את המערכה הזאת.

שי חרמש: חיפשתי מנהיג, שמעתי ויצאתי ל"מסע בנימין הרביעי".

שי חרמש: יצאתי לבדוק.

שי חרמש: חיפשתי יושר, פגשתי ציטטה.

שי חרמש: אומר האיש: בימי התערבתי מייד בשביתת הסטודנטים, והבאתי אותם לסיום השביתה תוך כמה ימים.

שי חרמש: האמת, כמה וכמה ימים, סך הכול 44 ימים.

שי חרמש: הגדולה בשביתות הסטודנטים, ובסיומה שביתת רעב והפיצות המפורסמות בבית נתניהו.

חיים כץ: כמה היה השנה?

חיים כץ: למעלה מ-80 יום.

שי חרמש: איש לא אמר, וגם ראש הממשלה לא אמר, שהוא פתר את זה בכמה ימים.

שי חרמש: אני לא עוסק בכמה ימים היתה השביתה, אני עוסק ביושר.

שי חרמש: קודם כול לדבר אמת, קודם כול תגיד אמת אם אתה ראש ממשלה.

שי חרמש: 44 יום זה לא כמה ימים.

שי חרמש: ועד שאכלו את הפיצות לקח 44 יום.

שי חרמש: חיפשתי אמינות בדיווח ומצאתי צ'יזבטים: הספד לגנדי, זיכרונו לברכה, אשר לא כיהן בממשלתו, זיכרונות מימי המנדט.

שי חרמש: וחבריך מספרים – מר נתניהו, שלא נמצא פה – שהיית עד למפגש שלושת הגדולים בוועידת ילטה, לצד צ'רצ'יל, סטלין ורוזוולט.

שי חרמש: חיפשתי שיקול דעת, ומצאתי אותך מחולל מרחץ דמים בספטמבר 1996 במנהרות הכותל.

שי חרמש: 75 בני-אדם, יהודים וערבים, נקטלו, ובהם ידידי אלוף-משנה נביה מרעי.

שי חרמש: כולנו שילמנו מחיר כבד בעבור נגיעה בסלע קיומנו.

גלעד ארדן: מי דרש לפתוח את המנהרה, אתה יודע?

גלעד ארדן: אייל ארד לא אמר מי דרש?

גלעד ארדן: כי זה הוא, ראש עיריית ירושלים.

שי חרמש: ראש הממשלה היה נתניהו ולא אולמרט.

שי חרמש: חיפשתי נחישות ועמידה בלחצים, ופגשתי אותך מפנה ללא תנאי 11% משטחי יהודה ושומרון באזור חברון בינואר 1997, כל זה כדי להתגבר על גל האלימות, תוצאה של אירועי מנהרות הכותל.

שי חרמש: חיפשתי אחריות, ומצאתי אותך בקיץ 1997 אחראי למבצע כושל במרכז העיר בעמאן – מבצע שכמעט עלה בהמשך קיום שיתוף הפעולה האסטרטגי ארוך השנים עם המלך חוסיין.

שי חרמש: יש המספרים כי אנשי המלך תמהו מדוע בחרת לעשות זאת בעצמך, שהרי לו היית פונה – היו עושים את העבודה בעבורך.

שי חרמש: והמחיר: נסיוב סודי הועבר לידי זרים, והשיח' יאסין שוחרר, יצא אל החופש.

שי חרמש: את מחיר החופש של השיח' יאסין שילמו רבים בארץ בחייהם, עד שחוסל.

שי חרמש: חיפשתי חוסן, מצאתי את רפיסותך שנתגלתה במלוא עוזה בוועידת-וואי.

שי חרמש: באוקטובר 1998 הבטחת נסיגה נוספת ללא תמורה, של 13% בגדה המערבית.

שי חרמש: הסכמת לנמל בין-לאומי בעזה.

שי חרמש: לו חלילה היה קם, היו תושבי אשדוד ויבנה מצטרפים לאחיהם בשדרות ובעוטף-עזה.

שי חרמש: רק מהלך בחירות אקראי, בלתי נצפה, עצר את המהלך האיום הזה.

שי חרמש: האמנתי שלפחות "שומר סוד" הינך, עד שנודע ברבים מפיך כי אתה האיש אשר הורית לצאת למסע העלום אי-שם על גבול טורקיה, שהרי ללא אישורך דבר לא היה קם.

שי חרמש: שעה שהכול שתקו – אתה לא חדלת לפטפט ולסכן את ביטחוננו.

שי חרמש: חיפשתי מישהו שיביא לאחדות בעם, ושמעתי אותך לוחש באוזנו של קשיש כבד שמיעה: "השמאל שכח מה זה להיות יהודי".

שי חרמש: אדוני ביבי נתניהו, אני השמאל, ולא שכחתי מה זה.

שי חרמש: חיפשתי "מר ביטחון", ומצאתיך מקצץ בביטחון 18 מיליארד שקלים בתקציב המדינה לביטחון במהלך השנים 2005-2003.

שי חרמש: חשבתי שתגלה לויאליות עת משפחות כואבות את אובדנן ולא תיתן את ידך להסתה נגד ראש ממשלה.

שי חרמש: בעבורי, מר נתניהו, ימים אלה השיבוני אל אימת הלילה בכיכר-ציון, המסע עם הארון, התלבושות המצמררות, ואל האיום והנורא: ליל האימה בכיכר העירייה בתל-אביב.

גדעון סער: אין לקואליציה מגבלת זמן?

גדעון סער: זאת מועצת קדימה?

דליה איציק: נא לסיים.

ראובן ריבלין: על המרפסת על יד נתניהו היה אולמרט, לא בני בגין.

אהוד אולמרט: שקר וכזב.

גדעון סער: אין מגבלת זמן, זאת מועצת קדימה פה.

שי חרמש: ראש הממשלה היה נתניהו.

שי חרמש: רציתי להאמין שתגלה אחריות ותימנע מלרקוד על הדם, מר נתניהו.

שי חרמש: במקום זאת לא עצרת את חרצובות לשונך.

שי חרמש: בשביל תמונת ניצחון וספין פוליטי טובל ראש הממשלה בדם חייליו, קראת.

שי חרמש: וכרגיל, ודאי תחזור ותאמר: לא ידעתי, לא ראיתי, בכלל לא הייתי שם.

שי חרמש: אדוני ראש הממשלה לשעבר, מה למדתי במסע על פני הביוגרפיה שלך?

שי חרמש: אינך ישר, אינך אמין, הינך חסר שיקול דעת, הרפתקן, לחיץ, חסר נחישות, פטפטן בדיני נפשות, מפלג את העם.

שי חרמש: ישראל צריכה תיקון, ישראל לא צריכה עריפת ראשים.

שי חרמש: את החלופות נעמיד למבחן בקלפי, וכנראה שזה ממש לא יהיה בקרוב.

שי חרמש: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת משה גפני.

דליה איציק: בבקשה, אדוני, יש לך ארבע דקות.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, דוד המלך אומר בתהילים בפרק קכ"ז: "שיר המעלות לשלמה, אם-ה' לא יבנה בית שוא עמלו בוניו בו, אם-ה' לא ישמר עיר שוא שקד שומר".

משה גפני: אדם צריך לעשות את כל המוטל עליו כדי לבנות בית, כדי לשמור על העיר וכדי לשמור על המדינה.

משה גפני: אבל אם ה' לא עושה את זה ולא נותן את התבונה ואת היכולת ואת הסייעתא דשמיא כדי להצליח, שווא שקד שומר.

משה גפני: ראש הממשלה נושא באחריות למלחמה הזאת, כמו שכל ראש ממשלה נושא באחריות לכל מלחמה, בוודאי במלחמה יזומה.

משה גפני: מלחמה שהתחילה במהירות, מלחמה שלא הצליחה.

משה גפני: ראש הממשלה נושא באחריות, וישבתי כאן ושמעתי את רוב הדוברים.

משה גפני: בסופו של דבר דוח-וינוגרד לא מעלה ולא מוריד, כולנו נשארנו באותה דעה, והדעה נובעת מהמצב הפוליטי של המפלגות.

משה גפני: אני יכול לומר בוודאות מוחלטת, שלו מפלגת העבודה והעומד בראשה היו בטוחים שהם יכולים ללכת לבחירות ולקבל את ראשות הממשלה, כל דבריהם כאן על דוח-וינוגרד היו דיבורים מסוג שונה.

משה גפני: שמעתי כאן בזמן המלחמה את רוב סיעות הבית.

משה גפני: אני לא מדבר על מרצ, אבל רוב סיעות הבית נתנו גיבוי מלא לראש הממשלה למהלך הזה, שהיה מהלך פזיז.

משה גפני: רוב סיעות הבית נתנו גיבוי.

משה גפני: ישבתי במקומי ונשכתי שפתיים.

משה גפני: אני לא מומחה צבאי, אבל הכול נעשה בהחלטות פזיזות.

משה גפני: אדוני ראש הממשלה, מה עשית בממשלה הזאת במשך כל התקופה הזאת?

משה גפני: האם חיסנת את החברה?

משה גפני: האם המצב היום, שבהחלטה של חוסר תקציב פתאום הפסקתם את האבטחה של האוטובוסים, בירושלים למשל – האם זאת החלטה נכונה?

משה גפני: האם זאת איננה החלטה פזיזה, בגלל חוסר תקציב?

משה גפני: חס וחלילה, מה שקרה היום בדימונה, ששוב אנחנו מוצאים, לצערנו הרב, שאנחנו בפיגוע נורא.

משה גפני: האם זאת החלטה נכונה של הממשלה שלך?

משה גפני: האם זאת החלטה נכונה, שבמצב הנוכחי, כשאולי זה נוח רגעית, להפסיק את הבנייה בירושלים, ואת כל האזור הזה להכניס לחרדה?

משה גפני: האם צריך לדבר על העניין הזה?

משה גפני: ואני בעד קידום תהליך מדיני, ואני חושב שצריך לקדם תהליך מדיני.

משה גפני: האם זה נכון?

משה גפני: ואין לי טענות לאופוזיציה, אני באופוזיציה.

משה גפני: האם אלה החלטות נכונות?

משה גפני: עמד פה השר לשעבר אביגדור ליברמן ואמר ביושר: דוח-וינוגרד לא מעלה אצלי ולא מוריד.

משה גפני: אם הוא לא היה פורש מהממשלה לפני כמה שבועות, אז הוא היה מדבר אחרת.

משה גפני: הוא עכשיו, מסיבותיו הוא, החליט להיות באופוזיציה, ואני מכבד את זה.

משה גפני: להיפך, במועדון שלנו יש יותר חברים.

משה גפני: האם הממשלה שלך, אדוני ראש הממשלה, במשך התקופה הזאת, עשתה משהו שאפשר לומר "אם-ה' לא ישמור עיר, שוא שקד שומר"?

משה גפני: עשיתם משהו בשביל היהדות?

משה גפני: עשיתם משהו בשביל החינוך?

משה גפני: עשיתם משהו בשביל שבאמת נמצא חן בעיני הקדוש-ברוך-הוא שישמור עלינו?

משה גפני: אני לא אביע עמדה, מכיוון שאמרתי, אני לא מומחה בעניין הזה של דוח-וינוגרד.

משה גפני: אבל אני אומר, אדוני ראש הממשלה: "אם-ה' לא ישמור עיר, שוא שקד שומר".

משה גפני: אתה, כראש ממשלה, צריך לעשות חשבון-נפש מה עשית במשך כל השנים הללו שאתה ראש ממשלה כדי למצוא חן בעיני הקדוש-ברוך-הוא שהוא יהיה שומר טוב לך ולכולנו.

משה גפני: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, ראש הממשלה, שרים, חברי וחברות הכנסת, אין ספק שהדיון הזה הוא דיון קשה, לא רק משום שדוח-וינוגרד הוא דוח קשה, אלא משום שלכל בר-דעת, גם ללא הדוח הזה, בוודאי לאחריו, גם דוח הביניים וגם הדוח הסופי, ברור לחלוטין שהמלחמה היתה מלחמה כושלת.

רן כהן: אני מקווה מאוד שראש הממשלה לא יעלה לכאן להגיד אילו הישגים אדירים היו למלחמה הזאת, שנה וחצי של שקט.

רן כהן: היו גם לפני המלחמה הזאת שנים של שקט יחסי, לא צריך לעוות הכול.

רן כהן: ועובדה היא שנהרגו לנו 162 אזרחים וחיילים, עובדה היא שלגבי מרבית מדינות העולם והאזור הרתעתה של מדינת ישראל הרבה יותר גרועה מכפי שהיתה קודם לכן, עובדה היא שה"חיזבאללה" מרגיש מנצח, אירן מרגישה מנצחת, וההחלטה על המלחמה הזאת היתה החלטה אומללה.

רן כהן: זה מה שהיום כל בר-דעת מבין, ולכן אני מציע לראש הממשלה לא לעלות לכאן ולהציג איזו מלחמה נהדרת זאת היתה, כמו שהיה בנאום האחרון ששמעתי.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חרף העובדה הזאת, וחרף העובדה שגם בדוח האחרון של וינוגרד נאמר חד-משמעית, בדוח הביניים, שההחלטה על המלחמה היתה החלטה חפוזה – וכאשר מדובר על החלטה חפוזה על מלחמה, זה דיני נפשות, זה להרוג ולהיהרג, זה לא משהו אחר.

רן כהן: זה הרוגים אזרחים, זה הרוגים בצד השני, זה הרוגים חיילים, חרף העובדה שמדברים על מלחמה כאילו מותר שייהרגו בה חיילים.

רן כהן: אבל החלטה היא החלטה לקטוף חיים ולשלם בחיים, והחלטה בחיפזון היא החלטה פושעת.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, לא רק זה, אלא גם 60 השעות האחרונות.

רן כהן: יצאה פה כמעט לגיטימציה לעניין.

רן כהן: אבל מה לעשות, אתה קורא את הדוח ואתה רואה: ההחלטה על 60 השעות האחרונות בלי שום הישג צבאי, בלי שום הישג מדיני ובלי מעקב של הדרג המדיני אחרי התנהלות המהלך הקרקעי.

רן כהן: מה יכול להיות יותר גרוע מזה?

רן כהן: זה הכי גרוע שאפשר להעלות על הדעת, ואף-על-פי-כן אני קורא היום בעיתון "דה-מרקר" דברים מדהימים, פשוט מצמרר לקרוא את מה שכתוב כאן.

רן כהן: זה בעמוד 22, למי שרוצה: בשבת בערב נערכה קבלת פנים אצל עורך-דין רם כספי ואשתו אתי.

רן כהן: בין המוזמנים הנכבדים היה אורח אחד שלא הפסיק לחייך ופיזר חיוכים לכל עבר.

רן כהן: האורח הוא ראש הממשלה אהוד אולמרט, שרק 72 שעות לפני כן נקבע לגביו בדוח-וינוגרד כי – ציטוט – נתגלו ממצאים טורדים מתקופת המלחמה בנוגע לעבודת המטה, הן בדרג המדיני והן בדרג הצבאי והן בקשר ביניהם.

רן כהן: בהמשך הכתבה חיוכים וחגיגות והכול.

רן כהן: רבותי, אין שום סיבה לאף בן-אדם, בוודאי לא לראש הממשלה, לחייך לאחר הדוח הזה, לחייך לאחר המלחמה הזאת.

רן כהן: אפשר לומר רק דבר אחד: איך לא היה השכל להשתמש בחלופות מדיניות, אלא נבחרה רק דרך המלחמה כפתרון למצוקה שנקלענו אליה עם החטיפה של רגב וגולדווסר.

רן כהן: חבל מאוד שזה מה שנעשה.

רן כהן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אחמד טיבי.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: בבקשה, אדוני, יש לך שלוש דקות.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי הכנסת, מהיום הראשון שבו התקבלה ההחלטה לפתוח במלחמה כוללת, גורפת, נגד לבנון, התרענו ואמרנו שזאת לא הדרך.

אחמד טיבי: מעטים היו אלה בבית הזה שאמרו "לא" למלחמה.

אחמד טיבי: הם הוקעו מייד, בעיקר חברי הכנסת שתמיד מתנגדים למלחמות, אלה שקוראים להם תמיד בשם הקוד "הח"כים הערבים".

רן כהן: היו גם יהודים.

אחמד טיבי: תיכף נגיע אל היהודייה הבודדת בהתחלה, שאחר כך הצטרפו אליה אחרים.

דב חנין: לא, היא לא יהודייה בודדת.

אחמד טיבי: אתה צודק.

אחמד טיבי: אני מתנצל.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כהן, לא כל סיעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון – – –

רן כהן: אבל היא לא בודדת.

חיים כץ: זה היה מתוך דאגה גדולה לעם היהודי.

אחמד טיבי: בדרך כלל כך נוהגת המערכת הפוליטית בישראל.

אחמד טיבי: חברי הכנסת הערבים אומרים "לא", אחר כך יש קולות בודדים אמיצים שאומרים "לא", ולקראת סוף המלחמה יש ביבי.

אחמד טיבי: בהתחלה יש מכונה משומנת היטב שקוראת לתקוף, להרוס, למגר, למחוק מעל פני האדמה.

אחמד טיבי: כל מלחמה כך מתחילה בישראל.

אחמד טיבי: ואז עולה ראש הממשלה בנאום צ'רצ'יליאני ומעלה שבחים לקונספט של מלחמה, ואז אני מנסה להעיר לו הערה נגד המלחמה, ואני מוצא מהאולם בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

דליה איציק: הפעם זה נגדי.

חיים כץ: לא נורא.

חיים כץ: זה הביא לך איזה ארבעה קולות.

דליה איציק: זה הביא לו הרבה קולות.

אחמד טיבי: אפילו לא סבלו אפשרות של נגד, כי הקונסנזוס בתחילת כל מלחמה הוא "עליהום", צריך לנצח, צריך להרוס, צריך להרוג, כי זה צה"ל, וצה"ל חייב לנצח.

אחמד טיבי: ואז מתחילים הסדקים כאשר צה"ל לא מנצח.

אחמד טיבי: לא מתעורר ויכוח על עצם המלחמה, כפי שאנחנו אמרנו.

אחמד טיבי: לכן העמדה של ביבי נתניהו וחבריו היא עמדה לא מוסרית בעליל.

אחמד טיבי: האיש שקרא לכתוש, ששיבח את ראש הממשלה – מה זה שיבח, כמעט רצה להיות סגנו בתקופת המלחמה.

אחמד טיבי: עכשיו באים מהנקודה ההיא של למה לא נוהלה המלחמה בצורה כזאת או אחרת, למה לא כתשו יותר, למה לא הוגלו יותר ממיליון לבנונים מדרום-לבנון, למה לא נהרגו יותר מ-1,200 בדרום-לבנון, למה לא חוסל נסראללה, למה, למה, למה.

אחמד טיבי: אלה השאלות.

אחמד טיבי: אבל העמדה העקרונית המוסרית ביותר היא, למה נשלחו צעירים כדי למות – זאת ההחלטה – ולמה חיילים הרגו אזרחים.

אחמד טיבי: זאת ההחלטה והשאלה הנוקבת ביותר היא השאלה המוסרית.

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, ההחלטה של הממשלה לפתוח במלחמה התקבלה במהירות שיא, לפחות באותה מהירות שבה אני מחליט לאיזו מסעדה ללכת לאכול צהריים.

אחמד טיבי: זה עצוב, זה כואב, זה גרוטסקי, זה לא רציני.

אחמד טיבי: לכן אני מקווה שבעתיד לפחות – יש אנשים מחרחרי מלחמה בבית הזה – האפשרות לפתוח במלחמה לא תהיה האפשרות הראשונה, כי יש חלופות אחרות.

אחמד טיבי: אפילו בדוח-וינוגרד הסופי דובר על חלופות אחרות.

אחמד טיבי: היה אחד, רמטכ"ל שהפך להיות עסקן ליכוד, בוגי יעלון קוראים לו, שבאחד הראיונות דיבר על למה יצאו למלחמה – לא היה צריך לצאת כל כך מהר למלחמה.

אחמד טיבי: עכשיו הוא מדבר על ספינים, איש הספינים הזה, שהספינים שלו הורגים אזרחים וילדים.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אפילו בתקופת המלחמה לא היה שוויון בין יהודים לערבים.

אחמד טיבי: יהודים וערבים נהרגו – אזרחים – אבל לא צופרים, לא תשתיות, לא מקלטים – – –

חיים כץ: עזמי בשארה לא דיווח מספיק טוב.

חיים כץ: חבר שלך – – –

אחמד טיבי: שתוק.

אחמד טיבי: זה היה אז ונשאר גם היום.

אחמד טיבי: רבותי, גם בדברים האלה האזרחים הערבים רוצים שוויון.

אחמד טיבי: רוצים הגנה של המדינה, הגנה תשתיתית.

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, אתה יכול לכפר על הטעויות הקשות האלה, בעצם קיום המלחמה, בתהליך מדיני כן ורציני עם הרשות הפלסטינית.

אחמד טיבי: בשלב זה המשא-ומתן מדשדש במקום, לא נראה אופק מדיני רציני, לא נראה תהליך מדיני חוץ מתהליך.

אחמד טיבי: יש בצד הישראלי כאלה שאוהבים יותר את ה-process מאשר את ה-peace.

אחמד טיבי: יש לך הזדמנות לעשות peace.

אחמד טיבי: אולי.

דליה איציק: תודה לחבר הכנסת טיבי.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, דוח-וינוגרד קובע אחריות אישית.

דב חנין: הוא קובע אחריות אישית בשאלה עיקרית, מרכזית – בשאלה העיקרית ביותר, שאלת היציאה למלחמה.

דב חנין: הוא קובע אחריות אישית של ראש הממשלה, של שר הביטחון ושל הממשלה ליציאה למלחמה נוראה ומיותרת.

דב חנין: לבי עם המשפחות השכולות הישראליות והלבנוניות, עם האזרחים בישראל ובלבנון.

דב חנין: ודאי שיש אחריות אישית, וצריכה להיות – צריכה להתקיים – של ראש הממשלה ושל הממשלה, אבל לא רק שלהם.

דב חנין: גם של כל מי שתמך והתלהב ובירך בבית הזה.

דב חנין: ראש האופוזיציה, ראשי האופוזיציה, ספסלי הימין שכרגע חציים ריקים – מה הם אמרו כשהמלחמה הזאת פרצה?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו צריכים להבין שבפוליטיקה בסופו של דבר השאלה המכרעת היא לא שאלה אישית.

דב חנין: השאלה המכרעת היא תמיד שאלה פוליטית, היא תמיד שאלה של דרך, ואת הוויכוח על הדרך אסור לטשטש.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, יש לי פה המון ציטוטים על מה אמרו חברי הבית הזה בימים הראשונים של המלחמה.

דב חנין: אני חושב שחשוב שכשקוראים לעשות חשבון נפש קוראים לא רק לאחרים לעשות חשבון נפש, אלא שכל אחד יעשה עם עצמו חשבון נפש ויראה מה הוא אמר, מה הוא הציע באותם ימים.

דב חנין: אני חושב שחשוב שהחשבון הזה ייעשה.

צבי הנדל: אני אמרתי שההחלטה לצאת למלחמה היתה מוצדקת.

צבי הנדל: מצוינת.

דב חנין: חבר הכנסת הנדל, אני רוצה לעשות את חשבון הנפש שלי ולומר לכם את מה שאני אמרתי כשפרצה המלחמה.

דב חנין: בקיצור.

דב חנין: רק חלק קטן מהדברים.

דב חנין: אמרתי כך: דווקא ברעום התותחים צריך להישמע גם קול ההיגיון.

דב חנין: אש לא מכבים באש ומעגל של דם איננו פתרון, הוא הבעיה.

דב חנין: כשהורסים בית על תושביו בחיפה, בעזה או בביירות רק מעמיקים את השנאה.

דב חנין: מתוך החורבן צומחת רק קיצוניות.

דב חנין: בביירות נהרס רובע שלם, איזו מטרה זה משרת?

קריאה: רובע של ה"חיזבאללה".

דב חנין: זה מוביל לשחרור החיילים?

דב חנין: זה מפסיק את ירי ה"קטיושות"?

דב חנין: לאן מובילים את העם הזה?

דב חנין: אמרתי: גם הדרך לשחרור החיילים החטופים עוברת דרך הידברות ושחרור אסירים, כפי שכבר נעשה בעבר.

דב חנין: אבל שוב נשמעים מפי אישים בכירים מאוד – אגב, בקואליציה ובאופוזיציה – הדברים המזעזעים שכבר התרעתי עליהם מעל הבמה הזאת.

דב חנין: בשבוע שעבר הם דיברו על חטיפת שליט כהזדמנות לחיסול ה"חמאס".

דב חנין: השבוע הם מדברים – כמה מחריד – על הזדמנות נוספת, הפעם לחסל את ה"חיזבאללה".

דב חנין: אלה דברים שנאמרו.

דב חנין: גם בבית הזה.

דב חנין: אמרתי אז לכנסת שאסון הוא לא הזדמנות.

דב חנין: ישראל כבר היתה בביצה הלבנונית.

דב חנין: כמה דם זה עלה לנו ולשכנים שלנו עד שנחלצנו משם.

דב חנין: ואמרתי: כמה קל להיכנס לבוץ, אבל ככל ששוקעים בו יותר קשה יותר לצאת ממנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, איפה עמדה אז הכנסת, כשהשאלה הזאת עמדה לבירור?

דב חנין: איפה עמדתם אתם – כל אחד מכם?

דב חנין: אני מציע לחברי הכנסת להסתכל באופן אמיתי על הדרך הפוליטית שאנחנו מציעים לציבור הישראלי.

דב חנין: זה המבחן האמיתי שלנו בכנסת הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, גם היום צריך לחזור ולהדגיש שאת המלחמה הזאת היה אפשר למנוע.

ג'מאל זחאלקה: יש כמה אנשים שיושבים עכשיו בכנסת ויודעים שבשנת 2000 היתה הזדמנות להגיע להסדר עם סוריה ועם לבנון.

ג'מאל זחאלקה: ההסכם היה סגור, וברגע האחרון – –

יואל חסון: איך אתה יודע?

יואל חסון: היית שם?

ג'מאל זחאלקה: תשאל את מי שהיה שם.

ג'מאל זחאלקה: תשאל אותו, הוא לא רחוק ממך.

ג'מאל זחאלקה: – – ברגע האחרון אהוד ברק וממשלתו קיבלו רגליים קרות והלכו על נסיגה חד-צדדית.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך, כשזה לא הצליח, לא עבד, הלכו על עוד נסיגה חד-צדדית, כי ככה זה הולך.

ג'מאל זחאלקה: לא הולך בכוח, עושים עוד יותר בכוח.

ג'מאל זחאלקה: היה אפשר למנוע את המלחמה הזאת ולהחליט לא לצאת למלחמה.

ג'מאל זחאלקה: המלחמה פרצה כביכול בגלל חטיפת שני חיילים, שני שבויי מלחמה, אף שהדרך היחידה – גם הממשלה ידעה זאת – לפתור את הבעיה היתה באמצעים דיפלומטיים.

ג'מאל זחאלקה: לאחר המלחמה ולאחר כל הקורבנות חוזרים למשא-ומתן דיפלומטי, והבעיה לא נפתרה.

ג'מאל זחאלקה: המלחמה רק סיבכה אותה.

ג'מאל זחאלקה: במקום ביקורת המלחמה המטונפת, הטמאה, קיבלנו את ביקורת הניהול הקלוקל של המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמלחמה תוקפנית ונפשעת טוב שהיא נכשלת.

ג'מאל זחאלקה: אסון שהיא מצליחה.

ג'מאל זחאלקה: אני מאחל לכל תוקפנות ולכל פשעי המלחמה שייכשלו, כדי שיהיה אפשר להגיע להסדר.

ג'מאל זחאלקה: זה אסון שזה יצליח.

ג'מאל זחאלקה: במלחמה הזאת נהרגו אלפי אזרחים בלבנון.

ג'מאל זחאלקה: יותר מ-1,000 אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: נהרגו אזרחים ישראלים.

ג'מאל זחאלקה: האחראים להריגת האזרחים האלה הם ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט וממשלתו, וגם השר לשעבר – איך אומרים – הסוציאליסט הגדול עמיר פרץ.

ג'מאל זחאלקה: אולמרט ופרץ יצאו למלחמה כדי לזכות בתהילה צבאית שאין להם.

ג'מאל זחאלקה: הם רצו לבנות קריירה על גופות של אזרחים לבנונים וישראלים.

ג'מאל זחאלקה: הם עשו את זה בציניות וייזכרו כמי שגרמו למוות של אזרחים, כמי שעשו פשעי מלחמה על-פי כל דין בין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אפרים סנה, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת יואל חסון.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, "החמצה חמורה", הגדיר השופט וינוגרד את מלחמת לבנון השנייה.

אפרים סנה: והיא היתה כזאת בגלל הכנה לקויה של צה"ל, הזנחה של צה"ל, שחיקת ערכים יסודיים של פיקוד ושל מנהיגות צבאית וגם של קבלת החלטות מהוססת.

אפרים סנה: החטא המוסרי איננו בקבלת ההחלטות; החטא המוסרי הוא בהזנחת הצבא.

אפרים סנה: הצבא הוזנח בשנים 2003–2006, וכל מי שהיתה לו יד במעל הזה ייטיב לעשות אם ביום הזה ישתוק.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, את הדוח הזה צריך לקרוא עם פנים לא רק אל העבר, אלא בעיקר אל העתיד.

אפרים סנה: היום אנו רואים בעתיד שני דברים עיקריים: מאזן אסטרטגי שמשתנה לרעתה של ישראל באזור רווי סכנות, איומים ושנאה.

אפרים סנה: לכן הציווי החשוב ביותר הוא לחזק את צה"ל ולטפח אותו.

אפרים סנה: לא רק לחזק, גם לטפח.

אפרים סנה: צה"ל של פברואר 2008 איננו צה"ל של יולי 2006; הוא עבר תהליך קשה, עמוק, לפעמים מכאיב, של שינוי, שיפור וחזרה לערכים ישנים וטובים.

אפרים סנה: התהליך הזה מתנהל בו זה שנה, ואסור שהוא ייפסק.

אפרים סנה: דבר נוסף שאנו רואים בעתיד, אחרי הרבה שנים, הוא סיכוי היסטורי להגיע להסכם עם העם הפלסטיני – חרף הספקנים, חרף המלגלגים, חרף המחבלים מכל הסוגים.

אפרים סנה: ואם יש סיבה אחת בלבד שהממשלה הזאת, בהרכב הזה, צריכה להתקיים, היא כדי שהסיכוי הזה יבוא למירב המיצוי.

אפרים סנה: זה הטעם היסודי והחשוב ביותר לקיומה – ולהמשך קיומה – של הממשלה הזאת.

אפרים סנה: רבותי חברי הכנסת, גברתי, הערב מסתיים המסע לחילופי השלטון.

אפרים סנה: היו במסע הזה גם תום וזעם אמיתי, אבל היו בו גם הרבה ציניות ושפלות.

אפרים סנה: הקדושים שבערכינו הפכו לתחמושת פוליטית זולה.

אפרים סנה: והמסע מסתיים כפי שהוא מסתיים כיוון שברגע של אמת יש שיקול אחד שצריך לקבוע – איך מבטיחים את עתיד המדינה ומי מבטיח את עתיד המדינה.

אפרים סנה: לכן אני וגם רוב חברי נצביע היום כפי שנצביע.

אפרים סנה: מבחן הממשלה הוא ששום מלחמה לא תהיה עוד החמצה, אלא ניצחון שאחריו אין שום ועדה.

אפרים סנה: מבחן נוסף הוא שתהליך ההידברות ימוצה ויצליח ואיש לא יאמר עליו לאחר מעשה שהיה פה דשדוש.

אפרים סנה: זה וגם זה תפקידך, אדוני ראש הממשלה.

אפרים סנה: תודה.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אפרים סנה.

דליה איציק: יחתום חבר הכנסת יואל חסון.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרי הממשלה, חברי חברי הכנסת, דוח-וינוגרד הוא דוח קשה; דוח קשה שמציג לפנינו מראה שכנראה היתה מכוסה שנים רבות.

יואל חסון: שנים רבות המראה הזאת היתה מכוסה, ולא הסתכלנו בה – כולנו, גם אנשים שיושבים כאן וישבו בממשלות ישראל והיום הם יושבים באופוזיציה.

יואל חסון: פעם היתה לנו אופוזיציה אחראית; פעם היתה לנו אופוזיציה אחראית שאמרה את האמת, כמו שאמר חברי צחי הנגבי – אמרה את האמת על מה שהיא חושבת על המבצע החשוב הזה, על המלחמה החשובה הזאת.

יואל חסון: פעם האופוזיציה אמרה את האמת, פעם, כשהיא היתה אחראית – אמרה את האמת, שהמהלכים והמלחמה – ואני לא אצטט, חבל על הזמן, אבל אמרה: מהלך קרקעי בכל הכוח; מלחמה בכל הכוח; חייבים לשנות את המציאות בגבול הצפון.

יואל חסון: את זה אמרה האופוזיציה שהיתה פעם אחראית.

דב חנין: אתה קראת את דוח-וינוגרד?

יואל חסון: בדיוק כמוך, דב חנין.

יואל חסון: אבל אותה אופוזיציה, חברי חברי הכנסת, כנראה עפה ממנה עננת האחריות.

יואל חסון: אותה אופוזיציה, ואנשים שיושבים כאן, ועכשיו הם לא פה – בורחים מאחריות כמו תמיד – לא התביישו, חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, לא התביישו לעמוד מאחורי שלט שאומר: "33 חיילים בשביל ספין".

יואל חסון: לא התביישו לומר את זה לאותן משפחות שכולות – לא לראש הממשלה; למשפחות השכולות של אותם 33 חיילים, גיבורי ישראל, גיבורי ישראל שחירפו את נפשם למען העם הזה והמדינה הזאת.

יואל חסון: הם לא היו בשביל שום ספין.

יואל חסון: לא התביישה אותה אופוזיציה לעבור כל גבול.

יואל חסון: ולמה?

יואל חסון: למה?

יואל חסון: כי הם ראו בדוח-וינוגרד הזדמנות פוליטית?

יואל חסון: הזדמנות פוליטית לפזר פה את הכול, להרוס פה את הכול, כי אולי ראש הממשלה לשעבר – המוצלח, נטול הכישלונות, מר הסתה של מדינת ישראל, בנימין נתניהו, הוא יהיה ראש הממשלה – –

גדעון סער: תתבייש.

גדעון סער: תתבייש.

יואל חסון: – – הוא יהיה ראש הממשלה – –

גדעון סער: תתבייש.

גדעון סער: תתבייש לך.

יואל חסון: – – הוא יהיה ראש הממשלה על הגב הזה, של דוח-וינוגרד – – –

גדעון סער: הוא יהיה, הוא יהיה.

גדעון סער: אתה לא תהיה פה בכנסת כדי לראות את זה.

יואל חסון: גדעון סער, אתה יודע את האמת – –

גדעון סער: אתה לא תהיה פה בכנסת כדי לראות את זה – – –

יואל חסון: – – שאין לכם שום בושה – להשתמש בדוח-וינוגרד – –

גדעון סער: – – אתה תראה את זה בטלוויזיה.

יואל חסון: – – ככלי פוליטי.

יואל חסון: ולמה?

יואל חסון: מישהו מעניין אותו?

יואל חסון: חבר הכנסת חנין שאל אם נתניהו בכלל התעניין בדוח-וינוגרד – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: נתניהו חיפש את השורות איפה ואיך הוא יוכל להצדיק – –

דליה איציק: נא לסיים.

יואל חסון: – – את מסיבת העיתונאים שבה הוא יגיד: אני צריך להיות ראש הממשלה הבא.

יואל חסון: אז אתם תצעקו, ואתם תצרחו, ואתם – מה לעשות – התייחסתם לזה כאל הזדמנות, וההזדמנות עפה לכם באוויר.

יואל חסון: אנחנו רואים בדוח-וינוגרד דוח רציני ואמיתי, חומר לימוד אמיתי.

יואל חסון: חומר לימוד אמיתי גם לאותו בנימין נתניהו, שבצורה ברורה קיצץ בתקציבי הביטחון בשנת 2003.

יואל חסון: אמר את זה חבר הכנסת אפרים סנה, והוא יודע את הנתונים, כי הוא אמר אותם גם לוועדת-וינוגרד.

יואל חסון: כשיצאנו למלחמת לבנון השנייה התבססנו על תקציב 2006, שהוא תקציב נתניהו, ובו קיצוץ – –

גדעון סער: – – – פתאום כל האסרטיביות נעלמת?

יואל חסון: – – בתקציבי הביטחון שהביא עלינו נתניהו.

יואל חסון: תשאלו, לימור לבנת היתה – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: שוב אתה תוקף את אריק שרון שהמציא אותך והיה ראש הממשלה?

יואל חסון: לימור לבנת היתה שרה בממשלה, היא מכירה את הנתונים.

דליה איציק: נא לסיים.

יואל חסון: גם סילבן שלום מכיר את הנתונים, ויודע יפה מאוד – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: סילבן שלום אמר אפילו שנתניהו חייב – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, תני לי לסיים.

יואל חסון: הם מפריעים לי.

חיים כץ: גברתי היושבת-ראש, שלוש דקות אחרי הזמן.

דליה איציק: זה לא שלוש דקות אחרי הזמן, אמרתי שתי דקות אחרי הזמן.

דליה איציק: אני מבקשת לסיים.

חיים כץ: את גדעון סער.

חיים כץ: הורידו אותו.

יואל חסון: אפילו סילבן שלום דיבר על הסיפוקים המיידיים של בנימין נתניהו.

דליה איציק: אני אוסיף לו עוד דקות אם אתה מפריע.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

יואל חסון: אני אומר לכם דבר אחד ברור: אנחנו לוקחים את דוח-וינוגרד ברצינות, אנחנו לומדים אותו, אנחנו ננהל את המדינה הזאת בזמן שאתם תצעקו ותצרחו, ואנחנו נכין את המדינה הזאת ואת הצבא, לטובת מדינת ישראל, לאתגרים העתידיים שלנו.

יואל חסון: אנחנו נעבוד, ואתם תצעקו.

יואל חסון: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו ועדה לא נתנו לך לנהל – "ננהל מדינה".

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

דליה איציק: לא מדברים בטלפון במליאה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, מכובדי כולם, תרשו לי, בראשית הדברים, להתייחס לאירוע שאירע היום בדימונה, אירוע קשה מאוד שרק מצביע פעם נוספת על המורכבות – –

גדעון סער: זה לא אירוע, זה פיגוע.

אהוד אולמרט: – – שאתה אנחנו מתמודדים יום יום.

אהוד אולמרט: אמרתי לא אחת בשבועות האחרונים: מתנהלת מלחמה בדרום הארץ.

אהוד אולמרט: מלחמה של טרור נגדנו ומלחמה שלנו נגד הטרור.

אהוד אולמרט: המלחמה הזאת תימשך, הטרור יוכה.

אהוד אולמרט: אנחנו לא נרפה.

אהוד אולמרט: לא באתי להתנצח הערב הזה ולא להתעמת עם מי מיריבי הפוליטיים.

אהוד אולמרט: אני נושא את פני לבירור רציני, אחראי ומכובד, כפי שמתחייב מהנושא שאנו עוסקים בו.

אהוד אולמרט: ביום ה-12 ביולי 2006 הותקפה מדינת ישראל בגבול הצפוני על-ידי ה"חיזבאללה".

אהוד אולמרט: בהתקפה נהרגו שמונה חיילים ישראלים, ושני חיילים נוספים – אודי גולדווסר ואלדד רגב – נחטפו.

אהוד אולמרט: על מצבם, מעמדם והקורות עמם אין לנו פרטים חדשים שיכולנו לחלק עם הציבור ואפילו עם בני המשפחות.

אהוד אולמרט: בעוד אנשי ה"חיזבאללה" פוגעים בחיילינו, הופגז האזור הצפוני של ישראל על-ידי מטר של רקטות ופצצות מרגמה, שהביאו לפגיעה ב-11 אזרחים ולשיבוש החיים של תושבי הצפון.

אהוד אולמרט: במהלך אותו יום ניתנו על-ידי גורמי הביטחון בצה"ל מענים בגזרות השונות להתקפה המרוכזת של ה"חיזבאללה".

אהוד אולמרט: במקביל, קיימתי דיונים עם מערכת הביטחון, כדי לבחון את דרכי התגובה הראויות של מדינת ישראל על ההתקפה הנוספת בצפון.

אהוד אולמרט: מאז חודש ינואר 2006, עת הוטלה עלי האחריות לניהול ענייני המדינה, ועד ה-12 ביולי, כמחצית השנה מאוחר יותר, קיימתי מספר רב של דיונים על הסכנות האורבות לנו מצפון ודרכי ההתמודדות עמן.

אהוד אולמרט: בדיונים הללו שותפו כל גורמי הביטחון, ההערכה, המודיעין והפיקוד של מדינת ישראל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבל שווינוגרד לא – – – את זה.

אהוד אולמרט: החל בשר הביטחון, דרך אנשי המבצעים וכלה באנשי המודיעין בתחומיהם – כל הגורמים הללו, ללא יוצא מן הכלל, התריעו על סכנה ממשית של המשך החיכוך בין לוחמי צה"ל לאנשי ה"חיזבאללה" בגבול הצפון, על ניסיונות חטיפה ופגיעה שיכולים להצית את האזור כולו.

אהוד אולמרט: חוות הדעת המצרפית, החד-משמעית, של כל גורמי הביטחון, המליצה כי במצב של ניסיון חטיפה נוסף וירי רקטות בצפון, חיוני שמדינת ישראל תגיב בעוצמה, בכל הגזרה, באופן לא פרופורציונלי להיקף התקיפה, כדי לשנות את דפוסי ההתנהלות בצפון ולשחרר רבבות אזרחים ישראלים מהאיום היומיומי שחיו בצלו.

אהוד אולמרט: על בסיס הדיונים הללו וההמלצות המושכלות של גורמי הביטחון, התקיימו דיונים מקדימים ביום ה-12 ביולי ובסופם כונסה הממשלה לישיבה מיוחדת.

אהוד אולמרט: במהלך ישיבת הממשלה הוצגה בפני השרים תמונה מלאה ומקיפה של המצב בצפון.

אהוד אולמרט: התמונה כללה את המרכיבים הבאים: א.

אהוד אולמרט: בידי ה"חיזבאללה" אלפי רקטות.

אהוד אולמרט: טווח הרקטות יכול להגיע עד חיפה ואף דרומה לה, בואכה חדרה.

אהוד אולמרט: ב.

אהוד אולמרט: תגובה ישראלית מסיבית תביא לירי רקטות של ה"חיזבאללה" על כל אזור הצפון.

אהוד אולמרט: ג.

אהוד אולמרט: אין בידי ישראל יכולת למנוע באופן מוחלט, בשום דרך, את ירי כל הרקטות.

אהוד אולמרט: ישראל תוכל לסכל, באמצעות שילוב של פעולות אוויריות וקרקעיות, חלק משמעותי מהאיום הרקטי על ישראל, אך לא את כולו.

אהוד אולמרט: ד.

אהוד אולמרט: ירי הרקטות בנסיבות אלה על צפון הארץ יימשך ימים ואף שבועות ויגיע למקומות יישוב רבים, והעורף ייפגע.

אהוד אולמרט: ה.

אהוד אולמרט: הרמטכ"ל, רב-אלוף חלוץ, נשאל על-ידי שרת החוץ וממלאת-מקום ראש הממשלה מה יכול להיחשב כניצחון בעימות כזה.

אהוד אולמרט: תשובתו היתה: לא יהיה נוק-אאוט.

אהוד אולמרט: לא יהיה מצב של הכנעה.

אהוד אולמרט: המטרה היא להכות ב"חיזבאללה" בעוצמה, להביא להתערבות גורמים מדיניים בין-לאומיים, אשר יכפו הסדר שיפרוס את צבא לבנון בדרום.

אהוד אולמרט: ו.

אהוד אולמרט: בשום שלב, בשום דיון, כולל לא בישיבת הממשלה ב-12 ביולי, לא אמר הרמטכ"ל דן חלוץ דבר על ניצחון מכריע רק באמצעות מכה אווירית.

אהוד אולמרט: ז.

אהוד אולמרט: בתום דיון שבו המליצו כל גורמי הביטחון, בכל תחומי אחריותם, על מכת נגד ישראלית, משמעותית, הצביעה הממשלה פה אחד, ללא כל הסתייגות או הימנעות, להסמיך את ועדת שבעת השרים בראשותי להורות לצה"ל לפעול.

אהוד אולמרט: ח.

אהוד אולמרט: בהתאם לכך, ניתנו הוראות לכל הגורמים הנושאים באחריות לאוכלוסייה האזרחית: פיקוד העורף, שירותי ההצלה, בתי-החולים ויתר השירותים, להיערך למילוי תפקידם מכוח תחזית העימות הבלתי נמנע.

יובל שטייניץ: בקצב הזה לא תגיע לממצאי דוח-וינוגרד, שזה הנושא.

יובל שטייניץ: ממצאי דוח-וינוגרד.

אהוד אולמרט: ט.

אהוד אולמרט: הממשלה ניסחה את יעדי העימות נוכח הדיווח שנמסר לה, היקף האיום שבו דובר ויכולת המערכת הביטחונית לתת עליו מענה.

אהוד אולמרט: היעדים היו מאופקים ומדויקים.

אהוד אולמרט: ראשון, החזרת הבנים החטופים.

אהוד אולמרט: לא הצלחנו עד הנה להגשים יעד זה.

אהוד אולמרט: ידענו מראש שהסיכוי להחזירם במבצע צבאי, קטן מאוד.

אהוד אולמרט: הערכה זו נמסרה בישיבת הממשלה לכל השרים.

אהוד אולמרט: אך האם יכולנו לפסוח עליהם ולדבר על יעדי העימות מבלי להזכירם?

אהוד אולמרט: האם יכולנו לדרוש מהקהילה הבין-לאומית לפעול לשחרורם אם אנחנו בעצמנו לא היינו עושים כך?

אהוד אולמרט: גם אם ידענו שהסיכוי המעשי לכך הוא קטן.

אהוד אולמרט: היעד הבא היה להרחיק את איום הטרור מגבול ישראל ולהכריח את ה"חיזבאללה" להתפנות צפונה, ולבסוף, מאמץ להביא ליישום החלטה 1559 של מועצת הביטחון, שתביא לפריסת צבא לבנון בדרום במקום ה"חיזבאללה".

אהוד אולמרט: היעדים הללו היו מידתיים, מתחייבים, סבירים ובלתי נמנעים.

אהוד אולמרט: רובם הוגשמו.

אהוד אולמרט: החלטה 1701 של מועצת הביטחון בתמיכה פה אחד של כל חבריה היא הישג לישראל.

אהוד אולמרט: המציאות בצפון מאז ה-14 באוגוסט ועד היום היא הישג לישראל.

יצחק לוי: בשביל מה מינית ועדה?

אהוד אולמרט: השקט, השלווה, הפריחה והשגשוג בצפון, החיים ללא איום מיידי יומיומי בטרור אלים הם הישג לישראל.

יובל שטייניץ: אפשר למחוא כפיים?

יצחק לוי: בשביל מה מינית ועדה?

אורי אריאל: זה היה על כלום?

אורי אריאל: לא כלום?

אפי איתם: – – – קשה וחמורה.

דליה איציק: חבר הכנסת אפי איתם, אני קוראת לך בפעם הראשונה.

אהוד אולמרט: בעת שקיבלה הממשלה את ההחלטה על תגובה חריפה על ההתקפה על ישראל, היא זכתה לתמיכה גורפת מכל קצווי המערכת הפוליטית, התקשורת הישראלית והציבור כולו.

אהוד אולמרט: בדיון שהתקיים בכנסת ב-17 ביולי חלקו כל הדוברים שבח להחלטת הממשלה, ליעדים שהוצגו ללחימה הישראלית – –

אריה אלדד: לא כל הדוברים.

אהוד אולמרט: – – ולדרך שבה נתקבלו ההחלטות.

אהוד אולמרט: היתה הסכמה מוחלטת שהתגובה הישראלית היתה הכרחית, בלתי נמנעת ומידתית.

אהוד אולמרט: בדיעבד, היו שחקרו את תבונת ההחלטה, את צדקתה ואת הישגיה.

דב חנין: היו שעשו את זה לא בדיעבד.

יובל שטייניץ: מתי תגיע לממצאי דוח-וינוגרד?

דליה איציק: אני קוראת לך פעם ראשונה ופעם שנייה.

יובל שטייניץ: יש נושא לדיון.

אלי אפללו: מומחה גדול, שטייניץ.

אהוד אולמרט: בדיעבד, היו שחקרו את תבונת ההחלטה, את צדקתה ואת הישגיה.

אהוד אולמרט: אף אחד לא אמר זאת בזמן אמיתי, למעט קריאתך.

אהוד אולמרט: אני מקבל.

אהוד אולמרט: אף אחד לא הטיל ספק בתבונתה, בחשיבותה ובהכרחיותה.

אהוד אולמרט: חברי הכנסת, קואליציה כאופוזיציה, התחרו ביניהם בחלוקת שבחים לממשלה.

אהוד אולמרט: פרשנים ומומחים הפליגו בחשיבות התגובה הישראלית והיו אחדים שהמריאו לשיאים של הערכה לממשלה ואף יותר מכך, באופן שחנופה זולה, חוסר חוש מידה והתלהמות בלתי מבוקרת נדפו מהם.

אחמד טיבי: חוץ משלוש סיעות.

גלעד ארדן: וזה הנאום הממלכתי שאמרת, בלי להתנצח.

גלעד ארדן: אני מזכיר לך את דבריך.

אהוד אולמרט: אחרי המלחמה התחילו גורמים שונים למתוח ביקורת על ההחלטה הראשונית, על ההימנעות מסיום מהיר של הלחימה, על העדר ניצחון, ואפילו דובר על תבוסה ישראלית בקרב כביכול.

אהוד אולמרט: היו אף שהגיעו לידי איבוד מוחלט של כל קנה מידה מוסרי ואנושי, והאשימו אותי, את שר הביטחון ואת הרמטכ"ל בספין מושחת במה שקשור לפעולת צה"ל ב-48 השעות האחרונות ללחימה.

אהוד אולמרט: חלק מהמבקרים היו כאלה שנמנו עם כל קבלת ההחלטות, נשוא ביקורתם.

אהוד אולמרט: חלק אחר יש לו אחריות גדולה משלו לכשלים שהתגלו.

אריה אלדד: רק לך אין.

אהוד אולמרט: אני מאמין שוועדת-וינוגרד נתנה מענה חד, מוחץ ומנומק, המבוסס על בדיקה מפורטת, מקיפה וכוללת של כל העובדות, הפרטים וההשתלשלויות לטענה האחרונה.

אהוד אולמרט: מוטב היה אלמלא הועלתה טענת כזב זו מלכתחילה.

אהוד אולמרט: טוב שהיא הושלכה אל מחוץ לוויכוח הציבורי על-ידי ועדת-וינוגרד.

אהוד אולמרט: על כל היתר התנהל ויכוח ועוד יתנהל על בסיס עובדתי וענייני.

אהוד אולמרט: ועדת-וינוגרד אמרה את דבריה.

אהוד אולמרט: דבריה קשים על הדרג המדיני ועל יתר הגופים – –

גדעון סער: הדרג המדיני זה אתה, דרך אגב.

אהוד אולמרט: – – כולל גורמי הביטחון וצה"ל.

גדעון סער: זה אתה, אהוד אולמרט.

אורי אריאל: יש מישהו אחראי לדרג המדיני?

אהוד אולמרט: אני נושא באחריות העליונה – –

אריה אלדד: אז תתפטר.

אהוד אולמרט: – – לכל הכשלים.

אלי אפללו: ביבי יותר טוב.

אלי אפללו: ..

מיכאל איתן: אתה יותר טוב.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו, אתה מפריע לי.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו, פעם ראשונה.

דליה איציק: אתה מפריע לי.

אורי אריאל: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, פעם ראשונה, ועכשיו אני אקרא לך בפעם השנייה, כי קודם קראת והעלמתי עין, כי חשבתי שאתה מבין שאני מסתכלת עליך וזה מספיק.

דליה איציק: אל תעמיד אותי במבחן לא נעים, אני מבקשת ממך.

דליה איציק: הדיון הזה חשוב, הוא היה צריך להתקיים ותיכף ידבר יוש-ראש האופוזיציה.

דליה איציק: אני מבקשת מכם.

דליה איציק: יש ועדת הסכמות, ואני מבקשת שלא נפריע.

דליה איציק: יש פה הורים שכולים, תכבדו את המעמד.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא מכבד אותם.

אהוד אולמרט: אני נושא באחריות העליונה לכל הכשלים.

אהוד אולמרט: אמרתי זאת ביום סיום הלחימה ומעולם לא ניסיתי להתחמק ממנה או להתנער ממנה.

אהוד אולמרט: אינני בא לעשות חשבון עם יחידים וקבוצות על מה שהלך ונחלש במשך שנים, על מה שלא טופל, על כל מה שהוזנח, על כל מה שקוצץ, על שינויים בלשון הצה"לית, על העדר מועצה אפקטיבית לביטחון לאומי ועל כשלים רבים אחרים שהוועדה חושפת ומדגישה.

גלעד ארדן: על אלו אתה לא עושה חשבון?

אהוד אולמרט: אני מודיע כי אני לוקח על עצמי את מלוא האחריות גם לכל הכשלים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: במה זה מתבטא?

דליה איציק: חבר הכנסת גלעד ארדן, פעם ראשונה.

גלעד ארדן: מה זה אחריות?

גלעד ארדן: שיסביר לנו.

דליה איציק: חבר הכנסת גלעד ארדן, אני מזכירה לך שהוצאתי אותך בפעם הקודמת, ונראה שאתה הולך להיות מוצא גם הפעם.

גלעד ארדן: גברתי, זה לא לכבודו של הבית הזה שלא תדרשי שיסביר לנו מה זה אחריות.

דליה איציק: תן לו בבקשה לסיים.

דליה איציק: אני מודה לך.

אהוד אולמרט: הייתי ראש ממשלה נבחר כחודשיים לפני ה-12 ביולי.

אהוד אולמרט: אין דמוקרטיה אפקטיבית ללא נשיאה באחריות.

אהוד אולמרט: אני מקבל זאת.

אהוד אולמרט: אשתמש באחריות הזאת כדי לתקן את הפגמים, להפיק את הלקחים – –

יובל שטייניץ: ולהיצמד לכיסא.

אהוד אולמרט: – – להתניע את השינויים הבלתי נמנעים שחובה לחולל.

אהוד אולמרט: התחלתי בכך יום לאחר המלחמה בסיועו של הרמטכ"ל דאז, רב-אלוף חלוץ, ושר הביטחון דאז, עמיר פרץ – –

יולי יואל אדלשטיין: למה הם התפטרו?

אהוד אולמרט: – – ובשנה האחרונה על-ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי ושר הביטחון אהוד ברק.

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה לקודמים?

לימור לבנת: איפה הוא?

לימור לבנת: למה הוא לא בא?

אהוד אולמרט: אמשיך בכך ללא שאת – – –

גדעון סער: דווקא לדיון – – – המנהיג הגדול.

אהוד אולמרט: זאת עבודה מורכבת, מקיפה, הכוללת קביעת סדרי עדיפויות חדשים בתחומים רבים.

אהוד אולמרט: עד עתה, בעקבות המלצות ועדת-ברודט, קבעה הממשלה לראשונה בהיסטוריה מסגרת תקציב לעשר שנים למערכת הביטחון, הכוללת תוספת של 100 מיליארד שקלים.

אהוד אולמרט: יזמנו הצעת חוק לביסוס מעמדה של המועצה לביטחון לאומי בעקבות המלצות ועדה בראשות רב-אלוף אמנון ליפקין-שחק.

אהוד אולמרט: הצעה זו, יחד עם הצעתה של חברת הכנסת עמירה דותן, תהפוך לחוק המועצה לביטחון לאומי בתקופה הקרובה.

חיים כץ: ולא תשנה את זה בחוק ההסדרים?

אהוד אולמרט: שיקמנו את צפון הארץ, השקענו מיליארדי שקלים בשדרוג איכות החיים בצפון.

אהוד אולמרט: במקביל, צה"ל ומערכת הביטחון פתחו בסדרה דרמטית של שינויים ושיפורים, בהפקת הלקחים ובשינוי סדרי האימונים, הכשירויות, ההצטיידות והמוכנות ללחימה.

אהוד אולמרט: דוח ועדת-וינוגרד מתייחס למציאות שהיתה באוגוסט 2006.

אהוד אולמרט: אנחנו נמצאים היום בפברואר 2008.

אהוד אולמרט: זהו צבא אחר, מוכן יותר, מאומן יותר, ערוך יותר.

אהוד אולמרט: לא אמיץ יותר, לא נועז יותר.

אהוד אולמרט: לוחמי צה"ל כולם גילו בלחימה אומץ ותעוזה, שאין למעלה מהם.

אהוד אולמרט: אין לנו לוחמים טובים מכם, אין לנו מפקדים נועזים יותר, אין לנו יחידות מעולות יותר.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש לומר משהו אישי, ואולי גם לנצל את המעמד הזה כדי לפנות לכלל עם ישראל, למשפחות השכולות, לאנשי המילואים – – – (קריאות ביציע)

דליה איציק: נא להוציא אותו.

דליה איציק: (קריאות ביציע)

אורי אריאל: אני מציע לחברי הכנסת לצאת יחד אתם ולא להישאר.

יואל חסון: ניצול ציני.

דליה איציק: זה לא הוגן.

דליה איציק: הבטחת לי.

דליה איציק: (קריאות ביציע)

דליה איציק: לא אתן לך להיכנס הנה יותר.

יואל חסון: – – –

יורם מרציאנו: – – –

יואל חסון: – – –

דליה איציק: נא להירגע.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, פעם ראשונה.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, פעם שנייה.

יורם מרציאנו: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת מרציאנו, פעם ראשונה.

דליה איציק: (קריאות ביציע)

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש לומר משהו אישי ואולי גם לנצל את המעמד הזה כדי לפנות לכל עם ישראל, למשפחות השכולות, לאנשי המילואים בכל הדרגות, לאנשי האופוזיציה, ובמיוחד אליך, יושב-ראש האופוזיציה, המשמש דובר מוסמך ורשמי שלה.

אהוד אולמרט: הוויכוח המתנהל בציבור הישראלי אינו קל.

אהוד אולמרט: אימצנו לנו תרבות ויכוח שיש בה מעט מאוד קשב והרבה מאוד רעש.

אהוד אולמרט: שכחנו מזמן לגלות סבלנות, ובעיקר סובלנות – – –

גדעון סער: כל השבוע שלחת להסית נגד נתניהו.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, פעם ראשונה.

דליה איציק: פעם שנייה.

גלעד ארדן: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת ארדן, פעם ראשונה.

גלעד ארדן: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת ארדן, פעם שנייה.

דליה איציק: פעם שלישית.

דליה איציק: נא להוציא אותו.

דליה איציק: (חבר הכנסת גלעד ארדן יוצא מאולם המליאה.)

אהוד אולמרט: שכחנו זה זמן לגלות סבלנות וסובלנות והפכנו את הממד האישי, התוקפני, המתלהם, הגס, לסימן היכר לדרך ההתנהלות הציבורית שלנו.

אהוד אולמרט: אינני פוטר את עצמי משותפות לאווירה הזאת בזמנים שונים, אחרים, של חיי הציבוריים.

אהוד אולמרט: הגיע הזמן לחדול מכך.

אהוד אולמרט: אני זוכר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, את הימים שבהם כיהנת כראש הממשלה.

אהוד אולמרט: אני זוכר היטב מה אמרת לי, מה יעצת לי כשקיבלתי את התפקיד, ואתה על בסיס ניסיונך ומכאוביך, אמרת לי בכנות: עוד תגלה כמה זה קשה.

אהוד אולמרט: אתה שידעת, אתה שקיבלת ממני עדכון כמעט יומיומי מאז 12 ביולי, ששותפת בכל המהלכים המרכזיים ותמכת בהם בזמן אמת, שקיבלת מידע על הרגישים שבמהלכים – –

יולי יואל אדלשטיין: תקים ועדה לחקור את נתניהו.

לימור לבנת: – – –

דליה איציק: חברת הכנסת לבנת, את היית שרת החינוך.

דליה איציק: אני מבקשת ממך.

דליה איציק: אני מעירה לך עכשיו בפעם הראשונה.

אהוד אולמרט: – – אתה, ששמעת ממני ביום שישי, 11 באוגוסט, על החלטתי להורות על פעולה קרקעית נוספת בלבנון ואמרת לי כי אתה תומך בכך בכל לב, והיית שותף, גם לדבריך, לנושאים אחרים, גורליים, שממשלה זו עסקה בהם, אל תיתן את ידך ואת קולך לטון המתנצח והמתלהם.

אהוד אולמרט: תפסיקו את ההשמצות חסרות הבסיס על שמפניות ועל מסיבות.

אהוד אולמרט: הניחו לשכול ולהורים השכולים לדבר בלי מתווכים וממריצים פוליטיים ואנשי מפלגות.

אהוד אולמרט: ברור לי שהאופוזיציה רוצה להפיל את הממשלה ואתה רוצה בהחלפתי.

אהוד אולמרט: זה טבעי, זה מובן מאליו וזה בלתי נמנע.

אהוד אולמרט: זה גם לגיטימי.

אהוד אולמרט: עיוות המציאות הוא שאינו לגיטימי.

אהוד אולמרט: הבעת אי-אמון בי לפני הלחימה בלבנון; היית דורש את התפטרותי אלמלא הגבנו ב-12 ביולי.

אהוד אולמרט: אתה דורש שאתפטר בגלל התגובה ב-12 ביולי, אף שקיבלת דיווח עליה מראש ותמכת בה.

לימור לבנת: – – –

דליה איציק: אני קוראת לך פעם שנייה.

אהוד אולמרט: אתה מבקש שאתפטר בגלל המהלך הקרקעי האחרון, ב-11 באוגוסט, שעליו הודעתי לך מראש, והיית מבקש את התפטרותי אלמלא הוריתי לבצעו.

אהוד אולמרט: כל זה מקובל עלי.

אהוד אולמרט: זוהי חובתך הפוליטית ואני מרכין ראש בכבוד לכללי הדמוקרטיה.

אהוד אולמרט: אני ממליץ שלא נחרוג מכללים אלה למהלומות אישיות שאין בהן כבוד לעצמנו, לציבור הישראלי ולמפלגות שאנו מייצגים.

אהוד אולמרט: חברי הכנסת, בתוקף הנסיבות ועל-פי תוצאות הבחירות במרס 2006 הוטל עלי, כראש הממשלה, לעמוד בקו הראשון של קבלת ההחלטות הלאומיות בשנתיים האחרונות.

יולי יואל אדלשטיין: העם בוכה על זה.

אהוד אולמרט: בתום הלחימה באוגוסט 2006 הבאתי יחד עם שר הביטחון הצעה למנות ועדת בדיקה לפי סעיף 8א לחוק הממשלה, התשס"א–2001.

אהוד אולמרט: בראש ועדה זו עמד נשיא בית-המשפט המחוזי בתל-אביב בדימוס, השופט ד"ר אליהו וינוגרד.

אהוד אולמרט: חבריה היו פרופסור רות גביזון, פרופסור יחזקאל דרור, אלוף במילואים מנחם עינן ואלוף במילואים ד"ר חיים נדל.

אהוד אולמרט: ההתקפות על חברי הוועדה, הרצון להכתיב להם תוכן כזה או אחר או חוות דעת חיובית או שלילית לא הפסיקו מהיום הראשון לפעילותם.

אהוד אולמרט: אפשר להתווכח עם דוח הוועדה, אפשר להסכים אתו או לחלוק עליו, אפשר להסכים עם חלק מקביעותיו ולחלוק על השאר.

אהוד אולמרט: ראוי לבקש מכל המתווכחים שלא לגרור את הוועדה ואת חבריה לסגנון המתלהם של הוויכוח הפוליטי הישראלי.

אהוד אולמרט: חברי הוועדה לא נתמנו כדי לרצות מישהו.

אהוד אולמרט: כולם אנשים עצמאיים והגיוניים.

אהוד אולמרט: הם נתבקשו לבדוק את מה שאירע, כיצד אירע, מה נעשה בשנים האחרונות, ובעיקר כיצד ללמוד, לתקן ולנוע קדימה.

יובל שטייניץ: הם קבעו שכשלת.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

אהוד אולמרט: הם עשו מלאכה רצינית ומעמיקה.

אהוד אולמרט: לאחר שקראתי את הדוח על חלקיו, אני מבקש לומר לך – – –

דליה איציק: חבר הכנסת אדלשטיין, אני שומעת אותך, ואני לא מעירה לך, כי אתה הסגן שלי, אבל כל הזמן אתה מעיר הערות.

דליה איציק: כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול להתאפק.

דליה איציק: אז תתאפק.

דליה איציק: תודה רבה לך.

אהוד אולמרט: לאחר שקראתי את הדוח על חלקיו, אני מבקש לומר לך, גברתי היושבת-ראש, לכם, חברי הכנסת, ולעם ישראל, דברים היוצאים מן הלב, בניקיון דעת גמור: נכון עשתה הממשלה כשהחליטה להגיב ב-12 ביולי כדי להפסיק את מעגל הקסמים הבלתי-נסבל של תקיפות טרור, חטיפות חיילים ושיבוש חיי הצפון.

אהוד אולמרט: אני חושב גם היום שזאת היתה החלטה מידתית, מתחייבת ובלתי נמנעת.

אהוד אולמרט: לו עמדתי היום לפני אותם נתונים, הייתי ממליץ לקבל את אותה החלטה.

רן כהן: היית טועה שוב.

אהוד אולמרט: נכון עשתה הממשלה שפעלה מייד מההתחלה לגבש חזית בין-לאומית של תמיכה ביעדי המלחמה וזכתה לגיבוי חסר תקדים של מדינות ה-8G ושל כינוס רומא.

אהוד אולמרט: נכון עשתה הממשלה שפעלה באמצעות ועדת ההיגוי בראשות ראש הסגל במשרד ראש הממשלה, ד"ר יורם טורבוביץ, ומערכת משרד החוץ בהשראתה של שרת החוץ, לגיבוש הצעת החלטה באו"ם שאפשרה את סיום הלחימה – פריסת צבא לבנון בדרום ופריסת כוח רב-לאומי אפקטיבי שם.

אהוד אולמרט: נכון עשה הקבינט המדיני הביטחוני שהנחה את ראש הממשלה ושר הביטחון להרחיב את הפעולה הקרקעית ב-9 באוגוסט, ונכון עשינו כאשר התנענו פעולה זו למשך זמן מוגבל, כדי להביא להכרעה מדינית רצויה לישראל.

יובל שטייניץ: המשאית עם הצל"שים בדרך.

דליה איציק: קריאה שלישית בהחלט.

אהוד אולמרט: את החולשות נחזק, את הכשלים נתקן, את הלקחים נפיק, ואת החיילים נחבק ונאהב, כי אין לנו דבר בלעדיהם.

אהוד אולמרט: למשפחות השכולות ולמשפחות החטופים אומר: אני מקבל בהכנעה את גילויי הכאב, המצוקה והגעגועים שלכם.

אהוד אולמרט: אני יודע שמחאה ציבורית היא ביטוי לגיטימי בחיים הדמוקרטיים.

אהוד אולמרט: במקום שאתם נמצאים לא יימצא אף פוליטיקאי, אף טרמפיסט מזדמן ואף מטיף בשער עם דרגות או בלעדיהן.

אהוד אולמרט: במקום שאתם נמצאים לא יהיו לעולם מחלוקת, התנצחות וויכוח, רק כאב שאינו מפסיק לחלחל ואסירות תודה אין קץ.

אהוד אולמרט: חברות וחברי הכנסת, ועדת-וינוגרד מחייבת את עם ישראל כולו, ובראש ובראשונה את הנהגתו, לחשבון נפש אמיתי ויסודי – לא רק עם מחדלי הלחימה האחרונה בלבנון וכשליה, אלא גם עם ערכים יסודיים של מחויבות חברתית, שנשחקו במשך השנים; עם תחושת סולידריות עמוקה שפעם אפיינה את החברה הישראלית על כל מגזריה ועכשיו נדמה שהיא נחלשת והולכת; עם העדר חמלה; עם חוסר מידתיות; עם התלהמות בלתי מבוקרת שמאפיינת את השיח הציבורי שלנו; עם חוסר טיפול ראוי בחלקים החלשים בחברה הישראלית שהיו נתונים להתקפה רצחנית יותר מחודש ימים ולא קיבלו את ההרגשה שהגורמים האחראים להם, ובהם הממשלה שאני עומד בראשה, עשו את הכול כדי להקל עליהם את ההתמודדות; עם אופי היחסים הפנימיים בין הרוב היהודי לבין המיעוטים שבתוכנו, שהם חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית וזכאים להיות שותפים לכל הישגיה.

אהוד אולמרט: אני מאמין שאף אחד מאתנו לא יוכל לחמוק מחשבון הנפש הזה.

אהוד אולמרט: הוא יורד לשורשים היסודיים ביותר של חיינו המשותפים והוא חיוני כדי לחזק את היסודות המוצקים של קיום החברה הישראלית מכוח האתגרים העומדים לפניה, ולפנינו אתגרים רבים.

אהוד אולמרט: על מדינת ישראל מאיים טרור רצחני – ראינו דוגמה לכך היום – שרוצה לטבוח בטובי אזרחינו בחלקי הארץ השונים.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל מותקפת מדרום על-ידי ה"חמאס", השולל כל נכונות להידברות עמנו; מצפון מאיים עליה ה"חיזבאללה", שאוגר את כלי המשחית שלו בעזרת אויבי ישראל, והיא קשובה לקולות השטנה הבאים מהמזרח היותר-רחוק ומתניעים גלים של שנאה ועוינות לעצם קיומנו.

אהוד אולמרט: אנחנו מדינה חזקה, חזקה יותר מכל אויבינו; אויבינו מודעים לעוצמתנו ורגישים לכוח ההרתעה הגדול שלנו.

אהוד אולמרט: ההרתעה קיימת, אין צורך להוסיף על כך דבר.

אהוד אולמרט: אנחנו מדינה עם הישגים שאין להם כמעט תקדים בהיסטוריה האנושית המודרנית.

אהוד אולמרט: הקמנו את המדינה הזאת כנגד כל הסיכויים ועל אף כל הסכנות והאיומים.

אהוד אולמרט: שמרנו עליה, טיפחנו בה תרבות ואיכות חיים שאין דומות להן במדינות רבות בעולם, עשירות ושלוות מאתנו.

אהוד אולמרט: מלאכה רבה לפנינו בתחום ביטחון החיים היומיומי ובמלחמה נגד הטרור; אנו חייבים לשפר את מערכת החינוך שלנו, שהיא התשתית האמיתית והסיכוי המובהק לשמירה על עליונותנו מול החפצים לפגוע בנו; אנו צריכים לסגור פערים חברתיים שאינם אפשריים בחברה משגשגת רבת-אמצעים כשלנו, ואנו חייבים לחלק את הישגי הכלכלה הישראלית בין כל אזורי הארץ – מרכז ופריפריה – באופן שטרם עשינו בעבר.

אהוד אולמרט: ועלינו לדאוג לילדים בסיכון ולקשישים נטולי אמצעים.

אהוד אולמרט: וכן – אנחנו חייבים להמשיך במאמץ העליון ליצור מציאות של שלום ופיוס עם שכנינו הפלסטינים.

אהוד אולמרט: אלה מבחנים קשים, מלאי מכשולים, עמוסי סכנות ומלאי תקוות.

אהוד אולמרט: הממשלה שאני מתכבד לעמוד בראשה עושה מאמץ כביר להתמודד עם משימות אלה.

אהוד אולמרט: אני משוכנע שאנחנו צועדים בדרך שנותנת לכולנו סיכוי והזדמנות.

אהוד אולמרט: אינני מוכן להתחמק מן האחריות וההזדמנות להשפיע על הסיכויים הללו לקראת ימים של אחדות פנימית, של מאמץ לאומי משותף, לקראת פיוס פנימי וחמלה אנושית שיובילו את עם ישראל למחוז חפץ שאין בלתו – ביטחון ושלום.

אהוד אולמרט: בכך אעסוק בכל הזמן שבו אשא באחריות הזאת.

אהוד אולמרט: זה מחייב את כולנו לרצינות ולכובד ראש, למשמעת עצמית ולקור רוח.

אהוד אולמרט: אני מחויב לכך.

אהוד אולמרט: אני מתפלל שכל היושבים כאן ורבים אחרים שצופים בנו בתקווה שותפים לכובד הראש הזה ולרצינות המתחייבת.

אהוד אולמרט: יחד נוביל את המדינה להגשמת יעדיה.

אהוד אולמרט: תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

דליה איציק: (קריאות מהיציע)

דליה איציק: ממש תודה רבה לך.

דליה איציק: לא, התשובה היא לא.

דליה איציק: בכל הכבוד הראוי, גם להורים שכולים אין זכות לשבש סדרי דיון.

דליה איציק: יש לי כבוד גדול, פתחתי את היציע.

דליה איציק: עד כאן.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברי הבית, מלחמת לבנון השנייה היתה כישלון, והאחריות העליונה לכישלון היא של ראש הממשלה, אהוד אולמרט.

בנימין נתניהו: כדברי ועדת-וינוגרד, אני מצטט: "האחריות הכוללת לניהול המלחמה היתה מוטלת על הדרג המדיני, ובראשו ראש הממשלה – –

דב חנין: – – –

בנימין נתניהו: – – "האחריות לכישלון מונחת לפתחם של הדרג המדיני וצמרת הדרג הצבאי".

בנימין נתניהו: ועוד קובעת הוועדה: "הטלנו אחריות אישית על שלושת הקברניטים".

בנימין נתניהו: האחראים לכישלון אפוא – לפי הוועדה – הם ראש הממשלה, שר הביטחון והרמטכ"ל.

בנימין נתניהו: אם יש משמעות למושג אחריות, ראש הממשלה חייב גם הוא ללכת.

בנימין נתניהו: אם אין משמעות למושג אחריות – יש להחזיר לאלתר את דן חלוץ ועמיר פרץ לתפקידיהם.

בנימין נתניהו: בסרבו לפנות את מקומו, ראש הממשלה בורח מאחריות.

בנימין נתניהו: ורבותי, לא יעזרו כל התירוצים.

בנימין נתניהו: לא ההיתפסות לחלק קטן מהדוח, תוך התעלמות מן הקביעות הנוקבות על כישלון הדרג המדיני בניהול המלחמה כולה; וגם לא יועיל הניסיון שחזינו בו עכשיו, לגלגל את האחריות לעם, לאופוזיציה ועלי אישית.

בנימין נתניהו: כן, ראש הממשלה, כולנו תמכנו ביעדי הממשלה – וגם היום לא חזרנו בנו; אנחנו התנהגנו בממלכתיות מופתית – –

דב חנין: – – – לא קראת – – – יציאה למלחמה – – –

בנימין נתניהו: – – ואנחנו לא זקוקים להטפות בעניין הזה.

בנימין נתניהו: אבל לא תמכנו בניהול הכושל של המלחמה.

רן כהן: – – – עוד יותר.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה, לא אנחנו ניהלנו את המלחמה, אתה ניהלת אותה.

יוחנן פלסנר: – – –

בנימין נתניהו: לא אנחנו ניהלנו את החטיבות, את האוגדות, את הסיוע האווירי, את גיוס המילואים או אי-גיוס המילואים.

יוחנן פלסנר: מי קיצץ את תקציב הביטחון?

בנימין נתניהו: אתה היית זה שהיית צריך לבדוק את מוכנות הצבא – –

צבי הנדל: אריק שרון קיצץ.

יוחנן פלסנר: הוא היה שר האוצר – – –

בנימין נתניהו: – – את הפעלת הצבא, את הגנת העורף, ודבר זה היינו בטוחים, חברי ואני – שעשית.

בנימין נתניהו: ידידי חברי הכנסת, אני השתתפתי בהרבה פעולות צבאיות.

בנימין נתניהו: עם כמה אנשים כאן הלכתי שכם אל שכם בלילות חשוכים, מעבר לקווי האויב, וגם פיקדתי על כמה מבצעים ונטלתי חלק בכמה וכמה קרבות.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם, שגלגול כזה של אחריות מצד המפקד עוד לא ראיתי מימי.

בנימין נתניהו: אנחנו נוהגים לומר שהכישלון הוא יתום.

בנימין נתניהו: לא אצלך, מר אולמרט.

בנימין נתניהו: אצלך לכישלון יש הרבה אבות, הרבה הרבה אבות.

בנימין נתניהו: חוץ מאב אחד – –

יוחנן פלסנר: מה עם הכישלונות – – –

בנימין נתניהו: – – כולם אשמים, חוץ מאהוד אולמרט.

בנימין נתניהו: אתה מדבר על אחריות, אבל אחריות זה לא לדבר על אחריות; אחריות זה לשאת באחריות, זה להיות מוכן לשלם את המחיר על דרך ואמונה – –

יוחנן פלסנר: בדיוק – – –

בנימין נתניהו: – – וגם על כישלונות.

בנימין נתניהו: אבל אתה אינך מגלה אחריות, כי אתה אינך מוכן לשלם שום מחיר – –

אלי אפללו: – – –

בנימין נתניהו: – – להיפך.

בנימין נתניהו: אתה קובל על כך שמישהו אפילו מעלה על דעתו שאתה צריך לשלם מחיר כלשהו.

בנימין נתניהו: במקום זה, אתה נושא נאום – –

קריאה: הוא לא צריך לשלם מחיר – – –

יואל חסון: אתה הובלת את הליכוד ב-1999 להפסד – – –

בנימין נתניהו: – – של עורך-דין, אבל לצערי לא של מנהיג.

קריאות: – – –

יואל חסון: ידעת שאתה מוביל את הליכוד להפסד ונשארת – – –

גדעון סער: יש לו רק פעם אחת.

לימור לבנת: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, די.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, אני מזכירה את מי אני הוצאתי בפעם שעברה.

דליה איציק: נכון שהפריעו בצד הימני, אבל זה לא מחייב גם אתכם.

בנימין נתניהו: ידידי, כשהכישלון במלחמה הוא כל כך רחב, כל כך יסודי, כשהמחיר כל כך יקר, כשחלקים שלמים של הארץ נתונים יום-יום, במשך שבועות, באש טילים – הצעד ההכרחי המתבקש הוא החלפתו של ראש הממשלה שכשל.

בנימין נתניהו: מר אולמרט ואנשיו אומרים לנו בציניות: – –

יוחנן פלסנר: להביא ראש ממשלה אחר שכשל?

בנימין נתניהו: – – "מי שכשל הוא זה שיתקן", "אסור להחליף את הקברניט" – זה בערך כמו להגיד אחרי אסון ה"טיטאניק", שאם הקברניט היה שורד, צריך היה לתת לו עוד אונייה.

בנימין נתניהו: אבל יש משמעות עמוקה יותר – הרבה יותר עמוקה – לכישלון מאשר גורלו של הקברניט, גורלו של ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: חיי אומה אינם מסלול הישרדות אישי של ראש ממשלה.

בנימין נתניהו: חיי האומה שלנו הם מסעו המופלא והמיוסר של העם היהודי במשך אלפי שנים.

בנימין נתניהו: עברנו, ואנו עדיין עוברים, באוקיינוס הזמן הסוער, שגליו מאיימים לעתים להטביע את ספינת עמנו – ועדיין לא הגענו לחוף מבטחים.

בנימין נתניהו: מאבקים ואתגרים רבים עוד נכונו לנו.

בנימין נתניהו: על הסיפון מתחלפים הקברניטים שאוחזים בהגה, אבל מטרתם תמיד חייבת להיות אחת – לא הישרדותם האישית, אלא הבטחת קיומו, ביטחונו ושגשוגו של עם ישראל.

בנימין נתניהו: רבותי, מהו הדבר החשוב ביותר שראש ממשלה בישראל נדרש לו?

בנימין נתניהו: על כך השיבה ועדת-וינוגרד בבהירות ובחדות ראויה.

בנימין נתניהו: היא אמרה: "אמות המידה העיקריות לבחינת פועלם של נבחרי ציבור הן שיקול דעת, אחריות, מנהיגות, ראייה אסטרטגית וכשירות במובן הרחב".

יוחנן פלסנר: כמו בפרשת משעל.

יואל חסון: – – – כישלון הליכוד – – –

בנימין נתניהו: אכן, מנהיגי העם חייבים להיות בעלי חזון המבוסס על קריאה נכונה של המציאות.

בנימין נתניהו: עליהם להיות בעלי תבונה מדינית וחשיבה אסטרטגית מפוכחת – –

דליה איציק: חבר הכנסת חסון.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון.

גדעון סער: – – – מועצת קדימה – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: תעשה טובה, חבר הכנסת חסון, תעשה טובה.

דליה איציק: אל תעזור לי.

דליה איציק: גם לך קראתי פעמיים, אני אקרא לך תיכף פעם שלישית.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: שיעשה טובה – – – שיעשה טובה – – – את יושבת-ראש הכנסת – גם של הקואליציה וגם של האופוזיציה.

דליה איציק: מה אתה אומר, טוב שאתה מזכיר לי.

דליה איציק: חבר הכנסת כץ, פעם ראשונה.

חיים כץ: את לא מתנהגת כך.

דליה איציק: פעם שנייה, ואתה תיכף תצא.

חיים כץ: אני אצא.

חיים כץ: מה, את מאיימת עלי?

דליה איציק: בבקשה.

בנימין נתניהו: – – עליהם לזהות ולהדוף בזמן את הסכנות הנשקפות לעמנו, ועליהם גם לממש את ההזדמנויות הנפתחות לפניו.

בנימין נתניהו: זו היתה התרומה הכבירה של הרצל ונורדאו, ז'בוטינסקי ובן-גוריון.

בנימין נתניהו: זו היתה גם תרומתם של ראשי ממשלה בישראל שקראו נכון את המפה במדיניות, בביטחון, בכלכלה.

בנימין נתניהו: הם שמרו על ביטחון המדינה, עשו שלום עם מצרים וירדן, קלטו את גלי העלייה – –

יוחנן פלסנר: – – –

בנימין נתניהו: – – זיהו ונערכו להדוף את סכנת הטרור האסלמי והתאימו את כלכלת ישראל לעולם המחר.

בנימין נתניהו: כל פעולה כזאת דרשה שיקול דעת בזמן אמת וראייה שצופה פני עתיד – כלומר, מחשבה אסטרטגית, יכולת לקרוא את מפת המציאות ולהתאים לה מענה.

בנימין נתניהו: ורבותי, אלה בדיוק היכולות שוועדת-וינוגרד קבעה שאינן קיימות אצל ההנהגה הנוכחית – לא לפני המלחמה, לא בזמן המלחמה ולא בסופה.

בנימין נתניהו: כדברי הוועדה – אני מבקש שתקשיבו לציטוט הזה: "לא מצאנו ראייה אסטרטגית מדינית ביטחונית שהיתה אמורה להוות תשתית וקו מנחה להחלטות".

בנימין נתניהו: ראש הממשלה, אחרי שקוראים את הדברים החמורים האלה של הוועדה – שאתה מינית – נשאלת קודם כול השאלה: מה עשית שם?

בנימין נתניהו: מה עשית שם?

בנימין נתניהו: לא קבעת אסטרטגיה, לא התווית מדיניות, לא נתת קו מנחה, אז מה עשית שם?

בנימין נתניהו: בצה"ל קוראים לזה לדשדש במקום, ללכת במעגלים, בשפת הלוחמים – להתברבר בשטח.

בנימין נתניהו: והיום כבר ברור – איך היתה יכולה להיות הכרעה אם אתה, שאחראי על המערכה, כלל לא ידעת מה אתה עושה?

בנימין נתניהו: זה מה שדוח-וינוגרד אומר.

יוחנן פלסנר: למה תמכת בפעולה הקרקעית?

בנימין נתניהו: אין פלא שהוועדה הגדירה את מלחמת לבנון השנייה כ"החמצה גדולה וחמורה".

בנימין נתניהו: כך היא הגדירה את זה: החמצה גדולה וחמורה.

בנימין נתניהו: וזו לא היתה ההחמצה היחידה של האנשים שמובילים היום את המדינה.

בנימין נתניהו: הנסיגה החפוזה מלבנון – החמצה.

בנימין נתניהו: הנסיגה החד-צדדית בדרום – החמצה.

בנימין נתניהו: התמוטטות ציר פילדלפי – החמצה.

בנימין נתניהו: ההחמצות האלה יצרו עד עכשיו שני בסיסי טרור אסלאמיים בצפון הארץ ובדרומה, התחמשות מוגברת של ה"חיזבאללה", כולל עם כלי נשק הרבה הרבה יותר קטלניים.

בנימין נתניהו: ועכשיו, גם זרימה אדירה של נשק לידי ה"חמאס", וזרימת מחבלים עוד מעט בתנועה סיבובית מעזה דרך סיני לתוך ישראל.

בנימין נתניהו: עוד כמה החמצות עם ישראל יצטרך לספוג מצד הממשלה הזאת?

בנימין נתניהו: אבל זה מה שקורה כשלראש ממשלה אין שיקול דעת, ואין לו ראייה אסטרטגית, כשהכול רדוד, חסר עומק ותועלתני, ומשתנה חדשים לבקרים לפי הצרכים הפוליטיים.

יוחנן פלסנר: שמענו על ראש הממשלה שמתנהל – – –

בנימין נתניהו: אני רוצה לתת לכם דוגמה.

בנימין נתניהו: זה פשוט לא ייאמן, שבועיים לתוך מלחמת לבנון השנייה פורסם בעיתון "הארץ", ואני מקריא: "אהוד אולמרט אמר אתמול שתוצאות המלחמה בצפון יאפשרו לו לקדם את תוכנית ההתכנסות בגדה".

בנימין נתניהו: זה שבועיים לתוך המלחמה.

בנימין נתניהו: כמובן, בינתיים, נוכח התוצאות ההרסניות של שתי הנסיגות החד-צדדיות שכבר בוצעו, ונוכח ההתנגדות הציבורית הגורפת לנסיגה חד-צדדית שלישית, ראש הממשלה נטש את התוכנית הזאת, והוא החליף אותה בתוכנית אחרת, לא פחות הזויה, לא פחות מסוכנת.

בנימין נתניהו: הוא יעשה הסכם שלום מדומה עם פרטנר שאין בכוחו לקיים את ההסכם, והוא יקרא לזה שלום.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: הרי הרשות הפלסטינית לא רק שאינה מסוגלת להילחם ב"חמאס", היא אפילו אינה מסוגלת לטפל באנשי הביטחון שלה, באנשי ה"פתח", שרצחו ישראלים לאור יום רק לפני כמה שבועות.

יוחנן פלסנר: – – – ערפאת.

יוחנן פלסנר: מזה אתה התחמקת.

יוחנן פלסנר: אתה מתגעגע אליו?

בנימין נתניהו: איזה תוקף יש להסכם עם גורם שאינו מוכן אפילו לומר את המלים "מדינה יהודית", ואינו מוכן לנקוף אצבע נגד הטרור?

בנימין נתניהו: רבותי, אנחנו רוצים שלום.

בנימין נתניהו: אבל אנחנו רוצים שלום אמיתי, ולא שלום מדומה.

בנימין נתניהו: כל ההתמקדות בשלום המדומה הזה בחודשים האחרונים נועדה לשרת שתי מטרות, וזו האמת הפשוטה.

בנימין נתניהו: אחת – להשאיר בתפקידו ראש ממשלה שכשל.

בנימין נתניהו: ושתיים – להצדיק את הפרת ההתחייבות של אהוד ברק.

בנימין נתניהו: אהוד ברק התחייב ואמר כמה פעמים שלפני שיפורסם הדוח הסופי של ועדת-וינוגרד הוא יפעל להחליף את ראש הממשלה, או שהוא יקבע תאריך לבחירות מוקדמות.

קריאה: למה, הוא עובד אצלך?

בנימין נתניהו: כך הוא אמר – אז הוא אמר.

בנימין נתניהו: ב-23 בספטמבר אהוד ברק אמר: "אני עומד במילתי", כך הוא אמר, אז הוא אמר.

בנימין נתניהו: "מלה זו מלה" הוא אמר – אז הוא אמר.

יואל חסון: הבטחות שלך זה בסלע, זה בשמים.

יואל חסון: איזה אמינות – – –

בנימין נתניהו: ואני שואל את מר אולמרט ומר ברק, איזה הסבר אתם נותנים?

בנימין נתניהו: איזה הסבר אתם מציעים לציבור כשאתם נצמדים למשרדים שלכם?

בנימין נתניהו: טובת המדינה לנגד עיניכם, אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים לטובתכם אתם.

בנימין נתניהו: יציבות שלטונית אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים ליציבות שלטונכם.

בנימין נתניהו: שמירה על הביטחון אתם אומרים, כשבעצם אתם מתכוונים לשמירה על כיסאותיכם.

בנימין נתניהו: ובכלל, לאיזה יציבות ובאיזה ביטחון מדובר?

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, ממשלה שעוסקת יומם ולילה בהישרדות, תמשיך להיטלטל בין הרפתקנות מדינית להרפתקנות צבאית.

בנימין נתניהו: שני הקטבים הללו מסוכנים באותה מידה למדינת ישראל.

בנימין נתניהו: האמת היא פשוטה, אין לנו ברגע זה – – –

יואל חסון: תתאפק עד 2010.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, אני אצטרך להוציא אותך.

קריאה: לא, זה יהיה נורא.

דליה איציק: הם צעקו, זה לא אומר שאתה צריך לצעוק בשביל כולם.

דליה איציק: הם צעקו, זה נכון.

דליה איציק: אבל אתה לא צריך לצעוק בשביל כולם.

לימור לבנת: כמה פעמים תאיימי עליו עוד?

לימור לבנת: כמה פעמים תאיימי עליו?

גדעון סער: קראת לו שלוש פעמים.

קריאות: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת מרציאנו.

משה כחלון: רק אל תוציאי את יואל חסון.

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון, באופוזיציה לא רוצים שאני אוציא אותך.

משה כחלון: אני מוכן לצאת במקומו רק אל תוציאו אותו.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

משה כחלון: רק לא יואל, רק לא יואל.

בנימין נתניהו: אין לנו ברגע זה פרטנר פלסטיני שמסוגל להביא את עמו לשלום.

בנימין נתניהו: הגורם המרכזי שמאיים היום על קיומנו, משגר כלפינו טרור ומונע שלום עם שכנינו הוא האסלאם הקיצוני.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים להרחיק אותו, ולא לקרבו, להחלישו ולא לחזקו.

יוחנן פלסנר: עם ערפאת – – – היו"ר דליה איציק.

יוחנן פלסנר: פעם ראשונה, אני תיכף אוציא אותך, די.

יוחנן פלסנר: חבר הכנסת פלסנר, אני מבקשת.

בנימין נתניהו: בצד הסרת האיום האירני עלינו למנוע הקמת בסיסי טרור אירניים נוספים סביבנו כדוגמת "חמאסטן" ומעוז ה"חיזבאללה" בצפון.

בנימין נתניהו: אבל המדיניות של קברניטי הממשלה, שכבר הביאה עלינו את שני הבסיסים הללו, עוד תקים לנו בסיס אירני שלישי, והפעם בלב הארץ ובלבה של ירושלים.

בנימין נתניהו: כי יש עובדה אחת פשוטה: צה"ל יוצא, ה"חמאס" נכנס.

בנימין נתניהו: לממשלה קשה מאוד לעכל את הכלל הפשוט הזה, כי היא מתעלמת ממנו פעם אחר פעם.

בנימין נתניהו: היא מוציאה את צה"ל ונסוגה, ואחר כך היא מחפשת פתרונות לטילים ולמפגעים שמשוגרים אלינו מבסיסי הטרור שהיא עצמה עזרה להקים.

בנימין נתניהו: זו אמת פשוטה.

בנימין נתניהו: אבל יש אמת עוד יותר פשוטה וחדה וכואבת, והיא נחשפה במלחמת לבנון השנייה, וזה מה שהוועדה אמרה: "ישראל לא תוכל לשרוד באזור זה, ולא תוכל להתקיים בו בשלום או ברגיעה, בלי שבה עצמה ובסביבתה יאמינו כי יש לישראל מנהיגות מדינית וצבאית – – – שתרתיע את אלה משכניה שירצו לפגוע בה – – – לראשונה במלחמות ישראל, מלחמה שישראל היתה מעורבת בה הסתיימה מבלי שישראל ניצחה בה בבירור.

בנימין נתניהו: קשה להגזים בהשלכות מרחיקות הלכת של תוצאה זו בעינינו כמו גם בעיני אויבינו".

קריאה: עוד הפעם – – –

בנימין נתניהו: ואכן, בעיני אויבינו הלקח הוא פשוט.

בנימין נתניהו: מלחמה עבורם אינה יותר אופציה מפחידה, ואת זה, רבותי, אנחנו חייבים לשנות.

בנימין נתניהו: אפשר לצעוק, אפשר לקנטר, זו המציאות שבה אנחנו חיים.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה להמשיך עם מנהיגות כושלת וחסרת אחריות כזאת, מנהיגות רשלנית שאפשרה לא רק את מה שקרה בלבנון, שמאפשרת חודשים ושנים של ירי טילים על יישובינו, על אזרחינו ועל ילדינו.

בנימין נתניהו: אזרחים רבים מכל חלקי העם מבקשים מנהיגות אחרת, מבקשים מנהיגות ערכית.

אבשלום וילן: יש לך פתרון – – –

דב חנין: יש לך דרך אחרת.

דליה איציק: חבר הכנסת אבו וילן, אני חושבת שגם אתה חתמת בין 40 החתימות, לא?

דליה איציק: אז למה עכשיו אתה מפריע?

בנימין נתניהו: אזרחים רבים מבקשים מנהיגות שתאמר לעם את האמת, שתציב בפניו יעדים ריאליים, שתקיים את הבטחותיה, שתוביל בבטחה; מנהיגות שאינה משנה את דרכה על-פי צורכי ההישרדות שלה.

יואל חסון: מתי אמרת אמת – – –

בנימין נתניהו: שאיפה זו מאחדת היום אנשים רבים בעלי דעות שונות מימין ומשמאל, כולל כמה חברי כנסת אמיצים בתוך הבית הזה.

בנימין נתניהו: הם כבר מאסו בתרגילים ובתכסיסים, בעולם שבו הפוליטיקה היא חזות הכול – –

יוחנן פלסנר: – – – לא היה תכסיס?

דליה איציק: אני קוראת לך פעם שנייה.

בנימין נתניהו: – – כי על השיח הציבורי בישראל השתלטה לאחרונה תרבות של טשטוש, תרבות של רמייה שאסור לנו לקבלה.

בנימין נתניהו: שקר הוא אמת, רע הוא טוב, כישלון הוא הצלחה.

בנימין נתניהו: איפה הערכים?

בנימין נתניהו: איפה האידיאות?

בנימין נתניהו: איפה האידיאלים?

בנימין נתניהו: איפה הדברים האלה שהנחו אותנו כל השנים?

בנימין נתניהו: יכולנו לא להסכים עליהם, אבל דיברנו בשם דברים אמיתיים וערכיים.

בנימין נתניהו: זו המנהיגות שנציב בפני ילדינו, זו הדוגמה?

בנימין נתניהו: הציניות הזאת, חוסר האחריות?

בנימין נתניהו: המניפולטיביות הזאת?

יואל חסון: איזה אמת, של ידך הימנית או של ידך השמאלית?

יואל חסון: איזה אמת – – –

לימור לבנת: מה קורה פה?

בנימין נתניהו: אמר דוד בן-גוריון: "תדע כל אם עברייה שמסרה את גורל בניה בידי המפקדים הראויים לכך".

יורם מרציאנו: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת יורם מרציאנו, פעם שנייה.

דליה איציק: חבר הכנסת יורם מרציאנו, אני תיכף אוציא אותך.

דליה איציק: תתאפקו.

דליה איציק: סבלנות.

דליה איציק: תיכף זה מסתיים.

בנימין נתניהו: ראוי להוסיף לדברים החשובים האלה: תדע כל אם עברייה שמסרה את גורל בניה ומפקדיה בידי ההנהגה הראויה לכך.

בנימין נתניהו: צדקה ועדת-וינוגרד כשאמרה שהדרך להחלפת מנהיגות כושלת במנהיגות ראויה עוברת בסופו של דבר דרך הציבור, דרך הקלפי, דרך העם.

בנימין נתניהו: רוב העם, רובו הגדול של העם, מסכים עם הקביעה המרכזית של ועדת-וינוגרד: אהוד אולמרט נושא באחריות העליונה לכישלון.

בנימין נתניהו: ועל כן אהוד אולמרט חייב ללכת.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, לא תוכל לאורך זמן לחמוק ממשפט הציבור.

בנימין נתניהו: הבחירות יגיעו, ושם נפגוש כולנו את רצון העם.

בנימין נתניהו: והעם הזה, שהוא חפץ חיים, יחליף את הכישלון בהצלחה ואת הציניות בציונות.

בנימין נתניהו: בעזרת השם נאחד את הכוחות העצומים של כולנו, נהדוף את הסכנות ונממש את ההזדמנויות הגדולות שהעתיד טומן בחובו לעמנו.

יואל חסון: אחדות, לא מחלוקת.

דליה איציק: תודה לך, אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יש בקשה להצבעה שמית.

קריאה: למה?

דליה איציק: למה?

דליה איציק: ככה.

דליה איציק: לא אני ביקשתי.

דליה איציק: האופוזיציה ביקשה.

זהבה גלאון: הצבעה שמית.

דליה איציק: חברים, אנחנו רוצים לעבור להצבעה שמית.

דליה איציק: מי שמצביע בעד מצביע בעד הודעת ראש הממשלה, ומי שמצביע נגד מצביע נגדה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – בעד רוחמה אברהם-בלילא – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – בעד יצחק אהרונוביץ – נגד אהוד אולמרט – בעד חיים אורון – נגד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – בעד אריאל אטיאס – בעד עמיחי אילון – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד דליה איציק – בעד אפי איתם – נגד מיכאל איתן – נגד רפי איתן – בעד אריה אלדד – נגד בנימין אלון – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – בעד חיים אמסלם – בעד אלי אפללו – בעד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בוים – בעד יוסף ביילין – נגד בנימין בן-אליעזר – בעד יעקב בן-יזרי – בעד יצחק בן-ישראל – בעד שלמה בניזרי – בעד מנחם בן-ששון – בעד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – בעד מוחמד ברכה – אינו נוכח אליהו גבאי – נגד זהבה גלאון – נגד אלחנן גלזר – בעד יצחק גלנטי – בעד משה גפני – נגד עמירה דותן – בעד אברהם דיכטר – בעד אברהם הירשזון – בעד שמואל הלפרט – נגד צחי הנגבי – בעד צבי הנדל – נגד יצחק הרצוג – בעד מגלי והבה – בעד אבשלום וילן – נגד מתן וילנאי – בעד יצחק וקנין – בעד נסים זאב – בעד ג'מאל זחאלקה – נגד יצחק זיו – בעד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – בעד דב חנין – נגד יואל חסון – בעד ישראל חסון – נגד שי חרמש – בעד ואסל טאהא – נגד אחמד טיבי – נגד דוד טל – בעד אסתרינה טרטמן – נגד שלי יחימוביץ – נגד אביגדור יצחקי – נגד אליהו ישי – בעד דני יתום – נגד איתן כבל – נגד אמנון כהן – בעד יעקב כהן – נגד יצחק כהן – בעד רן כהן – נגד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד ציפי לבני – בעד לימור לבנת – נגד יצחק לוי – נגד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד גאלב מג'אדלה – בעד שאול מופז – בעד אברהם מיכאלי – בעד אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד מיכאל מלכיאור – בעד יעקב מרגי – בעד שרה מרום-שלו – בעד יורם מרציאנו – בעד משולם נהרי – בעד מיכאל נודלמן – בעד אורית נוקד – בעד סעיד נפאע – נגד בנימין נתניהו – נגד חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – נגד ניסן סלומינסקי – נגד אפרים סנה – בעד גדעון סער – נגד גדעון עזרא – בעד אופיר פינס-פז – נגד יוחנן פלסנר – בעד – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור –

איל ינון: נגד אברהם רביץ – נמנע דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – נגד חיים רמון – בעד יוסף שגאל – נגד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד סילבן שלום – נגד שלום שמחון – בעד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – בעד משה שרוני – בעד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – בעד אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו:

איל ינון: עמיחי אילון – אינו נוכח בנימין אלון – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח האם יש חבר כנסת באולם שלא קראתי בשמו?

איל ינון: נא להצביע.

איל ינון: תמה ההצבעה.

דליה איציק: יש המשך לסדר-היום.

דליה איציק: נא להישאר ישובים.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, בעד – 59, נגד – 53, נמנע אחד – – –

קריאה: לא טוב.

קריאה: תוצאה לא טובה.

דליה איציק: בעד – 59, נגד – 53, נמנע אחד.

דליה איציק: למען הפרוטוקול, הודעת ראש הממשלה התקבלה כמובן.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 14155.]

דליה איציק: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל שלא להחיל דיון רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת הכלבת (מס' 5) (בידוד בעל-חיים), התשס"ו–2005.

דליה איציק: חבר הכנסת אריה אלדד מוזמן לנמק את הצעת הסיעה שלא להחיל דין רציפות על הצעת החוק, במסגרת של חמש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מבקש שתבינו למה החוק המוצע מסוכן ולמה לא ראוי להחיל עליו דין רציפות.

אריה אלדד: לכאורה יש בחוק הזה היגיון.

אריה אלדד: כלב שוטה, כלב חולה בכלבת, צפוי שימות עשרה ימים מיום שנגלו בו לראשונה סימני המחלה.

אריה אלדד: לפיכך, עשרה ימים מיום הנשיכה אמורים להספיק.

אריה אלדד: אז למה צריך עשרה ימים מיום ההסגרה, כפי שכתוב בחוק היום?

אריה אלדד: חברי הכנסת, לכלבים רע בהסגר, וכל מי שמרחם על הכלב אומר – אם הסגירו אותו רק אחרי שבוע, שישהה רק שלושה ימים בהסגר.

אריה אלדד: אבל, חברי הכנסת, האם אלו שכתבו את החוק המקורי וכתבו בו עשרה ימים מיום ההסגרה לא ידעו את העובדה הרפואית הפשוטה הזאת?

אריה אלדד: הם ידעו, חברי הכנסת, אבל הם רצו שהכלב יוסגר מייד לאחר הנשיכה, כדי שלא יסכן אנשים נוספים.

אריה אלדד: הם ידעו שבעלי הכלבים יבקשו לדחות את ההסגר, ולכן קבעו להם: אין לכם שום רווח אם תגיעו מאוחר עם הכלב להסגר.

אריה אלדד: עשרה ימים הוא יהיה שם בכל מקרה.

אריה אלדד: רק תסכנו את בריאות הציבור בכך שתשמרו את הכלב בבית או בחצר או סתם מתרוצץ חופשי.

אריה אלדד: בעלי הכלב ודאי מעדיפים שהוא יישאר בבית, והכלב ודאי מעדיף להישאר בבית, אבל טובת הציבור תובעת אחרת.

אריה אלדד: למה הדבר דומה?

אריה אלדד: למדינה שיש לה ראש ממשלה שגרם במלחמת לבנון נזק בלתי הפיך, בלתי ניתן לתיקון, יותר מכפי ש-1,000 כלבים חולי כלבת יכולים לגרום, והוא אומר: אני נשאר, אני נשאר במשרד, בעבודה שלי.

אריה אלדד: אני לא צריך ללכת הביתה.

אריה אלדד: אני אשאר עוד שנתיים ראש ממשלה, אני ארפא את הליקויים שלי וגם את הליקויים שלכם.

אריה אלדד: חברי הכנסת, שיקול דעת לקוי, לא כמעידה חד-פעמית אלא כליקוי מהותי, כזה שראש הממשלה אהוד אולמרט סובל ממנו, אינו ניתן לריפוי.

אריה אלדד: גם ה"חיזבאללה" יודע את זה, וה"חיזבאללה" בירך על דוח-וינוגרד כשהבין שהדוח הזה לא הפיל את אולמרט, כי אולמרט טוב ל"חיזבאללה".

אריה אלדד: הם לא יכולים לאחל לעצמם ראש ממשלה טוב ממנו בזמן מלחמה.

אפי איתם: אתה מתכוון שהוא ימשיך לנשוך אותנו?

אריה אלדד: ואם נחזור לסיום לחוק שאני מבקש שלא תחילו עליו דיון רציפות, כלבת היא מחלה שאינה ניתנת לריפוי.

אריה אלדד: אתם מבינים, חברי הכנסת, יש ליקויים שאי-אפשר לתקן.

אריה אלדד: המחלה הזאת גורמת מוות.

אריה אלדד: אני מבקש שלא תעדיפו את רווחת הכלב שנשך על בריאות הציבור.

אריה אלדד: הרחקת הכלב איננה בבחינת עונש, חברי הכנסת.

אריה אלדד: היא בבחינת הגנה על כל אזרחי ישראל.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נעבור להצבעה.

יצחק זיו: מי שבעד – בעד החלת דין רציפות.

יצחק זיו: הצבעה מס' 2 בעד ההודעה – 35 נגד – 3 נמנעים – אין הודעת ועדת החינוך, התרבות והספורט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מס' 5) (בידוד בעלי-חיים), התשס"ו–2005, נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 35, נגד – 3, ואין נמנעים.

יצחק זיו: הבקשה להחיל דין רציפות נתקבלה.

יצחק זיו: ["דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 14299.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: נעבור להצבעה הבאה – על החלת דין רציפות על הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 17).

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 3 בעד ההודעה – 41 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 17) (ייצוג הולם לעולים חדשים), התשס"ה–2005, נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 41, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט להחיל דין רציפות על הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 17) (ייצוג הולם לעולים חדשים) נתקבלה.

יצחק זיו: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, חוב' ו', עמ' 12025, חוב' י"ז, עמ' 14545; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: הנושא הבא: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, קריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גלעד ארדן, להציג את הצעת החוק.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, שבמקורה היתה חלק מהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008), התשס"ח–2007, סעיפים 106–108 בהצעה זו.

גלעד ארדן: לשמחתי החליטה ועדת הכנסת לחלק את הצעת החוק האמורה, בהתאם לסעיף 121 לתקנון הכנסת, ולהעביר את הסעיפים האמורים לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

גלעד ארדן: הליך זה אפשר לנו לקיים דיון ראוי בהצעת חוק חשובה זו, ואני שמח להציגה היום לפני הכנסת.

גלעד ארדן: הפצת שידורי הטלוויזיה הפתוחים לציבור הרחב נעשית כיום באמצעות שישה מערכי הפצה נפרדים, הממומנים בכספי הציבור: ערוצי השידור הציבורי – ערוץ-1 וערוץ-33 – מופצים באמצעות מערך משדרים קרקעי אנלוגי ולווייני ספרתי.

גלעד ארדן: ערוצי השידור המסחרי – ערוץ-2 וערוץ-10 – מופצים על-ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו באמצעות שני מערכי שידור: קרקעי אנלוגי להפצת הערוץ השני ולווייני ספרתי להפצת ערוץ-10.

גלעד ארדן: ערוץ הכנסת מופץ באמצעות מערך שידור לווייני ספרתי.

גלעד ארדן: הצעת החוק עוסקת בהקמת מערך הפצה קרקעי ספרתי (דיגיטלי), בגיבוי מערך לווייני ספרתי, שבאמצעותו יופצו באופן חופשי לציבור ערוצי השידור הציבורי, ערוצי השידור המסחרי וערוץ הכנסת.

גלעד ארדן: עם השלמת הקמתו של מערך הפצה זה יוכל הצרכן לרכוש ממיר מתאים בעלות חד-פעמית המוערכת בכ-400 ש"ח, ואז לקלוט באופן פשוט, נוח ונגיש, ובאיכות גבוהה, את ערוצי הטלוויזיה האמורים, בלא כל תשלום נוסף.

גלעד ארדן: לפי הצעת החוק, את תחנות השידור הספרתיות תתכנן, תקים ותפעיל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

גלעד ארדן: לוח הזמנים שנקבע בהצעת החוק הוא: השלמת הקמת מערך ההפצה החדש בתוך 11 חודשים ממועד פרסום החוק, ושר התקשורת, בהסכמת שר האוצר, רשאי לדחות מועד זה בארבעה חודשים לכל היותר, ו-18 חודשים לאחר תחילת הפצת השידורים באמצעות המערך החדש יהיה "כיבוי" של השידור האנלוגי.

גלעד ארדן: שר התקשורת, בהסכמת שר האוצר, יוכל, בצו, להאריך את תקופת 18 החודשים האמורה בתקופה נוספת שלא תעלה על שישה חודשים, אם שר האוצר נוכח לדעת כי הארכת תקופה זו נחוצה משיקולים של טובת הציבור ומטעמים אחרים המצדיקים זאת.

גלעד ארדן: בעלי הזיכיונות של ערוצי השידור המסחרי – ערוץ-2 וערוץ-10 – יישאו בעלות הקמתו של המערך הספרתי, אם כי יש להדגיש שהם יהיו רשאים לקזז את התשלומים מכספי התמלוגים שהם חבים בהם, כך שבפועל המימון יהיה מאוצר המדינה.

גלעד ארדן: עוד לפי הצעת החוק, הרשות השנייה תחליט מה יהיה שיעור ההשתתפות של כל אחד מבעלי הזיכיונות לשידורי ערוצי השידור המסחרי בעלויות אלה.

גלעד ארדן: בעד הפצת השידורים ישלמו בעלי הזיכיונות האמורים, וכן הכנסת ורשות השידור, לרשות השנייה, סכום שיקבעו שר התקשורת ושר האוצר לאחר התייעצות עם הרשות השנייה.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, חשוב לציין שמעבר לתועלת בהיבט הצרכני, בשל החיסכון בכסף, כאמור – הוצאה חד-פעמית לצורך רכישת הציוד הביתי שיאפשר את קליטת השידורים הדיגיטליים ולאחר מכן קליטה של הערוצים האמורים בלא כל תשלום נוסף – ומעבר לשיפור איכות הקליטה הקיימת כיום, צפוי כי השימוש במערך הספרתי ייצור חיסכון ניכר גם בעלויות ההפצה, בשל הפחתת מספר תחנות השידור הנדרשות, ויביא לניצול יעיל יותר של התדרים.

גלעד ארדן: נוסף על כך, לשיטת הפצה זו תועלת גם מבחינת איכות הסביבה.

גלעד ארדן: אגב הטיפול בהצעת החוק התלבטה ועדת הכלכלה בשאלות שונות ושילבה בהצעה תיקונים שונים, שלא אעמוד עליהם כאן, ואזכיר רק את ההתלבטות בשתי שאלות מהותיות.

גלעד ארדן: האחת, האם יש מקום לקבוע שבאמצעות מערך ההפצה החדש יופצו ערוצים נוספים על אלה שהציעה הממשלה, והאחרת – כיצד יובטח שגם קבוצות אוכלוסייה נזקקות, מי שידם אינה משגת לרכוש את הציוד הביתי החדיש, יוכלו ליהנות ממערך ההפצה הדיגיטלי החדש.

גלעד ארדן: לשאלה הראשונה, חברי חברי הכנסת, אין ספק שכל אחד מאתנו היה רוצה שיותר ערוצים יופצו באופן חופשי לציבור, ודאי שגם ערוץ-9, ערוץ-24, ערוץ-23, הערוץ הקהילתי והערוץ האקדמי.

גלעד ארדן: אני אף הנחתי על שולחן הכנסת הצעת חוק פרטית שעניינה הוספת ערוץ-9 וערוץ-24 לחבילת הערוצים שהציבור יוכל לקלוט בלא תשלום נוסף.

גלעד ארדן: ואולם, כידוע לכם, הצעת החוק שאני מציג לפניכם היא הצעת חוק ממשלתית, ונציגי הממשלה הבהירו בדיוני הוועדה, שאם יוכנסו ערוצים נוספים לחבילת הערוצים, תמשוך הממשלה את הצעת החוק.

גלעד ארדן: לפני הדיון הזה, המתקיים כאן, הודיע לי נציג הממשלה כי גם אם תיכלל בהצעת החוק הסתייגות שעניינה הוספת ערוצים נוספים, תבקש הממשלה למשוך את הצעת החוק.

סטס מיסז'ניקוב: מה האיום הזה?

גלעד ארדן: זה לא איום, אני רק מודיע את הודעת הממשלה.

סופה לנדבר: מדינה שמיליון וחצי איש – – –

סטס מיסז'ניקוב: מה האיום הזה?

יצחק זיו: נא לאפשר לחבר הכנסת גלעד ארדן לסיים.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, כדי למנוע עיכוב עקב משיכת החוק על-ידי הממשלה, וכדי שהצרכנים במדינה יוכלו להתחיל ליהנות מהר ככל האפשר מהערוצים הכלולים בשידורי הטלוויזיה הפתוחים לציבור, חשבה ועדת הכלכלה – אני מציג כאן את עמדת רוב ועדת הכלכלה, כפי שמחובתי לעשות; את עמדתי הפרטית ביטאתי בהצבעה – ועדת הכלכלה חשבה שיהיה נכון לקדם את הצעת החוק הממשלתית כפי שהיא, ומאוחר יותר לנסות להוסיף ערוצים על אלה הכלולים בהצעת החוק הממשלתית, כפי שציינתי, ולאחר שנבדוק את ההשלכות שעשויות להיות להוספת ערוצים על שוק הטלוויזיה בכלל.

גלעד ארדן: אשר לשאלה השנייה – ועדת הכלכלה החליטה לעגן בחוק את הצעתי, ששר האוצר יקבע בצו, באישור ועדת הכלכלה, סכומים שיינתנו כסיוע מאוצר המדינה לקבוצות אוכלוסייה נזקקות, לפי אמות מידה ובאופן שייקבע, לרכישת הציוד לקליטת שידורי הטלוויזיה בשיטה הספרתית, עקב המעבר משיטת ההפצה האנלוגית לשיטה הדיגיטלית.

גלעד ארדן: הסיוע, בהתאם להוראה שהוספה ועוגנה בחוק, יהיה בסכום השווה למינימום 50% ממחיר הציוד – קרי הממיר הדיגיטלי.

גלעד ארדן: עוד קבעה ועדת הכלכלה כי הצו האמור יוגש לאישור ועדת הכלכלה לא יאוחר מחודשיים לפני הפסקת השידורים האנלוגיים, וכי ייכללו בו לכל הפחות שני העשירונים התחתונים באוכלוסייה בדירוג הסוציו-אקונומי.

גלעד ארדן: כמו כן נקבע כי הפסקת השידורים בשיטה האנלוגית תהיה מותנית גם בפרסום הצו האמור.

גלעד ארדן: ועדת הכלכלה הבהירה לנציגי האוצר שכוונתה היא שבאוכלוסייה שתיהנה מהסיוע ברכישת הציוד ייכללו לפחות שני העשירונים התחתונים.

גלעד ארדן: חברי הכנסת, אין ספק שמדובר בהצעת חוק שיש בה בשורה צרכנית של ממש, שתהיה לה השפעה על כל אזרחי המדינה.

גלעד ארדן: צרכנים יוכלו, כאמור, לרכוש – בעלות נמוכה – ממיר אשר יאפשר להם לקלוט חמישה ערוצים בסיסיים בלי צורך להיות מנויים על הכבלים או על הלוויין.

גלעד ארדן: אני מרשה לעצמי גם להניח, שחברות הכבלים והלוויין יצטרכו לעשות מאמץ של ממש כדי לגרום לנו, הצרכנים, להישאר מנויים שלהן, ולכן, אני מקווה, הן ישביחו את המוצרים שלהם, הן באספקטים של תוכן, הן מבחינת המחיר שעל המנויים לשלם בעבור החבילות השונות.

גלעד ארדן: אני קורא לכם אפוא לתמוך בהצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: יש הסתייגויות.

יצחק זיו: לפיכך ראשון ידבר חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

יצחק זיו: בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני באמת לא יודע אם לצחוק או לבכות.

סטס מיסז'ניקוב: קודם כול אני מברך את הממשלה על הצעת חוק חשובה, חיונית ומאוד צודקת שהביאה היום למליאה, ואנחנו כמובן נתמוך בה, כי היא באה לשרת קודם כול – אם נוריד לרגע את כל ההתפלפלויות המדעיות והטכנולוגיות – הצעת החוק הזאת נועדה קודם כול לשרת את האוכלוסייה החלשה.

סטס מיסז'ניקוב: ברגע שאנחנו יוצרים חבילה של חמישה ערוצי חינם – אנחנו משרתים את האוכלוסייה החלשה, שלא יכולה לשלם לא על yes ולא על "הוט".

סטס מיסז'ניקוב: ואני שוב פעם אומר, רבותי השרים, חברי הכנסת, זה מאוד צודק.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אני מתפלא על התגייסות כזאת מסיבית בשעה מאוחרת כזאת על מנת להפיל הסתייגויות של כמה חברי כנסת להכללתם של עוד כמה ערוצים, שמיועדים לשרת את האוכלוסייה החלשה לא פחות, בחבילה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: ולא רק אוכלוסייה חלשה לא פחות מבחינה סוציו-אקונומית, אלא אוכלוסייה ששפת האם שלה – מה לעשות – היא לא עברית; שפת האם שלה היא רוסית.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו כולנו מאוד אוהבים את המושג הזה שנקרא "עלייה"; אנחנו בעד עלייה, אנחנו מדברים על מדינת ישראל כעל ארץ של קליטת עלייה, אבל כשאנחנו מדברים פרטנית על עולה חדש שצריך להבין את תוכנית הטלוויזיה בשפת אמו, אנחנו משום-מה מתנגדים.

סטס מיסז'ניקוב: ויושבים כאן אנשים שירימו עכשיו יד נגד ההסתייגות הצודקת הזאת של כמה חברי הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: זה פשוט לא ייאמן.

סטס מיסז'ניקוב: מבחינה טכנולוגית אפשר להוסיף עוד ערוץ ועוד ערוץ ועוד ערוץ.

סטס מיסז'ניקוב: אם בשנה שעברה מישהו מהאוצר אמר לנו שאי-אפשר, השנה נציג האוצר אמר בוועדת הכלכלה שמבחינה טכנולוגית אפשר להוסיף לפחות עוד שני ערוצים.

סטס מיסז'ניקוב: אז לא רק שערוץ-9 בחוץ, לא רק שערוץ המוזיקה בחוץ – גם ערוץ חינוכית-23, גם הוא נפל קורבן לכך שיש חבילה בסיסית, ועל זה ייהרג ובל יוסיף ערוצים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מתפלא על כל חברי הכנסת והשרים שירימו יד עכשיו, ועוד יותר אני מתפלא על כך שאנחנו – והרי שרים מתחלפים והופכים לחברי הכנסת, וחברי הכנסת הופכים לשרים.

סטס מיסז'ניקוב: יש איזשהו משחק פרלמנטרי מוכר.

סטס מיסז'ניקוב: אי-אפשר לאיים ככה, שאם הסתייגות שלך חס וחלילה תעבור, אנחנו נמשוך הצעת חוק ונעניש את כל האוכלוסייה.

סטס מיסז'ניקוב: מה זאת אומרת?

סטס מיסז'ניקוב: זה חדש.

סטס מיסז'ניקוב: על מי אתם מאיימים, עלי?

סטס מיסז'ניקוב: אתם מאיימים על 1.2 מיליון איש, דוברי השפה הרוסית, שרוצים לראות גם את ערוץ-9 בחבילת הבסיס הזאת ויכולים ליהנות מהשירות.

סטס מיסז'ניקוב: אל תנסו להיות משרד החינוך, אל תנסו להיות מחנכים – תיתנו שירות.

סטס מיסז'ניקוב: תיתנו שירות לאנשים שהבאנו לארץ.

סטס מיסז'ניקוב: פשוט תיתנו שירות, ותצביעו בעד.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

צבי הנדל: – – – זה כמו ערוץ-1 בשבילנו – – –

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני ביקשתי את ההסתייגויות האלה, כבוד השר רוני בר-און, כי דווקא לאוכלוסייה של עולים חדשים קשישים לא דוברי השפה העברית, ודווקא היום כשערוץ-10 החליט להוריד את התרגום – כבוד היושב-ראש, אני לא שומע את עצמי.

יצחק זיו: יש חמש הסתייגויות, וכל אחת חמש דקות.

יצחק זיו: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת ולא להפריע לו.

יצחק זיו: תודה.

רוברט אילטוב: דווקא משר הקליטה הייתי מצפה שישמע את הדיון הזה.

יצחק זיו: בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד שר האוצר, דווקא ממך אני מבקש לעזור ולתמוך בהסתייגות הזאת, כי קבוצת האנשים הגדולה הזאת, כ-300,000 תושבים שגרים פה, לא יוכלו להשתמש בחבילה חינם שאתה מציע היום לציבור שאתה מדבר עליו.

רוברט אילטוב: אותו ציבור שאתה מדבר עליו הוא גם חלק ממדינת ישראל, הוא הגיע לפה.

רוברט אילטוב: ואני מודה לך על שאתה מסתכל עלי ויוצא.

רוברט אילטוב: בכל אופן, אני מבין שאין עם מי לדבר.

רוברט אילטוב: אנחנו נבקש להצביע על ההסתייגות.

רוברט אילטוב: אני חושב שמה שקורה פה זה זלזול בקבוצה כזאת ענקית של אנשים שדווקא הם זקוקים לערוץ חינם; דווקא הם, כ-300,000 אנשים שלא יכולים ללמוד את השפה העברית בגלל כל מיני מגבלות, בגלל שהם קשישים, בגלל שהם מבוגרים.

רוברט אילטוב: ודווקא מהם מצפים שהם ישלמו עבור הכבלים סכומי עתק כדי להחזיק אותם בני ערובה.

רוברט אילטוב: אנחנו שמענו את האיומים, אנחנו הבנו שיש גיוס מלא של הקואליציה, אבל אני עדיין מבקש מחברי הקואליציה לתמוך בהסתייגות שלנו.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: איפה שר האוצר?

רוברט אילטוב: לא אכפת לו.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, ראשית, אני מצטרף לחוק החשוב הזה למען אזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: אבל גם אני חושב, כחברי שהגישו יחד אתי את ההסתייגות – – –

יצחק זיו: חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק זיו: חבר הכנסת מלכיאור – – –

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, למה לא גייסו את שרת החינוך?

אמנון כהן: אפשר להמשיך, אדוני היושב-ראש?

יצחק זיו: בבקשה.

אמנון כהן: לכן, יחד עם חברי הגשנו את ההסתייגות.

אמנון כהן: אי-אפשר לפסוח על 1.5 מיליון אזרחי מדינת ישראל שהערוץ הייעודי הוא הערוץ החשוב והעיקרי בשבילם.

אמנון כהן: אפילו אם מדינת ישראל רוצה לתקשר אתם ולמסור מסר גם בתקופות החירום, זה הערוץ היחיד שאפשר להגיע דרכו ולמסור מידע לאוכלוסיות שלא דוברות את השפה העברית, ואולי עד סוף חייהן לא יוכלו ללמוד את השפה.

אמנון כהן: לכן הגשתי את ההסתייגות.

אמנון כהן: אני אומר מראש: החוק הזה מאוד חשוב, אבל חשוב גם שנכליל את ההסתייגות הזאת בהצעת החוק.

אמנון כהן: למדנו בוועדת הכלכלה שלא יקרה שום דבר אם ההסתייגות שלנו תיכנס לחוק, כי למדנו שבמדינות אחרות שהתחילו עם בסיס וזה התרחב לאט-לאט, ואפילו הגיע ל-40 ערוצים.

אמנון כהן: כך שחמישה או שישה ערוצים, זה באמת לא ישנה שום דבר; גם מבחינה טכנולוגית אפשר יהיה לעמוד בזה.

אמנון כהן: אני מבקש לתמוך בהסתייגות.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הודעה למזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008; לוח תיקונים להצעת חוק מערכות תשלומים, התשס"ח–2008.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יצחק זיו: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני יושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני פונה אליכם, בעיקר לחברי לספסלי הקואליציה, בבקשה לתמוך בהסתייגות שעומדים מאחוריה כל כך הרבה חברי הכנסת.

זאב אלקין: מטרת הצעת החוק החשובה מאוד, שמובלת על-ידי משרד האוצר, היתה בראש ובראשונה לעזור לאנשים נזקקים כדי שלא יצטרכו לשלם את מלוא עלות החבילה.

זאב אלקין: אם נשאל את עצמנו לפי הנתונים הסטטיסטיים איפה נמצאים האנשים שמצבם הכלכלי הכי קשה, הנה, קבעה לאחרונה הממשלה, דווקא הממשלה הזאת ובצדק – ובנקודה הזאת אני גאה להיות חבר הקואליציה – שהאוכלוסייה הכי נזקקת במדינת ישראל היא הקשישים שמקבלים קצבת זיקנה עם השלמת הכנסה.

זאב אלקין: מצבם הוא הכי קשה.

זאב אלקין: וכל מי שבודק את הסטטיסטיקה מי הם האנשים שמקבלים קצבת זיקנה עם השלמת הכנסה, רואה שלפי הנתונים מדובר על 70%-65% מהעולים.

זאב אלקין: דווקא העולים האלה, בגלל גילם, לא יודעים אף שפה חוץ מהשפה הרוסית.

זאב אלקין: באוכלוסייה הכי חלשה כ-70% צריכים לשלם ממעט הכסף שיש להם את אותם 200-150 שקלים בחודש או ל"הוט" או ל-yes כדי שתהיה להם אפשרות של חיבור כלשהו לטלוויזיה.

זאב אלקין: לכן, כשמגיעה מדינת ישראל ועושה רפורמה כל כך חשובה, שבאה דווקא להיטיב עם האוכלוסייה החלשה ביותר, את החלשים שבחלשים – 70% מהחלשים שבחלשים – שוכחים.

זאב אלקין: וכשמדברים, ניסו – המאבק על הרעיון הזה, להכניס את ערוץ-9, מתקיים כבר כמה שנים.

זאב אלקין: בהתחלה טענו שמדובר בקושי טכני.

זאב אלקין: אני עוד זוכר, כחבר ועדת הכספים, שלפני שנה וחצי דיבר ראש אגף התקציבים ואמר שזה בלתי אפשרי מבחינה טכנית.

זאב אלקין: עכשיו בדיונים התברר שזה אפשרי מבחינה טכנית – אפשר להוסיף עוד ערוץ.

זאב אלקין: כל מה שמדובר עליו הוא פגיעה באינטרסים של yes ושל "הוט".

זאב אלקין: רבותי חברי הכנסת, האם פגיעה באינטרסים של yes ושל "הוט" חשובה יותר ממצבה של אוכלוסייה כל כך נזקקת, שלמעשה תראה בהחלטה הזאת סטירת לחי שיהיה לה קשה מאוד לקבל?

זאב אלקין: על כן אני פונה אליכם בבקשה לתמוך בהסתייגות ולא לפחד מאיומים, כי בסופו של דבר, אם הכנסת תגיד היום כן להסתייגות, ייפתח משא-ומתן ותימצא דרך להכניס את ערוץ-9.

זאב אלקין: זה אפשרי מבחינה טכנית, זה אפשרי מכל הבחינות, ולכן אני מבקש מכם שהאינטרסים של חברות הלוויין והכבלים, חשובים ככל שיהיו, לא יגברו על מצבם הקשה של אנשים, שמהכסף האחרון שלהם הם צריכים לשלם 150–200 שקלים בחודש כדי להיות מחוברים לטלוויזיה.

זאב אלקין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים הרבים – כי חשוב כנראה להסיר את ההסתייגויות – אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שאחרי שראש הממשלה עמד על הדוכן הזה ושפך כאן גלי ציניות כאלה שמזמן לא ראיתי כמותם, חשבתי שאני למפלס החדש כבר לא אגיע.

יואל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: עד שניסיתי – אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש – לגייס רוב להסתייגות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני ניגש לחברי הכנסת מהסיעות החרדיות ושואל, אולי תצביעו אתנו על ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: הם אומרים – לא, לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אמרו לנו מהממשלה שזה ערוץ עם המון פורנוגרפיה.

יולי יואל אדלשטיין: בחיי.

יולי יואל אדלשטיין: אני ניגש לחברי כנסת מהסיעות הערביות, ואני שואל, חברים, אתם אתנו?

יולי יואל אדלשטיין: – מה פתאום, הם עונים לי, זה ערוץ הבית של ליברמן, כך אמרו לנו מהממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא ניתן לו יד.

גלעד ארדן: דווקא זה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר לכם, חברים: ראיתי כאן לפני שעה קלה את הציניות של ראש הממשלה, אבל לרמות כאלה לא חשבתי שנגיע – נרד, אני כבר לא יודע איך להגדיר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, שר הקליטה יעקב אדרי, אל תברח לי.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יודע מה הצרכים של העולים – – –

לימור לבנת: – – –

סטס מיסז'ניקוב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שר הקליטה לשעבר זאב בוים, אמרת קצר – זה יהיה מאוד קצר.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק רוצה שתצביע נכון, כי מאות אלפי עולים, שלצערי הרב, בגילם כבר לא ילמדו את השפה העברית, צריכים לדעת מה קורה במדינה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, לא נעים, אבל צריך שגם הם ידעו על דוח-וינוגרד.

יולי יואל אדלשטיין: כן, חשוב שידעו אם יש שביתה ואין להם סיבה להגיע לביטוח לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב שהם ידעו את זה.

יולי יואל אדלשטיין: יושבת-ראש ועדת הקליטה, חברת הכנסת קולט אביטל, את ודאי מבינה מהם הצרכים של האוכלוסייה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: סיעת הגמלאים, אתם לא יודעים מי מתקשה בעברית?

יולי יואל אדלשטיין: אתם לא יודעים שהעולים שעלו לארץ בגיל 60 או 70 – הקליינטים שלכם, כביכול, המצביעים שלכם, כביכול – זקוקים לזה?

יולי יואל אדלשטיין: סיימת, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה – איפה אתה, חבר הכנסת ארדן – סיימת במשפט מחץ, ואני מסכים אתך: בשורה צרכנית חשובה לכל אזרחי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אם תסירו את ההסתייגות בנושא ערוץ-9, הערוץ בשפה הרוסית, זאת לא תהיה בשורה צרכנית חשובה, ודאי וודאי שלא לכל אזרחי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת גלעד ארדן, האם אתה רוצה להוסיף משהו?

קריאות: – – –

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: נעבור להצבעה.

יצחק זיו: לסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות, לכן נצביע עליהם כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 63 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק זיו: בעד – 63, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: סעיפים 1 ו-2 נתקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: לסעיף 3 יש הסתייגויות של חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, רוברט אילטוב, אמנון כהן, יולי אדלשטיין וזאב אלקין.

יצחק זיו: נצביע על הסתייגות מס' 1.

יצחק זיו: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 39 נמנעים – אין הסתייגות 1 של חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, רוברט אילטוב, אמנון כהן, יולי יואל אדלשטיין וזאב אלקין לסעיף 3 לא נתקבלה.

יצחק זיו: נגד – 39, בעד – 26, ואין נמנעים.

יצחק זיו: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק זיו: נוסיף – – –

יצחק כהן: – – –

יצחק זיו: השר יצחק כהן הצביע בטעות במקום עמי אילון.

יצחק זיו: אנחנו מצביעים על סעיף 3 בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 60, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יצחק זיו: סעיף 3 נתקבל כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: מאחר שהוסרו ההסתייגויות נצביע כרגע על סעיפים 4–16, ועד בכלל, כהצעת – – –

רוני בר-און: – – –

יצחק זיו: הם אמרו.

גלעד ארדן: הם לא אמרו.

גלעד ארדן: אני אמרתי.

יצחק זיו: אה, אתה אמרת?

יצחק זיו: סליחה.

יצחק זיו: מאחר שההסתייגות לא התקבלה, אין מקום להסתייגויות אחרות, וכרגע אנחנו עוברים – – –

קריאות: – – –

יצחק זיו: סליחה, אם ההסתייגות לא התקבלה, אין הצבעה על ההסתייגויות בהמשך, ואנחנו עוברים כרגע – – –

רוני בר-און: לא נכון.

יצחק זיו: אבל זה בדיוק מה שכתוב בנוסח.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 4–16.

אלי אפללו: לא, צריך את ההסכמה שלו כדי להסיר את ההסתייגות הזאת.

קריאות: – – –

יצחק זיו: סליחה, אבל זה רשום.

סופה לנדבר: בושה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אתם – בלי בושה.

סופה לנדבר: איך אתם יכולים אחר כך לפנות לציבור הזה?

סופה לנדבר: זאת בושה למדינת ישראל.

יצחק זיו: טוב, נצביע על ההסתייגויות לסעיף 4, אף שלא כך זה רשום.

יצחק זיו: אנחנו מצביעים על ההסתייגויות לסעיף 4.

יובל שטייניץ: למה לאלץ מיליון וחצי עולים להוציא אלפי שקלים כדי שיוכלו לראות טלוויזיה ברוסית?

יובל שטייניץ: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, רוברט אילטוב, אמנון כהן, יולי יואל אדלשטיין וזאב אלקין לסעיף 4 לא נתקבלה.

יצחק זיו: ההסתייגות נפלה.

יצחק זיו: נגד – 40, בעד – 21, ואין נמנעים.

יצחק זיו: אנחנו עוברים עכשיו לסעיפים 4–16, ועד בכלל, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 4–16, כהצעת הוועדה – 55 נגד – אין נמנעים – 2 סעיפים 4–16, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יצחק זיו: בעד – 55, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יצחק זיו: הסעיפים 4–16 התקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים כעת להצבעה בקריאה שלישית על כל ההצעה.

יצחק זיו: קריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 55 נגד – אין נמנעים – 4 חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 55, אין מתנגדים וארבעה נמנעים.

יצחק זיו: חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, עבר בקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת גלעד ארדן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, בבקשה.

גלעד ארדן: אני רוצה להודות לכמה אנשים על הצעת החוק, ראשית למשרד האוצר על שיתוף הפעולה בהצעת החוק הזאת, למר חיים פרננדס, סגן הממונה על התקציבים.

גלעד ארדן: מדובר בהצעת חוק חשובה וחברתית, שנאבקתי עליה מיומי הראשון בוועדה.

גלעד ארדן: מצדי, אם היו מחזירים אותה לחוק ההסדרים, זה גם היה בסדר.

גלעד ארדן: סוף סוף יש גם הטבות דרך חוק ההסדרים.

גלעד ארדן: אני רוצה, כמובן, להודות לצוות הוועדה, שסייע לי לקדם את החוק באינטנסיביות מאוד גדולה, ליועצת המשפטית, עורכת-הדין אתי בנדלר, לעורך-הדין ניר ימין, למנהלת הוועדה לאה ורון, לעידית ולדקלה, צוות הוועדה, ולכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיונים הללו.

גלעד ארדן: החוק תם אך לא נשלם.

גלעד ארדן: כרגע הממשלה מחויבת להקים את הפלטפורמה ולספק את אותם חמשת ערוצי חינם, אבל בהחלט נמשיך לנסות להיאבק על כך שחבילת החינם הזאת תורחב לעוד ערוצים, ביניהם ערוץ-9, ערוץ-23 – החינוכית, אולי גם ערוץ-24.

גלעד ארדן: נפעל לכך שהציבור גם יקבל חבילת בסיס פחות רחבה ממה שמכריחים אותו לצרוך היום וגם הרבה יותר זולה.

גלעד ארדן: אני רוצה, כמובן, להודות גם ליושב-ראש הקואליציה, חברי אלי אפללו, על שיתוף הפעולה.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: [מס' מ/344; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 12911; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק מערכות תשלומים, התשס"ח–2008, קריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: חבר הכנסת גלעד ארדן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, בבקשה.

אורי אריאל: אין פה אף שר.

אורי אריאל: זאת הצעת חוק ממשלתית, מה הדבר הזה?

גלעד ארדן: מקסימום לא ישיבו, ואדוני יצביע נגד, למרות שגם זה חוק חשוב.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק מערכות תשלומים, התשס"ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

גלעד ארדן: בעקבות המלצות של קרן המטבע הבין-לאומית, שקבעה סטנדרטים בין-לאומיים בנושא מערכות תשלומים, החליט נגיד בנק ישראל בדצמבר 2002 על רפורמה במערך התשלומים בישראל, לצורך התאמת מערכות התשלומים המקומיות לסטנדרטים אלה.

גלעד ארדן: במסגרת רפורמה זו הוחלט על הקמת מערכת חדשה לתשלומים ולסליקה של מטבע ישראלי, שבה ישתתפו הבנקים וייסלקו תשלומים גדולים בזמן אמת – מערכת זה"ב, זיכויים והעברות בזמן אמת.

גלעד ארדן: מערכות כמו זו או דומות לה פועלות בהצלחה זה שנים מספר ברוב המדינות המפותחות.

גלעד ארדן: במקביל להקמת מערכות להעברות בזמן אמת במדינות שונות, ובמסגרת יוזמות בין-לאומיות לשמירת היציבות הפיננסית באמצעות חיזוק התשתית הפיננסית, פרסמה בשנת 2001 ועדת מערכות תשלומים וסליקה שבחסות הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים עקרונות ליבה, המיועדים לקביעת סטנדרטים למערכות תשלומים וסליקה שחשיבותן המערכתית גבוהה, במטרה להבטיח את יציבותן ולמזער את הסיכונים בהן.

גלעד ארדן: הוועדה סקרה את הסיכונים השונים שמערכות תשלומים חשופות להם – סיכון אשראי, סיכון נזילות, סיכון משפטי, סיכון תפעולי וסיכון מערכתי, שהוא הסיכון שכשל של אחד מהמשתתפים במערכת התשלומים במילוי חיוביו עלול לגרום לכשלים בכלל המערכת הפיננסית ולהתפשט לשווקים פיננסיים אחרים.

גלעד ארדן: מטרת החוק המוצע, בדומה לחוקים דומים הקיימים במדינות רבות, היא לעגן את ההוראות הנדרשות לצורך מזעור הסיכונים כאמור ולצורך הקניית ודאות משפטית, במטרה להבטיח את יציבותן של מערכות התשלומים.

גלעד ארדן: אסקור עתה את עיקרי החוק המוצע.

גלעד ארדן: בהצעת החוק מוצע להחיל על מפעילי מערכות תשלומים חובות שמטרתן להבטיח את יציבותן ותפקודן היעיל של מערכות התשלומים לצורך הפחתת הסיכון המערכתי העלול להיווצר כתוצאה מפעילות בלתי תקינה של מערכות אלה, תוך קביעת מדרג ביחס למערכות תשלומים: על מערכות שפעילותן חיונית לכלל מערך התשלומים במשק ופעילותן באופן בלתי תקין עלולה לחשוף את מערך התשלומים לסיכון, תקוים בקרה בידי בנק ישראל (להלן – מערכת מבוקרת); מערכות מבוקרות כאמור, אשר פעילותן חיונית גם ליציבות המונטרית והפיננסית בישראל, ואשר בנוסף לכך, לשם שמירה על יציבות כאמור קיימת חשיבות שיחולו עליהן הוראות לעניין סופיות התשלום והגנות מסוימות במקרה של הליכי פירוק, כפי שאפרט להלן, תוכרזנה כמערכות מבוקרות מיועדות.

גלעד ארדן: לצורך קיום הבקרה, יוקנו לנגיד בנק ישראל סמכויות מתאימות, ובין השאר, סמכות לתת הוראות למפעיל המערכת וסמכות לקבלת מידע.

גלעד ארדן: כמו כן, יוסמך הבנק לתת אשראי תוך-יומי למשתתף במערכת כאמור, לצורך הבטחת התפקוד היעיל של המערכת, כנגד ביטחונות.

גלעד ארדן: במסגרת הצעת חוק זו נעשה גם תיקון עקיף לחוק ניירות ערך, התשכ"ח–1968, באופן שעל מסלקות כאמור בסעיף 50א לחוק ניירות ערך, קרי מסלקת הבורסה לניירות ערך בתל-אביב בע"מ ומסלקת מעוף בע"מ, יחולו חובות החלות על מפעילי מערכות תשלומים על-פי חוק מערכות תשלומים.

גלעד ארדן: עוד נקבע, כי הפיקוח של רשות ניירות ערך על יציבות ויעילות המסלקות יהא בהתאם לכללים אשר יחולו ביחס לפיקוח הנגיד ובנק ישראל על מערכות תשלומים לפי החוק המוצע.

גלעד ארדן: בסעיף 14 להצעת החוק מעוגן העיקרון בדבר סופיות התשלום, שהוא אחד מעקרונות הליבה של מערכות תשלומים בעלות חשיבות סיסטמית גבוהה, כפי שפורסמו בידי ועדת מערכות תשלומים וסליקה שבחסות הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים.

גלעד ארדן: הכוונה בסופיות היא, שהוראה שניתנה היא בלתי חוזרת החל במועד מסוים.

גלעד ארדן: כדי לאפשר פעילות שוטפת של המערכת, קיימת חשיבות מיוחדת לכך שלא ניתן יהיה לדרוש ממפעיל מערכת מבוקרת מיועדת לשנות את הרישומים במערכת או לתקן רטרואקטיבית את הרישומים לאחר המועד שבו נקבע כי הוראה היא בלתי חוזרת.

גלעד ארדן: בנוסף לכך, יש לוודא שלא ניתן לחייב את מפעיל המערכת בהשבה או בפיצוי בשל ביצוע הוראת תשלום, אך זאת כל עוד מפעיל המערכת ביצע את הוראת התשלום לפי כללי המערכת.

גלעד ארדן: יובהר, כי אין משמעות ההוראה שלא ניתן לבטל את העסקה העיקרית בין שני המשתתפים במערכת, שביניהם מועברים הכספים; אלא רק כי הדרך לביטול תוצאות הוראת התשלום אינה בביטול הרישום.

גלעד ארדן: בנוסף, לסופיות ה"טכנית" שתוארה לעיל, מערכות מבוקרות מיועדות רשאיות לקבוע, לצורך יציבותן, הוראות בדבר סופיות מהותית.

גלעד ארדן: משמעות ההוראה בדבר סופיות מהותית היא, שבמועד שנקבע בכללי המערכת, ייחשב החיוב נושא הוראת התשלום כחיוב שקוים על-ידי המשתתף נותן ההוראה כלפי המשתתפים האחרים במערכת.

גלעד ארדן: כדי לתת תוקף להוראה כאמור גם כלפי צדדים שלישיים, מוצע לקבוע במפורש בחוק, כי מי שהעביר הוראת תשלום במערכת מבוקרת מיועדת, חיובו ייחשב כמקוים במועד שבו על-פי כללי אותה מערכת נקבע שרואים את החיוב כחיוב שקוים.

גלעד ארדן: הואיל והוראה כאמור כוחה יפה גם כלפי צדדים שלישיים, מוצע כי תוקפה יותנה בפרסום.

גלעד ארדן: כהשלמה לעקרון סופיות התשלום, נקבעה הוראה מיוחדת לעניין הליכי פירוק של משתתף במערכת.

גלעד ארדן: מההוראות בפקודת החברות [נוסח חדש], התשמ"ג-1983, בעניין תחילת הפירוק ובעניין עסקאות לאחר תחילת הפירוק, עולה כי עסקאות אשר בוצעו לאחר מועד הגשת בקשת הפירוק ייחשבו כבטלות אם, בסופו של דבר, יינתן צו פירוק נגד משתתף.

גלעד ארדן: מצב דברים זה, שבו ניתנת תחולה רטרואקטיבית כאמור של כלל הבטלות לגבי עסקאות אשר נעשו לאחר תחילת פירוקה של חברה, ובפרט חובת ההשבה הנגזרת מכלל בטלות כאמור, עלול לגרור תגובת שרשרת.

גלעד ארדן: תגובת שרשרת כזו טומנת בחובה סיכון מערכתי, אשר יש בו כדי לסכן את יציבותם של משתתפים נוספים, מעבר לאותו משתתף אשר לגביו הוצא צו הפירוק.

גלעד ארדן: בהתחשב בשיעור הכספי הניכר של העסקאות הנסלקות במערכת שהוכרזה כמערכת מבוקרת מיועדת, עלולה תגובת השרשרת לפגוע ביציבות המוניטרית והפיננסית בישראל.

גלעד ארדן: כדי להתגבר על הבעיה האמורה הוצע לקבוע, בסעיף 15 להצעה, כי סעיף 268 לפקודת החברות לא יחול לגבי פעולות תשלום במערכת מבוקרת מיועדת, שהמשתתף, שניתן נגדו צו פירוק, צד להן, ואשר בוצעו בטרם מתן צו הפירוק.

גלעד ארדן: עם זאת, בית-המשפט יהיה רשאי להורות על ביטול פעולה כאמור אם נוכח כי זו ניתנה בהעדר תום לב, ללא תמורה או כדי לתת עדיפות שלא כדין לנושה מסוים.

גלעד ארדן: במהלך דיוניה שינתה ועדת הכלכלה כמה הוראות בהצעה, וביניהן הוספת זכות למפעיל מערכת תשלומים להשמיע טענותיו בטרם יכריז עליה הנגיד כעל מערכת מבוקרת או מערכת מבוקרת מיועדת, או בטרם יבטל הנגיד הכרזה כאמור; הוספה חובה לפרסם את ההכרזה ואת דבר ביטול ההכרזה גם באתר האינטרנט של בנק ישראל, ולא רק ברשומות, זאת משום שלהכרזה על מערכת כמערכת מבוקרת או כמערכת מבוקרת מיועדת, כמו גם להכרזה על ביטול הכרזה כאמור, יש חשיבות גם למקבלי השירות ממשתתפי המערכת; הוסף סייג לסמכות הנגיד לדרוש ממפעיל מערכת תשלומים וממשתתף במערכת תשלומים מידע הדרוש לו לצורך הכרזה על מערכת שהיא מערכת מבוקרת או מערכת מבוקרת מיועדת, כך שלא יידרש מידע שיש בו כדי להביא לחשיפת זהותו של מקבל שירות ממשתתף במערכת; הוספה הוראה שלפיה תחול חובה על הנגיד להודיע למפעיל מערכת על התקנת כללים או שינויים בנסיבות המפורטות בסעיף 11 של הצעת החוק, וכן לפרסם את הכללים שהותקנו או ששונו כאמור, או הודעה על כך באתר האינטרנט של בנק ישראל.

גלעד ארדן: כמו כן הוספה החובה על מפעיל המערכת להודיע על התקנת הכללים או שינוים למשתתפי המערכת בהתאם לכללי המערכת.

גלעד ארדן: שינוי תואם נעשה בהוראות המקבילות שהוספו לחוק ניירות ערך.

גלעד ארדן: לבסוף, הוספה הוראה בסעיף 5 להצעת החוק, שעליו עמדתי קודם, ולפיה יראו הודעה ששלח בנק ישראל למפעיל של מערכת מבוקרת מיועדת באמצעות מערכת אלקטרונית שאפיוניה הוגדרו בסעיף, כהודעה שהתקבלה בידי מפעיל המערכת במועד שבו נשלחה.

גלעד ארדן: לסיום הדברים אציין שנציגי בנק ישראל הודיעו לוועדה כי בכוונת בנק ישראל להכריז מייד עם קבלת החוק המוצע על שתי מערכות תשלומים כמערכות מבוקרות מיועדות – מערכת זה"ב ובנק CLS.

גלעד ארדן: בנק CLS הוקם במטרה להפחית את סיכון הסליקה במטבע חוץ, שהוא הסיכון שקיים בעסקה המורכבת מרכישת מטבע מסוג מסוים ומכירת מטבע מסוג אחר.

גלעד ארדן: בעסקה מסוג זה יש סיכון שהמטבע הנמכר ישולם אך המטבע הנרכש לא יתקבל.

גלעד ארדן: בנק CLS הוקם כדי להפחית סיכון זה, וכיום הוא נותן שירותי סליקה ל-15 מטבעות.

גלעד ארדן: שילוב השקל החדש במסגרת ה-CLS והיכולת לבצע באמצעותו עסקאות בין השקל החדש לבין מטבע חוץ יקנה יתרונות ניכרים במונחי הפחתת סיכונים במערכת הפיננסית של ישראל.

גלעד ארדן: ההכרזה על בנק CLS כמערכת מבוקרת מיועדת תספק מענה לסיכונים ולחוסר הוודאות שבסליקת עסקאות במטבע חוץ, ובעיקר עסקאות בין השקל החדש לבין מטבע חוץ.

גלעד ארדן: לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק, ואבקש מחברי הכנסת לקבל אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, מאחר שאין הסתייגויות, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–25 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–25 נתקבלו.

יצחק זיו: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: אנו נעבור לקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – 1 חוק מערכות תשלומים, התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 12, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יצחק זיו: אני קובע כי הצעת חוק מערכות תשלומים, התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: [מס' כ/160; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 10112; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנו עוברים להצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, קריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גלעד ארדן, להציג את הצעת החוק.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שיוזמיה הם חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל, אף-על-פי שהיא עוסקת בפרסומות לעישון.

גלעד ארדן: עישון נרגילה הפך בשנים האחרונות להתנהגות שכיחה ומקובלת בקרב בני נוער בישראל, על אף האיסור הקבוע בחוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק, התשמ"ג–1983, למכור מוצרי טבק, הכוללים בין היתר טבק לנרגילה.

גלעד ארדן: במצב המשפטי כיום מכירת נרגילה או השכרתה לקטינים אינה אסורה, ואין כל חובת אזהרה בדבר הסכנות הבריאותיות שבעישון מוצרים המשמשים לעישון טבק דוגמת נרגילה, כקבוע בסעיף 9 לחוק האמור לגבי חפיסות סיגריות ומוצרי טבק אחרים.

גלעד ארדן: מסמך רקע של מרכז המידע והמחקר של הכנסת מ-28 בינואר 2004 מציין, כי במחקר שנערך בקרב תלמידי בתי-ספר החל מכיתה ז', נמצא כי כ-40% מהתלמידים מעשנים נרגילה וכי עישון נרגילה שכיח בקרבם פי-שלושה מעישון סיגריה.

גלעד ארדן: לעניין הנזק הבריאותי הנגרם מעישון נרגילה, נמצא כי כמות הקוטינין, שהוא תוצר הפירוק של הניקוטין, בדמם של מעשני נרגילה, גבוהה פי-ארבעה מזה שבדמם של מעשני סיגריה.

גלעד ארדן: אף-על-פי-כן, הציבור נוטה לחשוב שעישון נרגילה אינו מזיק לבריאות כעישון סיגריות.

גלעד ארדן: לפיכך, הצעת החוק באה להוסיף לחוק הגדרה של "מוצר המשמש לעישון טבק", הכוללת, בין היתר, נרגילה ומקטרת, ולאסור את מכירתו של מוצר המשמש לעישון טבק לקטינים.

גלעד ארדן: נוסף על כך, מוצע לאסור את השכרתו או את השאלתו של מוצר המשמש לעישון טבק לקטינים, כדי לצמצם עד כמה שניתן את השימוש שלהם בו.

גלעד ארדן: כמו כן, מוצע להוסיף לחוק סנקציה פלילית על הפרת ההוראה המוצעת בדבר מכירה, השכרה או השאלה של מוצר המשמש לעישון טבק לקטינים, ולהחיל את חובת האזהרה כאמור בסעיף 9 לחוק גם על מוצר המשמש לעישון טבק, ולא רק על מוצר טבק.

גלעד ארדן: מאחר שסביר שאצל העוסקים בשיווק נרגילות נמצא עדיין מלאי שאינו עומד בדרישות החוק המוצע, ומאחר שהפרתו כאמור תגרור סנקציה פלילית, קבעה ועדת הכלכלה כי החוק ייכנס לתוקפו רק בתום שלושה חודשים מיום פרסומו.

גלעד ארדן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יצחק זיו: להצעת החוק אין הסתייגויות, כאמור.

יצחק זיו: לפיכך, נעבור להצבעה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–5 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

יצחק זיו: בעד – 17, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה אושרה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 10, נגד – אין, נמנע אחד.

יצחק זיו: ההצעה אושרה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני קובע כי הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לכל החברים שנשארו פה כדי לתמוך בחוק, וגם לחברים שתמכו בוועדה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לוועדה, שהעבירה את החוק ברמה מקצועית ובמהירות.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות גם לממשלה, שתמכה בהצעת החוק הזאת, וליושב-ראש הקואליציה, באותה הזדמנות, למרות כל הוויכוחים של היום הקשה.

רוברט אילטוב: תודה לכולם.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את סגן שר הביטחון מתן וילנאי להשיב על שאילתות המפורטות בדף המונח לפניכם.

אלכס מילר: חוק פיצויים.

יצחק זיו: סגן שר הביטחון, תמתין, יש עוד שני חוקים.

יצחק זיו: לגבי הצעת חוק מערכות תשלומים, הצעת החוק כוללת את לוח התיקונים גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית.

יצחק זיו: [מס' כ/172; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 10795; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 20), התשס"ח–2008.

יצחק זיו: חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 20), התשס"ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

גלעד ארדן: חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, התשל"ה–1975, מסדיר את חלוקת האחריות בין הנוהגים במקרה של תאונת דרכים שבה מעורבים כמה כלי רכב.

גלעד ארדן: העיקרון הקבוע בחוק הוא שכל נוהג אחראי לנזקי הגוף שנגרמו לנוסעים ברכבו.

גלעד ארדן: כלל נוסף הוא, שאם נפגע אדם מחוץ לכלי הרכב, הוא זכאי לפיצוי מכל אחד מהנוהגים שהיו מעורבים בתאונת הדרכים, וחבות הנהגים כלפיו היא ביחד ולחוד, ובינם לבין עצמם הם נושאים בנטל החיוב בחלקים שווים.

גלעד ארדן: החוק אינו מבחין בין נוהג רכב לבין נוהג אופנוע, אף-על-פי שככלל, בתאונת דרכים בין אופנוע לבין רכב אחר הגורם הפגיע הוא הרוכב על האופנוע והנוסע עמו, בדומה לפגיעותם של הולכי רגל ורוכבי אופניים.

גלעד ארדן: צו פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (הסדרים לחלוקת נטל הפיצויים בין המבטחים), התשס"א-2001, קובע כי במקרה של תאונת דרכים שהיו מעורבים בה אופנוע אחד או יותר ורכב אחר אחד או יותר, ישלמו המבטחים של הרכב האחר למבטחים של האופנוע 50% מהפיצויים על נזקי גוף שהמבטחים של האופנוע חייבים בתשלומם עקב התאונה.

גלעד ארדן: חיוב המבטחים של הרכב האחר להשתתף בשיעור של 50% בלבד מהפיצויים על נזקי גוף שהמבטחים של האופנוע חייבים בתשלומם עקב התאונה אינו מביא בחשבון את העובדה שרוכב האופנוע דומה, למעשה, להולכי הרגל ולרוכבי האופניים, שאינם נושאים כלל – המבטחים כמובן – בתשלום פיצויים כלשהם בשל נזקי גוף הנגרמים בתאונות דרכים, על אף מעורבותם המשמעותית ופגיעותם הגדולה בתאונות אלה, ואינו נותן משקל ראוי לגורם המשמעותי בגרימת הנזק – הרכב – לעומת האופנוע.

גלעד ארדן: בהקשר זה אני מבקש גם להזכיר שתעריפי ביטוח האופנועים – ובכלל כלי הרכב הדו-גלגליים – גבוהים ביותר, תופעה המביאה לכך שלעתים על בעל האופנוע לשלם פרמיה שנתית בגובה של כשליש מערך האופנוע בשנה אחת.

גלעד ארדן: מדובר בתעריף כמעט אבסורדי, שמכביד מאוד על בעלי האופנועים והקטנועים, אך בפועל אינו מביא, בהתאם לנתונים שנמסרו לוועדה, להפחתה במספר רוכבי האופנוע.

גלעד ארדן: כך, בפני הוועדה הובאו נתונים של נציגי המפקח על הביטוח, ולפיהם הפער בין מספר כלי הרכב הדו-גלגליים הרשומים במשרד הרישוי לבין מספרם הרשום כבעלי ביטוח חובה עומד על 25% באופן קבוע מאז שנות ה-90 ועד שנת 2006, וזאת על אף עליית תעריפי הפוליסה במהלך השנים.

גלעד ארדן: כלומר, יש תופעה שרבים רבים מקרב בעלי כלי הרכב הדו-גלגליים אינם משלמים כלל, בניגוד לחוק, את פוליסת ביטוח החובה, ולכאורה אין להם כיסוי ביטוחי.

גלעד ארדן: מובן שאחד הגורמים הוא הגובה הלא-פרופורציונלי של ביטוח החובה שלהם.

גלעד ארדן: בהצעת החוק המונחת לפניכם, שיזמנו חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב ואני, מוצע לקבוע כי במקרה של תאונת דרכים שהיו מעורבים בה אופנוע אחד או יותר ורכב אחר אחד או יותר שאינו אופנוע, ישלמו המבטחים של הרכב האחר למבטחים של האופנוע 75% מהפיצויים על נזקי גוף שהמבטחים של האופנוע חייבים בתשלומם עקב התאונה, למעט כמובן חבות כלפי הולך רגל.

גלעד ארדן: באופן זה, המבטחים של האופנוע יישאו בעצם ב-25% מהפיצויים על נזקי הגוף עקב התאונה.

גלעד ארדן: במהלך הדיונים בוועדה היו שטענו שהצעת החוק, אם תתקבל, תוביל לעלייה במספר כלי הרכב הדו-גלגליים הנעים על הכבישים, ובמקביל, לעלייה במספר הנפגעים בתאונות דרכים מקרב הנוסעים בהם, בשל היות האופנוע – ועל כך אין חולק – כלי רכב בעל סיכון גבוה במיוחד.

גלעד ארדן: נוסף על כך, היו שטענו בוועדה שקבלת הצעת החוק לא תוביל להורדת תעריפי הביטוח לאופנועים ולקטנועים.

גלעד ארדן: לאחר שבחנו טענות אלה בוועדה בקפידה רבה, הגענו למסקנה שאין בהן ממש.

גלעד ארדן: אנו משוכנעים כי השינוי בחבות בתשלומי הפיצויים עשוי לגרום לעלייה בתחרות בין חברות הביטוח, תחרות שתביא סוף-סוף להפחתה של תעריפי הביטוח, לפחות לגבי נהגים שהסיכון הביטוחי שלהם נמוך יותר; לחברות הביטוח, שלאחר קבלת התיקון יצטרכו לשלם פחות במקרה של תאונת דרכים, ישתלם לבטח נהגי אופנוע מבוגרים יותר, בעלי ותק בנהיגה, או בעלי עבר חיובי מבחינת מעורבות בתאונות או שרשיונם לא נשלל בעבר.

גלעד ארדן: לעומת זאת, נהגים המייצגים סיכון ביטוחי גבוה יותר ימשיכו להיות מבוטחים, כבעבר, בפול, שתעריפיו, מטבע הדברים, גבוהים יותר.

גלעד ארדן: מכיוון שנהגי האופנוע ירצו לשלם פרמיות נמוכות יותר, עשוי התיקון דווקא לעודד נהיגה זהירה יותר, כך שקבלת החוק, אנו מקווים, לא רק שלא תגרום, חלילה, אפילו להוספה של תאונת דרכים אחת, אלא אולי אף תביא להפחתה במספר התאונות שבהן מעורבים הנוהגים ברכב דו-גלגלי.

גלעד ארדן: בהתחשב בספקות שהעלו גורמים שונים בעת הדיונים בוועדה, החלטנו להוסיף להצעת החוק סעיף שלפיו בתום שנתיים ממועד תחילת התיקון לחוק יהיה רשאי שר האוצר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לשנות את יחס חלוקת החבות, כך ששיעור הפיצויים יתחלק באופן אחר בין הנוהג באופנוע לנוהג בכלי הרכב האחר.

גלעד ארדן: תקופה זאת נדרשת כדי לאפשר זמן מספיק לבחינת ההשלכות והתוצאות של השינוי המוצע.

גלעד ארדן: נציגי הממשלה בוועדה ביקשו תחילה להציע הסתייגויות להצעה, אך בסופו של דבר שר האוצר לא העביר הסתייגויות לנוסח שאושר.

גלעד ארדן: לכן, אבקש מחברי הכנסת לקבל אותה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: להצעת החוק אין הסתייגויות, ולכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–2 – 8 נגד – 6 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק זיו: שמונה בעד, שישה נגד ואין נמנעים.

יצחק זיו: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 9 נגד – 5 נמנעים – אין חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 20), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: תשעה בעד, חמישה נגד ואין נמנעים.

יצחק זיו: הצעת חוק עברה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני קובע כי הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 20), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הכרזה למזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 4) (אחריות המוכר והבנק ומינוי ממונה), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 88 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את סגן שר הביטחון להשיב על שאילתות.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1425, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ג' באב התשס"ז (18 ביולי 2007):

יצחק זיו: השגרירות האמריקנית אינה מוכנה לתת ויזות לארצות-הברית לאנשי התעשיות הצבאיות.

יצחק זיו: כאשר ניתן אישור, הוא תקף לחצי שנה עד שנה.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מה היא הסיבה לכך? 3.

יצחק זיו: מה ייעשה בנדון?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

יצחק זיו: התעשיות הביטחוניות מקיימות מול ארצות-הברית פעילות ענפה שכוללת ביקורים בארצות-הברית.

יצחק זיו: בנושא הוויזות פועלות התעשיות הביטחוניות ישירות מול השגרירות האמריקנית.

יצחק זיו: במשרדנו לא התקבלו תלונות בנושא.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1529 של חבר הכנסת חיים אמסלם – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את שר הביטחון ביום י"ב בחשוון התשס"ח (24 באוקטובר 2007): בצה"ל משרתים חיילים לא יהודים.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם חיילים לא יהודים גוירו במסגרות צה"ל בכל אחת מהשנים 2005, 2006 ו-2007? 2.

יצחק זיו: אם כן – באיזו מסגרות לימודיות נעשה הגיור?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: מאז שנת 2002 נפתחה האפשרות לחיילים שאינם יהודים להתגייר במהלך השירות הצבאי.

יצחק זיו: מספר המתגיירים במסגרת צה"ל עומד כיום על 2,364 חיילים מתגיירים (מתחילת התהליך).

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מסגרת הגיור כוללת: א.

יצחק זיו: קורס "נתיב" – קורס מורשת ציונות ויהדות המיועד לכל האוכלוסיות; ב.

יצחק זיו: לחיילים המעוניינים בהמשך תהליכי גיור יש אפשרות לבצע שני סמינרים נוספים אשר נמשכים כשבועיים כל אחד, ובסיומם עומדים החיילים בפני שליח ובית-דין צה"לי.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1748 של חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שר הביטחון ביום ג' בטבת התשס"ח (12 בדצמבר 2007): בעיתון "הארץ" מ-1 בדצמבר 2007 פורסם כי קבלנים ישראלים מייצאים פסולת לאתרי אשפה פיראטיים הנמצאים בשטחי הרשות הפלסטינית.

יצחק זיו: יותר מ-50 משאיות עמוסות עושות את דרכן מדי יום לאתרי הפסולת שבשטחי הכפרים נעלין וקיביה, והן מורשות לעבור במחסומי צה"ל.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע מורשות המשאיות העמוסות בפסולת לעבור במחסומים?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה ייעשה למניעת ייצוא הפסולת לשטחי הרשות?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק זיו: בעיית אתרי סילוק הפסולת הפיראטיים באיו"ש, ובכלל זה כניסת פסולת מישראל לאיו"ש לאתרים בלתי מורשים, היא בעיה מוכרת וכואבת.

יצחק זיו: עם זאת, אין אנו יודעים לאמוד במדויק את מספר המשאיות הישראליות הנכנסות ליהודה ושומרון בכלל ולנעלין ולקיביה בפרט.

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: על מנת לטפל בבעיה לעומקה התחיל המינהל האזרחי בטיפול מערכתי בארבעה מישורים: החוקי, האכיפתי, התכנוני והשיקומי.

יצחק זיו: הטיפול החוקי: גופי המינהל האזרחי הממונים על הטיפול בנושא נוכחו לדעת כי המערכת החוקית הקיימת אינה ערוכה לטפל בכל היקף הבעיה.

יצחק זיו: לצורך זה חתם ראש המינהל האזרחי על צו חתימת חקיקה לאיסור הכנסת פסולת לאתרים בלתי מורשים באזור; נחתם ביום 17 בספטמבר 2007.

יצחק זיו: משמעות הדבר היא שכל טובין מסוג פסולת נדרש להיתר הממונה, קמ"ט איכות הסביבה, לצורך הבאה לאזור.

יצחק זיו: היתר שכזה יינתן לכל משאית אשפה הנכנסת ליהודה ושומרון באופן חוקי כבר בעתיד הקרוב.

יצחק זיו: מרגע הכנסת היתר שכזה ייעצרו במחסומים כל משאיות הפסולת הלא-מורשות.

יצחק זיו: הטיפול בתחום האכיפה: יחידת הפיקוח של המינהל האזרחי ביצעה בחודשים יוני ויולי 2007 מבצע אכיפה רחב היקף באתרי סילוק הפסולת הפיראטיים באיו"ש.

יצחק זיו: במסגרת זו בוצעו עשרות החרמות של משאיות פסולת, כלי ציוד מכני הנדסי וסככות.

יצחק זיו: היחידה עוסקת גם בפעילותה השוטפת בפעילות כנגד אתרי סילוק הפיראטיים באיו"ש.

יצחק זיו: המישור התכנוני: בשטחי C ביהודה ושומרון קיימים כיום שני אתרי סילוק פסולת חוקיים, אתר סילוק פסולת טובלן בבקעה ואתר סילוק פסולת אבו-דיס בגזרת עוטף-ירושלים.

יצחק זיו: נוסף על כך קיימים שני אתרים הנמצאים בהסדרה מקצועית, מאחר שהם אינם ניתנים להסדרה סטטוטורית בשל בעיית מקרקעין: אתר איסוף פסולת כרמל בגזרת חברון ואתר איסוף פסולת פסגות–אל-בירה בגזרת רמאללה.

יצחק זיו: שאר האתרים באיו"ש אינם מוסדרים ואינם ניתנים להסדרה.

יצחק זיו: המינהל האזרחי עובד בצמוד עם ארגונים בין-לאומיים להסדרת נושא אתרי סילוק הפסולת ביהודה ושומרון.

יצחק זיו: רק לאחרונה חנך הבנק העולמי אתר סילוק פסולת בגזרת ג'נין – אתר סילוק פסולת זהרת-אל-פנג'אן, שקולט פסולת מאזור צפון השומרון.

יצחק זיו: המשמעות המיידית של הקמת אתר סילוק פסולת זה היא סגירה של כ-90 אתרי סילוק פסולת פיראטיים בגזרה.

יצחק זיו: פרויקטים דומים נמצאים בהליכים שונים גם בגזרת רמאללה – בנק הפיתוח הגרמני KFW – ובאזור הדרומי – הבנק העולמי.

יצחק זיו: אתרי סילוק הפסולת ייתנו מענה לכלל הגזרות, ועם הקמתם ניתן יהיה לסגור ולשקם אתרים פיראטיים רבים.

יצחק זיו: שיקום אתרי סילוק פסולת: כאשר מתבצעת תפיסת מעוול בתחום השלכת הפסולת הפיראטית מתנים את שחרור הרכב המוחרם בשיקום האתר הפיראטי.

יצחק זיו: המינהל האזרחי עוסק במספר רב של פעילויות לשיקום אתרי סילוק פסולת לא חוקיים באיו"ש באופן שוטף.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1681 של חבר הכנסת אפי איתם – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת אפי איתם שאל את שר הביטחון ביום י"ח בכסלו התשס"ח (28 בנובמבר 2007): לאחרונה רבו התלונות בנושא המחסום בכניסה לשומרון.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: אילו סמכויות יש למינהלת המחסום?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מי מנהל את המחסום בפועל?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מי מורה להגביל את חופש התנועה?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

יצחק זיו: מעבר אליהו פועל תחת סמכות צה"ל בפיקוד חטיבה מרחבית "אפרים".

יצחק זיו: המחסום מאויש על-ידי גדודים המבצעים תעסוקה מבצעית בגזרת צופים, וכן כוחות פלוגת המעברים של המשטרה הצבאית.

יצחק זיו: הכוח המאייש את המחסום מוסמך, על-פי הדין, לעכב כלי רכב העוברים במחסום לצורך ביצוע בידוק ביטחוני.

יצחק זיו: במקרה שבו מזהים הכוחות אדם או סחורה חשודה במחסום, נתונה בידיהם הסמכות לעכב את כלי הרכב ולזמן את משטרת ישראל להמשך טיפול.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1772 של חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום י' בטבת התשס"ח (19 בדצמבר 2007):

יצחק זיו: לאחרונה גדלה במידה משמעותית התיישבות לא חוקית של שבטים בדואיים בשטחים הנמצאים בריבונות ישראלית ברחבי בקעת-הירדן.

יצחק זיו: המינהל האזרחי אינו מטפל בתופעה זו.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע המינהל האזרחי אינו מטפל בבעיה?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה ייעשה לפתרון הבעיה?

יצחק זיו: סגן שר הביטחון מתן וילנאי:

יצחק זיו: חבר הכנסת סער שאל על התיישבות בדואית בלתי חוקית בבקעת-הירדן, שלאחרונה גדלה במידה משמעותית, ועל כך שהמינהל האזרחי אינו מטפל בתופעה.

יצחק זיו: 1–3.

יצחק זיו: הבנייה המוקמת ללא היתרי הבנייה הנדרשים על-פי דין מטופלת על-ידי המינהל האזרחי במסגרת סמכויותיו לאכיפת דיני התכנון והבנייה באזור יהודה ושומרון.

יצחק זיו: להלן הנתונים: מספרם הכולל של מבנים בלתי חוקיים שאותרו ונהרסו בשנתיים האחרונות על-ידי יחידת הפיקוח של המינהל האזרחי: בשנת 2006 נהרסו 25; בשנת 2007 – 25; סך הכול – 50.

גדעון סער: כמה נהרסו?

מתן וילנאי: 25.

גדעון סער: באיזו שנה?

מתן וילנאי: כל שנה.

מתן וילנאי: ב-2006 – 25, וב-2007 – 25.

מתן וילנאי: מספרן הכולל של פלישות שאותרו ופונו על-ידי יחידת הפיקוח בבקעת-הירדן בשטח C, נכון לדצמבר 2007: משנת 2005 אותרו 39 פלישות, 21 מהן פונו.

מתן וילנאי: יצוין כי במקרים רבים מתגוררים התושבים בתחום שטחי אש מוכרזים.

מתן וילנאי: במקרה שבו עסקינן, אותרו 24 פלישות בשטחי אש בבקעת-הירדן, ומתוכן פונו 20.

אריה אלדד: אתה יודע שיש מאות כאלה – – –

יצחק זיו: סליחה, חבר הכנסת אלדד.

מתן וילנאי: תן לחבר הכנסת סער קודם לשאול.

גדעון סער: מכובדי סגן שר הביטחון, אתה יודע שאני מאוד מכבד אותך, אף שלא תמיד אנחנו מסכימים בכל הנקודות, אבל אני מעריך מאוד את הפעילות שלך.

גדעון סער: מה שאני יודע – ואני אומר לך את זה גם על בסיס דברים של ראש המועצה – שיש אלפי תלונות על בנייה בלתי חוקית.

גדעון סער: יש אזורים מסוימים, כמו בג'יפטליק, שזאת ממש השתוללות, והאכיפה של המינהל האזרחי היא מאוד מאוד דלה.

גדעון סער: אז דנים כל הזמן בכך – ובעצמך אמרת, אלה שטחי C, זה לא שטח רש"פי – דנים במאחזים בלתי חוקיים.

גדעון סער: למה לא נכנסים לנושא הזה ברצינות?

גדעון סער: כי בסופו של דבר העובדות שם נקבעות, ואם אנחנו לא נטפל בזה – זה מקום שאי-אפשר להגיד: הוא לא היה מאוכלס בצפיפות על-ידי אוכלוסייה ערבית, בניגוד למקומות אחרים באיו"ש, ואנחנו מאבדים את זה אם אנחנו לא מטפלים בנקודה הזאת.

אריה אלדד: ומה עם כביש ירושלים–יריחו?

מתן וילנאי: איך לא תשאל את השאלה.

מתן וילנאי: גם אני שואל את השאלה הזאת, חבר הכנסת אלדד, כל הזמן, גם בעקבות השאלות שלך וגם בלי קשר לזה.

מתן וילנאי: בשני המקרים – – –

גדעון סער: אם זה אלפי תלונות שקיימות – – –

מתן וילנאי: גדעון, אני מציע כך – חבר הכנסת סער, כל מקרה שתביאו לי לגופו של עניין, ואם לראש המועצה יש אלפי תלונות, שיעביר מדגם שלהן – אנחנו נדאג לתת תשובה לגופו של עניין.

מתן וילנאי: עשיתי ניסוי כזה על כביש מס' 1, והם מטפלים שם פרטנית.

מתן וילנאי: בחלק מהמקרים אנחנו מוגבלים, מכיוון שזה עומד בבג"ץ, אבל כל דבר חדש – אני רוצה להרוס אותו על-אתר, ואת זה אפשר לעשות.

מתן וילנאי: אני מבקש שתעבירו אלי ונטפל ככל יכולתנו, גם במקרה של הבקעה וגם במקרה של כביש מס' 1, כי אני רגיש לעניין כמוכם לפחות.

גדעון סער: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1775 של חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום י' בטבת התשס"ח (19 בדצמבר 2007):

יצחק זיו: בשנים האחרונות עסקו רבות בעניין הקמת עיר הבה"דים בנגב.

יצחק זיו: לאחרונה פורסם כי משרד הביטחון קיבל את כל האישורים להקמה בפועל, אולם שוב נרשמה התנגדות והבנייה נעצרה.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מה המצב העדכני השבוע?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: האם תוקם העיר ובאלו תנאים?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק זיו: בעקבות עתירת הארגונים הירוקים נגד הקמת עיר הבה"דים בצומת הנגב, עוכב המשך פעולות הבינוי בשטח עד להחלטת בית-המשפט בנושא.

יצחק זיו: מייד לכשיתאפשר הדבר ימשיך משרד הביטחון בהמשך הפעילות המתוכננת להקמת עיר הבה"דים, בהתאם להחלטת הממשלה שהתקבלה בנושא.

יצחק זיו: בימים אלו מתבצעת עבודת הערכת סיכונים בעניין הנדון וניתוחם, בצוות של משרד הבריאות בראשות ד"ר אלי שטרן.

יצחק זיו: ד"ר שטרן צפוי להגיש את ממצאיו בסוף ינואר 2008 ואנו ממתינים לקבלתם.

יצחק זיו: בריאות החיילים נמצאת במוקד קבלת ההחלטות בהקשר דנן.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1780 של חבר הכנסת דני יתום, בבקשה.

יצחק זיו: חבר הכנסת דני יתום שאל את שר הביטחון ביום י' בטבת התשס"ח (19 בדצמבר 2007):

יצחק זיו: חיילי מילואים שחזרו מתעסוקה מבצעית ברמת-הגולן התלוננו על הזנחה, על ציוד פגום שגרם לירידה ביכולת המבצעית ועל תנאי תברואה קשים ביותר.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נבדקו התלונות ונמצאו נכונות?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: האם קיימת תוכנית להשלמת הציוד ולתיקון ליקויי התברואה והבינוי?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה הוא לוח הזמנים לתיקון הליקויים הללו?

מתן וילנאי: 1–3.

מתן וילנאי: התלונות שהעלו אנשי המילואים נבדקו על-ידי הגורמים האחראים בפיקוד צפון, והן מטופלות באופן שוטף על-ידי גורמי החטיבה, האוגדה והפיקוד.

מתן וילנאי: מרבית הליקויים המוזכרים, הקשורים בנושא הציוד והרכבים, טופלו באופן מיידי.

מתן וילנאי: הואיל וסוגיית תשתיות המוצבים היא סוגיה המחייבת פתרון ארוך טווח, פיקוד הצפון עוסק בה במסגרת תוכנית העבודה השנתית שלו.

דני יתום: אדוני סגן שר הביטחון, אתה היית מפקד אוגדה 36 – זאת האוגדה שאחראית לקו הזה, בגזרה הזאת – ואני לא מניח שבתקופתך היה יכול להיות מצב, שנה וחצי אחרי מלחמת לבנון השנייה, שבו שלושה ג'יפים מוזנקים לאירוע חדירה בעקבות התראה על חדירה מן הצד הסורי לעבר הצד הישראלי, הראשון נתקע, השני נעצר בגלל תקלה ורק השלישי מגיע למקום; וכאשר השניים התקועים מבקשים לדווח על זה שהם נתקעו, הם מגלים להפתעתם שאין להם מכשיר קשר.

דני יתום: אז הם מוציאים את הפלאפונים הפרטיים מהכיסים, ואז מסתבר שאין קליטה – הפלאפונים לא עובדים.

דני יתום: אני מאוד מוטרד, אני מוכרח להגיד לך, כי אם זה התיאור, שנה וחצי אחרי המלחמה, על גדוד שעושה תעסוקה מבצעית לאורך הגבול, שאפשר גם שם להיכנס לאירוע חטיפה, מה למדנו?

מתן וילנאי: התיאור שאתה מתאר, חבר הכנסת יתום, הוא חמור.

מתן וילנאי: הרי שנינו מבינים שהוא חמור ביותר, אין ספק בזה בכלל.

מתן וילנאי: אני לא מבין את המושג שהם גילו שאין להם מכשירי קשר.

מתן וילנאי: גם אתה לא מבין את המושג הזה.

מתן וילנאי: הם לא יודעים שאין להם מכשיר קשר כשהם יוצאים למשימה?

דני יתום: הם יצאו בלי מכשירי קשר.

מתן וילנאי: הם לא מדווחים שהם יוצאים?

מתן וילנאי: אבל מכיוון ששנינו פיקדנו על אוגדות כאלה – זה חמור, וזה לא המקום לדון בכך.

מתן וילנאי: יש מפקד אוגדה שחייב לטפל בדברים האלה.

מתן וילנאי: אם הייתי מקבל פרטים מדויקים על המקום והשעה, הייתי יודע לטפל בזה בהתאם – לא אני, הייתי מעביר לרמטכ"ל, ואני סמוך ובטוח שהוא היה מטפל בזה כראוי.

מתן וילנאי: אם זה כולל יותר, אני לא יכול להגיד את מה שאמרתי.

מתן וילנאי: אם זה מדויק, תעביר אלי ואני אדאג שזה יטופל על-ידי גורמי הפיקוד.

דני יתום: אני אעביר לך.

מתן וילנאי: תעביר לי, בשמחה – לא בשמחה, אבל תעביר לי.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1799 של חבר הכנסת – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את שר הביטחון ביום י"ז בטבת התשס"ח (26 בדצמבר 2007):

יצחק זיו: נודע לי כי ב-17 ביוני 2007 התקיימה בבסיס נחל-עוז בדרום פעילות מיסיונרית בקרב חיילי פלוגת פלחוד של גדוד שקד, חטיבת גבעתי.

יצחק זיו: המיסיונרים הסוו את עצמם כאנשי ימין וניצלו הופעה מוזיקלית להטפה מיסיונרית.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם הדבר נכון?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – האם זה חוקי?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האין בכניסת המיסיונרים המוסווים לבסיסי צה"ל סכנה ביטחונית?

יצחק זיו: 4.

יצחק זיו: מה ייעשה בנדון?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מבדיקה שנערכה על-ידי הגורמים האמונים על הנושא בצה"ל עולה כי קבוצה מיסיונרית אכן ניסתה להיכנס לשטח החטיבה, ברם סולקה אל מחוץ לש"ג, כך שהופעתם התבצעה מחוץ לבסיס.

יצחק זיו: הווה אומר, בפועל לא בוצעה בתחומי הפלוגה כל פעילות מיסיונרית והטפה.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1801 של חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הביטחון ביום י"ז בטבת התשס"ח (26 בדצמבר 2007): בשבת האחרונה, עם כניסתה, הגיעו חיילי צה"ל לחומש במטרה לפנות את המתיישבים היהודים מן המקום.

יצחק זיו: בסופו של דבר לא פינו איש, אך לקחו את האוכל שהכינו המתיישבים.

יצחק זיו: כך נותרו המתיישבים ללא מזון במהלך השבת כולה.

יצחק זיו: בתקופה האחרונה חוזרים ונשנים מקרים דומים, ותמיד בתירוץ של "התראה ביטחונית".

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – האם ההוראה לביצוע הפינוי דווקא עם כניסת השבת נעשתה על דעתך?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האם לקיחת המזון עולה בקנה אחד עם פקודות הצבא?

מתן וילנאי: חבר הכנסת אלדד לא שואל רק על כביש מס' 1 – על כך הוא שואל אותי באופן קבוע – אלא הוא שואל על פינוי חומש בשבת.

מתן וילנאי: 1–2.

מתן וילנאי: ההנחיה העקרונית מקדמת דנא – וחבר הכנסת אריה אלדד, אתה מכיר את זה היטב – היא שאין מבצעים פינויים בשבת.

מתן וילנאי: ולכן שנינו מבינים, וגם האחרים, שעולים דקות ספורות לפני כניסת השבת כדי ליצור עובדה, שיוצרת בעיה ביטחונית בנקודה שבה הם נמצאים.

מתן וילנאי: ולכן, הצבא נאלץ לעשות את הפינוי מיידית, והמתיישבים עושים את זה בכוונה על גבול כניסת השבת, על מנת שאחרי זה חבר הכנסת אלדד יוכל לשאול את השאילתא הזאת בכנסת, כשאני צריך לתת לו תשובה.

מתן וילנאי: הרי זאת הסיבה, שנינו מבינים את זה היטב.

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: לקיחת האוכל לא מקובלת עלי בשום פנים ואופן, וצריכה להיות כמובן מטופלת על-ידי המפקדים שלהם.

מתן וילנאי: אבל המתיישבים שמתחכמים עם הצבא, נדמה לי שאין אחד בבית – ותהיינה עמדותיו אשר תהיינה – שיכול לתמוך במהלך מהסוג הזה.

אריה אלדד: אדוני סגן השר, נדמה לי שהטעו אותך.

אריה אלדד: אם תיקח ג'יפ ותיסע עכשיו לחומש, תמצא את המתיישבים שם.

מתן וילנאי: לא שמעתי.

אריה אלדד: אם תיסע עכשיו לחומש, תמצא אותם שם.

אריה אלדד: אם תיסע מחר בבוקר לחומש – הם שם.

אריה אלדד: הם לא עולים כמה דקות לפני כניסת השבת.

אריה אלדד: פשוט הטעו אותך.

אריה אלדד: הם נמצאים שם למעלה משישה חודשים, מאז תשעה באב האחרון.

אריה אלדד: מי שמגיע כמה דקות לפני כניסת השבת אלה הרכבים של משמר הגבול, המשטרה וצה"ל, שבאים לפנות אותם.

אריה אלדד: הם שם כל הזמן.

אריה אלדד: ברגע שהם רואים את הג'יפים האלה מתקרבים – הם הולכים 200 מטר אחורה.

אריה אלדד: הצבא והמשטרה לא מוצאים איש, הם גם לא מתרוצצים לחפש אותם.

אריה אלדד: הם לוקחים את האוכל כדי שלא יהיה להם אוכל בשבת ומסתלקים.

אריה אלדד: זה כמעט נוהל קבוע.

אריה אלדד: הבדיחה באזור הזה היא: איך יודעים ששבת נכנסת?

אריה אלדד: כשרואים את הג'יפים באים לפנות.

מתן וילנאי: וזה נראה לך משחק ראוי?

מתן וילנאי: אני עכשיו שואל.

אריה אלדד: על כל פנים, גם אם המשחק הוא דו-צדדי, אי-אפשר לקחת אוכל.

אריה אלדד: הלוא עושים את זה בשם ההתראה הביטחונית.

מתן וילנאי: אין דיון על נושא האוכל.

מתן וילנאי: אני הצגתי את עמדתי בעניין, חד וחלק, אבל השעשועים האלה – – –

אריה אלדד: אבל את העמדה שלך צריך גם להעביר לצבא.

מתן וילנאי: אני הייתי שם, אני לא משוכנע שהם שם כרגע.

מתן וילנאי: אני גם שוחחתי עם מח"ט הגזרה – אם כי שנינו יודעים שהמשטרה מפנה – אבל שוחחתי עם מח"ט הגזרה, שהוא איש מעולה.

מתן וילנאי: הוא בא בטענות על הצורה של מה שאתה מתאר כרגע.

מתן וילנאי: האם זה ראוי שצנחנים של צה"ל יעסקו בזה – לי יש ספק.

מתן וילנאי: אם אתה חושב שזה בסדר, שיבושם לך.

מתן וילנאי: אני חושב שזו תקלה חמורה.

מתן וילנאי: השרשור הזה עם חיילי צה"ל, שלא לזה התגייסו לצנחנים, הוא ממש שלא במקומו.

מתן וילנאי: אני מצטער.

אריה אלדד: אבל הם באים לפנות תמיד בערב שבת.

מתן וילנאי: אין לי מה להוסיף על זה.

מתן וילנאי: ברור שזה נעשה בצורה לא חוקית, הרי אין דיון על זה.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1821 של חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום כ"ד בטבת התשס"ח (2 בינואר 2008):

יצחק זיו: בדיוני ועדת הכנסת עלה כי כבוד השר לא קבע עדיין תקנות לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אף שחלפה יותר משנה מהמועד הקבוע לכך.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מה הם הגורמים לעיכוב?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מתי יפרסם משרדך את התקנות לחוק?

מתן וילנאי: אני חייב קודם כול לברך או לציין גם את חבר הכנסת אריאל וגם את חבר הכנסת אלדד, שמגישים שאילתות ומקפידים להמתין ולשמוע את התשובות, כי אתם שמים לב שהמגרש די ריק במצב הזה.

מתן וילנאי: חבר הכנסת אריאל שאל על נגישות לפי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מתן וילנאי: בדיוני ועדת הכנסת עלה כי כבוד שר הביטחון לא קבע עדיין תקנות לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אף שחלפה יותר משנה מהמועד הקבוע לכך.

מתן וילנאי: 1–2.

מתן וילנאי: משרד הביטחון סיים את טיפולו בכל הנוגע לשירותי החירום המצויים בתחום אחריותו.

מתן וילנאי: ואולם, מאחר שהמשרד התבקש לכלול בתקנות את כלל שירותי החירום לאנשים עם מוגבלות, עבודת התיאום הבין-משרדית מעכבת את השלמת התקנות.

מתן וילנאי: בימים אלה אנו מקבלים התייחסויות משאר משרדי הממשלה, ואז נוכל לשוב ולהתקדם בהכנת התקנות.

מתן וילנאי: נמסר לי כי טיוטת התקנות כבר גובשה, ותפורסם באתר האינטרנט של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מתן וילנאי: השלמת התהליכים הפורמליים כפופה עדיין לאישורם של נציבות לשוויון לאנשים עם מוגבלות, פורום הארגונים וועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

מתן וילנאי: אני מקווה שזה יסתיים מוקדם ככל האפשר.

אורי אריאל: תודה, סגן שר הביטחון, אדוני היושב-ראש.

אורי אריאל: ראשית, אם יותר לי משפט אחד על השאילתא הקודמת, של ידידי חבר הכנסת אריה אלדד.

אורי אריאל: נדמה לי שכולנו מסכימים שאכן הצנחנים לא צריכים להתעסק עם זה.

אורי אריאל: יש משטרה, יש משמר הגבול, ואני מציע – אם אתה מוכן לבדוק את זה, שתהיה הנחיה שחיילי צה"ל, כולל בני ואחרים שמשרתים בצה"ל, לא יתעסקו עם זה.

אורי אריאל: לשאלה הנוספת – כשאני שומע את התיאור שלך, אני מתחיל להיות מודאג: בימים הקרובים, יתאמו, ידברו.

אורי אריאל: המון ביטויים שאין בהם שום דבר חתוך, קובע.

אורי אריאל: אתה אומר: אני מקווה שבימים הקרובים העניינים וכו'.

אורי אריאל: אם יותר לי, ברשותך, בשיא הזהירות, לומר לך, אדוני סגן שר הביטחון, אני מקווה – אתה, יש לך הסמכות להורות.

אורי אריאל: רק בשני משרדים יש סגני שר: במשרד החוץ ובמשרד הביטחון.

אורי אריאל: אני פונה אליך ואומר לך, אדוני סגן השר הביטחון: הרשות והסמכות בידך.

אורי אריאל: אני אודה לך מאוד אם תוכל בתוך כמה ימים להודיע לי בכתב, או בעל-פה, או לכנסת, מתי יהיו תקנות.

אורי אריאל: לא תקוות ולא משאלות לב.

אורי אריאל: זה שכולנו רוצים – אני בטוח.

אורי אריאל: אתה יכול להחליט, להורות, לסכם ולהוציא את התקנות.

מתן וילנאי: חבר הכנסת אריאל, בכל מה שבסמכות המשרד אתה צודק בכל מלה.

מתן וילנאי: מה שלא בסמכות המשרד לא בידי.

מתן וילנאי: אבל מכיוון שאתה אומר דבר נכון, אני מתחייב עד סוף שבוע הבא לתת לך עדכון מדויק איפה הדבר הזה עומד.

מתן וילנאי: לגבי הנושא הראשון, אני טעיתי, כי אני התכוונתי שהמח"ט שם הוא צנחן.

מתן וילנאי: מי שעושה את העבודה – פשוט בן של קצין שלי – זה באמת אנשי משטרה, אבל במחסומים שמסביב זה עדיין חיילים סדירים.

מתן וילנאי: מעבר לזה, אתה צודק בהערה הזאת.

מתן וילנאי: אני אתן לך תשובה על השאלה שלך.

מתן וילנאי: תודה רבה.

אורי אריאל: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לסגן שר הביטחון מתן וילנאי.

יצחק זיו: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ט בשבט התשס"ח, 5 בפברואר 2008, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.