ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ותשע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-02-18 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, י"ב באדר א', 18 בפברואר 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, מזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 96), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק המפלגות (תיקון – עדכון פרטי חבר מפלגה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת איתן כבל, אלי אפללו ו; הצעת חוק המועצה הארצית למזון ולביטחון תזונתי, התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – פיצוי בשל עסק של חקלאות), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת זאב אלקין, דוד רותם, עמירה דותן, שי חרמש, אסתרינה טרטמן, ישראל כץ, יצחק לוי, אברהם מיכאלי ואורית נוקד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – עסקה לתקופה קצובה לרכישת רדיו טלפון נייד), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – עיון בפנקס הרישום והתרת גילוי תקשורתי), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אפי איתם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – רשימת מנויים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת שי חרמש וזבולון אורלב; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – שחרור ממעון), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – מענק בירה), מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הגנת בית המגורים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק מענק מיוחד לעידוד הנגב והגליל (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ואבישי ברוורמן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישה למבחן כניסה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת משה כחלון, יעקב מרגי, מיכאל מלכיאור, סטס מיסז'ניקוב, איתן כבל ואלי אפללו; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדה של בגיר בדרך בין-עירונית, ברכיבה תחרותית וברכיבה ספורטיבית), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הפצת שידורי הטלוויזיה הלימודית), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אלי אפללו, אבישי ברוורמן, רונית תירוש, יורם מרציאנו ואליהו גבאי; הצעת חוק איחוד הרשויות המקומיות רמלה ובאר-יעקב,

איל ינון: התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – רישוי עסק לאיסוף ולמסחר במתכות), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש רשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת תקופת כהונה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי.

איל ינון: הודעת שר הפנים מאיר שטרית, מיום כ"ט בשבט התשס"ח, 5 בפברואר 2008, בעקבות מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: שפל חסר תקדים בנתוני העלייה לישראל.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: הקפאת הבנייה בירושלים;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: מגעים עם הרשות הפלסטינית תחת אש;

דליה איציק: אנחנו נעבור לנושא הראשון בסדר-היום: הצעות אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: ההצעה הראשונה היא הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל הקפאת הבנייה בירושלים.

דליה איציק: ינמק אותה חבר הכנסת אפי איתם.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

אפי איתם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האחרונים התכנסה ממשלת ישראל, או ועדת שרים מטעמה, על מנת לשנות את הקריטריונים של המושג רצח.

אפי איתם: קוראים לזה שינוי או הגמשת הקריטריונים למושג דם על הידיים, אבל בעצם ועדת השרים הזאת קובעת, שאולי הדיבר הראשון, היסוד של כל התרבות האנושית, של כל הסדר העולמי, ניתן לפרשנות, ניתן להגמשה.

אפי איתם: גם מי שיש לו דם יהודי על הידיים, מדינת ישראל תשקול אם הוא ראוי להתכנות רוצח.

אפי איתם: יותר מזה, אם יושב אדם ששפוט על-ידי מערכת הצדק והמשפט של מדינת ישראל לחמישה מאסרי עולם, כבר נשמעים קולות בממשלה הפרשנית הזאת לאמור, בואו נהפוך אותו, את ברגותי, לשותף שלנו, לפרטנר שלנו למשא-ומתן מדיני.

אפי איתם: פתחתי בדבר הזה משום שבהעדר עמוד שדרה מוסרי, בהעדר כללי מוסר ויושרה בסיסיים, נדמה לי שאפשר להיגרף כמעט לכל מחוז חפץ, יהיה זה ההזוי ביותר.

אפי איתם: ככזה אנחנו צריכים לראות עכשיו את התהליך שבו מפרשנים מחדש מהי מחויבותו של העם היהודי לירושלים.

אפי איתם: אותה ירושלים, שהיתה חצויה וחומה בלבה וידענו לומר שזאת ירושלים שלנו, חצויה כמו פצע בתוך נשמת האומה, פתאום אנחנו כבר מדברים אחרת.

אפי איתם: ירושלים המזרחית היא כבר איזה מין אגן קדוש, היא כבר איזה מין אזור הסכמים בין-לאומי, היא כבר איזה פוטנציאל לבירת פלסטין.

אפי איתם: השכונות של ירושלים, שתמיד היו הכתר שסביב הליבה הזאת של ירושלים, ותמיד ראינו בשכונות הללו, מאז 1967, חלק אורגני של ירושלים, עומד כאן ראש הממשלה ומסביר, שאולי היה זה בכלל טיפשות, קוצר ראות, לספח כל מיני שכונות עם שמות ערביים עלומים.

אפי איתם: אגב, וואלג'ה וסוואחרה, אלה שכונות שנמצאות ממש כאן, מטרים ספורים מן הכנסת, וזה שנותנים להן שם ערבי ומעקמים את האף ואומרים שאולי בכלל צריך לשקול אם מדובר בירושלים, לא משנה את העובדה שזאת חטיבה אחת מאז חוברה העיר יחדיו.

אפי איתם: ועכשיו פתאום, לאט לאט, במין התגנבות יחידים, בשינוי טרמינולוגיה, ואחר כך בכלל כאידיאולוגיה של שמירה על ירושלים יהודית, הולכים ומפרקים את המושג שהוא הבריח התיכון של כל הקשר שלנו לארץ הזאת, של כל הקשר הזה בינינו, ומפרקים את ירושלים קודם כול בתודעה שלנו ואחר כך בתודעה של העמים ואחר כך בתודעה של הערבים ואחר כך כבר נהיה הלב גס באוסף הבלתי-ברור הזה של החורבות, שמי יודע באמת אם הן חלק מסיפור חיינו כאן בארץ הזאת.

אפי איתם: העניין הזה מאפיין את תהליכי ההתפוררות הכלליים שקורים במדינת ישראל ומובלים בציניות על-ידי הממשלה הזאת, וכן צריך לומר, על-ידי ממשלות קודמות, שבחפזונן להשיג הישג של מחר בבוקר, מרסקות את התשתית שעליה חלמו ולחמו ומתוכה נבנתה הזהות שלנו כאומה.

אפי איתם: ואז פתאום נפקחות עיניים נדהמות נוכח הפקרת עיר שלמה – כי אם אפשר להפקיר את ירושלים, מה לנו שדרות – ופתאום מתברר שאולי יש תופעה של השתמטות, כי אם אדם נקרא למסור את חייו והוא יודע שמחר בבוקר האדמה שעליה הוא נלחם, העקרונות שעליהם שלחו אותו לקרב יתבררו בכלל כאיזו טעות, כאיזה ספין, כאיזו החמצה גדולה, אז הוא אומר, לעזאזל, לפחות אני אחיה.

אפי איתם: האמון באמיתות, ביסודות, בקואורדינטות שבונות את מפת הדרכים האמיתית שלנו, הולך ומתערער ועוד מעט לא ניתן יהיה לגייס אף אחד לשום דבר.

אפי איתם: כי כשרוצח הוא לא רוצח ודם על הידיים הוא לא דם על הידיים וירושלים היא בכלל איזה אוסף של שכונות ערביות, שמה לנו ולהן, ומקום בית-מקדשנו הוא בכלל איזה אגן קדוש משותף לכל הדתות וצריך שם איזה הסדר עם איזה כוח בין-לאומי של משמר הוותיקן ומשמר האימאם ואולי גם משמר הכנסת, אז מה כבר נשאר מן השפה המשותפת, מן החלום המשותף ומן היחד שאנחנו נתבעים יום-יום לגייס כדי לשמור על הדברים הללו, ומכוחם גם על הדברים החשובים פחות.

אפי איתם: העניין הזה עוד יכול להיות מובן כשמדובר בממשלה הזאת ובחלק מן השרים הבכירים שלה.

אפי איתם: אני מודה, אני הצטמררתי כשעמדו כאן שרים והסבירו שזה בכלל טוב לנו, זה יציל את ירושלים אם אנחנו נתנער ונתנתק ונתפרק מהעניין הזה של ירושלים רבתי.

אפי איתם: אבל אני תמה יותר מהכול על חברי מש"ס.

אפי איתם: תראו, סימנתם קו אדום, והקו הזה הוא משא-ומתן על ירושלים.

אפי איתם: אתם יודעים, ידידי נסים זאב וחברי ש"ס האחרים, אתם יודעים שבעצם הימים, הדקות הללו, מתנהל משא-ומתן על ירושלים.

אפי איתם: אומרים את זה הפלסטינים – ובזה אני מאמין להם יותר, כי אין להם אינטרס ולראש הממשלה יש אינטרס להסתיר את המשא-ומתן הזה כדי להמשיך לשמר קואליציה בלתי אפשרית.

אפי איתם: אל תשלו את עצמכם, מדברים על ירושלים ומדברים על חלוקת ירושלים.

אפי איתם: אם לא היו מדברים על זה, לא היו דיבורים על כלום.

אפי איתם: אני מודה שגם בעבר, המפלגה שהשתייכתי אליה ניסתה לספר לעצמה סיפור, לא אמיתי, ביחס ליכולתה לבלום תהליכים ברגע האחרון לכשיבשילו, והיא נגררה ונגרפה עם המאורעות.

אפי איתם: אתם, כשתתעוררו, כשתצאו מהממשלה הזאת, כשתפרקו אותה, יהיה מאוחר מדי, כי יהיה הסכם.

אפי איתם: יהיה הסכם שיהפוך להיות הציר של הבחירות הבאות.

אפי איתם: יבוא אהוד אולמרט ויגיד, נכון, עכשיו זה הזמן לפרק את הממשלה, יש לנו הסכם עם הפלסטינים.

אפי איתם: בהסכם הזה צריך לוותר על חלק מירושלים, ויתורים כואבים.

אפי איתם: למה הוא התכוון כאן כשהוא דיבר על ויתורים כואבים ותמה אם עשינו בתבונה כשחיברנו את רמות ואת ארמון-הנציב לתוך ירושלים?

אפי איתם: מה תעשו אז?

אפי איתם: נכון שאולי אז תפרשו, אבל האינרציה הזאת, חילול השם הזה שמערכת הבחירות הבאה תתנהל על הסכם שבתוכו יש חלוקת ירושלים, עצם האפשרות שדבר כזה יתרחש, שמשא-ומתן כזה יושלם ויובא על-ידי ראש ממשלה מכהן כנושא מרכזי לבחירות, זאת תהיה אשמתכם.

אפי איתם: אני אומר לכם את זה גם כמי שכבר נכווה ברותחין בעצמו.

אפי איתם: כשדברים כאלה עולים על השולחן, כשדברים כאלה נזרקים באוויר, כשבלוני ניסוי כאלה מופרחים, מישהו מחזיק את החבל מתחת לבלון הזה, מישהו שילח אותו, מישהו רוצה שהבלון הזה לאט לאט יתפח ויהפוך להיות איזה מין כתובת של בשורה חדשה.

אפי איתם: אני משוכנע שאם היו מתחילים עכשיו לדון בגיור רפורמי, וכבר דנים, וגם את הצפרדע הזאת אני מתפלא איך אתם בולעים, לדון מחדש בהגדרת מהי משפחה יהודית, כי אפשר לדון גם בשאלה, מיהו רוצח ומהי ירושלים, אז אפשר גם לדון בשאלה מהי משפחה ומהי משפחה יהודית ואיזו מסגרת ראויה לגדל ילדים או לאמץ ילדים.

אפי איתם: ואתם בוהים ושותקים.

אפי איתם: אני שואל את עצמי, כמה מאות של מיליונים של שקלים יכולים לעוור אתכם ויכולים להיות בבחינת אותה התראה שהשוחד יעוור עיני חכמים.

אפי איתם: יש שוחד שהוא לא לקיחה לכיס הפרטי אבל זה שוחד פוליטי.

אפי איתם: זה שאתם יושבים, אחרי שליברמן איננו שם, אחרי שאנחנו קוראים לכם לבוא ולפרק את הממשלה הרעה הזאת – – –

יעקב מרגי: איפה היית כשקראנו לך עם שינוי, כשקראנו לך עם שינוי, רק להוכיח אתה יכול – – – אתה עקרת את עזה, אתה עקרת את גוש-קטיף וידיך דמים מלאו – – –

אפי איתם: בכל זאת נפנוף באצבעות וצעקות לא משנות את העובדות.

אפי איתם: לא רק שלא אפשרתי לגרש את תושבי גוש-קטיף אלא התפטרתי מהממשלה באותו יום, באותה דקה, ואחר כך גם עזבתי את ראשות מפלגתי.

אפי איתם: לכן בענייני יושרה בכנסת הזאת, איש, ובוודאי לא אתה, יכול להטיף לי.

אפי איתם: ואני אומר דבר נוסף, גם אם אחרים טעו – אני עומד כאן ואומר לכם: נכווינו ברותחין, תלמדו מזה, אתם לא תעצרו את זה ובסוף תטבלו והשרץ הזה בידכם.

אפי איתם: אין מיליונים בעולם, במדינה הזאת, שיטהרו את המשך ישיבתכם בממשלה הרעה הזאת.

אפי איתם: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: השר זאב בוים, שר הבינוי והשיכון, ישיב על ההצעה.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא פה את הפנייה של סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל ליושבת-ראש הכנסת, שמנמקת את הצעת האי-אמון.

זאב בוים: לפני שאתייחס לכמה דברים שאמר פה חבר הכנסת איתם, אני רוצה לדבר על עניין שבכלל לא הוזכר כאן, אבל רץ אצלנו כבר איזה זמן, וגם כך הוא מנוסח: הקפאת הבנייה בירושלים, הודעתה הרשמית של עיריית ירושלים מהשבוע שעבר, כי משרד ראש הממשלה מעכב בנייתן של כ-1,000 יחידות דיור בהר-חומה ובפסגת-זאב היא חמורה במיוחד.

זאב בוים: היא חמורה במיוחד, באמת.

זאב בוים: אם משהו מתעכב או מוקפא.

זאב בוים: ולא היא.

זאב בוים: חברי חברי הכנסת, כשר הבינוי והשיכון, לא הרבה זמן, אבל כממונה על מינהל מקרקעי ישראל, גם זה לא הרבה זמן – סימנתי לעצמי מה שגם סימנו קודמי, הייתי אומר, לדורותיהם.

זאב בוים: הם בנו את ירושלים, וגם אני חשבתי וחושב שנכון לחזק את מעמדה של ירושלים כבירת ישראל באותו תחום שאני מופקד עליו.

זאב בוים: גם חבר הכנסת אפי איתם היה פעם מופקד עליו.

זאב בוים: מתוקף כך הנחיתי את נציגי משרדי ואת נציגי מינהל מקרקעי ישראל לפעול להגדלת היצע הדיור בבירה, והיצע הדיור בבירה הוא לא פשוט, הוא די בעייתי.

זאב בוים: יש לנו הרבה סיבות, אנחנו מכירים את כל הסיבות להגירה שמתקיימת במיוחד בשנים האחרונות בירושלים.

זאב בוים: היא קשורה לעובדה שיש פה מצד אחד ביקוש גדול מאוד, ויכולת פחותה להעמיד מצאי.

זאב בוים: רמת המחירים היא מהגבוהות בארץ, מקשה על הרבה, בתוכם זוגות צעירים רבים, להשתקע בעיר.

זאב בוים: אחד הדברים בהתנהגות השוק הזה – צריך לעשות מאמץ כדי להגדיל אל ההיצע.

זאב בוים: אני רוצה לומר שאנחנו מנסים במגבלות הקיימות, ויש לא מעט מגבלות, לרבות העובדה שתוכנית גדולה למערב ירושלים נפלה בהתנגדויות במועצה הארצית לתכנון ובנייה, תוכנית ספדיה.

זאב בוים: אבל בתוך כך, כל מה שקשור לבנייה בגבולותיה של ירושלים, גבולותיה המוניציפליים, מה שאפשר לבנות בונים.

זאב בוים: לפני חודשיים פרסמנו בחומת-שמואל, מה שקרוי הר-חומה, עוד מכרז של 307 יחידות דיור.

זאב בוים: לאחרונה שיווקנו, מינהל מקרקעי ישראל, 400 יחידות דיור נוספות בשכונת גילה.

זאב בוים: בנוסף, גם במשרד הבינוי והשיכון וגם במינהל עובדים על קידום תוכניות סטטוטוריות בכל רחבי העיר.

זאב בוים: זו המדיניות שקבעתי לעצמי והבהרתי לאנשי הגופים האלה, כדי לקדם מרמת התכנון במוסדות התכנון ולהביא לזמינות מבחינה סטטוטורית.

זאב בוים: אני רוצה לומר שהנחיתי את הדרג המקצועי במשרדי להיערך לשיווק במכרזים פומביים בשכונת פסגת-זאב בצפון העיר.

זאב בוים: על כך אני רואה פה, כפי שקראתי, את הנוסח של הפנייה פה לאי-אמון.

זאב בוים: על מה?

זאב בוים: על זה שלא בונים בפסגת-זאב.

זאב בוים: ומי מעיד על כך?

זאב בוים: עיריית ירושלים, כן, הודעה רשמית של עיריית ירושלים.

זאב בוים: שמעתי את מנכ"ל עיריית ירושלים יאיר מעיין, ואני מכיר ומוקיר אותו, אבל הוא לא דייק.

זאב בוים: ואחרי שבדק ונתבקש לבדוק הסתבר באמת שאין פה איזו מדיניות, אין פה הנחיית הקפאה, אף אחד לא עצר, אלא שלא הושלמו ההכנות האחרונות, הייתי אומר fine tuning לבנייה בפסגת-זאב בסדר-גודל של 750 יחידות דיור.

זאב בוים: חלק מהן, דרך אגב, תיבנינה במחיר למשתכן.

זאב בוים: וכשאני אומר fine tuning, זה משא-ומתן או סוג של הידברות עם העירייה לגבי נושאים של היטלים ונושאים נוספים כדי להכין ולהכשיר כדי להוציא למכרז.

זאב בוים: ההערכה שלי מהעבודה הזאת היא, שבמרוצת חודש מרס יצאו לשיווק מרבית 750 יחידות הדיור בפסגת-זאב.

זאב בוים: אני אומר שוב, אין שום עצירה שם מסיבה מדינית, פוליטית, אלא יש רק השלמה טכנית של פעולות שבלעדיהן אי-אפשר לפרסם מכרזים.

נסים זאב: יש הנחיה של ראש הממשלה שלא להמשיך את הבנייה ביישוב שילה, זה לא חל על ירושלים?

זאב בוים: לחלוטין לא.

זאב בוים: אני מודה לך על ההערה, השאלה הזאת, מכיוון שצריך להבהיר בדיוק.

זאב בוים: יש הנחיה של ראש הממשלה לגבי בנייה בשטחי יהודה ושומרון.

זאב בוים: הוא כותב במפורש לשר הביטחון, לשר הפנים ולעבדכם כהאי לישנא: בשטחי יהודה ושומרון.

זאב בוים: ירושלים בגבולותיה המוניציפליים, אין לגביה שום הנחיות לעכב, לעצור או להקפיא.

זאב בוים: כל מה שאנחנו עושים, וכפי שנתתי דוגמה בפסגת-זאב, זה להחיש כמה שאפשר את ההכנה למכרזים כדי לצאת לבנייה.

צבי הנדל: אדוני השר, היתה פקידה מאוד בכירה – – –

זאב בוים: צבי, אני מכיר את הפקידה, שרה צימרמן שמה, לא הייתי בישיבה הזאת, ואני אומר שוב, אחרי זה גם דיברתי אתה, אני חושב שאני לא יודע בדיוק לצטט מה היא אמרה.

צבי הנדל: היא אמרה: אין איסור, אבל שמעתי בתקשורת שהיא אמרה שבלי אישור שלו אני לא בונה.

זאב בוים: קודם כול, היא לא קיבלה הנחיה.

זאב בוים: יכול להיות שהיא נתנה פרשנות לכעס, שאני לא יודע מאיפה הוא.

זאב בוים: אף אחד לא אמר לה לא לבנות או להפסיק את הפעולות הנדרשות כדי להוציא זאת לשיווק.

זאב בוים: יותר מזה, אם מדובר על חומת-שמואל – וזה השם הרשמי שנתרגל אליו, על שם סגן ראש העירייה, שמוליק מאיר.

דליה איציק: זכרו לברכה.

זאב בוים: זכרו לברכה.

זאב בוים: 370 יחידות דיור יצאו לפני חודשיים.

זאב בוים: לפי דעתי, במרוצת מרס אנחנו נשחרר שלושה מכרזים נוספים.

זאב בוים: 120 יחידות דיור יהיו בשיטת מחיר למשתכן, 120 יחידות דיור יהיו בדיור להשכרה, ו-130 יחידות דיור תהיינה כמקבץ דיור לקשישים.

זאב בוים: כל זה בחומת-שמואל.

זאב בוים: אנחנו התחלנו תכנון ראשוני לעוד שטח, דרומי-מזרחי, בסדר-גודל של 1,000 יחידות דיור, מה שנקרא שכונה ג' בחומת-שמואל.

זאב בוים: העבודה מתנהלת שם, ומתנהלת בכל המקומות האחרים בתחום ירושלים, בגבולותיה המוניציפליים.

זאב בוים: אין הנחיית ראש הממשלה.

זאב בוים: הנחיית ראש הממשלה ניתנה על שטחים ביהודה ושומרון.

זאב בוים: גם פה זו לא עצירה מוחלטת, אלא ההנחיה היא שלכל פעולה שקשורה, מתכנון ועד ביצוע, נדרשת לכך החלטת ראש הממשלה.

זאב בוים: זה קיים.

זאב בוים: אין פירוש הדבר שלא יהיה אפשר לבנות.

צבי הנדל: האם אתה מאמין שאם מישהו ירצה לסגור מרפסת הוא יבוא לשאול את ראש הממשלה?

זאב בוים: על כן, חברים יקרים, אני לא רוצה להיכנס לפנייה של אפי איתם לש"ס.

זאב בוים: אני חושב שהוא קיבל תשובות מספסלי ש"ס.

זאב בוים: זה חלק מהמערכת הפוליטית.

זאב בוים: אני חשבתי שנכון דווקא להיצמד למכתב המנמק מדוע העלו פה הצעת אי-אמון, ולתת תשובה שהאפשרות היחידה המקצועית היא לבקש מחברי הכנסת שיצביעו נגד ההצעה הזאת.

זאב בוים: תודה רבה.

דליה איציק: אנחנו נעבור להמשך סדר-היום.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעת הליכוד להגיש אי-אמון בממשלה בשל תוכנית הממשלה לפגיעה בהטבות מס ביישובי קו העימות.

דליה איציק: ינמק את ההצעה חבר הכנסת משה כחלון.

דליה איציק: ישיב על הצעת האי-אמון השר רוני בר-און, שר האוצר.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, שר האוצר ושר השיכון, חברי הכנסת, חברי ש"ס – – –

יעקב מרגי: מזל שיש ש"ס.

משה כחלון: אם חבר הכנסת אפי איתם לא שכנע אתכם לתמוך באי-אמון, אני, אם ירצה השם, אשכנע אתכם.

אברהם מיכאלי: אנחנו באים למליאה, ותוקפים אותנו.

צבי הנדל: אחרת, המפלגות שייקחו את הימין הכי קשה – – –

משה כחלון: חבר הכנסת מרגי, חבר הכנסת אמסלם, מיכאל ידידי, חכם נסים, אתם נמצאים במקום הלא-טבעי שלכם.

משה כחלון: אתם יכולים להיות הפרח הכי טוב, אבל אם אתם לא בערוגה הנכונה, לא תיקלטו.

יעקב מרגי: – – –

משה כחלון: חבר'ה, אתם לא במקום הטבעי שלכם.

משה כחלון: אף אחד לא שלח אתכם לחלק את ירושלים.

משה כחלון: אף אחד לא שלח אתכם, ואתם יושבים בממשלה שעושה את זה.

משה כחלון: חבל.

משה כחלון: יש אנשים שסובלים.

משה כחלון: אתם יושבים בממשלה שתגרום לאנשים לסבול.

משה כחלון: בואו נדבר כרגע על מה שאנשים סובלים בדקות האלה, בשעות האלה.

משה כחלון: אנחנו יודעים שהממשלה רוצה לשנות את הטבות המס בצפון.

משה כחלון: היום יש 167 יישובים בצפון שמקבלים הטבות מס, והממשלה רוצה לחלק את זה ל-457 יישובים.

משה כחלון: כלומר, לקחת מ-167 היישובים האלה ולתת ל-457 יישובים.

משה כחלון: זאת אומרת, לעשות את זה פרוסות הרבה יותר דקות, שקופות.

משה כחלון: אני מבקש לומר כאן בצורה חד-משמעית, שיש אזרחים במדינת ישראל שהם אזרחים חורגים לממשלה הזאת.

משה כחלון: הם לא הבנים האמיתיים שלה.

משה כחלון: הם לא הבנים הטבעיים שלה.

משה כחלון: הבנים הטבעיים שלה נמצאים בירושלים, בתל-אביב, בכפר-סבא, בהוד-השרון, בכפר-שמריהו וברעננה.

משה כחלון: קריית-שמונה היא לא חלק ממדינת ישראל; שדרות היא לא חלק ממדינת ישראל; צפת, מעלות, נהרייה, חצור, הן לא חלק ממדינת ישראל עבור הממשלה הזאת.

משה כחלון: אלה פשוט אזרחים חורגים שלה, ואני גם אגיד לכם מדוע.

משה כחלון: אחרי המלחמה הקשה שעברנו בקיץ, ואני אומר את זה כצפוני, כחיפאי, הגיעו הבטחות מהממשלה, שאם היו מיישמים 5% מהן, הצפון לא היה נראה כמו צפון הארץ אלא כמו צפון תל-אביב.

משה כחלון: היו הבטחות בלי סוף: 800 מיליון שקלים לחיפה, רכבת לצפון, לקריית-שמונה, כספים, השקעות בחינוך, כיתות לימוד, מקלטים.

משה כחלון: מה אני אגיד לכם?

משה כחלון: כל מספר זוכה.

משה כחלון: מה שתגידו, נכון.

משה כחלון: לא היתה הבטחה שלא הובטחה בעת ההיא.

משה כחלון: לא היתה הבטחה אחת.

גדעון סער: רוני הבטיח.

גדעון סער: הוא היה אז שר הפנים.

משה כחלון: ראש הממשלה הבטיח.

משה כחלון: את שר האוצר דווקא פגשנו בקריית-שמונה כמה פעמים במלחמה.

משה כחלון: לא הייתי אתו בדיונים, ואני לא יודע מה הוא הבטיח.

משה כחלון: אדוני שר האוצר, אתה יודע מה?

משה כחלון: הבטחתם – לא קיימתם.

משה כחלון: בסדר.

משה כחלון: אני לא רוצה לומר שהבטחת, כי אני נזהר בכבודך, אני לא יודע אם אתה הבטחת או לא.

משה כחלון: לא נתת, אבל למה לקחת?

משה כחלון: מה אתם באים ולוקחים מהאנשים האלה?

משה כחלון: אני לא רוצה שיתפרש לא נכון, אבל תסלחו לי, אתם לא נורמלים.

משה כחלון: האנשים האלה יושבים בקריית-שמונה, בגליל, 30 שנה חיים במתח הזה.

משה כחלון: שאף אחד לא יטעה, המתח הביטחוני נשאר.

משה כחלון: אדוני יודע את זה יותר טוב ממני.

משה כחלון: האנשים האלה יושבים יום-יום, שעה-שעה, נאבקים כחומת מגן אנושית, ואתם אחרי שמבטיחים להם עולם ומלואו לא רק שלא נותנים להם, לא רק שלא מקיימים את ההבטחות, אלא גם לוקחים מהם.

משה כחלון: אתה יודע מה, מעניין אותי מה באמת חושב הרב נסים זאב על זה שהבטחת למישהו משהו, לא נתת לו ואחר כך אתה גם לוקח לו.

גדעון סער: תשאל את וקנין.

גדעון סער: הוא גר שם.

משה כחלון: אני לא מאמין, חבר הכנסת זאב וחבר הכנסת מרגי, שתיכף יקפוץ – – –

יעקב מרגי: עליך אני לא יכול לקפוץ.

משה כחלון: חשובה לי באמת העמדה שלכם.

דליה איציק: זו הבעיה של חבר הכנסת משה כחלון, והוא מנצל אותה עד תום.

דליה איציק: אי-אפשר לכעוס עליו, אי-אפשר להרים עליו את הקול.

דליה איציק: אני יכולה לומר שהוא חבר כנסת הגון ביותר.

משה כחלון: קודם כול, תודה, גברתי היושבת-ראש.

משה כחלון: אם עד עכשיו אמרתי דבר אחד לא נכון – – –

נסים זאב: יש הונאת דברים.

משה כחלון: מה הונאת דברים?

משה כחלון: אנשים סבלו, אנשים איבדו מקור הכנסה, ערך הנכסים שלהם ירד, אבל לא רוצים לדבר על זה.

משה כחלון: ערך הנכסים בצפון ירד בצורה משמעותית.

משה כחלון: זה נכון שבתל-אביב הוא עלה במאות אחוזים, אבל מחיפה צפונה, בעקבות המלחמה, זה אחרת.

משה כחלון: בכל מקום שחוטף טילים, חוטף "קטיושות", ערך הנכסים יורד.

משה כחלון: זה ברור לכולם.

משה כחלון: מנסים לעגל, מנסים לערבב, אבל זה לא יעזור.

משה כחלון: יש מדדים, ואנחנו יודעים את זה.

משה כחלון: נכון עשה ראש הממשלה שהבטיח, אבל אני ציפיתי ממנו גם שיקיים.

משה כחלון: אתה יודע מה?

משה כחלון: לא קיים, אל תיקח מהאנשים האלה.

משה כחלון: אתה בא היום ולוקח מאדם שמשת

משה כחלון: כר ברוטו 9,000 שקלים, כאשר הפגיעה בשכר נטו השנתי היא 3,200 שקלים.

משה כחלון: אתה יודע כמה כסף זה בשבילם?

גדעון סער: מאיזה יישוב למשל?

משה כחלון: מקריית-שמונה.

משה כחלון: ממי הם לוקחים, מהעשירים?

משה כחלון: הם לוקחים מתל-אביב?

משה כחלון: לתל-אביב הם נותנים.

משה כחלון: לירושלים הם נותנים.

דליה איציק: חבר הכנסת סער גר בתל-אביב.

דליה איציק: אני מאוד מבקשת ממך.

משה כחלון: נכון.

משה כחלון: ואותו אדם שמשתכר 10,000 שקל, אתם יודעים כמה לוקחים לו בשנה?

גדעון סער: – – –

משה כחלון: 6,348 שקלים.

משה כחלון: ואדוני שר האוצר יודע ולא יכחיש, שנתניהו השאיר לך קופה מלאה.

משה כחלון: נתניהו השאיר לך קופה מלאה – אני אחזור על זה שש פעמים.

גדעון סער: כשאתה עושה ככה בידיים לא ברור למה אתה מתכוון.

רוני בר-און: תיכף נדבר על נתניהו.

משה כחלון: כן.

משה כחלון: הוא השאיר, הוא השאיר לך קופה מלאה, אדוני שר האוצר.

משה כחלון: אתה, שתמכת בתוכנית הכלכלית שלו, ושכנעת אותי לתמוך, ואמרתי לך: אני לא אתמוך.

משה כחלון: אבל בכל זאת, מסתבר שאז הייתי צריך לשמוע לעצה שלך.

משה כחלון: היתה לו, מסתבר, תוכנית טובה.

נסים זאב: הוא השאיר לו קופה של שרצים.

משה כחלון: הוא השאיר לו קופה מלאה, חבר הכנסת זאב נסים.

משה כחלון: הוא השאיר לו עד היום.

נסים זאב: בלגן שלם הוא עשה – – –

משה כחלון: עד היום אנחנו יודעים את זה.

משה כחלון: והמלחמה נשענה על הכלכלה של נתניהו – – –

נסים זאב: – – –

משה כחלון: היום כל דבר במדינה הזאת על הצד, חוץ מהכלכלה.

משה כחלון: אתה יודע למה?

קריאה: למה?

משה כחלון: כי נתניהו השאיר כלכלה בריאה.

משה כחלון: אדוני השר, יש לי עוד שאלה.

משה כחלון: כשהמשרד שלך – – –

רוני בר-און: אני מכיר אותך לא מהיום, אתה לא מאמין למלה אחת ממה שאתה אומר.

משה כחלון: עזוב, נו.

משה כחלון: אדוני השר, אדוני שר האוצר – – –

רוני בר-און: תראה איך אתה מסמיק.

משה כחלון: אדוני השר – דרך אגב, לא שומעים אותך.

משה כחלון: זה בדוק.

משה כחלון: אותך – לא שומעים.

משה כחלון: אז חבל שתצעק.

רוני בר-און: – – –

משה כחלון: יש לי עוד שאלה.

משה כחלון: אתה יודע מה?

משה כחלון: הכול, הבטחתם, לא קיימתם – בסדר.

משה כחלון: במקום לתת, לקחתם – בסדר.

משה כחלון: ההתעללות שלכם בתושבי הפריפריה – בסדר.

משה כחלון: מדיניות.

משה כחלון: אני יודע מה?

משה כחלון: בסדר.

משה כחלון: כשאתם קיימתם דיונים כיצד לפגוע בהם, למה לא הבאתם נציג מטעמם?

משה כחלון: מה זה הפטרוניזם הזה?

משה כחלון: אתה יושב פה בירושלים ומחליט מה יהיה השכר של ההוא בקריית-שמונה, במעלות, בצפת, בחצור?

רוני בר-און: תיכף נדבר על נתניהו.

גדעון סער: – – –

משה כחלון: אני קיבלתי נייר עמדה מראשי פורום יישובי קו העימות, ואני מאמין להם.

משה כחלון: תראה, אחרי כל כך הרבה הבטחות – אתה יודע שהייתי תמים.

משה כחלון: הממשלה הזאת באמת, באמת, גרמה לי להיפרד מהתמימות שלי.

משה כחלון: אני פעם חשבתי ששר מבטיח, אז הוא מקיים.

משה כחלון: חשבתי – ראש ממשלה אומר מלה, זה קצת מתחת לריבונו של עולם.

משה כחלון: אבל איפה?

משה כחלון: איפה, חברי הכנסת של ש"ס – – –

דליה איציק: חבר הכנסת סער רוצה להעיר לך הערה.

משה כחלון: בבקשה.

גדעון סער: אני אומר שבקדנציה הקודמת גם אנחנו האמנו שהוא תמים.

משה כחלון: גם אותך לא שומעים.

נסים זאב: כשאתה תהיה שר – – –

משה כחלון: כשאני אהיה שר, או אני לא אהיה שר, אני בחיים לא אגיד משהו שאני לא מתכוון לקיים אותו, חבר הכנסת נסים.

משה כחלון: אני לא יודע איך אתה מתייחס לזה, אני במקומך הייתי מתייחס לזה מאוד ברצינות.

משה כחלון: אני הייתי מתייחס לזה מאוד ברצינות.

משה כחלון: אז מה, היום, כל מי שצופה בנו, כל מי שרואה אותנו, יודע, השר הבטיח?

משה כחלון: הבטיח.

משה כחלון: ראש הממשלה הבטיח?

משה כחלון: הבטיח.

משה כחלון: רבותי, אתם – הממשלה, מנהלים מדינה.

משה כחלון: אתם, כל משפט שלכם נקלט בציבור.

משה כחלון: מה, לבוא ולהבטיח?

משה כחלון: אנחנו ניתן לכם, נשפר לכם?

משה כחלון: אתם יודעים מה?

משה כחלון: – הנה, יש לי 25 שניות, ועוד 25 שניות אני אשאל ממך – תושבי שדרות.

משה כחלון: רבותי, אתם יודעים שההכנסה של תושבי שדרות, של העסקים בשדרות, היא אפס?

משה כחלון: יודע את זה שר האוצר?

משה כחלון: שבעה חודשים הם מחכים להסכם פיצוי.

משה כחלון: את הארנונה הם משלמים – – –

גדעון סער: מה עם המיגון?

משה כחלון: עזוב כרגע את המיגון, חבר הכנסת סער.

משה כחלון: אנשים אין להם מה לאכול.

משה כחלון: מי?

משה כחלון: איזה אנשים יוצאים להסתובב, איזה ציבור יוצא להסתובב, כדי לקנות מהם?

משה כחלון: איזה ציבור יוצא לרחוב כדי לקחת חלק בעסקים?

משה כחלון: הקופות לא מתקתקות, את כל המסים השוטפים הם משלמים, את המשכורות הם משלמים – שבעה חודשים.

משה כחלון: אתמול בג"ץ זרק אותם לעוד איזה חודש.

משה כחלון: הם נאלצו, המסכנים האלה, להתבצר בבית-המשפט העליון בקור הירושלמי.

רוני בר-און: חם שם.

משה כחלון: תראה, לך חם.

משה כחלון: לך חם, אתה בסדר, הכורסה שלך נוחה – – –

רוני בר-און: מה אתה מסית?

משה כחלון: מה אני מסית?

משה כחלון: אתה אמרת – חם.

רוני בר-און: בעליון, אמרתי.

רוני בר-און: הם ישבו איפה שחם.

משה כחלון: אז אני רוצה לומר לך, שאולי הטמפרטורה גבוהה, אבל בפנים קר להם.

משה כחלון: בפנים קר להם, אדוני השר.

משה כחלון: ואני לא מאחל לאף אחד שמנהל הבנק יגיד לו: הקרדיט שלך נגמר, שהוא פותח את העסק בבוקר ואין אנשים ברחוב, ממספרה דרך חנות נעליים, דרך מכולת – – –

דליה איציק: חבר הכנסת כחלון, הוספתי לך שתי דקות.

דליה איציק: נא לסיים.

משה כחלון: אני רוצה לומר לך שההתבצרות שלהם אתמול היתה צעד נואש.

משה כחלון: שמעתי אותם בבוקר ברדיו – פשוט נכמר הלב על האנשים האלה.

משה כחלון: וזה בידיכם.

משה כחלון: אתם יודעים שמגיע להם – תנו להם.

משה כחלון: מה אתם משחקים?

משה כחלון: גם פה לעשות פוליטיקה?

משה כחלון: כל שבוע אני רואה איזה שר בשדרות עושה פוליטיקה בטלוויזיה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

משה כחלון: נוסע אתם, חוזר אתם, הולך אתם, גר אתם, ישן אתם.

משה כחלון: אבל כשצריך לסייע להם, כולם מתבצרים, אבל לא בבית-המשפט העליון – במשרדים שלהם.

משה כחלון: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, נא לשבת.

דליה איציק: אל תפנה לי ככה את הגב.

דליה איציק: אני מודה לך.

דליה איציק: שר האוצר, בבקשה.

אחמד טיבי: בערבית אומרים "כולכ ווג'י" – כולך פנים.

דליה איציק: כולך פנים.

דליה איציק: איך להגיד?

אחמד טיבי: "כולכ ווג'י".

דליה איציק: "כולכ ווג'י".

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת כחלון – אני דווקא שמחתי שקמת להציע את ההצעה הזאת, את ההצעה לסדר, הצעת האי-אמון מטעם – – –

משה כחלון: – – –

רוני בר-און: כן, ידעתי.

רוני בר-און: וראיתי שנימקת אותה ודווקא שמחתי.

רוני בר-און: ואני אומר לך: האכזבה גדולה.

רוני בר-און: באמת.

רוני בר-און: יש הרבה טענות לטעון בעניין הזה.

רוני בר-און: אבל אף אחת מהטענות שלך, אבל אף אחת, אני אומר לך, איננה מחזיקה מים.

משה כחלון: – – –

רוני בר-און: מה למדת?

רוני בר-און: מה למדת ממורך ורבך ביבי נתניהו?

רוני בר-און: למדת לרקוד על הדם.

רוני בר-און: להסית, שדרות, ועניים, והכול, וערב רב – – –

משה כחלון: תגיד לי דבר אחד שהוא לא נכון.

רוני בר-און: הכול לא נכון.

משה כחלון: אז תגיד לי: שדרות מקבלים פיצויים?

רוני בר-און: הכול לא נכון.

רוני בר-און: הכול לא נכון.

משה כחלון: בשדרות מקבלים פיצויים?

רוני בר-און: הכול.

רוני בר-און: הכול לא נכון.

משה כחלון: אז תגיד לי: בשדרות מקבלים פיצויים?

משה כחלון: אז תענה לי.

משה כחלון: אתה עומד פה כשר – – – ממשיך לשקר, אתה – – –

דליה איציק: חבר הכנסת כחלון, לא.

דליה איציק: לא.

דליה איציק: לא הביטויים האלה.

משה כחלון: למה לא?

דליה איציק: כי הוא לא אמר לך שאתה ממשיך לשקר.

משה כחלון: הוא אמר לי.

משה כחלון: הוא אמר לי שהכול לא נכון.

רוני בר-און: הכול לא נכון.

רוני בר-און: הכול לא נכון.

משה כחלון: אז תגיד לי: בשדרות מקבלים פיצויים?

משה כחלון: תענה לי.

רוני בר-און: אם תיתן לי לענות – – –

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש תשובה.

רוני בר-און: אם תיתן לי לענות – אני מכבד אותך, אני רק לבי לבי לך.

רוני בר-און: הובילו אותך באף.

משה כחלון: מה הובילו אותי באף?

רוני בר-און: הובילו אותך באף.

רוני בר-און: לימדו אותך לרקוד בתוך הדם.

משה כחלון: בלי התנשאות, בבקשה.

משה כחלון: רד לגובה העם, תתחיל לדבר.

משה כחלון: יש פיצויים לשדרות או אין פיצויים לשדרות?

רוני בר-און: גובה העם זה לא התהום של האי-דיוקים ושל ההסתה הפרועה, המבולבלת, הלא-אחראית, הלא-קוהרנטית, הדמגוגית, המחפירה, שניהלת פה ב-12 הדקות שהעניקה לך היושבת-ראש.

רוני בר-און: זה הכול.

משה כחלון: ולעצם העניין?

רוני בר-און: ולעצם העניין.

רוני בר-און: העניין של שדרות הוא לא בהצעה, אבל אני אשיב עליו.

רוני בר-און: מדינת ישראל איננה מכירה בתשלום נזקים עקיפים.

רוני בר-און: תושבי שדרות הגישו עתירה לבג"ץ בעניין הזה – –

דליה איציק: חבר הכנסת סער, תוכל לשבת שם.

רוני בר-און: – – והעניין נדון, אכן, שבעה חודשים.

רוני בר-און: אין תביעה למס רכוש על נזקים ישירים שאיננה מטופלת בטווח זמן – אני אומר לכם, מבדיקה, גברתי היושבת-ראש, של חיתוכי מצב יום-יום – במקרה גרוע, שומעים חברי חובשי הכיפות באולם, לפעמים ניתן שירות ממש עד כניסת השבת והחל מצאת השבת.

רוני בר-און: ואם השבת מתערבת באמצע, אז זה 36 שעות עיכוב.

רוני בר-און: ואין תביעה שלא מטופלת מייד.

רוני בר-און: אני לא אומר שכל תביעה מסולקת במלואה.

רוני בר-און: אנחנו חיים בתוך עמנו, ויש תביעות שלא עולות בקנה אחד עם המציאות.

רוני בר-און: העניין של הנזק העקיף הוצג לבג"ץ לפני שבעה חודשים.

רוני בר-און: אתמול התקיים דיון בבג"ץ.

רוני בר-און: בבוקר יום הדיון ההמלצות של הוועדה הבין-משרדית, שכוללת את משרד הביטחון, משרד האוצר ומשרד המשפטים, הונחו בפני בג"ץ.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, עד פה שומעים אתכם.

רוני בר-און: פחות משעה קודם הן הונחו על שולחני.

רוני בר-און: והעותרים ביקשו ששר האוצר יודיע אם הוא מאשר את ההמלצות או לא מאשר את ההמלצות.

רוני בר-און: שר האוצר הוא לא מוכשר כמו אצלכם – הדברים שרצים מהשרוול – והוא לא יודע לענות על זה בחמש דקות.

רוני בר-און: במיוחד כשזו החלטה של שלושה שרים.

רוני בר-און: זה כל מה שהיה אתמול בבית-המשפט העליון.

רוני בר-און: ובית-המשפט העליון, כשהמדינה ביקשה להביא את המלצות השר בתוך 21 יום, אמר: יביא את זה בתוך עשרה ימים.

רוני בר-און: יהיו המלצות של השר, החלטות של השר, בתוך עשרה ימים.

רוני בר-און: ואין צורך להתחיל לרקוד בתוך הדם.

רוני בר-און: עכשיו ליתר הדברים.

רוני בר-און: אתם מדברים על הטבות המס כאילו כלה ונחרצה היא.

רוני בר-און: את הבעיה בהטבות המס יצר שר האוצר לשעבר, שאתה יוצק מים על ידיו, ותסלח לי שאני אומר לך, אחרי הביטויים שלך פה על הדוכן אתה גם – נדמה לי, ואני מתנצל שאני אומר את זה – סוג של חסיד שוטה שלו.

רוני בר-און: משום שבמקום שתבוא אליו בטענות שיצר את כל המדיניות המעוותת הזאת של טלאי על טלאי, של ביטול החלטות, של עושק המיעוט, של עושק המסכנים, שאנחנו פעם אחר פעם מנסים לתקן, וגודל הבור שהוא פער הוא כל כך חמור וכל כך נורא, וכל כך מלא נחשים ועקרבים, שגם אנשים שהם לא עדיני נפש, כמוני, מפעם לפעם נבהלים.

רוני בר-און: אז אם אתה רוצה לדבר על קופה, הקופה היא קופה של שרצים ולא שום קופה אחרת.

רוני בר-און: ותחליטו.

רוני בר-און: אהבתם פעם לדבר על מישהו בבית הזה, כמישהו שמדבר בכן ולא.

רוני בר-און: אז תדברו גם עליו, על החבר שלכם.

רוני בר-און: האם זה האיש עם החיוך היפה או עם השיניים המכוערות?

רוני בר-און: האיש עם החיוך היפה של עוזי כהן, זיכרונו לברכה, או עם השיניים המכוערות של עוזי כהן, זיכרונו לברכה.

משה כחלון: אני מבין שזו התשובה למצוקה של יישובי העימות – – –

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: זו לא התשובה.

רוני בר-און: זו התשובה לשיר ההלל שנתת לאיש שראוי לכל גינוי.

רוני בר-און: זאת התשובה.

רוני בר-און: עכשיו אני אתן לך גם את התשובה העניינית.

משה כחלון: עכשיו תושבי קריית-שמונה רגועים.

משה כחלון: זהו, פתרת להם את הבעיה.

רוני בר-און: אז אני אומר לך עוד פעם שאלמלא הפניקה שאתם מכניסים בהם – הם יודעים להיות רגועים.

רוני בר-און: סך הכול, שוב, לפי דרישת בג"ץ, שבאה לטפל בעיוותים – הזכרת את צפת.

רוני בר-און: צפת לא היתה בהטבות המס, אדון כחלון.

רוני בר-און: חבר הכנסת כחלון.

מגלי והבה: – – –

רוני בר-און: לא היתה.

רוני בר-און: וכפרי הדרוזים לא היו בהטבות המס.

רוני בר-און: ואצלכם חבר כנסת אמר על כפרי הדרוזים שהם פרו-סוריים, ולכן אסור לתת להם.

רוני בר-און: הם, ששופכים את דמם פעם אחר פעם במלחמות ישראל, חבר כנסת של הליכוד אמר שהם פרו-סוריים.

רוני בר-און: בושה.

רוני בר-און: ואת העוול הזה אנחנו באים לתקן.

רוני בר-און: אבל אני לא אומר שאנחנו יודעים את כל החוכמה כולה, גברתי היושבת-ראש.

רוני בר-און: בא בג"ץ ואמר: אני לא מקבל את השיטה הזאת של טלאי על טלאי.

רוני בר-און: לא היתה פעם אחת שמישהו ניסה לעשות בזה סדר.

רוני בר-און: אבל זה טבעי.

רוני בר-און: כשאתה מטליא את השמיכה, או כשאתה מטליא את הבגד, אם אתה מכסה את היד, אתה חושף את הכתף ולהיפך.

רוני בר-און: ואנחנו במצוות בג"ץ מבקשים לעשות סדר.

רוני בר-און: הפצנו מפה שהיא נושא לדיון ציבורי, לשימוע ציבורי.

רוני בר-און: כל מי שתהיה לו טענה לטוב ולרע, מי שנלקח ממנו ומי שקיבל, יבוא ויטען את טענותיו.

רוני בר-און: ואחר כך אנחנו נקבל החלטות.

רוני בר-און: אבל אם בינתיים הליכוד יכול להעכיר את האווירה ולהחדיר מלחמת אחים ולהסית ולהדיח, וכל הזמן לדבר על עוני ועל צרה ומצוקה – אז למה לא?

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: אני אומר לך: אם היו אומרים לי – – –

משה כחלון: אתה מה לך ולזה?

משה כחלון: מה לך ולזה?

רוני בר-און: משה, משה, אם היו אומרים לי שזה הנאום באי-אמון, והיו שואלים אותי: תגיד, מי מחברי הכנסת של הליכוד נאם את הנאום הזה?

רוני בר-און: הייתי אומר את כל ה-11 ולא הייתי פוגע בשמך.

רוני בר-און: ועל כך אני מצר.

רוני בר-און: יושבים יישובים זה על יד זה, גבול נוגע בגבול – זה מקבל וזה לא מקבל.

רוני בר-און: אז עשינו קריטריונים.

רוני בר-און: אמרנו: קרבה לגדר – כן.

רוני בר-און: אבל המלחמה הזאת לימדה אותנו משהו.

רוני בר-און: פעם, מעלות וקריית-שמונה וזרעית ואביבים היו על הגדר.

רוני בר-און: הם היו הקורבנות של ה"חיזבאללה".

רוני בר-און: היום, מה לעשות, גם חיפה חטפה.

רוני בר-און: וקריית-אתא חטפה, וצפת חטפה וטבריה חטפה.

רוני בר-און: ידענו את זה?

רוני בר-און: אז מה נגיד להם?

רוני בר-און: הם לא קו עימות?

רוני בר-און: אז עשינו קריטריונים.

רוני בר-און: הקריטריונים היו נורא ברורים: מיקום גיאוגרפי, מה שמוגדר כפריפריה, מצב סוציו-אקונומי – כן, מצב סוציו-אקונומי – מידת הריחוק מהעיר הגדולה וקרבה לגבול.

רוני בר-און: אז המשקולות עוד לא מאה אחוז בסדר.

רוני בר-און: מה, ראית את זה בחוק?

רוני בר-און: ראית את זה בהחלטת שר?

רוני בר-און: זה הופץ בציבור.

רוני בר-און: בשביל מה להסית?

רוני בר-און: בשביל מה להסית?

רוני בר-און: אנחנו, גברתי היושבת-ראש, נעשה שלושה דברים מרכזיים.

רוני בר-און: נעשה תיקון, אבל תיקון אמיתי לפריפריה.

רוני בר-און: בתוך מספר מועט של חודשים משרד האוצר, אגף התקציבים, יגיש תוכנית פריפריה, שתלך פעם אחת בתולדות ההיסטוריה הכואבת של קיפוח הפריפריה מהכלל אל הפרט ולא להיפך.

רוני בר-און: מה עשו?

רוני בר-און: באו למשרד החינוך ואמרו: פריפריה – עשה תוכנית.

רוני בר-און: משרד הרווחה עשה תוכנית, המשרד הזה עשה תוכנית, עשרה משרדים עשו תוכנית, מכל הפרטים ניסו לעשות כלל.

רוני בר-און: זה לא מצליח אף פעם.

רוני בר-און: אנחנו באים עם כלל, ומתוך הכלל נגזור לפרט.

רוני בר-און: ונגיש תוכנית מובנית, רצינית, אחראית, מתוקצבת ולא מדוברת.

רוני בר-און: כמו במקומותיכם.

רוני בר-און: מתוקצבת.

משה כחלון: תגיד רק בלי נדר.

משה כחלון: תגיד בלי נדר.

משה כחלון: כי ההבטחות שלכם – – –

רוני בר-און: ואני אומר לך – תקשיב.

רוני בר-און: בוא, בוא נדבר על הבטחות.

רוני בר-און: תשמע.

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: פרח מזיכרוני – עמדת כאן וחירפת וניאצת את ראש הממשלה – – –

משה כחלון: חירפת וניאצת – – –

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: אמרת: לא קיים.

רוני בר-און: אני אומר לך: מעולם – – –

משה כחלון: חירפת וניאצת.

רוני בר-און: מעולם לא הושקעו כל כך הרבה כספים כמו שאנחנו השקענו בצפון בשנתיים האלה מאז המלחמה.

רוני בר-און: מאות מיליונים.

רוני בר-און: מיליארדים.

רוני בר-און: הזנחה פושעת של קודמינו במשך שנים.

רוני בר-און: פושעת, אני אומר.

רוני בר-און: ואנחנו שמים את הכסף, אבל אף פעם זה לא יספיק.

רוני בר-און: אף פעם לא תמלא הכוס ולא יימלא הכיס ויגיד מישהו: מספיק, אל תרעיפו עלי יותר את הון התועפות הזה.

רוני בר-און: ואנחנו יודעים את זה.

רוני בר-און: כך או כך, גברתי היושבת-ראש, עניין הטבות המס יידון בדיון ציבורי פתוח, נוקב ככל שיהיה, כי זה ברור לחלוטין שפעם אחת, כשיש עוגה, גם אם נגדיל אותה קצת עדיין הקריטריונים יהיו כאלה שבקריית-שמונה – גברתי, בקריית-שמונה – אני לא מותח על זה ביקורת.

רוני בר-און: אני מאושר מזה – שולי המס הם 19,000 שקל היום, ואני שמח בזה.

רוני בר-און: כי המסכנים האלה, שחבר הכנסת כחלון מדבר עליהם, ממילא לא נמצאים בשולי המס.

רוני בר-און: אז ההטבות – מה אכפת להם?

רוני בר-און: זה עובר להם מפה, זה עובר להם מפה.

רוני בר-און: ואנחנו רוצים שאנשים שמשתכרים 19,000 ו-20,000 ו-25,000 לא ישלמו מס וילכו לגור בקריית-שמונה ובמעלות, ובנהרייה ובעכו, בכל המקומות האלה שאתה הזכרת, שהיום הם סובלים מהייבוש.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני מבקש להסיר את ההצעה מסדר-היום.

דליה איציק: תודה רבה, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נעבור להצעה הבאה לסדר-היום, הצעת להביע אי-אמון בממשלה בשל: מגעים עם הרשות הפלסטינית תחת אש.

דליה איציק: אני מזמינה את חברת הכנסת אסתרינה טרטמן.

דליה איציק: תשיב לה ממלאת המקום, שרת החוץ, חברת הכנסת ציפי לבני.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

אסתרינה טרטמן: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, שמענו הבוקר ברדיו את חדאם עבד-אלקאדר, נציג הרשות הפלסטינית, שהוטלה עליו משימה להחיות את ה"אוריינט האוס".

אסתרינה טרטמן: להזכיר לכם, ה"אוריינט האוס" נסגר באוגוסט 2001, אחרי הפיגוע הרצחני בתוך סדרת פיגועי רצח, שנרצחו בו באכזריות 15 איש חפים מכל פשע – מתוכם חמישה בני משפחה אחת – ועוד 132 פצועים נפצעו באותו פיגוע.

אסתרינה טרטמן: ואז מדינת ישראל אמרה: סטופ.

אסתרינה טרטמן: אי-אפשר לתת פרלמנט פנימי בתוך ירושלים, והורתה לסגור את ה"אוריינט האוס".

אסתרינה טרטמן: והנה הבוקר, חדאם עבד-אלקאדר מברך על כך שמרעננים שוב את הפתיחה של ה"אוריינט האוס", והוא רואה בכך הכרה רשמית של ירושלים כבירת פלסטין – אני מצטטת את דבריו.

אסתרינה טרטמן: שודר הבוקר ברשת ב'.

אסתרינה טרטמן: ויותר מכך, הוא ציין – – –

דליה איציק: הסדרנים, במקום לדבר, לכו בבקשה לשם ותעשו שם סדר.

אסתרינה טרטמן: ויותר מכך, הוא גם ציין שהוא אמון על חבורה של פלסטינים שעושים פיקוח.

אסתרינה טרטמן: מודיעין, יחידת מודיעין, שמפקחת על בנייה של יהודים באזור.

דליה איציק: מישהו כאן השאיר טלפון.

דליה איציק: אנחנו מכינים פיצות לחברי הכנסת בהמשך הערב.

דליה איציק: התחיל השלג.

אסתרינה טרטמן: מהר מאוד אנו שוכחים את האסון ודוהרים שוב למערכת של כשלים שהממשלה הנוכחית מתאפיינת בה, ולא, גברתי היושבת-ראש, אין בכוונתי לעמוד פה ולהשמיץ השמצות לשם השמצות.

אסתרינה טרטמן: אני בסך הכול מבטאת דעה של חבורה מכובדת מאוד במדינת ישראל שאין ספק בכבודה.

אסתרינה טרטמן: בראש החבורה הזו עומד שופט בדימוס, חבורה שרק לאחרונה פרסמה את דעתה על התנהלות הממשלה, ואני גם מצטטת – זאת החבורה שמונתה לבקר את מהלכי הממשלה, ומינה אותה לא אחר מראש הממשלה, חבורה כל כך נכבדה – והיא באמת נכבדה – חזקה עליה שדבריה הם דברים שיש בהם אמת.

אסתרינה טרטמן: אני מצטטת את דוח-וינוגרד, עמוד 542, סעיף 8 – בסעיף הזה השופט וינוגרד מבחין בין ההגדרה של ליקוי להגדרה של כשל, וכשל הוא מגדיר כדבר שיש בו קביעה מרחיקה לכת יותר.

אסתרינה טרטמן: כשאני השתמשתי בניסוחים של וינוגרד כיוונתי גם לנזקים מרחיקי הלכת שנעשים במהלך שהממשלה מובילה היום, ואני אומרת את זה בצער, לא בביקורת של אופוזיציה וקואליציה, אלא בצער של אזרחית נאמנה למדינה הזאת, ואני בטוחה שיש כמוני גם בשורות הקואליציה.

אסתרינה טרטמן: כשל אחד שמצוין בדוח ועדת-וינוגרד הוא בהעדר תוכנית מסודרת, וכשל אחר שהוועדה מציינת הוא בתהליך קבלת ההחלטות.

אסתרינה טרטמן: אולי הגיע הזמן שנפיק לקחים, נתחיל לבנות תוכניות מסודרות ונעשה שיעורי-בית על איך מקבלים החלטות במדינה.

אסתרינה טרטמן: אומנם השופט דיבר על מלחמת לבנון השנייה בצער, אך לצערי זה מאפיין את התנהלות הממשלה שלב אחרי שלב.

אסתרינה טרטמן: יש לנו המון מה ללמוד מהתנהלות העולם האסלאמי.

אסתרינה טרטמן: ברגע של אמת, מבחינת המוסלמים אין הבחנה בין "פתח" ל"חמאס", ויש לי הוכחות לכך: יש שני אחים, שניהם בכירים מאוד בעולם האסלאמי, אחד היה ראש הביטחון המסכל והאחר מונה לשר מטעם ה"חמאס".

אסתרינה טרטמן: ראש הביטחון המסכל הוא, כידוע לכולם, מה"פתח".

אסתרינה טרטמן: אלה שני אחים שלמיטב ידיעתי נמצאים בקשר טוב מאוד, ובכל זאת אחד "פתח" ואחד "חמאס".

אסתרינה טרטמן: איך אנו מפרידים ביניהם?

אסתרינה טרטמן: הוכחה אחרת, הסכם ההתנתקות נחתם עם ה"פתח".

אסתרינה טרטמן: ה"חמאס" הרג באנשי ה"פתח", רצח בהם ופגע בהם בעזה, ראינו את זה על מסכי הטלוויזיה בעולם כולו, אך ישראל ממשיכה.

אסתרינה טרטמן: ה"חמאס" השתלט על עזה ושולט בה באופן מוחלט, לטענת ה"פתח", אבל מה ישראל עושה?

אסתרינה טרטמן: ממשיכה לכבד את התחייבותה כלפי ה"פתח" בסעיף 8 של הסכם ההתנתקות, וממשיכה לספק חשמל, מים, גז ודלק, לרבות התחום האלקטרומגנטי שהתחייבנו לו בהסכם מאז.

אסתרינה טרטמן: להזכירכם, ההסכם הוא עם ה"פתח"; הביצוע הוא כלפי ה"חמאס", אז איך אנו מבדילים ביניהם?

אסתרינה טרטמן: הוכחה שלישית – החזרי מס.

אסתרינה טרטמן: כידוע, מדינת ישראל מחויבת להחזיר מס על כל הרכישות שנעשות לרשות הפלסטינית.

אסתרינה טרטמן: הדבר הזה ממשיך להיעשות, וראו זה פלא, אנו ממשיכים לספק חשמל לא לרשות הפלסטינית בלבד, ל"חמאס", לעזה.

אסתרינה טרטמן: מדינת ישראל ממשיכה להעביר את החזרי המס, למי? נחשו.

אסתרינה טרטמן: נכון, ל"פתח".

אסתרינה טרטמן: לא ל"חמאס", אלה שמקבלים את הציוד.

אסתרינה טרטמן: אז תגידו לי אתם, יש הפרדה בין ה"פתח" ל"חמאס"?

אסתרינה טרטמן: הוכחה רביעית – אבו מאזן התעקש להיות אחראי להסכמי האספקה, וגם התחייב על תשלום בעבור אספקת הסחורות ל"חמאס".

אסתרינה טרטמן: אז תגידו לי, איפה ההבחנה שלנו בין ה"פתח" ובין ה"חמאס"?

אסתרינה טרטמן: ההפרדה ביניהם – ובכאב אני אומרת את זה – היא פיקציה של מדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: "פתח" ו"חמאס" חד הם.

אסתרינה טרטמן: לצערי, הערבות ההדדית המוסלמית מקבלת ביטוי רחב לא רק בין ה"פתח" ובין ה"חמאס"; נכללות בה גם מדינות שיש לנו שלום אתן.

אסתרינה טרטמן: כן, גברתי שרת החוץ, יש לי דוגמה כואבת מאוד – ואני לא מדברת על דוגמאות עם מצרים.

אסתרינה טרטמן: יש לי דוגמה כואבת מאוד, שאישית, כיושבת-ראש השדולה להצלת ים-המלח – היה איזה רעיון למיזם משותף עם ירדן, שהוא לגמרי לא פוליטי, אין בו ריח אידיאולוגי, תהליך ששותפות בו כמעט כל סיעות הבית, חוצה מפלגות מהשמאל ומהימין.

אסתרינה טרטמן: אני אישית דיברתי עם שגריר ישראל בירדן; ביקשנו דבר סימבולי לשיתוף פעולה, ולצערי הרב, מדינה שיש לנו שלום אתה – ואני מברכת על השלום עם ירדן – מתמהמהת מלשתף אתנו פעולה, אפילו באופן סמלי, בשל ההתנהלות של ישראל בעזה.

אסתרינה טרטמן: מה זה אם לא הזדהות לאומית לאומנית מוסלמית?

אסתרינה טרטמן: יש לנו הרבה מה ללמוד מהם, כי אנו אזרחי ישראל, במדינה הקטנטונת שלנו יש לנו אזרחים שלנו, כמונו, שיושבים בשדרות, שיושבים בכיסופים, בכל הגזרה, שבע שנים הם חשופים לאש, שבע שנים נפגעים, נרצחים לנו ילדים, נרצחות לנו נשים, נרצחים לנו גברים, ואנו יושבים ומנהלים שיחות.

אסתרינה טרטמן: על מה?

אסתרינה טרטמן: על מה אנו מנהלים שיחות?

אסתרינה טרטמן: אנו לא מוותרים, אנו רק משוחחים – ומה מהות השיחות האלה?

אסתרינה טרטמן: אני מאוד מצרה על כך.

אסתרינה טרטמן: האם ממשלת ישראל לא שמעה את המושג "תחת אש"?

אסתרינה טרטמן: הרי החובה הבסיסית שלנו היא להגן על האזרחים – לא ירדן על עזה, שאינה מדינה, או פלסטין, או "פתח", על מי שאינה מדינה, אלא אזרחים שלנו, זאת חובה אלמנטרית של המנהיגות להגן על האזרחים.

אסתרינה טרטמן: איפה ההתייחסות?

אסתרינה טרטמן: איפה ההזדהות?

אסתרינה טרטמן: חברים, כאמור, "פתח" ו"חמאס" חד הם, ואנו מדברים על "חמאס", שאפילו דבר בסיסי – יש לנו חטוף אצלם – ואפילו בדבר בסיסי, בזכויות של "הצלב האדום" הם לא מכירים.

אסתרינה טרטמן: אפילו נשיא המדינה – קראתי באחד האתרים באינטרנט היום – קרא קודם להפסיק לירות ואחר כך לשבת לדבר.

אסתרינה טרטמן: שימו לב, מדובר בנשיא מדינת ישראל, מר שמעון פרס, שידוע בדעותיו ובגישתו הנוחה.

אסתרינה טרטמן: היתה לי הפתעה נעימה נוספת היום מחברי חברי הבית, חברי ש"ס.

אסתרינה טרטמן: מאוד נהניתי לקרוא שיושב-ראש ש"ס, השר אלי ישי, אומר שאם המשא-ומתן יתקדם תחת אש, נפרוש.

אסתרינה טרטמן: אדוני השר ישי, אני מברכת על הגישה שלכם.

אסתרינה טרטמן: הגיע הזמן שתעשו כמונו ותבואו הביתה, למקום הטבעי שלכם.

אסתרינה טרטמן: שאלה לי אליך – שרת החוץ עצמה אמרה היום שהשיחות מתקיימות, אולי תקיימו את ההבטחה?

אסתרינה טרטמן: אני קוראת לראש הממשלה ולשרת החוץ למלא את חובתם ולהראות אחריות וערבות הדדית כלפי מדינת ישראל; לא לתת לחברות אישית שנוצרה – ואני מכירה את זה – עם נציגה של מדינה כזאת או אחרת לשבש או לרכך מגעים.

אסתרינה טרטמן: יש לנו ניסיון מר מן העבר, קונדוליסה רייס שידלה את ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון, ואת מי שייצג את הרשות הפלסטינית, לקיים בחירות ברשות הפלסטינית, והתוצאות המרות ידועות לכולנו.

אסתרינה טרטמן: אני פונה וקוראת, אדוני ראש הממשלה, וגברתי שרת החוץ, תפסיקו לאלתר את השיחות, שהרי אתם מחויבים בראש ובראשונה ללא עוררין לסולידריות ולדאגה לאזרחי ישראל.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת טרטמן.

עתניאל שנלר: תעלה ותבוא כבוד שרת החוץ, חברת הכנסת ציפי לבני, להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: גברתי, בבקשה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני בדרך כלל משתדלת כשאני עונה על הצעות אי-אמון, לנסות ולהבין את ההיגיון שמאחורי הצעת האי-אמון, בהנחה שיש איזה טיעון עם בסיס שאני צריכה לענות עליו.

ציפי לבני: לכן, ניסיתי לחשוב מה ההיגיון שעומד מאחורי הטיעון שאסור לנהל משא-ומתן לשלום כל עוד יש – ויש – טרור נגד אזרחים ישראלים.

ציפי לבני: ההיגיון הזה אומר שכל המשא-ומתן זה איזה סוג של צ'ופר.

ציפי לבני: צ'ופר שאנחנו נותנים לפלסטינים, מתנות שאנחנו נותנים לאמריקנים.

ציפי לבני: אני לא מקבלת את כל התזה הזאת שעומדת בבסיס הטיעון שאי-אפשר לנהל משא-ומתן כי לצערנו הרב יש טרור, ובטרור צריך להילחם.

ציפי לבני: אם מישהו הולך עד הסוף עם העיקרון הזה, הרי משלה שאם לא ניכנס לחדר המשא-ומתן ייפסק הטרור, ומי שרוצה להיות הגון עם עצמו, הרי יודע שלא כך הדבר.

ציפי לבני: אבל יש איזה היגיון שבעיני אין לו שום בסיס, שאומר, לא מגיע לפלסטינים שננהל אתם את המשא-ומתן, כי אנחנו נכנסים לחדר כדי לחלק מתנות.

ציפי לבני: אני מודיעה לכם שכשאני נכנסת לחדר המשא-ומתן אני לא נכנסת על תקן – תסלחו לי על ההשוואה – סנטה קלאוס, או הדוד שבא לחלק מתנות.

ציפי לבני: אני נכנסת לחדר המשא-ומתן כדי לקבע ולשמר עקרונות ישראליים שנשחקים במהלך הזמן, אם מדובר בנושא הפליטים, אם מדובר בנושא של ביטחון.

ציפי לבני: ונכון, ודאי שחלק מהעניין הוא גם ויתורים טריטוריאליים.

ציפי לבני: הרי אני לא אכחיש ולא אומר שמדובר רק במצב שבו ישראל מקבעת את העקרונות שלה.

ציפי לבני: אבל כל עוד קיבלנו את העיקרון ששותפים לו לדעתי כמעט כל חברי הבית הזה, העיקרון של שתי מדינות לאום שכל מדינה מייצגת את בני עמה, והקמתה מהווה מענה ופתרון שלם ומלא לבני עמה, ומדינת ישראל היא הפתרון לעם היהודי כפי שהמדינה הפלסטינית היא הפתרון לעם הפלסטיני, כל מי שמבין שלשם אנחנו רוצים להגיע – זה לא נכפה עלינו, לא מבקשים מאתנו, זה לא טובה לממשל האמריקני, ולא טובה לנשיא הפלסטיני; זה האינטרס שלנו.

ציפי לבני: אנחנו צריכים לעשות את זה באופן שמקבע ומשמר את האינטרסים הישראלים תוך כדי – –

דוד רותם: גם ירושלים היא חלק מהמשא-ומתן?

ציפי לבני: – – ועם משא-ומתן כדי לקבע את העקרונות האלה, וכדי להגיע למטרה הזאת שאני מסמנת אותה.

ציפי לבני: זה אינטרס ישראלי, ואני מאמינה שזה אינטרס ישראלי.

ציפי לבני: הרי ההפסקה שלו זה גול עצמי – דרך אגב, מרהיב, לקול תשואות הקהל על הטריבונה.

ציפי לבני: דרך אגב, גם ה"חמאס" יהיה שם להריע להפסקת המשא-ומתן.

ציפי לבני: כי מי שחושב שהטרור שה"חמאס" משתמש בו הוא כדי להשיג הישג מדיני, ולכן לא צריך לנהל משא-ומתן, כי זה עלול לעודד את הטרור, כי הם יחשבו שהם יכולים להשיג את זה דרך הטרור – אנחנו לצערי הרב לא שם.

ציפי לבני: ומי שחושב שזה כך, לא מבין את המקום שממנו בא הטרור הפלסטיני היום, שמיוצג על-ידי ה"חמאס", שכל כולו העיקרון של ההתנגדות לא רק למה שבעבר נתפס כהתנגדות לכיבוש, אלא לעצם קיומה של מדינת ישראל; אידיאולוגיה שכל כולה באה ממקום אסלאמי קיצוני, שלא מקבל אותנו כאן, אם ננהל משא-ומתן ואם לא, ואם נקבע את עקרון שתי המדינות ואם לא.

סופה לנדבר: – – – הוא פרטנר למשא ומתן – – –

עתניאל שנלר: חברת הכנסת לנדבר, השרה מדברת.

ציפי לבני: הפסקת המשא-ומתן משאירה את המגרש כולו לשחקן אחד שקוראים לו ה"חמאס".

ציפי לבני: האם זה טוב לישראל?

ציפי לבני: התשובה היא לא – זה רע לישראל.

דוד רותם: ולכן גם על ירושלים צריך לדבר?

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, תודה רבה.

ציפי לבני: מלחמה בטרור צריכה להיות כמו שנלחמים בטרור.

ציפי לבני: אני לא מוכרת לאף אחד, ומעולם לא מכרתי, שבעצם הכניסה לחדר המשא-ומתן ייפסק הטרור.

ציפי לבני: לא, הוא לא.

ציפי לבני: אבל אתם מדברים על חובה לאזרחי המדינה?

ציפי לבני: ודאי שיש לנו חובה.

ציפי לבני: יש לנו חובה גם להגן עליהם בשדרות, וגם לייצר עתיד טוב יותר ונכון יותר לילדים של שדרות, ושל כל מקום אחר במדינת ישראל, והעתיד הזה נוצר דרך חדר המשא-ומתן.

ציפי לבני: במקביל אנחנו צריכים – וזה כן חלק מחובתנו – גם להילחם בטרור כמו שנלחמים בטרור, ובכוח.

ציפי לבני: הפסקת המשא-ומתן לא תפסיק אותו, אבל היא כן תפסיק ותכלה כל סיכוי לתקווה של משהו טוב יותר במזרח התיכון או במערכת היחסים בינינו לבין הפלסטינים.

ציפי לבני: אני מודיעה לכם שהיום היתה פגישה, ומחר תהיה פגישה, ומחרתיים תהיה פגישה, כי זו האחריות שלי וזאת האחריות של הממשלה הזאת לאזרחי מדינת ישראל.

ציפי לבני: אני מקווה ומתפללת שלא יהיה טרור.

ציפי לבני: צה"ל עושה הכול עכשיו, עם השב"כ וכל כוחות הביטחון כדי שלא יהיה טרור.

ציפי לבני: ואם חס וחלילה יהיה – הלב ייקרע ונידרש להגיב.

ציפי לבני: אבל לדבר אחד זה לא יהפוך אותי אם יהיה חס וחלילה אירוע כזה; אני לא אהפוך לפופוליסטית של יום שאומרת:

ציפי לבני: אז עכשיו אני לא מדברת.

ציפי לבני: אני הצהרתי את זה מראש, אמרנו את זה מראש, הבהרנו מראש את שני ההליכים האלה שאנחנו צריכים לעשות כל הזמן במקביל, וזאת בדיוק האחריות שלנו כלפי אזרחי המדינה.

ציפי לבני: החלוקה הזאת – ואני שומעת גם את הצעקות – שהיתה בעבר, וגם זה דבר שלא מקובל עלי.

ציפי לבני: מנסים הרי למשוך בלשון, אז על מה אתם מדברים, ועל מה כבר ויתרתם.

ציפי לבני: יש שתי הסכמות שקיבלנו כשנכנסנו לחדר המשא-ומתן.

ציפי לבני: האחת אמרה שעד שהכול לא גמור כלום לא גמור, וזה טבעי ונכון למשא-ומתן.

ציפי לבני: הדבר השני – מחויבות הדדית שהדברים נשארים בחדר, ואנחנו לא מנהלים התנהלות פומבית, כי זה לא משא-ומתן.

ציפי לבני: יהיה הפיתוי הזה, והתגובה, ותגידי מה את עושה, והאם את מייצגת נכון את האינטרסים של מדינת ישראל.

ציפי לבני: כפי שבעבר לא קיבלתי את החלוקה המלאכותית, הרדודה והשטחית בין מחנה השלום כאילו, לבין מי שאיננו רוצה שלום, גם היום לא תמשכו אותי בלשון, ולא תוכלו לחלק ולהגיד שמי שמנהל את המשא-ומתן איננו חרד לגורלה של ישראל, או לעתידה של ישראל, או איננו אוהב דיו את ירושלים.

ציפי לבני: לא משחקת במשחק הזה.

דוד רותם: ודאי שלא, ש"ס שומעת.

ציפי לבני: ולכן היתה היום פגישה, ותהיה, ונמשיך להיפגש.

ציפי לבני: בפגישות האלה, בגלל האחריות שלנו לאזרחי מדינת ישראל, אני מתכוונת לייצג את האינטרסים של מדינת ישראל לטווח הארוך.

ציפי לבני: אני מקווה שמתוך ראיית הטווח הארוך, גם אם תהיה תוצאה של הסכם, הרי הוא ייצג את האינטרסים האלה.

ציפי לבני: אם נגיע למצב שבו לא ניתן לעגן את האינטרסים האלה, הרי לא נחתום.

ציפי לבני: ולכן, אם מדברים על אחריות – נכון, היא גם להילחם בטרור, וגם לנהל את המשא-ומתן, וכך אמשיך.

אסתרינה טרטמן: גם למידה מניסיון העבר, ניסיון העבר הוכיח.

אסתרינה טרטמן: כמה התנסות יש לזה?

אסתרינה טרטמן: אריה אלדד (איחוד לאומי): – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה לשרת החוץ, חברת הכנסת ציפי לבני.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצעה הרביעית – הצעת סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא מדיניות כלכלית פוגענית ומפלה כלפי אזרחי המדינה הערבים וסירוב הממשלה להעלות את קצבאות הילדים.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: אדוני, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, בבסיס ההצעה לאי-האמון שהגשנו בשם המפלגות הערביות עומדת המדיניות הכלכלית של ממשלת ישראל כלפי אזרחי ישראל בכלל וכלפי האוכלוסייה הערבית בפרט.

אברהים צרצור: לפי דעתי, אין דבר שיכול לסמל את המדיניות הזאת בהתגלמותה הרעה יותר מדוח העוני שהתפרסם לפני כמה ימים על-ידי המוסד לביטוח לאומי.

אברהים צרצור: אבל לפני זה, אני חייב לומר כמה מלים על שני דוחות שדובר עליהם רבות בתקופה האחרונה.

אברהים צרצור: האחד נקרא דוח-מזוז, והשני הוא דוח-וינוגרד.

אברהים צרצור: כולנו עברנו על הדוחות האלה בקלות.

אברהים צרצור: היה דיון מעמיק, היו צעקות.

אברהים צרצור: אבל הכול עבר כאילו לא קרה כלום.

אברהים צרצור: אבל מבחינתי, שני הדוחות האלה החמיצו שני דברים.

אברהים צרצור: בכותרת אפשר לומר: שני דוחות עם שתי החמצות.

אברהים צרצור: לגבי ועדת-וינוגרד, היא החמיצה את העיקרון שהיתה חייבת להעמיד בפני ממשלת ישראל, שהמלחמה איננה הפתרון.

אברהים צרצור: כל עוד מפתחים שיטות של מלחמה כדי לתקן כשלים שהיו במלחמת לבנון השנייה – אני חושב שהמגמה הזאת לא תוביל לשום מקום, ולכן קיוויתי שוועדת-וינוגרד תשים את העיקרון הזה אל מול ממשלת ישראל ותגיד בצורה חד-משמעית: המלחמה איננה הפתרון.

אברהים צרצור: הדוח השני, דוח-מזוז, גם החמיץ הזדמנות פז בכך שלא העמיד בפני ממשלת ישראל את העיקרון שחייבים, לאחר 60 שנות קיומה של מדינת ישראל, לעשות סולחה עם האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, אם בנושא של הזכויות ואם בנושא של הפגיעה הפיזית של הדם ששטף מקומות שונים בערים, בכפרים, ביישובים הערביים, מהגליל ועד הנגב, בשנת 2000.

אברהים צרצור: חבל מאוד ששני הדוחות האלה החמיצו את שני העקרונות האלה, את שתי ההזדמנויות האלה.

אברהים צרצור: ועכשיו לגופו של עניין.

אברהים צרצור: במרכזה של המדיניות הכלכלית עומד היום דוח העוני החצי-שנתי של המוסד לביטוח לאומי, שחושף כמה דברים מעניינים.

אברהים צרצור: מהם הממצאים העיקריים בדוח העוני הזה?

אברהים צרצור: עלייה נוספת במספר העניים, במיוחד בקרב ילדים.

אברהים צרצור: עובדה אחרת, פערי ההכנסה המשיכו להתרחב.

אברהים צרצור: עובדה שלישית שקובע הדוח הזה, המצב יהיה יותר גרוע לקראת הדוח הבא על רקע הקיצוץ הצפוי לאחר מלחמת לבנון השנייה.

אברהים צרצור: כולם יודעים שממשלת ישראל מתכוונת לעשות קיצוץ רוחבי בכל משרדי הממשלה, ולפי דעת המוסד לביטוח לאומי זה יפגע קשה מאוד, והממצאים שיהיו כשיפורסם הדוח הבא יהיו יותר גרועים מהממצאים שמתפרסמים היום.

אברהים צרצור: איך מסבירים זאת בביטוח לאומי?

אברהים צרצור: מסבירים זאת בצורה חד-משמעית ובצורה כזאת: בגלל עליית רמת החיים והקיצוץ בקצבאות הילדים, הורע מצבן של משפחות עם ילדים שהכנסתן נמוכה.

אברהים צרצור: נימוק אחר: עלייה חלה גם בשיעור העניים בקרב העובדים השכירים לעומת ירידה בקרב העצמאים.

אברהים צרצור: מעניין מאוד איך מסביר ד"ר יגאל בן-שלום, שהוא המנכ"ל של המוסד לביטוח לאומי, את כל הממצאים האלה.

אברהים צרצור: זה לא ההסבר שלי וזה לא ההסבר של מאן דהוא מחברי הכנסת הערבים, זה ההסבר של מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.

אברהים צרצור: הוא אומר, ואני מצטט: הסיבות לעוני המתמשך בקרב ילדים ומשפחות נובעות מכך שהקצבאות בקרב המשפחות פחתו בצורה ריאלית מאז 2002 בכ-15%.

אברהים צרצור: לגבי הילדים, כך הוא מסביר, הקצבאות נשחקו בצורה משמעותית, בכ-47% מאז 2001.

אברהים צרצור: זה אומר דורשני.

אברהים צרצור: ד"ר בן-שלום, שהפתרון שלו מופנה לממשלת ישראל, ואני מצטרף אליו, אומר כך, בצורה חד-משמעית: אם יחזירו – דהיינו הממשלה – באופן הדרגתי כמיליארד שקלים בשנה בעשור הקרוב, זה יהפוך את המגמה.

אברהים צרצור: זאת משימה אפשרית וחיונית למשק הישראלי.

אברהים צרצור: זאת קביעה חשובה מאוד, שאני מקווה מאוד שהיא תיפול גם על אוזן קשבת של השרים, ובמיוחד כבוד שר האוצר שיושב אתנו היום.

אברהים צרצור: לפי דעתי, האוכלוסייה הערבית מככבת בדוח הזה.

אברהים צרצור: הממצאים בוודאי מדברים על האוכלוסיות החלשות בקרב כל אזרחי ישראל, אבל האוכלוסייה הערבית עומדת באמצע, עומדת במרכז ומככבת בצורה בולטת ביותר.

אברהים צרצור: שני טעמים, שתי סיבות, שתי תופעות, שני ממצאים, שני נתונים.

אברהים צרצור: שיעור העוני בקרב משפחות ערביות הינו פי-ארבעה משיעורו במשפחות יהודיות: 54.8% לעומת 15.2%.

אברהים צרצור: תוספת של כ-11,000 משפחות עניות ותוספת של כ-64,900 ילדים למעגל העוני במדינת ישראל.

אברהים צרצור: אני חושב שהממצאים האלה צועקים לשמים.

אברהים צרצור: אנחנו מקווים מאוד שנשמע מכבוד שר האוצר היום בשורות גם בקטע הזה.

אברהים צרצור: אני מודה לך מאוד.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

עתניאל שנלר: אני מבקש להזמין את שר האוצר, חבר הכנסת רוני בר-און, להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

רוני בר-און: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון מדברת על מדיניות כלכלית פוגענית ומפלה כלפי אזרחי המדינה הערבים ועל סירוב הממשלה להעלות את קצבאות הילדים.

רוני בר-און: שני הנושאים הם נושאים כבדים, ואני אדרש להם.

רוני בר-און: אני חושב שבעניין הזה, לדבר ברמה של ססמאות וכותרות יהיה לא נכון, משום שאת הציבור שמיוצג כאן על-ידי מגישי הצעת האי-אמון מעניינים המספרים, ולא תמיד יש ההזדמנות להציג את המספרים.

רוני בר-און: אני אציג את המספרים, ואני אציג את המספרים בגאווה.

רוני בר-און: אני שומע את הדרישות להוסיף תוספות תקציביות נכבדות לתקציב המדינה בעבור הצרכים של אזרחי ישראל הערבים.

רוני בר-און: אני שומע, ובקטעים לא מבוטלים אני גם מצדיק את התביעות האלה, אבל גם אתם, חברי חברי הכנסת שטוענים בשם הציבור הערבי, יודעים שאי-אפשר לכפר על חטאי העבר ולצמצם את כל הפערים החברתיים, במיוחד במגזר שלכם, במשך שנה או אפילו אם תרצו שנתיים.

רוני בר-און: זה נזק מצטבר של למעלה מ-50 שנות קיפוח, וממשלת אולמרט הכירה בקיפוח הזה ועושה בקצב שאני יכול לומר עליו שהוא קצב טוב ואתם יכולים לומר שהוא לא מספיק, וזה יכול להיות ויכוח לגיטימי בינינו.

רוני בר-און: אבל הקצב הוא קצב שאתם ואנחנו לא הכרנו קודם, וכולנו, גם אתם וגם אנחנו, צריכים גם סבלנות וגם זמן, ובסוף הדרך נתקן בכל מקום שבו צריך לתקן.

רוני בר-און: נתוני העוני במגזר הערבי הם נתונים מדאיגים מאוד.

רוני בר-און: אנחנו צריכים למצוא יחד את הדרך להביא לאינטגרציה מלאה של כלל אזרחי המדינה במשק, בשוק העבודה, כניסיון למצוא איזה פתח למוביליות חברתית בכל הזירות.

רוני בר-און: הממשלה קיבלה שורה של החלטות, שאני אמנה אותן, שנועדה לקדם את אוכלוסיית המיעוטים ונועדה לסגור את הפערים שידענו בחברה במשך שנים רבות.

רוני בר-און: אני קובע באחריות – חבר הכנסת צרצור וחברי הכנסת הערבים שיושבים באולם, וגם חברי הכנסת היהודים, אדוני היושב-ראש – שלא רק שאין מדיניות פוגענית ומפלה היום כלפי אזרחי המדינה הערבים, הממשלה שאהוד אולמרט עומד בראשה מקציבה, הקציבה ותמשיך להקציב תקציבים ייעודיים, צבועים, לאוכלוסייה הערבית; הכול מעבר לתקציבים הכלליים, הכול מעבר לשיעור היחסי של המיעוט הערבי באוכלוסייה של מדינת ישראל.

רוני בר-און: כך, למשל, בתקציב 2008 יוחדו תקציבים בסך של 2.2 מיליארדי שקלים להשקעות במגזר המיעוטים מעבר לכספים שמייצגים את העיקרון הדמוגרפי בחינוך, בתחבורה, בתעסוקה וכל כיוצא באלה.

רוני בר-און: להלן הפירוט: 210 מיליון שקלים במשרד החינוך, תקציב ייעודי תוספתי למגזר הערבי.

רוני בר-און: בנושא הבנייה, אדוני שר הבינוי והשיכון, 145 מיליון שקלים מהתקציב הזה נועדו לבנייה במערכת החינוך; 74 מיליון שקלים – בנייה המשכית במגזר הערבי והבדואי; בנייה המשכית במגזר הדרוזי – 5 מיליוני ש"ח; בנייה חדשה של כיתות במגזר הערבי והבדואי – 56 מיליון ש"ח; בנייה חדשה של כיתות במגזר הדרוזי – 4 מיליוני ש"ח, ובנייה חדשה של כיתות באבו-בסמה – 16 מיליון ש"ח.

רוני בר-און: בשנת 2007, עם השקת הרפורמה בחינוך, הקצינו כמעט 3 מיליארדי ש"ח לשכר ולמורים – 3 מיליארדי ש"ח לבינוי כיתות – 8,000 כיתות, 40% מהן למגזר הלא-יהודי, קרי למגזר המיעוטים.

רוני בר-און: זה פי-ארבעה משיעור האוכלוסייה הערבית בכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

רוני בר-און: מה הקצינו במשרד התחבורה?

רוני בר-און: 83.4 מיליון ש"ח; מע"צ – 19.3 מיליון; מינהל מקרקעי ישראל – 185.

רוני בר-און: 6 מיליון; משרד התמ"ת – 154 מיליון – הכול תוספת כספים ייעודיים.

רוני בר-און: תיירות – 12.8 מיליון; משרד הבינוי והשיכון – 58.9 מיליון; משרד הבריאות – 11.6 מיליון; רווחה – 3.5 מיליונים, ומשרד הפנים – 16.3 מיליון.

רוני בר-און: מענקי האיזון לרשויות הערביות – שיעור התושבים הערבים ברשויות שמקבלות מענקי איזון הוא 11% מכלל האוכלוסייה הערבית, והם מקבלים 32% ממענקי האיזון, כלומר, פי-שלושה מחלקם היחסי באוכלוסייה.

רוני בר-און: עכשיו אני אומר: מצד אחד אני גאה בזה, אבל מהצד השני אני לא מוכן להתבייש בזה, וזה ברור לחלוטין, משום שצריך לתקן את זה.

רוני בר-און: נעבור לתשתיות – אתם יודעים כמוני שיש תוכנית של 400 מיליון ש"ח, 450 מיליון ש"ח תשתיות ביוב במגזר הלא-יהודי; במדע ותרבות – 35 מיליון ש"ח; במשרד ראש הממשלה, תקציבים ייעודיים ספציפיים למגזר הלא-יהודי – עוד 130 מיליון ש"ח, וגם במשרד המשפטים – 17.4 מיליון ש"ח.

רוני בר-און: אני רוצה לומר שצמצום הפערים בחברה הישראלית הוא בשום פנים ואופן לא עניין מגזרי, או לא רק עניין מגזרי.

רוני בר-און: זה פשוט אינטרס לאומי.

רוני בר-און: חברה שיש בה כאלה פערים חברתיים אינה יכולה להיות חברה הומוגנית, אינה יכולה לנהל מדינה אחת, אינה יכולה לנהל חברה אחת.

רוני בר-און: ותקציב המדינה הוא במפורש כלי, מכשיר חשוב לצורך צמצום הפערים האלה, אבל הוא לא הכלי היחיד.

רוני בר-און: אני מבקש לתת דוגמה מהמדיניות שלי בהיותי שר הפנים במשך 15 חודשים.

רוני בר-און: העמדה שלי כלפי הרשויות הערביות, וגם כלפי הרשויות היהודיות, היתה מאוד ברורה; אני דרשתי גם מאלה וגם מאלה, דרישה נחרצת ובלתי מתפשרת, לעמוד בכללי המינהל התקין בתחומי הניהול הכספי, ביצוע תוכניות הבראה, גביית ארנונה ותכנון, ומצד שני תגמלנו ביושר, בהגינות ובשוויון רשויות שעמדו בקריטריונים האלה, בסף שהגדרנו – גם בתקציב וגם ביכולת שלנו לשחרר מכבלי הביורוקרטיה.

רוני בר-און: ואני אשא אתי בגאווה במשך כל השנים את מה שעשינו – ועשינו דבר ענק בנושא של ייזום תוכניות מיתאר ליישובים הערביים, כי ידענו שאי-אפשר לפתור את בעיות הבינוי הבלתי-חוקי, הצפיפות והבנייה האתנית צמודת הקרקע במגזר הלא-יהודי.

רוני בר-און: מה אנחנו עושים באג'נדה החברתית בכל מה שקשור למגזר הערבי?

רוני בר-און: בתעסוקה למשל, נכון שהמשק הישראלי מגלה בשנים האחרונות חוסן ויציבות כלכליים, שבאים לידי ביטוי באינדיקטורים שונים – גם בצמיחה, גם בירידת החוב לעומת התוצר, גם באיזון התקציבי, גם ביציבות המחירים, גם בהשקעות זרות, שהן ברמות שיא – אבל עם זה, אנחנו צריכים לוודא ולדאוג כל העת שפירות הצמיחה האלה, או שפירות הצמיחה הזאת, יגיעו לכלל שכבות האוכלוסייה; ואנחנו יודעים ומודים ביושר שהם לא מגיעים לכל שכבות האוכלוסייה.

רוני בר-און: ולכן, אנחנו, כממשלה, צריכים לאתר את כל נקודות הכשל בבעיות הייחודיות למגזר הערבי, שנושקות לבעיות ברמה הלאומית – זה שהצמיחה לא מחלחלת לעשירונים התחתונים; זה שהצמיחה לא מחלחלת למגזרים שבהם שיעור העוני הוא הגבוה ביותר: גם במגזר הערבי, אבל גם במגזר החרדי.

רוני בר-און: אנחנו צריכים לשפר את הנגישות לתעסוקה כחלק מפתרון ממוקד של בעיית העוני במגזרים האלה, שבהם היא קיימת.

רוני בר-און: ולכן, כחלק מהאג'נדה הכלכלית של הממשלה הזאת – אני גם רוצה להגיד לכם:

רוני בר-און: זאת הממשלה הראשונה ששמה יעדים מדידים, שקבעה נוסחה שלפיה היא תמדוד את עצמה ואתם תמדדו אותה.

רוני בר-און: לא יהיו יותר נוסחאות שונות – זה בכה וזה בכה; זה בביטוח הלאומי עם כאלה וזה בביטוח הלאומי בלי כאלה, וכל אחד עושה במספרים כאוות נפשו.

רוני בר-און: שמנו יעדים מדידים וקבענו לנו אג'נדה חברתית-כלכלית, ובימים האלה, בימים האלה ממש, אנחנו יושבים על המדוכה, עם כל הצוותים המקצועיים שעוסקים בנושא המגזרים מוכי העוני, ומגבשים תוכנית שתותאם למידות ולצרכים הייחודיים של המגזר.

רוני בר-און: אני כרגע מדבר על המגזר הערבי, לכן גם כאן אני מדבר עליו.

רוני בר-און: אנחנו צריכים למצוא פתרון לנתון מאוד מדאיג, חברי חברי הכנסת: 82% מכלל הנשים הערביות אינן משתתפות בכוח העבודה.

ואסל טאהא: איפה יעבדו?

רוני בר-און: בסדר, אין לי טענה.

רוני בר-און: חבר הכנסת ואסל טאהא.

רוני בר-און: כרגע הטענות כולן אלי.

רוני בר-און: אני מדבר בנתונים.

רוני בר-און: לא עוֹבדות, לא משתתפות בכוח העבודה.

רוני בר-און: אתה צודק – איפה יעבדו?

רוני בר-און: זו שאלה שאנחנו צריכים למצוא עליה תשובה.

רוני בר-און: צריך למצוא פתרון לבעיה הזאת.

רוני בר-און: ועם התוכנית לעידוד התעסוקה, הממשלה מדברת על צמצום העוני ועל הגדלת שיעור המועסקים – שני נתונים מאוד משמעותיים במגזר הערבי.

רוני בר-און: אני מאוד מקווה שכבר בשנה הקרובה נוכל להראות לכם שינוי לפחות במספרים האלה.

רוני בר-און: אבל אתם ערבבתם מין בשאינו מינו, והבאתם את שאלת קצבאות הילדים.

רוני בר-און: מבחינתנו קצבאות הילדים הן לא פתרון לעוני.

רוני בר-און: יכול להיות שהן חלק משלים כלשהו; יכול להיות שבאמת יש מקומות שבהם מה שלא תעשה עם שיעור התעסוקה, עם שיעור ההשתתפות בעבודה ועם צמצום האבטלה – לא תצליחו לחלץ מהעוני, ורק אז אפשר להשתמש בזה.

יעקב ליצמן: אדוני השר, איך יכול להיות שאדם עובד במשרה מלאה, ובכל זאת – – – 40% מאלה שעובדים משרה מלאה – לא שתי משרות – – –

רוני בר-און: זאת שאלה קשה, חבר הכנסת ליצמן, אבל אני, כמו יהודי טוב, אשיב לך בשאלה.

רוני בר-און: איך יכול להיות, חבר הכנסת יעקב ליצמן – ואני יודע את הבעייתיות של עבודת נשים במגזר החרדי ואני יודע את הבעייתיות של עבודת נשים במגזר הערבי – הנתון הוא נתון שאי-אפשר להתווכח אתו.

רוני בר-און: במקום שיש שני מפרנסים למשפחה, חבר הכנסת ליצמן, רק 3% חיים בעוני.

רוני בר-און: הנה לך תשובה.

יעקב ליצמן: אנחנו המדינה היחידה בעולם שמחייבת שני אנשים לעבוד כדי לפרנס.

יעקב ליצמן: לא אחד.

רוני בר-און: לא, לא, לא היחידה.

רוני בר-און: לא, לא, לא, לא.

רוני בר-און: אני לא מסכים אתך, בהחלט לא מסכים אתך.

רוני בר-און: זה נתון לא נכון.

רוני בר-און: אנחנו אומרים – ואני חושב שהיום אפשר להוכיח את זה באופן מתמטי מובהק, בלתי ניתן לוויכוח – שהוכח כי העיקרון של "מרווחה לעבודה" הוא אחד מעמודי התווך של המדיניות הכלכלית והדרך המובהקת ביותר להוציא אנשים ממעגל העוני ומהתלות בקצבאות.

רוני בר-און: אם נמשיך – או נחזיר – מדיניות בלתי מבוקרת של קצבאות, אנחנו נסיג את ההישגים האלה לאחור, וחבל.

רוני בר-און: קצבאות הן סכנה מתמשכת של מלכודת העוני.

רוני בר-און: היום כל המומחים יודעים להגיד את זה.

רוני בר-און: מי שמתבסס על קצבאות – בסופו של דבר באופן אובייקטיבי אני גם לא יכול להאשים אותו – יוצר תרבות של אי-עבודה.

רוני בר-און: אם ממילא יש קצבאות, הרי נכון שאשה צריכה להיות בבית, ונכון שלאשה יש דברים יותר חשובים לעשות.

רוני בר-און: אם יש לה פרנסה, היא צריכה לגדל את הילדים, לטפח את הבית ולדאוג לכל הדברים האלה.

רוני בר-און: כך נהוג במגזרים מסוימים – אני לא מתווכח עם תפיסת העולם הזאת.

רוני בר-און: אבל אני אומר: בבלמים ובאיזונים בין הצרכים האתניים והצרכים החברתיים האלה ובין הצורך הכלכלי האמיתי, אנחנו לא יכולים לחזור לעידן הקצבאות.

רוני בר-און: לא במתכונת ההיא.

רוני בר-און: אי-עבודה כתוצאה מקצבאות זה לא להיות גורם פרודוקטיבי בחברה, זה עידוד להמשך אבטלה ועוני.

רוני בר-און: מה אנחנו מבקשים בהפחתת הקצבאות?

רוני בר-און: מה הדבר שעומד ביסוד הרעיון של הפחתת הקצבאות?

רוני בר-און: מצד אחד, הקטנת שיעור האבטלה, ומצד שני העלאת שיעור התעסוקה.

רוני בר-און: אכן, המדיניות הזאת בארבע השנים האחרונות הביאה תוצאות מרשימות.

רוני בר-און: חבר הכנסת צבי הנדל, בארבע השנים האחרונות, בתנועת מספריים, שיעור ההשתתפות בכוח העבודה גדל מ-54.5% ב-2003 ל-56.7% ב-2007.

רוני בר-און: זו תוספת של 400,000 מועסקים.

רוני בר-און: 400,000 מועסקים.

צבי הנדל: אתה הולך עכשיו להגיד תודה לביבי?

רוני בר-און: זה ירגיע אותך?

צבי הנדל: הוצאת לי את כל האוויר.

רוני בר-און: כמה אפשר לדבר על ביבי, הרי שנינו יודעים – – –

צבי הנדל: בחור נהדר.

רוני בר-און: זה נכון.

רוני בר-און: אבל כל הזמן לדבר עליו?

רוני בר-און: גם הוא לא חושב שצריך לדבר עליו, גם הוא כבר לא רוצה שידברו עליו.

עתניאל שנלר: בוא נמשיך.

עתניאל שנלר: בוא נמשיך.

עתניאל שנלר: בבקשה.

צבי הנדל: ויתרתי לך.

רוני בר-און: שיעור האבטלה לעומת זאת ב-2003 עמד על 10.7% וירד ל-7.3% בחישוב שנתי, ובנובמבר עמד על 6.6%.

רוני בר-און: למעלה מ-65,000 פחות מובטלים.

רוני בר-און: המדיניות הזאת של עידוד תעסוקה כתחליף להגדלת קצבאות היא מדיניות שממשלת ישראל מחויבת לה.

רוני בר-און: הקמנו גם את פורום האג'נדה החברתית-הכלכלית שהצליח ליישם עוד מכשירים מעודדים לתופעה הזאת: מס הכנסה שלילי, אכיפת חוקי העבודה, טיפול במוקדי עוני, הקניית כלים פרטניים להשתתפות בתעסוקה כמו תוכנית "אורות לתעסוקה" ותוכנית תב"ת – תנופה בתעסוקה – תוכנית משותפת לממשלה ול"ג'וינט" – –

צבי הנדל: מתי התכנון להתחיל עם מס הכנסה שלילי?

רוני בר-און: כבר עובד.

רוני בר-און: הוא עובד אומנם בפיילוט, ומייד אחרי שיסתיים הפיילוט הוא ילך קדימה.

רוני בר-און: – – ואנחנו נילחם במספר העובדים הזרים, למרות כל הטענות הסקטוריאליות.

רוני בר-און: אבל אנחנו גם יודעים שיש עדיין אוכלוסיות שאין באפשרותן להשתלב בשוק העבודה.

רוני בר-און: את זה אנחנו יודעים.

רוני בר-און: לכן, במקביל לאותו מגוון כלים שיצרנו לעודד השתתפות בתעסוקה, אנחנו צריכים לייעל גם את מערך הקצבאות, המיקוד שלהן והעצמת שירותי הרווחה.

רוני בר-און: המדיניות שלנו בקצבאות ילדים, יכולים לחלוק עליה, אבל היא מדיניות ישירה, ברורה, מדויקת, בלי חוכמות; קצבה אחידה, ללא כל קשר למיקום של הילד במשפחה – 152 שקלים אחיד לכל ילד.

יעקב כהן: זה אפס, שר האוצר.

יעקב כהן: שר האוצר, 150 שקלים זה אפס.

רוני בר-און: מה?

יעקב כהן: 150 שקל זה כלום.

יעקב כהן: כל שרי האוצר – – –

עתניאל שנלר: הערתך נשמעה היטב.

עתניאל שנלר: תודה.

רוני בר-און: אמרתי לכם שלפי נתוני דוח העוני רק 3% מקרב אלה שמצויים במעגל העוני הם כאלה שבמשק הבית יש שני מפרנסים, ולכן גם עודדנו את אותו חוק מס הכנסה שלילי שנותן תגמול לעובדים עם ילדים בהתאם להכנסתם מהעבודה ולמספר הילדים שלהם, אני לא רוצה לפרט.

רוני בר-און: אמצעי נוסף שדרכו אנחנו מבקשים להגדיל את היכולת של שני בני המשפחה להשתתף בכלכלת הבית הוא הגדלת היצע המעונות לילדי נשים עובדות והגדלת הסבסוד שאנחנו נותנים במעונות האלה, והחלטנו להגדיל את התקציב המיועד למימון המעונות האלה במשרד התמ"ת החל משנת הלימודים תשס"ט, תש"ע ותשע"א ב-67 מיליון בשנה הראשונה, 134 מיליון בשנה השנייה ו-200 מיליון בשנה השלישית.

רוני בר-און: גם החלטנו, ב-3 בפברואר 2008, לפני פחות מחודש, להמשיך וליישם את דוח הוועדה הציבורית לבדיקת מצבם של ילדים ונוער בסיכון ובמצוקה, להוסיף כסף תוספתי, עוד 255 מיליון שקלים על פני חמש שנים לטיפול בילדים בסיכון במשרד הרווחה.

רוני בר-און: לסיכום, עשינו לא מעט, אבל זה ודאי לא מספיק.

רוני בר-און: אני מודה בזה, הממשלה מודה בזה, ראש הממשלה מודה בזה, ונמשיך לעשות על-פי עקרונות המדיניות הכלכלית שלנו, שמונחית על-ידי העיקרון – מרווחה לעבודה, לעודד יציאה לעבודה בדרכים שונות, גם באמצעות מדיניות יזומה וממוקדת, ולא דרך הפתרונות הקלים שכל אחד קם בבוקר ומספר לנו על הטבות כאלה ועל הטבות אחרות וקצבאות כאלה וקצבאות אחרות.

רוני בר-און: אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: אדוני השר, תואיל דקה אחת.

עתניאל שנלר: אפשרתי לחבר הכנסת טלב אלסאנע לשאול שאלה.

עתניאל שנלר: זה יכול להיות מהמקום, כי זה לא לפי הנוהל.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אחרי ביטול קצבאות הילדים, הרי יש מקומות שלא נוספו בהם מקומות תעסוקה ולא הוקמה איזו קרן כדי לתמוך במשפחות הנזקקות.

טלב אלסאנע: בדברים שלך התייחסת לכל מיני חלופות לעזרה למשפחות שנפגעו עקב הקיצוץ, אבל יש הרבה משפחות שאכן נפגעו והממשלה לא דאגה לאלטרנטיבה כדי לעזור ולסייע להן.

טלב אלסאנע: מדוע לא תוקם קרן לעזרה ולסיוע למשפחות נזקקות עקב הקיצוץ הזה?

טלב אלסאנע: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: זה היה לפנים משורת הדין.

עתניאל שנלר: בבקשה.

רוני בר-און: תוך כדי הדברים ניסיתי להשיב, ואם לא הובנתי כהלכה אני אגיד עוד פעם.

רוני בר-און: אני לא אומר שהפתרון של העבודה הוא אבסולוטי והוא ייתן מענה על העוני בכל מקום ומקום.

רוני בר-און: יש מקומות שבהם הוא לא ייתן מענה, ואז צריך לשקול את הפתרונות האחרים.

רוני בר-און: העיקרון הוא קודם כול עבודה ורק אחר כך קצבאות או רק אחר כך רווחה, ואנחנו עושים את מרכזי ההשמה, נעבוד על חינוך לעבודה, נעשה את התוכנית של "אורות לתעסוקה", ונשתדל לקרב את הפריפריה למרכז ואת המרכז לפריפריה, כדי שבכל מקום שמישהו יחפש עבודה הוא יוכל למצוא עבודה בהתאם לאופי שלו, בהתאם ליכולות המקצועיות שלו, בהתאם לאפשרויות שלו מבחינת מספר הילדים.

רוני בר-און: במקומות שבהם לא יהיה פתרון אבסולוטי, נצטרך לתמוך גם בפתרון שאנחנו לא אוהבים.

רוני בר-און: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר האוצר.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: כהרגלנו הדיון הוא משולב.

עתניאל שנלר: ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של שלוש דקות לסיעה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את ראשון הדוברים, את חבר הכנסת אריה אלדד מסיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה.

אריה אלדד: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, השר אלי ישי הודיע שאם המשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית יעסוק בנושא ירושלים, סיעת ש"ס תפרוש מהממשלה.

אריה אלדד: אני מבקש לעדכן את השר ישי, וגם את חבריו לסיעת ש"ס וגם את ציבור המצביעים שלהם שעניין ירושלים מאוד-מאוד יקר להם, שממשלת ישראל לא רק מדברת עם הפלסטינים על ירושלים, לא רק מקיימת משא-ומתן מדי יום תחת אש, כפי שאמרה השרה לבני לפני דקות מספר, על כל הנושאים, אלא היא גם מבצעת ויתורים מעשיים על ריבונותה של ירושלים, על ריבונות ישראל בירושלים לטובת הרשות הפלסטינית.

אריה אלדד: "הסהר האדום" הפלסטיני שמרכזו ברמאללה קיבל אישור להפעיל בירושלים חמישה אמבולנסים.

אריה אלדד: לא מדובר באיזה צעד הומניטרי לטובת פינוי דחוף של חולה מבית-חולים באל-בירה ל"הדסה" בירושלים – זה תמיד היה וראוי שתמיד יהיה – אלא קיבלו זיכיון, "הסהר האדום" הפלסטיני, עם הדגלים והסמלים.

אריה אלדד: הם קיבלו זיכיון לפעול במזרח-ירושלים, ושר הבריאות שיושב כאן יודע על כך, כי משרדו חתום על הזיכיון הזה.

אריה אלדד: תגידו, עניין פעוט, מה הוא עושה עסק מחמישה אמבולנסים שמסתובבים?

אריה אלדד: אם זה עניין פעוט, למה תת-שר החוץ האמריקני חתום על מכתב ברכה ל"סהר האדום" הפלסטיני, שבו הוא מספר באילו מאמצים חילצה ממשלת ארצות-הברית מידי ממשלת ישראל את הוויתור המהותי הזה?

אריה אלדד: ויש תשובה של משרד החוץ הישראלי ומסמכים של משרד הבריאות.

אריה אלדד: אם לא היה מדובר בעניין עקרוני, תת-שר החוץ האמריקני לא היה עוסק בו ומשרד החוץ הישראלי לא היה עוסק בו.

אריה אלדד: רבותי, לא מדובר בשירות עזר עירוני של פינוי אשפה, שגם הוא ראוי שייעשה בידי מדינת ישראל ושלוחותיה ברשויות המקומיות.

אריה אלדד: באזור הזה פעל לפני כן מגן-דוד-אדום, ארגון ההצלה של ישראל, ועכשיו פועל בו "הסהר האדום" הפלסטיני, שמשכנו, כפי שכותב תת-שר החוץ האמריקני, באל-בירה – פלסטין.

אריה אלדד: אז לידיעת חברי ש"ס שבאולם, וגם אלה שיצאו ממנו, ובייחוד לידיעת מצביעי ש"ס, ממשלת ישראל כבר היום עושה ויתורים מעשיים – הלכה למעשה – בריבונות שלה במזרח-ירושלים ומתירה לגופי ממשל של הרשות הפלסטינית לפעול בירושלים.

אריה אלדד: אגב, כל הדברים האלה נעשו בימים שלפני ועידת אנאפוליס, כדי להכשיר את הקרקע להצהרה המשותפת.

אריה אלדד: אז מי שסבר שלא קיימו משא-ומתן עוד לפני אנאפוליס ודאי שטעה.

אריה אלדד: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת חיים אורון.

עתניאל שנלר: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תודה לחבר הכנסת מרגי שהסכים להתחלף אתי בסדר הדוברים.

חיים אורון: הריטואל הזה של ימי שני, שבו אנחנו מגישים שלוש-ארבע הצעות אי-אמון – בדברי אני רוצה להתייחס לשתיים מההצעות שהוגשו פה.

חיים אורון: האחת – בהמשך לדבריו של חבר הכנסת אלדד.

חיים אורון: האחרת – התייחסות להצעה של המועמד לראש הממשלה בנימין נתניהו בנושא ההטבות לקו העימות.

חיים אורון: אני מבין שבאחת נוח לעצום את העיניים ובאחרת, מה שיותר חמור, נוח לשחק משחק כפול.

חיים אורון: במה עוצמים את העיניים, אדוני היושב-ראש?

חיים אורון: יכול להיות שגם אתה חלק מעצימת העיניים.

חיים אורון: מישהו מעלה על הדעת שיש משא-ומתן עם הפלסטינים בלי שעוסקים גם בנושא ירושלים?

חיים אורון: בסוף התור, באמצע התור, בהתחלת התור, מה חשוב התור?

חיים אורון: עוסקים בנושא ירושלים.

יואל חסון: באוסלו דיברו על ירושלים?

חיים אורון: באוסלו לא דיברו על כלום, באוסלו קבעו מסגרת.

חיים אורון: באוסלו לא דיברו על כלום.

חיים אורון: לא קבעו גבולות.

חיים אורון: ראיתי את ראש הממשלה – ראש הממשלה שלך, לא שלי; מובן שגם שלי בתור ראש ממשלת ישראל – אומר שבנושא הגבולות אנחנו יותר קרובים מאשר בנושאים אחרים.

חיים אורון: גבולות איפה, בחלל או בארץ?

חיים אורון: ירושלים היא לא בתוך הגבולות?

חיים אורון: מה בדיוק אתם אומרים?

חיים אורון: את מי אתם רוצים לרמות, את עצמכם?

חיים אורון: אותנו?

חיים אורון: אותי לא צריך לרמות, אני בעד שידברו על הכול, גם על ירושלים, שהיא מחולקת.

חיים אורון: אריה אלדד מצא את "הסהר האדום".

חיים אורון: יושב כאן חבר הכנסת ישראל חסון, הוא יספר לו כמה "הסהר האדום" ובני דמותו יש בירושלים.

חיים אורון: אגב, בשלטון של הליכוד, בשלטון שקדם לו; כל השנים.

חיים אורון: אז מה אנחנו עושים הצגה?

חיים אורון: אפשר להגיד – לא רוצים שום דבר.

חיים אורון: זה בסדר.

חיים אורון: איך זה מתחבר עם ההצעה של הליכוד?

חיים אורון: חבר הכנסת נתניהו מועמד לראשות הממשלה בנושא ההטבות לקו העימות.

חיים אורון: יש פה חברי ליכוד – חיים כץ, אתה זוכר מי קיצץ את ההטבות במס הכנסה?

חיים אורון: ישראל כץ, אתם יודעים מי קיצץ את ההטבות במס הכנסה?

חיים אורון: אז לפחות אל תשימו את ביבי פה, תמצאו מישהו אחר, תשימו שחקן רכש שיהיה ראש הממשלה בנושא ההטבות.

חיים אורון: אין גבול, כי עכשיו באופוזיציה אפשר לעשות הפוך מאשר בקואליציה?

חיים אורון: אילו נאומים שמעתי – אילו דיבורים שמעתי – על הטבות מס.

חיים אורון: זה משחית, זה מקולקל, צריך לקחת את זה, זה לא במקומו, בנגב, בגליל, בכל מקום.

חיים אורון: הרי זה עומד בניגוד למה שביבי אומר כשהוא ישן, לא כשהוא ער.

חיים אורון: גם כשהוא ישן – – –

חיים כץ: הוא אמר – אין כסף.

חיים כץ: כשיהיה כסף ניתן.

חיים אורון: לא כי אין כסף, כי זאת האידיאולוגיה שלו.

חיים אורון: גם כשהיה כסף הוא לא רצה את זה.

חיים אורון: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אורון.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי, חבר הכנסת הגיש הצעת אי-אמון בשל קצבאות הילדים, מצבה של האוכלוסייה הערבית ומדיניות הממשלה.

אחמד טיבי: אני חושב שזאת הצעה אזרחית, שרבים מחברי הבית הזה יכולים לתמוך בה וחייבים לתמוך בה, משום שהיא מדברת על עובדות.

אחמד טיבי: לפי דוחות שונים, גם של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, גם של עמותות של החברה האזרחית, מתברר שהמשפחות הערביות העניות הן פי-ארבעה מהמשפחות היהודיות, חבר הכנסת מרגי.

אחמד טיבי: ואתה הרי מייצג מפלגה שגם היא לפעמים נושאת את הדגל החברתי.

אחמד טיבי: מאז שנת 2000, בכל ממשלה אנחנו מדברים על הצורך ליישם את התוכנית, שמתחנו עליה ביקורת כשהוצגה, התוכנית שנקראה תוכנית 4 המיליארדים.

אחמד טיבי: הובטח אז – נדמה לי שראש הממשלה אז, אהוד ברק, הבטיח את זה, והשר הממונה על האוכלוסייה הערבית היה אז מתן וילנאי; אז זה נקרא השר לענייני ערבים – ומאז ההבטחה הזאת נשארה בחלל ריק, התוכנית לא יושמה.

אחמד טיבי: בכל שנה אנחנו מעלים מחדש את התביעה – למה לא מקיימים את החלטת הממשלה שבאה לתקן מעט מהנזק שגרמה מדיניות ממשלתית שייצבה פער של 20–25 שנה בתשתיות בין היישובים היהודיים ובין היישובים הערביים כמעט בכל התחומים; לא רק בתשתיות.

אחמד טיבי: תקציבים כבר אמרנו.

אחמד טיבי: תקציבי פיתוח – אתה רואה יישוב יהודי, ולידו יישוב ערבי, שהוא פי חמישה-שישה מבחינת מספר התושבים, ותקציב הפיתוח – אז – ביישוב היהודי היה פי שלושה-ארבעה-חמישה מאשר ביישוב הערבי.

אחמד טיבי: מערכת החינוך, כבר דיברנו על אלפי חדרי לימוד בדפיציט בתחילת כל שנת לימודים.

אחמד טיבי: אזורי תעשייה – אין תיעוש של היישובים הערביים.

אחמד טיבי: הקצאות קרקע, תוכניות בנייה, ההקדש המוסלמי.

עתניאל שנלר: תודה.

אחמד טיבי: אני אסיים.

אחמד טיבי: ולכן, נשאלת השאלה, מהי האמירה החדשה של הממשלה הזאת?

אחמד טיבי: התשובה היא שאין אמירה חדשה.

אחמד טיבי: מה שהיה הוא שיהיה.

אחמד טיבי: הקיצוץ שהיה וההקפאה בקצבאות הילדים הרי פוגעים בראש ובראשונה ביישובים הערביים, באוכלוסייה הערבית, וגם באוכלוסייה החרדית, ולכן התביעה להגדלת הקצבאות, חבר הכנסת רביץ, חבר הכנסת מרגי, צריכה להיות דגל שכולנו נישא, אבל לא רק רביץ ואני צריכים לצעוק.

אחמד טיבי: גם אתה, חבר הכנסת מרגי.

אחמד טיבי: גם אתם.

אחמד טיבי: בגללכם הממשלה הזאת ממשיכה להתקיים.

אחמד טיבי: תגיד – אתם לא יכולים לדרוש את זה כתביעה אולטימטיבית?

אחמד טיבי: תגיד את זה לאלי ישי – תביעה אולטימטיבית.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: הדובר הבא – חבר הכנסת אלחנן גלזר.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ארבע הצעות אי-אמון הונחו על שולחנה של הכנסת.

אלחנן גלזר: ארבע עילות שונות – חלקן גם משונות – להפלת הממשלה.

אלחנן גלזר: הליכוד, בראשות חבר הכנסת נתניהו, זועק על שלילת הטבות המס ליישובי קו העימות.

אלחנן גלזר: גם אני מתנגד לקיצוץ, ומקווה ומאמין שעד אישור התקציב האוצר ירד מזה.

אלחנן גלזר: אבל אם זיכרוני אינו בוגד בי, בין שלל הגזירות שהנחית עלינו חבר הכנסת נתניהו, שעה ששימש שר האוצר, היו גם קיצוצים ניכרים בהטבות שונות לפריפריה.

אלחנן גלזר: אז קצת יושר ויושרה לא היו מזיקים כאן.

אלחנן גלזר: האיחוד הלאומי, המפד"ל ויהדות התורה מוחים על הקפאת הבנייה בירושלים.

אלחנן גלזר: הדרך היחידה לקיים משא-ומתן מדיני ממשי היא לכל הפחות למנוע ליבוי ועיבוי של מחלוקות בזמן משא-ומתן.

אלחנן גלזר: מי שדורש להמשיך לבנות בשטחי מחלוקת בכל זמן, מצב ומחיר לא רוצה בעצם לקיים שום משא-ומתן.

אלחנן גלזר: לפחות תגידו את זה באותה נשימה, כלומר שצריך להפיל את הממשלה בגלל הפסקת הבנייה ועצם נכונותה להיכנס לתהליך מדיני.

אלחנן גלזר: חבר הכנסת ליברמן, למשל, כאשר היה בממשלה ניהל משא-ומתן עם הפלסטינים, ועכשיו הוא מוחה על עצם המשא-ומתן.

אלחנן גלזר: הסיעות הערביות מבקשות להפיל את הממשלה על רקע המדיניות הכלכלית.

אלחנן גלזר: מה שאני מבין הוא שעל-פי כל הפרמטרים – תעסוקה, אבטלה, גידול בתוצר ועוד – הכלכלה הישראלית איתנה ויש בהחלט מקום לתת יותר לרווחה.

אלחנן גלזר: לסיכום, אדוני היושב-ראש, בשם סיעתי אני מבקש לדחות את הצעות האי-אמון.

אלחנן גלזר: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גלזר.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב ליצמן.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, שמענו היום בכלי התקשורת בשורה טובה, שהממשלה מבטלת את הקפאת הבנייה בירושלים, אפילו בעיר העתיקה, והיא פותחת את ה"אוריינט האוס" לציבור הערבי – לאש"ף.

יעקב ליצמן: אפילו ציניות היא לא מלה שמתארת את המצב.

יעקב ליצמן: אז נכון ששר השיכון הודיע קודם שבקרוב יוצאו אולי 750 דירות למכרז בפסגת-זאב, אבל את זה שמענו גם לפני כמה חודשים, ואפילו שמענו את זה אישית מראש הממשלה.

יעקב ליצמן: לעומת זאת קיבלנו אישור על המשך ההקפאה בביתר, לאחרונה אפילו שמעתי על קריית-ספר, ואני לא מדבר על גבעת-זאב.

יעקב ליצמן: האם מישהו בבניין הזה חושב לרגע אחד שמה שראש הממשלה אומר, כלומר, שהוא ידחה את הדיון על גורל ירושלים לסוף המשא-ומתן – בעצם אומר:

יעקב ליצמן: אני מדבר על ירושלים.

יעקב ליצמן: נכון, לא עכשיו; אני לא אודיע על הסיכום שיש לי על ירושלים, אני אודיע את זה רק בסוף, כי הרי הוא לא רוצה משבר קואליציוני.

יעקב ליצמן: אבל הוא אומר את זה מפורשות.

יעקב ליצמן: למה מחכים?

יעקב ליצמן: גם אוסלו נולד כך, בהתחלה הכול היה בשקט, השאירו את הדברים לסוף, ובסוף הודיעו על הכול.

יעקב ליצמן: אז למה מחכים בקואליציה?

יעקב ליצמן: זה לגבי הבנייה בירושלים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לגעת גם בנושא של קצבאות הילדים והתקציבים והנושאים שעלו בהצעת האי-אמון בעניין האזרחים הערבים.

יעקב ליצמן: לפני כמה דקות הודיע שר האוצר שהאוצר משקיע הרבה כסף לתיקון האפליה של הציבור הערבי.

יעקב ליצמן: אני מכבד את זה, אבל לא שמעתי מלה אחת על קיפוח הציבור החרדי.

חיים כץ: לא סופרים אתכם.

יעקב ליצמן: וזה כאשר הממשלה עומדת על הרגליים של ש"ס.

יעקב ליצמן: איפה האפליה המתקנת של הציבור החרדי?

יעקב ליצמן: איפה הכיתות שצריך שם?

יעקב ליצמן: למה בביתר לומדים בקרוונים?

יעקב ליצמן: למה בקריית-ספר?

יעקב ליצמן: אפילו בבני-ברק לומדים בקרוונים.

יעקב ליצמן: לא שמעתי שיש אפליה מתקנת.

יעקב ליצמן: אדוני השר, שר האוצר אמר כאן שרק 3% מהמשפחות שבהן שני ההורים עובדים חיות מתחת לקו העוני.

יעקב ליצמן: ששר האוצר יראה לי מדינה אחת נוספת שמחייבת את שני ההורים לעבוד.

יעקב ליצמן: אין דבר כזה בעולם.

יעקב ליצמן: 40% מאלה שעובדים במשרה מלאה חיים מתחת לקו העוני.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על האבטלה.

יעקב ליצמן: שיעור האבטלה ירד רק משום שעובדים במשרות חלקיות, זה לא שכל אחד עובד במשרה מלאה.

יעקב ליצמן: לכן, אדוני, מכל הסיבות האלה ברור שאנחנו תומכים בהצעת האי-אמון.

יעקב ליצמן: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ליצמן.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, ארבע הצעות אי-אמון נדונות היום במליאת הכנסת.

יעקב מרגי: האחת – על הקפאת הבנייה בירושלים; השנייה – בשל הטבות המס ליישובי קו העימות.

יעקב מרגי: השלישית – בגלל מגעים עם הרשות הפלסטינית תחת אש, והרביעית בגלל אפליית אזרחי המדינה הערבים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצהיר כאן ומודיע מכאן לראש הממשלה ולכל השרים: כל הנושאים בארבע הצעות האי-אמון הם חשובים, וחלקם אף מסוכנים, והאי-אמון ראוי.

חיים כץ: אבל?

יעקב מרגי: בלי אבל.

יעקב מרגי: אני קורא לראש הממשלה, למרות נאומה חוצב הלהבות של שרת החוץ, לעלות לדוכן; אני אומר לו: אנא, עלה לכאן, תודיע ותצהיר חד-משמעית – אין הקפאת בנייה בירושלים, אין משא-ומתן על ירושלים, הפריפריה – – –

יעקב כהן: – – –

יעקב מרגי: יש קריאות ביניים שאני יכול לעמוד בהן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, יש קריאות ביניים שאני יכול לעמוד בהן.

יעקב מרגי: יש כאלה שאני לא יכול לעמוד בהן.

משה גפני: אני לא קראתי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כהן.

יעקב מרגי: אני קורא לראש הממשלה: אנא, עלה לכאן, תודיע ותצהיר חד-משמעית – אין הקפאת בנייה בירושלים, אין משא-ומתן על ירושלים, הפריפריה על שולחנך, הטבות המס יישארו על כנן ואזרחי המדינה הערבים סוף-סוף לא ירגישו מקופחים, וכל הזכויות שלהם יהיו בשוויון מוחלט.

אורי אריאל: מכובדי, יש הקפאת בנייה בירושלים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אורי אריאל.

עתניאל שנלר: בבקשה תמשיך, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: לגבי הטבות המס, אני מתפלא על האוצר ועל נערי האוצר – כשהם רוצים, הורדת נטל המס.

יעקב מרגי: עמד פה שר האוצר בקדנציה הקודמת ונאם לנו נאום חוצב להבות, למה צריך לקצץ.

יעקב מרגי: בגלל השאיפה שלו להורדת נטל המס.

יעקב מרגי: יש הטבות מס ליישובי קו העימות ולנגב, לפריפריה, בר מינן.

יעקב מרגי: אסור לומר את זה.

יעקב מרגי: ברגע שאתה אומר פריפריה, אתה מדלת העם, מסכן.

יעקב מרגי: לא לגיטימי בכלל.

יעקב מרגי: הנה הורדת נטל המס והטבות המס.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: למה אתם רוצים לבטל אותן?

יעקב מרגי: אני קורא לראש הממשלה להפסיק את המשא-ומתן עם הפלסטינים כל עוד יורים טילים על שדרות ועוטף-עזה.

יעקב מרגי: אני קורא להיכנס בעובי הקורה ולטפל בתחושת הקיפוח והאפליה של אזרחי המדינה הערבים.

יעקב מרגי: אנא, אדוני ראש הממשלה, אל תקל ראש בכך.

יעקב מרגי: הנושאים שיש היום על סדר-היום הם נורות אזהרה אדומות ומהבהבות.

יעקב מרגי: אני קורא לכל חברי הממשלה להתייחס לאותן נורות אזהרה.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני פונה לכל המטיפים בשער שפונים לש"ס – פתאום יש תנועה שנקראת ש"ס והיא לגיטימית.

יעקב מרגי: שכחו אותם אנשים שמטיפים בשער, שהם ישבו לילות, עד השעות הקטנות של הלילה לבנות קואליציה, רק לא להכניס את ש"ס, אותה קואליציה ארורה היושבת בצד ימין של הספסל: הליכוד.

ראובן ריבלין: זה היה אריק שרון.

יעקב מרגי: הליכוד, האיחוד הלאומי – מפד"ל ושינוי, רק לא ש"ס.

יעקב מרגי: פתאום הם מטיפים לנו.

יעקב מרגי: אנא, טלו קורה מבין עיניכם.

יעקב מרגי: הריסות, חורבות יישובי עוטף-עזה בידיכם.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת דוד רותם.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, בשבוע שעבר אמר לי שר הדתות, השר יצחק כהן, של נעליך מעל רגליך כאשר אתה מדבר על תנועת ש"ס.

דוד רותם: האמת היא שחשבתי לעלות היום בלי נעליים, אבל אמרו לי שזה לא מקובל בכנסת.

דוד רותם: רבותי חברי תנועת ש"ס, היום אני הולך לדבר אליכם.

אמנון כהן: – – –

דוד רותם: אתה יכול לצאת.

דוד רותם: זה לא משנה, כי ממילא לדבר אליכם זה כמו לדבר אל הקיר.

דוד רותם: אתם לא מקשיבים ממילא.

דוד רותם: חבר הכנסת אמנון כהן, אתם אמרתם: לא יהיה משא-ומתן תחת אש, ואם יהיה, אנחנו נפרוש מהממשלה.

דוד רותם: אתם אמרתם: אם יהיה דיון בנושא ירושלים, אנחנו נפרוש מהממשלה.

דוד רותם: אתם אמרתם: אם תהיה הפסקת בנייה בירושלים, אנחנו נפרוש מהממשלה.

דוד רותם: עכשיו בואו נבדוק מה קרה.

דוד רותם: עמדה כאן היום שרת החוץ ואמרה לכם: היום היתה פגישה, מחר תהיה פגישה, מחרתיים תהיה פגישה ונמשיך לנהל משא-ומתן תחת אש.

דוד רותם: קודם כול, צוחקים עליכם; חוץ מזה, אתם אמרתם: אם יהיה דיון בנושא ירושלים, אנחנו לא נשב בממשלה.

דוד רותם: פעמיים שאלתי את שרת החוץ, האם גם ירושלים על שולחן המשא-ומתן?

דוד רותם: מה היא ענתה לי?

דוד רותם: – אנחנו התחייבנו לשמור בסוד על מה מדברים.

דוד רותם: אתם יודעים למה היא שומרת בסוד על מה מדברים?

דוד רותם: כדי שאפשר יהיה לעבוד עליכם בעיניים ולהגיד לכם שלא מדברים על ירושלים.

דוד רותם: אמרתם: נפרוש אם תהיה הקפאת בנייה בירושלים.

דוד רותם: יש הקפאת בנייה בירושלים.

דוד רותם: אני רוצה להזכיר לך, אדוני שר הבינוי והשיכון – ואני מכיר קצת את היומן בלשכת ראש הממשלה ובלשכתך – שיש לכם בעוד עשרה ימים פגישה בנושא הבנייה בירושלים, כדי שהוא ישחרר פקקים בבנייה הזאת.

דוד רותם: אני פשוט מכיר את היומן, גם בלשכת ראש הממשלה וגם בלשכתך.

זאב בוים: יש לך טעות.

דוד רותם: דבר נוסף, רבותי חברי הכנסת של ש"ס, עומד פה שר האוצר ואומר דבר מאוד פשוט: רק 3% מבין המשפחות שבהן שני בני-הזוג עובדים הן מתחת לקו העוני.

דוד רותם: אתם יושבים בממשלה שגורמת לכך שבני הישיבות, שאתם כל כך אמורים לדאוג להם, לא יכולים להתפרנס, אלא אם כן הם יעזבו את הישיבה וילכו לעבוד.

דוד רותם: האם זה מה שאתם רוצים?

דוד רותם: האם זה מה שאתם מבקשים?

דוד רותם: האם זה מה שאתם רוצים?

דוד רותם: כמה אפשר לעבוד עליכם בעיניים?

דוד רותם: הכול בשביל משרד הדתות, הכול בשביל להיאחז בקרנות המזבח.

דוד רותם: הגיע הזמן שתפקחו את העיניים, משום שאתם יודעים ש"לא תעמוד על דם רעך" הוא איסור מדאורייתא.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, ידעתי שתגיד דבר תורה היום על קרנות המזבח.

עתניאל שנלר: זאת פרשת השבוע.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אל תחזיק אותן כל כך חזק.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להרגיע את חברי הכנסת מהימין: אין הקפאת בנייה במזרח-ירושלים.

דב חנין: אלה הן העובדות.

דב חנין: אין הקפאת בנייה במזרח-ירושלים.

דב חנין: מה שגורם לכם להירגע, אותי מאוד מדאיג.

דב חנין: אני יודע שכל הבנייה הזאת היא מחסום נוסף ליכולת להגיע להסדר פוליטי עם העם הפלסטיני, שבסופו של דבר יהיה מיוסד על שתי בירות בירושלים, על חלוקת ירושלים, כאשר ירושלים המזרחית תהיה בירת פלסטין וירושלים המערבית בירת ישראל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר התפרסם מסמך רשמי של משרד הביטחון, שאומר ש-44 התנחלויות הוקמו על קרקע בבעלות פרטית מובהקת של פלסטינים.

דב חנין: השטח הזה נתפס על-ידי הצבא בטענה שמדובר בצורך צבאי.

דב חנין: כזכור, עמיתי חברי הכנסת, המשפט הבין-לאומי אוסר לחלוטין על מדינה כובשת לתפוס שטח פרטי, אלא לצורך צבאי.

דב חנין: בג"ץ אלון-מורה בשנת 1979 פסל תפיסתו של שטח שהופקע, בטענה שאכן לא מדובר שם בצורך צבאי.

דב חנין: ממשלת בגין קיבלה אז החלטה, שלא יוקמו יותר התנחלויות על שטחים פרטיים.

דב חנין: מסתבר, עמיתי חברי הכנסת, שלהוראות המשפט הבין-לאומי אין שום קשר עם המציאות בשטחים הכבושים.

דב חנין: בין 44 ההתנחלויות שהוקמו על שטח פרטי מובהק נמצאות אריאל, אפרת, קריית-ארבע, עופרה, בית-אל, פסגות, קדומים, קרני-שומרון, אלון-מורה, שילה, רשימה ארוכה של התנחלויות שהוקמו על שטחים פרטיים של אנשים, שטחים שנגזלו מהם, הופקעו מהם בטיעוני שווא של צורך צבאי.

דב חנין: אין שום צורך צבאי בהפקעות האלה, להיפך.

דב חנין: ההתנחלויות האלה הן נטל צבאי, הן נטל ביטחוני, הן לא משמשות לשום מטרה ביטחונית ולשום מטרה צבאית.

דב חנין: לכן, המסמך של משרד הביטחון אומר למעשה, שללא שום ספק ההתנחלויות האלה הן התנחלויות בלתי חוקיות לפי המשפט הבין-לאומי, לפי הדין הישראלי, לפי החלטות הממשלה שהתקבלו.

דב חנין: אני מעלה את הדברים האלה היום בזמן הצעות האי-אמון בממשלה, מכיוון שממשלת אולמרט-ברק הנוכחית ממשיכה בדיוק באותו כיוון.

דב חנין: יש דיבורים יפים, דיבורים מתונים, אבל בפועל המשך של הכשרה של מאחזים בלתי מורשים.

דב חנין: אפילו כביש שעובר ליד מאחז בלתי מורשה נחסם לחלוטין לתנועה של פלסטינים, מכיוון שהוא עובר ליד מאחז בלתי מורשה, שממשלת ישראל אומרת שהיא רוצה להוריד אותו.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, זו ממשלה של אחד בפה ואחד בלב.

דב חנין: מעשיה הם הקובעים, ולכן צריך להביע בה אי-אמון.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – חבר הכנסת יוחנן פלסנר, שיהיה אחרון הדוברים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את שר האוצר כשענה לדוברים, ונזכרתי מייד בנאומו בעת ההצבעה על התקציב, כאשר הוא התרברב והדגיש בכל מיני מושגים חזקים את הצמיחה במשק, והיום שמעתי אותו אומר: כן, היתה צמיחה, אבל לצערי הצמיחה לא חלחלה ולא מחלחלת לעשירונים התחתונים.

ואסל טאהא: אז אני שואל את כבודו, למה?

ואסל טאהא: למה הצמיחה נשארה רק בעשירונים הגבוהים?

ואסל טאהא: אם הוא לא משיב, אני אשיב, מפני שמראש, כשביצעו את התוכנית הכלכלית – מאז 2003 הזהרנו ואמרנו שהמדיניות הזאת תשרת אך ורק את העשירים.

ואסל טאהא: הזהרנו ואמרנו ששיעור העוני יעלה, כי בתוכנית ההיא לא היתה שום תקווה ושום בשורה לנזקקים, לעניים.

ואסל טאהא: הכסף נשאר בידי העשירים, מפני שתוכנן מראש שכך יהיה.

ואסל טאהא: תוכנן מראש בתוכנית הכלכלית שביצעה הממשלה הקודמת, שהלכה בעקבות הממשלות האחרות, שהכסף יישאר בידי העשירים.

ואסל טאהא: לכן הצמיחה לא חלחלה לעשירונים התחתונים, לכן שיעור העוני עולה ולכן שיעור העוני בסקטור הערבי, בקרב האוכלוסייה הערבית, הוא פי-ארבעה מבסקטור היהודי.

ואסל טאהא: כשמדברים על ההכנסה לנפש, הם שוכחים שהחלוקה היא לא הוגנת.

ואסל טאהא: יש שכבות שבהן לא רואים מההכנסה הזאת כלום, לא רואים מהצמיחה הזאת כלום.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, שר האוצר חזר ואמר היום: אי-אפשר לכפר על חטאי העבר בעניין הקיפוח – הוא מתכוון לאוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: הקיפוח קיים ונמשך.

ואסל טאהא: אולמרט הכיר בו, והוא זרק כמה נתונים חשובים, ואני מברך על כל תוספת בתקציב לאוכלוסייה הנזקקת הזאת.

ואסל טאהא: אבל אני רוצה לעמוד על שני נתונים.

ואסל טאהא: כבודו אמר: 82% מהנשים הערביות לא עובדות, אך הוא לא ציין למה.

ואסל טאהא: באיזה אזורי תעשייה יעבדו, באיזה אזורי תעסוקה יעבדו?

ואסל טאהא: מה עשתה הממשלה כדי לפתור את הבעיה הזאת?

ואסל טאהא: והנתון השני, הוא הדגיש שהממשלה ייחדה 3 מיליארדי ש"ח לבניית כיתות לחינוך, מהם 40% לאוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: אמרתי לפני כשנה שכל פעם מייחדים תקציב לבנייה, אבל הם לא עוקבים אם התקציב הזה בוצע או לא בוצע.

ואסל טאהא: ביקשתי משרת החינוך הקודמת והנוכחית להקים ועדת חירום מיוחדת שתבחן את הנושא.

ואסל טאהא: כלום לא נעשה.

ואסל טאהא: הסכומים שיוחדו לבנייה בסופו של דבר יוחזרו ויישארו באוצר, כי אין תוכנית באמת למציאת פתרון, איך להוציא את התקציב הזה לפועל.

ואסל טאהא: לכן יש הרבה סיבות לאי-אמון בממשלה ואנו מביעים בה אי-אמון.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, בבקשה.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, נכבדי השרים, חברי חברי הכנסת, אין הקפאת בנייה בירושלים.

יוחנן פלסנר: אלה העובדות.

יוחנן פלסנר: מבלבלים את הציבור, מבלבלים את חברי הכנסת, אז אולי נחזור על האמת הפשוטה הזאת: אין הקפאת בנייה בירושלים.

יוחנן פלסנר: נמצא בידי מכתב ראש הממשלה מ-30 בדצמבר, מכתב שלכאורה מנחה את משרדי הממשלה להקפיא את הבנייה בירושלים.

יוחנן פלסנר: המכתב הזה מדבר במפורש – –

דוד רותם: שמעת על תורה שבעל-פה?

יוחנן פלסנר: עכשיו זה הפך להיות בעל-פה?

יוחנן פלסנר: – – על הצורך באישורו של ראש הממשלה ושר הביטחון לגבי הקמה, בנייה חדשה, הרחבה, הכנת תוכנית, הוצאת מכרז לאכלוס, הפקעת קרקע וכיוצא באלה פעולות הנוגעות להתיישבות הישראלית באזור יהודה ושומרון, ולפעולות הללו נדרש אישור של ראש הממשלה ושר הביטחון.

יוחנן פלסנר: ההיגיון הוא – נדרש אישור, בהתאם למחויבות הממשלה, ואגב, ההתחייבות לא התקבלה על-ידי הממשלה הנוכחית אלא על-ידי הממשלה הקודמת, בהתאם להתחייבות, בהתאם למפת הדרכים לא להפקיע קרקעות פרטיות, לא להתחיל התנחלויות חדשות.

דליה איציק: תמתין, אעצור את השעון.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון, נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת אלי גבאי, נפסיק את הישיבה בגללך.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יוחנן פלסנר: מדיניות הממשלה, אם כן, היא לקבל אישור ראש הממשלה ושר הביטחון לגבי בנייה בשטחי יהודה ושומרון כדי לוודא שהבנייה לא מתבצעת מחוץ לגושי ההתיישבות.

יוחנן פלסנר: זו מדיניות הממשלה, ואנו עומדים מאחוריה, שלא מתחילים התנחלויות חדשות ולא מפקיעים קרקעות פרטיות.

יוחנן פלסנר: המכתב הזה שבידי – וכל מה שמדברים מעבר לכך זה דמגוגיה – לא מזכיר ולא מאזכר את ירושלים.

יוחנן פלסנר: לא חלה הקפאת בנייה בירושלים.

יוחנן פלסנר: נהפוך הוא, ראש הממשלה הצהיר קבל עם ועולם, קבל עם ונשיא ארצות-הברית לצורך העניין, כי תימשך הבנייה בשכונות היהודיות.

יוחנן פלסנר: אגב, לא כל עיכוב משפטי או ביורוקרטי פירושו של דבר מדיניות ממשלה.

יוחנן פלסנר: דווקא בירושלים התבשרנו השבוע על סיום המכרז לגבי 300 יחידות דיור בהר-חומה.

צבי הנדל: – – –

יוחנן פלסנר: אני מדבר על מדיניות הממשלה ולא על כל אמירה ברדיו של בעל אינטרס כזה או אחר.

יוחנן פלסנר: זו העובדה: אין הקפאת בנייה בירושלים.

יוחנן פלסנר: עכשיו אני רוצה להתייחס לזה בהיבט קצת יותר רחב – – –

דליה איציק: אני חוששת שאין לך זמן להתלבט.

דליה איציק: אתה צריך לעשות את זה בחצי דקה ואנחנו נסיים.

יוחנן פלסנר: אז אני אסיים בזה.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי, פעם ראשונה; ותיכף זה יהיה פעם שנייה, חבר הכנסת גבאי.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, אז אני אסיים: מזכירים בספר ירמיהו אדם שאבדה עצה ממנו.

יוחנן פלסנר: זה אדם שאיבד את עשתונותיו, שאינו יודע כיצד לנהוג.

יוחנן פלסנר: ואני חושב שהביטוי הזה, במובן מסוים לפחות, משקף את מצבה של האופוזיציה היום: אבדה עצה מכם.

יוחנן פלסנר: היה לכם סדר-יום – –

דליה איציק: תודה.

יוחנן פלסנר: – – בניתם אג'נדה, חגגתם סביב אמירות חסרות אחריות, סביב האשמות חסרות אחריות, לא ביססתם את זה על העובדות – אני מציע, אני מציע, חברי היקרים – –

דוד רותם: – – –

יוחנן פלסנר: – – אתם אנשים רציניים, לפחות רובכם הגדול.

יוחנן פלסנר: אני מציע שנבסס את הדיון הציבורי, מעתה והלאה, על עובדות.

יוחנן פלסנר: העובדות שהצגתם בהצעות אי-האמון האלה הן לא נכונות, ולכן אני קורא להסיר את ההצעה מסדר-היום.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אפי איתם, נא לשבת.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, את לא תגיעי לכיסא שלך ואנחנו כבר מגיעים להצבעה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ששר האוצר נמצא כאן, לבקש מראשי הוועדות: כל ממשלות ישראל האשימו את הכנסת שהיא לא מאפשרת חקיקה ולכן יש חוק הסדרים כל כך עבה.

דליה איציק: חוק ההסדרים האחרון היה דק, ועכשיו אנחנו מתבקשים, בלי להביע את דעתי, אפשר לאשר, לא לאשר, ובלבד שאנחנו לא ניתן לממשלה – לכל ממשלה, גם לא לממשלה הזאת – תירוץ לתת לנו בשנה הבאה חוק הסדרים עבה.

דליה איציק: אשר על כן הינכם מתבקשים, ראשי הוועדות וחברי הכנסת, להתחיל לטפל בנושאים בוועדות שלכם.

דליה איציק: אני מאוד מודה לכם.

דליה איציק: בואו נעבור להצבעה.

דליה איציק: תחילה אנחנו מצביעים על הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל הקפאת הבנייה בירושלים.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 55 נמנעים – 4 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד בנושא: תוכנית הממשלה לפגיעה בהטבות המס ביישובי קו העימות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 39 נגד – 51 נמנעים – 1 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

דליה איציק: עוברים להצבעה על הצעת ישראל ביתנו בנושא: מגעים עם הרשות הפלסטינית תחת אש.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 58 נמנעים – 3 הצעת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא: מדיניות כלכלית פוגענית ומפלה כלפי אזרחי המדינה הערבים.

דליה איציק: הצבעה.

מאיר פרוש: – – –

דליה איציק: וסירוב הממשלה להעלות את קצבאות הילדים.

דליה איציק: אתה צודק, חבר הכנסת פרוש.

דליה איציק: למה להפריע, חבר הכנסת טיבי?

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 14 נגד – 56 נמנעים – 18 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעות האי-אמון, כולן, נדחו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

דליה איציק: תשומת לבכם: מחר או הערב שלג.

דליה איציק: חברי הכנסת שאין ביכולתם להגיע – למנכ"ל.

דליה איציק: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת דוד טל.

דליה איציק: נא הישארו במקומותיכם.

): גברתי היושבת-ראש, אישי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות, מטעם סיעת קדימה: בועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, במקום חבר הכנסת שי חרמש יכהן חבר הכנסת שלמה מולה.

): בוועדת הכנסת, במקום חבר הכנסת לשעבר אביגדור יצחקי יכהן חבר הכנסת שלמה מולה.

): בוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק סדרי השלטון והמשפט, במקום חבר הכנסת לשעבר אביגדור יצחקי יכהן חבר הכנסת שלמה מולה.

): כמו כן, חבר הכנסת שלמה מולה יכהן כחבר במקומות הפנויים לסיעת קדימה בוועדה לקידום מעמד האשה ובוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

): תודה.

): [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, חוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

): ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עתניאל שנלר: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 114), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אמרה יושבת-ראש הכנסת קודם שצריך להמשיך ולקדם את חוק ההסדרים.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת – רק שנייה אחת, בבקשה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער, אני מבקש.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אז אני רוצה להודיע גם ליושבת-ראש הכנסת – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור לדיון מסודר וכולנו נאזין.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת הנדל, אודה אם תוכל לשבת במקומך.

עתניאל שנלר: בבקשה .

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, בהמשך להודעתה ולבקשתה של יושבת-ראש הכנסת, אני רוצה להודיע שעכשיו אני מביא חוק מחוק ההסדרים לאישור בקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: זו גם הודעה לשר האוצר, שידע שראשי ועדות בכנסת ממשיכים לקדם את חוק ההסדרים, את הסעיפים שפוצלו מחוק ההסדרים, על-פי ההסכם עם הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני, כאמור, מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 114) לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק זו מקורה בסעיפים 5(2) ו-6(1) להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008).

אופיר פינס-פז: סעיפים אלה פוצלו מהצעת חוק ההסדרים והועברו לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה על-פי החלטת הכנסת ביום 14 בנובמבר 2007.

אופיר פינס-פז: סעיף 142ב לפקודת העיריות מסמיך את שר הפנים למנות, במקרים מסוימים, חשב מלווה לעירייה, על מנת להבטיח פיקוח ובקרה על התנהלותן של עיריות המתנהלות באופן בלתי תקין.

אופיר פינס-פז: עם זאת, חלק לא מבוטל מפעילות הרשויות המקומיות מתבצע באמצעות תאגידים עירוניים שנמצאים בשליטתן, וכך למעשה מוגבלת יכולתו של החשב המלווה לבצע בקרה אפקטיבית ומדויקת על דרך התנהלותה הכספית של העירייה.

אופיר פינס-פז: לשם כך מוצע בהצעת החוק כי סמכויות שר הפנים בכל הנוגע למינוי חשב מלווה לעירייה יורחבו, ויהיו נתונות לו גם סמכויות ביחס לתאגיד עירוני הנמצא בבעלות מלאה של עירייה או של רשות מקומית נוספת, או תאגיד עירוני אחר בבעלות מלאה, למעט חברה שכל מטרתה גיוס אשראי לעירייה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מרציאנו.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סהר.

גדעון סער: זה סער, עם עי"ן, אדוני היושב-ראש.

עתניאל שנלר: סער.

עתניאל שנלר: אתה עושה לנו סהרות.

עתניאל שנלר: תודה.

גדעון סער: עם עי"ן, עם עי"ן.

אופיר פינס-פז: לחשב מלווה אשר מונה לתאגיד עירוני יהיו כל הסמכויות המוקנות לחשב מלווה שמונה לעירייה, ויחולו עליו כל ההוראות החלות על חשב מלווה כזה.

אופיר פינס-פז: כמו כן מוצע לתקן את פקודת המועצות המקומיות, כך שההוראות האלה, ביחס למינוי חשב מלווה לתאגיד עירוני וסמכויותיו, יחולו גם בנוגע לתאגידים הנמצאים בשליטת המועצות המקומיות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להבהיר שבמקרים רבים לרשויות מקומיות יש תאגידים כאלה חזקים, שלפעמים אתה לא יודע מהי העירייה ומהו התאגיד, ויש לך תחושה שהזנב מכשכש בכלב.

אופיר פינס-פז: לכן, הממשלה החליטה, בצדק, לעשות סדר בתאגידים שלא מתנהלים כהלכה, או ברשויות מקומיות שלא מתנהלות כהלכה, שיש להן תאגידים, כדי שניתן יהיה לטפל גם בחצר האחורית של הרשות המקומית.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק זו הוגשה ללא הסתייגויות, ולכן אבקש, חברי חברי הכנסת, שתצביעו בעד בקריאה השנייה והשלישית, על-פי נוסח הוועדה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: אני מבקש מכולם לשבת במקומם.

עתניאל שנלר: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, להצעת החוק אין הסתייגויות, לכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–2 – 25 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

עתניאל שנלר: ובכן, בעד – 25, אין מתנגדים, נמנע אחד.

עתניאל שנלר: ההצעה התקבלה בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – 2 חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 114), התשס"ח–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: ובכן, בעד – 23, אין מתנגדים, שני נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 114), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: האם אדוני רוצה לברך?

אופיר פינס-פז: לא, אני רוצה לעבור לחוק הבא.

אופיר פינס-פז: [מס' כ/111; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326; חוב' י"ג, עמ' 13807; נספחות.

אופיר פינס-פז: ]

עתניאל שנלר: אם כך, נעבור לסעיף הבא:

עתניאל שנלר: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 84), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, כבר כאן.

עתניאל שנלר: הוא יציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, ברשות יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גלעד ארדן, אני מתכבד להציג באופן יוצא דופן תיקון לפקודת התעבורה, שבדרך כלל מטופלת בוועדת הכלכלה.

אופיר פינס-פז: הפעם היא טופלה בוועדת הפנים, כחלק מחוק אוויר נקי.

אופיר פינס-פז: אלה סעיפים שהחלטנו לפצל מהצעת החוק כדי להקדים את הטיפול בהם לנוכח חומרת המצב כיום בערי ישראל בכל מה שקשור בזיהום אוויר ממכוניות.

אופיר פינס-פז: יש כאן שעת רצון מיוחדת, חברי חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: יש כאן הסכמה ממשלתית רבתי, במיוחד של שר התחבורה, ואני רוצה לברך אותו על כך.

אופיר פינס-פז: יש כאן באמת אפשרות לעשות מעשה אמיתי במה שקשור לטיפול בזיהום האוויר מרכבים – העברת סמכויות אופרטיביות לשלטון המקומי, לראשי הרשויות, שיוכלו לעשות מעשה, כמובן בתיאום עם שר הפנים.

אופיר פינס-פז: בפתח הדברים אני רוצה להודות לחבר הכנסת דב חנין, שעשה את עבודת התיאום והניסוח, ואני רוצה להציג לפניכם את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: כאמור, מקורה של הצעת חוק זו בהצעת חוק אוויר נקי.

אופיר פינס-פז: זוהי הצעת חוק אסטרטגית שנמצאת בטיפול ועדת הפנים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת חסון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מרציאנו.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער.

אופיר פינס-פז: חברים, ההקשבה פה היא משהו.

אופיר פינס-פז: יולי, קחי את תפקיד המורה רבתי.

אופיר פינס-פז: כאמור, מקורה של הצעת חוק זו בהצעת חוק אוויר נקי לישראל.

אופיר פינס-פז: היא נדונה בקריאה הראשונה בכנסת השש-עשרה, ונועדה להסדיר את הטיפול בבעיות זיהום האוויר בישראל באופן כולל – באופן אסטרטגי.

אופיר פינס-פז: במהלך הדיונים החלטנו לפצל מחוק אוויר נקי – ואגב, אנחנו מתכוונים לסיים אותו עד סוף כנס החורף – את ההבנות וההסכמות הרחבות במה שקשור לטיפול בזיהום האוויר ממכוניות ולהרחבת סמכותן של רשויות מקומיות לטפל בזיהום האוויר הנובע מהתחבורה בתחומן.

אופיר פינס-פז: לאור היקפה הרחב של הצעת חוק אוויר נקי הגענו למסקנה שיהיה נכון להביא לכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – בנפרד משאר סעיפי הצעת החוק – את הסעיפים העוסקים בסמכותן של הרשויות המקומיות בתחום התעבורה ובהסמכת שר התחבורה להתקין תקנות שעניינן צמצום זיהום האוויר במסגרת תקנות התעבורה.

אופיר פינס-פז: ב-1 בינואר 2008 הרשתה הכנסת לחלק את הצעת חוק אוויר נקי כך שאותם סעיפים של הצעת החוק לא יובאו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית יחד עם שאר סעיפי החוק, אלא יידונו לחוד.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק המובאת לפניכם עתה היא תוצאת הפיצול.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, לאיכות הסביבה השפעה ישירה על בריאות ה, וזיהום האוויר הנובע מתחבורה נחשב גורם עיקרי לזיהום האוויר בישראל, כמו בעולם כולו.

אופיר פינס-פז: בישראל בעיה זו חמורה בעיקר עקב הצפיפות הגיאוגרפית הגדולה והריבוי העצום של כלי הרכב הנעים בדרכים.

אופיר פינס-פז: ממחקר שערך בנושא זה המשרד להגנת הסביבה בשיתוף הסוכנות הפדרלית האמריקנית להגנת הסביבה – EPA – עולה כי בכל שנה מתים באזור תל-אביב בלבד כ-1,100 איש מזיהום אוויר ממכוניות.

אופיר פינס-פז: ידוע כי באזור זה הגורם המרכזי לזיהום האוויר הוא התחבורה, ולכן אין ספק שלטיפול בתחבורה ולהפחתת זיהום האוויר הנובע ממנה יש חשיבות ראשונה במעלה, שכן מדובר בהצלת חיים ממש.

אופיר פינס-פז: הסדרת התנועה הן ברמה הארצית והן ברמה המקומית היא כלי ניהולי חשוב שעשוי להשפיע על איכות האוויר ועל בריאות הציבור בתחומי הרשויות המקומיות בישראל.

אופיר פינס-פז: חלקה הראשון של הצעת החוק מאפשר לשר התחבורה להתקין תקנות שעניינן צמצום זיהום האוויר במסגרת תקנות התעבורה.

אופיר פינס-פז: חלקה השני של הצעת החוק נחלק לחמישה סעיפי משנה אשר קובעים הסדרים וסמכויות שמטרתם לתת בידי הרשויות המקומיות כלים מעשיים להתמודדות עם זיהום האוויר שמקורו בתחבורה בתחומן, כמובן בתיאום מוחלט עם המשרד להגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: בהצעה מובאת בחשבון הקמת מטרופולין אשר במסגרתה תנוהל התחבורה באופן מערכתי וכולל, ועל כן הפנימה הוראות ביחס אליה – אם תוקם.

אופיר פינס-פז: בסעיף 77א המוצע בהצעת החוק, מוענקת לרשות מקומית שאוכלוסייתה 30,000 איש ויותר הסמכות להכין – אם תרצה בכך – הצעה לתוכנית רב-שנתית לניהול ולהסדרת התחבורה בתחומה, לשם צמצום זיהום האוויר הנובע ממנה.

אופיר פינס-פז: נקבע כי בתוכנית יש לקבוע יעדים לצמצום זיהום האוויר הנובע מתחבורה ולפרט אמצעים שתנקוט הרשות המקומית לשם עמידה ביעדים.

אופיר פינס-פז: עוד נקבע כי יש לכלול בתוכנית חוות דעת מקצועיות שיכינו מומחים בתחומם על ההשפעות שעשויות להיות להצעת התוכנית על צמצום זיהום האוויר, על התנועה בדרכים ועל שירותי התחבורה הציבורית, על הבטיחות בדרכים ועל הנגישות התחבורתית של השטח המוסדר בתוכנית לקבוצות האוכלוסייה השונות.

אופיר פינס-פז: קביעת הצעת התוכנית מחייבת התייעצות עם כמה גורמים במשרדי הממשלה, כגון משרד התחבורה, המשרד להגנת הסביבה, משרד הפנים והמשטרה.

אופיר פינס-פז: הרשות המקומית מחויבת למסור את הצעת התוכנית לרשויות מקומיות גובלות ולרשויות במטרופולין שאליה היא שייכת, אם תוקם מטרופולין לצורך זה.

אופיר פינס-פז: ההליך נעשה באופן פתוח ושקוף לציבור.

אופיר פינס-פז: הרשות המקומית מחויבת לפרסם את הצעת התוכנית באתר האינטרנט שלה ולאפשר לציבור להעיר את הערותיו.

אופיר פינס-פז: התוכנית שאושרה תפורסם באתר האינטרנט של הרשות המקומית ותעמוד בתוקפה במשך חמש שנים.

אופיר פינס-פז: כן נקבע כי רשויות מקומיות סמוכות או גובלות או רשויות במטרופולין רשאיות להכין יחד הצעת לתוכנית כאמור.

אופיר פינס-פז: בסעיף זה נקבעת סמכותו של ראש האגף לאיכות האוויר במשרד להגנת הסביבה לחייב רשות מקומית המונה מעל 100,000 תושבים.

אופיר פינס-פז: קודם דיברנו על 30,000 ומעלה, שב-30,000 ומעלה היא רשאית.

אופיר פינס-פז: ב-100,000 תושבים ומעלה המשרד להגנת הסביבה רשאי לחייב את אותה הרשות המקומית להכין תוכנית לצמצום זיהום האוויר מתחבורה, אשר תובא לאישורו של השר להגנת הסביבה, אם ראה כי נמדד בתחומה לאורך זמן זיהום אוויר חזק או בלתי סביר, שנובע בעיקרו מתחבורה, או שזיהום האוויר מתחבורה יוצר חשש חמור לפגיעה בבריאות הציבור.

אופיר פינס-פז: סמכות זו תקפה גם לעניין רשות מקומית גובלת או סמוכה, אשר זיהום האוויר מתחבורה הנובע מתחומה גורם לזיהום אוויר בתחומי הרשות הסמוכה לה.

עתניאל שנלר: לפי התקנון יש לך עשר דקות, ואני מנסה לגייס המון אורך-רוח.

עתניאל שנלר: אני רואה את מספר העמודים שלפניך, אז אנא, ברשותך, תקצר.

אופיר פינס-פז: אני מקבל את הערת היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: פשוט, זאת הצעת חוק אסטרטגית, שבאמת עושה הבדל ויכולה לעשות שינוי רבתי.

יואל חסון: אבל שכנעת אותנו כבר אחרי העמוד הראשון.

אופיר פינס-פז: רציתי שתדעו במה מדובר.

אופיר פינס-פז: אני מדלג על רוב הדברים ואומר כך: לראשונה הצלחנו לשכנע את הממשלה, ובעיקר את משרד המשפטים, לאפשר לפקחים של הרשות המקומית לקבל סמכויות סמי-שיטוריות.

אופיר פינס-פז: תהיה להם אפשרות לעכב נהגים, לרשום דוחות וכל הדברים האלה.

אופיר פינס-פז: זאת הפעם הראשונה שהמשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל – אגב, אני רוצה להודות לשר דיכטר, כי השר דיכטר הוביל את ההסכמה הממשלתית בעניין הזה, וכפה את דעתו על המשטרה וגם גיבש את עמדת משרד המשפטים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש כאן פריצת דרך חשובה מאוד, שתאפשר לרשויות מקומיות להשתמש בכוח האכיפה שיש להן גם לנושאי זיהום אוויר ובריאות הציבור.

אופיר פינס-פז: הדבר האחרון, יש כאן גם קטע של ענישה.

אופיר פינס-פז: מה לא עשינו?

אופיר פינס-פז: לא עשינו אגרת גודש, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: הממשלה, בעיקר המשרד להגנת הסביבה, ביקש שלא נכניס את נושא אגרת הגודש, כי המשרד עוסק בעניין הזה ורוצה להביא את הנושא הזה באופן מערכתי.

אופיר פינס-פז: לכן נושא אגרת הגודש לא נכנס בגדר הצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: לשר הפנים היו כמה הסתייגויות.

אופיר פינס-פז: בשיחה אתי הוא ירד מרובן – למעט אחת.

אופיר פינס-פז: יש לו הסתייגות אחת שגם אני הסכמתי לה – שתהיה לו הסמכות לבטל חוקי עזר עירוניים בתחום הסביבה, כמקובל על-פי סמכויותיו כשר הפנים.

אופיר פינס-פז: אבל למרבה הצער שר הפנים לא נמצא באולם, אף שהודעתי לו שאנחנו מצביעים היום.

אופיר פינס-פז: דיברתי אתו הבוקר, תיאמתי אתו את ההסתייגות, ראיתי באי-אמון שהוא לא נמצא, שלחתי לו SMS.

אופיר פינס-פז: הוא לא בירושלים, אז לא נוכל להצביע על ההסתייגות שלו.

אופיר פינס-פז: אין מה לעשות, זה מה שיש.

אופיר פינס-פז: זה לא נורא, זה לא מהותי.

אופיר פינס-פז: נוכל גם לתקן את זה אם שר הפנים ירצה, כי אני הולך אתו על ההסתייגות הזאת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שנוכל לתקן את זה דרך חוק אוויר נקי.

אופיר פינס-פז: רק שתדעו שיש גילוי נאות לגבי זה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק על-פי נוסח הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: יש הסתייגויות לדיבור.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

עתניאל שנלר: להצעת החוק, כפי שאמר חבר הכנסת אופיר פינס-פז, יש הסתייגויות של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, משה גפני ושר הפנים מאיר שטרית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין לנמק את ההסתייגויות שלו במסגרת זמן של חמש דקות.

עתניאל שנלר: אני מבקש להודיע לפרוטוקול: בחוק הקודם, חוק לתיקון פקודת העיריות, בקריאה השלישית, חבר הכנסת נסים זאב הצביע בטעות ממקומו של חבר הכנסת חיים אורון, ותיקנו את העניין.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אכן מדובר בשינוי מהותי, חשוב, אסטרטגי, בנושא זיהום אוויר מתחבורה בישראל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני באמת לא מקנא ביושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פינס, שהיה צריך להסביר לחברי הכנסת את כל המורכבות של המהלך הזה, ואכן מסגרת הזמן של עשר דקות באמת לא מספיקה.

דב חנין: וחבר הכנסת פינס עבר על חלק גדול מהנושאים שחברי הכנסת צריכים להיות ערים להם כאשר הם באים לפני הצבעה שכזאת.

דב חנין: להצעת החוק הזאת יש כמה רציונלים.

דב חנין: הרציונל הראשון הוא כמובן הרציונל הסביבתי.

דב חנין: זיהום אוויר מתחבורה הוא זיהום אוויר קשה, זיהום אוויר חמור.

דב חנין: בערי ישראל הוא גורם לנזקים בריאותיים קשים.

דב חנין: דיבר על כך חבר הכנסת פינס לפני, ואני לא אחזור.

דב חנין: אין ספק שכדי להתמודד עם זיהום אוויר מתחבורה אנחנו צריכים שינוי מערכתי, והצעת החוק הזאת מציעה את השינוי המערכתי הזה.

דב חנין: הרציונל השני הוא רציונל דמוקרטי, והרציונל הדמוקרטי קיים בשני מישורים.

דב חנין: במישור ראשון, ביחסים בין השלטון המרכזי לבין השלטון המקומי, המהלך כאן הוא מהלך של ביזור סמכויות.

דב חנין: העברה של הסמכות הבסיסית של הסדרת תחבורה לצורך הפחתת זיהום אוויר אל השלטון המקומי.

דב חנין: עוברת הסמכות להסדיר תחבורה, ואתה עוברת גם האחריות אל הרשות המקומית.

דב חנין: יחד עם האחריות הזאת מוקנות לרשות המקומית סמכויות רחבות של הכשרת פקחים, כדי שהפקחים האלה יבצעו בפועל את האכיפה היומיומית של אותם הסדרים שהתקבלו וייושמו להפחתת זיהום האוויר בתחומי הערים.

דב חנין: הרציונל הדמוקרטי קיים במישור נוסף, במישור החיים בתוך הרשות המקומית עצמה.

דב חנין: הפעולה של הרשות המקומית להפחתת זיהום אוויר מתחבורה צריכה להיות במסגרת שקופה, היא צריכה להיות פתוחה לעיון הציבור, צריכה להיות פתוחה להערות ולביקורת של הציבור, צריכה להיות פתוחה למעורבות של הציבור, ובעקבות המעורבות הזאת הרשות המקומית תוכל לקבל החלטות שהן גם שקופות יותר, אבל הן גם מושכלות ונכונות יותר.

דב חנין: הרציונל השלישי, עמיתי חברי הכנסת, הוא הרציונל החברתי.

דב חנין: הצעת החוק הזאת כוללת מנגנונים של העדפה ברורה לתחבורה הציבורית, שבסופו של דבר היא הפתרון האסטרטגי לשאלות של תחבורה בעיר המודרנית.

דב חנין: כמובן, אנחנו מעוניינים בתחבורה ציבורית נקייה, תחבורה ציבורית מודרנית, אבל גם תחבורה ציבורית שתהיה זולה, נוחה ונהנית מהעדפות דרך אמיתיות שיגרמו לציבור להעדיף אותה, מתוך בחירה חופשית, כאופציה נוחה יותר וזמינה יותר וקלה יותר ומהירה יותר מהאופציה של התחבורה הפרטית.

דב חנין: לכן, בתוך התיקון הזה מובנים מנגנונים ברורים של העדפה, כולל העדפה תקציבית, כולל העדפה בנתיבי דרך לתחבורה הציבורית.

דב חנין: אחד הדברים החשובים שהצעת החוק הזאת עושה, היא חותכת את הקשר הגורדי שהיה קיים עד היום בנושאי טיפול בתחבורה, שבו הרשות המקומית יכלה לנטרל את פעולת השלטון המרכזי, את פעולת משרד התחבורה במקרה זה, ומשרד התחבורה בתורו יכול היה לעכב, למנוע, לעצור את פעולתה של הרשות המקומית.

דב חנין: ההצעה יוצרת מנגנון ברור מאוד, שבמקום שזה תפקידה ואחריותה של הרשות המקומית, היא הגורם המוביל.

דב חנין: אם משרד התחבורה, באותם מצבים מיוחדים שבהם מוקנית לו הסמכות לקחת לעצמו את אותם נתיבי דרך או את אותם אזורים שהם חיוניים לתחבורה ציבורית או לתחבורה שהיא חיונית בין יישובים סמוכים – במקרה כזה עוברת אל הממשלה גם האחריות להציע תוכנית אלטרנטיבית של הפחתת זיהום אוויר באותו שטח או באותו נתיב, בתיאום כמובן בין משרד התחבורה לבין המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, העבודה על התיקון הזה היתה עבודה קשה ומאומצת, ואני רוצה להודות מכאן קודם כול ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פינס.

דב חנין: יושב-ראש הוועדה, אני רוצה להודות לך על תרומתך לתיקון הזה ועל מעורבותך בעניין הזה.

דב חנין: אני רוצה להודות למשרדי הממשלה השונים, שהדרגים המקצועיים בהם עשו עבודה מסורה וקשה, והיו מוכנים ללכת להידברויות ולהבנות וגם לוויתורים, כולל ויתורים מרחיקי לכת, כדי לאפשר את קידום ההצעה הזאת.

דב חנין: אני רוצה להודות תודה מיוחדת לצוות המשפטי של הוועדה – לעורך-הדין תומר רוזנר, לעורכת-הדין ורד קירו, שבכשרונם הרב ובמסירותם הקדישו להצעה הזאת הרבה מאוד אנרגיה ומשאבי חשיבה, וכמובן לצוות הוועדה בראשות מנהלת הוועדה .

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, בהתרגשות – אין ימים רבים כאלה בכנסת, אבל היום הזה הוא יום של בשורה אמיתית בתחום ההתמודדות שלנו עם זיהום האוויר, ואני מקווה שבשורות נוספות כאלה יגיעו בעתיד הקרוב.

דב חנין: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת חנין, האם אני מבין מדבריך שאתה מסיר את ההסתייגות?

דב חנין: אכן.

עתניאל שנלר: אכן כך.

עתניאל שנלר: ובכן, חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: שר הפנים, חבר הכנסת שטרית – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: ובכן, חברי חברי הכנסת, אין הסתייגויות.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה על החוק, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: נעבור עכשיו להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–2 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

עתניאל שנלר: ובכן, בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: הצעת החוק, כנוסח הוועדה, התקבלה בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: נעבור לקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 84), התשס"ח–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: ובכן, 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 84), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אדוני רוצה לברך לפני שעוברים לסעיף הבא?

אופיר פינס-פז: אני רוצה לברך את הממשלה, את צוות הוועדה – גם את מנהלת הוועדה יפה שפירא וגם את היועץ המשפטי תומר רוזנר.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

קריאה: – – –

שלום שמחון: רוצים שתברך את הממשלה מעל הדוכן.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, תודה על הברכות.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/366).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את כבוד שר הבינוי והשיכון, חבר הכנסת זאב בוים, להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר אישרנו בקריאה ראשונה הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת בנושא זה.

זאב בוים: יש הבדלים בין שתי ההצעות האלה, אשר חותרות לאותה מטרה – להבטיח ברכישת דירה בטוחות מוצקות לכספי הרוכשים.

זאב בוים: אני ארצה רק לומר בקיצור, על ההצעה שאני מעלה כאן, מהן הנקודות שאנחנו מבקשים להוסיף, לתקן, בחוק המכר הקיים, שכפי שכבר אמרתי בעבר, ביסודו הוא חוק מכר טוב, שמגן על הרוכשים.

זאב בוים: על רקע הניסיון ממשבר "חפציבה", מצאנו לנכון להביא את התיקונים האלה.

זאב בוים: סעיף 2 של החוק העיקרי קובע כי הבטחת כספי הקונה תיעשה רק מששילם סכום גדול מ-15% ממחיר הדירה – זה מה שמופיע היום בחוק.

זאב בוים: על-פי התיקון שאנחנו מציעים היום תחול הבטוחה לאחר תשלום של 10%.

זאב בוים: תיקון נוסף בהצעת החוק הוא קביעת נוסח הערבות שתינתן לרוכש הדירה בצו על-ידי השר.

זאב בוים: שינוי זה של הנוסח האחיד יביא לידי כך שמנגנון הבטוחה אומנם יבטיח כי בעת הצורך תשמש הערבות בטוחה אפקטיבית.

זאב בוים: הניסיון בענף מצביע על כמה סיבות לאי-מסירת דירה על-ידי מוכר הדירה, ולא רק במקרה של חדלוּת פירעון.

זאב בוים: לכן הצעת החוק קובעת כי אם חל עיכוב של שמונה חודשים ויותר – גם אם לא נקלע מוכר הדירה למצב של חדלוּת פירעון יוכל הקונה לממש את הבטוחה על-פי החוק.

זאב בוים: לסיכום, בהצעת החוק כמה תיקונים חיוניים שמיועדים להדק את רמת הביטחון של קונה דירה, בהשגת האיזון הנכון בין הרצון להגן עליו ובין ההכרח שלא להכביד יתר על המידה על התהליכים העסקיים בעת רכישת דירה.

זאב בוים: אני אודה לחברי הכנסת על תמיכתם בהצעה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני השר.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת יעקב מרגי – אבל הוא אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורי אריאל, האם אתה מעוניין לדבר, אדוני?

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אדוני שר הבינוי והשיכון, הצעת החוק הזאת ראויה, ולעתים אתה שואל את עצמך למה לא עשינו את זה קודם, אלא שהחיים והאירועים לפעמים מאירים את עינינו ומביאים אותנו לתיקונים נדרשים.

אורי אריאל: אנחנו נתמוך בחוק, כמובן לאחר דיונים בוועדה.

אורי אריאל: החוק המוצע טוב לרוכשים, טוב לבנקים, טוב לכולם, סימן שהוא חוק טוב.

אורי אריאל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני שר הבינוי והשיכון, לדבר על שני דברים.

אורי אריאל: האחד הוא נושא הבנייה בירושלים ובבנותיה; אני חושב שאפשר להגיד ביושר, בזהירות הנדרשת – מכיוון שזאת ירושלים, דווקא משום שזאת עיר הבירה שלנו – שכרגע יש עיכובים – אני אהיה זהיר, אני לא רוצה להשתמש במלה "הקפאה", לא משום שהיא לא נכונה, אלא מכיוון שהיא כאילו מקפיצה, ולכן אני אגיד את זה אחרת – יש עיכובים, על-פי הנחיית ראש הממשלה, ויש דיונים אצל ראש הממשלה על הבנייה בירושלים, ומשמעות העניין – – –

זאב בוים: הדיונים הם רק על העוטף ועל איו"ש, לא על תוך ירושלים.

אורי אריאל: אני אגיד בקול מה שאמרת, למען הציבור: השר אמר שזה רק בעוטף, קרי ביהודה ושומרון, ולא בירושלים.

אורי אריאל: עכשיו אני אגיד מה שאני יודע – ואיך אומרים?

אורי אריאל: מוכן להישבע על זה.

אורי אריאל: אני מוכן ללכת למכונת אמת, לכל צורת בדיקה שמי מהאנשים פה, מהתקשורת, ממקום כלשהו, יציע.

אורי אריאל: יש דיונים אצל ראש הממשלה על הבנייה בירושלים.

אורי אריאל: אז נכון, הוא לא הוציא הוראה להקפיא.

אורי אריאל: אני רוצה לדייק.

אורי אריאל: אלה להטוטי מלים, כי מה אתה אומר?

אורי אריאל: נכון, לא חתמתי על הוראה כזאת, חס וחלילה, תיבש ידו של מי שיחתום על הוראות כאלה, אבל באמירה כלפי שר הבינוי והשיכון ואחרים, אני שולט במצב, ולא יצאו לשום דבר בירושלים – לא רק בעוטף-ירושלים – בלי אישור ראש הממשלה.

אורי אריאל: וראש הממשלה מבקש חומר, כדי לראות ולהבין.

אורי אריאל: זה המצב.

אורי אריאל: אני מוכן לשים את ראשי בעניין.

אורי אריאל: ואני אומר לכם, על זה נאמר:

אורי אריאל: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני, וכו'.

אורי אריאל: ואני מציע לכם – אני רוצה לבקש מכם – הורידו ידכם מירושלים.

אורי אריאל: לא משום שביהודה ושומרון זה בסדר, אלא כי היא היתה מקום אחד שהיה בהסכמה לאומית.

אורי אריאל: הדבר השני שאני רוצה לבקש ממך בהזדמנות הזאת – וגם בהזדמנות הזאת שנמצא פה ידידי שר החקלאות – הוא שתגמרו ביניכם את נושא חוק הרעייה, והמבין יבין.

אורי אריאל: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לדובר הבא, חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

אחמד טיבי: עד שלוש דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני אתמוך בחוק הזה, אני חושב שהוא חוק טוב.

משה גפני: עליתי לכאן לדוכן, ראשית, כדי לומר שאני תומך בחוק, ושנית, לוויכוח שיש לי עם היושב-ראש, חבר הכנסת טיבי, מי יותר מקופח במדינה הזאת, הערבים או החרדים.

משה גפני: ברשותך, אני רוצה לקרוא לך מכתב, ואתה תאמר לי ביושר שלך אם אפשר היה לכתוב מכתב כזה גם לערבים.

אחמד טיבי: בבקשה.

משה גפני: יש פה מכתב, שהיום קיבלתי, מכתב שמופנה לכל מנהלי המוסדות להכשרת עובדי הוראה במגזר החרדי, מכתב של משרד החינוך – המינהל להכשרה, אגף להכשרת עובדי הוראה.

משה גפני: כדי שנדע, אנחנו מדברים על המוסדות להכשרת עובדי הוראה, שזה לא ממלכתי, ממלכתי-דתי ומוכר שאינו רשמי.

משה גפני: אין הבדל.

משה גפני: באגף להכשרת עובדי הוראה, באגף הזה יש גם חרדים.

משה גפני: יש מוסדות כאלה, ויש גם ציבור כזה של חרדים במדינה הזאת.

משה גפני: אני כמובן לא אומר שמות של פקידים, אף-על-פי שהיה מן הראוי לומר את שמותיהם, אבל אני לא אומר.

משה גפני: "על-פי הנחייתה של" – גברת במשרד האוצר, כך כותב משרד החינוך – "הסכם השכר הקיבוצי שנחתם ביום 10 בינואר 2008 על יישום שלב א' ברפורמה במערכת החינוך" – מודגש, עם קו מתחת לזה והאותיות מודגשות – "אינו חל על מוסדות החינוך ומוסדות ההכשרה להוראה במגזר החינוך החרדי.

משה גפני: לפיכך, אין לשלם לסגל ההוראה במוסדכם את התוספת של 4.5%.

משה גפני: המקדמה שהועברה לכם" – בחודש ינואר, אתם מתבקשים להחזיר.

משה גפני: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, אני סומך על היושר האינטלקטואלי שלך.

משה גפני: האם אתה מעלה בדעתך שבמדינת ישראל בשנות האלפיים, ב-2008, או בכל שנה אחרת, היה אפשר לכתוב מכתב כזה על הערבים?

משה גפני: אנחנו אומרים שאין שום הבדל חוקי, כולם אותו דבר – – –

אחמד טיבי: אני אענה לך.

משה גפני: רק עשיתי – – –

אחמד טיבי: זו שאלה רטורית שלא צריכה תשובה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אתה חבר בממשלה הזאת – – –

אחמד טיבי: זה לא יכול להישאר כך.

אחמד טיבי: אתה זורק את זה בחלל, ואנשים יכולים לקבל את הרושם שכאילו חרדים מופלים לרעה יותר מערבים.

משה גפני: אני אומר לך שכן.

אחמד טיבי: לא.

משה גפני: אני אומר לך שכן.

אחמד טיבי: כמה כפרים לא מוכרים צריכים להיות?

גלעד ארדן: היושב-ראש מנצל לרעה את מעמדו.

משה גפני: הוא לא מנצל, אני התחלתי אתו.

אחמד טיבי: ליושב-ראש מותר להגיד כל מה שהוא רוצה.

משה גפני: אני העליתי את זה לוויכוח אתו.

גלעד ארדן: מה זה קשור?

אחמד טיבי: אגב, כמה יישובים חרדים לא מוכרים יש בארץ?

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: כמה חדרי לימוד חסרים לך?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מכיר את המאבק של – – –

אחמד טיבי: אין ספק שאתם מקופחים מאוד.

משה גפני: אתה מכיר מכתב כזה, אדוני היושב-ראש?

משה גפני: הרי כלפינו ממציאים כל מיני תירוצים – אתם מוכר שאינו רשמי, אתם לא ממלכתי.

משה גפני: למשפטנים יש תירוצים כאלה, זאת ההלכה, כל מיני תירוצים שמתאימים לנושא של הקריטריונים.

משה גפני: לא אומרים פה שהחרדים הם לא ממלכתיים, כי אי-אפשר להגיד את זה על האגף להכשרת עובדי הוראה.

משה גפני: אומרים: אינו חל על מוסדות החינוך.

משה גפני: המורה או המורה באגף להכשרת עובדי הוראה במגזר החרדי לא יקבלו 4.5%, היא לא תקבל בשכר שלה.

משה גפני: היא קיבלה בינואר, לוקחים את זה ממנה בחזרה רק משום שהיא חרדית.

משה גפני: אין מכתב כזה, חבר הכנסת טיבי, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: יכול להיות שאתה צודק בנתונים, אבל אם היה מכתב כזה על המגזר הערבי או על כל מגזר אחר, על עולים חדשים, לא חשוב על מי, מהדורות החדשות היו נפתחות בזה.

משה גפני: אנחנו מדברים על מדינה דמוקרטית, שוויונית, הכול צריך להיות על-פי החוק.

משה גפני: תראו את הנייר הזה.

משה גפני: אני מודה לקדוש-ברוך-הוא שיש הנייר הזה, משום שעד היום היו רק תירוצים, עכשיו אומרים לנו את האמת: אתם חרדים ואין מקומכם אתנו.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: אני רוצה לברך קבוצה של מנהיגים דתיים מהודו, שמשתתפים בכנס כאן בארץ, לברך אותם כאורחי הכנסת, אהלן וסהלן – Thank you very much, You are most welcome.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אחמד טיבי: אני עומד על כך שתסיים את הדיון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השערורייה שהיתה בחברת "חפציבה", בבעלותה של משפחת יונה, אסור שתחזור על עצמה.

נסים זאב: באשמתם או שלא באשמתם המציאות העגומה שהיתה שם היא בלתי נסבלת.

נסים זאב: מאות ואלפי משפחות שרכשו דירות, שהשקיעו את כל כספם, אנשים אספו פרוטה לפרוטה, לקחו הלוואות של משרד השיכון, את כל ההלוואה הבנקאית שהם ערבים להחזיר את הכספים האלה ונתנו לאותה חברה שהיא ידועה, אמינה, חברה גדולה, עם ניסיון רב, ופתאום כולם מתנערים מאחריות, זה לא שייך לאף אחד – הבנקים, מה פתאום, כי הם יודעים איך להחתים ואיך להביא את החוזה לאותו קונה שכל האחריות תוטל עליו, ומה שנעשה, הכול על אחריותו.

נסים זאב: ופתאום אותם רוכשים תמימים, בעלי משפחות, מצאו את עצמם בלי דירה, בלי כספים, כעניים בפתח.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק היא טובה, אבל היא לא מושלמת.

נסים זאב: נכון, יש כאן עניין לתת אפשרות לפנות ולתבוע את אותם הבנקים, אבל אני לא מבין למה זה צריך להיות 10% במקום 15%?

נסים זאב: למה לא מהפרוטה הראשונה?

נסים זאב: מה זה 10%?

נסים זאב: 10% יכולים גם להיות 20,000 דולר שאדם נותן על החשבון, אז הכסף שלו הפקר?

נסים זאב: היום כולנו יודעים מה מחירי הדירות, דירה הכי פשוטה היא 200,000 דולר, אז 10% זה 20,000 דולר.

נסים זאב: אנשים שנותנים את כספם, האם לא ראוי שיזכו להגנה מרבית?

נסים זאב: לכן אני מאוד שמח שהוטל על שר השיכון לאפשר לו לנסח את אותו נוסח לאותם חוזים שלא יהיו כבדים כאלה, מסובכים ומסורבלים, שבסופו של דבר הקליינטים גם לא ירצו לחתום עליהם.

נסים זאב: אותם רוכשי דירות בדרך כלל, בפרט אלה שבאים דרך משרד השיכון, אותם זכאים הם אנשים חסרי אמצעים, ומאמינים אולי מעבר למה שצריך באותן חברות גדולות, עשירות, אמידות, בעלות ניסיון, ורוצים לרכוש את הדירה מתוך אמון שהם רוחשים לאותם עשירים בעלי החברות ובעלי ההון.

נסים זאב: ולכן הצעת החוק חשובה וראויה, ונקווה שהיא תביא באמת לפתרון ראוי לכל אותם רוכשי הדירות, אפילו בדיעבד ורטרואקטיבית.

אחמד טיבי: גם בדיעבד וגם רטרואקטיבית זה חשוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

אחמד טיבי: מייד עם קבלת הצעת החוק, על-פי התוצאה, היא תועבר להמשך דיון בוועדת הכספים להכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, לוועדת הכספים נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 11, מתנגד אחד, נמנע אחד.

אחמד טיבי: מי זה נגד?

שלמה מולה: בטעות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מולה, אתה הצבעת נגד.

שלמה מולה: בטעות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מולה אומר שהוא הצביע נגד בטעות, והוא בעד הצעת החוק.

אחמד טיבי: זה לא ישנה את התוצאה, ולכן, כפי שאמרתי, ההצעה עוברת לוועדת הכספים להמשך הכנה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/206).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד (תיקון מס' 3) (הלוואות לסטודנטים לתואר שני).

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מבקש להציג, של חבר הכנסת יתום ושלי, לקריאה הראשונה, בדיוק נועדה לשמור על אנשים כמוך שלא נאבד את מוחכם ולא תעזבו את הארץ, כי המדינה לא מסייעת לכם לרכוש תארים מתקדמים כמו שיש לאדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: האוניברסיטה העברית.

גלעד ארדן: ודאי.

גלעד ארדן: לא היה לנו ספק שאדוני למד במוסדות הטובים ביותר.

אחמד טיבי: אני מודה בזה.

גלעד ארדן: בבירתנו המאוחדת לנצח נצחים.

אחמד טיבי: זה – לא.

אחמד טיבי: דיברתי על בית-הספר לרפואה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: בהצעת החוק מוצע לתקן את חוק הלוואות לשכר לימוד, התשס"ב–2002, במטרה להרחיב את הזכאות להלוואות הניתנות לסטודנטים הלומדים במוסדות להשכלה גבוהה, גם לסטודנטים הלומדים לקראת תואר אקדמי שני.

גלעד ארדן: זאת, בין היתר, כדי להביע את מחויבותה של המדינה לקידום ההשכלה הגבוהה ולטיפוח ההון האנושי.

גלעד ארדן: כיום, תואר אקדמי ראשון הוא תנאי סף לתחומים רבים בשוק העבודה ולתחומים מסוימים אף נדרש תואר אקדמי שני.

גלעד ארדן: לשם כך מוצעים תיקונים בכמה מסעיפי החוק, שיאפשרו לסטודנט לבחור אם לקבל את ההלוואה, שהיום זכאים לה רק מי שלומדים לתואר האקדמי הראשון – או לבחור ולקבל את אותה הלוואה עבור לימודי התואר האקדמי השני.

גלעד ארדן: היום סטודנט שלא מימש את זכאותו הקיימת לקבל הלוואה מהאוניברסיטה למימון לימודי התואר הראשון, אין לו אפשרות לקבל את אותה הלוואה לטובת לימודים בתואר שני.

גלעד ארדן: כמו כן, מוצע לבטל את ההוראה שלפיה גובה ההלוואה תלוי במצב הסוציו-אקונומי של הסטודנט, ולקבוע כי ההלוואה תהיה בגובה אחיד ובשווי שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה שהמדינה משתתפת בתקציביהם, או בגובה שכר הלימוד שמשלם הסטודנט בפועל, לפי הנמוך מביניהם.

גלעד ארדן: מוצע גם לקבוע כי החזר ההלוואה יתחיל רק בתום שנתיים מיום סיום לימודיו של הסטודנט לתואר שבשלו קיבל את ההלוואה.

גלעד ארדן: כמו כן, מוצע לקבוע במפורש כי התקציב לביצוע החוק ייקבע בחוק התקציב השנתי בסעיף נפרד, כדי להבטיח את הקצאת המשאבים הראויים להפעלתו.

גלעד ארדן: בחוק הקיים היו מוקנות סמכויות שונות הן לשר האוצר והן לו ולשר החינוך יחד במשותף.

גלעד ארדן: הוועדה החליטה לייחד את הסמכויות המוקנות לפי החוק רק לשר החינוך שהוא השר הנוגע לעניין לשם הפעלה מיטבית של החוק ומניעת סרבול ההליכים הכלולים בו.

גלעד ארדן: להערכת משרד האוצר, העלות התקציבית של הצעת חוק זו היא כ-4 מיליוני שקלים חדשים לשנה.

גלעד ארדן: הממשלה תומכת בהצעת החוק.

גלעד ארדן: אני מבקש מהכנסת לתמוך בה בקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: זו הצעה חשובה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהם רביץ – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פרוש – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון – לא נמצא.

נסים זאב: סליחה.

נסים זאב: אני.

אחמד טיבי: אנחנו מחכים לחבר הכנסת נסים זאב שיעלה.

גלעד ארדן: אפשר לפטור את חבר הכנסת נסים זאב מחובת ההרשמה לקריאות שונות.

גלעד ארדן: הכלל יהיה שהוא רשום – –

אחמד טיבי: הוא רשום עד להודעה חדשה, אלא אם – – –

גלעד ארדן: – – אלא אם כן הוא מודיע אחרת.

אחמד טיבי: כן, בהחלט.

גלעד ארדן: מה אדוני חושב?

אורי אריאל: תן לו לסיים.

נסים זאב: אין לי בעיה.

נסים זאב: לא אני אחראי, מבחינה טכנית, על הרשימה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק היא הצעה משגעת ומאוד חשובה ומאוד תומכת, והיא נותנת זכאות להלוואות לאותם סטודנטים שלומדים לתואר ראשון, וזה היה בעבר, ועכשיו תואר שני, וזה לא קשור בכלל למצב הסוציו-אקונומי.

נסים זאב: אני מברך על כך.

נסים זאב: אין לי לזה שום התנגדות.

נסים זאב: אבל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה שתדעו, בהמשך למה שאמר הרב גפני פה לפני דקות מספר, שנותנים ולוקחים ולא מכירים בהשכלה הגבוהה של הסמינרים.

נסים זאב: זוהי שערורייה.

נסים זאב: מה נותנים לנו?

נסים זאב: את הפירורים?

נסים זאב: את מה שנשאר בשיריים?

נסים זאב: כל הנושא של הלוואות מותנות שיש גם היום זה במגבלה מסוימת, ובזה אנחנו נתונים לחסדי משרד החינוך לפי קריטריונים כאלה ואחרים כאשר המוסדות להשכלה גבוהה – וזה דבר שאני מברך על עליו, אבל לא יכול להיות שתהיה פה איפה ואיפה, שלא יכירו במוסדות להשכלה גבוהה בסמינרים, שלדעתי לומדים בהם לא פחות ויודעים לא פחות.

גלעד ארדן: אפשר לשאול שאלה?

נסים זאב: כן, בבקשה.

גלעד ארדן: מדיניות הממשלה הזאת היא לכל אורך המשרדים.

גלעד ארדן: גם במשרד התחבורה יש סבסוד נסיעה בתחבורה הציבורית רק לסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה ולא למי שלומד במוסדות לימוד תורה ולא בנים ולא בנות באותם גילים ובמצב סוציו-אקונומי נמוך יותר.

גלעד ארדן: היום, הממשלה תלויה בכם.

גלעד ארדן: אפשר לדרוש להפסיק את הקיפוח הזה.

נסים זאב: נכון.

נסים זאב: אבל אני רוצה שאתה תתמוך בי בהסתייגות שלי.

גלעד ארדן: אני תומך.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אני מביא הסתייגות, ואני מתכוון להילחם עליה.

גלעד ארדן: יפה.

נסים זאב: אני רוצה שאתה, שמוביל את החוק הזה היום, תתמוך – –

גלעד ארדן: אני תומך.

נסים זאב: – – שהחוק הזה יחול גם על אותם סמינרים שהוכרו כהשכלה גבוהה לצורך העניין הזה של ההלוואות.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: אני מתחייב לתמוך.

נסים זאב: אוקיי.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר לך שאני מקווה שאדע מתי הנושא הזה יידון בוועדה, ואני מבין שזה – –

גלעד ארדן: – – – ועדת החינוך.

נסים זאב: – – ועדת החינוך, ואתה מוביל את זה בוועדת החינוך כמציע, ותאמר לי מתי מתקיים דיון.

נסים זאב: אני רוצה להיות בישיבה הזאת, ואני מתכוון לעשות לובי, ואני רוצה תמיכה בעניין הזה.

נסים זאב: ואז צריכים בהחלט – אני מסכים אתך – גם בנושא התחבורה וגם בנושאים אחרים, ששם יש איפה ואיפה – – –

גלעד ארדן: אדוני יגיש הצעת חוק להרחיב גם לבני הישיבות והאולפנות, ויביא אלי לוועדה.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: אני מסכים אתך.

נסים זאב: אני אעשה את זה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אבל בינתיים, אפשר בנושא הזה, אולי בהסתייגות, להעביר את זה.

נסים זאב: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: אדוני, אני מודה לך.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק החשובה.

נסים זאב: היא ודאי חשובה.

אחמד טיבי: בבקשה, נא לגשת למקום.

נסים זאב: יש משהו שארדן הציג והוא לא חשוב?

גלעד ארדן: יש כמה כאלה.

גלעד ארדן: אני מוותר על – – –

אחמד טיבי: בבקשה, נא לגשת למקום.

אחמד טיבי: חבר כנסת חרוץ – הכוונה היא אליך.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד (תיקון מס' 3) (הלוואות לסטודנטים לתואר שני), התשס"ח–2008, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית לוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

גלעד ארדן: והספורט.

אחמד טיבי: הכרזה לסגן מזכיר הכנסת.

אחמד טיבי: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 40) (החמרת הענישה בשל פגיעה במתקן בזק), התשס"ח–2008 – של חברת הכנסת אסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; והצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 27) (הסדרת פעולתם של שדלנים), התשס"ח–2008 – של חברי הכנסת שלי יחימוביץ וגדעון סער.

נאזם בדר: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; והצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 85), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קליטת ערבים בשירות הציבורי, מיום כ"ד בכסלו התשס"ח, 4 בדצמבר 2007.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בנושאים:

נאזם בדר: הקמת מחנה מג"ב באבו-גוש – הצעתו של חבר הכנסת מוחמד ברכה; החזרת 11.5 מיליון שקל שהיו מיועדים לפיתוח בתי-הקברות האזרחיים החלופיים ומניעת החזרתם – הצעתו של חבר הכנסת יוסף ביילין.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני מזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, לעלות לדוכן.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני השר.

מתן וילנאי: סגן השר.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר הממלא את תפקידו של שר הביטחון, בשלב זה, כאן על הדוכן.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, השאילתא הראשונה היא שאילתא מס' 1832, של חבר הכנסת אבשלום וילן, ואותה שאילתא של חבר הכנסת יצחק גלנטי, שנמצא כאן במליאה – העדר תקנות המחייבות התקנת מערכות לאספקת אוויר צח במקלטים ובממ"דים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר הביטחון ביום ב' בשבט התשס"ח (9 בינואר 2008):

אחמד טיבי: נודע לי כי אין תקנות בנייה המחייבות בניית מערכות לאספקת אוויר צח בממ"דים ובמקלטים, אף שלשר סמכות על-פי תקנות ההתגוננות האזרחית.

אחמד טיבי: הנחיות פיקוד העורף בזמני חירום יכולות להורות על שהייה ממושכת בחדרי הביטחון.

אחמד טיבי: בלא מתקני אוורור אין אפשרות לשהות במתקנים אלה יותר משעתיים, עקב אי-תחלופת אוויר.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם נכון הדבר?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מדוע אין השר מפעיל את סמכותו בנושא?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: מה ייעשה לאור המצוין לעיל?

אחמד טיבי: חבר הכנסת יצחק גלנטי שאל את שר הביטחון ביום ל' בשבט התשס"ח (6 בפברואר 2008):

אחמד טיבי: מאז שנת 1992 חלה חבות חוקית על בניית ממ"ד בבתים חדשים.

אחמד טיבי: למיטב ידיעתי, עד היום טרם ניתנה הדעת על נושא האוורור ועל הסכנה הטמונה בהעדר תחלופת אוויר בשהייה בממ"ד.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם אין סכנת חנק בשימוש בניילונים אטומים ובמסכות?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: האם אין ציוד אלטרנטיבי בטוח יותר?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: אם יש – האם ניתנות המלצות לשימוש בציוד האלטרנטיבי גם אם הוא יקר יותר?

אחמד טיבי: סגן שר הביטחון מתן וילנאי: מאז שנת 1992, כל בנייה חדשה הנבנית בארץ מחויבת על-פי חוק בבניית מרחבים מוגנים שנכללת בהם הכנה להתקנת מערכות אוורור וסינון.

אחמד טיבי: לפני כן, בשנים 1972–1992, נבנו מקלטים, וגם בהם נכללה הכנה להתקנת מערכות כאלה.

אחמד טיבי: משנת 1998 חלה חובת התקנת מערכות אוורור וסינון בעבור חללים מוגדרים במבנים חדשים המוקמים במוסדות בריאות: חדרי מיון, בנק הדם, חדרי דיאליזה, חדרי ניתוחים, פגיות וכדומה, וכן בגני-ילדים ובמעונות יום.

אחמד טיבי: צה"ל מודע לבעיית זמן השהייה במקלט או בממ"ד ובמצבי חירום הוא ערוך לשחרור מהיר ממיגון של אוכלוסיות שאינן מאוימות או מעורבות באירוע של פגיעת טילים.

אחמד טיבי: בתהליך המבצעי של מתן הנחיות לאוכלוסייה צה"ל עוקב אחר זמן שהיית האוכלוסייה במיגון ובהתאם לכך נותן הנחיות לציבור באמצעות כלי התקשורת.

אחמד טיבי: לגבי השימוש בציוד אלטרנטיבי, שמציע חבר הכנסת גלנטי, הנושא ייבחן פעם נוספת בעדכון ובגיבוש תפיסת המיגון הלאומית, שאנחנו עוסקים בהם בימים אלה.

אחמד טיבי: תודה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק גלנטי: אני מסתפק בתשובה.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1918 של חבר הכנסת דני יתום – חבר הכנסת יתום אינו נוכח.

אחמד טיבי: לכן, אדוני סגן השר, אני מודה לך על שטרחת וענית על השאילתות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דני יתום שאל את שר הביטחון ביום ט"ז בשבט התשס"ח (23 בינואר 2008):

אחמד טיבי: ארגוני המילואים טוענים כי חבילת ההטבות שהובטחה למשרתים שונתה, והנחות בארנונה, באגרת הטלוויזיה ובמיסוי על רכישת רכב אינן כלולות במסגרתה.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם המידע נכון?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מה נכלל בסל ההטבות הכולל?

אחמד טיבי: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

אחמד טיבי: בהצעת חוק המילואים מעוגנות הטבות כספיות למשרתים במילואים.

אחמד טיבי: הטבות אלה יינתנו על-ידי משרד הביטחון ובמימונו, בעלות של מאות מיליוני ש"ח.

אחמד טיבי: כנדבך נוסף פעל משרד הביטחון לגיבוש הצעת מחליטים שייכללו בה הטבות נוספות למשרתים במילואים ממשרדי ממשלה נוספים.

אחמד טיבי: לאחר עבודת מטה לבחירת ההטבות ממשרדי הממשלה נבחרה רשימת הטבות ראשונית.

אחמד טיבי: בהחלטת הממשלה מס' 2609, מיום 19 בנובמבר 2007, הוחלט כי תוקם ועדת שרים לעניין מערך המילואים אשר תסכם את רשימת ההטבות שגובשה כאמור לעיל.

אחמד טיבי: רשימת ההטבות פורטה בהחלטת הממשלה ולא נכללו בה מלכתחילה הנחות בארנונה, באגרת הטלוויזיה ובמיסוי על רכישת רכב.

אחמד טיבי: ב-30 בדצמבר 2007 התקבלה החלטת ועדת השרים לחקיקה בעניין ההטבות לחיילי מילואים, וב-6 בינואר 2008 התקבלה החלטת הממשלה מס' 2806, שבה אושרה החלטת ועדת השרים.

אחמד טיבי: בהטבות שאושרו ב-6 בינואר 2008 נכללו כל ההטבות שפורסמו בהחלטת הממשלה מ-19 בנובמבר 2007, ומצורפות בזה במסמך נפרד.

אחמד טיבי: נוסף על האמור, בשבועות הקרובים תידון הצעת חוק המילואים בוועדת החוץ והביטחון כדי להביאו בשלמותו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית עד תום מושבה הנוכחי של הכנסת.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, אני מודה לך על שטרחת וענית על השאילתות.

אחמד טיבי: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ג באדר א' התשס"ח, 19 בפברואר 2008, בשעה 16:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.