ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושבע-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2008-03-05 00:00

דליה איציק: בוקר טוב.

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום רביעי, כ"ח באדר א', 5 במרס.

דליה איציק: סעיף ראשון על סדר-היום: שאלות דחופות.

דליה איציק: אני מזמינה את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: לזכותך אפשר להגיד שאתה תמיד כאן בזמן, אדוני סגן שר הביטחון.

דליה איציק: אני מאוד מעריכה את זה.

דליה איציק: וחבר הכנסת צבי הנדל – שגם הוא תמיד בזמן – גש למיקרופון.

דליה איציק: שעת השאילתא.

דליה איציק: השר שלום שמחון, צריך להקים ועדת חקירה.

דליה איציק: זה לא יכול להיות שהשר מגיע בזמן.

צבי הנדל: אני מבקש.

צבי הנדל: שר החקלאות תמיד מגיע בזמן.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן השר, השר, חברי הכנסת – אני, אגב, הגשתי את השאילתא הזאת כשהיתה חדירה של מחבל לנגב, אבל מתוך אהדתי לסגן השר נעתרתי כל שבוע לדחייה נוספת בגלל כל מיני בעיות שהתעוררו, והגענו להיום.

צבי הנדל: נודע לי כי המעברים בדרום הר-חברון פרוצים למעבר פלסטינים ברגל וברכב, ללא פיקוח ביטחוני.

צבי הנדל: תלונות שהוגשו לצבא אינן מטופלות.

צבי הנדל: לתושבים נאמר שעל-פי הפקודות, אם נתפסים שב"חים יש לשחררם ולא להחרים את רכביהם.

צבי הנדל: רצוני לשאול: 1.

צבי הנדל: האם הדבר נכון?

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: אם כן – האם הפקודות הן לשחרר שב"חים ורכבים?

צבי הנדל: 3.

צבי הנדל: מה ייעשה בנדון?

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: ניתן לשאול שאלות נוספות.

דליה איציק: מי שרוצה – נא להירשם.

דליה איציק: בבקשה.

מתן וילנאי: גברתי היושבת-ראש, חברי שר החקלאות, חברי כנסת נכבדים, 1.

מתן וילנאי: חבר הכנסת הנדל מעלה בעיה נכונה, של הבעיות שנוצרות בדרום הר-חברון, ואנחנו ערים לנושא הזה ומנסים לבצע שם פעילות רחבה ככל שניתן.

מתן וילנאי: מי שזוכר – המערכת לא הסתיימה שם, דרך קילומטרים רבים, ולכן זאת פרצה שקוראת לגנב.

מתן וילנאי: 2–3.

מתן וילנאי: עם זאת, אני רוצה להדגיש שהנושא של טיפול בשב"חים מצוי באחריות משטרת ישראל ולא באחריות הצבא.

מתן וילנאי: כאשר נעצרים שב"חים על-ידי כוחות צה"ל – וזה קורה הרבה פעמים – זה עובר מייד לטיפול במשטרה, ואם נעצרים מסיעי שב"חים ומליני שב"חים – שזו הבעיה שלנו כאזרחי המדינה – ההיתרים שלהם מול המינהל האזרחי, שהוא צבאי, נשללים, וכל היתר חוזר להיות בטיפול משטרתי.

מתן וילנאי: לגבי הטענות על מחסום יתיר – זה מחסום שנועד לישראלים בלבד, ולכן אין שם בדיקה כפי שיש בדיקה במחסומים אחרים.

מתן וילנאי: אם יש רכבים שמזוהים על-ידי החיילים כחשודים, הם נבדקים, ואם יש צורך, גם הם עוברים לטיפול בידי משטרת ישראל.

מתן וילנאי: אני חוזר על מה שאמרתי בפתיחה: יש בעיה בדרום הר-חברון.

מתן וילנאי: זאת אומרת, יש בעיה, אנחנו מתמודדים אתה, ואני מקווה שמוקדם ככל שניתן נוכל לסיים את בניית הגדר ולצמצם בצורה משמעותית את היכולת של מעבר מצד לצד בגזרה של דרום הר-חברון.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: א.

צבי הנדל: תודה על התשובה, והיא מספקת ומקיפה.

צבי הנדל: יש לי בקשה.

צבי הנדל: ניתן וצריך, לדעתי, לתת הנחיות לחיילים שכבר מסתובבים שם, יש שם סיורים, שכשהם רואים – לא במעבר שבו יש מבדק, או על הכביש – אלא כשרואים בשבילים עוקפים, במרחק ראייה, שכן יעצרו.

צבי הנדל: הרי אנחנו לא יודעים, כשרואים מישהו, אם זה שב"ח או משהו חמור יותר – שכן יטרחו וכן יעצרו.

צבי הנדל: יעבירו אותם מייד למשטרה.

צבי הנדל: התחושה של החיילים שנמצאים שם היא שההנחיה היא לא לעצור – שב"חים זה משטרה, רכב גנוב זה משטרה.

צבי הנדל: לעשות כן עם החיילים שנמצאים, לדעתי, ושינוי ההנחיה יכול משמעותית לשנות את המצב.

צבי הנדל: תודה.

מתן וילנאי: אני מקבל את ההערה, ונבדוק את כל מה שניתן לעשות, כי הרי ברור שיש פה שיתוף אינטרסים של כולנו שהדבר הזה שם ייעצר ככל שניתן.

מתן וילנאי: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני, אני מאוד מודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק לוי והשואלים האחרים – אנא, אני מבקשת – ביקש ממני סגן ראש הממשלה, הוא חייב לעשות משהו.

דליה איציק: ולכן אנחנו נעשה את זה עכשיו.

דליה איציק: בבקשה, אדוני סגן ראש הממשלה, בוא לבמה.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק לוי: פתיחת עסקים בשבת בקניון "איילון" ברמת-גן.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יצחק לוי: כפייה של פתיחת עסקים.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, נודע לי כי בעל עסק בקניון "איילון" ננזף במכתב משום שאינו פותח את חנותו בשעות המינימום, לרבות בשבת – אני גם צירפתי מכתב לאדוני השר.

יצחק לוי: רצוני לשאול: 1.

יצחק לוי: האם מכתב זה תואם את חוק שעות עבודה ומנוחה?

יצחק לוי: 2.

יצחק לוי: האם חוזה המחייב פתיחת חנות בשבת הינו חוקי?

יצחק לוי: 3.

יצחק לוי: מה ייעשה כדי לגדור את פרצת השבת בקניון "איילון"?

יצחק לוי: תודה.

אליהו ישי: תודה רבה.

אליהו ישי: לגבי השאלה הראשונה – ודאי שלא, זה לא תואם את החוק.

אליהו ישי: זה לא חוקי, אנחנו פועלים כנגד החוזה הזה.

אליהו ישי: 3.

אליהו ישי: אנחנו אוכפים והגברנו באופן משמעותי מאוד את אכיפת חוק שעות עבודה ומנוחה.

אליהו ישי: במהלך השבת – שילשנו ויותר את המפקחים.

אליהו ישי: גם במהלך השבוע אנחנו עושים ביקורת – דבר שלא נעשה מעולם – בודקים בכרטסת מי עבד בשבת.

אליהו ישי: כך שזה לא שבעה או שמונה או עשרה או 15 מפקחים ומבקרים, אלא עשרות רבות, גם במהלך השבוע, יבדקו את אותן החנויות שמפירות ברגל גסה את החוק, בעורמה אדירה ובהצגת חוזים כאלה, שהם בניגוד מוחלט לחוק.

דליה איציק: שאלה נוספת.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת יצחק לוי, וגם אפשר לשאול שאלות נוספות אחרי חבר הכנסת יצחק לוי, בסיבוב השני.

דליה איציק: בבקשה.

יצחק לוי: אדוני השר, תודה על תשובתך.

יצחק לוי: אני רוצה לשאול שאלה מפוצלת.

יצחק לוי: דבר ראשון, אם אכן החוזה הזה אינו חוקי, האם המשרד שלך פועל כדי לבטל אותו, או אפילו לתבוע את הנהלת קניון "איילון" על כך שהם מגישים או מחתימים על חוזים לא חוקיים?

יצחק לוי: דבר שני, האם אין כאן צורך להוציא הוראה כללית לגבי כל הקניונים, לגבי מה חוקי ומה לא חוקי בחוזים שהם חותמים ולא חותמים עם בעלי החנויות ובעלי העסקים בקניון?

יצחק לוי: תודה רבה.

אליהו ישי: לשאלה הראשונה – המשרד פועל, בודק את החוזה ואת ההתנהלות, ואני מתכוון לפעול ביד קשה ובחומרה רבה, ואני חושב שזה אפילו בית שמאי, משום שזו באמת פגיעה ברגל גסה, מכוונת.

אליהו ישי: לא רק זה, אלא גם אומרים לכל אחד שרוצה לבוא ולעבוד שם – למשל, יהודי דתי בא ורוצה לעבוד, אומרים לו: אתה דתי, אתה לא יכול לעבוד.

אליהו ישי: כמו שיגידו מחר: אתה כושי, לא תוכל לעבוד.

אליהו ישי: את אשה, לא תוכלי לעבוד כי צריכים גבר, וכן הלאה.

אליהו ישי: לכן, פה אני לא מתכוון לעבור לסדר-היום.

אליהו ישי: אני אפעל במלוא החומרה.

אליהו ישי: לגבי הנושא הכללי – אני חושב שהיום יותר ויותר בעלי קניונים, ועוד, מרגישים את האכיפה והאמירה הברורה שלי.

אליהו ישי: לכתוב מכתבים לכל הקניונים זה כמו לכתוב מכתב לכל הנהגים: אל תיסע באדום.

אליהו ישי: כולם יודעים שאסור לנסוע באדום.

אליהו ישי: אבל אני שמח לשמוע, ואני אבחן עוד דרכים לחדד ולהתריע מראש – ברור, הם יודעים את האיסור, אבל אני אעשה עוד ואבחן עוד דרכים כיצד להרתיע את אותם מרכזים שפועלים בשבת.

אליהו ישי: אנחנו נפעל ביד קשה, לא נעבור לסדר-היום, נפעל במלוא החומרה, לא רק בשבת, אלא גם במהלך השבוע כולו.

דליה איציק: תודה, אדוני סגן ראש הממשלה, תודה רבה.

דליה איציק: אנחנו נמשיך בסדר-היום כרגיל.

דליה איציק: אנחנו נעבור לשאילתא על פרויקט פינוי-בינוי, של חבר הכנסת יואל חסון, שישאל את שר הבינוי והשיכון.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לשאול את השר בנושא פרויקט פינוי-בינוי אולסוונגר-ברזיל בקריית-היובל.

יואל חסון: פרויקט פינוי-בינוי אולסוונגר-ברזיל בקריית-היובל בירושלים נועד להפוך את שכונת המצוקה לפרבר עירוני מפותח ולהוסיף 900 יחידות דיור חדשות במרכז ירושלים.

יואל חסון: רצוני לשאול: 1.

יואל חסון: האם נכון הדבר?

יואל חסון: 2.

יואל חסון: אם כן – היכן עומד הפרויקט כיום?

יואל חסון: 3.

יואל חסון: מדוע אין הפרויקט מקודם, לנוכח מצוקת הדיור לזוגות צעירים בירושלים?

יואל חסון: תודה.

זאב בוים: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת יואל חסון, קודם כול, אני רוצה להודות לך על כך שהסכמת לדחות את השאלה בשבוע מפאת שהותי בחוץ-לארץ.

דליה איציק: זה אני הסכמתי.

זאב בוים: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: מה זה ככה?

זאב בוים: נכון.

דליה איציק: מה זה ככה, מתנות?

יואל חסון: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אדוני השר, גם אני הסכמתי.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מבקש גם – – –

דליה איציק: אם כבר אז כבר.

זאב בוים: כן.

זאב בוים: עכשיו לתשובה.

זאב בוים: 1–3.

זאב בוים: רחובות אולסוונגר וברזיל בירושלים נבנו בשנות ה-60 ואוכלסו במפוני מעברות ועולים מרומניה.

זאב בוים: מדובר בכ-620 יחידות דיור בעלות שטח קטן, יחסית לסטנדרטים של היום בוודאי.

זאב בוים: פרויקט פינוי-בינוי באולסוונגר-ברזיל נמצא בדיונים זה עשר שנים, אולם טרם יצא לפועל, בעיקר – או אך ורק – בשל העדר כדאיות כלכלית.

זאב בוים: לא ניתן להגיע לצפיפויות נדרשות כדי לממן את פינוי הדירות.

זאב בוים: משרד הבינוי והשיכון קיים לאחרונה פגישות עם נציגי הדיירים לבחינה מחודשת של הפרויקט, אחרי שהרבה זמן זה היה בהקפאה.

זאב בוים: דיונים נוספים מתקיימים עם מינהל מקרקעי ישראל ועם העירייה, כשכל המטרה של הדיונים האלה זה לנסות לייצר את אותה כדאיות כלכלית שהיום לא קיימת במתחם עצמו.

זאב בוים: אחד הרעיונות הוא לצרף לפרויקט מתחם שהוא צמוד-דופן, שגודלו כ-23 דונם, שבמקור מיועד למסגרת של "בנה ביתך".

זאב בוים: ואז, אם נצליח לעשות את זה, זה עשוי לתת את אותו מנוף כלכלי שחסר היום.

זאב בוים: אז זו התשובה לגבי המתחם.

זאב בוים: אני ביקשתי במשרד לתת עדיפות – כיוון שזה כל כך הרבה שנים, לא למשוך יותר – ואת כל הבחינה הזאת לעשות ב-40–45 יום.

זאב בוים: אני מקווה שנוכל לתת תשובות מתאימות למקום שבאמת מצריך תיקון כזה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אדוני יישאר עמנו, יש לנו שאלה נוספת, ואחר כך, נדמה לי, חבר הכנסת רביץ, נכון?

דליה איציק: וחבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: וגם אני רוצה בינתיים לשאול, אדוני:

דליה איציק: האם זה "שיכוני ברזיל", מה שנקרא?

יואל חסון: כן, כן.

יואל חסון: קריית-היובל.

זאב בוים: כן, בקריית-היובל.

דליה איציק: מקום איום ונורא, לצערי הרב, במובן של התנאים שיש לתושבים, והלוואי שתצליח, אדוני השר.

יואל חסון: הייתי רוצה להוסיף, ברשותך, אדוני השר, בעניין הזה: קודם כול, לדעת את עמדתך הכללית, את עמדתך האישית כשר בנושא של פינוי-בינוי בכלל, ואיך זה בא לידי ביטוי במדיניות שלך במשרד.

יואל חסון: דבר שני, לגבי השכונה הזאת, הספציפית, לדעתי, ראוי באמת להגיע בתוך זמן מוגדר להחלטה אם כן או לא פינוי-בינוי שם, כי זה שהם נמצאים שם, אתה יודע, באמצע, גם מדרדר את השכונה וגם תוקע אותה במובן מסוים.

יואל חסון: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: שאלה נוספת לרב רביץ, ואחריו – לחבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: קח לך את הזמן, הרב רביץ, אנחנו מחכים.

אדוני השר, ידוע לך בוודאי על מצוקת הדיור בירושלים לזוגות צעירים בכלל ולציבור החרדי בפרט.

לעומת זאת, בירושלים יש בנייה אדירה עכשיו, אחרי שהוחלט בוועדות השונות להרחיב את אזורי הבנייה למגורים ולעלות לגובה וכן הלאה.

אבל, ירושלים הופכת להיות עיר של מיליונרים.

כל הדירות החדשות הנבנות היום בעיר מיועדות לאנשים עשירים ביותר, אפילו לא למעמד הבינוני.

הנה כאן יש לפניך הזדמנות לייעד שטח לזוגות צעירים בכלל, ואני גם שואל: אולי תהיה מחשבה שנייה, גם את השטח שאתם מתכוונים לייעד ל"בנה ביתך" להפוך לבנייה רוויה – –

זאב בוים: זאת הכוונה.

– – כדי לתת תשובות אמיתיות ולהכניס את הפרויקטים האלה – למרות הבעיה הכלכלית – לתוך תוכנית שתהיה מכוונת ממש לאלה הנצרכים, על-ידי אחת התוכניות של המשרד, כמו התוכנית של המחיר הזול למשתכן.

תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, שאלתו של חבר הכנסת חסון מצביעה על בעיה מאוד רחבה שקיימת בירושלים.

דב חנין: למעשה, בירושלים – כפי שגם שאל חבר הכנסת רביץ – יש התפתחות שבעצם מאפשרת את המגורים בירושלים לעשירים ומקשה מאוד על קבוצות אחרות להתגורר בירושלים.

דב חנין: יש בירושלים הרבה מאוד מרחב להתחדשות עירונית, לפרויקטים של פינוי-בינוי, לפרויקטים שיאפשרו להחיות ולחזק אזורים בתוך העיר.

דב חנין: במקום זה, מה שאנחנו מתבשרים זה שהממשלה שוקלת לקדם מחדש את תוכנית ספדי, שהיא תוכנית מאוד בעייתית גם מבחינה סביבתית וגם מבחינה אורבנית, ושוקלת לקדם פרויקטים אחרים של בנייה במזרח העיר, שהם בעייתיים גם סביבתית, גם חברתית וגם פוליטית.

דב חנין: האם לא כדאי במקום האלטרנטיבות האלה לשקם, לחזק, את מרכז העיר, את השכונות הקיימות, לעשות פרויקטים של פינוי-בינוי, כדי לאפשר לתושבי ירושלים לגור בתוך ירושלים?

זאב בוים: תודה.

זאב בוים: אם כן, אחד אחד – שהם כולם באמת בעניין סוגיית בינוי ומתן פתרונות בתוך ירושלים.

זאב בוים: חבר הכנסת יואל חסון, אני מאוד בעד תוכניות של פינוי-בינוי.

זאב בוים: יש היום כ-140 הכרזות על מתחמים במקומות שונים בארץ.

זאב בוים: יש גם רשויות שמובילות את הנושא הזה, בעידוד שלנו, ונוצרו גם המנופים הכלכליים כדי לאפשר את התהליך הזה.

זאב בוים: זה תהליך שנמשך זמן, אבל כבר ניצנים ראשונים שלו מתקיימים.

זאב בוים: אם אתה רוצה, באופן ציורי, הייתי אומר, לדעת את עמדתי, אז היתה לי הזדמנות לפני כשבועיים לעלות על "באגר" גדול בכפר-סבא ולהוריד את הכף הכבדה שלו על מתחם שנועד לפינוי-בינוי אחרי שפינו את התושבים – וזה תהליך לא פשוט של הסכמה עם התושבים, וכדומה, ולשכנע – צריך לשכנע לפחות כ-75% מהתושבים שם, אם לא למעלה מזה, ויש שם באמת פעולה בעניין הזה.

זאב בוים: אני חושב שזה יהיה נכון גם אם אני אציין את אחד הקבלנים שמובילים בעניין הזה, מסלאווי, הוא כבר רכש ניסיון.

זאב בוים: אני מציין את זה כי הניסיון הזה הוא גם נצבר, מסייע גם למשרד, גם לרשויות וגם לדיירים להבין יותר טוב את התהליך ולקדם אותו.

זאב בוים: אם כן, אני חושב שזה ילך ויצבור תאוצה, במיוחד כאשר אנחנו מדינה קטנה, השטחים לא מרובים, והפתרון הזה של פינוי אוכלוסייה ממתחם שהמרקם הפיזי שלו התבלה והתיישן ובמקום זה להקים מתחם חדש עם מנופים משמעותיים של זכויות בנייה, של הקלות במיסוי כאלה ואחרות – אלה דברים שלפי דעתי כבר מתחילים לצוץ, יקבלו תנופה גדולה ויהיו פתרון משמעותי מאוד לכל הצדדים.

זאב בוים: זה ברמה העקרונית.

זאב בוים: הרב רביץ חזר לעניין של השכונה הזאת בקריית-יובל.

זאב בוים: אני מקבל, וזה הרעיון: השטח הצמוד-דופן, שבמקור תוכנן כ"בנה ביתך" – על העירייה להסכים, כדי שהוא ישנה את ייעודו לבנייה הרוויה, וזה בעצם ייתן את המנוף הכלכלי המשמעותי.

זאב בוים: זה בדיוק העניין שנבחן בפרק הזמן שאמרתי שנסכם את הדבר הזה, ואני אבדוק את העניין הזה של המחיר למשתכן, אם זה המקום שבו אפשר לתת מענה.

זאב בוים: ייתכן מאוד שכן.

זאב בוים: חבר הכנסת דב חנין – אחרון.

זאב בוים: בעניין של הבעיה בירושלים, של הבנייה והשטחים – א.

זאב בוים: האחד אינו סותר את השני, זאת אומרת, צריך לעשות מאמץ במרקם הקיים בירושלים, במרכזה.

זאב בוים: הכרזנו לאחרונה כמה הכרזות לגבי שטחי פינוי-בינוי בתוך ירושלים.

זאב בוים: היכולת לממש את זה, כמה נוכל – זו שאלה שתיבחן.

זאב בוים: אבל עצם ההכרזה מלמדת שאנחנו סבורים שצריך לתת מענה בתוך ירושלים.

זאב בוים: דבר נוסף.

זאב בוים: איפה שנראה לעתים – ואני יודע שתוכנית ספדי נפלה, בין השאר, מכיוון שגופים שונים הציגו, כפי שאתה מציג, אפשרויות של בנייה בתוך ירושלים, שאפשר לבנות עשרות אלפי יחידות דיור בירושלים.

זאב בוים: כשאתה נכנס ובוחן תוכנית-תוכנית, שטח-שטח, בהסתכלות פנימית, אתה מגלה שיש הרבה חומר גלם או תוכניות שיש בהן הרבה ברוטו, אבל מהנטו קשה לייצר שם, מסיבות שונות ומשונות, אני לא אכנס לזה עכשיו.

זאב בוים: העתיד של ירושלים, שמירה על האוכלוסייה, מתן מענה לאוכלוסיות הקיימות היום בירושלים והיכולת של ירושלים כבירה להיות אטרקטיבית, למשוך אליה – ולאו דווקא באמת, כפי שאמרת, התופעה של בנייה לעשירים, של השקעות מבחוץ, שאנחנו מברכים עליהן; הרבה יהודים משקיעים מבחוץ, וזה בסדר גמור, זה גם שלב לקראת אפשרות שמשפחות מחוץ-לארץ יבואו לגור פה, יחנכו את ילדיהן פה, יחיו פה, יעלו, זה טוב מאוד – זה יוצר בעיה אחרת כפי שאמרת.

זאב בוים: לכן גם לבחינת אפשרות מחודשת של בנייה במערב ירושלים יש מקום, זה לא עומד אחד כנגד שני.

זאב בוים: אני אמרתי שכל אחד ושיטתו הפוליטית, הלוא כל אחד ימצא בירושלים, כמו שהיא, סיבות לכאן ולכאן, ופעם אמרתי בהזדמנות כלשהי, על רקע המחשבה לחדש את ספדי, שאלה שהתנגדו לספדי – חלק לא מבוטל מהם גם מתנגדים לבנייה במקומות אחרים בירושלים.

זאב בוים: ממה נפשך, אומרים, גם את זה צריך להביא בחשבון, זו לא רק שאלה של שמירת אזורים ירוקים – ואני לא בטוח שיש סתירה יותר מדי עמוקה, אפשר לשלב את הדברים, גם מי שחושב שלא צריך לשאול את עצמו מה האלטרנטיבות.

זאב בוים: נכון, אחת האלטרנטיבות זה בתוך ירושלים עצמה, כפי שאתה מציין, אבל יש גם אלטרנטיבות נוספות, ואחרים מציינים גם אלטרנטיבות נוספות.

זאב בוים: בקיצור, משום שזאת ירושלים יש כמה וכמה אפיקים, ואני חושב שצריך לנצל את כולם.

זאב בוים: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת חנא סוייד.

דליה איציק: הוא ישאל את שרת החינוך.

דליה איציק: זה הסדר שרציתם.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, המחסור ביועצים פסיכולוגיים בבתי-ספר ערביים הוא דבר שמוכר למשרד החינוך, ומשרד החינוך טוען שהסיבה למחסור הזה היא העדר בעלי מקצוע שהם אנשים מיומנים, בוגרי אוניברסיטאות, שימלאו את התפקיד של יועצים פסיכולוגיים.

חנא סוייד: לפני שנתיים או שלוש שנים איתרה וזיהתה אוניברסיטת חיפה את הצורך הזה ופתחה קורס מיוחד להכשרת יועצים פסיכולוגיים ערבים.

חנא סוייד: לאחרונה, לפני חודשיים או שלושה חודשים, הודיעה אוניברסיטת חיפה על ביטול ההרשמה לתוכנית המ"א בפסיכולוגיה חינוכית למגזר הערבי, משום שות"ת מסרבת לתקצב את התוכנית בהתאם לדרישות.

חנא סוייד: מובן שות"ת מכחישה זאת.

חנא סוייד: רצוני לשאול: 1.

חנא סוייד: האם עדיין אין הסכמה לחידוש ההרשמה מצד האוניברסיטה?

חנא סוייד: 2.

חנא סוייד: מה יעשה משרד החינוך לחידוש ההרשמה ולחידוש הקורס החשוב והחיוני הזה?

יולי תמיר: תודה על השאלה.

יולי תמיר: 1–2.

יולי תמיר: אכן, אנחנו נמצאים בהתדיינות עם אוניברסיטת חיפה על חידוש ההרשמה לקורס.

יולי תמיר: ואכן, יש חילוקי דעות בין הות"ת לבין אוניברסיטת חיפה לגבי עלות הקורס.

יולי תמיר: בשבוע הבא תתקיים פגישה של הות"ת, של אוניברסיטת חיפה ושלי ביחד, במטרה לפתור את חילוקי הדעות.

יולי תמיר: אתה לגמרי צודק, התוכנית הזאת מאוד חשובה לנו.

יולי תמיר: לא רק זה, אלא שאנחנו שוקלים לאשר תוכנית נוספת לפסיכולוגים חינוכיים במגזר הערבי, עקב המצוקה הקשה מאוד.

יולי תמיר: השנה היינו במצב שהיו לנו תקנים ולא היו לנו מועמדים לאייש את התקנים הללו.

יולי תמיר: לכן במהלך השבועיים או שלושת השבועות הקרובים נסכם גם עם אוניברסיטת חיפה איך תימשך התוכנית שם, ויכול להיות שגם נפתח תוכנית נוספת, כדי לענות על הדרישה שהולכת וגוברת.

חנא סוייד: תודה, גברתי השרה.

חנא סוייד: אני מעלה את העניין הזה לא בשביל הפולמוס, אני רק רוצה להדגיש שמדובר במחסור של 200,000–300,000 שקלים, הבנתי שזו כל הבעיה.

חנא סוייד: אני חושב שחובה שמשרד החינוך יספק את ה-200,000–300,000 השקלים האלה.

חנא סוייד: משרד החינוך משקיע כל כך הרבה כסף כדי להכשיר מורים ולהוסיף אותם על כ-10,000 מורים ערבים שאין להם תעסוקה, בעוד חוסכים כאילו את 200,000–300,000 השקלים בהכשרת יועצים פסיכולוגיים, שמאוד דרושים למערכת.

חנא סוייד: אני מאוד מבקש מגברתי השרה לדאוג לפתיחת הקורס הזה מחדש.

יולי תמיר: חבר הכנסת, קודם כול, הבעיה היא לא בעיה של כסף, אלא של הסדר עקרוני מה מכסה הות"ת – – –

דליה איציק: גברתי, תמתיני דקה.

דליה איציק: נרדמתי בשמירה.

דליה איציק: העסיקו אותי.

דליה איציק: גברתי, תמתיני בבקשה.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי השרה, אנחנו נמצאים בסופו של דבר במצב מאוד מוזר.

דב חנין: יש עשרות צעירות וצעירים ערבים שרוצים ללמוד תחום שהוא נדרש במערכת החינוך.

דב חנין: הוא נדרש, יש מחסור מאוד גדול.

דב חנין: הם רוצים, הם נרשמו, וכרגע אין להם אפילו אופציה אחרת, כי המסלול הזה נסגר ביום תחילת הרישום.

דב חנין: אין להם אופציה אחרת, מצד אחד.

דב חנין: מצד שני, מערכת החינוך מעוניינת שיהיו לה פסיכולוגים חינוכיים, ואוניברסיטת חיפה אומרת שגם היא מבחינתה מעוניינת שהמסלול הזה יתקיים, והוא מסלול ייחודי בארץ.

דב חנין: איך אנחנו פותרים את כל הסבך הזה באופן שגם יענה על הצרכים של מערכת החינוך, גם יאפשר לסטודנטים ללמוד וגם יאפשר את הפיתוח של התחום הזה, שהוא כל כך חיוני בארץ?

יולי תמיר: כפי שאמרתי קודם לכן – ניסיתי להסביר את זה קודם לחבר הכנסת סוייד – הוויכוח בין אוניברסיטת חיפה לות"ת הוא לא רק על הנושא הזה.

יולי תמיר: יש שם ויכוח עקרוני על שאלות מימון.

יולי תמיר: לכן תתקיים הישיבה אצלי, כדי לפתור את זה.

יולי תמיר: משרד החינוך לא יכול להעביר כסף לתוכניות באוניברסיטאות – זו נחלתו של הות"ת – אבל הוויכוח כרגע הוא על האופן שבו התוכנית תחזור לפעול.

יולי תמיר: אין לנו ספק שהתוכנית נדרשת, ולכן אמרתי: תתקיים פגישה אצלי בשבוע הבא, במטרה לגשר על המחלוקות ולמצוא את המימון לתוכנית.

יולי תמיר: כמו כן, אנחנו שוקלים לפתוח תוכנית נוספת, כיוון שהצורך הוא באמת באמת גדול, ויש לנו הרבה מאוד מועמדים טובים ומצוינים שלא מוצאים את מקומם כרגע במערכת של חיפה, גם כשהיא תחזור ותעבוד כסדרה.

חנא סוייד: – – – אוניברסיטת חיפה.

יולי תמיר: לא, לא באוניברסיטת חיפה אלא במקום אחר.

דליה איציק: גברתי, אנחנו נודה לך אם תואילי להסכים לדווח לנו על התפתחות הדברים.

דליה איציק: אני מאוד מודה.

יולי תמיר: אני מאוד אשמח, ובתוך כשבועיים אעשה זאת, בשמחה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת אברהם מיכאלי, והוא ישאל את השר – הוא לא נמצא, השר שמחון ישיב במקומו.

דליה איציק: בבקשה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גברתי, הערה מקדמית – אני ממתין לשר התחבורה שבועיים כדי שהוא יענה לי אישית; בלי לפגוע, חלילה, בשר שמחון.

שלום שמחון: הוא בישיבת הקבינט.

שלום שמחון: זה לא יעזור לך.

דליה איציק: אף-על-פי שהממשלה לא צריכה לשבת בישיבת הקבינט, אף-על-פי שהעירו לממשלה כבר עשרים פעם שאסור לקיים ישיבת קבינט.

דליה איציק: זה לא בסדר.

דליה איציק: אתה צודק בהערה שלך, אבל השר שמחון לא צריך לחטוף על זה.

אברהם מיכאלי: לא, חלילה, לא.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, פורסם כי ביום שישי, 1 בפברואר 2008, אירעה עוד "כמעט תאונה" בנמל התעופה בן-גוריון ובנס נמנע אסון כבד.

אברהם מיכאלי: רצוני לשאול: 1.

אברהם מיכאלי: האם הופקו לקחים מה"כמעט תאונה" הקודמת, שקרתה שם לפני כשנה?

אברהם מיכאלי: 2.

אברהם מיכאלי: האם יש הסבר לריבוי ה"כמעט תאונות" בנמל התעופה בן-גוריון?

אברהם מיכאלי: 3.

אברהם מיכאלי: האם המצב בנמל התעופה בן-גוריון טוב או גרוע מהמצב בנמלי תעופה דומים?

אברהם מיכאלי: 4.

אברהם מיכאלי: מה נעשה למזעור הסכנות?

שלום שמחון: שר התחבורה מברך אותך על העלאת נושא חשוב זה לדיון בכנסת.

שלום שמחון: שר התחבורה סבור כי בכל נושא הבטיחות, ובדגש בבטיחות בדרכים ובתעופה, מדובר באחריות לחיי אדם, ולכן עלינו לעשות ככל יכולתנו להביא לידי בטיחות מקסימלית לאזרחים.

שלום שמחון: 1.

שלום שמחון: על-פי ראייה זו, עם קבלת הדוח של החוקר הראשי של משרד התחבורה על התקרית שבה מטוס נוסעים של "איבריה" כמעט והתנגש במטוס של חברת "אל על", הורה שר התחבורה על הקמת ועדה ציבורית בראשותו של אלוף במילואים עמוס לפידות.

שלום שמחון: הוועדה פעלה בצורה נמרצת מדי שבוע, ואף הגישה לשר את מסקנות הביניים שלה באוגוסט 2007, ולפני כחודשיים השלימה את הדוח הסופי והוא הוגש בסוף דצמבר.

שלום שמחון: דוח נוסף, של צוות מקצועי של ארגון ה-FAA האמריקני, אשר הוזמן על-ידי המשרד לסייע בהכנת תוכנית עבודה לשיפור הבטיחות בנמל-התעופה בן-גוריון, אמור להימסר לידי שר התחבורה מחר.

שלום שמחון: 2–3.

שלום שמחון: ככלל, תוצאות הדוחות מלמדות על תמונה עגומה של מצב התעופה בישראל, אשר הוזנחה עשרות שנים.

שלום שמחון: בעוד הבטיחות של התעופה בעולם הלכה והשתכללה, מדינת ישראל הידרדרה אל מצב של העדר רגולטור מפקח, חסר משמעותי בתשתית חוקית שתתמוך במציאות התעופתית הבין-לאומית ופעילות בשדה-תעופה צפוף, אשר איננו מתוכנן כראוי ואיננו עומד בסטנדרטים בין-לאומיים.

שלום שמחון: 4.

שלום שמחון: לנוכח תמונת מצב זו כינס שר התחבורה את המערכת לנוהל עבודה של חירום ליישום כלל המסקנות של הדוח ולשיקום המערכות.

שלום שמחון: לשם כך, מדי חודש שר התחבורה שאול מופז מרכז את פורום התעופה האזרחית, אשר דן בתוכניות העבודה הרב-שנתיות לשיפור בטיחות התעופה, ובדגש בשיקום התשתיות, השתלמויות והעלאת הרמה המקצועית של הפקחים ותיקוני המרחב האווירי הנדרשים.

שלום שמחון: שר התחבורה רוצה להדגיש בפניך, חבר הכנסת מיכאלי, כי ההנחיה שלו למערכת היא להתייחס לכל תקרית של "כמעט אסון אווירי" כאילו האסון קרה, חלילה, ובהתאם לכך לגזור את רמת הדחיפות.

שלום שמחון: עד כה בוצעו הפעולות האלה: א.

שלום שמחון: חוק הטיס – הוכנה חקיקה ראשית מעודכנת אשר תהווה פתרון מיידי להעדר חקיקה מתאימה.

שלום שמחון: תזכיר החוק הופץ למשרדי הממשלה ויגיע לאישור הכנסת לאחר אישור הממשלה בקרוב; ב.

שלום שמחון: שיפור תשתיות בנמל התעופה בן-גוריון – בוצעו הזמנות רכש לשיפור תשתיות במגדל הפיקוח, שופץ המסלול ויצאה הזמנת רכש למערכת נחיתת מכשירים; ג.

שלום שמחון: ליווי מקצועי של צוות ה-FAA – כאמור, צוות רשות התעופה האמריקנית הוזמן לישראל, והוא עומד להציג לפני השר את הצעותיו ליישום מיידי לפתרון הבעיות בנמל התעופה בן-גוריון; ד.

שלום שמחון: הוצאו מכרזים לאיוש כל התקנים ברשות התעופה האזרחית.

שלום שמחון: בנקודה זו רוצה שר התחבורה להבהיר כי בהעדר רמת שכר הולמת, קשה מאוד לגייס כוח-אדם איכותי שידע לבקר את בעלי המקצוע בקרב המפעילים; ה.

שלום שמחון: הוקצה תקציב של כמיליארד שקל לטיפול בכל היבטי הבטיחות בנמל התעופה בן-גוריון, ובכלל זה הכשרת פקחים, תיקוני תשתית, תכנון לשיפור המסלולים ושדרוג מגדל הפיקוח; ו.

שלום שמחון: יישום מלא של דוח ה-CAO – הדוח הצביע על כ-100 ליקויים בתחום התעופה בישראל.

שלום שמחון: בימים אלו פועל זכיין אשר מוביל את הפרויקט האדיר של תיקון הליקויים, שהם כאמור פרי הזנחה של שנים; ז.

שלום שמחון: נקבע צוות עבודה של משרד הביטחון ומשרד התחבורה, אשר יטפל בכל הממשקים של התעופה האזרחית והצבאית.

שלום שמחון: בכלל זה, הנחיתי שהעבודה תתמקד בפתרון המיידי לסוגיית המרחב האוווירי של נמל התעופה בן-גוריון.

שלום שמחון: נוסף על כך, הוריתי לרענן את כל נוהלי החירום ולהציג לפני את התוכניות לרענון נוהלי הדיבור של פקחי הטיסה בנמל התעופה בן-גוריון.

שלום שמחון: קבעתי כי בתחילת שנת 2008 נהיה במצב שבו כל הפקחים קיבלו רענון בנוהל הדיבור ויתחילו את מסלול ההשתלמויות וההכשרות החדש.

שלום שמחון: שר התחבורה מעדכן את הממשלה באופן קבוע בדבר הפעולות הללו, שכן הנושא הוא מרכזי וחשוב והאחריות לתיקון המצב היא של כולנו.

שלום שמחון: המלאכה בתחום הבטיחות בתעופה רק החלה, ויידרשו כמה שנים עד שישראל תעמוד בשורה אחת עם המדינות המתקדמות.

שלום שמחון: שר התחבורה מבקש לציין בפניך כי על כולנו להירתם לכך ברמת היום-יום, כיוון שמדובר במציאות קשה המחייבת צעדים מיידיים ודחופים.

שלום שמחון: גם עזרת

שלום שמחון: כם כחברי הכנסת תידרש בשלב שבו נביא את תיקוני החקיקה על-פי ההמלצות של ועדת-לפידות.

דליה איציק: תשובה ממש מקפת ומעניינת, ומטרידה, ממש מטרידה.

דליה איציק: אולי תישאל עוד שאילתא כזאת.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, באמת הנושא כל כך חשוב.

אברהם מיכאלי: ה"כמעט תאונה" שקרתה לפני שנה, גברתי – מדובר באותו פקח.

אברהם מיכאלי: אותו פקח שעשה טעות לפני שנה, עשה טעות שנייה.

אברהם מיכאלי: לא הבנתי איך השאירו אותו בתפקיד אחרי הטעות הקודמת.

אברהם מיכאלי: "כמעט תאונה" זה תאונה ממש, כי אם חלילה קורית שם תאונה – – –

דליה איציק: אבל איך אתה יודע שזה אותו פקח?

אברהם מיכאלי: זה פורסם בעיתונות, גברתי.

אברהם מיכאלי: אז אמרו שמנכ"ל משרד התחבורה ביקש לבדוק איך החזירו אותו לתפקיד.

אברהם מיכאלי: לכן, אדוני השר, מכיוון שאני יודע שאתה לא ממונה על המשרד, אבל באמת – ה"כמעט תאונות" האלה, ושר התחבורה ציין את זה בתשובתו, חלילה, אסור שיקרו, כי אין לנו הסבר אחרי זה למה זה קרה.

אברהם מיכאלי: לכן, אני מודה על הדברים של שר התחבורה, בשיא הרצינות.

אברהם מיכאלי: אנחנו באמת מאוד מוטרדים, לא רק אני, כתושב האזור, אלא גם כל תושבי מדינת ישראל.

דליה איציק: תודה, אדוני, ותרשום לפניך את ההערה שלי.

דליה איציק: תודה, אדוני השר.

דליה איציק: אני מבינה שאין שאילתות נוספות.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, אנו מתכבדים להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 10 לתקנון הכנסת.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות: מטעם סיעת ישראל ביתנו – במקום חברת הכנסת ליה שמטוב תכהן חברת הכנסת סופה לנדבר.

): ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק, כדלקמן: ועדת הכספים תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ממס לתושבי באר-שבע והנגב), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת ישראל כץ, פ/17/ 2958.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון – 1.

): בהצעת חוק העונשין (תיקון – ענישה מוגברת בשל שלוש עבירות אלימות), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת יוחנן פלסנר וקבוצת חברי הכנסת, פ/3116/17; 2.

): בהצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד ציבור ושוטר), התשס"ח–2007, של חברי הכנסת יוחנן פלסנר ודוד רותם, פ3231/17.

): גברתי, אני מבקש להעלות גם את תיקון התקנון.

דליה איציק: בבקשה.

): גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מבקש להציג בפניכם הצעה לתיקון תקנון הכנסת, שעניינה יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

): מקורו של התיקון הוא בחוברת הצעות לתיקוני חקיקה ותיקוני תקנון שהגישה יושבת-ראש הכנסת, חברת הכנסת דליה איציק, וכן בהצעה של חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

): לוועדה לענייני ביקורת המדינה תפקיד מרכזי בעבודת הפיקוח של הכנסת על הממשלה.

): כדי ליצור ביקורת עניינית ואמיתית, מן הראוי שבראש הוועדה יעמוד חבר אחת מסיעות האופוזיציה.

): אומנם דבר זה מקובל בכנסת כנוהג, אך היו לכך חריגים והנושא אף התעורר בכנסת הנוכחית כשהיו שינויים בהרכב הקואליציוני במהלך הקדנציה.

): לפיכך מוצע לקבוע כי יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה ייבחר תמיד מקרב סיעות האופוזיציה.

): אם סיעתו של יושב-ראש הוועדה תצטרף לקואליציה, תפקע כהונת היושב-ראש כעבור 14 ימים, והוועדה תבחר שוב יושב-ראש חדש, גם הוא מסיעות האופוזיציה.

): הוראה זו אינה גורעת מהכללים הרגילים בדבר החלפת יושב-ראש ועדה לפי המלצה של ועדת הכנסת, כפי שאושרו שוב לאחרונה בבית-המשפט העליון, בפסק-דין שניתן לפני כחודש ודחה טענות נגד ועדת הכנסת וועדת הכספים בעניין החלפת מי שהיה יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

): להצעה הוגשה השגה, ולאחר שהיא נדונה בוועדת הכנסת היא התקבלה ושולבה בנוסח שלפניכם.

): לפיכך, אבקשכם לאשר את הצעת תיקון התקנון כהצעת ועדת הכנסת.

): תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת איתן, אתה רוצה להגיד משהו?

איך ייבחר נציג האופוזיציה?

דליה איציק: כמו שתמיד נבחר.

– – –

): איך נבחר עד היום?

דליה איציק: לא נציג מהאופוזיציה, אלא מישהו מהאופוזיציה.

איך יקבעו מי מהאופוזיציה?

דליה איציק: כמו שתמיד נבחר.

): כמו שקבעו עד היום.

דליה איציק: העניין הוא לא לאפשר אף פעם לקואליציה את התפקיד הזה.

): העיקרון הוא שלא איש קואליציה יעמוד בראש ועדה כזאת.

הקואליציה יכולה להכתיב מי יהיה מחברי האופוזיציה.

היא תבחר את הנוח לה ביותר.

עד היום לא היה הסדר, אבל היום, כשהולכים לעשות הסדר כזה, צריך לעשות את – – – לטעמי היה צריך לקחת נציג שייבחר על-ידי סיעות האופוזיציה.

דליה איציק: חבר הכנסת מיקי איתן, אני אסביר לך למה.

דליה איציק: לא מזמן רצתה הקואליציה – וזה לא סוד – לנסות למנות מישהו ליושב-ראש ועדת הביקורת.

דליה איציק: חשבתי שזה לא נכון, כי הנוהל והנוהג היה שתמיד עמד בראש הוועדה הזאת חבר הכנסת מהאופוזיציה.

דליה איציק: חשבתי שצריך לשמר את הנוהג הזה.

דליה איציק: חשבנו לעצמנו, למה צריך רצון טוב של יושב-ראש הכנסת וכו', כדאי לעגן את זה בצורה מסודרת.

דליה איציק: זה היה ההיגיון.

הרעיון טוב, אבל עד היום כשזה לא היה כתוב – אפשר היה ללכת עם הנוהג.

היום, כשכותבים – צריך לכתוב יותר מדויק.

דליה איציק: מה למשל?

גדעון סער: הוויכוח העיקרי בוועדה היה בשאלה אם לאפשר – – –

דליה איציק: כל הרעיון היה שזה יהיה בהסכמה, אם לא – נוריד את זה.

גדעון סער: הוויכוח העיקרי בוועדה, שבסופו היתה הסכמה, היה אם יכולה להיות סיטואציה שבה חבר קואליציה הוא היושב-ראש.

גדעון סער: הוכרע לקבוע שמצב כזה הוא בלתי אפשרי.

גדעון סער: עכשיו, כשאני שומע את חבר הכנסת , הייתי קובע בתקנון דבר שהוא בגדר הנוהג – שהסיעה הגדולה באופוזיציה, אלא אם כן יש הסכמה אחרת בין סיעות האופוזיציה, היא זו שמקבלת.

דליה איציק: אם כך, צריך לדון בזה מחדש.

גדעון סער: אני מודה שמאחר שהוויכוח היה קואליציה-אופוזיציה לא חשבנו על מי בדיוק בתוך האופוזיציה.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד טל, אני מציעה הצעה אחרת.

דליה איציק: היות שאנחנו לא סוברנים להחליט, כי זה שינוי ממה שהחלטתם, אני מציעה שתטפלו בזה שוב.

): אני לא מתנגד לדון בנושא הזה.

): חבר הכנסת איתן מוזמן לכל ישיבות הוועדה – – –

– – –

): היתה הזדמנות כזאת.

): בסדר גמור, נשוב ונדון בזה.

): תודה.

): [הצעת חוק פ/337/17; נספחות.

): ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת החוק של חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מעלה היום היא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השלמת קצבת זיקנה).

מוחמד ברכה: הצעת החוק באה כדי לחדש מה שהיה קיים עד 2003, כשקצבאות הזיקנה היו צמודות לשכר הממוצע במשק.

מוחמד ברכה: באותה שנה, במסגרת הרפורמה שהגיש שר האוצר דאז, בנימין נתניהו, הונחתו כמה מכות על הקצבאות ועל שירותי הרווחה בכלל, ועם זה עברה הצעת האוצר להצמיד את קצבאות הזיקנה למדד המחירים לצרכן.

מוחמד ברכה: הרציונל מאחורי אותה רפורמה היה שמשום שהמצב במשק קשה צריך לנקוט כמה צעדי הבראה.

מוחמד ברכה: זה דבר שבימים אלה חוזרים עליו חברי מהאופוזיציה, מהליכוד, שבזכות אותה רפורמה המשק התאושש ועומד היכן שהוא עומד.

מוחמד ברכה: היות שהמשק התאושש, גם לדעת הממשלה – לפי דעתי היא אינה מתנגדת להערכה זו – וגם לדעת הליכוד ואחרים, ומצב המשק טוב ויציב, והיום אף התבשרנו שיש רזרבות תקציביות של כ-3.5 מיליארדי שקל, אני חושב שאין שום טעם להשאיר את המכה שהונחתה על מקבלי קצבאות הזיקנה, כפי שהוחלט עליה ב-2003.

מוחמד ברכה: בעצם זה מביא אותי לשאלה המרכזית, גברתי היושבת-ראש, מה הרציונל בקיומן של קצבאות זיקנה, האם זה כדי לתת לאנשים פירורים או לתת להם את המינימום כדי שיוכלו לשמור על רמת חיים סבירה?

מוחמד ברכה: הקצבאות קשורות לקצבאות להשלמת הכנסה – לפי דעתי זה מצביע על כך, ואני מקווה שכולם מסכימים לזה – שהמטרה של הקצבאות היא למשל לא להשליך זקנים לעת זיקנה ולאפשר להם רמת חיים סבירה ומינימלית.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לשמור על העיקרון החברתי הזה.

מוחמד ברכה: מה שקרה, בעצם השינוי שהיה ב-2003 – ההצמדה היתה לשכר הממוצע; עכשיו היא לעליית המדד או לירידת המדד – – –

דליה איציק: חברי הכנסת, אי-אפשר ככה.

דליה איציק: כל אחד מדבר קצת עם החבר שלו.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת אמנון כהן, נא לשבת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: הממשלה מתנגדת?

מוחמד ברכה: היתה נגד, אבל סיכמנו על הצבעה במועד אחר.

מוחמד ברכה: מה שיוצא, כל שנה, גברתי היושבת-ראש, יש שחיקה לעומת החישוב הקודם, שחיקה בשיעור של 1%–1.5%.

מוחמד ברכה: הנתונים שקיבלתי הבוקר מהמוסד לביטוח לאומי, שבמשך 15 שנה – תקשיבו טוב, חברי הכנסת, במשך 15 שנה – אם צוברים את השחיקה הזאת של 1%–1.5%, בעצם הקצבאות נשחקות ב-15 שנה בשיעור של שליש מערכן, וזה בעצם מקעקע לחלוטין את כל הרציונל של קצבאות זיקנה.

מוחמד ברכה: זה בעצם מוריד את האנשים לרמת חיים של עוני – הזקנים מקבלי הקצבאות – לעוני, לנחשלות, לעליבות של החיים.

מוחמד ברכה: דווקא בימים האלה אנחנו שומעים הרבה נאומים על זקנים ועל אלימות נגד זקנים – – –

דליה איציק: זה לא מתעדכן אוטומטית?

מוחמד ברכה: זה מתעדכן על-פי מדד המחירים, לא על-פי השכר הממוצע.

דוד טל: ומדד המחירים תמיד יהיה יותר נמוך.

מוחמד ברכה: מדד המחירים הוא תמיד נמוך יותר, והאינדיקציה לרמת החיים היא לא מדד המחירים אלא ממוצע השכר, זאת אומרת האינדיקציה לרמת החיים הממוצעת בחברה היא רמת השכר ולא המדד.

צבי הנדל: אתה מאוד מאוד צודק – אף-על-פי שקשה לי להגיד לך את זה.

מוחמד ברכה: אני מאוד מעריך את המאמץ שעשית.

דוד טל: אבל תלמד אתה לעשות מאמצים שכאלה.

מוחמד ברכה: אני אשתדל.

מוחמד ברכה: אני בהחלט אשתדל.

מוחמד ברכה: אני מבטיח להשתדל.

מוחמד ברכה: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק טריוויאלית, היא מובנת מאליה בכל מקום ועל-פי כל היגיון נורמלי.

מוחמד ברכה: ודווקא היום, בעידן של אותם דיבורים ונאומים על זקנים ועל אלימות נגד זקנים – מה שאמרתי לפני רגע – שצריך לשמור על מעמדם, והיום כשיש לנו מפלגת גמלאים שהיא אחד ממרכיבי הקואליציה, אני חושב שאין שום הצדקה.

מוחמד ברכה: ודווקא היום, אחרי שכאילו מצב המשק מתייצב, על-פי דעתו של האוצר, אין שום הצדקה, אין שום הצדקה, לשמור על המצב הקיים, שבו צורת החישוב של קצבאות הזיקנה תגרום לשחיקה משנה לשנה, דבר שיכול להביא את מקבלי הקצבאות למצב מאוד מאוד קשה ומאוד מביך מבחינה חברתית.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני ניהלתי – – –

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש.

מנחם בן-ששון: לא אדוני.

מוחמד ברכה: מה אמרתי?

דליה איציק: הוא התכוון לחלק השני שלי – לאיציק.

דליה איציק: איציק זה אדוני.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש – אתמול דיברנו על יום האשה, ואני חשבתי שזה לברכה שיש לנו יושבת-ראש של הכנסת ולא יושב-ראש של הכנסת – –

דליה איציק: אני יודעת.

דליה איציק: אני יודעת.

מוחמד ברכה: – – והנה אני נופל בטעות.

דליה איציק: לא, אתה לא נופל.

מוחמד ברכה: אני באתי בדברים עם הקואליציה, וההתנגדות האוטומטית של ועדת השרים – שאני לא יכול להבין אותה – טעונה עיון מחדש.

מוחמד ברכה: אני מקווה שבשיחה עם שר הרווחה הרצוג ועם יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת אפללו, נגיע לסיכום.

מוחמד ברכה: אני שמעתי שהממשלה גם חושבת בכיוון – אני לא יודע באיזו מידה; אני יודע שמפלגת הגמלאים חושבת בכיוון.

מוחמד ברכה: אבל אין לי שום התנגדות ואין לי שום ספק שבמאמץ משותף אנחנו יכולים לעשות את התיקון המתבקש הזה ואת תיקון העוול הזה, שאין לו שום הצדקה היום.

מוחמד ברכה: כשנבוא להצביע על הצעת החוק במועד אחר – – –

דליה איציק: סליחה, נא להוריד – – –

מוחמד ברכה: אני מקווה שבעת שנביא את הצעת החוק להצבעה במועד אחר, אנחנו נהיה אחרי הסכמה של הממשלה, של ועדת השרים.

מוחמד ברכה: אבל בכל מקרה אני חושב שהכנסת ככנסת לא יכולה להתעלם מהמצוקה שהולכת וגוברת בגלל השחיקה הזאת בקצבאות הזיקנה, ואני מבקש בבוא העת – כשהעניין יובא להצבעה – שהכנסת תצביע בעד הצעת החוק.

מוחמד ברכה: בעניין הזה כמובן אין ימין ואין שמאל, והנה, חבר הכנסת הנדל התעלה על עצמו ואמר מה שאמר.

מוחמד ברכה: אני חושב שגם חברי כנסת אחרים מהקואליציה ומהאופוזיציה חייבים – או צריכים – לפחות לעצמם ולמצפונם, לטובתם של מקבלי קצבאות הזיקנה, להסכים להצעת החוק הזאת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אין הצבעה.

דליה איציק: [הצעת חוק פ/2789/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של חבר הכנסת כחלון.

דליה איציק: השר המשיב הוא השר אטיאס, ואני רוצה את השר אטיאס כאן, בבקשה.

דליה איציק: איפה השר אטיאס?

דליה איציק: אני לא רואה אותו.

קריאות: – – –

דליה איציק: בבקשה.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שכל מי שאיכות הסביבה ובריאות הציבור יקרות ללבו, לא צריך – גם חייב לתמוך בה.

משה כחלון: הכנסת הזאת, לשמחתנו, בתקופה האחרונה עוסקת המון בנושא של בריאות הציבור, בנושא איכות סביבה – בנייה ירוקה, מכוניות ירוקות, הכול ירוק.

משה כחלון: הצעת החוק הזאת באה להגן על הציבור מפני חברות, מפני מפעלים, שהדבר היחיד שעומד לנגד עיניהם זה הרווח המיידי.

משה כחלון: אני מדבר על חברות שמפעילות טכנולוגיות שמזיקות, שמזהמות את הסביבה.

משה כחלון: כל מה שהצעת החוק הזאת באה לעשות זה לחייב את אותן חברות – לא את הממשלה – – –

דליה איציק: רק שנייה, סליחה.

דליה איציק: הקואליציה.

דליה איציק: שרת החינוך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

משה כחלון: הצעת החוק הזאת באה לחייב את אותן חברות – אני מדבר על חברות גדולות, שהרווחים שלהן הם בשש או בשבע ספרות – הצעת החוק הזאת באה לחייב אותן למנות אדם שיהיה אחראי לנושא בריאות הציבור.

משה כחלון: זה הכול.

משה כחלון: לא הממשלה משלמת, לא העירייה משלמת; מי שמשלם זה אותה חברה, שהיא מסכנת את הציבור והיא פוגעת בבריאות הציבור.

משה כחלון: לא פעם אחת אנחנו נתקלים בתופעה שמנכ"ל חברה אומר: מה אתם רוצים מהחיים שלי, אתם שורפים לי 80% מהזמן בנושא איכות סביבה – אני צריך גם לייצר, אני צריך גם לדאוג לפרנסה, אני צריך גם לשווק.

משה כחלון: באה הצעת החוק הזאת ואומרת לו: אל תעסוק בזה אתה, תמנה אדם.

משה כחלון: אנחנו יודעים שכאשר נמנה אדם שהוא יהיה אחראי לנושא הזה – תהיה לנו גם כתובת.

משה כחלון: כמו שבדוכן שווארמה שיש לו תעודת הכשר אנחנו יודעים שיש משגיח ויש בודק, ואם חלילה יש משהו, אז אנחנו קודם ניגשים למשגיח, פה זה סוג של משגיח כשרות מסוג של נאמן איכות הסביבה, שמצד אחד יש לו אחריות מול הגופים הממשלתיים, ומצד שני את השכר שלו הוא מקבל מאותה חברה.

משה כחלון: הפתרון הזה הוא פתרון קל, שחוסך כסף למדינה, פותר בעיות של איכות סביבה, והנהנה העיקרי מהצעת החוק הזאת זה הציבור, זה אנחנו.

משה כחלון: אני יודע שיש קושי לעמוד מול בעלי ההון; אני יודע שיש קושי גדול כשבעל חברה גדולה מרים אליך טלפון ואומר: הצעת החוק הזאת תכניס אותי להוצאות.

משה כחלון: אני מבקש – – –

דליה איציק: חבר הכנסת פלסנר.

משה כחלון: אני מבקש מכל האנשים, מכל חברי הכנסת שמדברים על איכות הסביבה, שאכפת להם מאיכות הסביבה, אפילו בכאילו – שיחשבו פעמיים לפני שהם מצביעים.

משה כחלון: אין שום היגיון, ואני מוכן שיעלה לכאן שר התקשורת ויסביר לי מה ההיגיון בכך שהוא מתנגד, או הממשלה – אני לא יודע, אני לא בקיא, מי התנגד ומי לא.

משה כחלון: אם אותו שר יבוא ויסביר לי מה ההיגיון בכך שהוא מתנגד שיהיה אדם שישמור על בריאות הציבור, שיפקח על החברות האלה, יכול להיות שאני אשתכנע.

משה כחלון: קשה לי להאמין שהשר יצליח, למעט הנימוק: תשמעו, יש חברות גדולות ואנחנו לא רוצים לפגוע בהן.

משה שרוני: כמו משגיחי כשרות.

משה כחלון: כן.

משה כחלון: אז משגיחי כשרות, זה לא – אני בעד משגיחי כשרות, לכן אני לא – – – על כל פנים, אני פונה אליך, אדוני שר התקשורת.

משה כחלון: אני לא יודע אם אתה מתנגד, אבל אני מבין שאתה עולה להשיב שזה חוק לא טוב.

משה כחלון: אני פונה אליך, אני מבין שזה קצת קשה לעמוד מול בעלי הון, זה לא סיפור קל, זה לא סיפור פשוט.

רוני בר-און: – – –

משה כחלון: אדוני שר האוצר, אני אספר לך איך עמדתי מול בעלי ההון?

משה כחלון: כן?

רוני בר-און: כן.

משה כחלון: תאמין לי, אתה עשית פה טעות בשבוע שעבר; אני לא רוצה לגרום לך לעשות עוד טעות, אז בוא נניח לזה, בשביל הכבוד ההדדי.

משה כחלון: על כל פנים, אדוני שר התקשורת, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק טובה, הצעת חוק שאין סיבה בעולם שלא להסכים לה.

משה כחלון: אתה יכול לומר שאתה לא רוצה להכביד על החברות, אז תהיה חצי משרה, יהיו 20% משרה, כל פתרון.

משה כחלון: צריך שהשר להגנת הסביבה או מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, או כל גוף שמפקח על איכות הסביבה, יוכל להרים טלפון למפעל, תהיה לו כתובת, יהיה לו למי לפנות, יהיה לו עם מי לדבר, גם על רמות קרינה, גם על רמות פליטה – כל הנושא של איכות הסביבה, שתהיה כתובת במפעלים ובחברות האלה.

משה כחלון: אני מבקש ממך, אדוני השר.

משה כחלון: אני יודע שזה לא כל כך מעניין אותך, אדוני שר התקשורת, אבל בכל זאת, מה אכפת לך?

משה כחלון: לפני שבוע עמדו פה נציגי ש"ס ודאגו – חבר הכנסת חכם זאב נסים, לפני שבוע עמדת פה ודאגת, ואני מעריך את זה, לנושא העוברים שעדיין לא נולדו.

משה כחלון: אני פונה כרגע לשר התקשורת לדאוג לתינוקות שכבר נולדו.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני השר.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

דליה איציק: מייד אחרי דברי השר, אם המציע לא ירצה להעיר, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אריאל אטיאס: מה עם ההון והשלטון?

משה כחלון: עוד לא סיימנו את הנושא.

דליה איציק: הון ושלטון, לפי הססמאות האלו, אנחנו מחר עוד – – –

אריאל אטיאס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת כחלון, ההצעה שאתה מציע היא הצעה מצוינת.

אריאל אטיאס: חשוב מאוד לדאוג לבריאות הציבור, הסביבה הירוקה, הקרינה.

אריאל אטיאס: אני חושב שהדבר הזה חשוב מאוד – לדאוג שבאמת החברות יעמדו בכל הכללים, כפי שאחראי להם המשרד להגנת הסביבה.

אריאל אטיאס: להזכירכם, המשרד שאחראי לתקינה, המשרד שאחראי לתקנים לאנטנות של חברות הסלולר זה המשרד להגנת הסביבה.

אריאל אטיאס: שם יש המומחים, אלה אנשים בלתי תלויים, אלה אנשים שמתמחים בתחום.

אריאל אטיאס: לפי כל חוות הדעת שאנחנו מקבלים, רמת האמינות ורמת ההקפדה על התקנים הבין-לאומיים המחמירים בישראל הן מהגבוהות בעולם.

אריאל אטיאס: מי כמוכם יודעים את זה אפילו לחיוב, בוועדות הכנסת שמתעסקות בזה ובחקיקה בעניין הזה.

אריאל אטיאס: אולם הדרך של לתת לחתול לשמור על השמנת – אני חושב שמי שרוצה לא לדאוג לבעלי ההון לא אמור לתת להם לשמור על הקרינה: הם יממנו, הם יעסיקו, הם יעסיקו את האנשים המומחים – כל חברה – כדי לדעת אם יש אצלם קרינה או לא.

אריאל אטיאס: זה דומה לזה שאנחנו ניתן לחברות הסלולר להיות רגולטורים של עצמם.

אריאל אטיאס: זה דומה לזה שניתן לחברות הטלוויזיה להגן על הכבלים והלוויין, שהם יחליטו אם הם עומדים במחויבויות שלהם או לא.

אדוני השר, אבל אם היו עונשים כבדים ואכיפה, הם עצמם היו לוקחים אנשים לדאוג לעניין.

אריאל אטיאס: זה עניין אחר.

אריאל אטיאס: אני מדבר על מהות החוק.

אריאל אטיאס: הצעת החוק היא מצוינת.

אריאל אטיאס: חשוב מאוד שיעמדו בתקנים, חשוב מאוד לעמוד בכל הכללים, להחמיר.

אריאל אטיאס: למשרד להגנת הסביבה יש אנשים מומחים מטעמו.

אריאל אטיאס: המדינה מממנת את זה.

אריאל אטיאס: לא נותנים לחתול לשמור על השמנת, ובעלי ההון לא מממנים את הבדיקות של עצמם.

אריאל אטיאס: לכן, אני חושב, כבר היום מופיע, בהצעות החוק ובסעיף 18 לחוק הקרינה, שביצוע מדידות ייעשה על-ידי בעל היתר למתן שירות אשר אינו עובד של מבקש היתר הקמה או היתר הפעלה, שהזמין את המדידה.

אריאל אטיאס: לכן אני חושב שמי שבאמת חשובה לו איכות הסביבה ומי שבאמת חשוב לו לשמור על ילדינו שכבר נולדו, חשוב לו להתנגד להצעת החוק הזאת, כדי שלא לתת פתאום לחברות הסלולר להחליט, והם יממנו, אם באמת יש קרינה או אין קרינה.

אריאל אטיאס: יש לתת למי שיודע לעשות את זה ומי שמופקד על זה, ומי שלא אוכל מהידיים שלהם, ולחזק את האכיפה, לחזק את המומחים בעניין הזה.

אריאל אטיאס: אני גם רוצה לחזק גם את ידי השר להגנת הסביבה, שבאמת פועל ככל יכולתו בעניין הזה.

אריאל אטיאס: גם הוא חושב שזה דבר מסוכן לתת לחברות הסלולר לממן את מי שישמור עליהן.

אריאל אטיאס: לכן אני חושב שצריכים להתנגד להצעת החוק, גם מי שחושב שצריכים לא לשמור על בעלי ההון, חבר הכנסת כחלון.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת כחלון, יש לך זכות, בבקשה.

צבי הנדל: אם אתה רוצה לחזק את השר לאיכות הסביבה, תעביר לו תקציבים.

דליה איציק: מייד אנחנו עוברים להצבעה.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני ממש מתפלא דווקא עליך, כאדם שהקריירה שלך – בוא נאמר שחלק בכיר בקריירה שלך היה כמנכ"ל רשת כשרות.

משה כחלון: אתה בא ואומר פה שלא יכול להיות שבעלי העסקים יממנו.

משה כחלון: את משגיחי הכשרות שלך מי מממן, לא בעלי המסעדות?

משה כחלון: מי מממן?

משה כחלון: אתה מממן את משגיחי הכשרות?

משה כחלון: משרד התקשורת?

אריאל אטיאס: משרד התקשורת לא – הבד"ץ.

משה כחלון: מה הבד"ץ?

משה כחלון: משגיח כשרות במסעדה, מי מממן אותו?

משה כחלון: הרי אנחנו משלמים, ואני עושה את זה בהנאה גדולה.

משה כחלון: אנחנו משלמים עשרות אחוזים, יותר לפעמים, בגלל כשרות.

חיים אורון: את ההנאה תשאיר לעצמך.

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, בנוגע לכשרות אני מדבר בשם עצמי.

משה כחלון: לכן לבוא ולמכור לנו פה שאם אותו משגיח לא מקבל כסף – נקרא לו לצורך העניין משגיח או נאמן איכות סביבה – לא מקבל כסף ממקור אחר אלא מבעל הנכס אז הוא לא יכול להיות נאמן, זה לא נכון, אדוני השר, ואתה גם יודע שזה לא נכון.

משה כחלון: אם הייתי מדבר עם מישהו אחר, אז אולי הוא לא מכיר.

משה כחלון: אתה מכיר את הנושא הזה טוב מאוד.

משה כחלון: אתה יודע שיש לא מעט מקומות, כמו מבקרים, כמו שומרי סף, שמקבלים שכר מאותו מפעל, מאותה חברה, אבל יש להם אחריות לציבור או אחריות לרגולטור.

משה כחלון: לכן, אם יש לך נימוק או טיעון אחר, אני אשמח לשמוע, אבל זה טיעון, לדעתי, מאוד מאוד חלש, אדוני השר.

משה כחלון: אני מאוד מבקש מחברי הכנסת, מהשדולה הסביבתית: זה המבחן שלכם פה.

משה כחלון: זה לא חוק שעולה כסף, זה לא חוק קנטרני, זה חוק נטו למען הציבור ולמען איכות הסביבה.

משה כחלון: תודה רבה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: אנחנו מחכים לחבר הכנסת כחלון שישב, נא לשבת.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק התקשורת (בזק ושירותים) (מינוי מומחה בריאות הציבור), התשס"ז–2007, נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא עברה.

ישראל כץ: הצבעתי בטעות במקום של לנדבר.

דליה איציק: נא לתקן.

דליה איציק: רושמים את זה, תודה.

דליה איציק: [הצעת חוק מס' פ/1125/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק של חבר הכנסת אריה אלדד.

דליה איציק: מחליף אותי חבר הכנסת עתניאל שנלר.

דליה איציק: חברים, נא לשבת, אצטרך להוציא איזה חבר כנסת החוצה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו שומעים אתכם עד כאן.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל מנסה לעודד את השירות הלאומי.

אריה אלדד: לפני חודשיים שמענו על הסכמת המדינה לקרוא לזה "שירות אזרחי" רק כדי שלא לעורר נוגדנים של חברי הכנסת הערבים או הציבור הערבי.

אריה אלדד: מצד אחד אנחנו רוצים לעודד שירות לאומי במדינת ישראל, מבקשים לגרום לציבורים שלמים להצטרף לשירות הזה, וביד השנייה – מדכאים ומפלים לרעה את מי שמשרת בשירות לאומי.

אריה אלדד: המצב האבסורדי במדינת ישראל – ואני אתן לכם דוגמה אחת – הוא שאם יש חייל שמשרת בשירות חובה במשטרת ישראל, מה שנקרא שח"ם – – –

עתניאל שנלר: אגף הקואליציה, יש המון רעש.

עתניאל שנלר: אנא בטובכם.

עתניאל שנלר: אני בכל זאת אבקש מאגף הקואליציה, בלי לקרוא בשמות – – –

אריה אלדד: הם אפילו לא שומעים אותך.

עתניאל שנלר: אני מבקש שוב, בלי לקרוא בשמות, על מנת לחוס על כבודכם.

עתניאל שנלר: אני מודה לכם.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: יש כמה כיסאות לשרים?

אריה אלדד: המון, המון כיסאות לשרים, ובכל זאת יושבים שני שרים וכדי לדבר ביניהם – – – השר בר-און, אנא בטובך, ממש אי-אפשר לקיים פה שום דיון.

אריה אלדד: יהיה צלצול, יקראו לכם להצבעה ותוכלו להצביע.

אריה אלדד: גם אין הצבעה על החוק הזה, אפשר לשתות קפה בחוץ.

אריה אלדד: אבל אי-אפשר לדבר ככה.

אריה אלדד: המצב האבסורדי במדינת ישראל הוא, שיכול חייל בשירות חובה לשרת במשטרת ישראל, מה שנקרא שח"ם – ואם הוא ירצה – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טל, חבר הכנסת אלקין, באמת אי-אפשר ככה.

עתניאל שנלר: אני מבקש.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טל, תודה לך, אדוני.

אריה אלדד: אם יש חייל שמשרת בשירות חובה במשטרת ישראל, מה שנקרא שח"ם, ולאחר שירותו הוא רוצה להמשיך בשירות במשטרת ישראל, אז לצורך חישוב הוותק שלו במשטרה ייחשבו לו שנות שירותו כחייל.

אריה אלדד: לעומת זאת, אם מתנדב או מתנדבת בשירות הלאומי, שמשרתים במשטרת ישראל – יש 250 מתנדבי השירות הלאומי במשטרת ישראל, יש 90 בשירות בתי-הסוהר – רוצים לאחר מכן להמשיך לשרת במשטרה כשוטרים או בשירות בתי-הסוהר כסוהרים, עבודתם כמתנדבי השירות הלאומי במשטרה או בשירות בתי-הסוהר לא נחשבת להם לצורך ותק.

אריה אלדד: זה מקומם, זה אבסורד, זה אנטי-עידוד להתנדב לשירות לאומי.

אריה אלדד: מי ירצה להתנדב לשירות לאומי כשהוא מבין שמדינת ישראל מפלה לרעה את מתנדבי השירות הלאומי?

אריה אלדד: אני לא הופתעתי ממש כששמעתי שוועדת השרים לענייני חקיקה התנגדה לחוק.

אריה אלדד: לא זכיתי לשמוע את ההתנגדות.

אריה אלדד: המנגנון שמנתק בין מציע ההצעה לבין מה שמתקיים בוועדת השרים לענייני חקיקה גורם לעבודת חקיקה מעוותת, כי לא נותנים לנו להשמיע את טענותינו, ואנחנו לא שומעים את הנימוקים כנגד.

אריה אלדד: ההתנגדות מובאת לפנינו בצורה לקונית, בלא נימוקים, בשלב מאוד מאוחר.

אריה אלדד: ביקשתי היום מיושב-ראש הקואליציה לדחות את התשובה וההצבעה למועד אחר, וגם זו דרך מעוותת להתחיל לקיים דיון בנוכחות המשתתפים ומקבלי ההחלטות בוועדת השרים לענייני חקיקה.

אריה אלדד: אבל כיוון שאיננו יכולים לשכנע את השרים המשתתפים בוועדה – ולפני שבועיים או שלושה שבועות דנו בזה וההצעה הזאת נפלה – אז אנחנו באים לכאן היום.

אריה אלדד: הנימוקים למה זה צריך להיות ולמה החוק הזה ראוי נשמעים בקונטקסט אחד.

אריה אלדד: ביום שני אבוא להנהלת הקואליציה ואסביר לה למה אני צודק.

אריה אלדד: אם אצליח לשכנע אותם, הם יביאו את השרים של ועדת השרים לענייני חקיקה, נשכנע אותם ואז נבוא פעם שנייה.

אריה אלדד: המנגנון מעוות, המנגנון לא נכון, אבל כיוון שאת המנגנון אינני יכול לשכנע ואינני יכול לשנות מעל הבמה הזאת, כאן והיום, ביקשתי שלפחות העיוות הזה יתוקן, כדי שאפשר יהיה לצאת ממנו ולתקן עיוות גדול ממנו, והעיוות הגדול ממנו הוא שמי שמשרת בשירות הלאומי, צריך השירות הלאומי להיחשב לו במניין שנות הוותק בשירות המדינה.

אריה אלדד: אבל זה גדול הרבה יותר, זה בהיקף נרחב הרבה יותר.

אריה אלדד: אני בא היום לתקן את סעיף 79א בחוק שירות המדינה (גמלאות), שאומר: לצורך המשטרה בלבד, ושירות בתי-הסוהר בכלל זה, על-פי התיקון של סעיף 80, כדי שמי ששירת בשירות לאומי – ייחשב לו השירות הלאומי במניין שנות הוותק לשירותו במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר.

אריה אלדד: אני מקווה שאצליח לשכנע את הנהלת הקואליציה ואחר כך את השרים שיוזמנו לישיבה הזאת, ואז אפשר יהיה לחזור אליכם ולבקש את תמיכתכם בהצעת החוק.

אריה אלדד: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד, שנימק את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הכללת השירות הלאומי בוותק), התשס"ו–2006.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק מס' פ/755/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הכללת השירות הלאומי בוותק), התשס"ו–2006, של חבר הכנסת אפי איתם, שהוצמדה להצעה הקודמת.

עתניאל שנלר: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפנינו דנה בסוגיות שקשורות לשירות הלאומי, וברור לגמרי על איזה לאום מדובר ומדינת הלאום של מי היא מדינת ישראל.

אפי איתם: לכן, אי-אפשר להתחיל את הדיון הזה ולעבור לסדר-היום על הדברים החמורים שהתרחשו אתמול באום-אל-פחם, דברים שבכלל לא עוסקים בשירות הלאומי אלא בעניין קעקוע הבית הלאומי.

אפי איתם: יושבים כאן, באולם הזה, אנשים שנכחו אתמול באירוע החמור הזה.

אפי איתם: אני קורא ידיעה באינטרנט שחבר הכנסת טלב אלסאנע מטיל את האחריות להרג אזרחי שדרות על ממשלת ישראל ועל מדינת ישראל; ג'מאל זחאלקה, מסיעתו של עזמי בשארה, מודיע שמדינת ישראל מבצעת פשעי מלחמה; וחבורתם, אלפי אנשים אזרחי מדינת ישראל, רעולי פנים, קוראים למדינת ישראל, לבית הזה, מדינה ציו-נאצית.

אפי איתם: תנוח יא-שהיד, אנחנו – אזרחי מדינת ישראל של אום-אל-פחם, חברי הכנסת הבוגדניים שחוסים בצל הדמוקרטיה הישראלית – מודיעים לשהידים של עזה שאנחנו, דהיינו הם – ימשיכו את המלחמה.

אפי איתם: אני חושב ששום דמוקרטיה שפויה לא יכולה לעבור לסדר-היום על הסתה חמורה, על בגידה נוכח מלחמה, כאשר הדבר הזה מתרחש על-ידי אזרחיה וחברי הכנסת שיושבים בתוכנו.

אפי איתם: המשך השתיקה והמשך הנוכחות של מנהיגי ציבור שמסיתים אותו לעימות חזיתי עם מדינתם, פירושם שנחצו וייחצו כל הקווים האדומים.

אפי איתם: אני רוצה לומר מה עלינו לעשות: עלינו לגרש אתכם ואת כל מי שהשתתף אתמול בהתנהלות הפרועה, המופקרת והבוגדנית הזאת נגד מדינת ישראל.

אפי איתם: צריך לגרש אתכם לעזה.

אפי איתם: שם עמכם נלחם בנו – לשם אתם שייכים.

אפי איתם: כל השנאה שאתם מחוללים כלפי צה"ל, כלפי מדינת ישראל, איננה יכולה יותר להכיר אתכם – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה צריך אשפוז בבית-חולים, אתה מטורף.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: מה הוא קורא לגירוש, מי הוא בכלל?

עתניאל שנלר: חבר הכנסת זחאלקה, פעם שנייה.

עתניאל שנלר: זאת היתה פעם שנייה, ואני לא אזהיר עוד פעם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לסתום לו את הפה.

אפי איתם: החרפה הזאת של המשך ישיבת

אפי איתם: כם בכנסת ישראל, במדינת העם היהודי, מדינת הלאום היהודית, כשאתם אויבי מדינת ישראל המוצהרים וחוסים בנוכלות ובמרמה – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה מוציא דיבה על הציונות ועל היהדות.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת זחאלקה, פעם שלישית.

עתניאל שנלר: אני מבקש להוציא אותו מהאולם.

ג'מאל זחאלקה: אתה מטורף ופאשיסט וגזען.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת זחאלקה יצא מהאולם.

עתניאל שנלר: (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.

עתניאל שנלר: )

אפי איתם: האם אתה מוכן לגנות את האמירה "ציו-נאצים"?

אפי איתם: האם אתה, טלב אלסאנע, מוכן לגנות את האמירה "ציו-נאצים"?

טלב אלסאנע: מה זה קשור לנושא הדיון?

אפי איתם: התשובה היא לא.

טלב אלסאנע: אתה צריך להיות מועמד לדין על רצח על מה שעשית בעזה במו-ידיך.

טלב אלסאנע: אתה משתלח בצורה חסרת אחריות.

עתניאל שנלר: זמנך תם.

עתניאל שנלר: בבקשה תסיים.

אפי איתם: כמו שאתם מבטיחים לשהידים – – –

טלב אלסאנע: מה זה "אתם"?

צבי הנדל: אתה היית שם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני לא רוצה לקרוא גם אותך לסדר.

עתניאל שנלר: זה לא מכובד.

עתניאל שנלר: התאפקתי לא לקרוא לך.

עתניאל שנלר: שמענו, והוא מייד יסיים את דבריו.

עתניאל שנלר: תודה.

טלב אלסאנע: אני מבקש להשיב.

אפי איתם: ולכן, כמו שאתם מבטיחים לשהידים של עזה שתשלימו את מלאכתם נגדנו, אני אומר לכם שיבוא יום ונגרש אתכם מהבית הזה ונגרש אתכם גם מהבית הלאומי של העם היהודי.

טלב אלסאנע: לא אתה ולא מיליון כמוך.

טלב אלסאנע: פאשיסט.

טלב אלסאנע: בושה וחרפה.

אפי איתם: בבוגדנות

אפי איתם: כם זכיתם לזה ביושר.

אפי איתם: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת איתם, תודה רבה.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/1124/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – הכללת השירות הלאומי בוותק), התשס"ו–2006, של חבר הכנסת זבולון אורלב.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

עתניאל שנלר: גם ההצעה הזאת מוצמדת לשתי ההצעות הקודמות, ואם לא אמרנו בתחילת הדיון – תשובה והצבעה יהיו במועד מאוחר יותר.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על-פי החוק, מערך השירות הלאומי משמש חלופה לשירות צבאי, לאמור מי שיכול על-פי החוק לדחות את השירות הצבאי, או להשתחרר משירות צבאי, יש לו זכות לשרת את המדינה שירות לאומי.

זבולון אורלב: כיום משרתים שירות לאומי יותר מ-11,000 צעירים יהודים, רובם בנות בוגרות החינוך הממלכתי-דתי, כמה מאות מהם המשרתים שירות לאומי הם לא בוגרי הממלכתי-דתי, ויש גם כ-600 משרתי שירות לאומי מהמגזר הערבי, ואני אעשה כדי שהמספר הזה ילך ויגדל, כי כל אזרח צריך לשרת בנאמנות את מדינתנו.

זבולון אורלב: דא עקא, שאף שבמרבית החוקים הושוו הזכויות של המשרתים שירות לאומי לאלה של המשרתים בצה"ל, בכמה תחומים עדיין הנושא הזה לא הוסדר, ואחד הדברים שלא הוסדר הוא הזכויות לגמלאות בכמה תחומים.

זבולון אורלב: כפי שאמר קודמי, חבר הכנסת אלדד, התחום הראשון שבו הנושא טעון תיקון הוא תחום המשטרה, דהיינו שלא תהיה אפליה בין מי ששירת בצה"ל ובין מי ששירת – או שירתה – שירות לאומי, במקרה שהתקבלו לעבודה במשטרה והגיעה שעתם לפרוש; שלא יהיה דין שונה, כך שלמי שהיה חייל יזקפו את שנות השירות בצה"ל לצורך חישוב הגמלאות ולמי ששירת שירות לאומי לא יזקפו את שנות השירות.

זבולון אורלב: אגב, לעתים חיילת ובת שירות לאומי עושות את עבודתן באותה יחידה, רק האחת במדים והאחרת שלא במדים.

זבולון אורלב: תמוה בעיני איך ועדת השרים לחקיקה, שפעם גם לי היתה הזכות לשבת בה, מקבלת לעתים החלטות שאין להן שום בסיס הגיוני.

זבולון אורלב: הרי לא מדובר כאן בהצעת חוק תקציבית.

זבולון אורלב: ברור לחלוטין שהמשרתים שירות לאומי שהולכים לעבוד במשטרה נער יספרם; זה לא דבר נפוץ.

זבולון אורלב: אלא מה?

זבולון אורלב: זו הצעת חוק אזרחית שנועדה למנוע חוסר שוויון.

זבולון אורלב: למה אני מקבל את הרושם שהואיל ומדובר, כנראה, בבנות השירות הלאומי, שהן בנות דתיות לאומיות, בנות ציוניות דתיות, שצו מצפונן אומר להן לשרת את המדינה שלנו בנאמנות ולא להסתפק בתפילה לשלום המדינה ובאמירת "הלל" ביום העצמאות, אלא גם לשרת אותה בפועל – למה צריך לקפח את אותן בנות או את אותם בנים, בין יהודים ובין ערבים, שהולכים לעשות את אותו הדבר?

זבולון אורלב: לכן אני שמח שיושב-ראש הקואליציה נענה, וכנראה הבין שצריך לשנות את ההחלטה של ועדת השרים, כדי שהכנסת כולה תתקן את העוול הזה.

זבולון אורלב: רק לפני חודשים ספורים החליטה ממשלת ישראל להקים מינהלת לשירות לאומי אזרחי במשרד ראש הממשלה, בראשות ד"ר גל, מתוך כוונה לעודד את השירות הלאומי.

זבולון אורלב: איך אפשר שיד ימין של הממשלה תעודד את השירות הלאומי ויד שמאל שלה תאמר לאנשי השירות הלאומי: רבותי, אתם סוג ב'?

זבולון אורלב: זה בלתי אפשרי, בלתי נכון, בלתי תקין.

זבולון אורלב: אני אציע לחברי חבר הכנסת אלדד, שגם אם בשבוע הבא עדיין הנהלת הקואליציה לא תשתכנע, אנחנו נעלה את הנושא הזה להצבעה, ואני חושב שזאת תהיה הצבעה מצפונית של הרבה מאוד מחברי הקואליציה, להבין איזו מדינה ואיזו חברה אנחנו רוצים; שלא ייווצר רושם שמכיוון שהצעת החוק הזאת היא במקרה יוזמה של שלושה חברי כנסת מהאופוזיציה, ובמקרה שלושתם חובשי כיפות סרוגות, שלוחמים כרגע מאבק אופוזיציוני – שיש לזה קשר לחוק הזה.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד שזה לא כך, והכנסת תוכל לקבל את ההחלטה ביושר ובהגינות.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: בהתאם לסעיף 59 בתקנון, הודעה אישית של חבר הכנסת טלב אלסאנע, בתגובה על דבריו של חבר הכנסת אפי איתם.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אפי איתם עלה לדוכן כדי לדבר על חוק שירות המדינה (גמלאות), ובמקום לדבר על החוק, שהוא חוק ענייני, ומאחר שכנראה אין לו מה לומר, הוא החל להסית נגד הציבור הערבי ומנהיגיו.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת אפי איתם הוא האחרון שיכול לבוא בטענות לציבור הערבי, כי לדעתי, בכל מדינה מתוקנת אחרת מקומו מאחורי סורג ובריח על מעשיו ועל התבטאויותיו – על מעשיו במהלך האינתיפאדה הראשונה, כשהוא היה אמור להיות מועמד לדין בבית-דין צבאי, לדעתי כך היה צריך להיות – ועל מעשיו, מעשים של התנכלויות כלפי הפלסטינים.

טלב אלסאנע: והיום הוא עולה לדוכן כדי לקרוא לטרנספר נגד אזרחי המדינה הערבים, שלא מסתירים את הזהות הלאומית שלהם אבל גם לא מסתירים את האזרחות שלהם.

טלב אלסאנע: הם אומנם נקראים כאשר המדינה שלהם נלחמת בעם שלהם, והם לא מוכנים לעמוד בצד כאשר רואים שהילדים הופכים להיות חלק מהמלחמה הארורה שקיצונים כמו אפי איתם ואחרים מזינים אותה.

טלב אלסאנע: אנו מחינו והפגנו, ולדעתי, כל בר-דעת וכל אדם שפוי צריך למחות נגד הפשעים שנעשו ברצועת-עזה, ומה שמפתיע הוא שיש כאלה שרואים לא את המעשים שהצבא עושה אלא את ההתבטאויות והאמירות שהן תגובה על אותם מעשים.

טלב אלסאנע: אני אומר, רבותי, שהממשלה הזאת מיצתה את כל האמצעים והכלים.

טלב אלסאנע: דבר אחד שהיא לא השתמשה בו הוא השכל.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן, במקום לדבר בטילים, לדבר במלים; במקום שדה מלחמה צריך להיות שולחן משא-ומתן, ומקום הקיצונים והגזענים בדמות אפי איתם הוא בסל האשפה של ההיסטוריה.

טלב אלסאנע: הציבור הערבי לא נמצא כאן בחסד של אף אחד.

טלב אלסאנע: אף אחד לא עשה לו טובה.

טלב אלסאנע: הוא נמצא כאן בזכות – מדובר בילידי הארץ הזאת, שהיו, ישנם ויישארו כאן.

טלב אלסאנע: יש בימין אנשים שלא מוכנים לקבל את זה.

טלב אלסאנע: מי שלא מוכן לקבל את העובדה הזאת רשאי לעזוב, לחזור למקום שממנו הוא בא.

טלב אלסאנע: אבל מי שרוצה להמשיך לחיות כאן – צריך לחיות.

טלב אלסאנע: כי במזרח התיכון יש גם ערבים וגם יהודים שרוצים לחיות יחד, לא ככובש ונכבש, אלא בעצמאות, בחירות, בכבוד הדדי.

טלב אלסאנע: תודה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/2522/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנו עוברים להצעת החוק הבאה – היא תהיה ללא תשובת שר, ועליה נצביע.

עתניאל שנלר: הצעת חוק חוק העונשין (תיקון – איסור מכירה והחזקה של צעצועים מסוכנים), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת משה גפני – לרשותך עשר דקות, ומייד אחריהן נצביע על ההצעה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני לא נוהג לעלות לדוכן במליאת הכנסת עם תיק, אבל לצורך החוק הזה הכינו לי תיק על מה שקורה בתחום הצעצועים המסוכנים, מה שקורה במדינה בתחום הזה בשנים האחרונות.

משה גפני: לפני שאני מסביר את הצעת החוק אני רוצה לקרוא קטעי עיתונות על מה שקורה עם הצעצועים המסוכנים במדינה.

משה גפני: אני לא אומר את התאריכים, גם אין לי הרבה זמן.

משה גפני: זה תיק מלא בקטעי עיתונות מזמנים שונים בתקופה האחרונה: שלושה ילדים נפגעו בתאונות פיצוץ חזיזים בצפון; הקלות הבלתי-נסבלת של רכישת חזיזים ורימונים; חזיז במלחה – המשטרה עצרה ארבעה אוהדי חולון.

משה גפני: חג הפורים מביא עמו שמחה רבה, אך עלולה גם להיות סכנה אמיתית בכל הקשור לאלפי הנפצים, ובמשטרה מזהירים כי הפעלתם, בעיקר בידי ילדים, עלולה לגרום לפציעה חמורה ואף למוות.

משה גפני: יש ידיעה באחד העיתונים – מדי שנה בפורים אנו נתקלים במקרים של היפגעות ילדים מחזיזים, מנפצים, מקפצונים ודומיהם, שבשימוש לא זהיר עלולים לגרום פגיעות ופציעות.

משה גפני: באחד העיתונים נכתב – לצערנו הרב: בן 15 איבד את עינו; בן 11 נכווה בברכו; בת 12 נפצעה בכל הגוף, לאחר ששיחקו בנפצים ובזיקוקים.

משה גפני: הייתי יכול לעבור על כל הידיעות – הנה למשל ידיעה בעיתון ערבי שלפיה חג הקורבן, עקב שימוש בנפצים הללו, הסתיים ב-25 פצועים מחזיזים ומנפצים.

משה גפני: התיק מלא בידיעות על הדברים האלה: נקטעו שתי אצבעותיו של נער ששיחק בחזיז; מורה מת מהתקף לב עקב פיצוץ נפץ.

משה גפני: שמעתי השבוע באחד המקומות בארץ שאשה הרה שזרקו לידה נפץ כזה הפילה.

משה גפני: כלומר, אנו עוסקים פה בחיי אדם.

משה גפני: אני כבר לא מדבר על איכות החיים, אני לא מדבר על זה שאתה מסתובב ברחובות – במיוחד בתקופה הזאת, אבל לא רק – ופתאום עף לידך חזיז כזה.

משה גפני: אני לא מדבר על אוהדי הכדורגל – זה מתפרסם בתקשורת כל הזמן, ברור לחלוטין.

משה גפני: בגלל כל הדברים הללו הנחתי הצעת חוק שנועדה להתמודד עם המציאות הזאת, כדי שהמשטרה תיכנס לנושא הזה, של ייבוא חזיזים – היום לא נוגעים בזה.

משה גפני: אין חוק שאוסר את זה; יש תקנות וחוקים שנוגעים בנושאים קרובים – פקחים של משרד התמ"ת או של הרשות המקומית, אם הם רואים מישהו עושה משהו מסוכן הם יכולים לגשת אליו, לתת לו דוח.

משה גפני: מה שאני מציע, חבר הכנסת סער, הוא שהמייצר, המייבא או המוכר צעצוע מסוכן – דינו מאסר שבע שנים.

אנו מציעים שההצעה תתקבל.

משה גפני: המחזיק צעצוע מסוכן דינו מאסר ארבע שנים.

משה גפני: אני רואה שחברי הכנסת ממהרים.

משה גפני: אני מודיע שאת המשך החקיקה אתאם עם הממשלה.

משה גפני: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירה והחזקה של צעצועים מסוכנים), התשס"ז–2007, לדיון בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 33, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירה והחזקה של צעצועים מסוכנים), התשס"ז–2007, התקבלה ותידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאה: ועדת הכלכלה.

עתניאל שנלר: ובכן, נעביר את ההצעה להחלטת ועדת הכנסת.

עתניאל שנלר: בטרם נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, אני רוצה לברך.

עתניאל שנלר: נמצאת אתנו ביציע קבוצת גמלאים מהרצלייה.

עתניאל שנלר: ברוכים הבאים לבית שלנו – הבית שלכם – כנסת ישראל.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/3243/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, נעבור לסעיף הבא: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה והחזר כספי), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת יעקב מרגי ואיתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: ינמק מהמקום חבר הכנסת איתן כבל.

עתניאל שנלר: אם אין תשובת שר נצביע מייד אחר כך.

עתניאל שנלר: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת יעקב מרגי ושלי מוגשת בהמשך להצעת חוק שכבר עברה בכנסת הקודמת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בדיוק באותו נושא, אלא שהחוק חייב את משרד התמ"ת להתקין תקנות לחוק, ולצערי המשרד לא הצליח להכין את התקנות על בסיס החוק הקודם.

איתן כבל: חבר הכנסת מרגי ואני נענינו לבקשה להכין הצעת חוק חדשה, שבאה לפתור בעיה מוכרת:

איתן כבל: אם אדם רוכש מוצרים – שיוגדרו לאחר מכן בתקנות – וכשהגיע הביתה התברר לו שרעייתו לא אהבה את המתנה שקנה לה, או להיפך כמובן, והוא רוצה לחזור לחנות כדי להחזיר אותם, מאפשרים לו רק לקחת שובר החלפה.

איתן כבל: כך אתה מוצא את עצמך לא אחת, או את מוצאת את עצמך תקועה באותה חנות, ללא מוצא מהמבוך הזה, וכל אחד מאתנו מכיר את זה; מסתובבים עם שוברי זיכוי למכביר בתיק וחלקם עם הזמן אובדים.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת נועדה להסדיר את הנושא הזה.

איתן כבל: אני חושב שזהו חוק צרכני מהמדרגה העליונה, ואני מודה גם לחברי, חבר הכנסת מרגי, שהכין את הצעת החוק יחד אתי.

איתן כבל: תודה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אנו עוברים להצבעה.

אבשלום וילן: החוק שלי מוצמד.

עתניאל שנלר: אצלי זה לא מופיע כמוצמד.

עתניאל שנלר: נצביע לחוד.

ראובן ריבלין: מי שרוצה, שיצמיד עכשיו.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה על החוק, כפי שהציג אותו חבר הכנסת כבל.

עתניאל שנלר: חברי, הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה והחזר כספי), התשס"ח–2008, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, 31 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה והחזר כספי), התשס"ח–2008, התקבלה ותידון בוועדת הכלכלה.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 14567.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חבר הכנסת וילן, הצעת חוק פ/3001/17.

אבשלום וילן: אני נימקתי.

עתניאל שנלר: נעבור להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה בשל מוצר פגום), התשס"ח–2007.

עתניאל שנלר: אני אודה לך אם תנמק מהמקום ואז נעבור להצבעה ונמשיך את הדיון בצורה מסודרת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אבשלום וילן: אני מודה לאדוני היושב-ראש על התקדים שלפיו אנמק פעמיים.

אבשלום וילן: אני מבקש לקבל את הפריווילגיה הזאת גם בהצעות החוק הבאות שלי.

אבשלום וילן: אבל לענייננו – טעות סופר של המזכירות: אני כבר נימקתי את הצעת החוק, ואמרתי שהמצב העובדתי בארץ הוא, שאם קנית מוצר פגום לא תוכל לקבל את כספך בחזרה אם תרצה בכך.

אבשלום וילן: הצעת החוק שלי נועדה לתקן את זה ומפורטת בה פרוצדורה שבה אפשר לעשות את זה עד 30 יום לאחר הקנייה.

אבשלום וילן: הצעת החוק הזאת דומה מאוד להצעת החוק הקודמת.

אבשלום וילן: אני מאמין שיאחדו את שתי ההצעות בדיונים ואני מקווה שיחד נוציא משהו לתועלת הצרכן הישראלי.

עתניאל שנלר: תודה רבה לך.

עתניאל שנלר: אני מודה לך.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה בשל מוצר פגום), התשס"ח–2007, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה בשל מוצר פגום), התשס"ח–2007, התקבלה ותידון בוועדת הכלכלה.

עתניאל שנלר: אני גם רוצה להודות לחבר הכנסת וילן על כך שהסכים לנמק שוב, ולהסביר שביקשתי ממנו שיעשה זאת כי רציתי שלא יהיה כל ספק ולא יהיה פגם שיפריע להריץ את הצעת החוק שלו.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/3173/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור אפליה בשל גיל), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת יצחק גלנטי, חברת הכנסת שרה מרום-שלו וקבוצת חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: ינמק מהמקום חבר הכנסת גלנטי וישיב השר משולם נהרי.

עתניאל שנלר: בבקשה.

יצחק גלנטי: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, קודם כול, אני מתנצל על הצרידות שלי.

יצחק גלנטי: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור אפליה בשל גיל), המונחת לפניכם לקריאה טרומית, נועדה לתקן עוול.

יצחק גלנטי: בחוק המקורי הוכנסו כמה גורמים אשר על-פיהם יש איסור אפליה בשל מין, נטייה מינית, מוגבלות, גזע, דת ועוד, ואולם אין שום אזכור בחוק זה של איסור אפליה על רקע גיל.

יצחק גלנטי: לכן החלטנו, חברת הכנסת שרה מרום-שלו ואנוכי, לתקן את המעוות ולהכניס לחוק סעיף נוסף, אשר יאסור אפליה במכרזים על רקע גיל.

יצחק גלנטי: בדרך כלל, מדובר באפליה כלפי האוכלוסייה המבוגרת יותר, והיא זו שעלולה להיפגע מיחס לא שווה ומפלה בשל גילה המתקדם לעומת מתמודדים צעירים יותר במכרז.

יצחק גלנטי: הוכח כי לאוכלוסייה המבוגרת יש נוסף על ניסיון רב גם מחויבות רבה למוסר העבודה, גם בשל העדר קטינים בביתם.

יצחק גלנטי: אודה לכם אם תתמכו בחוק חשוב זה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גלנטי.

משולם נהרי: הממשלה תומכת.

עתניאל שנלר: ובכן, השר משולם נהרי הודיע שהממשלה תומכת.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור אפליה בשל גיל), התשס"ח–2007, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, בעד – 25, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – איסור אפליה בשל גיל), התשס"ח–2007, התקבלה ותידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/2783/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור הפליה במתן שירותי ביטוח), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת אמנון כהן, אשר יעלה וינמק מהמקום.

עתניאל שנלר: זה יהיה ללא תשובת שר.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

קריאה: אבל עם הצבעה.

עתניאל שנלר: אנחנו נצביע.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שלמעשה תמנע אפליה בין אנשים.

אמנון כהן: כאשר אזרח נקלע למצב כמו זה של נהג מונית ששרפו לו את הרכב פעם או פעמיים, והוא לא אשם – יש מתחרים – וקורה שחברות הביטוח אומרות שהן לא רוצות לבטח אותו יותר, על לא עוול בכפו; או אדם שיש לו עסק של תכשיטים ופרצו לו פעם ועוד פעם, והוא לא אשם שפרצו לו.

אמנון כהן: קורה שחברות הביטוח אומרות: אנחנו לא רוצים לבטח אותך, כי זה לא כדאי לנו.

אמנון כהן: לכן אני חושב שצריך לעשות פה איזון כלשהו.

אמנון כהן: פניתי למפקח על הביטוח בבקשה שיפתור את הבעיה.

אמנון כהן: אין בעיה שהם אולי ישלמו פרמיה גדולה יותר, כי הם בסיכון גדול יותר, אבל לא יכול להיות מצב שאף אחד לא יבטח אדם כזה, איש עסקים כזה או אחר.

אמנון כהן: לכן אני חושב שהצעת החוק הזאת היא חשובה.

אמנון כהן: סיכמנו עם הממשלה שאנחנו נתאים את הצעת החוק יחד – – –

ראובן ריבלין: אתה מדבר רק על ביטוח חובה או על כל ביטוח?

אמנון כהן: אני מדבר על ביטוח שכשמו הוא – ביטוח עסק, ביטוח מונית, ביטוח כל דבר.

ראובן ריבלין: זה ביטוח חובה.

ראובן ריבלין: האם אתה מדבר עכשיו על – – –

צבי הנדל: חנות.

אמנון כהן: חנות?

אמנון כהן: באיזו הגדרה נכנסת חנות?

אמנון כהן: כאשר אדם רוצה לבטח את החנות שלו, ואומרים לו שלא רוצים לבטח אותה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ריבלין, הם מתואמים ביניהם; אם חברת ביטוח אחת לא רוצה לבטח אף חברה לא מבטחת.

אמנון כהן: לך תשבור את הראש עכשיו.

אמנון כהן: לכן אני חושב שצריך לתת את הדעת על הבעיה הזאת ולתקן את זה.

אמנון כהן: אני מתאם את הצעת החוק עם הממשלה.

אמנון כהן: הצעת חוק דומה של חבר הכנסת מרגי עברה בקריאה טרומית, ואנחנו, בשיתוף עם הממשלה, נקדם את החוק.

עתניאל שנלר: תודה רבה לך, אדוני.

עתניאל שנלר: מכיוון שזה ללא תשובת שר, אנחנו נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור הפליה במתן שירותי ביטוח), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

עתניאל שנלר: אם כן, בעד – 28, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – איסור הפליה במתן שירותי ביטוח), התשס"ז–2007, התקבלה ותידון בוועדת הכספים לקראת הכנתה לקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/3178/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: שלוש הצעות מוצמדות, הראשונה שבהן – הצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות סדיר, התשס"ח–2007, של חבר הכנסת עמיר פרץ.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת פרץ.

עתניאל שנלר: לרשותך עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: מאוד מסוכן – – –

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מציג היום לפני מליאת הכנסת הצעת חוק שבהחלט נראה שהיא עשויה לשפר את מצבם הכלכלי של חיילים בשירות סדיר, וזה אומנם נכון.

עמיר פרץ: עם זאת, היא נוגעת בשורשי ויכוחים מהותיים ומשמעותיים מאוד, השאלות המהותיות ביותר של החברה הישראלית.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שכאשר יקומו חברי כנסת ויאמרו:

עמיר פרץ: אנחנו הופכים את צבאנו לצבא של חיילים שמתגייסים עבור כסף – אני חושב שזאת אמירה שאין לה כל בסיס.

עמיר פרץ: חייל מתגייס משום שיש חוק שירות חובה, והוא מגויס מתוקף החוק, וגם היום הוא מקבל שכר.

עמיר פרץ: מדוע שכר מינימום בשאלה המהותית והעקרונית שונה משכר של 700 שקלים, 800 שקלים, שהיום חייל בשירות חובה מקבל?

עמיר פרץ: אני חושב שזאת עובדה שחייל בשירות סדיר מאבד את השנים הטובות ביותר שלו; אלה שלוש שנים שבהן אזרח, מי שלא התגייס לצה"ל, יש לו כל ההזדמנות לבסס את עצמו.

עמיר פרץ: אזרח שלא התגייס לצה"ל והלך לאוניברסיטה, יפגוש את החבר שלו באותו גיל לאחר שהוא כבר סיים תואר ראשון.

עמיר פרץ: אזרח שלא התגייס לצה"ל והחליט ללכת לעבוד יפגוש את חברו ששירת בצה"ל כשהוא כבר מבוסס כלכלית וצבר "פור" גדול לעומתו – לעומת מי ששירת את מדינת ישראל ונתן את תרומתו.

עמיר פרץ: לכן אני חושב שהניסיון להציג את חוק שכר המינימום לחיילים בשירות חובה כאילו הוא כביכול הופך את המשוואה והופך את הצבא של מדינת ישראל לצבא של שכירי חרב – ביטויים מסוג זה אין להם כל מקום.

עמיר פרץ: כולנו יודעים באיזו חברה אנחנו חיים, כולנו יודעים עד כמה קשים המצבים שבהם איש צעיר צריך להתמודד עם יציאתו מהשירות בצה"ל, כמה קשה – קשה מאוד – להשתלב בחברה תוך כדי נשיאת המשא הכבד והיקר של לימודים אקדמיים, ודאי אם מדובר באדם שרוצה לבנות את עצמו מבחינה כלכלית כבר בשנים הראשונות.

עמיר פרץ: לכן אני חושב שהגיעה השעה שנתייחס אל חיילינו התייחסות מכובדת ומאוזנת.

עמיר פרץ: דרך אגב, גם חיילים שמגויסים גיוס חובה לצבאות אחרים, ההגדרה שלהם היא קודם כול של מי שגויסו בתוקף חוק ולא ניתנה להם הזכות להחליט שלא להתגייס.

עמיר פרץ: עם זאת, אין מה להשוות – אין מה להשוות את התמורה שמתקבלת מכך שאותו חייל יודע שכשהוא משתחרר יש לו תשתית כלשהי שאתה הוא יכול לפעול בחיים האזרחיים.

עמיר פרץ: אני רוצה שתדעו: אני, בתפקידי כשר הביטחון, תמכתי בהצעה הזאת.

עמיר פרץ: גם שר המשפטים תמך בה.

עמיר פרץ: ניסינו לקדם אותה.

עמיר פרץ: התחלנו לעשות עבודת מטה מקיפה במשרד הביטחון, ואין לי מושג מה קורה אתה היום.

עמיר פרץ: אבל בהחלט, התגובה המיידית על הצורך הזה היתה תגובה חיובית.

עמיר פרץ: אני יודע שמדובר בעלות כספית מאוד גבוהה, ואני יודע שזה ייגע בנושאים נוספים, שמייד אציין אותם, אבל בהחלט, אנחנו יכולים לעשות את זה בתהליך ארוך.

עמיר פרץ: לא מדובר בכך שמחר בבוקר אדם מתגייס ומתחיל לקבל שכר מינימום.

עמיר פרץ: מדובר בהחלט בתהליך שבו שבשלב הראשון יתחילו לשלם לחיילים שכר מינימום בשנה השלישית לשירות, כך שרק מי שהשלים שנתיים והגיע לשנה השלישית יתחיל לקבל את התמורה הממשית.

עמיר פרץ: אני בהחלט אעשה כל מאמץ להגיע להסכמה עם האוצר ועם הגורמים הנוגעים בדבר, כדי שהתהליך יהיה מדורג ובסופו של דבר נגיע למצב שבו חייל סדיר יודע שמרגע שהוא מתגייס מדינת ישראל מפקידה בעבורו סכום נאה, סכום יאה, בהתאם למקובל במשק, והוא יודע שכשהוא יסיים את השירות, הסכום הזה יעמוד לרשותו.

עמיר פרץ: אני יודע שהסיעות הערביות מתנגדות, ואני בהחלט יכול להבין את האינסטינקט שלפיו הן פועלות בכל מקרה שמתכוונים לתת "צ'ופר" לחיילים בישראל, כי בכל זאת, חבר כנסת מסיעה ערבית לא יאמר לעצמו: אני הולך לתמוך, לחזק ולשפר את מצבם של החיילים בצה"ל, שעושים פעולות כאלה ואחרות שאנחנו מתנגדים להן; ואני לא רוצה לגלוש לוויכוח הזה.

עמיר פרץ: אני חושב שחברי הכנסת מהסיעות הערביות טועים.

עמיר פרץ: טועים מאוד.

עמיר פרץ: הסיעות טועות, כי מה קורה באמת?

עמיר פרץ: הרי בכל בוקר מחדש יש חבר הכנסת שמגיע למליאה ומציע הטבות כאלה ואחרות לחיילים – הטבות במס, הנחות בשכר לימוד, פטור ממשכנתה, אלף ואחד נושאים שעולים כאן חדשים לבקרים, והם עולים; אני מניח שחברי הכנסת שמעלים זאת עושים כך כי הם מאמינים שכך צריך להיות.

עמיר פרץ: אני הייתי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת בעת שראש הממשלה דאז יצחק רבין, זיכרונו לברכה, קיבל את ההחלטה הדרמטית ביותר בשאלת שוויון ואפליה במדינת ישראל בכל מה שקשור לשיפור התנאים של החיילים המשרתים בצה"ל.

עמיר פרץ: הוא קיבל אז את ההחלטה לבטל את קצבת הקי"ץ.

עמיר פרץ: אתם הרי זוכרים את הקצבה הזאת, שבעצם למשפחה שאחד מבניה שירת בצה"ל קצבת ילדים גדולה מקצבת הילדים למשפחה שאף אחד ממנה לא שירת בצה"ל.

עמיר פרץ: ובצדק.

עמיר פרץ: באו הרבה משפחות ואמרו: מה הקשר?

עמיר פרץ: מה הקשר בין הילדים לחיילים?

עמיר פרץ: למה הילדים שלנו – ואולי אף אחד ממשפחתנו לא שירת – למה הם זכאים לקצבה יותר נמוכה?

עמיר פרץ: וזה היה אחד הנושאים שבהם, דרך ההכרה בשירות בצה"ל, נוצרה אפליה בתחום רחב מאוד.

עמיר פרץ: אני זוכר את היום הדרמטי הזה.

עמיר פרץ: אני הייתי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, והעמדתי כאן, לפני הכנסת, את הנושא הזה להצבעה, ואני חושב שזה היה יום חשוב, שבו נקבע כלל, שאם רוצים לצ'פר חיילים, צריך לעשות את זה באופן ישיר ולא באופן מתחכם.

עמיר פרץ: ואז קבענו את החוק לפיצוי חיילים משוחררים, שלפיו הקמנו את הקרן לחיילים משוחררים.

עמיר פרץ: לכן, אני פונה אל חברי הכנסת מהסיעות הערביות: אם אתם לא רוצים שגם בעתיד יבואו חברי כנסת, זה אחר זה, ויציגו הצעות חוק והנחות מסוג זה ואחר בתחום כזה ואחר, שאינן נובעות מעצם העניין של השירות ויגרמו באמת אפליה לשמה, אני מציע שתבואו ותתייצבו באומץ ותתמכו בהצעה הזאת.

עמיר פרץ: כי גם אתם יודעים שלשרת ולהפסיד שלוש שנים, את שלוש השנים הטובות ביותר שלך, זה בהחלט דבר שראוי שהמדינה תפצה אותך עליו.

עמיר פרץ: דבר נוסף, אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת:

עמיר פרץ: לפני מלחמת לבנון השנייה עמדה – – –

אם הם חושבים שהגנה על שדרות היא מעשה פסול, אז איך אתה מצפה מהם שיחשבו שלצ'פר חיילים זה מעשה נכון?

עמיר פרץ: תראה, חבר הכנסת איתן.

עמיר פרץ: אתה יודע – אני תושב שדרות, ואני מברך אותך על זה שאתה תושב שדרות היום.

עמיר פרץ: אני מברך אותך.

עמיר פרץ: אני, מעולם, אולי שמת לב, מעולם, כאשר חבר כנסת, שר או איש מסוים בא, ביקר בשדרות, הזדהה עם שדרות – והיו מספיק כאלה נשמות טובות שאמרו לי: אולי תגיד.

עמיר פרץ: מה זה?

עמיר פרץ: באים, מתיירים והולכים?

עמיר פרץ: אמרתי: סליחה.

עמיר פרץ: התוקף המוסרי של חבר כנסת, שר, גם כשהוא מגיע ליום, לשעה, לשעתיים, מבחינתי זה תוקף שאני נותן לו את כל הגיבוי.

עמיר פרץ: מעולם לא שמעת אותי משתמש בעובדה שאני תושב שדרות – – –

זה רק משל היה.

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: מעולם – – –

ראובן ריבלין: צריך לציין גם את אשתך, אדוני.

ראובן ריבלין: בעניין הזה.

ראובן ריבלין: כל הכבוד לה.

עמיר פרץ: אנחנו לא רואים שום זכות יתר בעובדה שאנחנו תושבים, אנחנו רואים בזה זכות שקיבלנו על עצמנו.

עמיר פרץ: לא החלטנו על כך שהעיר שלנו תהיה מופגזת, אבל אם זה המצב, אני רואה בזה זכות להיות חלק מאותם תושבים, שהם המוצב האזרחי הקדמי עבור מדינת ישראל כולה.

עמיר פרץ: ואני מנסה לא לגלוש לוויכוח סביב העניין הזה.

עמיר פרץ: אני מנסה להתמקד כרגע בשאלות של פיצוי, של אפליה.

עמיר פרץ: אלה השאלות שאני מנסה להתמקד בהן.

עמיר פרץ: אני לא מוכן, לא אגרר לוויכוח הזה עם הסיעות הערביות והאמירות החמורות שהם אמרו שם לגבי צה"ל והניסיונות לפגוע בתדמיתו.

צבי הנדל: – – –

עמיר פרץ: אמרתי בראיונות האחרונים שלי, גם בוויכוח שמתקיים היום על ירי בכיוון אזורים מאוכלסים, אמרתי פעם אחר פעם, שאם יש צבא עם קודים מוסריים – לא מפקדים בלבד שנותנים הוראות עם קודים מוסריים, אלא חיילים בשטח; ואם העלית זאת, תרשה לי דקה, אדוני היושב-ראש.

עמיר פרץ: אני רוצה לספר לכם סיפור שאני חוזר עליו כל הזמן, אולי חברי מהסיעות הערביות ישמעו זאת.

עמיר פרץ: באחד הסיורים שלי כשר הביטחון ניגש אלי אחד החיילים, ושאלתי אותו מה בדיוק התרחש כאן.

עמיר פרץ: הוא אמר לי שבאותו מבצע, שהיינו בתוך בית-חאנון, בתוך בית-לאהיא, הוא אמר, הוא סיפר לי, שהוא, באחת הסמטאות, ראה לנגד עיניו מחבל עם אר.

עמיר פרץ: פי.ג'י.

עמיר פרץ: ביד אחת ועם ילד ביד השנייה.

עמיר פרץ: ושאלתי אותו: אז מה עשית?

עמיר פרץ: אומר: לא יריתי במחבל.

צבי הנדל: חמור מאוד.

עמיר פרץ: אמרתי לו: למה לא ירית?

עמיר פרץ: הוא אומר: כי אם הייתי פוגע בילד כל חיי לא הייתי ישן, ואת המחבל אני אפגוש מחר בסמטה אחרת.

עמיר פרץ: ואני הייתי גאה בו, והייתי גאה בכך שאלה הקודים המוסריים של חיילי צה"ל.

עמיר פרץ: ואני מבקש מכל אלה שמנסים לעשות כאן איזו ערבוביה שלמה: צריך לדעת להבחין בין מטרות לגיטימיות של אזרחים שנותנים חסות לבין אזרחים שנכפתה עליהם הפעילות.

עמיר פרץ: ואני מקווה מאוד שהמערכות אכן ימצאו את הקו הדק הזה לא בגלל החוק הבין-לאומי ולא בגלל המשפט הבין-לאומי אלא בגלל המוסר שלנו, כי הקודים המוסריים של צה"ל, יש להם משמעות לעוצמתו של צה"ל אולי יותר מאשר טנק או מטוס.

עמיר פרץ: ואני באמת חושב שהאמירות האלה הן אמירות שראויות לכל גינוי.

עמיר פרץ: עם זאת, אני לא רוצה לגלוש לוויכוח הזה.

עמיר פרץ: אני רוצה להתמקד אתם ולתת להם הזדמנות להיות שותפים להחלטה שפותרת בעיות קשות מאוד של אפליה.

עמיר פרץ: הדבר האחרון, אדוני, הנימוק האחרון: לפני עד לא מזמן, לפני מלחמת לבנון השנייה, היו דיונים בשני חוקים.

עמיר פרץ: לצערי, אני לא אכנס לזה – זה היה חלק מהאופוריה, שנגמרו המלחמות והכול בסדר, לא היה צריך אימונים, לא היה צריך כלום.

עמיר פרץ: היו שני חוקים: היה חוק המילואים, שהיה אמור להגביל את יכולת צה"ל לגייס מילואים.

עמיר פרץ: והיה חוק לקיצור השירות הסדיר.

עמיר פרץ: הרי עמדנו לפני הצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית – לקצר את השירות הסדיר לשנתיים וחצי.

עמיר פרץ: זה עמד לפתחה של המליאה.

עמיר פרץ: לולא פרצה המלחמה החוק הזה היה היום חלוט, גמור, מוכן.

עמיר פרץ: בדיונים מול האוצר, כאשר דנו בעניין, וצה"ל הציג בהחלט עמדות שאם ייקחו ממנו היקף כזה של סד"כ בשל העובדה שמצמצמים את היקף משרתי הסדיר, הוא יצטרך להשלים זאת בגיוס קבע זמני, קבע סדיר, קבע כזה וקבע אחר, משרד האוצר הודיע חד-משמעית: אנחנו מוכנים לממן זאת, מתוך עמדה של תפיסה כלכלית אחרת, של להעביר יותר אנשים למשק.

עמיר פרץ: אבל לא היתה בעיה של תקצוב.

עמיר פרץ: אז לא יכול להיות שכאשר מדובר בחקיקה של קיצור השירות הסדיר לשנתיים וחצי זה לגיטימי פתאום לשלם לאותם חיילים שהצבא יכריז עליהם כהופכים מסדיר למשרתי קבע, קבע זמני, ופתאום היום האוצר אומר: ייקוב הדין את ההר.

עמיר פרץ: זו הצעה שאין לה שום בסיס.

עמיר פרץ: ולכן אני בכל זאת רוצה לעשות מאמץ, ועד השבוע הבא בכל זאת לנסות להגיע להסכמה עם הגורמים בממשלה.

עמיר פרץ: אני מקווה שבשבוע הבא נגיע לכאן להצבעה בתמיכה יותר רחבה, כי אני חושב שחיילי צה"ל ראויים לתמיכה רחבה, לקונסנזוס של סיעות הבית, בתוך מליאת הכנסת, ולכן אני הסכמתי לדחות את ההצבעה לשבוע הבא.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: בטרם נמשיך את הדיון אני רוצה לברך את הקבוצה המבקרת כאן מהיישוב פקיעין.

עתניאל שנלר: ברוכים הבאים לכנסת ישראל, לביתנו – ביתכם.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/260/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו נמשיך בהצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות סדיר, התשס"ו–2006, של חבר הכנסת חיים אורון, הצעה שהוצמדה.

עתניאל שנלר: לרשותך, אדוני, שלוש דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הייתי ממשיך ברצון את השיח של עמיר פרץ בנושא טוהר הנשק וחיילי צה"ל, ואני שמחתי על הדברים שהוא אמר פה.

חיים אורון: היות שלי יש רק שלוש דקות אני אתמקד בחוק עצמו.

חיים אורון: הצעת חוק דומה הגיש חבר סיעתי דאז יוסי שריד כבר בכנסת החמש-עשרה.

חיים אורון: זאת אומרת, הרעיון הזה מתגלגל לא מעכשיו.

חיים אורון: ואני רוצה, נוסף על הנימוקים שחבר הכנסת פרץ אמר פה, להציג שני נימוקים נוספים.

חיים אורון: האחד – אני מאוד מאוד נגד צבא-הגנה לישראל כצבא שכיר או כצבא מקצועי.

חיים אורון: יש לי הרגשה שאחד המחסומים האמיתיים בדרך אל ההתפתחות השלילית-מאוד הזאת היא הצעת חוק מהסוג הזה.

חיים אורון: ובכוונה השתמשתי במושג "מהסוג הזה", כי אני מסכים עם מה שאמר קודמי.

חיים אורון: אף שפה מנוסח "כל שירותו" יש מקום למדרג, גם של השנים וגם של הסכומים, ובכל מקרה – ביישום, בלמידה, לא הייתי, אני כבר אומר פה: פה כתוב "כל שירותו", אפשר להתחיל מהשנה השלישית ואילך.

חיים אורון: אני מציע לחבר הכנסת פרץ ולי לא להשתמש במושג "שכר מינימום".

חיים אורון: לא שאני מתבייש פה, חלילה, אך הוא הפך להיות איזה מטבע לשון בקונוטציות אחרות.

חיים אורון: אפשר לקבוע גובה שכר מסוים, גם זו לא הנקודה העיקרית.

עמיר פרץ: – – –

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: והנקודה השלישית, שהיא, מבחינתי, מאוד משמעותית: לא אחת, גם בימים האחרונים, בוויכוח על העדפה במעונות סטודנטים למי ששירת ולא שירת דיברתי כנגד, כי אני חושב שההבחנה – וזכיתי ללא-מעט אי-מיילים וגם טענות מצד, אני מודה, הורים של סטודנטים.

חיים אורון: ואני אמרתי: אני חושב שלא ניתן ליצור מנגנון מפלה בין מי שיש לו זכויות, ששירת בצה"ל, ובין מי שלא צבר אותן כי לא שירת בצה"ל מסיבות א', ב', ג', ד', ה'; מנגנון שרודף אחרי האזרח בתקופה שהוא לא בצה"ל.

חיים אורון: ויש פה בכנסת לפעמים נדיבות רבה דווקא בהטבות לאחר, ואז יש האלמנט המפלה.

חיים אורון: מאידך גיסא, פיצוי או הטבה נוספת למי שמשרת בצה"ל מונעים מאתנו את הדילמה הזו, שהיא בעיני דילמה מאוד קשה, ואפילו אמרתי איך התנהגתי בה בנושא מאוד קונקרטי שעמד פה בשבועות האחרונים, והיא מוצדקת; מוצדקת גם מהנימוקים שמנה אותם חבר הכנסת פרץ, וכבר זמני תם, וגם מהנימוק שאני לא מאמין שהשכר הוא הכלי העיקרי להתמודדות עם שיעורי השתמטות הולכים ועולים.

חיים אורון: אני לא מאמין בזה.

חיים אורון: אבל אני כן חושב שההטבה הזאת היא אחת הדרכים של ביטוי של החברה הישראלית למי שמשרת, ובדרך כזו – –

ראובן ריבלין: בדרך החיובית – – –

חיים אורון: אז זה מה שאני אומר – לא שהולכים לקנות את המשרת בכסף, אלא המהלך הזה יהיה בו משום מסר של החברה כולה כלפי הציבור כולו, ובדרך כזו אני מקווה – ישפיע גם על התמודדות עם התופעה שבעיני היא בעייתית מאוד וחמורה מאוד – אני לא רוצה לחזור עכשיו לוויכוח של "תורתו אומנותו", פה המספרים כבר מבהילים, אלא גם בחלקים שמסיבות אחרות אינם ממלאים את החובה הבסיסית של שירות בצבא.

חיים אורון: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אורון.

חיים אורון: אני מקבל את הצמידות להצעה של עמיר פרץ ואני מקווה שבשבוע הבא נוכל לגייס רוב למהלך.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: [הצעת חוק פ/2534/17; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעת חוק שכר חיילים בשירות סדיר, התשס"ז–2007, של חברת הכנסת סופה לנדבר.

עתניאל שנלר: ינמק חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

עתניאל שנלר: גם לרשותך שלוש דקות.

עתניאל שנלר: כפי שהודעתי – תשובה והצבעה במועד אחר.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תודה.

אלכס מילר: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מציג את הצעת החוק של חברת הכנסת סופה לנדבר אשר נמצאת כרגע בעיר אשקלון עם הוועדה לפניות הציבור ומחזקת את תושבי אשקלון.

אלכס מילר: חברים יקרים, הצעת החוק הזו מעלה סוגיה שנדונה בכמה מדינות בעולם – האם החיילים בשירות סדיר צריכים לקבל תמריץ כלכלי או תמריץ אחר אשר יביא ויחזק את הגיוס לצבא.

אלכס מילר: מה שעוברת היום מדינת ישראל, התקופה הקשה הזו – חייבים למצוא דרך לתמוך ולחזק את החיילים שמוסרים את החיים שלהם לידי הגורל, לידי המפקדים שלהם, למען העם ולמען מדינת ישראל, ולא מה שקורה היום, כאשר אותם חיילים, ואני רוצה להתייחס לאירוע האחרון – שאותם חיילי מילואים, אומנם כבר אחרי השירות הסדיר, מגיעים לספסל הלימודים שלהם וצריכים לסבול השפלה מידי מרצה כזה או אחר או מאותם הסטודנטים שמחליטים לעמוד דקה דומייה לזכר המחבלים הטרוריסטים שלפני יומיים הם נלחמו נגדם.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזק את אותם הסטודנטים – אותה אגודת סטודנטים, אותו יושב-ראש אגודת הסטודנטים שהתקומם נגד התופעה הזו.

אלכס מילר: יישר כוח, חברים.

אלכס מילר: אם לא אנחנו – אז מי?

אלכס מילר: מי יחזק את אותם חיילים?

אלכס מילר: מי יחזק את הילדים שלנו?

אלכס מילר: אני מציע, כמו שאמרו פה חברים, שבשבוע הבא נצליח לגייס רוב להצעת החוק הזו.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שהיא תעבור, והחיילים שלנו יצאו מורווחים מהדבר הזה, יוכלו להילחם, לפחות בצורה כזו שההיבט הכלכלי לא יהיה הגורם המפריע והמסיט את תשומת הלב מהשירות.

אלכס מילר: גם בשבוע שעבר נימקתי הצעת חוק שנותנת פתרון לחיילים בודדים שנמצאים היום במצב שהם צריכים לשלם מסים כאלה או אחרים למדינה, שזה לא קיים – לדעתי, הדבר הזה גם צריך להתבטל.

אלכס מילר: המדינה צריכה לתת גב לחיילים, ואנחנו, מבחינתנו, בהצעות החוק שלנו, ננסה לעזור לממשלה לקבל החלטות כאלה.

אלכס מילר: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אנחנו מודים לחבר הכנסת מילר.

עתניאל שנלר: התנערות קופות-החולים מרבבות מבוטחים סיעודיים

עתניאל שנלר: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות לסדר-היום מס' 4920, 4924, 4934 ו-4940.

עתניאל שנלר: ההצעה הראשונה – התנערות קופות-החולים מרבבות מבוטחים סיעודיים.

עתניאל שנלר: אני מבין שהשר המשיב בשם שר האוצר יהיה השר הרצוג?

עתניאל שנלר: תודה, אדוני.

עתניאל שנלר: הראשון, בבקשה – חבר הכנסת דוד אזולאי.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: לרשותך שלוש דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, יש תופעה קשה, לצערנו הרב, בביטוח הסיעודי במדינת ישראל.

דוד אזולאי: כ-4 מיליוני אזרחים במדינה מבוטחים בביטוח סיעודי, מתוכם כ-2 מיליונים הם חברי קופת-חולים כללית המבוטחים בחברת "דקלה", שלקופת-חולים יש בה 35% מהמניות, ולדעתי זה דבר שיש בו ניגוד עניינים.

דוד אזולאי: הביטוח הסיעודי הוא בעצם חוזה עם חברת הביטוח המתחייבת להשתתף, בעת הצורך, במימון אשפוז סיעודי.

דוד אזולאי: המחיר הוא בערך 5,000 שקל לחודש אם רוצים לקחת מטפל סיעודי, ואם רוצים אשפוז באחד המקומות המוכרים, הוא בין 8,000 ל-15,000 שקל לחודש.

דוד אזולאי: פה, בעצם, אנחנו רק מבינים למה רבים וטובים מאזרחי מדינת ישראל רצים לעשות את הביטוח הסיעודי – שלא להיתקל חס ושלום בעת הצורך במצב שאין מי שיישא בהוצאה הכבדה הזו.

דוד אזולאי: לכן הם עושים את הביטוח החשוב הזה.

דוד אזולאי: אבל היוזמה לביטוח הסיעודי באה בעיקר מקופת-החולים, שבפנייה לחבריה, במסגרת הביטוח המושלם, אומרת להם לעשות את הביטוח הסיעודי, על מנת שבבוא העת יוכלו להשתמש בו.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הפנייה כשלעצמה היא דבר מאוד חיובי, וזה בסדר שמסבים את תשומת לבם של האזרחים.

דוד אזולאי: אבל אליה וקוץ בה.

דוד אזולאי: ולמה הכוונה?

דוד אזולאי: כאשר אותם אזרחים באים לעשות את הביטוח הם לא נדרשים לתת הצהרת בריאות, משום שבעצם התיק הרפואי שלהם עומד לרשות חברת הביטוח, והם יכולים ללכת ולראות.

דוד אזולאי: אבל יש שם עוד סעיפים קטנים, והם בעצם המרכזיים, ואותם סעיפים מדברים על מצב רפואי קודם שכביכול אותו אזרח לא הביא לידיעת חברת הביטוח, ואז, כשהוא נזקק, מתחילים להזכיר לו את כל המצב הרפואי הקודם שהוא לא הביא לידיעת חברת הביטוח, ואשר על כן – אינך מבוטח.

דוד אזולאי: אני כבר לא רוצה לחשוב על עוגמת הנפש לקשיש, לילדים שלו, שכבר עוברים משבר נפשי קשה כשהם נאלצים לטפל בהורים הסיעודיים, ונוסף על הכול, הם גם צריכים להתחיל לנהל מאבק משפטי.

דוד אזולאי: זה גם אבסורד שאני לא מבין אותו.

דוד אזולאי: אם אותה חברת ביטוח "דקלה", שהיא מבצעת את אותם ביטוחים סיעודיים – התיק הרפואי עומד לרשותה, ברגע שגילו שיש מצב רפואי קודם שאינו נכלל בפוליסה, מה יותר פשוט מלהפנות את תשומת לבם של אותם אנשים, של אותה משפחה, ולהגיד להם: רבותי, הוא לא יכול להיות מבוטח, אנחנו לא מכלילים אותו, ואם בכל זאת רוצים שהוא יהיה מבוטח, בגלל מצב רפואי קודם, אז בבקשה – יש להוסיף כך וכך.

דוד אזולאי: הדברים הללו, לצערי הרב, לא נעשים.

דוד אזולאי: זמני תם – הנושא חשוב, ואני לא יודע אם זה תפקיד של משרד הרווחה.

דוד אזולאי: לעניות דעתי זה שייך יותר למשרד הבריאות ולא למשרד הרווחה.

יצחק הרצוג: אני רק ממלא-מקום – – –

עתניאל שנלר: הוא משיב בשם הממשלה.

דוד אזולאי: בסדר.

דוד אזולאי: אבל אני חושב שהשר הרצוג – אני מכיר את רגישותך בנושאים האלה, ואין לי ספק שגם אם הכתיבו לך את התשובה, ודאי שתדע להרחיב יותר מכך.

דוד אזולאי: אבל הדבר החשוב – צריך לתת מענה לאותם מאות אלפים של אנשים שלא מקבלים מענה סיעודי בזמן הנדרש אף שהם משלמים כסף רב.

דוד אזולאי: תודה לך, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אנחנו מודים לחבר הכנסת אזולאי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

עתניאל שנלר: גם לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, חברי, חבר הכנסת אזולאי, תיאר את העובדות של הפרשה הקשה הזו.

דב חנין: יש לנו עניין בעשרות אלפי קשישים שעשו ביטוח סיעודי כדי להגן על עצמם ולהגן על בני משפחותיהם מפני העלויות המטורפות של טיפול סיעודי שחששו שהם יצטרכו אותו.

דב חנין: כאשר מגיע הזמן ליהנות מהביטוח מסתבר להם שהם לא יכולים ליהנות מהביטוח מכיוון שחברות הביטוח – במקרה זה "דקלה", אבל זה נכון גם לגבי חברות נוספות – מתחמקות מהחובה הזו, בטענה שהן לא ידעו את מלוא העובדות, שיש מקרים או אירועים רפואיים קודמים, שיש היסטוריה רפואית קודמת.

דב חנין: אלה הן טענות של אותיות קטנות שמאחוריהן מסתתרת תרמית גדולה.

דב חנין: תרמית גדולה ושערורייה גדולה.

דב חנין: התוצאה הסופית היא שאותם קשישים מופקרים.

דב חנין: בני המשפחות שלהם צריכים לשאת בעלויות הנוראות של הטיפול הסיעודי, הביטוחים הסיעודיים שאנשים שילמו עליהם את מיטב כספם מתגלים ככלי ריק שאין בו מאומה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהפרשה הזו היא פרשה חברתית קשה ומאחוריה נמצא חטא קדמון.

דב חנין: החטא הקדמון שנמצא כאן הוא הוצאת הטיפול הסיעודי מעולם הבריאות, מעולם אחריותה של המדינה למערכת הבריאות.

דב חנין: זה החטא הקדמון.

דב חנין: גם עצם הסוגיה שאנחנו נתקלים בה עכשיו מראה עד כמה השאלה של הטיפול הסיעודי קשורה באופן אינטגרלי לשאלות של מצב רפואי.

דב חנין: ואני שואל: למה קשיש שבגלל הידרדרות מצבו לא מסוגל לתפקד כאדם רגיל והוא צריך טיפול סיעודי – למה הוא לא נחשב לבעיה רפואית?

דב חנין: למה אנחנו לא מוצאים את הדרך להכליל גם את הבעיות הרפואיות האלה במסגרת מערכת הבריאות שלנו?

דב חנין: כמה חברי הכנסת, אני ביניהם, יוזמים הצעת חוק שמטרתה להרחיב את סל הבריאות ואת אחריות המדינה בתחום הבריאות גם לתחום הסיעודי.

דב חנין: אני חושב שזה הפתרון האסטרטגי, זה הפתרון שצריך ללכת אליו, גם אם זה יהיה בהדרגה; אולי לא במהלך של שנה אחת, אבל זה הכיוון שצריך ללכת אליו כי מהותית זה הכיוון הנכון והוא הכיוון שמבטא את מערכת הערכים שאומרת שהמדינה או החברה נושאת על עצמה את האחריות למצבם הרפואי של בני-אדם שהגיעו לצורך בטיפול ולצורך בעזרה.

דב חנין: משפט אחרון.

דב חנין: אבל עד שנגיע לפתרון האסטרטגי הזה, אדוני השר, זה המקום להתערבות של המדינה בקטע הנקודתי, שיתערב משרד הבריאות, יתערב אולי גם משרד הרווחה מול חברות הביטוח, באמצעות המפקח על הביטוח, ויגידו לחברות הביטוח של הביטוח הסיעודי: כך זה לא יכול להיעשות.

דב חנין: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אלחנן גלזר.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: גם לרשותך שלוש דקות.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זה כבר הפכה אוכלוסיית הקשישים בישראל לחשופה לפגיעות בלתי נסבלות, ולפעמים, נדמה לי, שגם אין-סופיות.

אלחנן גלזר: דומה שמהמוטיב "אל תשליכני לעת זיקנה, ככלות כוחי אל תעזבני" – כבר לא נותר אצלנו דבר.

אלחנן גלזר: אני אומר את הדברים בהקשר של התחקיר שהופיע בסוף השבוע במוסף "הארץ".

אלחנן גלזר: על-פי התחקיר של אסתי אהרונוביץ, קופות-החולים גובות במשך שנים דמי ביטוח סיעודי, וכשמגיעה שעת הפירעון, קודם כול נפרעים מהמבוטח.

אלחנן גלזר: וכך חוסך לו אדם כסף לחורף חייו, לימים שבהם כוחו הפיזי והמנטלי לא יעמוד לו עוד.

אלחנן גלזר: חברות הביטוח רוצות את כולנו צעירים ובריאים ומשלמים כל הזמן, אבל אין דבר כזה.

אלחנן גלזר: וכשמישהו כבר זקוק לכספים שהפקיד שנים ארוכות, אין להן אלוהים ואין להן מצפון.

אלחנן גלזר: מהתחקיר עולה שאין בכלל גבול להתעמרות ולהתעללות.

אלחנן גלזר: מה לא עושים, רק כדי לא לשלם למבוטחים?

אלחנן גלזר: נראה שחברות הביטוח יעשו הכול.

אלחנן גלזר: אני קורא מכאן לממונה על הביטוח להיכנס מייד בעובי הקורה.

אלחנן גלזר: להעמיד במקום – ואם יש צורך גם להעמיד לדין – בכירים בחברת "דקלה" שאחראים לעוולה.

אלחנן גלזר: ובכלל, דומה שנדרשות הרבה יותר רגולציה, פיקוח ובקרה על חברות הביטוח, על הקלות שבה הכסף נגבה, ובעיקר על מסע הייסורים המתמשך לקבלתו מהחברות בעת הצורך.

אלחנן גלזר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גלזר.

עתניאל שנלר: אחרון הדוברים בהצעה הזאת – חבר הכנסת יעקב כהן.

עתניאל שנלר: ואחריו – ישיב השר הרצוג.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת הנכבדים, הנושא המדובר של התנערות קופות-החולים מרבבות מבוטחים סיעודיים – מדובר במיליוני קשישים, 3.7 מיליוני קשישים שביטחו את עצמם, שילמו, התאמצו, כדי שברבות הימים, אם יזדקקו לזה, לא ימצאו את עצמם לפני שוקת שבורה, אלא תהיה משענת להם ולבני משפחותיהם כדי שאת שארית ימיהם יוכלו לבלות במינימום קשיים.

יעקב כהן: לצערנו, קופות-החולים, שיש להן חברות ביטוח – ובמיוחד מדובר בחברת "דקלה" של קופת-החולים הכללית – ביטחו 3.7 מיליוני אזרחים, מתוכם 1.9 מיליון בחברת "דקלה" של קופת-החולים הכללית.

יעקב כהן: מה שהתברר, שרבים מהם, בבוא העת, כשמגיע הזמן שצריך להיפרע, פשוט מחפשים אמתלות והתחמקויות איך לא לשלם להם.

יעקב כהן: עושים את כל הקומבינות גם בשעה שהם מגישים לאזרח, לקשיש, אפשרות לבטח את עצמו, הם שמים באותיות קטנות, בשורות קטנות שלא יורגש – איך לא לשלם.

יעקב כהן: כשצריך לשלם יש הרבה תירוצים, והתירוצים הם התחמקויות, ומזה אנחנו צריכים להתנער, להתעורר ולבדוק מה אנחנו יכולים לעשות למענם.

יעקב כהן: כרגע מתברר ששליש מהתובעים לא מקבלים מה שהובטח להם.

יעקב כהן: אני חושב שהמחוקק, המשטרה ומשרד הבריאות צריכים להתעורר על-ידי חקיקת חוק בריאות שייתן מענה לאנשים בגיל הזה.

יעקב כהן: הצטרפתי להצעת חוק שאם קופות-החולים מחפשות למשל תירוץ שהזקן היה חולה בעבר, בעת שהוא חתם על הביטוח, שלא יבואו כשהוא נזקק, ואז יביאו את התירוץ כדי שלא לשלם.

יעקב כהן: יש להן זמן עד חצי שנה לברר ולהתחקות אחריו.

יעקב כהן: שלא יכניסו אותו למלכודת, והזקן ישלם שנים וישלה את עצמו שיש לו ביטחון ויש לו ביטוח.

יעקב כהן: יש פרק זמן של חצי שנה אחרי שהחתמת אותו לבדוק אם הנתונים שהקשיש מסר אמיתיים.

יעקב כהן: אחרי זה, אם לא ביררת עד אז, בבוא העת אתה חייב לשלם.

יעקב כהן: מה שברור, שלא יכול להיות מצב כזה שאלפי קשישים שחתמו על טופסי הצהרה, שילמו ממיטב כספם, יעמדו בפני שוקת שבורה, לאחר שהיו בטוחים שנים רבות שהם מבוטחים ומסודרים לעת צרה שלא תבוא.

יעקב כהן: בכל אופן, המצב הזה לא יכול להימשך, וקופות-החולים לא יכולות להתנער מאחריותן לממש את ההתחייבות שנתנו, ואנחנו צריכים לפעול כדי להקל במצב הזה.

יעקב כהן: כיוון שמדברים כאן בכספים גדולים – 5,000 שקלים לחודש אם רוצים עובד זר, ואם מדברים על בית-אבות סיעודי הסכום יכול להגיע ל-8,000 שקלים, המשפחות לא יכולות להגיע לזה, הקשיש לא יכול להגיע לזה.

יעקב כהן: אנחנו חייבים להתערב כדי שהזקן לא יעמוד בפני שוקת שבורה, וכמו שאומרים בתפילה: אל תשליכני לעת זיקנה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור לתשובת השר יצחק הרצוג.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני משיב כאן בשמו של שר האוצר רוני בר-און, אבל אני רוצה לומר כמה מילות פתיחה לפני שאני אקרא את התשובה הפורמלית, כי מעבר לתשובה הפורמלית אנחנו רואים מצוקות מורכבות מאוד של הרבה קשישים, כפי שהביאו כאן חברי חברי הכנסת.

יצחק הרצוג: זו סוגיה מורכבת, שכאשר אתה מסתכל על האותיות הקטנות אתה מוצא שמה שבאמת בנית עליו ליום סגריר לא הגיע.

יצחק הרצוג: אני מוטרד מאוד בכלל מהרבה תהליכים שקורים בנושא הסיעודי בישראל.

יצחק הרצוג: יש לי גם ויכוח וביקורת לא קטנה על מה שקורה גם במערכת הבריאות בנושא הזה, ואני בפירוש מתכוון להתייחס לכך.

יצחק הרצוג: לגבי הביטוח, אני חושב שחלק מהעניין הוא כמובן שיהיה רשום במדויק על מה מחריגים את היקף הביטוח הסיעודי מראש, בצורה ברורה, כתובה וגלויה.

יצחק הרצוג: עכשיו אני אקרא את תשובתו של שר האוצר: ביטוח סיעודי לחברי קופות-החולים נעשה במסגרת ביטוח קבוצתי באמצעות חברות ביטוח.

יצחק הרצוג: משרד האוצר והמפקח על הביטוח פועלים רבות להסדרת הבעיות השונות בתחום הביטוח הסיעודי.

יצחק הרצוג: כך, למשל, טופלו במהלך השנים ההגדרות שלפיהן חברת הביטוח חייבת לשלם תשלומים למבוטח, הורחבו הוראות הגילוי הנאות וכיוצא בזה.

יצחק הרצוג: הקטע הבא חשוב גם לכל החברים שפנו: הפרסומים האחרונים נוגעים לדחיית תביעות עקב מצבו הרפואי של המבוטח טרם הצטרפותו לביטוח.

יצחק הרצוג: גם כאן פעל שר האוצר והתקין את תקנות הפיקוח על עסקי הביטוח (תנאים בחוזי ביטוח) (הוראות לעניין מצב רפואי קודם), התשס"ד–2004, הקובעות מגבלות בקשר ליכולת של חברת ביטוח לדחות תביעות על סמך מצבו הרפואי של המבוטח טרם הצטרפותו לביטוח.

יצחק הרצוג: חלק גדול מהבעיות שהתגלו בשנים האחרונות נפתר באמצעות תקנות אלה.

יצחק הרצוג: המפקח על הביטוח פועל לבדוק את יישום התקנות על-ידי חברות הביטוח, לרבות בחברות הביטוח המבטחות את חברי קופות-החולים.

יצחק הרצוג: אני רוצה להציע שהנושא יעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, ושם יקוים דיון ובירור מלא, עם דוגמאות ומקרים, מול חברות הביטוח, מול הקופות ומול המפקח על הביטוח.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: ההצעה היא להעביר את הנושא לדיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

עתניאל שנלר: מי שבעד – יתמוך בדיון בוועדת העבודה והרווחה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עתניאל שנלר: 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שנושא: התנערות קופות-החולים מרבבות מבוטחים סיעודיים, יעבור לדיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

עתניאל שנלר: מתקפת ה"קסאמים" וההסלמה בדרום

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור לסעיף הבא – הצעות לסדר-היום מס' 4900, 4903, 4912, 4917, 4925, 4931, 4932, 4936, 4938, 4944 ו-4950 בנושא: מתקפת ה"קסאמים" וההסלמה בדרום.

עתניאל שנלר: בסוף הדיון ישיב סגן שר הביטחון מתן וילנאי.

עתניאל שנלר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דוד רותם.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שבע שנים נמשכת מתקפת הטרור על מדינת ישראל.

דוד רותם: מה לא עשתה מדינת ישראל בתקופה הזאת – היא נסוגה מרצועת-עזה, היא ויתרה על השליטה בציר פילדלפי ואפשרה בכך למרצחים היושבים בעזה להגביר את התקפותיהם על ישראל.

דוד רותם: בשבועות האחרונים הדבר הלך והחמיר והטילים מגיעים כבר לאשקלון.

דוד רותם: והכול כתוצאה מכך שאין בצד השני אף אחד שרוצה לדבר שלום, אלא רוצים לראות את מדינת ישראל מושמדת.

דוד רותם: חיילי צבא-הגנה לישראל יצאו לפעולה, ואם היו נותנים להם הם היו מנצחים במלחמה הזאת ומונעים את המשך ירי הטילים.

דוד רותם: אלא שלצערי הממשלה מגמגמת.

דוד רותם: הממשלה מדברת על פעולות קצרות-מועד, על פעולות שטחיות, על מעט שטח, וכל הזמן אינה נותנת את הפקודה למגר את הטרור שבא מרצועת-עזה.

דוד רותם: לא רק זה, אלא שאנחנו גם מסכנים את חיילי צה"ל.

דוד רותם: האם אין דרך אחרת, אדוני סגן שר הביטחון, למנוע את ירי הטילים האלה, בעיקר כאשר המשפט הבין-לאומי מכיר בזכות לירות אל מקורות הירי?

דוד רותם: וכל אזרח שנמצא שם ייטיב לעשות אם יצא משם לפני כן, כדי שהוא לא ייפגע.

דוד רותם: אני קורא לכנסת לברך את חיילי צבא-הגנה לישראל, לחזק את ידיהם ולתת להם את הדרך לנצח.

דוד רותם: עם מה שקורה בדרום, אנחנו נתקלים בתופעה הרבה יותר חמורה, שיש בה כדי לסכן את מדינת ישראל ואת ביטחונה.

דוד רותם: אני מתכוון להתבטאויות של חברי הכנסת הערבים, להתבטאויות של ועדת המעקב ולהפגנה שנערכה אתמול.

דוד רותם: מי שמעז לקרוא לחיילי ישראל "ילדי היטלר", אין לו מקום במדינה הזאת.

דוד רותם: מי שמעז לקרוא לצבא הישראלי "יודו-נאצי" – אין לו מקום במדינה הזאת.

דוד רותם: הגיע הזמן שתקבלו החלטה – אתם חלק מהעם הפלסטיני או חלק ממדינת ישראל.

דוד רותם: זה לא הולך יחד.

אחמד טיבי: לא הגיע הזמן – – –

דוד רותם: אדוני, חבר הכנסת טיבי, אני רואה שאתה דואג מאוד לשעון.

דוד רותם: אי-אפשר מצד אחד להצהיר אמונים למדינת ישראל מעל הדוכן הזה, ולבגוד בה.

דוד רותם: אני רוצה להזכיר לכם, באנגליה, במלחמת העולם השנייה, היה איש שקראו לו ויליאם ג'ויס, או בקיצור "לורד האו האו".

דוד רותם: האיש לא היה אזרח בריטי, היה לו דרכון בריטי.

דוד רותם: הוא שידר מגרמניה נגד בריטניה והועמד לדין על בגידה, מכיוון שהוא נשא דרכון, לא מפני שהיה אזרח.

דוד רותם: סופו היה שהוא נקבר קבורת חמור בחצר בית-הכלא לאחר שהוצא להורג.

דוד רותם: גם מדינת ישראל תבוא אתכם חשבון.

דוד רותם: אל תחשבו שנאפשר לכם לתקוע לנו סכין בגב, להתאחד עם כל שונאינו, לחזק אותם, להרגיש חלק מהם ואנחנו נשכח לכם.

דוד רותם: לא נשכח ולא נסלח.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני לא אתייחס לדברים של קודמי, אני רק אומר זאת – –

דוד רותם: כשאין מה להגיד, לא מתייחסים.

מוחמד ברכה: – – יש מפלגה כושלת ופושטת רגל, גם כשהיתה בממשלה וגם כשהיא מחוץ לממשלה, והיושב-ראש שלה וחבריו מנסים לייצר סדר-יום על גבה של האוכלוסייה הערבית ועל גבם של האזרחים הערבים, ולייצר מנגנוני הפחדה שאין להם שום זיקה למציאות.

מוחמד ברכה: אני לא מתכוון לשחק את המשחק להאדרת שמה של מפלגה כושלת ופושטת רגל על חשבון הציבור שלי.

דוד רותם: – – –

מוחמד ברכה: אני לא מתכוון, אבל אם אתה רוצה, בבקשה, תיכנס.

אביגדור ליברמן: זה אתה וחברך – – – מקומם לא במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אתה, איווט ליברמן, אתה גם גזען, גם שקרן וגם חצוף.

מוחמד ברכה: גם גזען, גם שקרן וגם חצוף.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: אתה אומר דברים שאתה לא יודע, אבל הנה, זה במסגרת ההסתה.

מוחמד ברכה: אם אין לך מה להסית נגדנו, מה תעשה?

אביגדור ליברמן: – – –

מוחמד ברכה: הרי אתה פושט רגל, כושל, גזען, חצוף, שקרן.

דוד רותם: – – – אמרתם "ילדי היטלר" או לא? תתבייש לך.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: אם לא תטפס עלינו, מה תעשה בכנסת?

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עתניאל שנלר: אנחנו ננהל דיון בלי צעקות.

עתניאל שנלר: בלי צעקות.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני, אדוני היושב-ראש, מוחמד ברכה, בן הכפר ספורי שנהרס ב-48', בן העם הפלסטיני, אזרח מדינת ישראל, חבר הפרלמנט שלה, חבר הכנסת שלה, אני מודיע מעל הדוכן הזה, לא בפעם הראשונה, שכל פגיעה בחפים מפשע, אם ישראלים ואם פלסטינים, זה נושא שמקומם אותי גם אתמול, גם היום וגם מחר.

מוחמד ברכה: לא חסכתי נאומים ודברים, גם בערבית וגם בעברית, וביקורת נוקבת על כל פגיעה בחפים מפשע.

מוחמד ברכה: לפני שנה הייתי בשדרות, גם כשידעתי שאני הולך לשמוע – עם חברי לסיעה – גידופים.

מוחמד ברכה: עשינו את זה בגלל הערכים והעקרונות שאנחנו נושאים ומפני שאנחנו לא צבועים כמו רבים מיושבי האולם הזה, שמבדילים בין דם לדם, שתמונות של תינוק – אם הוא בעל זהות שאינה מתאימה לעיניהם, תמונת תינוק מרוטשת, זה דבר של מה בכך בשבילם.

מוחמד ברכה: בשבילי זה לא יהיה.

מוחמד ברכה: בני העם שלי, העם הפלסטיני – – –

גדעון סער: חבר הכנסת ברכה – – –

אביגדור ליברמן: לך לפלסטינה, מקומך לא כאן – – –

קריאות: – – – לך לעזה.

מוחמד ברכה: אני יושב בביתי, במקומי, במולדתי, אתה מהגר כאן.

מוחמד ברכה: תחזור למקום שממנו באת.

מוחמד ברכה: אל תציע לי הצעות כאלה.

דוד רותם: מקומך בעזה, לא כאן.

אביגדור ליברמן: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ליברמן, חבר הכנסת ברכה – – –

מוחמד ברכה: אתה תתנדף מכאן לאותו מקום שבאת ממנו.

מוחמד ברכה: אני נמצא במולדתי ובמקומי, ואם יש מישהו כאן שהוא ארעי והוא בלתי רלוונטי, זה אתה ולא אני.

אביגדור ליברמן: – – –

קריאות: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ליברמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מוחמד ברכה: אני בן המקום ואשאר במקום לעולמי עד.

מוחמד ברכה: סופם של גזענים שיתנדפו מהמקום הזה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ברכה, תודה, הסתיים הזמן.

עתניאל שנלר: קראתי גם לך פעם ראשונה ואתה סיימת את זמנך.

מוחמד ברכה: אני לא הספקתי להגיד משפט וחצי.

עתניאל שנלר: אדוני, אתה דיברת כבר ארבע וחצי דקות.

עתניאל שנלר: אני אתן לך עוד משפט ולא יפריעו לך – – –

מוחמד ברכה: הרי אתה – – –

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני ימשיך, אתן לך עוד כמה שניות לסיים את דבריך.

מוחמד ברכה: מי שבא לטעון שאותו מבצע נפשע, שברובו היה נגד אזרחים ברצועת-עזה, בא להגן על תושבי הדרום, הוא שקרן ומשקר.

– – – מדינת ישראל – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל, אם היא רוצה את טובת תושביה ואזרחיה, צריכה לחתור לשלום ולהפסקת אש.

מוחמד ברכה: מבצע הדמים שהיה – –

לא תקרא להם פושעים – – –

מוחמד ברכה: – – זה היה מנגנון והיה תשתית למתיחות – –

לא תקרא לחיילי ישראל פושעים – – – כי אתה מדבר פשעים – – –

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: תודה.

מוחמד ברכה: – – ולאי-שקט ולפשעים שלכם – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני, אני לא מצליח להגיד משפט.

קריאה: – – –

אלכס מילר: מה זה, משא-ומתן על הזמן?

עתניאל שנלר: אתה תירגע.

עתניאל שנלר: אתה לא תצעק עלי, לא יעזור לך.

עתניאל שנלר: אף אחד לא יצעק.

עתניאל שנלר: אני מצטער, כך לא מנהלים דיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, חבר הכנסת מילר, אני מבקש.

עתניאל שנלר: תירגעו, ואם תהיה עוד פעם התפרצות כזאת – אני פשוט אפסיק את הדיון, אכבה את המיקרופונים עד שתירגעו.

עתניאל שנלר: אני לא רוצה להוציא עוד חברי כנסת החוצה.

עתניאל שנלר: הלכתי לקראת חבר כנסת נוסף שיצא ואני מאפשר לו לדבר, אבל זה צריך להיות דיון.

עתניאל שנלר: ולכן, אנחנו ניתן לחבר הכנסת ברכה עוד 20 שניות לסיים את הדברים, ואתם לא תגיבו, ונעבור הלאה לסדר-היום.

עתניאל שנלר: בבקשה אדוני.

יואל חסון: – – –

עתניאל שנלר: אני לא מבקש יותר עצות.

עתניאל שנלר: זה ככה יהיה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת יואל חסון, יש לך שעון אחר?

מוחמד ברכה: יש לך שעון שהוא לא השעון שלנו?

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, חתירת הממשלה לשלום אזרחיה היא חתירה לגיטימית, אבל את זה עושים בהפסקת אש ובתהליך של שלום, לא בהריגת 120 אנשים שרק 11 מהם חמושים וכל השאר ילדים ונשים.

מוחמד ברכה: זה לא מקדם לא שלום ולא שקט ולא יציבות.

מוחמד ברכה: שאף אחד לא ימכור לעם בישראל ולא לשום עם אחר, שמה שלא יושג בכוח – יושג ביותר כוח.

מוחמד ברכה: זה סגנונם של פאשיסטים ושל גזענים למיניהם – –

עתניאל שנלר: תודה.

מוחמד ברכה: – – זה סגנונן של מפלגות פושטות רגל, שרוצות להאדיר את שמן על חשבון אמירות גזעניות.

אלכס מילר: – – –

מוחמד ברכה: לכן, יש דרך אחרת.

מוחמד ברכה: הדרך הזאת עוד לא נוסתה, ואנחנו מציעים שהיא תנוסה.

מוחמד ברכה: כן ללכת להפסקת אש וכן ללכת לתהליך אמת של שלום.

מוחמד ברכה: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עתניאל שנלר: מכאן ואילך אני אקפיד מאוד על שלוש דקות, ולא שנייה יותר.

מוחמד ברכה: תקפיד על האפשרות – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אתה דיברת שש דקות, ואני נתתי לך כי הפריעו לך.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

נסים זאב: אני מבקש הצעה נוספת, דקה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אסור להשלים עם פוליטיקה שמשאירה מאחוריה שובל של אומללות, של סבל, של מוות, של יגון.

ג'מאל זחאלקה: פוליטיקה שוחרת טוֹב וטוּב למספר הגדול ביותר של אנשים צריכה לשלוט בכיפה, ולא תעשיית המוות.

ג'מאל זחאלקה: לצערנו, לכאבנו, שולטת היום ממשלה שמשקיעה את כל מאמציה כמעט בתעשיית המוות, סופרת את המתים הפלסטינים – – –

איתן כבל: – – –

ג'מאל זחאלקה: הדברים שנעשו הם הרבה יותר נוראים, אדוני השר – –

יצחק הרצוג: הממשלה הזאת – – –

ג'מאל זחאלקה: – – הרבה יותר נוראים.

ג'מאל זחאלקה: ולבנות את התהילה שלה על גבם של ילדים – – –

תגיד איפה – – – כשירו טילים – – –

יואל חסון: הילדים משדרות, התכוונת, ומאשקלון.

יואל חסון: לאילו ילדים אתה מתכוון?

ג'מאל זחאלקה: יש דרך – חייבים לשמוע שיש דרך להפסיק מחר את כל שפיכות הדמים, להגיע להפסקת אש אמיתית.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם שזה יגיע, אבל עד עכשיו ממשלת ישראל מסרבת, ומי שמסרב להפסקת אש נושא באחריות מלאה לכל טיפת דם של פלסטינים ושל ישראלים.

תגיד, גם ממשלת ישראל יורה טילים על אשקלון?

ג'מאל זחאלקה: הפסקת האש תגיע – –

– – – לבלבל את המוח – – –

ג'מאל זחאלקה: – – ואני לא רוצה להישמע כמו מוכיח בשער – תקשיב ותלמד משהו.

ממך ללמוד?

ג'מאל זחאלקה: תקשיב ותלמד משהו.

– – – זה מה שאני יכול ללמוד ממך.

ג'מאל זחאלקה: תקשיב ותלמד משהו.

ג'מאל זחאלקה: תלמד משהו.

ג'מאל זחאלקה: תזכור.

אסתרינה טרטמן: ממי?

אסתרינה טרטמן: ממך?

ג'מאל זחאלקה: הפסקת האש תגיע, אבל השאלה – – –

עתניאל שנלר: סליחה, חבר הכנסת ברכה, זה לא מקובל אצלנו מה שעכשיו עשית.

מוחמד ברכה: אני מקדם בברכה – – –

עתניאל שנלר: לא, לא, אני מצטער.

עתניאל שנלר: זה לא מקובל.

מוחמד ברכה: אני מושך בחזרה את מחיאות הכפיים.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם עכשיו: מי שלא פועל להפסקת אש מיידית – נושא באחריות, כי הפסקת אש תגיע – בעוד חודשיים, בעוד שלושה חודשים, בעוד שנה; השאלה היא אם נעשה אותה היום או בעוד שנה, לאחר שימותו מאות, אולי אלפי אנשים.

ג'מאל זחאלקה: ואל תגידו: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

ג'מאל זחאלקה: היד המורמת נגד הפסקת אש שופכת דם של פלסטינים ושל ישראלים.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: זאת אחריות, וזאת העת לפעול.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: הדובר הבא – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

נסים זאב: אם אפשר לא לחזור על הדברים.

עתניאל שנלר: אני בוודאי לא אומַר את אותם דברים כאשר אתה תבקש להעלות את הדברים שלך, מטבע הדברים.

עתניאל שנלר: בבקשה, גם לאדוני שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מסע השיסוי וההסתה נגד המושג הרחב הקרוי חברי כנסת ערבים, שמובל על-ידי חברי כנסת מהמפלגה הפאשיסטית הישראלית – מפ"י – הוא שקרי.

למה, לא היית שם?

אחמד טיבי: הבנת בדיוק למה התכוונתי.

לא היית שם אתמול?

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת טיבי, מה זה מפ"י?

אחמד טיבי: מפלגה פאשיסטית ישראלית.

אחמד טיבי: אפשר להוסיף ה"א בסוף, אבל זאת העברית.

שלי יחימוביץ': לאיזו מפלגה אתה מתכוון?

אתה לא היית שם אתמול?

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: הייתי שם.

אחמד טיבי: אתה ייחסת את הדברים לחברי כנסת ערבים, הטעית את הציבור – – –

מי לא היה – – –

אחמד טיבי: עומדים כאן חברי כנסת ערבים שאף אחד מהם לא היסס לרגע לגנות פגיעה באזרחים ישראלים.

רוברט אילטוב: אתה קדוש.

– – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אין חבר כנסת ערבי שלא גינה בזמן אמת פגיעה באזרחים ישראלים, כי אנחנו באופן ערכי נגד פגיעה באזרחים.

אחמד טיבי: יושבים כאן באולם, באגף הזה, חבורה של פאשיסטים, מתלהמים, שהאדרנלין עולה אצלם בכל פעם שרואים גופה של פלסטיני – – –

חבר הכנסת טיבי, אם אתה חושב – – –

אחמד טיבי: אתם דוחפים את צה"ל, בכל פעם.

אחמד טיבי: שום רגש לא זז – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: שום רגש לא זז כאשר ראיתם גופה מרוטשת של ילד פלסטיני, תינוק בן שישה חודשים, מוחמד בורעי – –

אתם מעולם לא הסתכלתם – – – אתם רוקדים על הדם – – –

אחמד טיבי: – – הדם עלה לכם לראש מרוב נקמה.

אחמד טיבי: נקמה, שנאה – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: אני מרגיש בוז עמוק כלפי מפלגת המהגרים, שבראשה עומד מהגר קטן, פאשיסט בזוי, שמסית לגירוש תושביה המקוריים, הילידים של הארץ הזאת – –

– – – אתם בוגדים, זה מה שאתם – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: – – כאשר הוא בא, גר על אדמה לא שלו, אדמה שדודה – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, אני איאלץ לקרוא לך פעם שלישית.

אחמד טיבי: אני מרגיש בוז עמוק לך, לחבריך.

אחמד טיבי: אני מרגיש גאווה שאני אדם עם ערכים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: קבוצת חברי הכנסת הערבים יכולה להכניס בכיס הקטן מבחינה ערכית את כולכם.

אחמד טיבי: את כולכם היא יכולה להכניס – – –

אתה בוגד במדינה – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש ממך לעצור בדבריך.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, אני סברתי לקרוא לך פעם שלישית ולהוציא אותך מהאולם.

עתניאל שנלר: אני לא רוצה לעשות את זה, אני לא רוצה להוציא חבר כנסת מהאולם.

עתניאל שנלר: אי-אפשר כך.

עתניאל שנלר: אנחנו נאזין גם אם קשה לנו.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: לא, אל תגיב, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, כאשר בכנסת ישראל – – –

עתניאל שנלר: אמרת את דבריך.

עתניאל שנלר: אני אקרא לך פעם שלישית.

עתניאל שנלר: אקרא לך פעם שלישית.

אסתרינה טרטמן: – – –

עתניאל שנלר: אנחנו ניתן לחבר הכנסת טיבי לסיים את דבריו.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת טרטמן, אני מודה לך.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני ימשיך את דבריו.

אחמד טיבי: יושבים כאן אנשים שבאו בידיים נקיות.

אחמד טיבי: אני עדיין מחכה לשמוע גינוי – גינוי קטן להרג ילדים.

אחמד טיבי: גינוי.

אחמד טיבי: לא הבעת צער מזויפת, שהיא הרגל ישראלי מגונה.

אחמד טיבי: גינוי – –

אסתרינה טרטמן: מי אתה?

אסתרינה טרטמן: – – – איך אתה יודע – – –

אחמד טיבי: – – לריטוש גופות של ילדים.

אחמד טיבי: גינוי.

אחמד טיבי: גינוי.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת טרטמן.

אחמד טיבי: תשמעי.

אחמד טיבי: יכול להיות שצה"ל טועה פעם אחת.

אחמד טיבי: אתם אומרים: טעות.

אחמד טיבי: אני יכול להבין טעות פעם אחת.

אחמד טיבי: פעמיים.

אחמד טיבי: עשר פעמים – –

– – –

אסתרינה טרטמן: – – –

אחמד טיבי: – – 832 טעויות של ילדים?

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: – –

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – מה זה אם לא סיסטמה?

קריאות: – – –

אסתרינה טרטמן: – – – פרובוקציה – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

אחמד טיבי: אי-אפשר, הם לא נותנים לי להשלים משפט.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת טרטמן, אני רציתי שהוא יגמור אחרי שלוש דקות.

עתניאל שנלר: אתם רוצים שהוא יעמוד רבע שעה – חבר הכנסת טיבי?

עתניאל שנלר: תמשכו את הזמן כך.

קריאה: – – –

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: אני לא רוצה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לכם.

עתניאל שנלר: אנחנו ניתן לחבר הכנסת טיבי עוד דקה לסיים את דבריו.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אגב, אמרנו כבר יותר מפעם אחת:

אחמד טיבי: פגיעה באמצעות טילי "קסאם" באזרחים בשדרות היא דבר שאנחנו פוסלים פוליטית ומוסרית.

אחמד טיבי: אבל אני רוצה לומר דברים שקשה לכם לשמוע.

אחמד טיבי: אין להשוות בין פניקה ברחובות שדרות לבין דם של ילדים בעזה.

אחמד טיבי: אין להשוות.

אחמד טיבי: אפילו אין להשוות בין אדם הרוג אחד לבין 126 הרוגים.

אחמד טיבי: זה פשע, זה פשע מלחמה.

אחמד טיבי: ולכן מי שרוצה להגן על אזרחים, חותר להפסקת אש.

דוד רותם: ומה אתם עושים?

דוד רותם: אתה הראשון שמצדיק פשעי מלחמה.

דוד רותם: אתה התחלת עם ערפאת ועם פשעי מלחמה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אחמד טיבי: כשהצד השני שלך רוצה הפסקת אש הוא קורא להפסקת אש.

אחמד טיבי: למישהו יש אג'נדה של הסלמה.

אחמד טיבי: לנו יש אג'נדה של שקט ושל הפסקת אש.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי, סיימת את דבריך, תודה רבה.

אחמד טיבי: אתם חיים על דם.

עתניאל שנלר: אני קורא אותך פעם ראשונה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך פעם שנייה.

עתניאל שנלר: סיימת את דבריך.

אחמד טיבי: אולי הדברים לא נוחים לך.

אחמד טיבי: אמרת דקה ואתה מפסיק את דברי אחרי 15 שניות.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אני נתתי לך מעל ומעבר.

אחמד טיבי: אי-אפשר, אתה לא מתנהג כמו יושב-ראש ישיבה.

אחמד טיבי: הם לא נותנים לי להשלים משפט.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת מרגי.

אחמד טיבי: אתה לא מתנהג כמו יושב-ראש ישיבה, הם לא נותנים לי להשלים משפט.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת – – –

אחמד טיבי: ולכן, אני אומר לכם פעם אחר פעם:

אחמד טיבי: חבורת פאשיסטים צמאי דם לא יכולים להטיף מוסר למי שקורא לשלום אמת.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי, אני קורא לך פעם שנייה.

דוד רותם: זה לא יעזור לך.

דוד רותם: חבורת בוגדים לא תשלוט פה, חבורת בוגדים לא תצליח.

עתניאל שנלר: תודה רבה גם לך.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מרגי, ואחרי חבר הכנסת מרגי – חבר הכנסת אליהו גבאי.

אחמד טיבי: ככה לא מנהלים ישיבה.

אחמד טיבי: היית צריך להוציא אותו.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני.

מוחמד ברכה: אתה לא יכול לקרוא לסדר חבר כנסת שמפריעים לו.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: גם לך וגם לך, אני מאוד מודה לכם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מרגי, לרשותך שלוש דקות.

אחמד טיבי: את החברים שלך אתה צריך להוציא.

עתניאל שנלר: לפני שאתה מדבר, חבר הכנסת מרגי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי, אני רוצה לומר לך – – –

אחמד טיבי: אתה לא רשאי להוציא אדם שמפריעים לו.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי, הסכת ושמע ברגיעה, גם עם הדובר שלפניך ועם הדובר שלפניו נהגתי לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: – – –

עתניאל שנלר: לא, עכשיו אתה תאזין, עכשיו אתה תאזין.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ברכה דיבר זמן נוסף כי הפריעו לו.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת זחאלקה, נתתי לו לדבר אף שהוא הוצא לפני כן מהאולם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת טיבי דיבר זמן כפול כי הפריעו לו.

עתניאל שנלר: לכן, קשוט עצמך תחילה.

עתניאל שנלר: תודה רבה על ההערות שלכם.

עתניאל שנלר: נעבור לחבר הכנסת מרגי, ואחריו – חבר הכנסת גבאי.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מתקפת ה"קסאמים" וה"גראדים" על הנגב המערבי בכלל ועל אשקלון בפרט היא מתקפה ברברית של הישות הטרוריסטית, הרשות ה"חמאסניקית", שחרתה על דגלה את השמדתה של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אל יקל בעיניכם, השמדתה של מדינת ישראל, במשוואה היא השמדתו של עם ישראל.

יעקב מרגי: אין עם ישראל ללא מדינת ישראל, והעולם, לצערנו הרב, הוכיח לנו שאין עם ישראל ללא מדינת ישראל.

יעקב מרגי: מי שחרת על דגלו להשמיד את מדינת ישראל חרת על דגלו להשמיד את עם ישראל.

יעקב מרגי: אני קורא מכאן לראש הממשלה ולממשלת ישראל, לעשות הכול.

יעקב מרגי: כשאני אומר הכול זה הכול.

יעקב מרגי: אני לא מתיימר לומר לה איך; שתעשה הכול.

יעקב מרגי: "קסאם" אחד, מרגמה אחת, וודאי שאפילו לא "גראד" אחד לא ייפול יותר על שטח ריבוני של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לחברי חברי הכנסת הערבים שאני לא צריך את בקשתם כדי להצטער על מותו של תינוק או פציעתו של אזרח.

יעקב מרגי: אבל לצערי הרב, את אותה דרישה נחרצת הם צריכים לומר למנהיגים בעזה – חבר הכנסת יעקב כהן לא אכפת לו, הוא לא מקשיב והוא גם מפריע לי – שאותה זעקה, זעקה מלב עם דם בוער, יזעקו להנייה ולטרוריסטים, לחבורת המפגעים שיושבים שם, שפועלים מתוך חרכי חלונות של בתים פרטיים.

יעקב מרגי: מה הם רצו?

יעקב מרגי: מה הם רוצים?

יעקב מרגי: למה הם ציפו?

יעקב מרגי: את הילד בעזה, מי שרצח, זה הנייה.

יעקב מרגי: ואת 100 ההרוגים בעזה, מי ששפך את דמם וריטש את גופם זה ה"חמאס".

יעקב מרגי: ה"חמאס" הזמין את זה ביושר.

יעקב מרגי: הזמין את זה וקיבל את זה ביושר.

יעקב מרגי: לטעמנו ולטעמם של אזרחי שדרות, ששמונה שנים מחכים לתשועה, זה מאוחר ומעט.

יעקב מרגי: אני לא אומר לצה"ל איך, לא אומר לממשלה איך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אסור – ה"גראד" באשקלון, בתרגום מילולי, זה מגיע לכם, הבלגתם, שתקתם, קראתם לזה צינור מטומטם, צינור לא חכם.

יעקב מרגי: ה"קסאם" הוא טיל.

יעקב מרגי: שיפסיקו לומר בתקשורת – נפילת "קסאמים", ב"היילייט" עדין כזה.

יעקב מרגי: זאת מתקפה ברברית, ירי של טילים על אוכלוסייה אזרחית.

יעקב מרגי: אם היינו מתייחסים לזה מהתחלה כך, כמלחמה, זאת מלחמה, כואב הלב – את המלחמה והאסון על החברה הפלסטינית לא הביאה מדינת ישראל.

יעקב מרגי: את האסון על החברה הפלסטינית מביאים מנהיגיה ברשות הפלסטינית לדורותיהם, ולא היו ממשלות בישראל שהיו מוכנות לתת להם מה שקיבלו בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: כשמנהיגים פלסטינים אומרים ששנת 2000 זאת ה"נכבה" השנייה של העם הפלסטיני, הם יודעים מה הם אומרים, והם מביאים עליהם את ה"נכבה" השלישית בהידרדרות בעזה.

יעקב מרגי: תודה.

עתניאל שנלר: אני מודה לך, ואני מודה לך על שעמדת גם בלוח הזמנים.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: אני מודה לך, חבר הכנסת מרגי, על שלא התלוננת על כך שסיימת את דבריך בזמן.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השבוע סמי מיכאל קורא לממשלת ישראל לא להגיב – – –

מוחמד ברכה: כבר דיברת על זה אתמול.

יעקב מרגי: הוא איש רוח.

אליהו גבאי: – – – על הירי הלא-מובחן לעזה.

אליהו גבאי: כל הביטויים של סופרים למיניהם, כאשר הם אומרים את מה שהם אומרים, הם נותנים רוח גבית לטרור של ה"חמאס".

אליהו גבאי: במקום לקרוא לממשלת ישראל למגר את הטרור של ה"חמאס", במקום לבוא לשדרות ולאשקלון לסייע ולתמוך, הם קוראים לממשלת ישראל להגיב במידתיות?

אליהו גבאי: הסופר עמוס עוז קורא – לא לצעוד לעזה.

אליהו גבאי: אנשים יתחילו להבין שהוא גם מבין בענייני ביטחון ומטיף מוסר.

אליהו גבאי: אולי יגור קצת בשדרות, כדי שיבין מה מרגישים אנשי שדרות?

אליהו גבאי: רבותי, כל התמשכות של ההפגזה על שדרות ואשקלון וסביבותיה תביא לסכנה קיומית למדינה, כי זה יביא לעידוד הטרור ולהתגרות בנו גם משאר מדינות ערב.

אליהו גבאי: אם יראו שאנחנו לא מסוגלים להגיב על הירי הזה, על ה"קסאמים" וה"גראד" והטילים האלה, זה יביא בסופו של דבר לעידוד של התמשכות הטרור.

אליהו גבאי: אם אנחנו רוצים להפסיק ולעצור את זה – אם לא נעצור את זה בהקדם הסבל יימשך ויימשך ללא הפסקה.

אליהו גבאי: לכן המאבק צריך להיות לא בצורה מידתית אלא מאבק אל מקורות הירי, לחסל את הרשות הפלסטינית, להפגיז.

אליהו גבאי: כפי שמתבטאים השרים – הם מתבטאים מעל הבמה כאן וכשמגיעים, בממשלת ישראל מתקבלות החלטות אחרות.

אליהו גבאי: לכן התגובה צריכה להיות בצורה כזאת כאילו – שלא יעזו ולא ימשיכו.

אליהו גבאי: כי לו הגיבו על הפגז הראשון שירו על שדרות לפני שנים מספר, המלחמה וההפגזות לא היו נמשכות עד היום.

אליהו גבאי: כי כל הזמן אמרו עוד קו אדום וקו אדום.

אליהו גבאי: כמה קווים אדומים יש?

אליהו גבאי: כמה הגיעו?

אליהו גבאי: הסבלנות פקעה, כפי שראש ממשלה אומר.

אליהו גבאי: מה, עכשיו היא פוקעת?

אליהו גבאי: לא פקעה מכל הפגזים שירדו?

אליהו גבאי: הגיעו לאשקלון, כך עכשיו הוא צריך להגיד?

אליהו גבאי: לכן, רבותי, אני אומר, מדינת ישראל צריכה להתייחס למצב הזה כאל מלחמה לכל דבר ולמגר את זה על-ידי חיסול ממשלת ה"חמאס" ולא להבחין בשום דבר.

אליהו גבאי: דבר נוסף, ההתבטאות של הערבים בהפגנה שערכה ועדת מעקב הערבית אתמול באום-אל-פחם היא בגידה במלוא מובן המלה במדינת ישראל.

אליהו גבאי: מתחת לאפנו מתפתח גיס חמישי וזה יסכן את קיומה של המדינה אם לא נדע לטפל בהם.

אליהו גבאי: אני אומר לכם, ההתבטאויות האלה, מן הראוי שהיועץ המשפטי וממשלת ישראל ייתנו את דעתם, כדי שהדברים האלה לא יישנו.

אליהו גבאי: אם חברי הכנסת הערבים היושבים כאן חושבים שהנאמנות שלהם ל"חמאס" – מקומם להיות בפרלמנט של "חמאס" ולא בפרלמנט של מדינת ישראל.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נא לסיים.

אליהו גבאי: אם הם מרגישים שהנאמנות שלהם היא לרשות הפלסטינית – מקומם שם ולא בממשלת ישראל.

קולט אביטל: אדוני, זמנך תם.

קולט אביטל: תודה רבה.

אליהו גבאי: זו בגידה, וזה גיס חמישי.

אליהו גבאי: לכן יש לטפל בהם כמו בבוגדים.

אליהו גבאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יואל חסון.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת גדעון סער.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא רואה נציג ממשלה.

קולט אביטל: ישנו השר הרצוג.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: איזה עם זה העם הפלסטיני, שמשנת 1967 – לא, לפני, התחילה תנועת המהפכה או הדרישה לעצמאות, להכרה בעם הפלסטיני, ומאז ועד היום, איזה עם פלסטיני אנחנו רואים?

יואל חסון: אנחנו רואים עם פלסטיני שהמושגים שלו הם מושגים של דם וג'יהאד וטרור וקיצוניות.

יואל חסון: מה אנחנו רואים שם?

יואל חסון: אנחנו לא רואים לא חינוך, לא כלכלה, לא התקדמות.

יואל חסון: אנחנו לא רואים שם מנהיג פלסטיני אחד, ששמענו או ראינו אותו, שמדבר על חינוך, על שיקום הפליטים בעזה, על קיום אומה נורמלית.

יואל חסון: על מה ולמה הם רוצים עצמאות?

יואל חסון: על מה ולמה?

יואל חסון: כדי להמשיך ולקיים מדינה שתהיה עם כותרת של מדינה ותעסוק בטרור ובדם?

יואל חסון: בכוונה אני לא מדבר על הסבל שלנו, של החברה הישראלית, כי היא מתמודדת עם חבורה שמתיימרת לקרוא לעצמה עם אבל היא לא מסוגלת להתנהג כמו עם.

יואל חסון: אבל הסבל שעובר העם הפלסטיני, שכלוא במנהיגות כזאת, שכופה עליו חיים כאלה, מה בדיוק מצפים מאתנו?

יואל חסון: מה בדיוק מצפים מאתנו, כמדינה שמנהלת משא-ומתן עם הפלסטינים; הכירה בעובדה של פתרון של שתי מדינות; יצאה מעזה – אבל בכל זאת מקבלת התקפה יומיומית של טילים עלינו, על השטח הריבוני?

יואל חסון: מה מצפים מאתנו?

יואל חסון: אני חושב שאנחנו, כחברה, כמדינה – קודם כול הממשלה – לא יהיה מנוס, אם ירי הטילים הזה יימשך, ואני לא מדבר על הפסקה טקטית, הפסקת אש, שלאחר מכן יתכוננו להתקפה הבאה – אם לא יהיה שינוי כיוון משמעותי בעזה, אין מנוס בעיני, הממשלה תהיה חייבת לפעול באופן מסיבי כדי לשנות את המציאות ברצועת-עזה.

יואל חסון: אין מנוס מהדבר הזה.

יואל חסון: ואם נעשה את הדבר הזה, זה חייב להיות מסיבי ונכון, כי אם ניכנס לשם ולאחר שלושה חודשים נצא ויחזרו ה"קסאמים", כאילו לא עשינו דבר.

קולט אביטל: נא לסיים.

יואל חסון: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

יואל חסון: לכן, אם לא ייפסק ותצטרך להיות פעולה, אני חושב שבבית הזה, לא משנה אופוזיציה או קואליציה, ראוי שיהיו אחדות וגיבוי לפעולה משמעותית במידת הצורך, כפי שנעשה, כידוע לכם, ב-2003–2004, מבצע "חומת מגן" ביהודה ושומרון.

יואל חסון: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בלתי אפשרי לעלות על הדוכן עכשיו ולא להתייחס לדברים שנאמרו מעליו במהלך הדיון הזה.

גדעון סער: אני חושב שאין אדם הגון שלא יודע שמי שאשם ב"קסאמים" אלה המחבלים, הטרור הפלסטיני; ומי שאשם בכך שנהרגים או נפצעים ילדים בעזה או בשדרות הוא המחבלים, הטרור הפלסטיני, המחבלים שמסתתרים מאחורי הילדים האלה.

גדעון סער: ואתם יודעים את זה, גם אלה שדיברו כאן וכבר יצאו, חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת זחאלקה וגם חבר הכנסת ברכה; הם יודעים את הדבר הזה.

גדעון סער: אותם מחבלים, שרצחו באכזריות כמה מחבריהם על-ידי זה שזרקו אותם, למשל, מהקומה ה-20.

יצחק הרצוג: הקומה ה-14.

גדעון סער: 14.

גדעון סער: אני לא חושב שבעיני זה שנופל יש הבדל כל כך גדול אם זה מקומה 14, 17 או 20.

גדעון סער: אבל עליהם הם הגנו, עליהם הם סנגרו בכזאת התלהבות.

גדעון סער: אלה אותם אנשים שירו בפיקות הברכיים של החברים שלהם מה"פתח", אלה המחבלים של ה"חמאס".

גדעון סער: באיזו התלהבות הם מלמדים עליהם סניגוריה ומקטרגים על המדינה שבפרלמנט שלה הם חברים.

גדעון סער: אני רוצה לומר לחברי הכנסת הערבים, שאני רואה בצער את התחרות על הקיצוניות ביניהם ובין סיעותיהם.

גדעון סער: הייתי מצפה מכם שתפעלו להורדת הלהבות, לא לליבוי ולשלהוב הלהבות.

גדעון סער: הייתי מצפה מכם, גם מכיוון שאתם מכהנים בבית הזה, שתהיו גשר לשלום, ולא תיקחו על עצמכם את התפקיד של ראש המחנה הקיצוני ביותר.

גדעון סער: אתם טועים, אתם גם לא תשיגו דבר בדרך הזאת, אתם רק תוכלו להתחרות באדם שהיום משמש פרשן בתחנת טלוויזיה ערבית מסוימת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מוחמד ברכה: הממשלה יזמה את זה – – –?

גדעון סער: מה אתה מגן על עזמי בשארה?

מוחמד ברכה: – – – היו מופרכות לחלוטין.

גדעון סער: אתה הרי לא מאמין בזה.

גדעון סער: לו אמר את זה אחד מחברי הכנסת – – –

מוחמד ברכה: זה היה מין תסריט.

גדעון סער: אתה בוודאי לא מאמין בזה.

מוחמד ברכה: אתה מבטיח לנו תיקים?

מוחמד ברכה: אתה תתפור לי תיק?

גדעון סער: הייתם יכולים להשיג מדינה – – –

מוחמד ברכה: אני מסית?

מוחמד ברכה: אתה מסית.

קולט אביטל: די, נגמרה האתנחתא.

קולט אביטל: חבר הכנסת ברכה, יש עכשיו נואם.

קולט אביטל: נא להקשיב.

קולט אביטל: תודה.

דור שביעי בירושלים.

פלסטיני אמיתי.

גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הנביא ישעיהו אומר: "ויקו לעשות ענבים ויעש באֻשים".

"ויקו", מלשון תקווה.

באושים בעברית שורשית אלו ענבים מקולקלים.

דברי הנביא מכוונים לאלה שקיוו להצלחה במעשיהם אך נחלו אכזבה וכישלון.

היו בצפון רצועת-עזה שלושה יישובים אזרחיים, ובהם יותר מ-1,000 יהודים טובים, פטריוטים, שבנו בתים, נטעו עצים, גידלו ילדים, נעו בכבישים בביטחון יחסי – כמובן, בעזרת השם – בכל שעות היום והלילה.

לו המשיכו אותם יהודים לשבת ולחיות ביישובים הפורחים שלהם גם היום, אנשי ה"חמאס" לא היו יכולים לירות על אשקלון.

עכשיו, כאשר היישובים נעקרו על-ידי ממשלת זדון, ה"חמאס" קיצר את הטווחים וקל לו לירות טילים על אשקלון.

"ויקו לעשות ענבים ויעש באשים".

אילו המשכנו לשבת בציר פילדלפי, לא היו יכולים האירנים להזרים לעזה טילים ארוכי טווח, שעלולים עוד להגיע, חלילה, גם לאשדוד.

שר הפנים מאיר שטרית הודה שלשום ביושר מעל במת הכנסת, שממשלות ישראל טעו כשלא השיבו מכה קשה על ירי ה"קטיושה" הראשונה לעבר שדרות, וכך איבדנו אנחנו את כוח ההרתעה והם ממשיכים, והם, חלילה, ימשיכו, עד אשר לא נחזיר את ההרתעה, עד אשר לא נמוטט את משטר ה"חמאס".

גברתי היושבת-ראש, אני מבקש לומר גם כמה מלים לאותם שרים בממשלה שמציעים להיענות לדיבור עם ה"חמאס".

אם אנחנו חפצי חיים, עלינו להימנע מכניסה למלכודת הזאת של ה"חמאס".

זאת מלכודת, משום שהיא מבטיחה אולי שקט בטווח הקצר, אך בסופה מלחמה קשה שבעתיים.

זאת מלכודת, משום שכאשר תפרוץ המלחמה, בעיתוי שה"חמאס" יחליט, ייפלו הטילים, חלילה, גם באשדוד וגם בקריית-גת, משום שאז על עזה יגנו טילים נגד מטוסים.

אסור לנו להתפשר עם ארגון מרצחים שאינו מכיר בזכות קיומנו, בזכותנו לחיות כאן, עם ארגון שמקבל נשק מהיטלר בטהרן.

אסור לנו לאפשר ל"חמאס" לשפר את יכולתו הצבאית, להיות מוכן טוב יותר למלחמה בעתיד, לבחור את הזמן שיהיה נוח לו לפתוח באש.

אם חפצי חיים אנחנו, עלינו להימנע מכניסה למלכודת הזאת.

גברתי היושבת-ראש, בזמן הקצר שעומד לרשותי, אני מבקש שנתעורר מן האשליה שיש לנו פלסטינים טובים ופלסטינים רעים.

זאת אשליה מסוכנת, כי ראש הממשלה ברמאללה, סלאם פיאד, הודיע שהרשות הפלסטינית מקציבה 5 מיליוני דולרים לשיקום התשתיות בעזה, לסיוע לתושבים שאיבדו את בתיהם בימי הלחימה האחרונים.

אבו מאזן הפסיק גם את השיחות עם ישראל וקרא לקהילה הבין-לאומית להפעיל לחצים עלינו, למנוע תגובה של ישראל על ירי ה"קטיושות".

הוא לא קרא למדינות ערב להפעיל לחצים על ה"חמאס" להפסיק את ירי הטילים על אשדוד ועל אשקלון.

לא ירחק היום וה"פתח" וה"חמאס" יקימו מחדש ממשלה משותפת, ולמי תהיה בה השפעה מכרעת אנחנו לא צריכים לנחש.

על כן, אל נחזור על שגיאות האתמול.

הגיעה העת שנתעורר מן האשליות.

אך לשם כך אנחנו זקוקים לממשלה אחרת.

ממשלה זו היא חדלת אונים, היא נטולת יכולת ניהול ושליטה, היא חדלת ישע, היא ממשלת חידלון וכישלון.

ה' עוז לעמו ייתן, ה' יברך את עמו בשלום.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת יוסי ביילין.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הוויכוח שהתקיים כאן בין החברים הערבים לבין חברים מהימין מסיט אותנו מהעניין שלשמו הועלה הנושא על סדר-היום.

גדעון סער: אתה מהאו"ם בוויכוח הזה?

איתן כבל: אדוני, עוד לא התחלתי.

איתן כבל: מה קפצת?

איתן כבל: ועוד בזמן שלי?

גדעון סער: רק שאלתי.

איתן כבל: שאל בסוף, אם לא הבנת.

איתן כבל: כשלא תבין, אנחנו ניתן לך דחיפה וניתן מכה מאחורי הראש.

איתן כבל: חברים יקרים, עמדותי בנושאים של יחסינו עם הפלסטינים ידועות וברורות.

איתן כבל: אני מאלה שסבורים שצריך לדבר עם ה"חמאס", וצריך היה לעשות את זה מזמן, ואנחנו המעצמה הגדולה באזור, כך אני מאמין, ואני שמח שאנחנו כאלה.

איתן כבל: אני לא מפחד מלדבר עם האויב, גם אם לא אגיע אתו לשום סיכום.

איתן כבל: אבל אני אומר לכם, חברי פה בבית, בכל הכבוד, שאני רוצה להושיט את ידי לשלום, ואני חושב שצריך לחתור כל הזמן להושיט יד.

איתן כבל: לא אהיה מוכן שדם יהודי יישפך, בשום פנים ואופן, ואני אומר את זה כאן לכל החברים.

איתן כבל: דם אזרחי מדינת ישראל לא יכול להיות הפקר, עוד לפני שאנחנו עוסקים בשאלה מה קורה בצד העזתי.

איתן כבל: לא יכול להיות מצב כזה בכלל, ולא משנה מהן דעותי ואם אני מוכן לדבר על מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל ולהגיע לפשרות מרחיקות לכת בירושלים.

איתן כבל: אבל בנושא הזה, של הגנה על אזרחי מדינת ישראל, לא יכולה להיות פשרה, מנקודת המבט שלי.

איתן כבל: אינני רוצה בכלל להגיע למצב שנידרש להיכנס לעזה, כי המשמעות ברורה לי.

איתן כבל: אין כאן פעולה של קסם.

איתן כבל: לא יכולה להיות.

איתן כבל: אבל עם זאת, אסור לנו – ואני אומר את זה לא כאדם שמחפש להתלהם או מחפש שיישפך דם של מי מן הצדדים – אסור למדינת ישראל שבוקר אחד היא תתעורר ויש לה לבנון מספר שתיים לצדה.

מאיר פרוש: יש כבר.

איתן כבל: תודה לאנשי אמ"ן.

גדעון סער: מילא זלזלתם כשאמרנו את זה בהתנתקות, עכשיו אתם לא מזלזלים.

איתן כבל: צריך להושיט יד, אבל בשום פנים ואופן לא למנוע מצה"ל לעשות את אשר צריך שייעשה על מנת להגן על חיי אזרחי ישראל.

איתן כבל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסי ביילין, אחרון הדוברים, בבקשה.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, המצב הזה לא יכול להימשך, מעבר לשאלה מי התחיל ומי אשם יותר, אף שאני מודה שהסיטואציה שבה ישראל יצאה מעזה – גם היא לא ויתרה על כל סממני הכיבוש – ויורים עלינו, היא לא מצב שקל מאוד להסביר אותו לצד השני.

יוסי ביילין: עם זה, השאלה כרגע בשבילי היא באמת לא ההתנצחות, אלא אם ישראל יכולה לפתור את הבעיה, כאשר האחריות שלה היא לאזרחיה.

יוסי ביילין: חבר הכנסת כבל אמר נכון, ממשלה לא יכולה, לאורך זמן בוודאי, להותיר מצב כזה ולא לפתור את הבעיה.

מאיר פרוש: שבע שנים לא מספיק?

יוסי ביילין: הפתרון הצבאי כנראה לא קיים, כי אני מניח שאילו הוא היה קיים הוא היה מוצע לממשלה, והממשלה היתה מקבלת אותו, ואם הממשלה היתה מקבלת אותו היה לזה כאן רוב בכנסת.

יוסי ביילין: העובדה שכל הזמן הזה שנפגעים אנשים ויש ירי מתמשך על ערינו לא היה מבצע צבאי מקיף, כנראה מוכיחה שמבצע צבאי כזה לא היה מביא לתוצאה הרצויה; או שהמבצע הצבאי שיכול היה להביא לתוצאה רצויה, המחיר שלו הוא כל כך יקר, ששום ממשלה, לא של ימין ולא של שמאל, לא היתה לוקחת על עצמה.

יוסי ביילין: ראש הממשלה, אהוד אולמרט, אומר:

יוסי ביילין: אנחנו נמשיך בלחימה בעזה ונקיים משא-ומתן עם אש"ף ברמאללה או בירושלים.

יוסי ביילין: זה לא רציני.

יוסי ביילין: אין חיה כזאת.

יוסי ביילין: אי-אפשר להמשיך בלחימה בעזה ולעשות משא-ומתן עם אבו מאזן במקום אחר, בין השאר משום שאבו מאזן לא יכול להרשות לעצמו, אפילו אם הוא היה רוצה להרשות לעצמו, שהלחימה בעזה תימשך והוא יגיד: הכול בסדר, אני מקיים משא-ומתן, מתחבק עם אולמרט ומצטלם אתו כל חודש או כל שבועיים.

יוסי ביילין: זה לא קיים.

יוסי ביילין: עובדה היא שהוא הפסיק את המשא-ומתן.

יוסי ביילין: לכן השאלה שמופנית לממשלה כרגע היא: מה את עושה?

יוסי ביילין: הפתרון המעשי כרגע הוא לא פתרון אידיאלי, הוא לא פתרון אסטרטגי, הוא לא לאורך זמן, אבל הוא יכול לתת לנו זמן, ולישראל יש צורך בזמן, כי אין לה "כיפת ברזל" שנתיים וחצי לפחות, ואין לה "סקייגארד" שנה וחצי לפחות.

יוסי ביילין: היא זקוקה לזמן הזה.

יוסי ביילין: וכנראה גם ה"חמאס" זקוק לזמן הזה.

יעקב מרגי: הוא זקוק לזמן הזה כדי שיהיה לו "סקייגארד".

יוסי ביילין: כאשר שני הצדדים זקוקים לזמן, יש הפסקת אש.

יוסי ביילין: כשרק אחד מהם – זאת לא הפסקת אש.

יוסי ביילין: לכן הדבר ההגיוני ביותר בעת הזאת זה להיענות להצעות ולקריאות להפסקת אש, ואני אשמח לשמוע את תשובתו של סגן שר הביטחון, מה הוא אומר על זה.

יוסי ביילין: אמר ראש הממשלה: לא קיבלתי הצעות כאלה.

יוסי ביילין: כבר קונדוליסה רייס מדברת על זה.

יוסי ביילין: אבו מאזן אמר שלשום שהוא מוכן בעצמו לתווך, ואני יודע על שתי בקשות שהגיעו למערכת, לממשלה, מטעם ה"חמאס".

יוסי ביילין: אני לא מבין למה התשובה צריכה להיות: אם הם יפסיקו את האש, נפסיק גם אנחנו.

יוסי ביילין: זאת לא הפסקת אש.

יוסי ביילין: התשובה צריכה להיות היום לקונדוליסה רייס: אנחנו רוצים להמשיך במשא-ומתן עם אש"ף, ה"חמאס" הוא לא הכתובת המדינית לישראל, ולכן אנחנו מבקשים להגיע להפסקת אש עם ה"חמאס" בעזה.

יעקב מרגי: שמעת על פתיחת המעברים?

יוסי ביילין: זאת לא צריכה להיות הידברות ישירה שלנו, ולא צריכים להכיר בהם, שום דבר.

יוסי ביילין: להגיע להפסקת אש עם עזה באמצעות גורם שלישי, אם אבו מאזן או גורם אחר, ולהמשיך בשיחות.

יוסי ביילין: אני לא מוצא ולא יכול להבין תשובה ממשלתית אחרת.

יוסי ביילין: אני אשמח לשמוע אותה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אדוני סגן השר, בבקשה.

מתן וילנאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו יודעים שעקב החרפה של ירי "קסאמים" לעבר יישובי הדרום נאלצנו לנקוט פעולה צבאית כדי לצמצם ולמנוע את זה ככל שניתן.

מתן וילנאי: במהלך הפעילות הזו נכנס כוח של צה"ל, כמה גדודים, לגזרה הצפונית, מצפון לעיר עזה, למרחב שממנו נורים טילי "קסאם" לעבר שדרות ועוטף-עזה וטילי "גראד" לעבר אשקלון – לא בפעם הראשונה, זה כבר נורה גם בפעמים קודמות לעבר אשקלון, וכל זאת לאחר שפינינו את הרצועה כולה מנוכחות יהודית, הן צבאית והן אזרחית, שלא על מנת לחזור לשם, והסיבה היחידה שחזרנו לשם היתה ירי הטילים והצורך להגן על אזרחי מדינת ישראל.

מתן וילנאי: כוחות צה"ל פעלו וימשיכו לפעול במרחב רצועת-עזה נגד ארגוני הטרור ובראשם ארגון הטרור "חמאס", שהשתלט על הרצועה באופן אלים, תוך הרג אזרחים פלסטינים, תוך זריקת אנשים מגגות – היה פה כבר דיון על זה, של חבר הכנסת גדעון סער – תוך מעשי לינץ' אכזריים בכיכרות העיר עזה, של פלסטינים על-ידי פלסטינים.

מתן וילנאי: יש לזכור גם את זה.

מתן וילנאי: כוחות צה"ל פועלים שם כדי למנוע את המשך פעולות הטרור הרצחניות המבוצעות על-ידי ארגונים אלה מתוך שטח רצועת-עזה כלפי אוכלוסייה אזרחית בישראל על בסיס יומיומי, מתוך אמונה שהם יביאו להשמדת מדינת ישראל.

מתן וילנאי: תמיד יש לזכור את זה, לכל מי שמתלהם כאן וצועק ברמה זו או אחרת.

מתן וילנאי: הם לא מסתירים את זה, הם אומרים את זה; הם פועלים באלימות בתוך החברה הפלסטינית ופועלים באלימות נגד מדינת ישראל.

מתן וילנאי: פעולות הטרור הפלסטיני כוללות ירי תלול-מסלול מסיבי, הנורה במכוון למרכזי אוכלוסייה אזרחית, לא לעבר כוחות ביטחון, ירי צלפים הנורה במכוון לאורך גדר המערכת על חקלאים שמעבדים את שדותיהם ולא על מישהו אחר.

מתן וילנאי: ובמקביל, המשך של התעצמות והצטיידות באמצעות הברחות אמל"ח וחומרי נפץ וכל מה שאפשר כדי לחזק פעילות טרור נגד מדינת ישראל.

מתן וילנאי: ארגוני הטרור פועלים במכוון בחסות אוכלוסייה אזרחית שלהם, ומשגרים בצורה צינית רקטות לעבר יישובי הנגב המערבי ושטח ישראל מתוך ריכוזי אוכלוסין, מתוך ידיעה ברורה שצה"ל ייזהר מלפגוע באוכלוסייה בלתי מעורבת.

מתן וילנאי: כל עוד נמשכת פעילות הטרור ברצועת-עזה נגד מדינת ישראל, אנו נגן על עצמנו בכל הצעדים המתחייבים, במסגרת כללי המשפט הבין-לאומי ודיני העימות המזוין, אבל שלא יהיה ספק: אנו נגן על אזרחי מדינת ישראל.

מתן וילנאי: צה"ל, באמצעות פיקוד הדרום, פועל וימשיך לפעול באופן מתמשך בכל המרחב שממנו ארגוני הטרור מבצעים ירי תלול-מסלול לעבר מדינת ישראל ויוזמים פיגועים נוספים כלפי אזרחי מדינת ישראל, וכל זה תוך הקפדה ככל שניתן בשדה הקרב שלא לפגוע בבלתי-מעורבים ולפגוע רק באלה אשר מנסים לפגוע בנו.

מתן וילנאי: אני מבקש מכאן להביע את הערכת הבית כולו לחיילי צה"ל ולמפקדיו על הפעולה שהם נוקטים להגנת – – –

אחמד טיבי: – – –

מוחמד ברכה: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת טיבי, פעם ראשונה.

דוד רותם: חבר הכנסת ברכה, פעם ראשונה.

מתן וילנאי: אני מבקש להזכיר כי היו לנו חללים בפעולה הזו, סטודנט ממושב בטחה, שכל אשמתו היתה – – –

אחמד טיבי: – – –

מתן וילנאי: אף פעם לא חשבתי שאדבר בשמך, חבר הכנסת טיבי.

מתן וילנאי: ממש לא, ואם חשבת כך, אני ממש מצטער על זה.

מתן וילנאי: אני מדבר בשם אזרחי מדינת ישראל.

מתן וילנאי: רוני יחיא ממושב בטחה, שכל אשמתו היתה שהלך ללמוד במוסד אקדמי, במכללת "ספיר", ולוחמי צה"ל מחטיבת גבעתי, סמ"ר דורון אסולין מבאר-שבע וסמ"ר ערן דן-גור מירושלים, אשר נפלו על הגנתה של מדינת ישראל.

מתן וילנאי: תודה.

מתן וילנאי: אני מציע להסיר את ההצעות מסדר-היום של הכנסת.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: הצעה אחרת לחבר הכנסת נסים זאב; לחבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, שמעתי את דבריו של סגן השר וילנאי ונדמה לי שהם יפים מאוד אבל לא רלוונטיים לכלום, משום שגם סגן השר וילנאי יודע שבמבחן המעשה צה"ל לא מצליח למנוע את המשך ירי הרקטות ואני משוכנע שהוא יודע שרק כניסה לציר פילדלפי והחזקתו לעולם תמנע את המשך העברת הרקטות לרצועת-עזה.

אריה אלדד: אבל אני מבקש לחלוק ב-20 שניות על מלה שאמרת כשישבת מהצד, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: שמעתי אותך קורא לחלק מחברי הכנסת הערבים שהתלהמו כאן מעל הדוכן "בוגדים".

אריה אלדד: בוגד יכול להיות רק מי שפעם היה נאמן למדינת ישראל.

אריה אלדד: הם אויבים, הם אינם בוגדים.

אריה אלדד: אני מברך אותם על – – –

דוד רותם: מה אתה מציע?

אריה אלדד: אני מציע לברך אותם על כך שהסירו את המסכה מעל פניהם, שהזדהו בגלוי עם האויב.

אריה אלדד: אני מציע להסיר את חברי הכנסת האלה מעל סדר-היום.

אבשלום וילן: הם נבחרו בדיוק כמוך.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה, הצעה אחרת.

אבשלום וילן: – – –

מוחמד ברכה: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, סגן השר, אני רוצה לומר מלה לחבר הכנסת : דיברת על הרוג אחד מול 120 ומשהו, ואני אומר לך שמשגרי ה"קסאמים" וה"קטיושות" רוצים באמת להרוג אלפי יהודים, וזה שזה לא הולך זה לא כי הם לא רוצים.

צבי הנדל: לעומת זאת – לא אתה, אתה מתנגד, אני מאמין – חיילים שלנו שפוגעים בילד ערבי או באוכלוסייה אזרחית ערבית, לא רק שהם לא רוצים, אלא בדרך כלל זו גם לא טעות אלא כי יש כאלה, משגרי "קסאמים", שלוקחים אותם כמגן וסומכים עלינו שנחמול עליהם.

צבי הנדל: אבל עם כל זה, לא הערבים אשמים.

צבי הנדל: אשמים אנחנו, שבמקום להיכנס ולכבוש את חבל-עזה ולהרוס לחלוטין את תשתית הטרור – עם כל ההצטעצעות של המלים היפות פה, זה מה שצה"ל דורש – במקום לחסל את הטרור אנחנו מגרשים יהודים.

צבי הנדל: אין לנו מה לבוא בטענות לערבים כשאנחנו לא עושים את העבודה.

צבי הנדל: תודה.

דוד רותם: ולכן אדוני מציע?

צבי הנדל: לכן אני מציע להעביר את זה לדיון מעמיק בוועדה לקידום מעמד האשה.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע, הצעה אחרת.

קריאה: – – –

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייב להודות בבורות שלי, שאני באמת לא יודע מה גרם לחורבן הבית הראשון והשני, אבל כאשר אני שומע את דברי אריה אלדד והחבורה הזאת, אני יכול לתאר לעצמי מה גרם לכך.

טלב אלסאנע: המנטליות הזאת, תפיסת העולם הזאת, היא מסוכנת גם לגבי קיומה של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: מי שמסכן את מדינת ישראל זה לא ה"חמאס", מי שמסכן אותה זה התפיסה הזאת והמדיניות המטורפת.

טלב אלסאנע: מתברר שגם הטירוף מידבק.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שלאט לאט הרבה מצטרפים למקהלה של המטורפים, שרואים שמלחמה והרג יכולים להביא שלום וביטחון.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דוד רותם: ולכן אדוני מציע?

טלב אלסאנע: אני מציע להעביר את זה לאו"ם, לקיים דיון אמיתי כדי להביא לפתרון אמיתי, כי אין סיכוי שהשפיות תשלוט כאן.

טלב אלסאנע: תודה.

קריאה: – – –

דוד רותם: תודה לאדוני.

דוד רותם: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לעבור לסדר-היום על מה שקורה פה היום בדיון הזה.

גדעון סער: – – – בסוף הדיון תתקבל החלטה – – –

דוד רותם: חבר הכנסת סער, את הדיונים בין האופוזיציה לבין הקואליציה ינהלו בבקשה אחר כך.

דוד רותם: בבקשה, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לעבור לסדר-היום על מה שקרה פה היום בדיון ובשולי הדיון הזה.

דב חנין: אני חושב ששימוש במלים "בוגדים" ו"אויבים" כלפי חברי כנסת שנבחרו לכנסת הזאת על-ידי אזרחים במדינת ישראל הוא שימוש חמור, הוא שימוש פרוע, הוא שימוש מסוכן, הוא עוד הידרדרות במדרון מסוכן של איום על המרחב הדמוקרטי בחברה הזאת.

דב חנין: הייתי מציע, בהמשך דבריו של חבר הכנסת אלדד, להסיר את הגזענות מעל סדר-היום של הכנסת, אני רק יודע שגם אם נחליט על זה, היא לא כל כך מהר תוסר.

דב חנין: אני רק מציע לכנסת להתמודד עם הבעיה הזאת במלוא הרצינות.

דב חנין: לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, התמונות הקשות מאשקלון ומשדרות, כולנו ראינו אותן וכולנו כאבנו אותן.

דב חנין: אני לא בטוח שכל חברי הכנסת ראו גם את התמונות הנוראות שהגיעו מעזה, של הילדים ושל התינוקות הפגועים והשרופים.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, מעגל המוות הזה הוא אסון לפלסטינים ואסון לישראלים, ואפשר לעצור אותו, אפשר להפסיק אותו.

דב חנין: אפשר לעשות את זה בדרך של הפסקת אש ובדרך של הידברות.

דב חנין: בהמשך דבריו של חבר הכנסת אלסאנע, אני רוצה לומר לו שלפחות הבית השני, כך אומרים במסורת היהודית, חרב בגלל קנאות יתר ובגלל קנאים, כמו כאלה שמסתובבים בבית הזה.

דוד רותם: ואנחנו לא נאפשר לבית השני, השלישי, להיחרב בגלל "קסאמים".

דוד רותם: אדוני סגן השר, בבקשה.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, אני מקבל – – –

אבשלום וילן: ה"קסאמים" הם לא איום קיומי, הקנאות היא איום לאומי.

דוד רותם: הבוגדנות עוד יותר.

היושב-ראש, אתה שוכח את עצמך.

מתן וילנאי: אני מקבל שנעביר את ההצעות לדיון במליאה בזמן הראוי.

דוד רותם: תודה רבה, אדוני.

דוד רותם: חברי הכנסת, אם כך, יש הסכמה להעביר לדיון במליאה.

דוד רותם: מי שרוצה להסיר יצביע נגד, מי שבעד – זה דיון במליאה.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 22 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דוד רותם: 22 בעד, אחד נגד, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שההצעות בדבר מתקפת ה"קסאמים" וההסלמה בדרום יובאו לדיון במליאת הכנסת.

דוד רותם: מצבו של בית-החולים "ברזילי" באשקלון

דוד רותם: אם כך, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: מצבו של בית-החולים "ברזילי" באשקלון, הצעות לסדר-היום שמספרן 4929, 4935, 4942 ו-4945.

דוד רותם: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

דוד רותם: השר בן-יזרי לא נמצא.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, כידוע לך – – –

דוד רותם: גברתי, אני לא מפעיל את השעון משום שאין שר שאמור להשיב לך.

דוד רותם: את יכולה להתחיל, אבל אנחנו נפעיל את השעון כשיהיה כאן שר שישיב לך.

יצחק הרצוג: השר הרצוג משיב.

דוד רותם: השר הרצוג משיב?

דוד רותם: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ה"קסאמים" ממשיכים ליפול גם באשקלון, ואני מוחה על כך ששר הבריאות, שאיננו דואג למצבו של בית-החולים "ברזילי", אפילו לא נמצא כאן כדי להקשיב או להשיב.

קולט אביטל: זאת לא הפעם הראשונה שאני מעלה את נושא בית-החולים "ברזילי".

קולט אביטל: רק לפני שבוע עשיתי את זה במליאה, והיו על כך דיונים גם בוועדות הבית הזה, אלא שלאחרונה בית-החולים "ברזילי" נמצא שוב בחדשות, משום שלשם מובאים מדי יום ביומו נפגעים ופצועים מירי ה"קסאמים" לטיפול ראשוני, ולעתים אפילו לניתוחים דחופים.

קולט אביטל: והנה רק אתמול נפלה רקטה במתחם של בית-החולים עצמו, ודווקא בבית-החולים שמטפל בנפגעים ובפצועים אין מיגון, אפילו לא במחלקה אחת.

קולט אביטל: אומנם לפי הידוע היתה החלטה של הממשלה כבר מזמן למגן את בית החולים הזה, לטפל בכל צרכיו, אבל עולם כמנהגו נוהג.

קולט אביטל: ההחלטה הזאת – והיתה ביקורת של מבקר המדינה גם לפני שבע שנים בדיוק על אותו הנושא.

קולט אביטל: מאז עברו שבע שנים, לא בהכרח שבע שנים שקטות, אבל שום דבר לא קורה, ואנחנו ממשיכים לשמוע שאת הפגייה העבירו לחדר הממ"ד בבית-החולים וכך גם את מחלקת היולדות.

קולט אביטל: אני לא צריכה להיות רופאה כדי לקבוע עד כמה המצב הזה מסוכן ועד כמה זאת הפקרה של חיי אדם.

קולט אביטל: אזכיר לכם שבמאי לפני שנה – ואני קוראת כותרת מתוך עיתון "הארץ" מ-20 במאי 2007:

קולט אביטל: נמשך ירי הרקטות למערב הנגב; אולמרט ופרץ סיכמו לזרז את מיגון המבנים באזור.

קולט אביטל: בגוף הכתבה מפורט כי אולמרט ופרץ סיכמו שיקוצרו הליכי התכנון בהקמת חדרי הביטחון.

קולט אביטל: על-פי התכנון ייבנו 200 חדרים בחודש, והנה כבר מתחילים לבנות השבוע.

קולט אביטל: ומה קרה מאז?

קולט אביטל: האם בנו?

קולט אביטל: האם מיגנו?

קולט אביטל: האם יש חדר אחד בבית-החולים?

קולט אביטל: זה המקום גם להזכיר שדוח מבקר המדינה בשנת 2001 כבר נמסר לכנסת, וכבר אז נאמר עד כמה המצב בלתי סביר בעורף ובעיקר בבתי-החולים.

קולט אביטל: אז אמרנו, עברו שבע שנים, ואף אחד בעצם לא עושה דבר, כאשר אנחנו היום מעמיסים על בית-החולים הזה חולים, פגועים, פצועים, בלי לתת להם את ההגנה הבסיסית.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, גם אם לא היה מצב כזה וגם אם אנחנו היינו מדברים בתקופה של מצב סביר – ועל כך היה צריך לענות שר הבריאות – זה מצב של בית-חולים שפועל בחוסר כול.

קולט אביטל: חסרים בו תקנים של רופאים, 36 תקני רופאים, מתוכם 20 תקנים דחופים של מנתחים ותקנים בתחומי האורתופדיה.

קולט אביטל: חסרים בו 25 תקנים של מקצועות פארה-רפואיים, טכנאי רנטגן וכדומה.

קולט אביטל: חסרים בו 30 תקנים של מינהל ומשק, חסרים בו עובדים סוציאליים, חסרים בו, בבית-החולים הזה, צוותי אחים ואחיות וחסר ציוד, כמו מכשירי Angio-CT ואחרים.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, המצב הזה הוא בלתי נסבל.

קולט אביטל: אני הייתי רוצה לרדת מהבמה הזאת אחרי שאשמע שהממשלה גם מתכוונת לעשות, ואנחנו לא נשב פה שוב – פעם עוד פעם ועוד פעם לטחון – ובינתיים החולים שמגיעים לבית-החולים אינם ממוגנים.

קולט אביטל: תודה רבה.

דוד רותם: תודה, גברתי.

דוד רותם: אם כך, יש לגברתי מזל שעונה לה השר הרצוג, כי בדרך כלל הוא מבטיח ועושה את הדברים.

דוד רותם: חבר הכנסת אהרונוביץ, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, הזכירה חברת הכנסת קולט אביטל ש"קסאם" כבר נפל – זה לא היה "קסאם", זה היה "גראד" – בחצר בית-החולים בדיוק לפני שבוע בשעה 18:00.

יצחק אהרונוביץ': המרחק בין החנייה לבין המיון הוא מרחק קצר.

יצחק אהרונוביץ': המרכז הרפואי באשקלון נותן שירותי רפואה לאשקלון, לאשדוד, לקריית-גת, לנתיבות, לאופקים ולכל האזור, ובדגש – אני אומר – בפריפריה שם, היישובים עצמם, ולחיילי צה"ל שנלחמים שם יום-יום.

יצחק אהרונוביץ': זה בית-החולים המרכזי, לשם מפונים הפצועים, לצערנו, לשם מפונים האזרחים.

יצחק אהרונוביץ': בית-חולים מרכזי, שנותן את שירותי הרפואה.

יצחק אהרונוביץ': לו נפל, חלילה וחס, ה"גראד" על המיון, בית-החולים למעשה לא היה מסוגל לתפקד.

יצחק אהרונוביץ': לפני כמה ימים ביקרתי בבית-החולים "רמב"ם" והראו לי את החלופות של המיון ואיך הוא צריך לתפקד אחרי כל מה שעברנו במלחמת לבנון השנייה.

יצחק אהרונוביץ': והולכים לתכנן את בית-החולים "רמב"ם" – שינוי ומיגון.

יצחק אהרונוביץ': בית-החולים בנהרייה עבר טיפול, והם ממשיכים לקבל את הטיפול.

יצחק אהרונוביץ': בית-החולים "זיו" בצפת – בחדר המיון כבר יש מיגון.

יצחק אהרונוביץ': וצריך להמשיך לתת.

יצחק אהרונוביץ': המפלגה שאני חבר בה, ישראל ביתנו, שמה 100 מיליון בבתי-חולים בפריפריה – "פורייה", "זיו" בצפת, נהרייה ואשקלון – – –

אריה אלדד: מה זאת אומרת שמתם?

יצחק אהרונוביץ': בשנה שעברה שמנו 27 מיליון בהסכמים קואליציוניים, כי אמרנו ששם זה דחוף, ו-25 מיליון השנה, ואני אומר: זה לא צריך להיגמר בהסכמים קואליציוניים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לקחת את האחריות, הממשלה צריכה לקחת את האחריות ולמגן את המקום הזה, כי כרגע הטילים נוחתים באזור ואין, פשוט אין, פתרון אחר.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני קורא מעל הבמה הזאת, גם לשר הבריאות שאיננו וגם לשר שיענה בשמו, ללכת, לבצע, לעשות פעולה; פשוט לקבל את ההחלטה שבבית-החולים הזה ממחר בבוקר מתחילים לעבוד על המיגון.

יצחק אהרונוביץ': כל מה שנעשה בו עד היום לא מספיק כדי לתת את המענה לתושבי האזור.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אהרונוביץ.

דוד רותם: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו נדרשים לנושא היום משום שפתאום נפל טיל "גראד" בחצרו של בית- החולים "ברזילי".

אריה אלדד: פתאום.

אריה אלדד: ככה, כרעם ביום בהיר נפל טיל "גראד" בחצרו של בית-החולים אשקלון.

אריה אלדד: הפתעה.

אריה אלדד: עכשיו, חברי חברי הכנסת, הפתעה תהיה כשימצאו באר נפט בחדר המיון של בית-החולים "ברזילי" באשקלון.

אריה אלדד: הפתעה תהיה אם כשיעבירו את הפגייה למקלט, ימצאו בשירותים של הפגייה מכרה זהב.

אריה אלדד: הפתעה תהיה אם יימצא שכל ישר בספסלי הממשלה.

אריה אלדד: זאת הפתעה.

אריה אלדד: אבל כשטיל "גראד" נופל על אשקלון?

אריה אלדד: איזה מין הפתעה יש פה?

אריה אלדד: הלוא אמרנו לכם שזה מה שיהיה.

אריה אלדד: עכשיו, יש ויכוח ישן: האם הממשלה, כשיצאה מעזה, לא ידעה שזה יקרה, או שידעה והתעלמה מזה.

אריה אלדד: או בשפה מאוד לא דיפלומטית: האם זאת ממשלה מטומטמת או ממשלה פושעת?

אריה אלדד: כי אין אפשרות אחרת.

אריה אלדד: מי שלא ידע שאשקלון תחטוף טילים, הוא לא חכם במיוחד.

אריה אלדד: ומי שידע והתעלם – זלזל בחייהם של אזרחי ישראל.

אריה אלדד: שיציעו לי אפשרות אחרת, ברמה הלוגית.

אריה אלדד: אז נפל טיל בחצר של בית-החולים אשקלון, וייפלו עוד.

אריה אלדד: ואני קורא מכאן לממשלת ישראל לא להגן על בית-החולים באשקלון, ולא להגן על גני-ילדים באשקלון, ולא להגן על בתי-ספר באשקלון.

אריה אלדד: ועכשיו אני גם מבין למה לא בונים בית-חולים באשדוד – כדי שלא ייפגע.

אריה אלדד: ברגע שיגיעו הטילים הבאים לרצועת-עזה, הטילים של 50 ק"מ – למה לבנות בית-חולים במקום שהוא בטווח הטילים הבאים?

אריה אלדד: ראוי לא לבנות בית-חולים באשדוד, במקום שיהיה בסכנה בשלב הבא.

אריה אלדד: אני קורא לממשלה שלא להגן על אשקלון, כדי שכל אזרחי ישראל יסתכלו בשדרות, בנתיבות, באשקלון, בקריית-גת ובאשדוד ויבינו מה הממשלה מתכננת להם כשהיא רוצה לצאת מיהודה ושומרון.

אריה אלדד: זה יהיה גורלה של כל מדינת ישראל, שלא יגידו שלא ידענו שזה יקרה או שידענו והתעלמנו.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אלדד.

דוד רותם: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, סיפור בית-החולים "ברזילי" באשקלון הוא כמעט בבחינת כבשת הרש שמסבירה מהי מדינת ישראל האמיתית.

אבשלום וילן: למען גילוי נאות, אני תושב האזור, זה בית-החולים הקרוב אלינו, ואני כמה שנים מנסה לעזור למנהל בית-החולים בפתרון הבעיות הגדולות של בית-החולים, שעיקרן השקעה.

אבשלום וילן: חבר הכנסת אלדד, לא חיכינו שייפול ה"גראד".

אבשלום וילן: עוד לפני ה"גראד" – יש תוכנית.

אבשלום וילן: יש אפילו יותר.

אבשלום וילן: יש תרומה שהתקבלה, של 10 מיליוני דולר, להשקעה בבית-החולים, ושרי האוצר, בזה אחר זה, ממונים על אגף התקציבים, בזה אחר זה, ומנכ"לי האוצר, בזה אחר זה – אנחנו הולכים, ואני קורא למנכ"ל בית-החולים, ומדברים אתם, ואומרים: הממשלה צריכה לשים כסף, וצריך לבנות שם חדר מיון חדש, ועוד פעם השקעה, וכולם יודעים שזה בית-חולים שמשרת את כל אזור הדרום, והוא בקו האש, משום שכבר שבע שנים נופלים "קסאמים" – ובכל אופן, הממשלה כמנהגה נוהגת.

אבשלום וילן: לא דחוף, לא חשוב, לא ברור.

אבשלום וילן: פתאום נפל "גראד" – כולם מגלים את בית-החולים "ברזילי" באשקלון.

אבשלום וילן: אני חושב שזאת בדיוק, אדוני שר הרווחה, השאלה, איך אתם עושים סדר עדיפויות?

אבשלום וילן: פה מדובר על כסף קטן.

אבשלום וילן: אני רוצה לגלות לך סוד: כבר החליטו להשקיע בבית-החולים "ברזילי" באשקלון.

אבשלום וילן: אבל עד שהתוכנית שאושרה כבר, והממשלה החליטה שהיא משקיעה, תצא לפועל – הלכתי, שאלתי: למה אתם לא מתחילים לחפור יסודות?

אבשלום וילן: למה אתם לא מתחילים לקדם?

אבשלום וילן: אז כמות האישורים הביורוקרטיים – הממשלה הזאת "מבקרטת" את עצמה לדעת.

אבשלום וילן: ועל כל דבר – עשרה יועצים משפטיים.

אבשלום וילן: על מה?

אבשלום וילן: על דברים שמובנים מאליהם?

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד לכם משהו: בתחילת האינתיפאדה השנייה – אני חבר ועדת תקציב הביטחון – היה צריך תקציב להילחם באינתיפאדה השנייה.

אבשלום וילן: בתוך שלושה ימים אספו את ועדת תקציב הביטחון, והעברנו החלטה של תוספת 3 מיליארדי שקלים עם אופציה ל-3 נוספים.

אבשלום וילן: בבת-אחת.

אבשלום וילן: כי זה חירום, ואז זה לגיטימי והכול עובד.

אבשלום וילן: הממשלה הזאת, את הדברים האזרחיים לא יודעת לעשות בצורה האלמנטרית ביותר.

אבשלום וילן: עוד כמה "גראדים" – עד שיקרה שם משהו?

אבשלום וילן: זאת ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאליות.

אבשלום וילן: זאת הבעיה.

אריה אלדד: איפה ימנית?

אריה אלדד: איזה ימנית?

אבשלום וילן: אריה, במונחים שלי ימנית, במונחים שלך – בכלל הצעת פה עכשיו לתמוך ברעיון ארץ-ישראל השלמה, מלחמת נצח, עד קץ כל הדורות – לא בית-חולים אחד ולא שניים.

אבשלום וילן: כל המרחב שבין הירדן והים יעבור לבית-חולים אחד גדול, ולא נבין בכלל למה אנחנו נמצאים שם.

אבשלום וילן: אבל לענייננו, גם אני מציע לך, למה אתה מערב את סיפור – אתה, מי כמוך – – –

אריה אלדד: שמעתי את יוסי ביילין אומר – – –

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: חבר הכנסת אלדד, הדובר כבר סיים את זמנו.

אבשלום וילן: בסדר.

אבשלום וילן: רק תשובה אחת אני רוצה לתת לו על בית-החולים באשדוד.

אריה אלדד: אבל שמעתי את יוסי ביילין אומר שהממשלה אימצה את עקרונות "שלום עכשיו".

אריה אלדד: אז לקרוא לה ימנית?

אריה אלדד: למה להעליב את "שלום עכשיו"?

אבשלום וילן: אני עוד לא ראיתי שהממשלה הזאת אימצה את עקרונות "שלום עכשיו".

אבשלום וילן: עוד רב המרחק, עוד חזון למועד, אתה יכול להיות רגוע מבחינה זאת.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד לך משפט אחרון מבחינת בית-החולים באשדוד.

אבשלום וילן: מי כמוך יודע – למרות חוק הכנסת וכו' – שעל-פי כל ניתוח של מצב האשפוז במדינת ישראל, השכל הישר וההיגיון הבריא אומרים שצריך להמשיך לפתח את בית-החולים "ברזילי", את "סורוקה" ואת "קפלן".

אבשלום וילן: במצב האוכלוסייה הקיים היום בדרום, שלושת בתי-החולים האלה פלוס חדר מיון קדמי, מסודר, באשדוד, עונים על הבעיה, וכל השאר פוליטיקה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

דוד רותם: אדוני השר הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, איך יודעים שעשית משהו טוב?

יצחק הרצוג: כשאתה מותקף משני הצדדים.

יצחק הרצוג: זה אומר: זו ממשלה מטומטמת, וזה אומר: זו ממשלה עם ידיים שמאליות, או ימניות, ולכן אני חושב שמה שאנחנו עושים – אנחנו עושים נכון.

יצחק הרצוג: אתמול הייתי באשקלון, ירדתי להיפגש עם כל לשכת הרווחה באשקלון, לראות כיצד העניינים מתנהלים.

יצחק הרצוג: ישבתי עם ראש העיר, עם פרנסי העיר, מכל עבר, ואני רוצה לומר לכם שההרגשה היא שזו עיר שמתנהלת בצורה טובה מאוד, במוכנות לחירום.

יצחק הרצוג: ולכן, מה שאמרת, חבר הכנסת אלדד, לחלוטין לא נכון.

יצחק הרצוג: העיר הזו התכוננה ליום שייפול עליה "גראד".

יצחק הרצוג: ברגע שנפל ה"גראד" הראשון העיר הזו הוציאה את תיקי החירום, פרסה את כל המערכת, והמערכת מתפקדת בצורה ראויה להערכה.

יצחק הרצוג: אני בטוח שכל הבית הזה שולח מכאן ברכה נאמנה לראש העיר, לפרנסי העיר ולעובדי העירייה ולמתנדבים – מאות מתנדבים, שעושים מלאכת קודש בתחזוק של כל המתקנים, סיוע לחלשים, הפעלת מנגנוני הצלה ומצוקה וכל כיוצא ובזה.

יצחק הרצוג: ובין היתר, בחזית נמצא בית-החולים "ברזילי".

יצחק הרצוג: זה בית-חולים חשוב מאוד, כולכם צודקים בעניין הזה.

יצחק הרצוג: חברתי חברת הכנסת אביטל וכל מי שבא והחרה החזיק אחריה, כולכם צודקים – בית-החולים חשוב מאין כמוהו, עם הנהלה טובה, וללא ספק הוא נמצא באתגר גדול כמו זה שעמד בו בית-החולים בנהרייה, כמו זה שעומד בו בית-החולים "רמב"ם", כמו זה שעומד בו בית-החולים על שם רבקה זיו, כמו זה שעומד בו בית-החולים "פורייה".

יצחק הרצוג: כל אלה היוו דוגמה ומהווים דוגמה לבית-החולים באשקלון.

יצחק הרצוג: אכן, לא נמצא כאן שר הבריאות, אבל נושא המיגון, דרך אגב, הוא לא רק בידי משרד הבריאות, הוא בידי משרד הביטחון, ואת כל הנושא מרכז סגן שר הביטחון מתן וילנאי.

יצחק הרצוג: הוא זה שמוביל את זה.

יצחק הרצוג: בעקבות החלטת שר הביטחון קמה רשות חירום לאומית.

יצחק הרצוג: היא עוסקת בכל נושא המיגון, ואני מכאן הולך לדיון על מיגון של מתקנים שלנו בצפון בעקבות המלחמה.

יצחק הרצוג: לכן אני מציע, בכל מקרה – אני מייד אקריא את תשובת שר הבריאות, שיש בה גם מענה מסוים.

יצחק הרצוג: אני מציע לחברי וחברותי להעביר את הדיון לוועדת החוץ והביטחון.

יצחק הרצוג: אני מציע ששם יהיה בירור ענייני עד הפרט האחרון היכן בדיוק נמצא נושא המיגון של בית-החולים.

יצחק הרצוג: עכשיו אני אקריא.

קולט אביטל: מה – – –

יצחק הרצוג: סליחה, גברתי, אני אקריא.

יצחק הרצוג: להלן תשובת שר הבריאות.

יצחק הרצוג: זה לא רק עניין של תקנים.

יצחק הרצוג: את מדברת על תקנים, דיברת קודם כול על המיגון.

יצחק הרצוג: תקנים זה נושא אחר לגמרי.

יצחק הרצוג: משרד הבריאות נערך לקידום מוכנות בית-החולים "ברזילי" בתחומי המיגון והתשתיות לחירום.

יצחק הרצוג: כבר בתקופת מלחמת לבנון השנייה מיגן משרד הבריאות את כל החלונות בבית-החולים "ברזילי" ואת צוברי החמצן ואת המתקנים לאחסון צוברי הגזים האחרים.

יצחק הרצוג: מייד לאחר החלטת הממשלה על חיזוק הצפון והדרום התחילו העבודות במתחם בית-החולים, לבניית חדר מיון מוגן עם שירותים נוספים ובניית מרחב מוגן, תת-קרקעי, המיועד ל-200 מאושפזים.

יצחק הרצוג: הבנייה מתנהלת בעצלתיים, עקב הימצאות אתר קבורה עתיק במקום, שיש לפנותו בטרם ניתן יהיה להתחיל בבנייה באופן משמעותי.

יצחק הרצוג: היות שברור היה למשרד הבריאות כי נוכח העיכוב בנייה זו לא תיתן מענה בעימות הנוכחי, הוכשרו בבית החולים במשך חמשת החודשים האחרונים שטחים מוגנים לקליטת מאושפזים.

יצחק הרצוג: השטחים שהוכשרו מאפשרים קליטה של 150–200 מאושפזים ואנשי צוות, כאשר נוסף על כך קיים בבית-החולים מיון מוגן תת-קרקעי הניתן להפעלה תוך דקות.

יצחק הרצוג: בימים האחרונים, נוכח האירועים, העביר בית-החולים מאושפזים ממחלקות הנמצאות באתרים פגיעים בבית-החולים אל המרחבים המוגנים.

יצחק הרצוג: בין היתר הועברו מחלקות הפגייה, יולדות ויילודים, פנימית, גריאטריה וילדים.

יצחק הרצוג: בימים אלה נשלמות ההכנות למרחבי עבודה ממוגנים למעבדות בית-החולים וליחידות הדיאליזה.

יצחק הרצוג: בנוסף, בשיתוף עם המשרד לענייני גמלאים, החלה בנייתו של מרחב מוגן בצמוד למחלקה הגריאטרית, והשלמתו צפויה תוך כחצי שנה.

יצחק הרצוג: יצוין כי על מנת לתת מענה טוב יותר על צורכי המיגון של כלל בתי-החולים בארץ, הגיש משרד הבריאות תוכנית בהיקף של 1.4 מיליארד ש"ח, נוסף על מיזמי בנייה שאושרו עד כה בממשלה.

יצחק הרצוג: כאן מוסיף שר הבריאות:

יצחק הרצוג: ברצוני לציין לשבח את עמידתו האיתנה של צוות בית-החולים בכל האתגרים העומדים בפניו בימים אלה, תוך המשך מתן טיפול רפואי איכותי ומקצועי לכל החולים והפצועים הזקוקים לכך, ואני, ואני בטוח שגם אתם מצטרפים לברכה הזו.

יצחק הרצוג: אני מציע להעביר את ההצעות לוועדת החוץ והביטחון לדיון פרטני בנושא המיגון.

אריה אלדד: אבל בוועדת החוץ והביטחון לא יכולים להשתתף החברים המציעים – –

יצחק הרצוג: אין לי בעיה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברת הכנסת אביטל?

דוד רותם: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

דוד רותם: גברתי מסכימה.

דוד רותם: חבר הכנסת אהרונוביץ?

דוד רותם: האם אדוני מסכים?

דוד רותם: חבר הכנסת אלדד.

דוד רותם: מה אתה מציע, חבר הכנסת וילן?

אבשלום וילן: אני מסכים, אבל אני שוקל אם לא להעביר את זה לוועדת הכספים.

יצחק הרצוג: – – – ועדת העבודה והרווחה – – –

דוד רותם: האם אדוני מסכים?

אבשלום וילן: מסכים תוך מחאה.

דוד רותם: אם כך – נא להצביע.

דוד רותם: מי שבעד – פירושו של דבר בעד ההעברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

דוד רותם: מי שנגד הוא בעד הסרה.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שההצעות לסדר-היום בדבר מצבו של בית-החולים "ברזילי" באשקלון תועברה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

דוד רותם: החלטת חברת "דן" על אי-הפעלת קווי אוטובוס בשבתות וטיפול משרד התחבורה בעניין

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: החלטת חברת "דן" על אי-הפעלת קווי אוטובוסים בשבת וטיפול משרד התחבורה בעניין, הצעות לסדר-היום שמספרן 4916, 4927, 4947 ו-4955.

דוד רותם: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

דוד רותם: משיב השר הרצוג.

יצחק הרצוג: – – –

דוד רותם: בוא נאמר כך – עד השעה 15:00 ישיב השר הרצוג.

דוד רותם: אחרי השעה 15:00 אולי ישיב השר פרידמן.

קריאות: – – –

דוד רותם: רבותי, מי שאמור להשיב זה שר התחבורה.

דוד רותם: שר התחבורה קיבל את ההצעות, ראה את הנושא והכין תשובה.

דוד רותם: בעצם, הרי אנחנו יודעים שמי שישיב – ישיב על-פי מה שקיבל משר התחבורה.

ניסן סלומינסקי: אז מה שאני מציע, אדוני יושב-ראש הישיבה, שנבטל את כל הנוהל שחברי כנסת עולים ומתבזים – נניח שנשתכנע – – –

דוד רותם: בינתיים השר הרצוג משיב.

דוד רותם: אם אחר כך יחליפו שרים, אז מי שיהיה – ישיב – – –

ניסן סלומינסקי: אבל גם הוא אומר – – –

דוד רותם: אבל הוא רשאי לדבר בשם הממשלה, הוא אחראי למה שהוא מקריא.

יצחק הרצוג: אנחנו נשמע את הדברים ונגיב.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אדוני השר הרצוג, כנסת נכבדה, העניין של שר התחבורה, שהוא ממונה על התחבורה בישראל, שהוא הוציא את ההוראה לחברת "דן" להמשיך להפעיל תחבורה בשבת והוא לא נמצא כאן – היא מאוד תמוהה בעיני.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, נפל דבר בישראל.

שמואל הלפרט: לראשונה מאז קום המדינה, משרד ממשלתי, האמור להיות הראשון שידרוש לקיים את חוקי המדינה, את המשך הסטטוס-קוו – דווקא הוא קם ומחייב חברה להמשיך ולהפעיל קווים בשבת, בניגוד לחוק שעות עבודה ומנוחה.

שמואל הלפרט: לא עוד העלמת עין מחילולי השבת הנעשים כל שבת בריש גלי; לא עוד התעלמות מהקווים הפועלים בשבת ללא מפריע – אלא הפעלת סמכות כדי לחייב עובדים בישראל לחלל שבת.

שמואל הלפרט: חברת "דן", שהחליטה בשבוע שעבר להפסיק את הפעלתם של תשעה קווים בשבת, לא עשתה זאת, כפי שניסו גורמים שונים להציג, בגלל לחץ דתי.

שמואל הלפרט: גם לא משום שהם חזרו בתשובה, אלא משיקולים כלכליים גרידא: חוסר כדאיות ורצון העובדים לבלות את השבת בחיק משפחתם.

שמואל הלפרט: אך כל זה לא מנע, לצערי, מגורמים מסוימים להתקומם נגד הכפייה הדתית, כביכול, ושינוי הסטטוס-קוו.

שמואל הלפרט: חשוב שכל אלה המנפנפים בכפייה דתית ובשינוי בסטטוס-קוו ידעו שהפעלת תחבורה ציבורית בשבת נוגדת את הסטטוס-קוו הנהוג בישראל מאז קום המדינה.

שמואל הלפרט: לפי החוק, אסור להפעיל תחבורה ציבורית בשבת, למעט בחיפה.

שמואל הלפרט: עצם העובדה שבמשך שנים העלימו מעיני הציבור שיש חברה שמפעילה במרכז הארץ אוטובוסים בשבת, זוהי ההפרה הגדולה ביותר של הסטטוס-קוו.

שמואל הלפרט: האוטובוסים שנסעו בשבתות פעלו בניגוד לחוק.

שמואל הלפרט: לכן ההחלטה האחרונה של חברת "דן", בעצם רק מתקנת את ההפרה המתמשכת של הסטטוס-קוו.

שמואל הלפרט: כדאי לשים לב גם לדבריו של מנכ"ל חברת "דן", שאמר בתקשורת שעובדי החברה כלל אינם מעוניינים לעבוד בשבתות, אף-על-פי שהם מקבלים תוספות שכר משמעותיות על כך.

שמואל הלפרט: העובדים שאמורים לתפעל את הקווים אינם רוצים לעבוד ביום השבת.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, יש עדיין, לתשומת לב כל המסיתים, עובדים בישראל שעבורם יום השבת הוא יום מנוחה וערך יהודי עליון.

שמואל הלפרט: זוהי גם ההזדמנות לבדוק אילו היתרים יש לכל העובדים של "אגד" ו"דן" לעבוד בשבת; או אולי יש להם חסינות, הפוטרת אותם מקבלת היתרי עבודה בשבת?

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, לפני כמה שבועות הצהיר כאן מעל דוכן הכנסת שר התחבורה – חבל שהוא לא נמצא כאן – במסגרת תשובה על הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת ליצמן, שהוא נגד חילול שבת, וכי משרדו עושה הכול על מנת למנוע חילול שבת, למעט במקרים שבהם מדובר בפיקוח נפש.

שמואל הלפרט: איך מסתדרת ההצהרה החשובה של השר, שהוא נגד חילול שבת, ואנו מאוד מעריכים זאת, עם ההוראה לחברת "דן" להפעיל קווי תחבורה בשבת?

שמואל הלפרט: אולי בגלל זה הוא גם לא נמצא כאן.

שמואל הלפרט: לכן אני קורא לשר התחבורה לבטל את ההוראה שניתנה לחברת "דן" ולאפשר לה להפסיק את הפעלת הקווים לפני צאת השבת בהתאם לחוקי המדינה.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, בראש הדברים אני רוצה להודות לחברי הכנסת ניסן סלומינסקי ואברהם מיכאלי על הסכמתם שאני אקדים את רשות הדיבור שלי בגין העובדה שאני חייב לנסוע, אדוני השר, לפריימריס שלי.

רן כהן: גם זה קיים בפוליטיקה, אין מה לעשות.

יצחק הרצוג: עוד מעט זה ייגמר.

רן כהן: כן, בעוד שבועיים זה ייגמר, אני מקווה.

רן כהן: מאחר שיזמתי, נדמה לי, מוקדם מאוד את הדיון בנושא הזה, אני מרשה לעצמי לפנות אליך, השר פרידמן.

רן כהן: פניתי לשר התחבורה, ואני מאוד שמח על תשובתו בעניין הזה, שהיתה די מהירה, שהוא מעכב את החלטת קואופרטיב "דן" עד שיוברר העניין עם הקואופרטיב.

רן כהן: בתל-אביב מתקיים זה הרבה מאוד שנים סטטוס-קוו, שבו מספר מצומצם מאוד של קווים יוצאים לפני צאת השבת לשירות אזרחי תל-אביב.

רן כהן: זה דבר שקיים מימים ימימה, ואין שום סיבה בעולם להקשות ולהרע את מצבם של תושבי תל-אביב בסוגיה הזאת.

שמואל הלפרט: זה לא מימים ימימה.

רן כהן: זה מימים ימימה.

שמואל הלפרט: לפי החוק אסור להפעיל תחבורה ציבורית בשבת.

רן כהן: זה קיים מימים ימימה גם בחיפה.

רן כהן: חיפה נמצאת בתוך מדינת ישראל, ואף-על-פי-כן, נדמה לי שמאז הקמת המדינה ועד היום אוטובוסים נוסעים בה בשבת.

ניסן סלומינסקי: רק בחיפה.

שמואל הלפרט: החוק אומר בפירוש שאסור.

רן כהן: מה לעשות שבני אדם חיים בשבת, מבקרים בשבת את בני משפחותיהם החולים בבתי-החולים, מבקרים זה את זה בשבת, רוצים גם טיפה לנפוש בשבת.

רן כהן: אני לא אכריח אותך בחיים, חבר הכנסת הלפרט, אני לא אדחף אותך בחיים לנסוע בשבת, אני גם לא אכניס לפיך שום דבר מאכל לא בשבת ולא ביום חול.

רן כהן: אני לא רוצה שאתה תיסע בשבת; אני רוצה שמי שנוסע בשבת, יוכל לנסוע בשבת.

רן כהן: הוא לא שואל אותך, ואתה לא צריך לשאול אותו.

יעקב כהן: יש שני סוגי חוק במדינה?

דוד רותם: חבר הכנסת כהן.

רן כהן: אנחנו לא מדינת הלכה, אנחנו מדינה של כל העם היהודי, ויש בינינו דתיים, חרדים, מסורתיים, חילונים, יהודים וערבים – יש הכול.

רן כהן: וכל אדם יחיה על-פי אמונתו.

שמואל הלפרט: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת הלפרט.

רן כהן: דיברת לפני רגע, מה אתה עכשיו מדבר?

רן כהן: עד עכשיו דיברת.

דוד רותם: חבר הכנסת הלפרט, חבר הכנסת רן כהן צריך לבחור, ואתה מפריע לו.

רן כהן: איש באמונתו יחיה – זה גם ציווי דתי.

רן כהן: אתם לא רוצים לכבד את זה, כי לא נוח לכם.

רן כהן: יותר מזה, אנשים זכאים לקיים את משפחתם, את הצורה שבה הם מבלים, אנשים רוצים לצאת לים בשבת, זאת זכותם.

רן כהן: הים קיים גם בשבת במצוות האלוהים שלכם.

רן כהן: מה אתם רוצים, אלוהים אדירים.

רן כהן: יש לא-יהודים, הם לא יכולים לנסוע בשבת?

רן כהן: למה?

רן כהן: משום שאתם רוצים לכפות עליהם כפייה דתית?

רן כהן: אי-אפשר להשלים עם העניין הזה.

רן כהן: לכן אני פונה– – –

שמואל הלפרט: אנחנו רוצים לשמור על החוק במדינה.

רן כהן: אתה היחיד שדיברת עד עכשיו – מה אתה ממשיך לדבר?

רן כהן: האם זה משום שהיושב-ראש סבלני אליך?

יעקב כהן: אתה רואה שהציבור לא רוצה לנסוע, ולכן "דן" רוצה לסגור את הקווים.

דוד רותם: חבר הכנסת כהן.

דוד רותם: חבר הכנסת כהן.

דוד רותם: סליחה, חבר הכנסת כהן – פעם ראשונה.

יעקב כהן: ב"דן" רוצים לסגור את הקווים.

דוד רותם: חבר הכנסת כהן – פעם שנייה.

רן כהן: נדמה לי שהלפרט הוא מסיעתך, אז מה אתה מדבר עוד פעם?

יעקב כהן: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת כהן, קראתי אותך פעם שנייה, ואני אקרא אותך פעם שלישית.

יעקב כהן: – – –

דוד רותם: אני אקרא אותך פעם שלישית.

יעקב כהן: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת כהן, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

דוד רותם: נא לצאת.

רן כהן: אתם אוהבים רק שונאי חרדים כמו טומי לפיד, שידברו אליכם בלשון בני-אדם – – –

דוד רותם: חבר הכנסת, נא לצאת.

דוד רותם: קראתי אותך פעם שלישית.

יעקב כהן: הציבור לא רוצה, הוא לא נוסע.

יעקב כהן: למה "דן" סוגר את הקווים?

דוד רותם: קראתי אותך לסדר פעם שלישית.

דוד רותם: נא לצאת.

רן כהן: אתה וכמוך רוצים רק שונאי חרדים ומלבים שנאה.

רן כהן: אתם רוצים "טומי לפידים" או שאתם רוצים אנשים שמדברים בשם ההיגיון ובשם המתינות?

יעקב כהן: יש חוק, חייבים לשמור על החוק.

דוד רותם: ביקשתי לצאת.

דוד רותם: (חבר הכנסת יעקב כהן יוצא מאולם המליאה.)

רן כהן: המתינות היא לא רק שאתה תהיה בעל זכאות לעשות כל מה שאתה רוצה, המתינות היא שכל אדם יחיה על-פי אמונתו.

רן כהן: ואני פונה אליך, שר המשפטים, שהממשלה כולה, אתה ושר התחבורה, תכבדו את המשך הקיום של הסטטוס-קוו בתל-אביב.

רן כהן: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, חברת "דן" הודיעה לפני כשבוע, עשרה ימים, שהיא מפסיקה להפעיל כמה קווים בשבת, ולפחות לפי מה שפורסם בתקשורת, חברת "דן" לא עשתה את זה בשום כפייה ובשום לחץ של גורמים, לא דתיים ולא חרדיים, והיא אמרה שכל האוטובוסים של החברה יחלו מעתה לפעול באותם קווים לאחר צאת השבת מסיבות כלכליות, שאין להם שום כדאיות כלכלית להפעיל את האוטובוסים בשבת, וגם אם מפעילים אותם בשבת נגרמים להם הפסדים.

אברהם מיכאלי: מצד אחד, יש לברך את החברה על הצעד הזה, הן מההשקפה הדתית שלנו, והן משיקולים של חיסכון ונזקים שהם רוצים למנוע.

אברהם מיכאלי: לא הבנתי למה שמענו שמשרד התחבורה מתנגד לצעד הזה של חברת "דן".

אברהם מיכאלי: אם משרד התחבורה אומר להם שימשיכו לשאת בנזקים, כנראה משרד התחבורה גם מבטיח לחברת "דן" לפצות אותם על הנזקים שנגרמים להם.

אברהם מיכאלי: ואם משרד התחבורה לא רוצה שהם יפעילו את האוטובוסים בשבת משיקולים אחרים, לא הבנו מה עומד מאחורי זה.

אברהם מיכאלי: מה שאני חושש הוא שמשרד התחבורה בעצם מנסה להמשיך סידור שכנראה גם לו אין בסיס חקיקתי כלשהו.

אברהם מיכאלי: אם רוצים לומר שנוצר סטטוס-קוו כלשהו, שהוא משהו שלא מצאנו לו שום תימוכין, משרד התחבורה מנסה לאכוף על חברת "דן" להפעיל תחבורה בשבת אף-על-פי שחברת "דן" לא רוצה לעשות את זה משיקולים שלה, מה גם שאין לה שום מחויבות ושום הסכם.

אברהם מיכאלי: ציפינו ששר התחבורה יגיע ויסביר לנו את השיקולים שעומדים מאחורי ההנחיה שהוציאו ממשרד התחבורה לחברת "דן" להמשיך לפעול בשבת, כאשר בהוראה הזאת של משרד התחבורה – אם אכן קיימת הוראה כזאת להמשיך לפעול – משרד התחבורה מפר לדעתי את החוק.

זבולון אורלב: יש לשר סמכות להורות לחברה לפעול בשבת?

אברהם מיכאלי: זו בדיוק השאלה שאני שואל.

אברהם מיכאלי: לשר אין סמכות בחוק להורות להפעיל חברה בשבת, ואם אין הוראה כזאת – השר עובר על החוק.

אברהם מיכאלי: כך אני מבין.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אם השר לא נותן להם הנחיות כאלה, אני רוצה שהשר יסביר לנו מה עומד מאחורי אותה הוראה שחברת "דן" תחזור בה מאותה הודעה, או מה ההפרה של אותו הסכם שכביכול קיים בין חברת "דן" לבין מדינת ישראל או כלפי האזרחים.

אברהם מיכאלי: כנראה, חברת "דן" עברה על החוק בכך שהפעילה את האוטובוסים בשבת, ואם היא עצמה מגיעה למסקנה שהיא מפסיקה את זה, אדרבה ואדרבה.

אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שאין שום מקום שמשרד התחבורה יכפה על החברה להמשיך גם לשאת בנזקים וגם להפעיל אוטובוסים בשבת, שזה בניגוד לכל חוק.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת מיכאלי, עוד מעט אני אצטרך להצביע ואני לא מבין.

דוד רותם: האם משרד התחבורה התנתק ממשלת ישראל, או שזו אחריות קולקטיבית של כל שרי ממשלת ישראל שמכריחים חברה לנסוע בשבת?

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא משתמשים במונחים של "התנתקות", כי כבר פעם אחת התנתקנו ושילמנו על זה ביוקר.

דוד רותם: אז זו אחריות קולקטיבית.

דוד רותם: כל שרי ממשלת ישראל אחראים לחילול שבת.

דוד רותם: רציתי לוודא.

אברהם מיכאלי: יש פה משהו לא ברור, ונשמח אם שר התחבורה יבוא ויסביר לנו מה עומד מאחורי אותה הוראה לחברת "דן" להמשיך להפעיל אוטובוסים בשבת.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שוב אנחנו רואים את אותה תופעה; אני בוש ונכלם לעמוד כאן ולדבר.

ניסן סלומינסקי: נניח שאני אדבר נפלא ואני אשכנע, אבל מה זה עוזר?

ניסן סלומינסקי: השר שיענה לי בסך הכול יקרא את מה שהוא קיבל משר התחבורה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כל מה שחברי הכנסת מדברים פה, זה צחוק.

ניסן סלומינסקי: עושים מאתנו צחוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים כשהתשובה כבר נמצאת ומי שכתב את התשובה לא שומע – כי אולי הוא ישתכנע וישנה אותה?

ניסן סלומינסקי: אני חושב שצריך לבטל את כל העניין הזה, זה ממש מבזה אותנו כחברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: הציבור שעומד ורואה צוחק ולועג לנו, ואחר כך אנחנו מתפלאים למה אין כבוד לכנסת.

ניסן סלומינסקי: זו בדיוק הסיבה: עומדים חברי הכנסת, מנסים להסביר וכו'.

ניסן סלומינסקי: אני לא מאשים את שר המשפטים, חלילה, שר המשפטים מתנדב, אין לו מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: לגופו של עניין.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל עברה תהליך ארוך מאוד של בירור מי היא ומה היא.

ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר היא החליטה שהמדינה הזאת היא מדינה יהודית-דמוקרטית, בסדר הזה.

ניסן סלומינסקי: היה דיון אם היא תהיה דמוקרטית-יהודית או יהודית-דמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: סוכם: מדינה יהודית-דמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: במה מתבטאת יהדותה של המדינה?

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא אמר שניכנס לביתו הפרטי של כל אדם ונוודא שהוא שומר וכו'.

ניסן סלומינסקי: האופי הציבורי של המדינה בא לידי ביטוי אולי בדבר אחד – נכון שיש הנושא של נישואים וגירושים – בנושא של השבת.

ניסן סלומינסקי: כמו שכל מדינה נאורה יש לה היום שלה, ואם ניסע בחוץ-לארץ לא נראה אף תחנת דלק פתוחה באותו יום, שהוא היום החופשי.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל החליטה וביום הזה אין תחבורה ציבורית.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: הנהגים לא עובדים.

ניסן סלומינסקי: כמו שחנות שרוצה לפתוח, אסור לה לפתוח, אף שגם זה נפרץ.

ניסן סלומינסקי: היה פעם ניסיון להגיע להסדר כולל, והוא התמוטט רק על הנושא של חיפה, שלצערי רצו להוציא אותה מחוץ לתחום ההסדר, לא הסכימו והתפוצץ כל ההסדר.

ניסן סלומינסקי: אבל כל מדינת ישראל כולה נמצאת בסידור שלפיו התחבורה הציבורית אינה פועלת בשבת.

ניסן סלומינסקי: לצערי, רק דרך המעשה הנכון של "דן" התברר לי שלמעשה זה מי שחטא וחוזר בתשובה, ולפי ההלכה אסור להזכיר את חטאו הקודם, אבל אולי לפחות נאמר כאן שייתכן שבמשך תקופה ארוכה, של כמה שנים, "דן" הפירה את החוק, הפירה את ההסכמים, הפירה את הסטטוס-קוו, ויכול להיות שהיא כן נסעה בתשעה קווים בשבת, בניגוד לחוק.

ניסן סלומינסקי: והנה היא חוזרת בתשובה – ושוב, אני כבר לא בודק אם היא חוזרת בתשובה בגלל צד כלכלי או לא, לדידה זה באמת צד כלכלי, אבל מבחינתי היא חוזרת בתשובה וחוזרת לחוק וכו', וצריך לברך אותה על כך.

ניסן סלומינסקי: והנה פתאום אני שומע קולות – אני לא יודע אם זה מהממשלה או לא – שבאים ואומרים: לא, אנחנו ניתן הוראה ל"דן" לחזור ולחלל שבת, ונאכוף על הנהגים לחלל שבת אף-על-פי שהם לא רוצים וזה בניגוד לחוק, בניגוד לסטטוס-קוו, בניגוד לכל מה שרק אפשר.

ניסן סלומינסקי: זו נקראת מדינת חוק?

ניסן סלומינסקי: זו נקראת מדינה יהודית?

ניסן סלומינסקי: דמוקרטית?

ניסן סלומינסקי: ואחרון אחרון חביב.

ניסן סלומינסקי: אני פונה לחברי שיושב פה, שמייצג את הקואליציה – אנחנו באופוזיציה, אבל אחד מחברי כאן מייצג את הסיעה שחברה בקואליציה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאם על המשחן שנסע בשבת – בנסיעה חצי-פרטית – פרשו מהקואליציה, או על מטוס – שזה היה ביטחוני – שהגיע בשבת, פה בריש גלי, אם ממשלת ישראל אכן תיתן הנחיה לחברת "דן" כן להפעיל, אני חושב שבאותו רגע אתם חייבים לקום ולעזוב את הקואליציה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי.

דוד רותם: אדוני שר המשפטים, בשם שר התחבורה, בבקשה.

דניאל פרידמן: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני מתנצל על שאני מקריא את התשובה של משרד התחבורה.

דניאל פרידמן: ההערה של חבר הכנסת סלומינסקי במקומה.

דניאל פרידמן: כרגיל צריך השר הנוגע בדבר לתת את התשובה, אבל הנסיבות הן כאלה שהתשובה הגיעה לידי ואני מקריא אותה.

דניאל פרידמן: בשנת 1991 הוקם בהנחיית מר משה קצב, שר התחבורה דאז, צוות עבודה לעיגון הסטטוס-קוו בעניין הפעלת התחבורה הציבורית בשבת בתקנות התעבורה וברשיונות הקווים.

דניאל פרידמן: צוות העבודה, שהורכב מנציגי משרד התחבורה ונציגות הזרמים החרדיים, דן בניסוח תקנה 386א, המסדירה את הסטטוס-קוו בתחום ואת רשימת הקווים שבהם מותרת פעילות בשבת ואשר פורסמה על-ידי המפקח.

דניאל פרידמן: ב-27 ביולי 1991 קיבלה הכנסת חוק לתיקון פקודת התעבורה, זהו תיקון מס' 28, אשר עסק באיסור הפעלת אוטובוסים ציבוריים בקווי השירות בימי מנוחה.

דניאל פרידמן: בהמשך לתיקון הנ"ל, התקין שר התחבורה את תקנה 386א ובה קבועים קריטריונים שעל-פיהם הרשות רשאית להתיר הפעלת קווי שירות באוטובוסים בימי מנוחה.

דניאל פרידמן: להלן הקריטריונים שנקבעו בתקנה למתן רשיון לקווים לפעול טרם צאת השבת:

דניאל פרידמן: קווים המשרתים נוסעים לבתי-חולים; קווים המשרתים נוסעים ליישובי ספר; קווים המשרתים יישובים שתושביהם אינם יהודים; קווים חיוניים לדעת הרשות מבחינת ביטחון הציבור; קווים חיוניים לדעת הרשות מבחינת קיום שירות תחבורה ציבורית.

דניאל פרידמן: על יסוד התקנה הנ"ל הוציא המפקח על התעבורה הנחיות מפורטות המסדירות פעילות קווי אוטובוסים בשבת על-פי רשימת קווים שפרסם.

דניאל פרידמן: ההנחיות נכנסו לתוקפן בדצמבר 1991.

דניאל פרידמן: מאז ועד היום פעלה המערכת בהתאם להנחיות שנקבעו וללא חריגות משמעותיות.

דניאל פרידמן: בכל מקרה שבו התגלו חריגות בשטח, הן טופלו באופן מיידי לשם החזרת המצב לקדמותו.

דניאל פרידמן: ראוי לציין כי התקנה וההנחיות באו להסדיר מצב של חיכוכים בין מפעילי התחבורה הציבורית לאוכלוסיות שונות במשך תקופה ממושכת.

דניאל פרידמן: הפרת הסטטוס-קוו שנוצר עשויה לגרום לחיכוכים נוספים עקב פגיעה בציבור המשתמשים בקווים, ולכן אנחנו ממליצים לבחון כל בקשה לצמצום הפעילות לעומק בטרם קבלת החלטות בנושא.

דניאל פרידמן: לאור האמור, מובן כי כל שינוי של המצב הקיים יהווה למעשה שינוי של הסטטוס-קוו, המאזן בין הציבור המבקש לאסור לחלוטין נסיעת תחבורה ציבורית בשבת ובין הציבור המבקש להתיר נסיעות תחבורה ציבורית בשבת באופן חופשי.

דניאל פרידמן: כל שינוי כאמור עלול בהחלט להתפרש על-ידי אחד הצדדים הללו כפגיעה באינטרסים שלו.

דניאל פרידמן: לפיכך, בקשת חברת "דן" לביטול הנסיעות בקווים הפועלים גם בשבת, והשינוי הנגזר בסטטוס-קוו – הבקשה נבחנת בזהירות רבה.

דניאל פרידמן: זאת על מנת שהדבר לא יהווה עילה ותקדים לשינוי נוסף בעתיד.

דניאל פרידמן: תודה.

זבולון אורלב: האם אני יכול לשאול שאלה?

זבולון אורלב: שאלה משפטית.

דניאל פרידמן: בבקשה.

זבולון אורלב: איך זה גובר על חוק שעות עבודה ומנוחה?

זבולון אורלב: איך תקנה או הסדר שנקרא "סטטוס-קוו", יכול לגבור על חוק שעות עבודה ומנוחה?

זבולון אורלב: – – – אלא אם כן התקבל – – –

ניסן סלומינסקי: מה, זה מצב ביטחוני?

ניסן סלומינסקי: שפת הים זה מצב ביטחוני?

דניאל פרידמן: אז קודם כול, יכול להיות שהתקבל היתר.

דניאל פרידמן: אני לא יודע.

דניאל פרידמן: המצב העובדתי לא ידוע לי.

דניאל פרידמן: שנית, אינני יודע מי הנהג.

דניאל פרידמן: אתה תמיד יכול לשאול גם מי הנהג.

זבולון אורלב: אדוני שואל ברצינות?

דניאל פרידמן: אני רק אומר.

זבולון אורלב: אומנם פורים מתקרב, אבל – – – בידי לא-יהודים – – –

דניאל פרידמן: לא, לא, בסדר.

דניאל פרידמן: אני אומר: יכול מאוד להיות שיש היבטים אחרים לנושא הזה, אבל החומר בעניין הזה איננו בפני.

תודה.

ניסן סלומינסקי: אולי בנושא של שפת הים יש מצב ביטחוני מיוחד.

אדוני מציע, אם כן?

דניאל פרידמן: מה שיבקשו – דיון במליאה או בוועדה.

הם תמיד מבקשים דיון במליאה.

חבר הכנסת אורלב, יש לך הצעה אחרת.

אדוני יכול לשבת.

דניאל פרידמן: תודה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, ראשית כול, הצעתי האחרת היא להעביר את הנושא לדיון בוועדה, וצריך לשקול גם – – –

אדוני יכול להציע בוועדה, אבל איזו ועדה?

אדוני צריך להציע הצעה.

קריאה: כלכלה.

זבולון אורלב: הצעתי היא ועדת כלכלה – נכון, כי זה עניין של תחבורה, זה צריך להגיע לוועדת הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: או לכספים.

זבולון אורלב: זאת השאלה, אבל יש לי תמיהה.

זבולון אורלב: התמיהה היא ששר התמ"ת – שהוא ראש תנועת ש"ס, וחברי חבר הכנסת מיכאלי, גם מאותה תנועה – הם מופקדים על חוק שעות עבודה ומנוחה, שלדעת הכול הוא חקיקה ראשית, שבא להסדיר את העניין של איסור עבודת יהודים בשבת.

זבולון אורלב: איך הדבר הזה מסתדר?

זבולון אורלב: איך יכולה לשבת מפלגה דתית, חרדית, בממשלה שהולכת לתת הוראה של חילול שבת – זה דבר נפלא ממני.

זבולון אורלב: ואני מאוד מקווה – אם חבר הכנסת מיכאלי יהיה מוכן להעביר את הדיון הזה לדיון בסיעה.

זבולון אורלב: כי אין לי ספק שהתנועה לא רוצה בחילול שבת, אבל יש גבול עד כמה הדבקות בממשלה גוברת גם על הרצון לשמור על השבת.

תודה לחבר הכנסת אורלב.

אדוני השר, הבקשה היא להעביר לוועדה.

דניאל פרידמן: אני מסכים.

אדוני מסכים.

אם כך, אנחנו מצביעים.

זבולון אורלב: ועדת הכלכלה.

ועדת הכלכלה.

מי שבעד ועדת הכלכלה – יצביע בעד; מי שמצביע נגד – הוא בעד הסרה.

נא להצביע.

הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אם כך, אני קובע שנושא החלטת חברת "דן" על אי-הפעלת קווי אוטובוס בשבתות וטיפול משרד התחבורה בעניין יועבר לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

ההחלטה לבנות מלון חדש סמוך לשמורת האלמוגים באילת

חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: ההחלטה לבנות מלון חדש סמוך לשמורת האלמוגים באילת, הצעות מס' 4921, 4928 ו-4943.

חבר הכנסת שלמה בניזרי – בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: שמתי לב ששנינו קשורים באילת – גם בנמל – – –

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בדרך כלל, נושאי אילת – אני מטפל בהם.

שלמה בניזרי: נושאים ירוקים – את האמת, זה לא התחום שלי, אני חייב להודות, אבל במקרה הזה יש פה צביעות מסוימת, לכן זה קצת הקפיץ אותי, ואמרתי שאני אעלה את הנושא הזה כהצעה לסדר-היום, כיוון שאני עוסק באמת בנושאים ערכיים ומהותיים, אבל אני חושב שהנושא הזה הוא גם כן חשוב.

שלמה בניזרי: לפני כמה חודשים הוחל לראשונה חוק החופים גם על מפרץ אילת.

שלמה בניזרי: לפי החוק, כל תוכנית בניין בתחום של 300 מטר מקו החוף תובא לדיון בוועדה של משרד הפנים.

שלמה בניזרי: אלא שהוועדה לשמירת הסביבה החופית הוכיחה השבוע, כי בניגוד לחופי הים התיכון, שבהם ידה חזקה, בעניין של אילת העניינים קצת השתנו.

שלמה בניזרי: ידה של הוועדה קצת רופפת יותר.

שלמה בניזרי: השבוע אישרה הוועדה תוכנית להקמת מתחם בן 12 דונם, הכולל מלונאות ומסחר בשטח הגובל בשמורת חוף-אלמוג והמצפה התת-ימי.

שלמה בניזרי: אומנם התוכנית לא קיבלה את האישור הסופי, אבל היא גם לא נדחתה.

שלמה בניזרי: רבותי, משרד הפנים אישר למעשה את התוכנית – אומנם בהסתייגות – אבל המשמעות היא שהמיקום של המלון הוא בדיוק בגבה של השמורה הימית היחידה של הים האדום, שמורת חוף-אלמוג.

שלמה בניזרי: והחשש – לפחות ממה שהבנתי מהרשות לשמירת הטבע והגנים – הוא שגם המלון הזה יפר את האיזון העדין השומר על פיסת החוף האחרונה, שלצערנו הרב כרישי נדל"ן שוב מנסים להשתלט עליה.

שלמה בניזרי: אנחנו מבקרים די הרבה באילת – אני אומנם בנסיבות לאו דווקא תמיד של בילוי; אני מגיע לשם להרבה הרצאות, יש ביקוש רוחני גדול מאוד – אבל כבר שנים רבות הכנסת וגם ממשלות ישראל מלוות את הדיון בנושא של שמורת האלמוגים שבאילת.

שלמה בניזרי: יש שם מפעל לדגים – ואני מאוד אוהב אותם, את הדגים באילת – ובאו כל הירוקים וטענו כל הזמן, וממשלות ישראל, שעצם הקמת אותו מפעל לדגים בתוך הים פוגע בשונית האלמוגים הכל-כך חשובה לעם ישראל.

שלמה בניזרי: נו, ומה עכשיו, בתי-המלון הללו?

שלמה בניזרי: האם זה לא יפגע באיזון האקולוגי, בשונית האלמוגים, בחוף אילת?

שלמה בניזרי: זה בדיוק סמוך למקום שכולנו מאוד אוהבים וגאים בו באילת – האקווריום הימי, המצפה התת-ימי.

שלמה בניזרי: ולכן, אדוני השר, אנחנו נשמח לשמוע איך פתאום צץ לו אותו בית-מלון, והאם כבר אין החששות שייפגעו האלמוגים.

שלמה בניזרי: ומה עם החוף של אילת ומה עם כל אותן הפרות של איזונים אקולוגיים שקיימים באילת?

שלמה בניזרי: ולכן, אנחנו נשמח לשמוע באמת שהבשורה הזאת אכן תרד.

שלמה בניזרי: לא חסרים באילת, ברוך השם, בתי-מלון.

שלמה בניזרי: ואם צריך – יוסיפו להם כמה קומות כדי להוסיף את אותם חדרים, במידה שהם נזקקים.

שלמה בניזרי: אבל, לבוא ולפרוץ את הדבר – יש לנו כמה פינות חמד במדינת ישראל, גם אותן נהרוס?

שלמה בניזרי: נשמח להתבשר שהדבר הזה לא יאושר בעתיד.

שלמה בניזרי: תודה רבה.

תודה לחבר הכנסת בניזרי.

חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני חייב להודות שאני לא בקיא בפרטי המקרה הספציפי, אבל עכשיו למדתי פרטים עליו מפי חבר הכנסת בניזרי.

חנא סוייד: מה שבאמת עניין אותי בנושא הזה, זה העניין או ההיבט הסביבתי.

חנא סוייד: מדובר כאן בהקמת בית-מלון על רצועת החוף באילת, ואנחנו יודעים שרצועת החוף באילת היא מאוד מצומצמת באורכה.

חנא סוייד: חלק ממנה כבר ננגס על-ידי בתי-מלון ומיזמים תיירותיים ועסקיים אחרים.

חנא סוייד: נשאר מעט מאוד מרצועת החוף באילת.

חנא סוייד: ולכן, כשאנחנו מדברים על משאב שהוא משאב מתכלה, צריך להיות מאוד זהירים בהחלטות תכנוניות.

חנא סוייד: אני כמובן השוויתי את המקרה הזה לטענות שנשמעות בהרבה מקרים כשרוצים להרחיב יישוב או להקים יישוב, או להקים פרויקט מסוים.

חנא סוייד: הטענה שעולה מייד בהרבה מקרים היא העניין של משאב הקרקע, שמשאב הקרקע הוא משאב מתכלה וצריך להיות זהירים מאוד בשימושי קרקע שונים.

חנא סוייד: בעיקרון אני מסכים לזה, אבל חשוב מאוד לראות שבמקרה הזה, דווקא כשמדובר באמת על משאב מתכלה, מצומצם מאוד, באילת, ההחלטה היא בעצם להתיר או לתת לעניין הזה להתקדם.

חנא סוייד: אני רוצה להעלות כאן סברה, והיא מתקשרת לעניין של הקשר בין הון לשלטון.

חנא סוייד: בדרך כלל, מי שזוכה לעקם ולכופף את החוקים ואת שיקול הדעת הנכון וההגיוני בנושאי תכנון ובנייה – בדרך כלל אלה הם העשירים, החברות הגדולות, היזמים הגדולים.

חנא סוייד: הם, לא יודע איך, בצורה זו או אחרת, אבל תמיד הם מצליחים קודם כול לגשת למינהל ולקבל את הקרקע.

חנא סוייד: וכשיש לך הקרקע אתה כבר מעמיד את רשויות התכנון והבנייה בפני עובדה מוגמרת, וכמעט אין להן ברירה אלא להגיד כן.

חנא סוייד: הם מתחילים להגיד שזה יוצר מקומות עבודה – ולדעתי זה חשוב, אבל אין כאן אחידות.

חנא סוייד: יש כאן בעיה עם מה שנקרא שלטון החוק.

חנא סוייד: אנשים שהם מקושרים או שיש להם גישה למקבלי ההחלטות מצליחים לקבל את המשאבים, מצליחים מראש לעקוף את החוק ולעשות את המיזמים שהם רוצים לעשות, בעוד אנשים שהם לא מקושרים מספיק, דווקא לא מסתדרים עם שלטון החוק.

חנא סוייד: כי אז הם צריכים לעשות, מכיוון שהם לא נגישים ולא מקושרים ואין להם פרוטקציה הם לא יכולים להשיג, גם אם מדובר באינטרס מאוד חשוב.

חנא סוייד: ואז מסתבכים עם שלטון החוק, מה שנקרא.

חנא סוייד: בעוד אנשים שהם די מקושרים ויודעים להגיע למקבלי ההחלטות, בכלל אין להם בעיה עם שלטון החוק.

חנא סוייד: אני חושב שבמקרה הספציפי הזה מחובתם של השר, של רשויות התכנון ושל מינהל התכנון לעמוד על המשמר בנקודה חשובה זו, שיש לה באמת רגישות סביבתית, ולקבל את ההחלטה ולהפעיל את שיקול הדעת שעולה בקנה אחד עם שיקול הדעת הסביבתי הכוללני בכל רחבי הארץ.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר הפנים, אני רוצה להסב את תשומת לבך, שר הפנים.

זבולון אורלב: על-פי הפרסום בתקשורת, שאני מקווה שהוא לא נכון, ועדת תכנון חופים במשרד הפנים אישרה להקים מלון חדש בן שש קומות בחוף שמורת האלמוגים.

זבולון אורלב: אני חושב שאין חולק, בקרב אנשים שהם מביני דבר, שבניית מלון בגודל כזה, קרוב כל כך לחוף הים, בשטח היחיד שנשאר שמורת טבע על חוף ים אילת, היא פגיעה מהותית.

זבולון אורלב: אנחנו פשוט יורים לעצמנו ברגליים.

זבולון אורלב: חבלה מכוונת במודע על-ידי השלטון באחד מנכסי הטבע היפים ביותר של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: צריך לזכור שנכס טבע הוא נכס צאן ברזל.

זבולון אורלב: הוא בבחינת דבר האבד, במובן זה שנזק שנעשה איננו ניתן לתיקון.

זבולון אורלב: לכן, אדוני היושב-ראש, יש גבול עד כמה השאיפה להישגים כלכליים, לרווחים כלכליים, למסחור, להפרטה – עד כמה אלה יכולים לבוא על חשבון טובת הציבור, טובת הילדים, הדורות הבאים, טובת האזרחים של הדורות הבאים.

זבולון אורלב: מי נתן לנו סמכות?

זבולון אורלב: מי נתן לנו רשות ללכת ולפגוע בנכסים שהם נכסי טבע, מתנת טבע, שהם יקרים מפז, שאין להם שום חלופה אחרת, לא בחוף אילת ולא בחוף הים התיכון?

זבולון אורלב: מי נתן להם את הרשות לחבל בהם?

זבולון אורלב: אני חושב שאין לנו סמכות מוסרית לקחת על עצמנו את המחויבות הזאת.

זבולון אורלב: מה עוד שבאמת ניהלנו מאבקים קשים מאוד להוציא את כלובי הדגים מחוף אילת, וגם זה היה כרוך במאמצים רבים.

זבולון אורלב: מה עוד שזה לא כבר חוקק חוק החופים, והחילו אותו גם על חוף אילת.

זבולון אורלב: אלא מה?

זבולון אורלב: דא עקא, שהתוכנית של אותו מלון היתה קודם להשלמת חוק חוף אילת, שלפיו אי-אפשר לבנות במרחק של 300 מטר מהחוף.

זבולון אורלב: בעצם הרחיבו את חוק חוף הים התיכון לחוף אילת.

זבולון אורלב: עכשיו, אדוני היושב-ראש, גם יש הליכים להרחיב את החוק הזה – אינני יודע אם באותו מספר מטרים, גם לחוף הכינרת.

זבולון אורלב: זאת כדי לשמור על אותם נכסי טבע.

זבולון אורלב: אז גם אם יש בעיה פורמלית משפטית, ואינני מזלזל בה, מה עוד ששר המשפטים פה, אז אני לא מעז להגיד שאני מזלזל בקשיים משפטיים – אבל גם אם יש קושי משפטי אני חושב שתקנת הציבור, טובת הציבור, מחייבות לפתור את הבעיה הזאת גם בדרך משפטית.

זבולון אורלב: ואם הכנסת הגיעה למסקנה שמעתה ואילך אי-אפשר לבנות בשמורת טבע במרחק של 300 מטר מהחוף, אז גם אם היתה החלטה קודמת, צריך לתקן אותה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דוד רותם: אדוני שר הפנים, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על ההצעות של המציעים.

מאיר שטרית: התוכנית המדוברת, מלון "חוף אלמוג" באילת, כוללת הפיכה של מבנה מסחרי קיים בן שתי קומות, אשר איננו מתפקד בפועל כבר שנים, למלון בן שש-שמונה קומות, אשר יכלול 160 חדרים, בדרום העיר אילת, בחוף אלמוג, מול המצפה התת-ימי ובצמוד למלון "אורכידאה" הקיים.

מאיר שטרית: התוכנית נדונה בוועדה לשמירה על הסביבה החופית בישיבתה ביום 27 בפברואר 2008.

מאיר שטרית: עיריית אילת והוועדה המחוזית במחוז הדרום תומכות בהקמת המלון בהיקף המוצע, בשל קרבתו למלון "אורכידאה" הקיים והשתלבותו על רקע מורדות הרי אילת.

מאיר שטרית: הוועדות המקומית והמחוזית טענו כי המצב כפי שהוא מהווה פצע בפניה של העיר וכי לא ניתן לממש כל שימוש במקום ללא הגדלה של הזכויות.

מאיר שטרית: שתיהן הביאו בפני הוועדה לשמירה על הסביבה החופית טיעונים משכנעים, כי השימוש היחיד האפשרי במקום הינו מלונאות, וכי אין היתכנות לקיום מסחר במקום זה, במיוחד לאחר הקמתו של קניון "מול הים".

מאיר שטרית: תוכנית המיתאר הארצית תמ"א 13 לחופי אילת, שאושרה לפני כשנתיים, מייעדת אזור זה לשימוש מלונאי, אולם היא הגבילה את אחוזי הבנייה.

מאיר שטרית: ועדת ערר שדנה בנושא כבר הביעה את עמדתה כי לא ניתן לממש את המלונאות בהיקף הזכויות שנקבע בתמ"א.

זבולון אורלב: התמ"א אושרה לפני חוק החופים.

מאיר שטרית: כן, ודאי.

מאיר שטרית: הצורך בשינוי תוכנית המיתאר הארצית לחופי אילת נדון בוועדת משנה של המועצה הארצית לנושאים תכנוניים עקרוניים – ולנת"ע.

מאיר שטרית: גם שם התרשמה הוועדה כי יש לסטות מהוראות התוכנית, אף שהיתה התייחסות פרטנית למקום, ולאפשר את השימוש המלונאי גם במחיר של תוספת זכויות בנייה.

מאיר שטרית: הוועדה לשמירה על הסביבה החופית החליטה, בישיבה ביום 27 בפברואר 2008, לאשר את השימוש המלונאי במבנה, בתנאי שצוות מצומצם מטעם הוועדה יקבע את צורת השתלבות המבנה בנוף ובסביבה המיוחדת ואת היקף הבנייה המקסימלי שיתאפשר במקום.

מאיר שטרית: הוועדה השתכנעה כי ההיקף המצומצם המוצע והשילוב הנכון בנוף לא יפגעו באזור הרגיש ויאפשרו לגוון את ההיצע התיירותי-המלונאי באזור.

מאיר שטרית: כאמור, התוכנית מהווה גם שינוי של תוכנית המיתאר הארצית לחופי אילת, תמ"א 13, ולכן יוצגו ההמלצות הצוות המצומצם בפני המועצה הארצית בבואה להחליט על שינוי התמ"א.

מאיר שטרית: זו אחת התוכניות הראשונות הנדונות בחוף הים של מפרץ אילת, לאחר הרחבת סמכויות הוועדה גם לשטח זה לפני כארבעה חודשים.

מאיר שטרית: על כן, אדוני היושב-ראש, אם המציעים מסתפקים בדברי, מה טוב.

מאיר שטרית: ולא, אין לי שום התנגדות להעברת הנושא לוועדה.

מאיר שטרית: על כל פנים, הכנסת איננה יכולה להתערב בהליכי תכנון של ועדות התכנון ששוקלות את כל ההיבטים והאופציות.

זבולון אורלב: הכנסת יכולה לחוקק.

מאיר שטרית: בבקשה, תנסה לחוקק, אני לא אוסר עליך.

מאיר שטרית: אין לי התנגדות, אדוני, להעברת הנושא לוועדת הפנים של הכנסת.

דוד רותם: המציעים, בואו נראה.

דוד רותם: חבר הכנסת בניזרי?

שלמה בניזרי: ועדה.

דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד?

חנא סוייד: ועדה.

דוד רותם: חבר הכנסת זבולון אורלב?

זבולון אורלב: ועדה.

דוד רותם: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: חברי הכנסת, מי שבעד, זה בעד ועדה.

דוד רותם: מי שנגד, זה הסרה.

דוד רותם: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 8, נגד – אין, נמנעים – אין.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהדיון בנושא ההחלטה על בניית מלון חדש באילת יועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

דוד רותם: הנושא הבא הוא הקמת רשות גיור ממלכתית, של חבר הכנסת ביילין – הוא אינו נוכח.

דוד רותם: חקירות פוליטיות של השב"כ נגד פעילי בל"ד

דוד רותם: ההצעה שלאחר מכן, הצעה לסדר-היום שמספרה 4866:

דוד רותם: חקירות פוליטיות של השב"כ נגד פעילי בל"ד – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מי השר המשיב?

ג'מאל זחאלקה: הרעיון הוא – – –

דוד רותם: אין תשובה לאדוני.

ג'מאל זחאלקה: אין תשובה?

דוד רותם: נכון, אין תשובה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מוכן.

ג'מאל זחאלקה: אני דחיתי את זה.

דוד רותם: אדוני יטען את מה שיש לו, ואז אנחנו נצביע על דיון במליאה.

ג'מאל זחאלקה: לא, בוא נעמיד דברים על דיוקם.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה הזאת היתה צריכה להידון בשבוע שעבר.

ג'מאל זחאלקה: הסכמתי לדחייה לשבוע הזה, אמרו שצריך זמן בשביל תשובה.

ג'מאל זחאלקה: באתי לכאן ונמסר לי שיש תשובה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו עוד פעם דוחים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מוכן.

דוד רותם: לא דוחים.

דוד רותם: על-פי התקנון, השר רשאי להשיב או רשאי שלא להשיב.

דוד רותם: אומר לך השר דיכטר: אני לא משיב.

דוד רותם: אם הכנסת תחליט בזה על מליאה, היא תדון במליאה.

דוד רותם: הרי אתה מבקש להעלות נושא לדיון במליאה.

דוד רותם: הדיון עכשיו הוא דיון מוקדם – אם אתה תעלה את זה לדיון במליאה או לא תעלה לדיון במליאה.

דוד רותם: אומר השר דיכטר: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: השר שטרית אמר – אם אני מוכן לדחייה.

ג'מאל זחאלקה: לא נשאלתי.

דוד רותם: הוא התכוון לדחייה בזמן.

דוד רותם: מכיוון שהוא רוצה ללכת, שמישהו אחר יהיה.

ג'מאל זחאלקה: טוב, אדוני, אני לא מוכן להעלות נושא אם אין לי תשובת שר.

דוד רותם: שר המשפטים מבקש להשיב?

דוד רותם: שר המשפטים מתנדב להשיב.

דוד רותם: אם כך, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אנחנו מעלים בכנסת נושאים שונים, ולא יאה שהשר המופקד על העניין, לא הוא שישיב על השאלות.

ג'מאל זחאלקה: תשובות מוכנות, מטבען, מתייחסות לעמדה של הממשלה, אבל יכול להיות שישמעו את הכול – מה זה פרלמנט?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו דנים בעניינים, אני מעלה טענות.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, זו הצעה רגילה, לא דחופה, מבחינת הזמן.

דוד רותם: סליחה, אוסיף לאדוני את הזמן.

ג'מאל זחאלקה: ראוי שהשר המופקד על העניין הוא שיעלה את הנושא, הוא שישיב על השאלות של חברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אחרת, מה הטעם?

ג'מאל זחאלקה: אשלח מכתב והם יחזירו מכתב.

ג'מאל זחאלקה: לכן יש דיון.

ג'מאל זחאלקה: מה טעם הדיון במליאה אם זו חלופת מכתבים ותשובות כתובות מראש, כשהשר המופקד לא נמצא כאן?

ג'מאל זחאלקה: לגופו של עניין.

ג'מאל זחאלקה: לאחרונה הוזמנו פעילים של מפלגת בל"ד לשב"כ, והם היו נתונים לחקירה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: השאלות שנשאלו, העניינים שהחוקרים האלה רצו לדון בהם עם הפעילים, היו נושאים פוליטיים.

ג'מאל זחאלקה: החברים לא הואשמו בשום אשמה.

ג'מאל זחאלקה: לא נאמר להם: אתם אשמים בעבירה כזאת או כזאת על החוק.

ג'מאל זחאלקה: שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: מה אתם עושים במפלגה?

ג'מאל זחאלקה: מה אתם מתדיינים?

ג'מאל זחאלקה: מה הקשר שלך עם פלוני?

ג'מאל זחאלקה: הגיעו הדברים עד כדי כך שלחלק מהנחקרים – אני רוצה ששני השרים ישמעו – אמרו: אתם נוצרים בכלל.

ג'מאל זחאלקה: הסכנה עליכם היא מהמוסלמים, לא מממשלת ישראל או מהציונות.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה שלכם היא עם המוסלמים.

ג'מאל זחאלקה: יותר טוב לכם להיות בתוך מפלגות ציוניות.

ג'מאל זחאלקה: הגיעו דברים עד כדי כך, שאומרים למישהו: אתה חבר מועצה מטעם בל"ד, אז אנחנו מציעים לך מקום ברשימת קדימה.

ג'מאל זחאלקה: יכולים לסדר לך להיכנס דרך קדימה או דרך מפלגת העבודה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע למה לא הוזכרו מפלגות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: אנשים שעובדים במקומות מסוימים נאמר להם: אתם יודעים איך אנחנו עובדים, יש לנו יד ארוכה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יכולים להגיע לכל מקום, להשפיע עליכם.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באנשים שעושים פעילות פוליטית לגיטימית.

ג'מאל זחאלקה: היא לא מוצאת חן בעיני ממשלת ישראל – זה טוב מאוד שהיא לא מוצאת חן.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא התחלנו את הפעילות הפוליטית שלנו כדי שממשלת ישראל תרגיש נוח או שיהיה לה טוב.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו אופוזיציה, אנחנו מתנגדים לדרך ולאידיאולוגיה של ממשלת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: אז אמרנו: פעם אחת.

ג'מאל זחאלקה: מחינו.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה נמשך.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו בחקירות של השב"כ בעניינים האלה – יש חקירות אחרות של המשטרה, אתייחס אליהן יותר מאוחר – 12 חברים נחקרו רק בשבועות האחרונים.

ג'מאל זחאלקה: במקום מסוים שיש בו ועדה ממונה חקרו חברים על יחסם לוועדה הממונה: אנחנו לא רוצים שתארגנו מחאה נגד הוועדה הממונה.

ג'מאל זחאלקה: זו התערבות גסה וברוטלית בפעילות הפוליטית הלגיטימית.

ג'מאל זחאלקה: רק במשטרים חשוכים ואפלים ה"מוחבראת", המודיעין ושירותי הביטחון מתערבים התערבות כל כך גסה בפעילות פוליטית לגיטימית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, כמפלגה, מחנכים את הנוער ומנהיגים אותו בפעילות פוליטית לגיטימית במסגרת החוק.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתייחסים ברצינות לאזרחות.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, משום שאנחנו מתייחסים ברצינות לאזרחות שלנו, בל"ד חרתה על דגלה את הקונספט של מדינת כל אזרחיה, שכל האזרחים צריכים להיות שווים.

ג'מאל זחאלקה: היא בנויה על האידיאולוגיה של האדם השווה ולא האדם ההייררכי, שמסד הזכויות בנוי על האזרחות ולא על השייכות הלאומית, שזה דבר מובן מאליו בכל מדינה דמוקרטית דרך אגב, לא רק במדינה דמוקרטית.

ג'מאל זחאלקה: האדם ההייררכי,Homo Hierarchicus, זו ירושה מימי הביניים.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לבנות שלטון נורמלי.

ג'מאל זחאלקה: אז יש ויכוח, ויכוח פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: למה השב"כ מתערב בוויכוח הפוליטי הזה?

ג'מאל זחאלקה: למה הוא קורא לאנשים לחקירה ומנסה להפחיד אותם?

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, אף אחד לא מפחד.

ג'מאל זחאלקה: אבל זו התערבות פסולה, ואנחנו מוחים עליה ודורשים להפסיק אותה מייד.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה קראה גם לאנשים לחקירה על זה שהם ביקרו את קרוביהם בסוריה או ביקרו במקומות קדושים.

ג'מאל זחאלקה: ריבונו של עולם, אלו זכויות יסוד של אדם, שאח יראה את אחיו, יפגוש אותו; שיהיה חופש הפולחן, שחכמי דת דרוזים או נוצרים יכולים לבקר במקומות קדושים.

ג'מאל זחאלקה: זה עקרון יסוד.

ג'מאל זחאלקה: והמשטרה מציקה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיותר טוב, יותר נכון וטוב תעשה הממשלה אם תורה לשב"כ להפסיק מייד את החקירות האלה.

ג'מאל זחאלקה: הן לא באו במקרה.

ג'מאל זחאלקה: לפני כשנה הודלף לעיתון "מעריב" שהשב"כ, ראש השב"כ דיסקין – וזה נאמר גם במכתב רשמי, יותר מאוחר, לעיתון "פצל אל-מקאל" – רואה במה שמתרחש אצל האזרחים הערבים את האיום, האיום בה"א הידיעה, האסטרטגי, על קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

דוד רותם: מתי זה היה?

ג'מאל זחאלקה: לפני שנה וחודש בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: לא ידענו שאנחנו איום אסטרטגי.

ג'מאל זחאלקה: האיום האסטרטגי.

ג'מאל זחאלקה: ממציאים איומים.

ג'מאל זחאלקה: מדינת ישראל הגדולה והחזקה, המיעוט הערבי הוא האיום האסטרטגי הגדול ביותר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו איום אסטרטגי – כן, נגד גזענות; אנחנו איום אסטרטגי נגד אפליה; אנחנו איום אסטרטגי על כל מי שרוצה לשלול זכויות אדם ואזרח.

ג'מאל זחאלקה: כן.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך הגיע מכתב, רשמי הפעם, מהשב"כ, שאומר שהשב"כ יסכל כל פעילות חתרנית נגד היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית, גם אם היא נעשית על-פי החוק.

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן השב"כ פועל על-פי החוק, וכל החקירות האלה הן לא חוקיות.

ג'מאל זחאלקה: בריש גלי אומר השב"כ: אני מעל לחוק.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חושד בשב"כ שהוא משתולל, אני חושב שהוא מקבל הוראות מלמעלה.

ג'מאל זחאלקה: יש ראש ממשלה שמופקד עליו.

ג'מאל זחאלקה: אלה חקירות פוליטיות, ההחלטות הן החלטות פוליטיות, והוא לא יכול לפעול לבד.

ג'מאל זחאלקה: יש עליו פיקוח ממשלתי.

ג'מאל זחאלקה: אבל לתת רשיון לפעילות לא חוקית לגוף אפל כמו השב"כ זה דבר לא חוקי, וצריך להתקומם נגדו.

ג'מאל זחאלקה: הזכות לפעילות פוליטית עומדת מעל לחוקי השב"כ.

ג'מאל זחאלקה: אלה חוקי ג'ונגל.

ג'מאל זחאלקה: מדינת ישראל צריכה להחליט: או שהיא עצמה מכבדת את חוקיה או שהיא לא מכבדת אותם.

ג'מאל זחאלקה: כאשר גוף ממלכתי, שמופקד עליו לא אחר מאשר ראש הממשלה, עובר על החוק יום-יום ומצהיר בריש גלי שהוא יעבור על החוק – אלה חקירות פסולות, אנחנו מתקוממים נגדן, ניאבק נגדן.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, זה לא יעזור.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הערבי ימשיך בפעילותו הפוליטית.

ג'מאל זחאלקה: לא יעזרו לא ההסתה, לא ההצקה ולא הרדיפה הפוליטית.

ג'מאל זחאלקה: צריך לכבד את זכותו של הציבור הערבי לפעילות פוליטית, ומדינת ישראל צריכה להגיד תודה רבה שאנחנו מסכימים להשתתפות פוליטית ולא לנסות לדחוק אותנו לפינה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: אדוני שר הפנים, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד לענות בשמו של ראש הממשלה.

מאיר שטרית: שירות הביטחון הכללי, בשיתוף היחידה הארצית לחקירות בין-לאומיות במשטרת ישראל, מנהל חקירה סביב יציאת אזרחים לסוריה, שהיא מדינת אויב, שלא כדין, ובמקרים מסוימים בחשד לביצוע עבירות ביטחון.

מאיר שטרית: יש להדגיש כי החקירה מתנהלת כדין, על-פי חוק שירות הביטחון הכללי, ובליווי פרקליטות המדינה.

מאיר שטרית: כאשר תסתיים החקירה יועבר חומר החקירה לגורמים הרלוונטיים במשרד המשפטים.

מאיר שטרית: שירות הביטחון הכללי דוחה מכול וכול את טענותיו של חבר הכנסת זחאלקה, שלפיהן מתבצעת רדיפה פוליטית כנגד פעילי מפלגת בל"ד.

מאיר שטרית: אני יכול להוסיף, מידע אישי, שכל היציאה לסוריה היא יציאה בלתי חוקית, כידוע, כי החוק בישראל אוסר על אזרח ישראלי לצאת לארץ אויב ללא אישור.

מאיר שטרית: כל מי שיצא לסוריה עובר על החוק, כיוון שהוא לא קיבל אישור מאף אחד לצאת לסוריה, והיו פניות, גם אלי, גם למשרד המשפטים וגם למשרד ראש הממשלה, לאשר יציאה של ערבים ושל דרוזים לסוריה.

מאיר שטרית: כל התשובות היו שליליות, לנוכח העובדה שמערכת הביטחון קובעת, והחוק הישראלי קובע, שיציאה לארץ אויב של אזרח ישראלי איננה חוקית.

מאיר שטרית: לכן יש חקירות של השב"כ, וכאשר תיגמרנה החקירות, הדברים הרלוונטיים יועברו לגורמים הרלוונטיים במשרד המשפטים, ואם יש מקום לנקוט צעדים כלשהם – יינקטו.

מאיר שטרית: אם לא, הם יודיעו כמובן לאנשים שנחקרו.

מאיר שטרית: אין כאן שום רדיפה פוליטית.

מאיר שטרית: לצד האמור לעיל, אדוני היושב-ראש, לי אין התנגדות.

מאיר שטרית: ההצעה של ראש הממשלה היא להסיר את ההצעה מסדר-היום.

דוד רותם: אני מודה לאדוני.

דוד רותם: הצעה אחרת – חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הבעיה של מדינת ישראל היא בדיוק אותן קבוצות קיצוניות שיודעות להשתמש ב"זכויות האדם" ולחתור תחת אושיות מדינת ישראל.

נסים זאב: צריך לזכור שמי שצמח מבל"ד, והשב"כ הזהיר במשך שנים רבות, היה עזמי בשארה, שיצא שהוא מרגל, אויב מדינת ישראל.

נסים זאב: הוא ישב פה שנים.

נסים זאב: אז על אחת כמה וכמה כאשר מדובר לכאורה באזרחים תמימים, שהולכים ופועלים נגד החוק של מדינת ישראל, כאילו בצורה של ביקור.

נסים זאב: גם עזמי בשארה היה בסך הכול מבקר בסוריה, ואנחנו יודעים אילו כלים הוא נתן לאויב ואיזה כוח כדי לצאת נגד מדינת ישראל.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהחקירות של השב"כ מתבקשות, והשב"כ חייב להמשיך בפעילות שלו ולא להירתע מחבר כנסת כזה או אחר שבא לבקר אותו.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: חבר הכנסת נפאע, בבקשה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, תודה.

סעיד נפאע: אני חושב שכבוד השר ערבב בין שני דברים בהצעה.

סעיד נפאע: לגבי החקירות אשר מנהלת היאחב"ל, אלה חקירות כנגד אנשים שיצאו לסוריה, והדבר הזה הוא עצמו נושא למחלוקת רצינית.

סעיד נפאע: אגב, כמי שנחקר ביחידה הזאת, אין לי טענות כנגד החקירה הזאת שהתנהלה ביאחב"ל.

סעיד נפאע: אבל מדובר בהצעה – והשר כנראה מדעת בחר להתעלם, או מפני שכתבו לו את ההודעה והוא בסך הכול קרא אותה – על חקירות פוליטיות גרידא, שאין להן דבר עם עניין היציאה לסוריה ולא לכל מדינה אחרת.

סעיד נפאע: תודה.

דוד רותם: לכן, מה אדוני מציע?

סעיד נפאע: אני חושב שהנושא הזה כל כך חשוב, שכדאי להעביר אותו לאיזו ועדה או למליאה, ולא לעבור עליו לסדר-היום.

סעיד נפאע: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת זחאלקה, אתה מסכים להעביר לוועדה?

ג'מאל זחאלקה: מליאה.

דוד רותם: אם כך, אנחנו מצביעים מליאה מול הסרה.

דוד רותם: בבקשה, נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דוד רותם: שלושה בעד, שבעה נגד, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא חקירות פוליטיות של השב"כ נגד פעילי בל"ד הוסרה מסדר-יומה של הכנסת.

דוד רותם: אי-מתן פטור מהיטל השבחה בוועדות התכנון בצפון

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא: אי-מתן פטור מהיטל השבחה בוועדות התכנון בצפון, הצעה לסדר-היום מס' 4918.

דוד רותם: חבר הכנסת סעיד נפאע, בבקשה.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, שרים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אתמול קיבלתי תשובה מכבוד שר הפנים, אומנם בנושא אחר, אבל שמחתי מאוד לקבל את התשובה.

סעיד נפאע: חשוב להעיר שהתשובה היתה בקשר לחוק שנחקק לפני כמעט שנה, הוראת שעה בעניין איחוד משפחות.

סעיד נפאע: אומנם תוקפו של החוק הוא לשנה אחת, והשר היה אמור להקים ועדה.

סעיד נפאע: מתברר שהוועדה הזאת הוקמה רק לאחרונה, כך שלמעשה החוק הזה יפעל אולי במשך חודש ימים, אף-על-פי שצפוי שיאריכו את תוקפו.

סעיד נפאע: בכל אופן, אני מוצא לנכון להודות לשר על היענותו.

סעיד נפאע: היום, כאמור, קמה כאן מהומה.

סעיד נפאע: כנראה חברי הכנסת הערבים הם נושא להתקפות ולהסתות בכל מיני הזדמנויות.

סעיד נפאע: ביום שישי פורסמה כתבה תחת הכותרת "מלך הערבים".

סעיד נפאע: אני לא יודע מי המליך את השר בן-אליעזר למלך הערבים.

סעיד נפאע: השר שטרית צוחק, נראה שמישהו מתוכנו המליך אותו.

דוד רותם: זה בטוח לא השר שטרית.

סעיד נפאע: על-פי איזה מסמך סודי שהוא ביקש לערוך, ותוכנו דלף, ועיתון "הארץ" פרסם את המסמך הזה – בהתייחסו לאותו מסמך השר בן-אליעזר מותח ביקורת רבה על הממשלות השונות, אבל הוא מגיע למסקנה מאוד חמורה, והוא אומר: בסופו של דבר אנחנו זרקנו במו-ידינו את הציבור הערבי לידי חבורת טורפים – אני מתכוון לחברי הכנסת הערבים.

סעיד נפאע: בינתיים לא טרפנו אף אחד, לפחות בתקופה הקצרה שאני נמצא בכנסת, לא ידוע לי שחברי הכנסת הערבים טרפו מישהו בכל התקופה הזאת.

סעיד נפאע: כשאנחנו באים לשרת את האוכלוסייה – ויש הרבה נושאים, ואני ער לזה ש-80% מהעניינים שאנחנו מעלים מעל הדוכן הזה הם עניינים שקשורים לאוכלוסייה – לצערנו הרב דברינו בדרך כלל נופלים על אוזניים ערלות אצל רוב השרים, ואחר כך אומרים לנו שאנחנו לא עושים כלום אלא אומרים דברי הסתה נגד המפעל הציוני.

סעיד נפאע: אני צופה שהתשובה של השר על הצעתי בנושא הזה תהיה קצרה מאוד, ואכן תהיה תשובה חיובית.

סעיד נפאע: יצא פסק-דין לא מזמן – אגב, זה נושא שלא ייטיב רק עם הערבים אלא ייטיב עם כולם, כי הנושא הזה קשור לכל אזרחי המדינה, ולא משנה מוצאם הלאומי – ואני אצטט מדברי בית-המשפט.

סעיד נפאע: בתי-המשפט בישראל אמורים לכבד את דבריהם.

סעיד נפאע: כך נכתב באותו פסק-דין: מכוח היות הוועדה רשות ציבורית הפועלת מכוח חוק, ממילא תהיה חייבת להעניק פטור, באשר אין זה ראוי כי המשיבה תפעל לגביית היטל השבחה ללא פטור ממי שזכאי לו, בניגוד לפסק-דינו של בית המשפט.

סעיד נפאע: פסק-דין כזה יצא, ואכן, על-פי הערכאה שבה הוא ניתן הוא מחייב, כפי שידוע לכול, את האנשים הנמצאים בסמכות הטריטוריאלית של אותה ועדה, במקרה שלנו הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה תל-אביב–יפו.

סעיד נפאע: קיבלתי תלונה בעקבות השתלשלות שהיתה בהלכה הזאת, וכדי להבהיר דברים אומר שהוענק פטור לבוני דירות, לזכאי דירות, על-פי סעיף 19 לתוספת השלישית של חוק התכנון והבנייה, למי שמרחיב את דירת מגוריו ולמי שהורס את דירת מגוריו ומקים במקומה דירה, ובא בית-המשפט ואמר, אחרי שקרא לעומק את סעיף החוק, שהפטור הזה צריך לחול גם על מי שבונה דירה חדשה, גם אם זאת תוקם על שטח או על מקרקעין שאינם מקרקעין שיועדו על-פי תוכנית מיתאר להקמת דירות מגורים.

סעיד נפאע: בית-המשפט אכן קיבל את הפירוש הזה לסעיף הזה שבחוק והרחיב את הפטור גם לגבי דירות המוקמות על מקרקעין שלא היו עובר להקמת הדירה מקרקעין מבונים על-פי ההגדרה.

סעיד נפאע: קיבלתי תלונה של שמאי מקרקעין, מהנדסים, שפועלים בוועדות התכנון, במיוחד במחוז הצפון, ואומרים שהוועדות שם למעשה לא מכבדות את פסק-הדין שניתן בבית-המשפט בתל-אביב–יפו.

סעיד נפאע: פניתי אל השר בנושא הזה וציפיתי שלא אצטרך להעלות את הנושא מעל דוכן הכנסת.

סעיד נפאע: אם אכן התלונה מוצדקת וועדות תכנון לא מכבדות את פסק-הדין הזה ולא מחילות אותו גם על השטח הטריטוריאלי שלהן, הדבר יוצר אפליה בין אזרחים.

סעיד נפאע: אני מקווה שאני אשמע היום בשורה מפי השר, שכל הוועדות מכבדות את פסק-הדין הזה ואכן מעניקות את הפטור המגיע לתושבים.

סעיד נפאע: אני מקווה, כבוד השר, שלא אצא כמי שמסית גם כשאני מעלה נושא שכזה.

סעיד נפאע: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שר הפנים, בבקשה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על ההצעה של חבר הכנסת סעיד נפאע.

מאיר שטרית: אני מצהיר בזאת שחבר הכנסת נפאע, בהעלותו את ההצעה, כל מה שעומד לפניו זה טובתם של התושבים הערבים באזור הצפון, שלהם הוא דואג, והוא לא מסית ומדיח בהצעה הזאת בשום צורה שהיא.

מאיר שטרית: עם זאת, חבר הכנסת נפאע, לצערי, לא איש בשורות אני בעניין.

מאיר שטרית: אתה מסתמך בפנייה שלך על פסק-דין שניתן בבית-משפט השלום באזור תל-אביב, שהוא רחוק מאוד מפרשנות נכונה של החוק.

מאיר שטרית: אני מבקש להרחיב טיפה כדי להסביר את העניין, מדוע פסק-הדין הזה איננו בבחינת הלכה שהולכים לפיה, ולהיפך – כל הוועדות המקומיות בארץ, כל היועצים המשפטיים של הוועדות, עובדות בדיוק לפי כוונת המחוקק.

מאיר שטרית: נחקק בזמנו חוק בכנסת שנותן פטור ממס שבח למי שהורס דירה או מרחיב את דירתו, אם הבנייה היא עד 120 מ"ר.

מאיר שטרית: בינתיים החוק תוקן עד 140 מ"ר.

מאיר שטרית: הרעיון היה להקל על אנשים שבונים בית יחיד ומרחיבים דירה או הורסים דירה ישנה ובונים חדשה, כדי שלא יצטרכו לשלם עליה מס שבח.

מאיר שטרית: אם לאדם יש בית קטן והוא מרחיב אותו, כי המשפחה שלו גדולה, עד 140 מ"ר הוא פטור ממס שבח.

מאיר שטרית: כמובן, אין פה כוונה לתת פטור למי שבונה דירה חדשה, כי ממה נפשך?

מאיר שטרית: אם זה כך, כל מי שיש לו אדמה חקלאית ששונה ייעודה יהיה פטור לגמרי ממס השבחה, דבר שיפגע בהכנסות של הרשות המקומית ושל הוועדה המקומית, וכמובן גם בהכנסות המינהל כאשר מדובר באדמות מדינה.

מאיר שטרית: לכן, בוודאי כאשר חוקק החוק בכנסת, איש לא הציע בחוק לפטור ממס השבחה מי שבונה דירה חדשה, הוא או בנו, על אדמה שהוא נותן לו, או כל דבר אחר.

מאיר שטרית: זאת המהות של החוק, וזה מה שהחוק אומר במפורש.

מאיר שטרית: לכן, החוק גם קובע מה התנאים לקבלת הפטור.

מאיר שטרית: סעיפים 15 ו-16 בחוק קובעים: "מתכלית החוק ברור כי גם הפטור הוא רק לדירתו העיקרית של המחזיק או קרובו, ששימשה ושתשמש בפועל למגוריו – – – בנוסף, הפטור יינתן אך בשני מסלולים.

מאיר שטרית: הראשון הוא מסלול המחזיק – הדורש שבעל או חוכר הדירה ידור בה, עובר לפטור, במגורים עיקריים, תוך שמרחיבה, אם על-ידי הוספה, ואם על-ידי סתירתה ובניית אחרת במקומה, למטרת מגוריו העתידיים בה; בהתאם צריך הוא לגור בדירה גם לאחר הבנייה או ההרחבה כאמור.

מאיר שטרית: השני, הוא מסלול הקרוב – הדורש שקרובו של בעל או חוכר הדירה הוא זה שידור בה עובר לפטור, ובמגורים עיקריים, כך שההרחבה או הבנייה כאמור, תיעשה עבורו ולשיפור תנאי מחייתו, ושבהתאם יגור הוא בדירה גם לאחר הבנייה או הרחבתה".

מאיר שטרית: נניח שגרה משפחה שהם זוג צעיר, ויש להם הורים זקנים, והבית שלהם הוא בגודל של 100 מ"ר, והם רוצים להרחיב את הדירה – להוסיף חדר או אגף להורים – ב-20 מ"ר או ב-40 מ"ר.

מאיר שטרית: על הרחבה כזאת אומר החוק, שאם באמת זה מיועד להורים שלו שהולכים לגור בדירה שמרחיבים, הוא מקבל פטור ממס השבחה, אם זה חלק מהדירה ובתנאי שזה מיועד לקרובו שהולך לגור בדירה באופן קבוע.

מאיר שטרית: אחרת חלה על זה השבחה.

מאיר שטרית: לאור הלכת צרי קבע בית-המשפט המחוזי בנצרת בעת"מ (נצ') 1028/05, הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה "מבוא העמקים" נ' ד"ר זיאד חמאיסי, כי "על-פי קביעה זו אין פטור לדירה חדשה שנבנתה בסמוך לדירה קיימת כיוון שהיא לא נועדה להרחיב דירה קיימת או לבוא תחתיה, לאחר שקודמתה נסתרה, ומכאן ועל דרך של קל וחומר ודאי שאין לתת הפטור לדירה חדשה שנבנתה על קרקע 'בתולה' שאין בצדה דירה קיימת".

מאיר שטרית: בהמשך, בהתייחס לפסקה 16 בהלכת צרי, אמר בית-המשפט המחוזי בנצרת כי "על-פי פירוש זה ברי הדבר שבן המקבל מאביו חלקת קרקע בלתי מבונה שאיש לא גר בה קודם ומבקש לבנות עליה, אינו נמנה עם אלה הזכאים לאותה הטבה צרה כלשון בית-המשפט".

מאיר שטרית: "הגם שקיימים ניואנסים שונים בתשתית העובדתית של שני המקרים, עדיין ברי הדבר שבית-המשפט העליון עסק באופן ישיר בפירוש הנכון שיש לתת להוראת הפטור.

מאיר שטרית: הכרעתו בעניין זה נדרשה לחריצת הדין שם.

מאיר שטרית: בנסיבות הללו גם אין לומר שקביעתו של בית-המשפט העליון בפרשת צרי הינה בגדר אמרת אגב בלתי מחייבת לענייננו.

מאיר שטרית: כאמור, השאלה היחידה שעמדה לדיון והכרעה באותה פרשה היתה הפירוש הנכון שיש לתת להוראת הפטור.

מאיר שטרית: המסקנה הנגזרת מהאמור לעיל ובגדרה של הוראת הדין, בדבר היותה של הלכה שנפסקה בבית-המשפט העליון, בגדר הלכה המחייבת את שאר הערכאות (סעיף 20 לחוק-יסוד: השפיטה), לא היה בית-משפט קמא בן-חורין ואף אנו כאן איננו רשאים, לסטות מאשר נקבע על-פי הלכת צרי.

מאיר שטרית: " כלומר, אחרי הפסיקה של בית-משפט השלום, בית-המשפט המחוזי קבע, בהתאם לקביעת בית-המשפט העליון, שבית-משפט השלום לא היה רשאי לקבוע קביעה כזאת בניגוד לעמדת בית-המשפט העליון.

מאיר שטרית: על פסק-הדין בעניין חמאיסי הוגש ערעור לבית-המשפט העליון, כזכור, וטרם ניתן בו פסק-דין.

מאיר שטרית: פסק-הדין בעניין חמאיסי ניתן על-ידי בית-המשפט המחוזי בעניינה של ועדה מקומית בתחום מחוז הצפון, המחויבת על-פיו.

מאיר שטרית: הגם שאיננו בגדר הלכה מחייבת, ניתנו חוות דעת על-ידי היועצים המשפטיים של ועדות מקומיות נוספות כי יש לנהוג על-פיו, וכך עושות מרבית הוועדות המקומיות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סעיד נפאע מפנה לפסק-הדין שניתן בבש"א 166225/07 על-ידי בית-משפט השלום תל-אביב–יפו, מנדלסון רינה ואחרים נ' הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה תל-אביב–יפו.

מאיר שטרית: בפסק-הדין בעניין מנדלסון התייחס בית-משפט השלום לפסק-דין נוסף שניתן בבית-המשפט העליון, בע"א 5138/04, הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה מטה יהודה נ' היישוב נווה-שלום חברה מוגבלת בערבות, מיום 30 באוגוסט 2007, שלא פורסם.

מאיר שטרית: בפסק-הדין בעניין מנדלסון הובאו דברי בית-המשפט העליון בפסק-הדין בעניין נווה-שלום, שנראה שעל בית-המשפט העליון לבחון מחדש את המסקנה שהגיע אליה בהלכת צרי, שכן זו התבססה על נוסח שגוי של לשון החוק.

מאיר שטרית: בית-משפט השלום החליט לסטות מהלכת צרי לאור דברי בית-המשפט העליון בפסק-הדין בעניין נווה-שלום, אף שבית-המשפט העליון אמר כי המקרה שלפניו בעניין נווה-שלום לא הצריך הכרעה בסוגיה הממתינה להכרעה בבית-המשפט העליון בעניין חמאיסי, שכן דין הערעור שם להתקבל מטעם אחר.

מאיר שטרית: לסיכום, מאחר שפסק-הדין בעניין חמאיסי ניתן על-ידי בית-המשפט המחוזי וטרם שונה בבית-המשפט העליון, ובשלב זה, למרות קביעותיו של בית-המשפט השלום בפסק-הדין בעניין מנדלסון, אמרת האגב שנאמרה בפסק-הדין בעניין נווה-שלום אינה בגדר הלכה מחייבת, נכון נוהגות הוועדות המקומיות במחוז, שנוהגות על-פי הייעוץ המשפטי הניתן להן שלא לפטור מהיטל השבחה במקרה של בניית דירה חדשה על קרקע שעליה לא היה בנוי כל מבנה קודם, בהתאם להלכת צרי.

מאיר שטרית: ועכשיו, בשפה עברית פשוטה אני רוצה לומר לחבר הכנסת נפאע: הרי ברור לך שכשחוקקו את החוק בכנסת, הכוונה של המחוקקים היתה לתת הטבה למי שגר בדירה צפופה ומרחיב את הדירה שלו עד גודל של 140 מ"ר – אותו פטרו ממס שבח, בתנאי שהוא גר בה או אם הוא הרס דירתו הישנה ובנה על אותה קרקע דירה חדשה.

מאיר שטרית: נותנים לו פטור עד 140 מ"ר.

מאיר שטרית: איש לא הציע לפטור את כל שטחי המדינה ממס שבח כשבונים דירה על קרקע שלא בנויה.

מאיר שטרית: דע לך, לפי זה בכל הארץ, כל מי שבונה על קרקע דירה עד 140 מ"ר לכאורה פטור.

מאיר שטרית: כלומר, אם אני בונה, למשל, בניין בתל-אביב, 100 דירות שכל אחת מהן 120 מ"ר – כולן פטורות לפי דבריך.

מאיר שטרית: אין כוונה כזאת.

מאיר שטרית: אני מבין את הרצון שלך לסייע, אך עלית על נקודה לא נכונה גם מבחינה משפטית, וודאי שלא לפי כוונת המחוקק.

מאיר שטרית: לכן, אין לי התנגדות לקיים דיון בעניין, אלא אם כן חבר הכנסת סעיד נפאע מסתפק בדברי.

מאיר שטרית: אין לי התנגדות להעביר את הנושא הזה לוועדה, אם הוא רוצה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת נפאע, אתה מסתפק בתשובה או מבקש ועדה?

סעיד נפאע: מסתפק בתשובה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: הקמת רשות הגיור הממלכתית והפקדת ועדת הדיינים המיוחדת בידי הרב שלמה עמאר

קולט אביטל: אנו חוזרים להצעות דחופות לסדר-היום – הצעתו של חבר הכנסת יוסי ביילין: הקמת רשות הגיור הממלכתית והפקדת ועדת הדיינים המיוחדת בידי הרב שלמה עמאר, הצעה לסדר-היום שמספרה 4741.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמחנו לקבל מידע לפני חודש, ב-6 בפברואר, על הקמת רשות גיור ממלכתית, כדי לזרז את ההליכים, כדי להקל ולעשות את הגיור נעים יותר, כפי שאמר ראש הממשלה עצמו.

יוסי ביילין: בראש הרשות יעמוד הרב הראשי הרב שלמה עמאר.

יוסי ביילין: שימח אותי מאוד לשמוע את זה, כי זה יכול היה לפתור את הבעיה של 300,000 לא-יהודים שעלו מברית-המועצות לשעבר ומאוד רצו למצוא פתרון לעצמם.

יוסי ביילין: אבל העניין הזה הוא יותר מאשר פתטי.

יוסי ביילין: מייד אחרי שהרשות הזאת קמה התחילו דיינים, וביניהם חשובים ביותר, לומר: אין סיכוי שנזרז הליכים משום שהממשלה מעוניינת בגיור.

יוסי ביילין: והאמת היא שהם צודקים.

יוסי ביילין: הממשלה שלנו, ברוך השם, היא לא ממשלה דתית, ולא יכולה ולא רשאית ולא צריכה לעסוק בענייני גיור.

יוסי ביילין: היא באמת תוכל להורות לרבנים להקל בגיור?

יוסי ביילין: הניסיון הפתטי הזה, שנמשך שנים, שמנהיגים חילונים מנסים לשכנע את הרבנים להיות יותר ליברליים בתהליך הגיור, נידון מראש לכישלון.

יוסי ביילין: מצד שני, הם מרגישים אחריות, כי עלו כל כך הרבה לא-יהודים במסגרת חוק השבות, והללו רואים עצמם כיהודים לכל דבר ועניין, רק שהמדינה החילונית, במקום להכיר ביהדות שלהם – אם הם מגדירים עצמם כיהודים, חיים כאן, הילדים שלהם משרתים בצבא ועושים כל מה שעושים כאן יהודים וישראלים – במקום זה אנו אומרים: לא, המנהיגות החילונית של ישראל 60 שנה מקבלת את התכתיב הרבני האורתודוקסי המחמיר ביותר, ולכן הם לא יוכלו להיות יהודים.

יוסי ביילין: וגם הרשות הזאת לא תעשה שום דבר; אין שום סיכוי בעולם שהרשות הזאת, עם כל הרצון הטוב, תוכל באמת להקל.

יוסי ביילין: אז מה עושים?

יוסי ביילין: יש לישראל חוק שבות, שבעיני הוא אולי החוק החשוב ביותר במדינה.

יוסי ביילין: החוק הזה אומר שיהודי הוא מי שאמו יהודייה – לצערי, לא מי שאביו יהודי – ומי שהתגייר, לא נאמר שהוא התגייר על-פי הרפורמים, הקונסרבטיבים, האורתודוקסים או החילונים.

יוסי ביילין: ממשלה אחראית שמולה יש בעיה כזאת ושרוצה באמת לפתור אותה, צריכה להכיר בגיורים אחרים מלבד הגיור האורתודוקסי, ולומר שאם אנשים שעלו לפי חוק השבות עם המשפחות שלהם כאן ורואים עצמם כיהודים – אינם בני דת אחרת, ואולי אפילו לתת להם קורס בעברית, בהיסטוריה יהודית אם יש צורך בזה, כדי שמי שעובר אותו ייחשב למי שמגויר וחילוני – ייתפסו ויירשמו על-ידי המדינה כיהודים לכל דבר ועניין.

יוסי ביילין: זה לא יהפוך אותם ליהודים בעיני הרב עובדיה יוסף ובעיני רבנים אחרים.

יוסי ביילין: אם האנשים האלה ירצו להתחתן עם אנשים דתיים, האנשים הדתיים האלה ידרשו מהם לעבור גיור על-פי העדה שלהם.

יוסי ביילין: אך כל עוד זה לא קורה וכל עוד הרוב הגדול בישראל הוא, ברוך השם, חילוני, העובדה שהרוב הזה מאפשר למיעוט להטיל וטו על ההגדרה שלו – מי יצטרף לעם היהודי – היא בעיני חרפה למדינת היהודים.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ביילין, לצערי אין שר שישיב על ההצעה שלך לסדר-היום.

קולט אביטל: השר אטיאס, בבקשה.

אריאל אטיאס: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש, לפי סעיף 93, לדחות את התשובה למועד אחר.

קולט אביטל: בסדר גמור.

קולט אביטל: חבר הכנסת ביילין, לפי סעיף 93, אנחנו מבקשים לדחות את התשובה לפעם אחרת.

קריאה: – – –

קולט אביטל: לא, יש סעיף כזה, והוא מאפשר את הדחייה.

קולט אביטל: יכולנו להמשיך את הדיון ללא כל תשובה, כי השר שצריך להשיב לא נמצא כאן.

יוסי ביילין: זה מחייב הצבעה.

אריאל אטיאס: אין בעיה.

אריאל אטיאס: אם אתה רוצה שנצביע, נצביע על זה.

אריאל אטיאס: אתה מתנגד?

יוסי ביילין: כן, אני מתנגד.

אריאל אטיאס: אוקיי, אז בואו נקיים הצבעה.

קולט אביטל: אדוני השר יואיל לשבת.

קולט אביטל: לפי התקנון אנחנו נצביע.

קולט אביטל: מי שבעד הדחייה, יצביע בעד – אני מדברת על דחיית התשובה, תשובה והצבעה.

קולט אביטל: נא להצביע – מי בעד, מי נגד?

קולט אביטל: מי בעד הדחייה?

קולט אביטל: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להשהות את ההצבעה על ההצעה לסדר-היום – 5 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להשהות את ההצבעה על ההצעה לסדר-היום נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, בעד הצביעו חמישה, נגד הצביע אחד, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שההצעה לסדר-היום, או התשובה על ההצעה לסדר-היום וההצבעה נדחו למועד אחר.

קולט אביטל: ארנונה מופרזת על עסקים קטנים בעיר עכו

קולט אביטל: אנחנו חוזרים לסדר-היום כפי שהוא היה קודם.

קולט אביטל: הצעה לסדר-היום שמספרה 4933 בנושא: ארנונה מופרזת על עסקים קטנים בעיר עכו – חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

עבאס זכור: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, לפני שאני אדבר על הארנונה בעכו, רציתי לדבר על עכו כעיר מעורבת, שגרים בה ערבים ויהודים ביחסים טובים, בדו-קיום, בחיים משותפים.

עבאס זכור: אני גאה בעיר הזאת ואומר שיש אפשרות – מי שמכיר את עכו, שיגיד לכל העולם שאין שום בעיה לגור ולחיות יחד.

עבאס זכור: כל אחד יקבל את הזכויות שלו אם נחיה ערבים ויהודים יחד.

עבאס זכור: ידע כל העולם, למרות כל מה שאנחנו רואים בשדרות וגם בעזה, שזאת לא הדוגמה, אלא הדוגמה היא במקומות אחרים כמו עכו.

עבאס זכור: אני רוצה לציין שמי שהביא לחיים משותפים זה ההנהגה בעכו, מהצד היהודי וגם מהצד הערבי, שהיתה יכולה להבהיר לאזרחים ולתושבים: למה לא לחיות ביחד בשלום, בשקט ובדו-קיום?

עבאס זכור: אבל מה שראיתי ושמעתי היום בכנסת זה שחברי כנסת מסיתים, רוצים לגרש חברי כנסת ערבים לעזה, כי כואב להם מאוד לראות את התמונה של הילד, התינוק, בשדרות, באשקלון או בעזה, ומתנגדים כל הזמן, כערבים, למלחמה.

עבאס זכור: היום ראיתי על המסך בכנסת שב"גלי צה"ל" אומרים: רבני ימין הוציאו פסק הלכה שמאשר הפגזת מקורות ירי, אפילו שכונת מגורים, אפילו אם יש אזרחים חפים מפשע, ילדים, נשים, קשישים, במקום הירי.

עבאס זכור: אני אומר שפסק הלכה כזה אומר לעולם הערבי והמוסלמי שיוציאו פסק הלכה, פתוא, שמותר לערבי לעלות לאוטובוס בתל-אביב או בחיפה ולפוצץ את עצמו.

עבאס זכור: אם יש פסק הלכה מדתיים יהודים, זה יביא לפתוא גם מדתיים מוסלמים.

עבאס זכור: אני אומר שהנהגה חזקה עושה הכול כדי לחסוך בדם, במיוחד בדם אזרחים חפים מפשע, מכל הצדדים, של הערבים וגם של היהודים.

עבאס זכור: הנהגה שרוקדת על הדם היא לא הנהגה.

עבאס זכור: רציתי לדבר על זה, כי זה כואב מאוד, ואני מדבר מכל הלב.

עבאס זכור: קשה מאוד לראות את התמונות שראינו בטלוויזיה, את מה שקורה בעזה וגם מה שקורה בשדרות.

עבאס זכור: בקשר לארנונה בעכו, המצב הכלכלי הקשה ששורר בעיר עכו מחייב את כולנו להתערב כדי לסייע לבעלי עסקים בעיר להמשיך לעבוד ולפתח את עסקיהם.

עבאס זכור: הסוחרים בעיר עכו, ובמיוחד בעכו העתיקה, שרויים במצוקה קשה מסיבות רבות.

עבאס זכור: מצד אחד, המצב הביטחוני והמדיני במדינה הביא לכך שאין כמעט מבקרים בעיר מחוץ לישראל.

עבאס זכור: פעם היינו מסתובבים בעכו והיינו רואים תיירים כמעט בכל פינה, והמראה הזה נדיר מאוד היום.

עבאס זכור: כמו כן, העיר עכו, שהיתה פעם מרכז מסחרי בגליל העליון, הפסיקה להיות כזאת, מפני שרוב היישובים והכפרים השכנים התפתחו והקימו עסקים וחנויות בכל יישוב ויישוב.

עבאס זכור: הדבר היחיד שלא השתנה בעיר כבר שנים רבות הוא צו הארנונה של עיריית עכו, אשר נעשה בצורה לא נכונה, ומחייב את בעלי העסקים הקטנים בתשלומי ארנונה שהם כמעט הגבוהים ביותר במדינה.

עבאס זכור: אם נשווה, לדוגמה, את הארנונה על עסקים בעכו ובנהרייה, בקריות, בכרמיאל או בכל יישוב ערבי בסביבה, נראה שבעכו הוא כפול, ולפעמים יותר.

עבאס זכור: למשל, בעכו משלמים על מ"ר של חנות 170 שקל, ואילו בירכא משלמים 18 שקל, בקריות משלמים 38 שקל, בנהרייה – 38 שקל ובכרמיאל – 38 שקל.

עבאס זכור: בעכו – 170 שקל.

עבאס זכור: לא יכול להיות דבר כזה מוגזם.

עבאס זכור: לכן, תיקון צו הארנונה ותיקון העוול ההיסטורי שנעשה לבעלי העסקים בעכו יביא לשגשוג העיר ויעודד בעלי עניין לפתוח עסקים חדשים בעיר.

עבאס זכור: אם לא נעשה זאת, יברחו כל הסוחרים – סוחרים יהודים וגם סוחרים ערבים.

עבאס זכור: הם אומרים: נפתח את העסקים שלנו בקריות, בכרמיאל או בנהרייה.

עבאס זכור: היום רואים שבורחים לצד השני, בורחים מעכו.

עבאס זכור: תשלום מסי ארנונה כאלה בעיר עכו לא מתקבל על הדעת, משום שהיא יחסית עיר לא עשירה, שנמצאת במעמד סוציו-אקונומי נמוך יותר ממקומות אחרים שנחשבים עשירים, כמו נתניה, הרצלייה ויבנה.

עבאס זכור: ולא נשכח כי גם שיעור האבטלה בעיר גבוה ומגיע ל-9%, ובעיר העתיקה הוא מגיע כמעט ל-30%.

עבאס זכור: יש לציין כי היו ניסיונות בעיריית עכו לשנות את צו הארנונה הקיים, אבל הדבר נדחה על-ידי משרד הפנים.

עבאס זכור: לאחרונה, עיריית עכו בראשותו של שמעון לנקרי אישרה צו ארנונה מתוקן לשנת 2008, שיסייע לסוחרים ויקטין את גובה הארנונה לעסקים קטנים, אבל עד עצם היום הוא לא נענה בחיוב.

עבאס זכור: ממה שהבנתי ממשרד הפנים, זה נדחה ולא התקבל מענה חיובי.

עבאס זכור: אפילו מועצת העיר בעכו, שמכירה היטב את המצב הכלכלי הקשה של הסוחרים, הסכימה לבקשתם, אישרה בישיבת המועצה האחרונה תיקון נוסף והקטינה ב-50% את מסי הארנונה על העסקים הקטנים עד 50 המ"ר הראשונים.

עבאס זכור: ההחלטה נשלחה למשרד הפנים, וגם הבקשה הזאת לא נענתה בחיוב עד היום.

עבאס זכור: אני, כתושב העיר עכו, ראיתי לנכון להביא את הנושא לדיון על מנת למצוא פתרון לבעייתם ולמצוקתם של הסוחרים בעיר, שאינם יכולים לעמוד בנטל ההוצאות הגבוהות, וכך לא יכולים גם להתחרות עם העסקים הסמוכים ביישובים השכנים.

עבאס זכור: הדבר מעודד אפילו את העכואים עצמם לנסוע מחוץ לעכו כדי לעשות קניות, אחרי שפעם, בעבר הקרוב, היתה העיר עכו המרכז המסחרי של הגליל ומכל האזור באו לבקר בה ולעשות קניות.

עבאס זכור: אני רוצה להוסיף על כך שהנחה בארנונה לעסקים בעכו תביא להתקדמות כלכלית שתפצה על הקיצוץ בהכנסות בעירייה, כאשר נפתחים עסקים חדשים ועסקים קיימים גדלים ומתרחבים.

עבאס זכור: כך גם מקטינים את מספר המובטלים שנהנים מהנחות גבוהות בתשלום הארנונה.

עבאס זכור: כיום, למשל, בעכו העתיקה, יש יותר מ-150 חנויות סגורות ולא מנוצלות.

עבאס זכור: לכן אני פונה אל כבוד שר הפנים להושיט יד ולסייע לבעלי עסקים בעיר עכו, ולקבל החלטה אמיצה לצורך תיקון צו הארנונה המעוות, שנקבע לפני שנים רבות, בלי להתחשב בשינויים שקרו במהלך השנים.

עבאס זכור: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כבוד השר אטיאס, בבקשה, האם תעלה להשיב?

אריאל אטיאס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת מיכאלי ועבאס זכור, אני משיב בשם שר הפנים.

אריאל אטיאס: המצב המשפטי כיום מאפשר שונות בצו הארנונה ובתאריכים בין הרשויות המקומיות, עקב חוקי ההקפאה שחוקקו בשנת 1986.

אריאל אטיאס: עד החלת חוקי ההקפאה, כל רשות מקומית היתה רשאית לקבוע באופן עצמאי את שיעורי הארנונה, ללא צורך באישור שר הפנים, כך קיימים כיום פערים בשיעורי הארנונה בין הרשויות.

אריאל אטיאס: עיריית עכו איחרה לקבל החלטה במליאת המועצה בנושא הפחתת הארנונה לקראת שנת 2008, ועל כן לא ניתן לדון בבקשתה בשנה זו.

אריאל אטיאס: מנכ"ל המשרד אף שלח מכתב על כך לראש הרשות המקומית, ובו הדגיש והודיע כי עיריית עכו איחרה לקבל החלטה במליאת המועצה, למרות הסברי משרד הפנים, ולכן לא ניתן לדון בבקשתה.

אריאל אטיאס: שר הפנים מוסיף ומציין כי בימים אלה פועלת הוועדה הציבורית לרפורמה בארנונה, הדנה בכל נושאי הארנונה, לרבות צמצום סיווגים בין הרשויות המקומיות.

קולט אביטל: מה אתה מציע?

קולט אביטל: המשך דיון בוועדה או שתסתפק בתשובה?

עבאס זכור: – – – כל הסוחרים יברחו מעכו, לא יישארו בעכו.

עבאס זכור: אני מציע לדון במליאה.

קולט אביטל: כבוד השר, מה אתה מציע?

אריאל אטיאס: אני מבקש להסיר את ההצעה.

קולט אביטל: אוקיי.

קולט אביטל: אנחנו נצביע.

קולט אביטל: מי שבעד – בעד הסרה, כפי שהממשלה מציעה.

קולט אביטל: מי שנגד זה – סליחה?

עבאס זכור: אולי כדאי שנעביר את זה לוועדה.

קולט אביטל: אוקיי.

קולט אביטל: מי שבעד זה לכלול בסדר-היום של המליאה, מי שנגד הוא בעד הסרה.

קולט אביטל: אני חוזרת – הצבעה בעד היא בעד דיון במליאה, נגד זה הסרה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: בעד הצביע אחד, התנגדו ארבעה, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שההצעה הוסרה מסדר-היום.

קולט אביטל: פיטורי עובדת ממוצא אתיופי במשטרת התנועה הארצית

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא: פיטורי עובדת ממוצא אתיופי במשטרת התנועה הארצית – הצעה לסדר-היום שמספרה 4894.

קולט אביטל: חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שהתלבטתי אם להגיש את ההצעה לסדר-היום, מאחר שמדובר במקרה אחד.

שלמה מולה: אבל בסופו של דבר הבינותי: הסיפור של האשה הזאת הוא מזעזע כשלעצמו.

שלמה מולה: אני יודע שהרבה מאוד עולים חדשים, גם מאתיופיה וגם ממקומות אחרים, סובלים מאפליה במקומות התעסוקה, אבל התפלאתי לשמוע שדווקא מי שאמור להיות שומר החוק, אצלו התגלתה התופעה.

שלמה מולה: ברשותך, גברתי היושבת-ראש, ברשותכם, חברי הכנסת, אני רוצה לשבח את הדס שטייף, שחשפה את הפרשה.

שלמה מולה: אני רוצה לקרוא את הדברים שלה, כפי שהיא חשפה.

שלמה מולה: היא אומרת כך: "עובדת ניקיון אתיופית במשרדו של סגן מפקד משטרת התנועה הארצית, תת-ניצב רפי פלד, פוטרה עקב 'ריח רע' – כך טוענים גורמים במשרדו של פלד.

שלמה מולה: על-פי החשד, תת-ניצב פלד אמר לאחראים על עבודות הניקיון כי יש ריח רע במשרד, 'לא נעים ומפריע' – – – העובדת, אתיופית במוצאה, נתבקשה שלא להגיע יותר למשרד, ועד מהרה נפוצה השמועה כי הריח הרע של עובדת הניקיון האתיופית מפריע למפקד הבכיר".

שלמה מולה: אני שואל את עצמי – כל מי שמכיר אותי יודע שאני לא בין אלה ששותפים, שיוצאים ואומרים על במות הציבור: גזענות, מפלים לרעה, ומשחירים את פניה של מדינת ישראל.

שלמה מולה: אבל המקרה הזה, אם הוא באמת קרה – אני מקווה שאני אשמע את תשובת השר – הוא מקרה מאוד מחריד.

שלמה מולה: אי-אפשר לבוא ולהגיד לאדם: מפני שיש לך ריח, אל תתקרב אלי, אל תבוא למשרדי.

שלמה מולה: יכול להיות שניתן להעיר בהערה כזאת או אחרת, אבל לא בצורה משפילה כזאת.

שלמה מולה: אנחנו יודעים שיוצאי אתיופיה הם באמת אנשים קשי יום.

שלמה מולה: דווקא כמי שעסק בנושא קליטת עולי אתיופיה, גברתי היושבת-ראש – את עסקת הרבה ועוסקת הרבה בנושא קליטת עולי אתיופיה, גם כשהיית יושבת-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, והרבה בעיות נוצרו לפעמים מבורות, לפעמים מחוסר טעם.

שלמה מולה: אבל המקרה הזה הוא בעיני קצת יותר מזה.

שלמה מולה: אנחנו מדברים בעצם על אנשים שכל נושא התעסוקה עבורם הוא בעייתי.

שלמה מולה: מדובר באנשים שהגיעו לארץ, רובם ללא מקצוע שהם יכולים להתפרנס ממנו פה בישראל, ורבים מיוצאי אתיופיה שהגיעו לכאן – אני לא מדבר על אלה שלמדו והשכילו כאן, בארץ – מתקשים לרכוש מקצוע.

שלמה מולה: גם על-פי הנתונים של בנק ישראל, שלכאורה הם נתונים אובייקטיביים, 52% מיוצאי אתיופיה בגיל 35–55 אינם משתכרים.

שלמה מולה: דווקא כשאנשים מאותה קבוצת גיל יוצאים סוף-סוף לעבודה, הם נתקלים במצוקה כזאת במשרדו של מפקד התחנה.

שלמה מולה: זאת דוגמה רעה מאוד.

שלמה מולה: אני מקבל כל אדם שיוצא בשעה 06:00, 08:00, חוזר ב-16:00 ומביא הביתה לחם למשפחתו, וזה לא משנה באיזה סוג של עבודה הוא עובד, אבל הוא גם צריך להתקבל במקום העבודה בסבר פנים יפות שמאפשר לו באמת לעבוד ולחיות בכבוד.

שלמה מולה: אם ניתנה לי ההזדמנות, אני רוצה לומר שיש לנו בעיה קשה מאוד של תעסוקת אקדמאים יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: הרי ממה נפשך?

שלמה מולה: אנחנו אומרים דווקא – יכולים להבין את אלה שאין להם מקצוע בארץ, כי הם באו עם פער השכלה.

שלמה מולה: זה מובן.

שלמה מולה: אבל דווקא אלה שסיימו את לימודיהם כאן, על ספסלי האוניברסיטה, לא מצליחים למצוא מקומות עבודה?

שלמה מולה: השאלה היא למה.

שלמה מולה: אנחנו שואלים את השאלה.

שלמה מולה: אם התשובה היא שהרבה מאוד מעסיקים לא מכירים את עולי אתיופיה, נרתעים מיוצאי אתיופיה, סובלים מדעות קדומות, מבורות, אני מעל במה הזו קורא למעסיקים: חברים, אל תפחדו, תעסיקו את יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: תאמינו לי, אתם תיהנו ממוסר עבודה, מאנשים ערכיים שרק יכולים לתרום למשק בישראל.

שלמה מולה: ואני חושב על הפתיחות – היא צו השעה של כל אחד מאתנו.

שלמה מולה: דווקא העסקת אקדמאים יכולה באמת להביא לפריצת דרך בשילוב אמיתי של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

שלמה מולה: הרי סטודנט שלמד שש שנים, ארבע שנים, יום-יום הלך ללמוד, מצפה למצוא בסופו של דבר מקום עבודה ראוי לכישוריו, אבל כשזה לא קורה, התסכול הוא הרבה יותר גבוה.

שלמה מולה: לכן אני מצפה מהשר לביטחון פנים שיקרא למפקד ויאמר לו: חביבי, אצלי זה לא יכול לקרות.

שלמה מולה: כי הוא, כשומר חוק, צריך להיות דוגמה, דוגמה ודוגמה, ולא לתת תחושה רעה לאף אחד מאתנו.

שלמה מולה: אני מקווה שבסופו של יום – אני מאמין, כולי, וגם מקווה, שיוצאי אתיופיה וגם עולים אחרים יוכלו להשתלב במקומות העבודה.

שלמה מולה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: הצדק אתך, כמובן.

קולט אביטל: אני קוראת לשר אטיאס להשיב.

אריאל אטיאס: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת מולה, בהזדמנות הזאת אני מברך אותך: ברוך הבא למשכן הכנסת.

אריאל אטיאס: אני משוכנע שיש בזה גם מסר לעדה האתיופית בישראל, וסיעת ש"ס, באמת – אני חושב שעד היום היא מפלגה שבדרך עקבית מאוד התייחסה, מתייחסת ותמשיך לפעול למען העדה הזאת.

אריאל אטיאס: לשכת מפקד אגף התנועה נמצאת במפקדת מחנה בית-דגן.

אריאל אטיאס: בלשכה יושב גם סגן מפקד אגף תנועה, תת-ניצב רפי פלד, מושא העניין.

אריאל אטיאס: הניקיון בלשכה הוא באחריות מפקדת מחנה בית-דגן, ושירותי הניקיון ניתנים על-ידי גורם אזרחי – קבלן – במסגרת התקשרות בין משטרת ישראל לחברה המעסיקה.

אריאל אטיאס: שירותי הניקיון ללשכה ניתנים פעמיים ביום על-ידי שתי עובדות ניקיון.

אריאל אטיאס: עובדת אחת מנקה את המשרדים בשעות הבוקר ומכינה אותם ליום העבודה, והעובדת השנייה מתחזקת את הלשכה בשעות אחר-הצהריים.

אריאל אטיאס: השר מציין כי נושא המינהלה הוא באחריותו של סגן מפקד היחידה.

אריאל אטיאס: במקרה של חוסר שביעות רצון מרמת הניקיון או מתחזוק הלשכה, נהוג לפנות אל המעסיק ולבקשו להחליף את עובד הניקיון.

אריאל אטיאס: כך היה בפועל, לפני תקופה קצרה, כאשר הוחלפה עובדת ניקיון שאיננה ממוצא אתיופי באחרת בשל אי-שביעות רצון מעבודתה.

אריאל אטיאס: לפני כחודש בערך החלה לעבוד בלשכה במשמרת אחר-הצהריים עובדת הניקיון שבנדון.

אריאל אטיאס: רמת הניקיון בלשכה לא היתה לשביעות רצונם של היושבים בלשכה.

אריאל אטיאס: אשר על כן, הורה סגן ראש אגף התנועה, תנ"צ רפי פלד, לפנות אל מפקדת המחנה על מנת שעובדת הניקיון תוחלף באחרת.

אריאל אטיאס: תת-ניצב פלד לא פנה ישירות לעובדת הניקיון ואף לא דיבר עמה בנושא.

אריאל אטיאס: ההחלטה לפנות ולבקש כי עובדת הניקיון תוחלף באחרת היתה על בסיס מקצועי, מתוקף אחריותו ללשכה, ונטולת שיקול זר או גזעני, חלילה.

אריאל אטיאס: יתירה מזו, לסגן ראש אגף התנועה אין הסמכות לפטר עובדת ניקיון.

אריאל אטיאס: בשל הטענות על רמת הניקיון הירודה של העובדת, העביר אותה הקבלן המעסיק מאגף התנועה, ובמקומה שובצה עובדת אחרת, אף היא ממוצא אתיופי, ויש שביעות רצון מרמת הניקיון.

אריאל אטיאס: הפרסום ברדיו כאילו סגן ראש אגף התנועה פיטר עובדת ממוצא אתיופי בשל ריח רע שנדף מגופה, לא רק שאינו נכון אלא אף פגע בו אישית.

אריאל אטיאס: סגן ראש אגף התנועה מטפח שנים רבות את המגזר האתיופי, ויחסו לבני העדה הוא יחס חם ונעים.

אריאל אטיאס: בנימה אישית נציין כי אשתו של אותו קצין שבו מדובר כאן היא סגנית מנהל מרכז קליטה של עולי אתיופיה.

אריאל אטיאס: מתוקף תפקידה מקבלת אשתו את עולי אתיופיה למרכז, דואגת לצורכיהם ותומכת בהם לאורך כל הדרך.

אריאל אטיאס: הגברת אף היתה שותפה מרכזית ב"מבצע משה", ב"מבצע שלמה" ובעליות האחרונות.

אריאל אטיאס: נוסף על כך, כשהתגוררה המשפחה בערד הם אימצו ילדה אתיופית בת חמש, יתומה מאם ומאב, והיא שהתה בחברת ילדיהם בשעות אחר-הצהריים ושיחקה עמם, כך שהטענה שכביכול סגן ראש אגף התנועה פגע בעובדת הניקיון בשל מוצאה האתיופי היא מופרכת ופוגעת.

אריאל אטיאס: לאור הבהרת המקרה, אבקש להסתפק בדברי.

אריאל אטיאס: כך אומר השר לביטחון פנים, השר אבי דיכטר.

קולט אביטל: מה אתה מציע, אדוני השר?

קולט אביטל: להסתפק בתשובה הזאת?

קולט אביטל: להעביר את זה לדיון בוועדה?

קולט אביטל: להסתפק.

קולט אביטל: אתה מסכים?

שלמה מולה: אני מבקש להעביר את זה לוועדה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: מי שבעד העברה לוועדת העלייה יצביע בעד – – –

אברהם מיכאלי: – – –

קולט אביטל: כן, אבל המצב הוא אותו המצב הכללי.

קולט אביטל: השר לא מתנגד, נכון?

אריאל אטיאס: אם זה דיון כללי יותר – אני בעד.

קולט אביטל: אם כן, נצביע בעד העברת הנושא לדיון כללי יותר על בעיות ההעסקה של יהודי אתיופיה, לרבות האקדמאים.

קולט אביטל: בעד זה ועדה, נגד – הסרה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

קולט אביטל: בעד הצביעו ארבעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא עובר לטיפול נוסף של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105) התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (הוראת שעה), התשס"ח–2008; הצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 48) (רציפות העסקה), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא: החובות הכספיים לבתי-החולים, הצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ההצעה הבאה, הצעתו של חבר הכנסת : הצורך בפריצת מסגרת התקציב.

קולט אביטל: חבר הכנסת לא נמצא, לכן נוריד את זה מסדר-היום.

קולט אביטל: ההצעה הבאה: הכישלון הגדול של ערוץ-2 – של חבר הכנסת מיכאל איתן; חבר הכנסת אינו נמצא – – –

אריאל אטיאס: אני רוצה לענות, לגמור עם זה.

קולט אביטל: אני לא חושבת שהדבר אפשרי לפי התקנון.

קולט אביטל: זה יורד מסדר-היום.

קולט אביטל: לפיכך, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

קולט אביטל: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ג' באדר ב' התשס"ח, 10 במרס 2008, בשעה 16:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.