ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושמונה-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2008-03-10 00:00

דוד רותם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, ג' באדר ב' התשס"ח, 10 במרס 2008.

דוד רותם: הודעה למזכיר הכנסת – בבקשה, אדוני.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 86), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון), התשס"ח–2008; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 100) (החמרת ענישה בעבירות רכוש), התשס"ח–2008; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 27) (הגבלה על בחירה מחדש לאחר הרשעה), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק לדחיית מועדים בשל שביתה או השבתה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק טוס כחול-לבן, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – הארכת מועד הגשת תביעה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, ו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – עישון באזור פתוח במקום בילוי והיתר עישון), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברות הכנסת ועמירה דותן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודים לתואר אקדמי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הפצה דיגיטלית של ערוצים ייעודיים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת זאב אלקין ואלי אפללו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק גדר הפרדה בין ישראל למצרים, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת .

איל ינון: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 31 לתקנון הכנסת, על-פי סעיף 151 לתקנון הכנסת.

איל ינון: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: ביטוח התקשרויות של קופות-החולים עם בתי-מרקחת פרטיים בשפרעם, הצעתו של חבר הכנסת .

איל ינון: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בנושא: החשש מעימותים על רקע סכסוך קרקעות בין מינהל מקרקעי ישראל לבין תושבי הכפר ירכא, הצעתו של חבר הכנסת סעיד נפאע.

איל ינון: תודה.

דוד רותם: תודה, אדוני המזכיר.

דוד רותם: 1.

דוד רותם: צעדי שרת החינוך נגד החינוך הדתי;

דוד רותם: 3.

דוד רותם: אוזלת ידה במיגור ירי הטילים לעבר יישובי דרום הארץ והרחבת טווח הפגיעות בהם;

דוד רותם: הנושא הראשון על סדר-היום – – –

יולי תמיר: סדר-היום היה – – – ואם לא הגיע חבר כנסת, לא יכול להיות שמצב כזה – – –

דוד רותם: גברתי, לא תמיד השרים נמצאים בזמן ולעתים גם חברי הכנסת מאחרים.

גברתי, גם גברתי לא תמיד נמצאת בזמן.

משנים את הסדר.

יולי תמיר: - – – אם לחבר כנסת חשוב להביע אי-אמון בממשלה – – – לא תהיה תשובת ממשלה.

דוד רותם: גברתי אולי צודקת בעיקרון.

דוד רותם: אם לא תהיה תשובת ממשלה, אנחנו נצביע ללא תשובת ממשלה.

ממילא לממשלה הזאת אין תשובות בשום נושא.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת .

דוד רותם: הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: העדר האסטרטגיה של הממשלה מול ירי הטילים הגובר מעזה.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת לנמק את הצעתו.

דוד רותם: ישיב סגן השר וילנאי.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל מי שמדבר עם אזרחי ישראל בימים אלה מרגיש את התחושות הקשות, את תחושת המבוכה מול התנהלותה של מה שעדיין מכונה ממשלת ישראל.

גם ברגעים אלה, כאשר מדברים על השאלה אם יש הפסקת אש או אין הפסקת אש עם ה"חמאס" ברצועת-עזה, תלוי את מי שואלים.

תלוי איזו לשכה הדליפה אחרונה ומה.

בתוכניות סוף השבוע התייחסו לעובדה שאפילו אחרי הפיגוע הנורא והמזעזע בישיבת "מרכז הרב" לא מצאו לנכון ראש הממשלה ושר הביטחון להגיד שום דבר.

זה לא נוגע אליהם.

הם לא מחויבים כנראה בדין-וחשבון לציבור, לפי דעתם.

האירועים רודפים זה את זה.

ירי הטילים, שהגיע עד אשקלון, על-פי אזהרותינו ערב ההתנתקות – אני מזכיר לכם, מכובדי מבכירי מערכת הביטחון, השר גדעון עזרא וסגן השר מתן וילנאי: על-פי אזהרותינו, שלגלגתם עליהן גם ערב הבחירות וגם לפני ההתנתקות.

אתה שואל את עצמך, מה המדיניות של הממשלה הזאת.

אני אציג לקט בלתי מחייב מדברי שרי הממשלה מהשבוע האחרון בשאלה מה צריך לעשות בנושא ההסלמה ברצועת-עזה.

אם תשאלו את שר הבינוי, השר זאב בוים, הוא אומר שצריך לאשר פעולה בלתי מוגבלת בעזה ולא לחוס על מנהיגי ה"חמאס".

"עד כה לא עשינו" – אני מדגיש מה אומר שר בממשלה – "את הפעולות כדי להרתיע את 'חמאס', ועם העזתים צריך לדבר בעזתית כי בעברית הם לא מבינים".

נשמע מאוד מרשים.

זה שר הבינוי.

אם תשאלו את המשנה לראש הממשלה, השר חיים רמון, הוא אומר: "ישראל צריכה להכריז על הפסקת אש חד-צדדית" – הוא אוהב דברים חד-צדדיים; הוא היה ממובילי הנסיגה החד-צדדית והוא מציע עכשיו הפסקת אש חד-צדדית – "לחדש באופן סדיר את אספקת המים, החשמל והדלק לרצועת-עזה, אולם ברגע ש'חמאס' יירה רקטה נוספת לעבר יישוב ישראלי, צה"ל צריך להגיב בחוזקה באש ארטילרית וגם לצמצם באופן ניכר את אספקת התשתיות".

אם שר הבינוי בעד פעולה בלתי מוגבלת, השר מאיר שטרית, שר הפנים, שולל אותה על הסף ואומר שזה לא יוביל אותנו לשום מקום, אבל הוא בעד הגברת הסיכולים הממוקדים, ואני מצטט: "אסור לתת אפשרות לאף אחד שיש לו יד ורגל בירי להישאר בחיים".

גם נשמע די מרשים.

זו לא דעתו של השר לביטחון פנים, אבי דיכטר, לשעבר ראש השב"כ, שבסדרת התבטאויות בשבועיים האחרונים העמיד בצל כל איש אופוזיציה בקטיגוריה שלו על מדיניות הממשלה.

הוא חושב שצריך ליצור יעד הרתעה.

לי זה נשמע די אמורפי – אבל הוא היה ראש השב"כ, הוא בטח יודע איך לעשות את זה.

שר התחבורה, השר , יש לו מדיניות אחרת לגמרי.

הוא מציע: החלטה אסטרטגית שהמדינה צריכה לקבל זה למוטט את שלטון ה"חמאס".

ויש שרים אחרים – למשל, השרה שיצאה לא מזמן מהאולם – שהם בעד משא-ומתן עם ה"חמאס".

זאת אומרת, יש, באותה ממשלה, גם למוטט את ה"חמאס" וגם לנהל אתו משא-ומתן.

לנהל אתו משא-ומתן זה – – –

אבל מה זה אומר, האסופה הזאת של הדיבורים, שלא נאמר הקשקושים, בממשלת הכול דיבורים?

באחד העיתונים קראו לזה: ממשלת הטוקבקיסטים.

קוראים לזה אנדרוגינוס.

כל שר יש לו רעיון, הוא לא מהסס, הוא לא ממתין, הוא מחפש את המיקרופון הראשון ומצהיר על המדיניות.

אבל יש דבר אחד שהוא המכנה המשותף לכל ההצהרות, כי אף אחת מכל ההצהרות הללו לא מתממשת.

אף אחת מההצעות האלה למדיניות, הסותרות, המבולבלות, השונות, המגוונות – אף אחת לא מתממשת.

וגם, אתה אפילו לא יכול להיות בטוח אם זה באמת נאמר רק למיקרופון, או שבאמת כל אותם שרים נכבדים – ובאמת, ציטטתי שרים נכבדים מאוד, לא סתם שרים זוטרים – האם הם גם אומרים את זה בישיבת הממשלה?

נאבקים על דעותיהם בישיבת הקבינט?

ואם כך, אז מה המדיניות?

מה המדיניות כלפי רצועת-עזה?

מה המדיניות כלפי ירי הטילים?

מה המדיניות כלפי משטר ה"חמאס"?

התשובה הפשוטה היא שאין מדיניות.

פשוט אין שום מדיניות.

יש מה שנקרא ב"וינוגרדית": דשדוש.

מה שקרה באותם שבועות ארוכים של מלחמת לבנון השנייה, שמצד אחד לא ללכת למבצע קרקעי ומצד שני לא ללכת להסדר, ובינתיים חיילי צה"ל התחפרו שם בבתים וירו עליהם מכל עבר.

וזה, פחות או יותר, המודל העזתי.

אבל מה אנחנו מדברים על עזה?

הממשלה הזאת לא יודעת לפרק סוכת אבלים של המרצח הזה כאן בירושלים.

כאן, בירושלים.

איזה מרחק, מכובדי, סגן ראש השב"כ לשעבר, לבית של הרוצח?

מרחק חמש דקות נסיעה?

את זה אתם לא מסוגלים לעשות?

לפרק את סוכת האבלים שמהללת ומשבחת, ובכל מקום אתה רואה את התמונות?

באחד העיתונים קראתי שיש בעיה משפטית.

היינו עכשיו בישיבת "מרכז הרב" – עם כאב הלב, עם הצריבה הזאת בלב.

ואותו דבר, אותה תשובה, שגם הם שמעו ונדהמו.

יש בעיה משפטית, אבל מה הבעיה המשפטית?

ממה שאני מכיר, מספר החוקים שאני מכיר – ואני בטוח שחבר הכנסת ריבלין מכיר את אותו ספר חוקים – יש שריד לעידן המנדטורי, שנקרא: פקודה למניעת טרור.

והיא אוסרת, הפקודה, כל עידוד, שבח, הזדהות או ביטוי אהדה למעשה אלימות או למעשה טרור.

ומה זה סוכת האבלים עם דגלי ה"חיזבאללה" וה"חמאס" ותמונותיו של הרוצח, השהיד?

זה לא זה?

זה לא עידוד לטרור?

זה לא דבר אהדה, דבר שבח, למעשה טרור?

לרצח של ילדים?

זו הערצת טרור בפרהסיה.

אבל אפילו את זה אתם לא יכולים לעשות.

אתם לא מסוגלים למוטט סוכה בבירת ישראל.

המשך קיומה של הממשלה הנוכחית הוא בגדר השפלה לאומית.

כולם יודעים שאתם לא עושים שום דבר, לא מתכוונים לעשות שום דבר, חוץ מאשר לשמור את הכיסאות שלכם ליד השולחן הזה.

בשיחות אישיות אתכם אתם אומרים את אותו דבר שאמרתי כאן, שהמשך הכהונה – שאמרו כאן, שציטטתי כאן, של שרים בממשלה שאומרים: לממשלה אין מדיניות, הממשלה לא נוקטת את הצעדים הנדרשים.

אתם, כנראה, מתכוונים למתוח עד הסוף, עד הסוף, כמה שאפשר, את תחושת התסכול והניכור של הציבור בישראל מהמערכת הפוליטית.

ויש לקוות שזה לא יארך עוד זמן רב.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת סער.

דוד רותם: סגן השר ישיב במשולב על ההצעה הזאת וההצעה הבאה.

דוד רותם: ההצעה הבאה היא הצעת להביע אי-אמון בממשלה בנושא: אוזלת ידה של הממשלה במיגור ירי הטילים לעבר יישובי דרום הארץ והרחבת טווח הפגיעות בהם.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, שר נכבד, כנסת נכבדה, דיברנו הרבה בימים האחרונים על אי-יכולת הממשלה להתגבר על ירי הטילים מעזה, על המהומות בתוך מדינת ישראל, וספק אם ניתן להוסיף משהו משמעותי לכל הדברים שנאמרו.

אביגדור ליברמן: לכן, אני אולי אדבר על כמה וכמה נקודות שלדעתי כדאי מאוד לחזור עליהן פעם אחרי פעם ולהדגיש אותן, אחרת לא נבין איך הגענו לזה, ובעיקר איך יוצאים מזה.

אביגדור ליברמן: קודם כול צריך להבין: המצב שנקלענו אליו הוא תוצאה ישירה של ההתנתקות.

אביגדור ליברמן: אין שום הסבר אחר, וכל בר-דעת, כל אחד שיש לו IQ קצת מעל אפס, יבין שזו תוצאה ישירה של אותה הרפתקה בלתי אחראית, שקראו לה התנתקות.

אביגדור ליברמן: ואני מציע עוד פעם לשר ולסגן השר לעבור על כל דיוני הקבינט, על כל דיוני הממשלה, דיוני הכנסת, ועדת החוץ והביטחון והראיונות לתקשורת.

אביגדור ליברמן: כל אלה שכל כך תמכו בהתנתקות והתלהבו ממנה – לראות מה הם אמרו, מה הם הבטיחו, מה היו הציפיות, מה היו הנחות היסוד ומה התוצאה.

אביגדור ליברמן: ואותו רפיון שאנחנו ממשיכים להפגין, אותה התלבטות נצחית, אותה הססנות, אותו חוסר נחישות, מקשרים את אירועי עזה לאירועים בתוך מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אין ספק שאותה הסתה של חברי הכנסת הערבים, שכינו את פעולות צה"ל שנועדו להגן על תושבי שדרות ואשקלון פשעי מלחמה, אותה הסתה הביאה לאותו רצף אירועים שראינו, לצערי, בימים האחרונים, שהתחיל באותו ניסיון ללינץ' במזרח העיר, ברחוב המרכזי, צלאח א-דין, מול משרד המשפטים כמעט, ומשם עבר לאום-אל-פחם, לאותה עצרת הסתה זדונית שבה נשרפו דגלי ישראל, ומשם אותו רצח נתעב בישיבת "מרכז הרב", ומשם זה עבר לאיצטדיון דוחא ומשם לזריקת אבנים.

אביגדור ליברמן: אותו רצף אירועים, אותו רפיון, אותו חוסר יכולת להתמודד עם אותה סוכת אבלים.

אביגדור ליברמן: איזו סוכת אבלים?

אביגדור ליברמן: אנשים באים להזדהות עם טרוריסט – אותם דגלי "חמאס" שהמשפחה הניפה שם – ואומרים שאי-אפשר להעניש חפים מפשע.

אביגדור ליברמן: מה המשפחה המסכנה הזאת, מה היא אשמה?

אביגדור ליברמן: אותה משפחה, ואף אחד מבני המשפחה לא מצא לנכון לגנות את הרצח הזה, להתנצל – אגב, יושבים גם פה חברי כנסת ערבים.

אביגדור ליברמן: כנראה רק אני לא שמעתי, אבל כנראה עוד כמה לא שמעו.

אביגדור ליברמן: שום מילת גנאי, שום גינוי.

אביגדור ליברמן: ציפיתי, מאותו יום רצח עד אתמול בכל כלי התקשורת, שחברי הכנסת הערבים יצאו לגנות את הרצח הנתעב.

אביגדור ליברמן: שמעתי את אבו מאזן, לא שמעתי אף חבר כנסת ערבי שיצא, התייצב מול כלי התקשורת וגינה את הרצח הנתעב הזה.

אביגדור ליברמן: זה לא יקרה.

– – –

אביגדור ליברמן: ואגב, כשאנחנו מדברים על השאלה עם מי אנחנו מנהלים משא-ומתן – לא יודע.

אביגדור ליברמן: אתה עברת, אתה כבר מוסלמי, ?

אביגדור ליברמן: או – – –

לא, אני רק אומר שהשמיעה שלך סלקטיבית, אבל – – –

אביגדור ליברמן: כן.

אביגדור ליברמן: עוד פעם: אני אשמח לשמוע פה מעל הבמה, אבל עד היום לא שמעתי.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להעלות עוד נקודה שכולנו התעלמנו ממנה.

אביגדור ליברמן: ראיתי את השמחה והחגיגה בעזה אחרי שנודע על הרצח פה בירושלים.

אביגדור ליברמן: ראיתי תמונות ב-CNN – ואגב, גם בכלי התקשורת הערביים אפשר לראות באיזו שמחה, באילו ריקודים, באיזו הפגנה של הזדהות עם הרצח יצאו המוני תושבי עזה.

אביגדור ליברמן: ואני אומר: מעולם, במדינת ישראל, לא שמחנו, גם על הרג המרים שבאויבינו.

אביגדור ליברמן: לא ראיתי כזאת שמחה.

אביגדור ליברמן: זה דבר שנראה – וזה באמת אולי ההבדל המשמעותי בין מדינת ישראל לבין אלו שאנחנו כל כך אוהבים לרחם עליהם, וכדאי שגם את זה נביא בחשבון.

אביגדור ליברמן: כששואלים אותי: מה אפשר לעשות?

אביגדור ליברמן: אז כבר דיברו על ירדן.

אביגדור ליברמן: עובדה שבירדן ידעו מייד להגיד לא לכל סוכת אבלים.

אביגדור ליברמן: ואני גם יכול לצטט – לא יודע מי ראה, בכלי התקשורת בעולם התפרסם לפני יומיים: בכוויית.

אביגדור ליברמן: מה עשו בכוויית?

אביגדור ליברמן: היתה עצרת הזדהות, אזכרה, לעימאד מורנייה.

אביגדור ליברמן: מה עשו שלטונות כוויית, ששליש מתושביה שיעים?

אביגדור ליברמן: שר הפנים הכווייתי הוציא צו גירוש למאות אנשים, כל אלה שהשתתפו באזכרה לעימאד מורנייה.

אביגדור ליברמן: כולם כרגע מגורשים.

אביגדור ליברמן: התברר שבין האנשים שבאו להזדהות, באו לאזכרה, היו שני חברי פרלמנט כווייתים.

אביגדור ליברמן: כרגע מטפלים בהסרת החסינות שלהם.

אביגדור ליברמן: אבל שלטונות כוויית הוציאו הודעה רשמית, שכל מי שהזדהה עם עימאד מורנייה יגורש, גם כשמדובר במאות אנשים.

אביגדור ליברמן: לכן, גם המסר שלי פה, לבית הזה: כל אותם שנסעו להזדהות באזכרה של ג'ורג' חבש: זה שהיום יש לכם ממשל של "לפלפים", תאמינו: זה זמני, כמו שאתם זמניים כאן.

אביגדור ליברמן: יבוא ממשל אחר ונטפל בכם בדיוק כמו שהממשל הכווייתי יודע לטפל באחרים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם בקונספט שלנו, בהתייחסות לעזה, גם במלחמה וגם במשא-ומתן שמתנהל – – –

עבאס זכור: זה איום על מדינת ישראל.

עבאס זכור: אתה מאיים על מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אנחנו נחליט בבחירות, ואחרי הבחירות נראה מי יהיו, מי יישאר פה, מי לא יישאר בבית הזה.

עבאס זכור: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת עבאס זכור, לא צריך סתם להעיר הערות.

דוד רותם: תודה.

אביגדור ליברמן: אלה סתם הערות.

אביגדור ליברמן: אני מציע לך שתראה, תלמד מהכווייתים מה הלקח שלהם ואיך טיפלו שם, או שתצא פה לגנות את הנהגת כוויית על גירוש המוני של מאות שיעים מתוך כוויית.

אביגדור ליברמן: אני אשמח לראות שתתייחס פה למה שנעשה בכוויית או בירדן.

אביגדור ליברמן: באמת כדאי אולי, מדי פעם, ללמוד משכנינו פה באזור.

אביגדור ליברמן: אני אומר: גם בנושא של המשא-ומתן או אי-משא-ומתן שמתנהל באמצעות מצרים, הסכמות, מתחת לשולחן, מעל השולחן, הסכמות שבשתיקה – אומנם שמעתי את הודעת ראש הממשלה, לשכת ראש הממשלה, שאין שום הסכם עם "חמאס" – אני חוזר ואומר: כל הסכמה שתהיה עם "חמאס" שהיא תוצאה של האי-יכולת שלנו להכריע, לגבור על ה"חמאס", שכל צה"ל – עם כל חיל האוויר, חיל השריון, חיל הים, ועם המוסד, ועם השב"כ ועם סיירת מטכ"ל ועם סיירת כזאת או אחרת – לא יודע להתגבר על 4,000–5,000 מחבלים, יש פה פגיעה קשה ביכולת ההרתעה שלנו, ביכולת העמידה שלנו.

אביגדור ליברמן: זו תהיה שגיאה שעליה נשלם מחיר יקר.

אביגדור ליברמן: הערה נוספת לגבי כל הניהול של הקונספט הביטחוני – ואני, עוד פעם, מקווה שסגן שר הביטחון יתייחס לזה – צריך להבין שאנחנו כרגע מנהלים משהו שהוא, מבחינתי, אבסורד.

אביגדור ליברמן: כמה עולה כל "קסאם"?

אביגדור ליברמן: תשווה – כמה עולה כל שעת מסק"ר?

אביגדור ליברמן: מה העלות של כל פצצת מרגמה?

אביגדור ליברמן: ואני מסתכל מול זה, אנחנו פה מנהלים מלחמת כוכבים.

אביגדור ליברמן: "כיפת ברזל", "נאוטילוס".

אביגדור ליברמן: תסתכל רק בעלויות.

אביגדור ליברמן: אם אתה ככה מנהל מלחמה, רק במישור הכלכלי ברור שהקונספט שלך לא נכון.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר ככה לנהל, כשאתה שולח מסק"ר על כל פצצת מרגמה או על כל איזה טיל פרימיטיבי שעולה כמה גרושים.

אביגדור ליברמן: גם פה, כששואלים אותי: מה אפשר לעשות, איך אפשר להתמודד?

אביגדור ליברמן: קודם כול צריך להבין: תעשיית אוסלו פשטה את הרגל וצריך לעבור לקונספט אחר.

אביגדור ליברמן: ואני גם אומר לחברי בליכוד: אי-אפשר כל הזמן להגיד לא.

אביגדור ליברמן: צריך להגיד מה כן.

אביגדור ליברמן: אני חושב שישראל ביתנו היא המפלגה היחידה שמביאה משנה סדורה, קונספט שלם.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהיום ברור לכולם ששטחים תמורת שלום זה דבר שנכשל.

אביגדור ליברמן: מה שצריך לדבר עליו זה חילופי שטחים ואוכלוסיות.

אביגדור ליברמן: ולהערכתי, חילופי שטחים ואוכלוסיות זה הפתרון, גם לבעיה בתוך מדינת ישראל, גם לבעיה בתוך עזה ובתוך יהודה ושומרון.

אביגדור ליברמן: והדבר הנוסף, המסקנה הנוספת שחייבת להיות ברורה, וזאת חייבת להיות הודעה של ממשלת ישראל: לעולם לא נסכים עוד לשום רצף טריטוריאלי בין יהודה ושומרון לעזה.

אביגדור ליברמן: זאת ישות נפרדת וזאת ישות נפרדת.

אביגדור ליברמן: וצריך לנהל בנפרד משא-ומתן פה, וכשיגיע הזמן – משא-ומתן שם, אבל זה צריך להיות ברור.

אביגדור ליברמן: לא מתחת לשולחן.

אביגדור ליברמן: זאת צריכה להיות הודעה לכל אומות העולם: לעולם לא נראה ולא נסכים לשום רצף בין יהודה ושומרון לחבל-עזה.

אביגדור ליברמן: תודה.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: אני מזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, להשיב במשולב על שתי ההצעות.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

מתן וילנאי: כבוד היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני עונה על שתי הצעות האי-אמון שנשמעו פה כרגע מטעם ישראל ביתנו וסיעת הליכוד, מפלגת הליכוד.

מתן וילנאי: עקב ההחרפה בירי הרקטות לעבר יישובי הדרום, החל צה"ל בפעילות נרחבת נגד גורמי הטרור בצפון רצועת-עזה.

מתן וילנאי: במהלך פעולה זו נכנס לעזה לפני ימים מספר כוח חטיבתי משולב המורכב מלוחמי גבעתי, שריון והנדסה ובסיוע צמוד של חיל האוויר.

מתן וילנאי: איבדנו שני לוחמים בפעולה הזאת.

מתן וילנאי: כוחות צה"ל פעלו במרחב הרצועה כנגד ארגוני הטרור ובראשם ה"חמאס", אשר השתלט על הרצועה באופן אלים לפני פחות משנה, וכל זה על מנת למנוע את המשך פעולות הטרור הרצחניות המבוצעות מתוך רצועת-עזה.

אביגדור ליברמן: "חמאס" לא השתלט, הוא ניצח בבחירות.

מתן וילנאי: לא, הוא ניצח בבחירות לפני שנה וחצי והשתלט בכוח לפני שבעה-שמונה חודשים, ביוני האחרון.

מתן וילנאי: זאת ההגדרה המדויקת.

מתן וילנאי: כוחות צה"ל פועלים נגד הכוחות האלה בתוך הרצועה, על מנת למנוע את ירי ה"קסאם" לעבר מדינת ישראל.

מתן וילנאי: פעולות הטרור הפלסטיני כוללות ירי תלול-מסלול מסיבי הנורה במכוון אל מרכזי אוכלוסייה אזרחית, ירי צלפים לאורך גדר המערכת והמשך התעצמות והצטיידות באמצעות הברחות אמל"ח וחומרי נפץ וכל כיוצא בזה.

מתן וילנאי: צה"ל פועל וממשיך לפעול באמצעות פיקוד הדרום, חיל האוויר וגורמים נוספים באופן מתמשך במרחב האבטחה נגד כוונות ארגוני הטרור לבצע ירי תלול-מסלול לעבר שטחה של מדינת ישראל.

מתן וילנאי: פעולה זו הביאה לרגיעה בימים האחרונים, אבל אין ספק שהרגיעה הזאת היא זמנית, ואנחנו ערוכים לכל פעולה כאשר תידרש.

מתן וילנאי: מפתיע אותי קצת ששר לשעבר שעסק בענייני אסטרטגיה, שעזב כרגע, השר ליברמן, לא מבין שהשיקול הוא לא כמה עולה ה"קסאם", אלא מה הנזק שהוא עושה.

מתן וילנאי: ה"קסאם" עולה כסף קטן, והנזק שהוא עושה הוא הרבה יותר גדול, ולכן אנחנו משקיעים בפעולות הגנתיות רבות, שנדרשות למדינת ישראל בכל קנה-מידה.

מתן וילנאי: אני מציע שלא לשגות בשגיאה שכבר שגתה בה מערכת הביטחון, שביטלה את הפרויקטים שעוסקים ביירוט חפצים מעופפים באוויר; קרא להם "קסאם", קרא להם "גראד".

צריך להגיד למי זכות היוצרים על הביטוי הזה, "חפצים מעופפים באוויר".

מתן וילנאי: מי אחראי לביטוי?

אתה לא מכיר את זה?

מתן וילנאי: לא.

לדעתי, זה מנהל לשכת ראש הממשלה לשעבר, דב וייסגלס, אם זיכרוני אינו מטעני.

חבר הכנסת ריבלין אומר שאני צודק, אז אני בטוח שאני צודק.

אנחנו שמענו את זה ממנו.

מתן וילנאי: אני לא חושב שהוא יכול היה לבטל את זה.

מתן וילנאי: זה בידי מערכת הביטחון.

מתן וילנאי: אני חושב, חבר הכנסת סער, שזה קרה בתוך מערכת הביטחון, אבל אני לא בקיא בפרטים.

מתן וילנאי: כחבר ועדת החוץ והביטחון, תחת הנהגתו של חבר הכנסת שטייניץ, הערתי על זה יותר מפעם אחת אז.

מתן וילנאי: אני לא אתן יד שפעם נוספת מישהו יחשוב שאפשר לפטור את עצמנו ולבטל את התוכניות האלה.

מתן וילנאי: מדינת ישראל נמצאת באיום קבוע של טרור.

מתן וילנאי: הכלי הנוח ביותר לטרור היום, לאחר שחסמנו היטב את הגבולות גם בים וגם ביבשה, זה לשגר רקטות מהאוויר, ואנחנו נמשיך להשקיע את כל שנדרש על מנת שנוכל ליירט את הרקטות האלה.

מתן וילנאי: אני לא מציע שמישהו מאתנו יציע לוותר על זה מסיבה כזאת או אחרת.

מתן וילנאי: אני מקבל שאין ספק שההגנה הטובה ביותר היא ההתקפה.

מתן וילנאי: כל מקום שנוכל לעשות את זה, אנחנו נעשה את זה ונמשיך בכך, ועם זאת ניערך להגנה על התושבים בצורה היעילה ביותר.

מתן וילנאי: עוד הערה אחת קטנה, חבר הכנסת סער.

מתן וילנאי: הלחימה בטרור היא מתמשכת, היא ארוכה, היא משלהי המאה, לפני המאה הקודמת, למי שבקיא בהיסטוריה.

מתן וילנאי: אני מציע לכל אחד מאתנו שלא להתלהם, לא לחמם את הדם במקום שזה רק מביא לדברים מיותרים, להילחם בטרור בדבקות.

מתן וילנאי: אין דיון בבית הזה על הצורך להילחם בטרור בדבקות ובמקצועיות על מנת להסיר את האיום מעלינו ולא לנסות בשום פנים ואופן לגרום להתלהמות במגזרים כאלה או אחרים באוכלוסייה.

מתן וילנאי: זה עושה לחברה הישראלית רק דברים רעים.

מתן וילנאי: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לסגן השר.

דוד רותם: הנושא הבא הוא הצעת סיעת חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא פעילות צה"ל בעזה.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת חנא סוייד.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה עתה שמענו "הרצאה מלומדת" על ניצול ציני ועל הסתה פרועה נגד חברי הכנסת הערבים שיושבים בבית הזה, ובעצם נגד כל האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אני חייב להודות ולהתוודות, שכאשר אני שומע דברים כאלו אני מרגיש חצוי.

חנא סוייד: מצד אחד בא אדם שאצלו, כמובן, הסיום תמיד הוא ביום הבחירות, זאת אומרת הכול נעשה ונאמר בשביל יום הבחירות.

חנא סוייד: לא בשביל לבטא איזה ערך מסוים, אלא בשביל יום הבחירות.

חנא סוייד: אבל הוא גורם לך להיות חצוי, בין שאתה תרגיש ותתבטא כבן-אדם לבין כך שאם אתה עושה את זה, אתה עושה מעשה כניעה לבן-אדם שמסית נגדך.

חנא סוייד: אלו הברירות שאנחנו שמענו כאן.

חנא סוייד: אבל אני החלטתי שאני מתנהג כבן-אדם, גם בשם כל הציבור שלי.

חנא סוייד: אנחנו מכירים בכך שהיה פיגוע בירושלים ונהרגו בחורים בישיבה.

חנא סוייד: אנחנו משתתפים בצער המשפחות, ואנחנו מאחלים בריאות שלמה לפצועים.

עם כל ההערכה, הם לא נהרגו, הם נרצחו, הם נשחטו, וביצע בהם הטרוריסט וידוא הריגה.

זה היה טבח לשמו.

לא קראתם לזה טבח.

חנא סוייד: בואו לא נתחיל לדבר על מונחים אלו ואחרים.

חנא סוייד: זה היה מעשה שאני הבעתי את דעתי עליו באופן הברור ביותר.

חנא סוייד: כל אחד יקרא לו במונחים שהוא מאמין בהם.

חנא סוייד: אני לא בא כאן להגיד את הדברים כפי שאתם מנסחים אותם.

חנא סוייד: אני אומר את הדברים כפי שאני מאמין בהם.

אסתרינה טרטמן: לא איך אנחנו רוצים לקרוא לזה, איך זה היה.

חנא סוייד: בל נשכח, שבמקביל לזה, ורק כמה ימים לפני זה, בוצע מגה-פיגוע בעזה, ומגה-פיגוע זה לפי מבחן התוצאה.

אסתרינה טרטמן: למה אתה קורא מגה-פיגוע, לתגובה על התקפה?

אסתרינה טרטמן: למה, להגנה?

חנא סוייד: לפי התוצאות של המתקפה הצבאית הרחבה שהצבא ביצע בעזה.

יובל שטייניץ: היתה מתקפה צבאית, אבל מישהו פגע באזרח אחד בכוונה?

חנא סוייד: נהרגו שם – אני משתמש באותם ביטויים – נהרגו שם עשרות אנשים, עשרות אזרחים, שהם חפים מפשע.

סופה לנדבר: איך הם חפים מפשע?

חנא סוייד: הם אנשים חפים מפשע, שנהרגו בבתים שלהם, נהרגו שם ילדים, נהרגו שם נשים, זקנים.

חנא סוייד: לזה אני קורא בהחלט מגה-פיגוע, לפי היחס של הנפגעים ושל האנשים אשר נהרגו.

חנא סוייד: זאת בעצם תוצאה של החלטות ממשלה, של צבא, של מדינה שבעצם קיבלה החלטה לצאת לענישה קולקטיבית נגד כל האוכלוסייה ברצועת-עזה.

חנא סוייד: לא מספיק ששולטים בעזה ובאוכלוסייה של עזה וגורמים שם למצוקה הומניטרית רחבה ביותר.

חנא סוייד: רק לפני יומיים, שלושה ימים פרסם ארגון "אמנסטי" את הדוח שלו ואמר שהמצב בעזה הוא הגרוע זה 40 שנה.

יצחק בן ישראל: באשמת מי?

חנא סוייד: בגלל השליטה הישראלית ובגלל ההגבלה והקיצוץ באספקת מוצרים בסיסיים ביותר, בגלל ההגבלה באספקת תרופות, מים, חשמל, ההגבלות ביציאה ובכניסה, לרבות לאנשים שרוצים לקבל טיפול רפואי.

חנא סוייד: איפה נשמע דבר כזה?

חנא סוייד: האם אפשר לחשוב שבמאה ה-20 עדיין יש מדינה שמיישמת מדיניות כזאת נגד האוכלוסייה הזאת?

חנא סוייד: זה לא פוטר את מדינת ישראל מהאחריות בכך שהיא הכריזה באופן חד-צדדי על עזה כישות עוינת.

חנא סוייד: עזה עדיין לפי החוק הבין-לאומי היא שטח כבוש, והאחריות לכל דבר בעזה היא של הכוח, ושל המדינה הכובשת, קרי, מדינת ישראל.

חנא סוייד: כל בעיה הומניטרית בעזה היא באחריות של מדינת ישראל, ואי-אפשר לברוח מזה.

חנא סוייד: זו העמדה של האו"ם, האו"ם מדבר כך.

אסתרינה טרטמן: מה הקשר בין עזה – – – לפחות תאמר דברים של אמת מעל הבמה הזאת.

חנא סוייד: "אמנסטי", שגינה את הפיגוע בירושלים, בנשימה אחת אמר שזו ענישה קולקטיבית.

חנא סוייד: זה מצב הומניטרי שאי-אפשר לסבול אותו.

ניסן סלומינסקי: אז אפשר להחזיר לשם את היישובים אם זה שטח – – –

חנא סוייד: אני לא בא לכאן לענות על שאלות תיאורטיות.

חנא סוייד: אני בא לכאן להביע את הדעה שלי ואת האמונה שלי.

חנא סוייד: עזה היא עדיין תחת כיבוש, וכל הפעולות שבוצעו בעזה הן בניגוד לחוק ההומניטרי הבין-לאומי, הן בניגוד לאמנות ז'נבה, הן בניגוד לכל אמנות זכויות האדם המוכרות בעולם.

חנא סוייד: כל הארגונים האמונים על ביצוע האמנות האלו אומרים את זה במפורש – שזו פגיעה בזכות הבסיסית של האזרחים ושל האוכלוסייה בעזה.

חנא סוייד: עזה איננה מדינה אפילו על-פי החוק הבין-לאומי.

חנא סוייד: אי-אפשר להשית על לא-מדינה סנקציות כפי שמדינת ישראל עושה.

חנא סוייד: ולכן, זה מגדיל ומחזק עוד יותר את האחריות של מדינת ישראל למה שקורה בעזה, ולחוסר הערכיות ביישום מדיניות של ענישה קולקטיבית נגד האוכלוסייה של עזה.

חנא סוייד: האם בעזה אין ילדים, אין נשים, אין זקנים שהורגים אותם?

חנא סוייד: האם רק על האנשים שנהרגים בישראל צריך להתאבל?

חנא סוייד: אני גם בוחן את החברה בישראל ורואה איך היא מגיבה גם על טבח שנעשה בעזה.

חנא סוייד: האם אלו לא בני-אדם?

חנא סוייד: אי-אפשר לעצום את העיניים ולהגיד: יש שם מחבלים ואנחנו יורים בהם.

חנא סוייד: זה לא יכול להיות, זה לא מתקבל בשום פנים ואופן, אמרתי – על-פי החוקים, ועל-פי הערכים ועל-פי כל מבחן אנושי והגיוני שיכול להיות.

מה ההצעה?

חנא סוייד: ולכן אנחנו במערבולת הזאת.

חנא סוייד: מי שזורע שנאה והרס לא יקצור פרחים.

מה ההצעה?

האם אפשר לשמוע אותה?

חנא סוייד: אנחנו קוראים להפסיק את מעגל הדמים והאימים הזה, צריך להפסיק אותו.

חנא סוייד: הרי כולנו יודעים שהורגים ונהרגים, ונהרגים והורגים.

חנא סוייד: בסופו של דבר, גם על-פי התיאוריה ששמענו לפני רגע כאן, נגיע למצב של משא-ומתן, אז למה לתת לזה לחכות כל כך הרבה זמן כאשר במשך הזמן הזה נופלים אנשים, ונהרגים אנשים בכל מקום שלא בצדק?

חנא סוייד: למה צריך לחכות?

חנא סוייד: אני לא מבין איזה היגיון מנחה את ממשלת ישראל כאשר היא יודעת שבסופו של דבר היא תגיע למשא-ומתן.

חנא סוייד: הרי משא-ומתן מתקיים היום, ועוד יתקיים ויתרחב.

חנא סוייד: לכן זו הקריאה שלנו, הקריאה של ההיגיון, של האזרחות הטובה של אנשים שרוצים ביטחון אישי, לחיות, להתקדם ולסיים את הסכסוך הזה.

חנא סוייד: הסיום של הסכסוך הזה לא יהיה בשום פנים ואופן על-ידי כוח וכוחנות, כי כוח יביא תגובות של כוח, וכוחנות תביא תגובות של כוחנות.

חנא סוייד: רק בתי-הקברות יצאו נשכרים בסופו של דבר.

חנא סוייד: לכן, אנחנו חושבים שהממשלה הזאת נכשלת פעם אחרי פעם, יום אחרי יום, שבוע אחרי שבוע, בנקיטת הצעד הנכון והוא לפתוח במשא-ומתן כולל, ולא לומר: אלו מחבלים, ואלו הורגים זה את זה, ואלו מתחבאים בתוך אוכלוסייה אזרחית – כל מיני טענות נבובות שכבר אין חשק לשמוע אותן.

חנא סוייד: כל הכוונה מאחוריהן היא לא להיכנס לתהליך הטבעי והנורמלי שבסופו של דבר רק הוא התקווה של העמים באזור הזה, התקווה שתביא להקמת מדינה פלסטינית ליד מדינת ישראל, מדינה שתחיה בשלום ובשיתוף פעולה עם מדינת ישראל.

חנא סוייד: זה הפתרון, והדרך לכך היא לא במגה-פיגועים, ולא בפיגועים, אלא במשא-ומתן.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת סוייד, זה כבר לא על חשבון זמנך – האם מותר לי לשאול אותך שאלה?

דוד רותם: אם עזה היא שטח כבוש, פירושו של דבר שהכוח הכובש צריך להשכין שם סדר וחוק.

דוד רותם: אז אני מבין ממך שאתה קורא לצה"ל, שהוא הגוף הכובש, להשליט סדר בעזה, ואחר כך לנהל משא-ומתן, או תוך כדי השלטה.

דוד רותם: אבל להשליט קודם כול סדר, כי הוא הכוח הכובש.

ניסן סלומינסקי: כולל יישובים – – –

חנא סוייד: יש פתגם בערבית, אבל אני לא יודע איך לתרגם אותו בדיוק.

חנא סוייד: אולי החברים שלי ידעו.

חנא סוייד: (נושא דברים בשפה הערבית).

חנא סוייד: אתה כל הזמן חושב לחזור לעזה, אתה רוצה עכשיו לקחת מהדיבורים שלי סיבה ואמתלה למה לחזור לעזה.

דוד רותם: לא, אבל אני רוצה שצה"ל יקיים את חובתו.

חנא סוייד: יש לי תשובה: אתה רוצה להיכנס לעזה, לך תיכנס.

דוד רותם: תודה רבה.

אדוני, תרגום הפתגם הוא "אדם הוזה סביב תאוותיו".

אתה הוזה בתאוותיך לחזור לעזה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אדוני סגן שר הביטחון, בבקשה.

– – –

קריאה: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת הנדל, שלום לאדוני.

דוד רותם: רבותי, אולי אתם תרשו לסגן שר הביטחון רק לפתוח את הפה, ואחר כך תעזרו לו.

מתן וילנאי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אין זה סוד כי ארגוני הטרור – "חמאס" בראשם, "הג'יהאד האסלאמי" ומרעין בישין אחרים – משתמשים בצורה צינית בריכוזי האוכלוסייה הפלסטינית בעזה על מנת לשגר רקטות ולפגוע ביודעין באזרחי מדינת ישראל; לא באנשי צבא, לא ביחידות צבאיות, אלא לפגוע באזרחים ככל שניתן בשטחה של מדינת ישראל.

מתן וילנאי: הם יודעים היטב שצה"ל ייזהר מאוד מפגיעה באוכלוסייה בלתי מעורבת, ובציניות הם משתמשים בזה, ולא צריך להיות מופתעים.

מתן וילנאי: חברי כנסת סוייד, חבר הכנסת ברכה, הם רצחו את בני עמם כשהם השתלטו על עזה, זרקו אותם מהקומה ה-12 ומעלה, טבחו אותם בכיכרות הערים בלינצ'ים אכזריים, ירו בפיקות ברכיים מהטעם הפשוט שהוא לא "חמאס" אלא הוא "פתח".

מתן וילנאי: אתם יודעים את זה היטב, ואתם מעדיפים כמובן להעלים עין מזה.

מתן וילנאי: אני מבין את זה, אני יכול להבין את זה.

קריאה: למה – – –

מתן וילנאי: כי הם ערבים, והם מייצגים את העניין שלהם – אני כן מוכן להבין את זה.

קריאות: – – –

מתן וילנאי: לא, בפירוש לא – הם לא מתכוונים לזה.

אסתרינה טרטמן: – – –

מתן וילנאי: אני חושב שגם חבר הכנסת ברכה, וגם חבר הכנסת סוייד והנוספים, באמת מתכוונים לכך שנגיע לשיחות שלום, ואני תיכף אדבר על זה.

מתן וילנאי: בניגוד ל"חמאס", הם מתכוונים לזה; אני מקבל את זה במאה אחוז.

סגן השר, גם בעניין שהזכרת – – – לא בערבית ולא בעברית מעל הדוכן הזה, סביב מה ש"החמאס" עשה או לא עשה.

מתן וילנאי: לא הבנתי, סליחה.

אתה אמרת – – –

מתן וילנאי: אני אומר את זה, אני מקבל את זה.

הדברים נאמרו.

מתן וילנאי: אתה אמרת את זה יותר מפעם אחת מעל הפודיום, ואני הערכתי את זה מאוד.

מתן וילנאי: אני מעריך את זה, אני חושב שזה נכון.

מתן וילנאי: אין לי ספק בכם.

אנחנו לא עשינו את זה בשבילך.

מתן וילנאי: בסדר גמור – אני, בטח שלא.

מתן וילנאי: אבל אני מקבל שאתם כחברי כנסת ישראל אכן כך מדברים – זה בסדר גמור.

מתן וילנאי: בתחום הזה אני לא מאלה שבאים בטענות.

מתן וילנאי: יש טענות, אבל לא בתחום הזה.

מתן וילנאי: אתם יודעים היטב שצה"ל נוקט את כל הצעדים המתחייבים לפי המשפט הבין-לאומי ודיני העימות המזוין, קודם כול, על מנת להגן על אזרחי מדינת ישראל – שלא יהיה ספק בעניין הזה – –

חנא סוייד: לא כך אומר האו"ם; האו"ם אומר משהו אחר.

מתן וילנאי: – – תוך הקפדה רבה, לרבות סיכון חיילים שלנו – חוויתי את זה אישית יותר מפעם אחת – על מנת לא לפגוע באוכלוסייה בלתי מעורבת.

מתן וילנאי: לעומת "החמאס", שמשתמש באוכלוסייה בכוונה, ויורה בכוונה לריכוזי אוכלוסייה שלנו.

מתן וילנאי: כשאצלנו זה קורה, זה חריג, וזה מטופל בהתאם.

מתן וילנאי: אנחנו לא עושים את זה בכוונה.

מתן וילנאי: בלחימה זה עלול לקרות.

מתן וילנאי: לצערי, זה קורה, אבל מי שכופה עלינו את הלחימה הם אלה שבציניות מבינים מה תהיה התוצאה.

מתן וילנאי: אני רוצה להדגיש דבר נוסף:

מתן וילנאי: אנחנו לא מונעים טיפול רפואי.

מתן וילנאי: השנה יצאו אלפים מעזה לטיפול רפואי בישראל.

מתן וילנאי: זאת אחת השנים עם המספרים הגבוהים ביותר של כאלה שיצאו לטיפול בישראל.

מתן וילנאי: יש הנחיה ברורה – אנחנו לא מונעים את זה; אני רק שואל סתם, למה לישראל ולא למצרים?

מתן וילנאי: למה אי-אפשר לארגן טיפול רפואי בעזה?

מתן וילנאי: מיליארדים זרמו לשם, לאן הלכו המיליארדים האלה?

מתן וילנאי: גם על זה צריך לחשוב.

מתן וילנאי: אנחנו לא מונעים מים, אף לא ליטר אחד, מאנשי הרצועה.

מתן וילנאי: האחריות שלנו ברורה לנו לגמרי, אף שאחרי היציאה החד-צדדית, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת חנא סוייד, מתקיים דיון אמיתי אם עדיין אנחנו האחראים ברצועה.

מתן וילנאי: יש גרסאות לכאן ולכאן.

מתן וילנאי: אנחנו שמים את זה בצד ואומרים שלא נאפשר שיהיה שם משבר הומניטרי.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בזה כל הזמן – אתם יודעים את זה היטב.

מתן וילנאי: אתם גם פניתם אלי וקיבלתם תשובות ראויות.

חנא סוייד: ראית את הדוח של "אמנסטי"?

מתן וילנאי: לצערי, היחידים שאפשר לדבר אתם שלום – ואתם מבינים את זה היטב – לא יושבים בעזה, אלא ברמאללה.

מתן וילנאי: ממשלתו של אולמרט, ממשלת ישראל, מקיימת אתם משא-ומתן אמיתי ככל שהדבר מתאפשר.

מתן וילנאי: גם את זה אתם יודעים.

מתן וילנאי: יש חברים בבית הזה שגם את זה הם לא אוהבים, אבל זאת המדיניות של הממשלה, ואת זה היא מקיימת – עם אלה שאפשר לדבר אתם.

מתן וילנאי: אלה שאי-אפשר לדבר אתם, ומודיעים שהם לא מכירים בנו וכי הם מתכוונים להשמיד אותנו, לא יכולים לצעוק "יתום אני".

מתן וילנאי: תודה רבה.

דני יתום.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: חבר הכנסת סלומינסקי, אתה היית אמור לנמק ראשון.

דוד רותם: השרה היתה כאן ולא היתה יכולה להמתין.

דוד רותם: אתה יכול לנמק את הצעתך, אבל לא תהיה תשובת הממשלה.

דוד רותם: עם כל הכבוד, אנחנו באים בטענות לשרים שהם לא מגיעים בזמן; פתחתי את הישיבה ואדוני לא היה נוכח.

דוד רותם: בעצם, על-פי התקנון היה אפשר להסיר את ההצעה, אבל אנחנו נאפשר לך להציג אותה.

דוד רותם: אתה מצדך לא תכעס על השרה ועל הממשלה על כך שאין תשובה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, אני פותח בהתנצלות.

ניסן סלומינסקי: היינו בישיבת "מרכז הרב".

ניסן סלומינסקי: אומנם יצאתי בזמן כדי להגיע, אך הכניסה לעיר פקוקה ועל כך אין לנו שליטה.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל.

ניסן סלומינסקי: אם השרה אינה יכולה לענות – אין לי טענות אליה, אם כי חבל מאוד.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לפתוח בדברים על הרצח הנתעב בישיבת "מרכז הרב", שנרצחו בו שמונה תלמידים, שמונה ילדים, על הגמרות.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדמיין לעצמי את תגובת חברי הכנסת הערבים אם מישהו היה נכנס למסגד – אני כבר לא מדבר על הרצח עצמו; הרי שם בית- התפילה שלנו – ועושה את המעשה הזה.

ניסן סלומינסקי: כמה הם היו זועקים.

ניסן סלומינסקי: לכן הייתי מצפה מהם שיעלו לכאן לפחות ויביעו מחאה – ואם לא על הרצח, לפחות על חילול בית-התפילה.

ניסן סלומינסקי: אבל אלה החשבונות שלהם.

ניסן סלומינסקי: למען הגילוי הנאות אומר שנולדתי לתוך ישיבת "מרכז הרב".

ניסן סלומינסקי: אבי, זכר צדיק לברכה, למד בישיבה בליטא, בגרודנה, וזכה לקבל מהרב צבי יהודה סרטיפיקט, שבזכותו – – –

אברהם רביץ: – – –

ניסן סלומינסקי: אז בקמניץ.

ניסן סלומינסקי: אבא נולד בגרודנה – אני יודע שבמקום אחד הוא נולד ובמקום אחד הוא למד.

ניסן סלומינסקי: הוא קיבל סרטיפיקט ובזכות זה הוא עלה לארץ.

ניסן סלומינסקי: הוא הגיע לארץ בשנת 1935, ל"מרכז", חודש לאחר שהרב נפטר.

ניסן סלומינסקי: הוא הצליח להביא גם אח בזכות זה, ובסרטיפיקט השני הוא הביא את רב גדליה אייזמן, שהיה ידיד נפש שלו.

ניסן סלומינסקי: הוא למד תשע שנים ב"מרכז", כך שעוד לפני שנולדתי כבר הייתי שם.

ניסן סלומינסקי: אחר כך בשליחות "מרכז" הוא ירד עם הרב אושפיזאי לרמת-גן.

ניסן סלומינסקי: על הרב אושפיזאי הוטל להיות הרב ועל אבי הוטל להקים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, כשנולדתי, הרב צבי יהודה ירד לרמת-גן להיות הסנדק שלי.

ניסן סלומינסקי: כך אנחנו קשורים לישיבה הזאת – עוד הרבה לפני שנולדתי, ומאז ועד היום.

עכשיו אתה יודע מאיפה הזכויות שלו?

ניסן סלומינסקי: הרצח הזה כל כך מזעזע – אבל מוטל עלי עכשיו לדבר על הצעת אי-אמון בנושא אחר, שאף הוא מתקשר לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זה שנתיים כל עולם התורה, עולם החינוך וכל תפיסת העולם שלנו, של היהדות בכלל ושל הציונות הדתית בפרט, הולך ונחתך.

ניסן סלומינסקי: ביד מכוונת חותכים וחותכים וחותכים ומנסים לחסל אותו.

ניסן סלומינסקי: ומי מנסה לעשות את זה?

ניסן סלומינסקי: מי שאחראית לפתח ולטפח אותו – שרת החינוך.

ניסן סלומינסקי: זה לא סוד שרק בשנה האחרונה, מתקציב 2007 לתקציב 2008, היא קיצצה את תקציב הישיבות הגבוהות ב-131 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: מעולם לא היה קיצוץ כזה.

ניסן סלומינסקי: את תקציב הישיבות הקטנות היא קיצצה ב-23 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: מעולם לא היה דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: גם כך בקושי שורדים, ועכשיו עוד לקצץ ולקצץ, כאילו לומר: אנחנו הולכים לסגור אתכם בכוונת מחוקק.

ניסן סלומינסקי: ומי מובילה את זה בריש גלי?

ניסן סלומינסקי: שרת החינוך.

ניסן סלומינסקי: ולא רק זה.

ניסן סלומינסקי: היא גם מקצצת בכל אותם תקציבים של הפעולות ושל כל הארגונים והעמותות שכל מטרתם ליצור גשר וקשר בין כל חלקי העם – כמו הגרעינים התורניים, כמו המרכזים להעמקת הזהות, גופים שיוצרים גשר וקשר בין כל חלקי העם – לקצץ ולקצץ עד כדי להביא אותם כמעט לאפס תקציב.

ניסן סלומינסקי: כך גם בשירות הלאומי ובכל דבר שרק אפשר.

ניסן סלומינסקי: כך במכינות הקדם-צבאיות.

ניסן סלומינסקי: לפחות 50% משדרת הפיקוד של צה"ל יוצאת מהמכינות הקדם-צבאיות.

ניסן סלומינסקי: שאי אותם על כפיים, תני להם, תעזרי – לא.

ניסן סלומינסקי: מקצצים אותם, ואם בשנה שעברה הם עבדו עם 30 מיליון שקל, השנה יש להם 12.5 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: זה לא קיצוץ רק שלה, אבל אלה סדרי-הגודל.

ניסן סלומינסקי: לבסוף – אני לא רוצה לומר ברוח מגילת אסתר; אני רוצה לומר, להבדיל, כמה חשב אותו אחד ומה אפשר לעשות – זה כנראה לא הספיק לה, והיא חשבה מה עוד אפשר לעשות, והנה, היא מצאה: אותו סכום שעומד לרשות הישיבות הקטנות, הישיבות התיכוניות, האולפנות, זה שנים על שנים, קוצץ מ-285 מיליון שהיו לפני ארבע שנים ל-131 מיליון.

ניסן סלומינסקי: היא מצאה דרך לחסל גם את הסכום הזה.

ניסן סלומינסקי: הכול נעשה בטענות טובות, כביכול – היא אומרת:

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני רוצה לתת עוד שעת יהדות בבתי-הספר הכלליים – שזה דבר מבורך מאוד, וכולנו בעד, אבל אם את רוצה להוביל את זה, אדרבה, תביאי תקציב נוסף ותיתני – לא.

ניסן סלומינסקי: היא אומרת שהיא תיקח מהתקציב שמיועד לישיבות התיכוניות, לאולפנות ולישיבות הקטנות ותיתן שעה לכולם, כדי שגם המעט הזה לא יישאר.

ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, כמה שאפשר יותר לקרב את החיסול הכולל של לימוד התורה ושל הציונות הדתית בפרט.

ניסן סלומינסקי: זה כואב לה.

ניסן סלומינסקי: אם תשאלו למה זה כואב לה, הסוד פשוט: נכנס לה לראש שכאילו אנחנו מתמודדים אתה במגרש שלה.

ניסן סלומינסקי: היא נזכרת מה היה פעם במפלגת העבודה.

ניסן סלומינסקי: פעם מפלגת העבודה היתה תנועת ההתיישבות הגדולה ביותר, והיא נעלמה.

ניסן סלומינסקי: בקושי היא שומרת על מה שקיים, וגם זה הולך ומתפרק, והנה קמה תנועת התיישבות אדירה של הציונות הדתית.

ניסן סלומינסקי: פעם מפלגת העבודה היתה לה מערכת החינוך הכי גדולה – אין כלום.

ניסן סלומינסקי: והנה, אלה, הציונות הדתית, הקימו מערכת חינוך אדירה.

ניסן סלומינסקי: פעם תנועות הנוער היו של מפלגת העבודה, היום אין לה אף תנועת נוער, תנועה קטנטנה, ורק לאלה, למשוגעים האלה, לציונות הדתית יש תנועת נוער, ולא אחת – שלוש תנועות נוער שמעבירות את המורשת לילדים.

ניסן סלומינסקי: ולהם אין.

ניסן סלומינסקי: וכך תחום אחרי תחום.

ניסן סלומינסקי: והדבר האחרון – היא קראה בעיתון ששדרת הפיקוד של צה"ל, יותר מ-50% מהקרביים מגיעים מהמכינות הקדם-צבאיות, געוואלד, פעם זה היה התחום שלנו, של מפלגת העבודה, של הקיבוצים, של "שלום עכשיו", והנה תראה, גם על זה הם משתלטים.

ניסן סלומינסקי: צריך לחסל אותם, לאבד, להשמיד ולהרוג כמו שאומרים.

ניסן סלומינסקי: לא להרוג, סליחה, אסור להגיד פה את המלה הזאת עכשיו.

מיכאל איתן: לא צריך להגזים.

ניסן סלומינסקי: לכן התנצלתי, להשמיד ולאבד.

מטאפורית.

דוד רותם: גם לא להשמיד.

ניסן סלומינסקי: כולם מבינים שאני מדבר רק מטאפורית, חס ושלום.

ניסן סלומינסקי: והיא עושה את זה כי היא חושבת שבזה תעלה מעלתה והיא תצמח ותגיע להיות מנהיגה במפלגת העבודה.

ניסן סלומינסקי: היא לא מבינה, אם מדברים פעם על הברית ההיסטורית, היא זו שאם כבר פעם דיברו וברק עדיין חולם על זה כל פעם כשאני מדבר אתו – במעשים שלה אין שום סיכוי שבעולם; כשרואים אותה, אין שום סיכוי שבעולם שיחזור משהו שהיא מובילה.

אני חושב שהליכוד מינה אותה.

דוד רותם: ואם זה לא היא, יש סיכוי לברית ההיסטורית?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק לסגור את המעגל.

ניסן סלומינסקי: לאחרונה, אחרי הרצח המתועב והנתעב הזה, היא החליטה ללכת לשם.

ניסן סלומינסקי: כשהיא החליטה ללכת לישיבה לצעירים, שזה מוסד חינוכי, תיכון, שזה התחום שלה והיא תיאמה את זה מראש, היא באה לשם וקיבלו אותה כיאה לשרת החינוך, בכאב עצום אבל בהתאפקות ובמכובדות.

ניסן סלומינסקי: אבל לא, זה לא מספיק, כי זה לא ייתן כותרות, פרט לכותרת אחת שכולם דיברו איך קורה שמיום חמישי הציבור הזה שנפגע עד עמקי נשמתו שומר על איפוק אדיר עם הכאב העצום, לא מתלהם, לא משתולל; איך זה יכול להיות שאלה יהיו הכותרות?

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: והיא נכנסת ללוע הארי, מה שנקרא, וכשאומרים לה: לא תיאמת, אל תיכנסי לישיבה הגבוהה, אל תיכנסי, היא בכוונה אומרת: אני כן אכנס לשם.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר לכם שוב, יש הפסוק שאמר הנביא; אומנם הוא אמר את זה לגבי אותם יהודים שהיו בחוץ-לארץ וביקשו שאחרי מותם יביאו אותם להיקבר בארץ.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר: בחייכם מאסתם אותי ואחרי מותכם תבואו לטמא את אדמתי?

ניסן סלומינסקי: מעין אסוציאציה, אני אומר, לא בדיוק.

ניסן סלומינסקי: בחייך, ואני לא מדבר על הרצח אפילו, את זו שפוגעת כל כך הרבה, את זו שרוצה לסגור את כל המוסדות האלה, פוגעת בהם והורגת, עכשיו, ברגע הכי כואב שלנו ששם נרצחו בחורים על דפי הגמרא, ראינו את זה על דם ששוכב, עכשיו את רוצה לבוא לשם ברגע הזה?

דוד רותם: חבר הכנסת סלומינסקי, השרה איננה פה להשיב לך – – –

ניסן סלומינסקי: מה אני יכול לעשות?

דוד רותם: ואתה תוקף אותה אישית.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי לה את זה.

דוד רותם: אתה תוקף אותה אישית ואני חושב שזה לא ראוי כי היא היתה כאן להשיב לך – – –

מיכאל איתן: למען האמת, אדוני היושב-ראש, אתה מעודד את השרים לא להגיע לכאן.

מיכאל איתן: אתה נותן להם הגנה – – –

ניסן סלומינסקי: אני אשם, השרה היתה כאן בזמן, אני איחרתי כי היינו ב"מרכז".

דוד רותם: השרה היתה כאן, חבר הכנסת סלומינסקי לא היה כאן.

ניסן סלומינסקי: הקודמים לנו ב"מרכז" איחרו בחצי שעה – – –

חיים כץ: השרה היא לא ה"אישיו".

חיים כץ: אנחנו נותנים לה יותר מדי כבוד, את מי היא מעניינת בכלל?

דוד רותם: ראוי לתקוף את פעולותיה, אבל לא לתקוף אותה באופן אישי.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על פעולותיה.

אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתזכור שהמלים האלה שאומרים על פוליטיקאים: "רוצח" – בא לא מבית-מדרשה – מפיה, כשהיא היתה ב"שלום עכשיו", על בגין ז"ל; מפיה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לסיים ולומר, אם ראש הממשלה, שביקשנו ממנו, ויושב-ראש מפלגת העבודה נותנים לה להמשיך להיות שרת החינוך, אז ראויה הממשלה הזאת, ולו רק בגין זה, להצבעת אי-אמון שלנו.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת סלומינסקי.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: הדיון הוא משולב.

דוד רותם: ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של שלוש דקות.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל איתן.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אני למדתי הרבה מאוד מתלמידיו של הרב קוק, מאנשי "גוש אמונים", בימים הגדולים ההם.

מיכאל איתן: ואחד הדברים שאני זוכר שעבר כחוט השני היה הידיעה והאמונה והכוח שהמפעל הציוני ינצח ולא ייפול.

מיכאל איתן: ודרכי התגובה שאני אימצתי אז היו מורכבים משלוש נקודות מרכזיות.

מיכאל איתן: הראשונה, לדעת שאנחנו מוכרחים להילחם מלחמת חורמה במחבלים ובארגוני המחבלים, ואנחנו לא צריכים להניח להם בשום מקום, בשום רגע.

מיכאל איתן: וזה הפך כבר רק למלים, ונדבר על זה עוד מעט.

מיכאל איתן: אבל לפחות מבחינת ההבנה שלנו, שזאת תגובה ראשונה.

מיכאל איתן: לא רק שאנחנו נחזיר מכה אחת אפיים, אלא שאנחנו גם אומרים: הקם להורגך השכם להורגו.

מיכאל איתן: לא נחכה כצאן.

מיכאל איתן: נכה בידיעה שיש לנו אויב שזומם, נלך עד אליו ונכה בו ונתמקד בזה.

מיכאל איתן: וזה מאבק של שנים שאנחנו משלמים עליו קורבנות.

מיכאל איתן: אבל רק בזכות הכוח שלנו אנחנו יכולים להביא – אי-פעם – להסכם ולשלום.

מיכאל איתן: הנקודה השנייה, חבר הכנסת סלומינסקי, היתה ההוכחה והנחישות שאנחנו, למרות הכול, מהיום שהרצל שתל ארז במוצא והערבים גדעו אותו – הקמנו עוד עצים ועוד יישובים ועוד תעשיות ועוד עוצמות ועוד עולים והמפעל הציוני מתקדם ומתחזק.

מיכאל איתן: ואנחנו משלמים מחירים כואבים כמו ששילמנו ברצח המתועב בישיבת "מרכז הרב".

מיכאל איתן: אבל אנחנו חדורים באמונה שאנחנו נתגבר.

מיכאל איתן: הנקודה השלישית, שהיא בעיני חשובה מאוד לעת הזאת וחשוב שהיא תיאמר דווקא כאן, בבניין שהוא בניין של מחלוקות, מקום של זירה של מחלוקות, שלא תמיד יש לנו הפריווילגיה הזאת להחריף את הניגודים – אנחנו חייבים ללכד את העם.

מיכאל איתן: וכשאני אומר, אנחנו חייבים ללכד את העם, אני לא מדבר כרגע על השמאל, אני לא מדבר על מישהו אחר, אני מדבר עלי ועל שכמותי שהלכנו ביחד כברת דרך ארוכה, נלחמנו למען ארץ-ישראל, למען שלמות הארץ, למען ההתיישבות, הלכנו בשבילים.

מיכאל איתן: ותמיד כשהיו ויכוחים אמרנו: כן, אבל על מנת לנצח אנחנו צריכים לשמור על אחדות לאומית.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאנחנו רוצים.

מיכאל איתן: זה מה שאני רוצה להדגיש.

מיכאל איתן: הבית הזה הוא בית שיש בו מקום שאנחנו נגיש אי-אמון בממשלה, יש בו מקום שאנחנו נעביר את הביקורת ונאמר על הממשלה הזאת שהיא אחראית למחדלים חמורים בתחום הביטחון; יש מקום ויש לנו חובה לבוא ולומר: אי-אפשר להשלים עם ירי טילים מתמשך ולנסות ולעטוף את זה בכל מיני הסברים, צריך להחזיר את כוח ההרתעה.

מיכאל איתן: צריך לבוא הנה ולומר: כדי לחזק את כוח ההרתעה צריך להראות לאויבינו שהממשלה הזאת הולכת הביתה ובאה ממשלה אחרת שתנסה את כוחה.

מיכאל איתן: העם רוצה שיחזור כוח ההרתעה, כדי שלא נגיע למצב ששום מדינה בעולם לא היתה משלימה אתו, של פגיעה מתמשכת ביישובים אזרחיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכאל איתן: אני מייד מסיים.

מיכאל איתן: אבל אני מנסה לשים קו.

מיכאל איתן: גם בבואנו אל הקואליציה, גם בבואנו להטיח האשמות וגם בבואנו לומר את המלים המתבקשות בפוליטיקה: לכו הביתה ומישהו אחר יחליף אתכם – בראש שלנו אנחנו צריכים תמיד, גם בראש וגם בלב, לא להפיץ שנאה, לא ליצור קיטוב, לא ליצור מצב שבו אנשים ירגישו או יחשבו שיש דרך להפיל ממשלה חוץ מאשר על-ידי פתק הבוחר.

מיכאל איתן: אין דרך אחרת.

מיכאל איתן: אין דרך אחרת.

מיכאל איתן: והדרך לשם שלובה גם בעקרונות של אהבת ישראל וגם בעקרונות של דמוקרטיה.

מיכאל איתן: אם נלך עם שני אלה נצליח להשיג את מה שאנחנו רוצים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דני יתום מסיעת העבודה-מימד.

יולי יואל אדלשטיין: מיכאל איתן אמר דברים חשובים מאוד, אני רק מבקש שאת הדברים החשובים האלה אנשים ישתדלו לומר במסגרת שלוש הדקות ולא יתחילו לומר אותם כשהזמן כבר נגמר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן פנייתי גם לחבר הכנסת יתום וגם לחבר הכנסת זאב, שידבר אחריו, לנסות לשמור על מסגרת הזמן ולומר גם את הנקודה החשובה בתוך הדקות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותך שלוש דקות.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי, חברות וחברי הכנסת, זה דורות אנחנו נלחמים למען עצמאותנו, והיום, למעשה מאז הוקמה מדינת ישראל אנחנו נלחמים כדי להגן על הבית.

דני יתום: לא ידענו רגע אחד של שקט, לא ידענו רגע אחד של שלווה, לצערי הרב, על אף ולמרות ניסיונות, שנעשו בעבר ונעשים גם היום, ליישב את הסכסוך בינינו ובין העם הפלסטיני, ליישב את הסכסוך בינינו ובין העולם הערבי, בדרך אחרת – לא בדרך של מלחמה, אלא בדרך של משא-ומתן.

דני יתום: אלא מאי, לא יעלה על הדעת – ואני מדבר כאיש מחנה השלום אחרי הרבה מאוד שנות פעילות ביטחונית מאוד אינטנסיבית – שאנחנו, שעזבנו את רצועת-עזה עד הגרגר האחרון אחרי ויכוחים מרים וכואבים; אנחנו שעקרנו יישובים ברצועת-עזה – ואני תמכתי, ואני לא חושב שזאת היתה טעות – –

חיים כץ: או, לא טעות קטנה.

דני יתום: – – לעזוב את רצועת-עזה.

דני יתום: לא היה מקום ל-8,000 מתנחלים ולעוד יותר מ-10,000 חיילים בקרב 1.5 מיליון פלסטינים.

דני יתום: אבל אנחנו לא יכולים להשלים ולא יכולים להסכים עם כך שלאחר שעזבנו את רצועת-עזה יירה אפילו כדור עץ אחד מרצועת-עזה לכיוון מדינת ישראל, כל שכן רקטות, מטעני צד ומרעין בישין אחרים.

דני יתום: על כן טועים אויבינו כאשר הם חושבים שאחזה בנו החולשה; טועים אויבינו כאשר הם חושבים שמה שפעם ידענו לעשות כבר איננו יודעים לעשות.

דני יתום: אני הייתי מאוד שמח אילולא היינו צריכים להוכיח פעם אחר פעם את נחת זרוענו, את הזרוע הארוכה שיש לנו.

דני יתום: לצערי הרב, זה לא המצב.

דני יתום: אנחנו חייבים למצות את זכות ההגנה העצמית, אדוני היושב-ראש, כדי להביא לכך שלא תיירנה רקטות משטח רצועת-עזה ולא יצאו פיגועים משטח רצועת-עזה.

דני יתום: מה שצה"ל עושה היום עם שירות הביטחון הכללי ועם המשטרה – אלה הן פעולות הכרחיות.

דני יתום: כל אלטרנטיבה תהיה חמורה יותר וחריפה יותר, ותביא להרס ולסבל גדולים יותר אצל האוכלוסייה הפלסטינית.

דני יתום: בסופו של דבר, אני, שמתנגד למהלך קרקעי בהיקפים רחבים, עלול למצוא את עצמי עם אחרים תומך בלית ברירה במהלך כזה, שלא יביא לפתרון, אלא ליותר סבל, יותר שנאה, יותר דם ויותר מוות.

דני יתום: לכן – מאחר שזמני תם – אני אומר שהפעילות שלנו ברצועת-עזה היא הכרחית; אין מדינה בעולם שתאפשר ירי על אזרחים חפים מפשע.

דני יתום: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יתום.

מיכאל איתן: זמנך לא תם, זמן הנאום שלך תם.

יולי יואל אדלשטיין: רק זמן הנאום.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב מש"ס, ואחריו – חברת הכנסת אסתרינה טרטמן מסיעת ישראל ביתנו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "קול דמי אחיך צועקים אלי מן האדמה".

נסים זאב: דמם של בחורי חמד שישבו בישיבה ונרצחו בידי ברבר, רוצח, צמא דם, צועקים גם אלינו מן האדמה.

נסים זאב: איך אפשר שלא לראות את הקשר בין הרצח הנתעב והברברי ובין ירי ה"קסאם"?

נסים זאב: ומה תגובת הממשלה?

נסים זאב: איך הממשלה לא הרסה את הבית של המחבל שעתיים לאחר שידעה את זהותו של הרוצח?

נסים זאב: איזה ביזיון, איזו חולשה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – – –

משה כחלון: "החלטנו לעזוב את הממשלה".

נסים זאב: אני מסכים אתך.

נסים זאב: מזמן, אם זה היה תלוי בי.

נסים זאב: אני לא קובע בעניין.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הפלסטינים לא רוצים מדינה; הם רוצים את חיסולה של מדינת ישראל.

נסים זאב: צריך להבין את זה.

נסים זאב: אנחנו מנסים לתת כל מיני הסברים הזויים – אולי נסיגה נוספת, אולי שוויון, אולי הערבים פה עדיין מקופחים – אולי זה יביא את הרגיעה; אולי אנחנו לא עושים מספיק.

נסים זאב: אנחנו כל הזמן מנסים להאשים את עצמנו.

נסים זאב: שיהיה ברור: כל עוד הגל הנוכחי של האסלאם הקיצוני נמשך, ומצליח להוביל את המדיניות הפלסטינית, אין סיכוי שהסכמים יניבו רגיעה ארוכת טווח.

נסים זאב: ודאי שנסיגות חד-צדדיות נוספות יחזקו ביתר שאת את אחיזתו של האסלאם הקיצוני ואת ארגוני הטרור למיניהם, אשר מעצימים את הצלחתם באזור כולו.

נסים זאב: כפי שאנו רואים, מאז ההתנתקות מרצועת-עזה ירי ה"קסאמים" אינו נפסק.

נסים זאב: ישראל זקוקה לגבולות בני-הגנה עם התגברות היכולת הטרוריסטית סביבה.

נסים זאב: מעניין, לאחרונה מנהיגים פה כבר לא מדברים על גבולות בני-הגנה; המזרח התיכון נעשה מסוכן יותר, וכאשר מפעילים על ישראל לחצים לבתר את בקעת-הירדן צריך להביא בחשבון שנסיגה נוספת ומטופשת תביא לחדירת מחבלים בהיקף רחב לגדה המערבית, ואתם אמצעי לחימה נוספים ומתאבדים מהג'יהאד הגלובלי.

נסים זאב: כך נמצא את עצמנו במציאות קשה, כפי שקרה בציר פילדלפי – החלל הריק שאנחנו נותיר בבקעת-הירדן, אם חלילה וחס נעזוב יישובים מיהודה ושומרון, יערער בעצם את היציבות של הממלכה הירדנית.

נסים זאב: בסופו של דבר, הפלסטינים רוצים להתחבר ולראות מדינה ירדנית פלסטינית גם בתוך מדינת ישראל.

נסים זאב: אני רוצה לסיים תיכף, אדוני, אבל לפני כן להגיד שתי נקודות חשובות.

נסים זאב: תמיד כשמדברים על קווי 67' צריך לזכור שראש הממשלה המנוח יצחק רבין אמר באופן ברור ביותר: לא נחזור לקווי 4 ביוני 67'.

נסים זאב: גבול הביטחון להגנת מדינת ישראל יוצב בבקעת-הירדן.

נסים זאב: הוא היה נחוש בדעתו מאז שנת 1980, שאם נפנה את יהודה ושומרון זה יהיה האיום הגדול ביותר שנעמוד מולו.

נסים זאב: גם שר החוץ האמריקני דאז הנרי קיסינג'ר הדגיש שישראל זקוקה לגבולות בני-הגנה ואין ללחוץ עליה לסגת לגבולות 67'.

נסים זאב: אבל מה קורה עכשיו?

נסים זאב: אנחנו לוחצים על עצמנו.

נסים זאב: מדוע ראש הממשלה אינו פורס את תוכניתו המדינית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נסים זאב: אני רוצה לסיים בנחמה – שכל המשפחות השכולות, שאיבדו את יקיריהן, יראו בנחמת ציון וירושלים, ויבולע המוות לנצח.

יולי יואל אדלשטיין: שהפצועים גם יחלימו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, ואחריה – לפני דבריו של חבר הכנסת יצחק לוי, אנחנו נשמע הודעה מפי יושב-ראש ועדת הכנסת.

אסתרינה טרטמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בתנחומים למשפחות של הבחורים הצעירים שנרצחו על-ידי בן-עוולה.

אסתרינה טרטמן: המקום ינחם אותן בין שאר אבלי ציון וירושלים.

אסתרינה טרטמן: אני רוצה להביא לכם קצת, על קצה המזלג, מאירועי השבוע האחרון.

אסתרינה טרטמן: 2 במרס 2008:

אסתרינה טרטמן: יידוי אבנים והבערת צמיגים לעבר כוח מג"ב בהר-אדר.

אסתרינה טרטמן: קצת מהעיתונות.

אסתרינה טרטמן: 3 במרס, יום למחרת: כמעט לינץ' במזרח-ירושלים בשני פקחים של עיריית ירושלים; ובאותו יום: הפגנות ביישובי הגדה, לאות הזדהות.

אסתרינה טרטמן: שימו לב – השיטה אותה שיטה.

אסתרינה טרטמן: ב-3 במרס: באוניברסיטה העברית בירושלים – הפגנת סטודנטים עם דגל פלסטין; באותו יום: הפגנת סטודנטים ערבים בשיתוף עם פעילים אסלאמים בחיפה.

אסתרינה טרטמן: אנחנו נמשיך הלאה.

אסתרינה טרטמן: רק בשבת האחרונה, שוב מתקפות יידויי אבנים, שרפת צמיגים בלב-לבה של מדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: מעט.

אסתרינה טרטמן: כביש 4, כביש 79 – בין צומת סומך לשפרעם; כביש 2 – נסיעה מנתיב צפון לדרום; כפר-קאסם; כביש 77 על-יד צומת אלונים.

אסתרינה טרטמן: והיום – רק היום – אנחנו שומעים על יידוי אבנים בכביש הכניסה, כביש ראשי שמוביל לא פחות מאשר לבירת ישראל, לירושלים; בכביש 443 זרקו בקבוק תבערה וגם פצעו נוסע תמים ברכבו.

אסתרינה טרטמן: זה רק מעט, על קצה המזלג, מההתנהלות.

אסתרינה טרטמן: במדינת ישראל, בשנת 2007 – בשנה האחרונה – חלה עלייה של כ-70% במקרים של יידויי אבנים במדינה, בתוך הארץ.

אסתרינה טרטמן: שימו לב, ההתפרעויות האלה הן של ערביי ישראל, שהם בעצם אזרחי ישראל, וזה קורה בלב-לבה של מדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: גבירותי ורבותי, אבן היא נשק קטלני.

אסתרינה טרטמן: מי שמיידה אבן, כמוהו כמי שיורה כדור מאקדח.

אסתרינה טרטמן: אנשים כבר נהרגו מיידוי אבנים.

אסתרינה טרטמן: הצמיחה המדאיגה הזאת בהתפרעות של אזרחי ישראל הערבים מצביעה על התחזקות של האויב שלנו, מכיוון שהתעצמות של האחד, תמיד – אבל תמיד – באה על חשבון או על גב או מול חולשה של השני.

אסתרינה טרטמן: והחולשה שלנו היא תוצאה ישירה של המדיניות המדשדשת.

אסתרינה טרטמן: גם ילד קטן, או תלמיד, כשנכנס מורה חדש לכיתה, מנסה לראות איך יגיב המורה החדש, ורק אז הוא מחליט אם להיות תלמיד ממושמע בכיתה, וכשהוא מזהה איזה מורה "נחנח" הוא מתחיל לעשות את ההפרעות בכיתה.

אסתרינה טרטמן: מה ההבדל?

אסתרינה טרטמן: הכול תלוי בתגובה המיידית שלנו.

אסתרינה טרטמן: ומה אנחנו, איך הגבנו?

אסתרינה טרטמן: במקרה הטוב, עשינו מעצר נקודתי שהביא אחר כך לשחרור של מיידי האבנים.

אסתרינה טרטמן: ערביי ישראל פרסמו מסמך הסתה אינטלקטואלי, שנקרא "החזון העתידי לערבים הפלסטינים" – אני קראתי אותו – מסמך מרשים מאוד, כל דף נוטף שנאה וארס נגד מדינת ישראל והעם היהודי בארץ-ישראל.

אסתרינה טרטמן: ובמקום לעצור ולגרש את מחברי המסמך הזה מהמדינה, מה אנחנו עושים?

אסתרינה טרטמן: משדרים שאננות.

אסתרינה טרטמן: דמוקרטיה.

משלמים להם משכורת.

אסתרינה טרטמן: ומשלמים להם משכורות, זה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אסתרינה טרטמן: בסמכות שר הפנים, מכוח סעיף 11 לחוק האזרחות – יש יכולת לבטל אזרחות של אזרחים שעשו מעשה שיש בו משום הפרת אמונים כלפי המדינה.

אסתרינה טרטמן: האם הסתה נגד זכותנו על הארץ אין בה משום הפרת אמונים?

אסתרינה טרטמן: האם הזדהות עם האויב, בדרך של יידויי אבנים והפגנות, אין בה משום הפרת אמונים?

אסתרינה טרטמן: מדוע לא מגרשים את מפירי האמונים האלה לאלתר?

אסתרינה טרטמן: אם עזה כל כך קרובה ללבם, מדוע לא נעביר אותם לשם?

אסתרינה טרטמן: ובעצם, למה נלין?

אסתרינה טרטמן: הרי פה, בבית הזה, יש לנו חברי כנסת שמדברים סרה במדינת ישראל – על הדוכן הזה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

אסתרינה טרטמן: אני אסיים מייד, אדוני.

אסתרינה טרטמן: מדינת ישראל מאבדת דרכה לדעת.

אסתרינה טרטמן: במרדף אחרי שמירת זכויות האויב, היא שכחה את חובתה לשמור על זכויות תושביה, בניה, חייליה, ולצערי גם של חלליה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אסתרינה טרטמן: שמעתי פעם שהבעיה של ההתקוממות היא עוני – שאנחנו לא משווים ביניהם.

אסתרינה טרטמן: כמה מפתיע – דווקא הרוצח הפושע הזה שרצח את הבחורים הצעירים, בא מבית אמיד בירושלים, אז מה קורה פה?

אסתרינה טרטמן: וראש הממשלה מתייעץ עם משפטנים אם ניתן להרוס את הסוכה.

אסתרינה טרטמן: ריבונו של עולם.

אסתרינה טרטמן: איפה השכל הישר?

אסתרינה טרטמן: חוק הוא דבר חשוב, אך האם פרשנות מסוימת של משפטנים גוברת על החובה שלנו להגן על המדינה ועל האזרחים החיים בה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אסתרינה טרטמן: כך טענה ישראל ביתנו:

אסתרינה טרטמן: ערביי ישראל הם הבעיה המרכזית של מדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: אין לנו ברירה אחרת – לא נסיגה חד-צדדית ולא מחוות חסרות תועלת.

אסתרינה טרטמן: די להתקפלות ולמדיניות הדשדוש.

אסתרינה טרטמן: הגיע הזמן לחילופי אוכלוסיות ושטחים ולהפרדה בין העמים.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד פעם חוזר ומבקש.

יולי יואל אדלשטיין: כשאני אומר תודה, זה לא רק כי אני מנומס.

יולי יואל אדלשטיין: כשאני אומר תודה זה אומר שכבר חלפו להן מזמן שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, אתה צריך להגיד תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בדרך כלל מבינים, אבל משום-מה היום יש כמה חברי כנסת שלא מבינים.

כדי שאנשים לא יעברו את שלוש הדקות, צריכים לקבוע חמש דקות, וגמרנו.

): או להפסיק את הרמקול.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לספר לך מניסיוני כמה דקות ידברו אם נקבע חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, תודה.

): עמיתי חברי הכנסת, לוועדה המשותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה ושל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בהצעה לסדר-היום בנושא: ממצאי משרד הבריאות על עלייה בתחלואה בסרטן בשל זיהום סביבתי, שהוקמה ביום י"ג בחשוון התשס"ח, 25 באוקטובר 2007, יתווספו שני חברים: מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה – חבר הכנסת ; מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – חברת הכנסת ליה שמטוב.

): כמו כן, אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק, כדלקמן: ועדת הכספים תדון בהצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון – הקצאת תקציב שנתי לתרבות והאמנות), התשס"ח–2007, של חברי הכנסת מיכאל מלכיאור, אמנון כהן ו וקבוצת חברי הכנסת – פ/3147/17; מוצמדת אליה הצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון – הקצאת תקציב שנתי לתרבות ואמנות), התשס"ו–2006, של חברת הכנסת – פ/1372/17.

): ועדת הכלכלה תדון בהצעות אלה: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הרחבת תחולה), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת – פ/3209/17; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – איסור לעקל כספי סיוע בשכר דירה), התשס"ו–2006, של חבר הכנסת רן כהן – פ/283/17.

): תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: צעדי שרת החינוך נגד החינוך הדתי;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אוזלת ידה במיגור ירי הטילים לעבר יישובי דרום הארץ והרחבת טווח הפגיעות בהם;

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חוזרים לדיון המשולב בהצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הדובר הבא הוא חבר הכנסת יצחק לוי, מהאיחוד הלאומי – מפד"ל, והוא ודאי ייתן דוגמה אישית וידבר שלוש דקות בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו יעשה אותו דבר חבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דבר רע אירע ב-24 השעות האחרונות.

יצחק לוי: הרצח הנורא ב"מרכז הרב" אמור לאחד את העם.

יצחק לוי: והנה פתאום, מאז ביקור שרת החינוך, ואחר כך הדיבורים על סירוב לביקורו של ראש הממשלה – במקום לדבר על האסון הכבד שקרה לנו, לראות איך אנחנו מרפאים את השבר, לראות איך אנחנו מחזקים את ישיבת "מרכז הרב", איך מחזקים את תושבי ירושלים, איך מחזקים את עם ישראל שסבל מכה כל כך קשה – במה התחלנו להתעסק?

יצחק לוי: אמרו ככה, לא אמרו ככה; מזכיר את רצח רבין; הרצח הפוליטי בדרך.

יצחק לוי: אני הייתי רוצה להקדיש את הדברים, את שתי הדקות ושבע השניות שנותרו לי, אדוני היושב-ראש, לנסות ולחזור למסלול הנכון שעם צריך לחזור אליו אחרי שקורה לו כזה אסון, ולנסות לראות.

יצחק לוי: היתה תקלה, אני חושב שהיתה תקלה חמורה בביקור שרת החינוך, וזה לא היה צריך לקרות.

יצחק לוי: לא היה צריך לקרות מה שקרה, והדברים שנאמרו לא היו צריכים להיאמר.

יצחק לוי: אין שום ספק בכך.

יצחק לוי: הביקור היה ביקור בישיבה הקטנה, בישיבה לצעירים, ושם הוכן הביקור והוכנו התלמידים, והשרה התקבלה בכבוד הראוי.

יצחק לוי: לאחר מכן, משום מה, מישהו בא ואמר: בואי תיכנסי לספרייה, או תיכנסי למקום אחר, וזה לא היה מתוכנן והיתה התלהטות רוחות.

יצחק לוי: בלי ספק, זה רע ולא טוב.

יצחק לוי: בואו לא ניקח את זה למקום של פילוג באומה; בואו לא ניקח את זה למקום שבו מנצלים את זה לעניינים פוליטיים.

יצחק לוי: לא מנצלים שום דבר לעניינים פוליטיים.

יצחק לוי: קורה שיש תקלה, והיתה תקלה, וצריך להודות בכך.

יצחק לוי: אינני יודע מה היה עם הזמנתו של ראש הממשלה לישיבת "מרכז הרב" – – –

חיים כץ: הוא לא הוזמן.

יצחק לוי: יש גרסאות סותרות.

חיים כץ: הוא לא הוזמן ולא ביקש להיות מוזמן.

חיים כץ: היינו שם היום.

יצחק לוי: אני אומר שיש גרסאות סותרות.

יצחק לוי: אני יודע שהוא לא הוזמן ולא ביקש להיות מוזמן; אחרים אומרים שהוא הוזמן וסירב, ואחרים אומרים שההודעה לא הגיעה.

יצחק לוי: רבותי, כאלה דברים מסדרים.

יצחק לוי: ישיבת "מרכז הרב" היא ישיבה שלומדים בה תורה, התורה שניתנה למשה מסיני, בהכוונת ובהדרכת המאור הגדול שזרח בארץ לפני 90-80 שנה, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שהעמיד עם האהבה לארץ-ישראל לא פחות ואולי יותר את האהבה לעם ישראל.

יצחק לוי: הרב הרחיב במאמרים רבים את הדיבור על כמה שצריך להתקרב לכל יהודי ויהודי, ולא משנה מה מידת קיום המצוות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

יצחק לוי: הסתיים לי הזמן, וחבל.

יצחק לוי: רציתי לומר עוד שניים-שלושה משפטים בנושאים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אני מרשה לך.

יצחק לוי: אני אומר שצריך לדעת שזה מה שלומדים ב"מרכז הרב".

יצחק לוי: לא לומדים שם שנאה, לא לומדים שם פירוד ולא לומדים שם להתרחק זה מזה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק להביע את צערי הגדול על התקלה של 24 השעות האחרונות.

יצחק לוי: אני מקווה שנחזור למסלול הלאומי הנכון – להצטער יחד, לבכות יחד, להתחזק יחד ולהמשיך יחד.

יצחק לוי: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק לוי.

יולי יואל אדלשטיין: הדובר הבא הוא חבר הכנסת , מטעם סיעת הגמלאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו ידבר חבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יום רודף יום, והאירועים והסערות רודפים אותנו, והנה אנחנו בפתחו של שבוע פרלמנטרי חדש.

האופוזיציה, כדרכה ומעצם תפקידה, מגישה עוד ועוד הצעות אי-אמון, רובן טרחניות, חזרתיות ובלתי משכנעות בעליל.

הנה, הליכוד בראשות חבר הכנסת נתניהו מבקש להפיל את הממשלה בשל העדר אסטרטגיה מול מתקפות הרקטות מעזה.

"העדר אסטרטגיה" נשמע חזק, אבל מהי בדיוק האסטרטגיה של הליכוד?

האם יש אדם רציני אחד בבית הזה שמוכן להתחייב על הפסקה מוחלטת של הירי?

זה רציני?

זה אחראי?

זה מנומק?

אני מציע לחבר הכנסת נתניהו שיהיה קצת יותר זהיר וצנוע בביקורת שלו; עוד שנה-שנתיים הוא יעמוד למבחן הקשה והמתסכל הזה, ולא יהיו לו פתרונות פלא, אז בשביל מה עכשיו להשלות את הציבור ולספר סיפורים על מענה תקיף והחלטי?

השעה הקשה הזאת דורשת קצת פחות התלהמות.

אני רוצה לדעת איך בדיוק מביאים להפסקה טוטלית של ירי הרקטות בלי לכבוש מחדש את עזה ובלי לשבת בה ממושכות, עם כל המחירים שכרוכים במהלך זה.

לחברים בליכוד ובאיחוד הלאומי אני מציע – אולי קצת פחות דמגוגיה וקצת יותר רצינות וענייניות.

עוד אני רואה בהצעות האי-אמון שהסיעות הערביות מבקשות להפיל את הממשלה לנוכח ההסלמה בעזה.

זאת בעצם אותה הצעה כמו של סיעות הימין, רק ב"נהפוך הוא"; אלה מוחים על הירי ואלה מוחים על התגובה על הירי.

אדוני היושב-ראש, בשם סיעתי ובשמי אני קורא לדחות על הסף את הצעות האי-אמון.

תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלזר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

דוד רותם: – – – של ישראל ביתנו.

חיים כץ: הוא לא סופר אותם.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: הוא מסכים אתן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

שתי התשובות נכונות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, ימים קשים עוברים על הציבוריות הישראלית.

אבשלום וילן: אני חושב שמה שקרה ביום חמישי בערב – הרצח המזעזע של נערים בני 15, 16, 17 ו-18 בישיבת "מרכז הרב" הוא דבר בלתי נסבל.

אבשלום וילן: אני מוכרח לציין לשבח דווקא את אנשי "מרכז הרב", את התגובה המאופקת שלהם ואת האופן המכובד שבו הם קיבלו אסון כל כך כבד וכל כך קשה והתחילו להתמודד עמו.

אבשלום וילן: אחרי שאמרתי זאת – וזה לא השבוע לבוא בדין ודברים – בכל זאת אומר שאני חושב, דווקא כאיש האופוזיציה, שאנשים שאומרים שהם אינם מוכנים להתחלק בכאבם, לא עם שרת החינוך, ומגרשים אותה בבושת פנים, ולא עם ראש הממשלה, שביקש לבקר ולהביע סולידריות והזדהות – – –

חיים כץ: לא ביקש.

חיים כץ: עזוב את מה שכתוב – – –

אבשלום וילן: חיים כץ, אתה ממשיך?

אבשלום וילן: עובד יחזקאל דיבר.

אבשלום וילן: דיבר.

אבשלום וילן: זאת היתה בקשה.

אבשלום וילן: למה אתה נכנס לפינה הזאת בכלל?

חיים כץ: למה אמרו – – –

אבשלום וילן: למה אתה לא מסוגל להתעלות על חילוקי דעות פוליטיים של ימין ושמאל ולהבין שכאב – – –

חיים כץ: למה, מה שכתוב בעיתון זה טבו?

חיים כץ: הוא לא ביקש.

חיים כץ: היינו שם היום והם אמרו שלא היתה שום פנייה של אף אחד.

אבשלום וילן: שמעתי הבוקר ברדיו – –

חיים כץ: אז זאת אמת?

אבשלום וילן: – – את הרב שטיינר מהישיבה, שהסביר מדוע הם בשום פנים ואופן לא ייתנו לראש הממשלה לבקר.

חיים כץ: אבל הוא לא ביקש.

אבשלום וילן: לכן אני חושב – – –

דוד רותם: למה, ראש הממשלה צריך פוטו-אופ?

אבשלום וילן: חבר הכנסת רותם, אתה שייך לציבור המתנחלים.

אבשלום וילן: יש לי ויכוח אידיאולוגי מר ונמהר אתכם, שנמשך 41 שנה, מאז שעמדתי על דעתי.

אבשלום וילן: הייתי בן 16 במלחמת ששת הימים.

דוד רותם: עוד 41 – – –

אבשלום וילן: אני אומר לך, שאתם, לשיטתכם – אל תשאל את עצמך בפעם הבאה מדוע אינכם מצליחים להתנחל בלבבות, כי המבחן הקשה מכול הוא דווקא לעת אסון, שאנשי הישיבה עמדו בו באומץ לב מעורר השתאות, אבל כאשר אתם, במהלך השבעה, כגופים פוליטיים, ולא כמשפחה – משפחה זכותה לעשות מה שהיא רוצה, ואינני שופט שום משפחה במהלך השבעה – אבל כישות פוליטית, כאשר אתם אומרים לראש ממשלת ישראל: מכיוון שיש לנו חילוקי דעות אתך – או לשרת החינוך – לא תבוא להביע הזדהות אתנו, אני חושב שלא רק שאתם חוצים את כל הקווים האדומים, אלא אתם מבודדים את עצמכם – –

דוד רותם: אל תבואו להזדהות אתנו בזמן הסבל, אלא בזמן שמחתנו.

אבשלום וילן: – – אתם מבודדים את עצמכם מכל חלקי החברה הישראלית.

דוד רותם: כשאתם לא באים בזמן שמחה – – – בזמן אסון.

דוד רותם: אתם צריכים – – –

אבשלום וילן: ממך, כאדם מאמין, הייתי מצפה לשני דברים – – –

דוד רותם: אם הם היו באים לניחום בשבעה אף אחד לא היה אומר להם כלום.

דוד רותם: הם באים לעשות פוטו-אופ – – –

אבשלום וילן: לאדם מאמין יש כללים ברורים מאוד של עשה ואל תעשה לגבי השבעה.

אבשלום וילן: אבל אני לא שופט אותך, זאת זכותך.

אבשלום וילן: אבל אני אומר לך דבר הרבה יותר מרחיק לכת:

אבשלום וילן: בפעמים הבאות אל תבוא לדבר אתי גם בימי משבר קשים על אחדות ישראל ועל שותפות גורל, משום שברגע שאתה מסרב באופן חד-צדדי לשותפות גורל ולאחדות ישראל, כאשר אתה באמת הקורבן ואנחנו – אני אומר על המחנה השני – מעבר לכל מחלוקת פוליטית, רוצים להביע את הכאב ואת השותפות, ואתה מתנשא ואומר:

אבשלום וילן: אנחנו לא נהיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

דוד רותם: מקבלים את השותפות, רק אם תבואו – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וילן, אדוני – – –

ראש הישיבה אמר לנו היום בצורה מפורשת שלא התקבלה שום בקשה.

אני לא יודע מה אמר רב זה או אחר – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא היתה שום פנייה רשמית.

יולי יואל אדלשטיין: כן, כולנו שמענו.

לא היתה שום פנייה.

אין כל ספק שהישיבה היתה יודעת לטפל גם בפנייה כזאת.

מכל – – –

חיים כץ: אמרו ברדיו וכתבו בעיתון – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו שמענו.

יולי יואל אדלשטיין: משפט סיום בבקשה ונעבור לדובר הבא.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, לסיום: אני שמח על מה שראש הישיבה אמר.

אבשלום וילן: אני שמעתי אתמול והיום שני רבנים בכירים מהישיבה שפיתחו תזה פוליטית שלמה מדוע הם לא יקבלו, או מדוע היחס לשרת החינוך במוסד ממלכתי שמקבל כספי מדינה – – –

זאת דעתם האישית.

דעת הישיבה – – –

אבשלום וילן: אני מציע, דווקא בבית הזה – – –

– – – דעת הישיבה היא שלא התקבלה שום בקשה.

גדעון עזרא: – – –

– – –

אבשלום וילן: – – – לאנשי מפלגות הימין לבוא בקהל ישראל, ובמקום לדבר על אחדות גורל ואחדות ישראל דווקא ברגעים הקשים, לדעת באמת לאפשר אחדות כפשוטה בדברים הכי אלמנטריים.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת .

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבועיים האחרונים כולנו הזדעזענו מהמראות הקשים של ילדים, נשים וקשישים חפים מפשע שנהרגו בדם קר הן בעזה והן בירושלים.

עבאס זכור: המראות של נשים שכולות שבוכות לפני גופות ילדיהן והמראות של משפחות שלמות שאיבדו את בתיהן ואת יקיריהן הם מראות קשים ואכזריים.

עבאס זכור: אל לנו אנחנו, נבחרי הציבור, לעבור על המראות האלה בלי חשבון נפש עמוק, כי האזרחים בחרו בנו כדי להגן על זכויותיהם הבסיסיות, והזכות לחיות בכבוד ובביטחון עומדת בראש הזכויות הללו.

עבאס זכור: אבל, לצערי, חלק מנבחרי הציבור בישראל מעמיקים את השנאה והאלימות בין שני העמים באזור.

עבאס זכור: פשוט הם רוקדים על הדמים.

דוד רותם: מי חילק סוכריות?

עבאס זכור: האמירות של שר הביטחון ברק היום – – –

דוד רותם: מי חילק סוכריות בשבוע שעבר?

דוד רותם: מי רוקד על הדם?

דוד רותם: הרי אתם חילקתם סוכריות.

עבאס זכור: כמו ליברמן וישראל ביתנו, אתם רוצים כל הזמן דמים.

עבאס זכור: האמירות של שר הביטחון ברק היום, כי למרות ההרגעה הוא אומר שהמלחמה על עזה נמשכת – אמירות כאלה מטרתן לחסל כל נסיון להגיע ל"הודנה" או ל"תהדיה" בין שני הצדדים, כדי שירקוד הוא על דמם של האזרחים החפים מפשע.

עבאס זכור: זה ניצול פוליטי ציני שמשלמים את מחירו האזרחים החפים מפשע בשני הצדדים.

עבאס זכור: ביום רביעי – – –

דוד רותם: אתה אומר שהרצח היה של חפים מפשע.

דוד רותם: תגיד את זה בפה מלא.

דוד רותם: תגיד את זה בפה מלא.

עבאס זכור: אמרתי את זה.

דוד רותם: הרוצח הערבי הזה רצח חפים מפשע.

עבאס זכור: אמרתי את זה בהתחלה.

עבאס זכור: תשמע.

עבאס זכור: אמרתי: בעזה ובירושלים חפים מפשע – – –

דוד רותם: לא בעזה וירושלים – – –

עבאס זכור: בעזה ובירושלים גם.

דוד רותם: – – –

חיים כץ: אתה יודע מה זה וידוא הריגה?

חיים כץ: הוא הצמיד לו קנה לראש וירה.

חיים כץ: רק אצל זבלים זה יכול להיות.

חיים כץ: רק אצל זבלים.

חיים כץ: רק זבל יכול לעשות דבר כזה.

עבאס זכור: ביום רביעי שעבר, יום אחד לפני הפיגוע בירושלים, עמדתי אני כאן על דוכן הנאומים הזה והזהרתי מפסק ההלכה אשר הוציאו רבנים יהודים ובו הם מצדיקים הפגזת מקומות מגורים מאוכלסים בעזה כתגובה על ירי "קסאמים" מאותם מקומות, ואפילו אם זה עלול להביא להריגתם של אזרחים חפים מפשע, והתרעתי שפסק ההלכה הזה יביא לכך שבצד השני, הפלסטיני, יבואו אנשי דת, מוסלמים, אם בפלסטין או בכל העולם המוסלמי, ויוציאו בתגובה לפסק ההלכה פתווה שבה הם מצדיקים את הפיגועים בקרב האזרחים בישראל.

עבאס זכור: הפתווה הזאת לא איחרה ויצאה לפועל בפיגוע בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

עבאס זכור: אני פונה לממשלת ישראל: יש לפני שני העמים הזדמנות לעשות "הודנה" או "תהדיה" או שלום, הסכם שלום אמיתי שישים קץ לשפיכות הדמים באזור.

עבאס זכור: אין לכם דרך אחרת.

עבאס זכור: אתם חייבים לשבת לשולחן המשא-ומתן עם העם הפלסטיני, לרבות "חמאס", שנבחרה על-ידי העם הפלסטיני בבחירות דמוקרטיות.

עבאס זכור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבאס זכור.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת , בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במעגל דמים נורא.

כולנו ראינו את התמונות הקשות מירושלים, את הנערים, ושמענו את כאב המשפחות.

עמיתי חברי הכנסת, אני לא בטוח שכולנו ראינו גם את התמונות הקשות ששודרו ב"אל-ג'זירה" ובתחנות טלוויזיה אחרות, התמונות האיומות ששודרו מעזה.

גם שם ילדים, גם שם כאב של משפחות והורים.

מעגל הדמים הנורא הזה הוא מעגל דמים מיותר.

יש אלטרנטיבה, יש חלופה ויש מוצא.

המוצא מתחיל במשא-ומתן אמיתי וברגיעה.

הסכם על רגיעה אפשרי, גם עם ה"חמאס" בעזה.

אפשר להגיע להסכם גם על החזרת שבויים, גלעד שליט – עסקה של החלפה של שבויים ואסירים פלסטינים.

הדבר הזה אפשרי, והוא מתמהמה, וההתמהמהות הזאת עלולה לעלות לשני הצדדים ביוקר רב.

אדוני היושב-ראש, מובן שצריך לקדם ברצינות את ההידברות ואת המשא-ומתן המדיני האמיתי עם הרשות הפלסטינית, ולא לעשות את זה בדרך שבה ממשלת אולמרט עושה את זה היום: בדיבורים יפים של שלום אבל במעשים של הרחבת התנחלויות.

רק השבוע אנחנו קוראים על הרחבת השכונה החדשה במזרח-ירושלים.

יש דיבורים יפים על הקפאה, ומעשים בעייתיים של הרחבת התנחלויות בירושלים ובמקומות אחרים בשטחים.

אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה מלים על ההתקפה ששמענו גם מעל הדוכן הזה על האוכלוסייה הערבית ועל חברי הכנסת הערבים.

עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולנו לשים לב למה שקורה לחברי הכנסת מהימין הקיצוני.

אני הסתכלתי עליהם וגם הקשבתי לדברים שלהם היום וגם בשבוע שעבר.

עמיתי חברי הכנסת, אני אומר לכם: שימו לב איזו התלהבות, איזו שמחה אוחזות בהם למשמע כל ביטוי קיצוני בציבור הערבי.

ממש כמוצאי שלל רב, נאחזים בביטוי קיצוני כזה, מטפחים אותו, מדגישים אותו, מבליטים אותו ונצמדים אליו.

הם אומרים: הנה ההוכחה שאי-אפשר לחיות יחד.

ויש להם גם פתרון – לגרש, לטרנספר, להיפרד מאום-אל-פחם.

עמיתי חברי הכנסת, הדרך הזאת היא דרך של חורבן.

היא דרך של חורבן לאוכלוסייה הערבית, אבל לא רק לאוכלוסייה הערבית.

היא דרך של חורבן גם לחברה הישראלית בכללותה.

הנשיא הראשון ויצמן אמר שמבחנה העליון של ישראל יהיה יחסה למיעוט הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שישראל נכשלה במבחן הזה, אבל במציאות, למרבית המזל, יש כנראה עדיין מועד ב' ואפשר לתקן.

מול הססמה הזאת של להתנתק מאום-אל-פחם צריך להתחבר לאום-אל-פחם, לעיר היפה הזאת של אנשים עובדים, אנשים חרוצים, אנשים אמיצים, אנשים עם עמדות ועם כבוד, בני-אדם, כמו אנשים אחרים בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, נא לסיים.

אדוני היושב-ראש, אני מציע לחברי הכנסת לבוא ולבקר באום-אל-פחם.

יש לי שם לשכה פרלמנטרית.

חבר הכנסת ריבלין, אני מזמין אותך – – –

אנחנו – – – הולכים.

יפה.

חבר הכנסת כחלון, גם אותך.

משה כחלון: – – – גם נצא משם.

גם תצא, גם תצא.

תיכנס ותצא בכבוד, ותראה עיר של אנשים עובדים, עיר של כבוד, עיר של מאבק – – –

אני מבקר שם.

– – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל אתה תספר את זה לחבר הכנסת חנין כשהוא ירד מן הדוכן.

אני רוצה לומר לך – וסלח לי שאני אומר לך – שאנחנו היהודים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, אדוני היושב-ראש לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, תיכף הוא ירד אליך.

– – – מה אנחנו חושבים – – – גם לדבר.

אז אני אומר לך – אדוני היושב-ראש, בזה אסיים – שקול התבונה – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אתה מזמן – – –

– – קול ההיגיון הוא אותו קול בעברית ובערבית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

הזרם הפוליטי שאני שייך אליו, יש לי הכבוד להשתייך אליו, מדבר באותה השפה, באותו מסר, בשתי השפות – בעברית ובערבית, קול של שלום, של היגיון, של צדק, של כבוד ושל זכויות לשני העמים.

יולי יואל אדלשטיין: יפה.

יולי יואל אדלשטיין: אף-על-פי שדיברת בשפה אחת לקחת פי-שניים זמן ממה שהוקצב לסיעתך, אבל זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הדבר היחיד שאני יכול לומר הוא שאתה לא היית הדובר היחיד שעשה זאת היום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד נפאע, שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

סעיד נפאע: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שקט בדרום.

סעיד נפאע: כבר כמה ימים אנחנו לא שומעים לא טילים, לא רעמי פגזים, והשאלה היא מה קרה.

סעיד נפאע: יש, כאמור, מי שיאמר וכבר אמר את זה, שזה מפני שאנחנו נתנו מכה ניצחת ל"חמאס" בעזה ולכן יש שקט.

סעיד נפאע: אין זריית חול בעיניים יותר מזריית חול כזאת, דווקא בעיני כל בית בישראל.

סעיד נפאע: אני סבור שכל בית בישראל צריך לשאול את עצמו היום את השאלה החשובה הזאת: מה קרה שאין טילים היום בדרום?

סעיד נפאע: זה מפני שיש "תהדיה".

סעיד נפאע: שמענו גם בשבוע שעבר – אנחנו לא נדבר עם "חמאס", אנחנו לא נעשה "תהדיה" עם "חמאס" אלא אם "חמאס" יכיר בזכות קיומה של מדינת ישראל.

סעיד נפאע: אף-על-פי שרבים חושבים שהזיכרון של האנשים הוא קצר – "חיזבאללה" אינו חסיד של ההכרה במדינת ישראל, ויש "תהדיה" בצפון; יש הפסקת פעולות הלוחמה בצפון כי התקיים משא-ומתן, אומנם דרך ארצות-הברית, דרך קונדוליסה רייס ודרך סניורה, אבל התקיים משא-ומתן כזה.

סעיד נפאע: מספיק לזרות חול בעיני האנשים.

סעיד נפאע: ה"תהדיה" היא הפתרון היחיד, אין פתרון אחר, לא מכות ניצחות ולא בעוד כוח.

סעיד נפאע: בשלושת הימים האחרונים התעסקו אמצעי התקשורת בתסיסה הקיימת במגזר הערבי.

סעיד נפאע: מדברים על 300 מקרים של זריקת אבנים, ופתאום עשר אבנים בימים האחרונים הופכות להיות בעיה לאומית.

אבן אחת היא בעיה.

סעיד נפאע: היתה תופעה של אי-עמידה בדקת דומייה.

סעיד נפאע: לא מזמן דנה הכנסת במקרה דומה שאירע בחיפה, כשביקשו לעמוד דקת דומייה לזכר ראש הממשלה רבין.

סעיד נפאע: הרבה נתלו בססמאות אשר נאמרו באום-אל-פחם.

סעיד נפאע: רבותי וגבירותי חברי הכנסת, נא לא להיתלות יותר מדי באירועים האלה.

סעיד נפאע: המיעוט הערבי במדינה הזאת הכריע ברובו שהוא נאבק במסגרת האזרחות במדינה הזאת.

סעיד נפאע: אכן, יש ויכוח, ויכוח לגיטימי, בשאלה: איזו אזרחות אנחנו רוצים, איזו מדינה אנחנו רוצים.

סעיד נפאע: זה נכון, אבל בשום פנים ואופן אין להיתלות יותר מדי במה שקרה בימים האחרונים במגזר הערבי.

סעיד נפאע: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יעקב ליצמן, ויסיים חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

דליה איציק: נא לצלצל, אדוני המזכיר.

דליה איציק: אדוני, איך הוועדה מתקדמת?

דליה איציק: אני שומעת שאתה עושה ניעור טוב.

דליה איציק: מהתלונות שמתלוננים אני מבינה שאתה עושה ניעור טוב.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת האי-אמון שהגישו בנושא החינוך, ואני אעבור עוד מעט גם לנושא הכללי, היא: צעדי שרת החינוך בנושא החינוך הדתי.

יעקב ליצמן: אני רוצה להוסיף על זה את נושא החינוך החרדי.

יעקב ליצמן: אין עוררין היום על כך שאין מנוס ויצטרכו להגיש חוק, בעצם להמשיך את החוק, שנמצא היום בוועדת החינוך, בנושא החינוך החרדי, כדי שלא יבוא בג"ץ ויתנכל לתקציב הישיבות והת"תים ויתערב להם בחינוך.

יעקב ליצמן: הייתי בדיון בבג"ץ ושמעתי את השופטים בנושא החינוך החרדי.

יעקב ליצמן: ראיתי את ההתקפות של השופטים, שלדעתי הן לבדן יביאו את חוק החינוך.

יעקב ליצמן: זה יגרום לכך שיצטרכו להכין חוק.

יעקב ליצמן: אנשים לא מבינים שהחינוך החרדי, החינוך העצמאי שהיה, היה על מנת שלא תהיה שום התערבות בענייני חינוך.

יעקב ליצמן: עצמאי – פשוטו כמשמעו, כמובן המלה.

יעקב ליצמן: זה התחיל עם פריצקי, שהגיש בשעתו את הבג"ץ.

יעקב ליצמן: אין מנוס מלהביא את חוק החינוך ולפי ההסכם הקואליציוני עם ש"ס.

יעקב ליצמן: הממשלה חייבת להעביר את החוק הזה.

יעקב ליצמן: הנוסח שאנחנו, ביהדות התורה, העברנו לש"ס, ומובן שנעשה הכול יחד, כדי שהחוק הזה יעבור.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדבר על המצב הכללי – אין ספק שהממשלה צריכה לשמור על מוסדות התורה ועל בתי-הכנסת.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על כל בתי-הכנסת, אבל לפחות על הגדולים שבהם.

יעקב ליצמן: היא צריכה לקבוע קריטריון מיוחד שלפיו הממשלה תשלם על השמירה ותהיה שמירה נאותה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שהמצב יהיה הפקר.

יעקב ליצמן: קרה מה שקרה וזאת הפעם הראשונה, למעשה הפעם השנייה, כי בפעם הראשונה זה היה בשטחים.

יעקב ליצמן: זאת הפעם הראשונה שקרה בירושלים שנכנסו לישיבה באמצע לימוד התורה.

יעקב ליצמן: מכאן אני שולח את תנחומי למשפחות ואיחולים לפצועים.

יעקב ליצמן: אני חושב שהממשלה צריכה לתת את דעתה על נושא השמירה במוסדות ובבתי-הכנסת.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שיטילו את זה על המוסדות, שמצבם קשה ממילא, וגם לא על בתי-הכנסת, שלמתפללים בהם אין כסף לשלם על שמירה.

יעקב ליצמן: הממשלה צריכה לתת דעתה לא בחוק אלא בדברים אחרים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, בבקשה.

דליה איציק: נא לצלצל.

דליה איציק: אנחנו תיכף עוברים להצבעה.

דליה איציק: מי שיהיה יהיה, ומי שלא יהיה לא יהיה.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הוצעו הצעות אי-אמון מימין ומשמאל שתוקפות אותנו על מדיניות הביטחון שלנו, אל מול הנעשה בעזה.

מה המדיניות?

בשביל לתקוף צריך מדיניות.

מה המדיניות?

יוחנן פלסנר: בשביל להסביר מדיניות צריך קודם כול לא להתלהם.

יוחנן פלסנר: תוקפים אותנו גם מימין וגם משמאל, אז אני כבר רגוע.

יוחנן פלסנר: אני יודע שאנחנו כנראה בכיוון הנכון.

יוחנן פלסנר: דרך אגב, עונה כאן חברי מהליכוד ויש בעיה לחלק מהחברים בליכוד, כי לפעמים לוקח לכם קצת זמן להבין את האסטרטגיה שלנו, את דוקטרינת קדימה.

איך היה אצל בגין?

יוחנן פלסנר: למשל, שר החוץ לשעבר אמר שצריך לנקוט בעזה מדיניות כמו שננקטה מול לבנון.

יוחנן פלסנר: מה קרה בלבנון?

יוחנן פלסנר: יצרנו הרתעה.

יוחנן פלסנר: לדבריו של שר החוץ לשעבר סילבן שלום צריך ליצור הרתעה כמו שיצרנו בלבנון.

יוחנן פלסנר: שנה וחצי דיברתם על כך שנעשו שגיאות וכישלונות וכן הלאה.

יובל שטייניץ: לא נעשו שגיאות וכישלונות?

יוחנן פלסנר: אני מדבר על דבריו של חברך לסיעה בדבר הצורך ליצור הרתעה.

יוחנן פלסנר: כן, היו בעיות, אבל כן, גם נוצרה הרתעה, ואנחנו יודעים את זה.

יוחנן פלסנר: יכול להיות שגם את הדוקטרינה שלנו, שמבוססת על שיקול דעת ולא על התלהמות, שלא מבוססת על פתרונות קסם – יכול להיות שגם את הדוקטרינה הזאת בעוד שנה וחצי תקראו ליישם, אבל אנחנו מיישמים אותה כבר עכשיו.

יובל שטייניץ: אני רק רוצה להזכיר לך שוועדה בראשות שופט דיברה על החמצה גדולה וחמורה; לא האופוזיציה.

יוחנן פלסנר: תשאל את חברך לסיעה.

יוחנן פלסנר: חברך לסיעה קרא ליישם בעזה מדיניות כמו זו שננקטה בלבנון.

דליה איציק: השר גאלב מג'אדלה, ברוך הבא, ברוך רופא חולים.

דליה איציק: אני מקווה ששלומך טוב.

דליה איציק: אנחנו שמחים לראות אותך כאן.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, שמעתי חבר בכיר באופוזיציה – למעשה את יושב-ראש האופוזיציה – קורא להכרעה עכשיו.

יוחנן פלסנר: לאחר 100 שנות סכסוך כנראה יש מישהו שבידיו פתרון הקסם להכרעה עכשיו.

יוחנן פלסנר: לי זה קצת יותר מדי מזכיר את הפתרונות של הקריאות לשלום עכשיו.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי, זאת הפעם האחרונה שאני מעירה לך על כך שאתה מדבר בטלפון.

דליה איציק: זה לא הוגן.

דליה איציק: הערתי לך פעם, פעמיים ושלוש.

דליה איציק: זה לא הוגן.

דליה איציק: תודה.

יוחנן פלסנר: הקריאות להכרעה עכשיו מזכירות לי יותר מדי את הקריאות לשלום עכשיו.

יוחנן פלסנר: צריך הכרעה היסטורית, הכרעה לאורך זמן, הכרעה שמובא בה בחשבון מכלול האינטרסים שלנו, הכרעה שמבוססת על אסטרטגיה רב-ממדית, שמובא בה בחשבון הצורך להכריע, הצורך להטיל על ה"חמאס" סנקציות שלטוניות, וזה מה שהממשלה עושה כעת.

יוחנן פלסנר: היא מקיימת אסטרטגיה אל מול ממשלת ה"חמאס", על-פי החלטת הקבינט ביום רביעי, אסטרטגיה שתביא להפסקת הירי התלול-מסלול, לצמצום – במטרה להפסיק את ההברחות ולהחלשת ממשלת ה"חמאס" עד כדי, אנו מקווים, הפלתו.

יוחנן פלסנר: זאת האסטרטגיה שמבוססת על כמה ממדים – על הכרעה צבאית, לא בפתרון קסם שמבטיח לעם ישראל נפלאות, אלא בשורה של פעולות אגרסיביות, בהעצמה של הפעולות שנעשו עד היום.

יוחנן פלסנר: להזכירכם, בשנים 2006 ו-2007 נהרגו 1,000 מחבלי "חמאס".

יוחנן פלסנר: 1,000 מחבלים מארגון ה"חמאס", ומכלל המחבלים החמושים ב"חמאס", זאת פגיעה קשה.

יוחנן פלסנר: מאז תחילת 2008 נהרגו 250 מחבלי "חמאס", וגם זאת פגיעה קשה בארגון.

יובל שטייניץ: מה זה משנה, אם הם ממשיכים להבריח נשק?

יוחנן פלסנר: הם ממשיכים לספוג מכות על מכות לאורך זמן, והאסטרטגיה שמשולבת גם בעשייה מדינית נותנת לנו את דרגות החופש שמאפשרות לנו להכות בהם ולהכות בהם ולהכות בהם לאורך זמן, וזאת ההכרעה.

יוחנן פלסנר: לא הכרעה עכשיו, אלא הכרעה היסטורית, הכרעה במאבק, הכרעה אחראית, הכרעה עם שיקול דעת.

יוחנן פלסנר: אני קורא לכם להסיר את הצעות האי-אמון מסדר-היום.

יוחנן פלסנר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: ראש הממשלה, ברשותך, כמה משפטים.

דליה איציק: הכנסת, בשמו של עם ישראל כולו, מרכינה ראש בשותפות גורל וצער עם משפחות התלמידים הנרצחים בטבח המחריד בישיבת "מרכז הרב" בירושלים.

דליה איציק: דלה לשון אנוש מלבטא את עוצמת הכאב והזעם.

דליה איציק: צפינו בתדהמה נוראה בתלמידים שאוחזים בידיהם ספרי קודש, שמענו את קולות הזוועה של הבנים, ילדים שנטבחו בשעת לימוד תורה, בחורים ישרים, מאמינים, שיד רוצח שפל פגעה בהם באוהלה של תורה.

דליה איציק: שמענו את הקולות ולבנו נקרע לגזרים.

דליה איציק: ביום שישי נכרו שמונה קברים טריים טרם זמנם.

דליה איציק: קורבנות חפים מפשע, ממש בתחילת החיים.

דליה איציק: משפחות יקרות, רבני הישיבה, מוריה, תלמידיה, ילדיכם הנרצחים הם ילדינו, כאבכם הוא כאבנו, יגונכם הוא יגוננו, דמעותיכם הן דמעותינו, והכאב האישי שלכם הוא הכאב הלאומי של כולנו.

דליה איציק: שמונה קורבנות שהיו מטובי בניה של הארץ הזאת.

דליה איציק: כן, הם מלח הארץ, צעירים שלמדו בישיבה שחינכה דורות של תלמידים, שמשלבים תורה, עבודה, ערכי התנדבות ולחימה.

דליה איציק: אני עצמי זכיתי ללמוד בבתי-הספר הללו.

דליה איציק: דרך שסללו רבים לפניהם ועוד ילכו בה רבים אחריהם.

דליה איציק: חברי הכנסת, הרצח הנורא הזה החזיר אותנו באחת למציאות שכל כך רצינו לשכוח.

דליה איציק: ליל הדמים בישיבת "מרכז הרב" הוא תזכורת מרה לכך שהחיים שלנו מתנהלים כאן בשקט זמני ומזויף.

דליה איציק: זה אותו טרור, אותו טרור מאז, שמלווה אותנו ימים רבים.

דליה איציק: יש לו כתובת, לטרור הזה.

דליה איציק: ביצעה אותו אותה יד רוצחת שטובלת בדם.

דליה איציק: לכל אנשי הטרור החוגגים על הדם צריכה להיות תשובה אחת: מעולם לא התכופפנו בפני הטרור.

דליה איציק: היו לנו תקופות איומות וקשות, והטרור לא שבר ולא ישבור את רוחנו.

דליה איציק: המלחמה בטרור חייבת להתנהל ללא פשרות.

דליה איציק: זאת מלחמת חורמה – קודם כול שלנו, ויש לגייס גם את כל מדינות העולם החופשי למשימה הזאת.

דליה איציק: אין בפינו לא ניחומים ולא תנחומים, כי פשוט אין.

דליה איציק: יהי זכר הנערים היקרים הללו ברוך.

דליה איציק: חברי הכנסת, כמה מלים.

דליה איציק: הטרור המשתולל בהובלת ה"חמאס" ובהשראת מחולליו בביירות, בדמשק ובטהרן מוכיח מעל לכל ספק כי לא מדובר בוויכוח על טריטוריה, וזה לא ויכוח על הסכם, וגם לא ויכוח על הבנות.

דליה איציק: זה ויכוח על עצם הקיום שלנו כאן.

דליה איציק: הם לא רוצים אותנו כאן, וכל השאר תירוצים.

דליה איציק: התלכיד הלאומי שלנו עומד עכשיו למבחן – אני משוכנעת שיהיו לנו עוד ימים קשים – מבחן שאסור לנו להיכשל בו.

דליה איציק: זאת לא שעה לפלגנות, ויש לחדול גם מהניסיונות לפלג את השכול.

דליה איציק: אני שמחה לראות שכמה קאדים שלחו לי מכתבים ומברקים נוגעים ללב.

דליה איציק: יש לנו יותר מדי אויבים, ויש לנו יותר מדי בעיות וצרות.

דליה איציק: אתם גם רואים את מצב הרוח.

דליה איציק: די בכך שנתבונן בקמצוץ הגלוי של האיומים, של הסכנות, של האתגרים שניצבים לפתחנו, כדי שנבין שזאת לא העת למריבות ולקטטות, ולא העת להאשמות, ואם אנחנו חושבים שנוכל להתגבר על כל אלו כשאנחנו קרועים מבפנים, אנחנו פשוט טועים.

דליה איציק: אלוהים אדירים, אני שואלת את עצמי איך אנחנו לא שומעים, לא קוראים ולא רואים את המציאות, וחלק מאתנו גם נחשפים לחומר – יותר מדי דברים כבדים מונחים על השולחן.

דליה איציק: זה לא קשור לממשלה כזאת או אחרת; הבעיות שאנחנו ניצבים בפניהן אינן תלויות ממשלה.

דליה איציק: יש פה בעיות משנים, והן הולכות ומצטברות.

דליה איציק: חברי הכנסת, בנימה אישית; זה למעלה משנה וחצי אני מאמינה גדולה בממשלת חירום לאומית, ואני מאמינה שזה צו השעה.

דליה איציק: ואתם יודעים שגם כאשר אני מדברת אתכם בחדרי, אני מדברת על זה כל הזמן.

דליה איציק: אני גם יודעת שכאשר מישהו אומר שצריך להקים ממשלת חירום לאומית, תיכף שואלים את מי הוא רוצה להציל; אני לא רוצה להציל אף אחד.

דליה איציק: אני מאמינה באמונה שלמה שהיום צריך לעזור למדינת ישראל, ורק גיוס כללי כזה, ורק איחוד של כוחות ומוחות בגיבוי ציבורי רחב ככל האפשר יסייע לנו להתמודד עם מה שהעתיד צופן לנו כאן; חתירה לחברה מגויסת יותר, שתתחיל קודם כול מהבית הזה ותאפשר לנו להתמודד ולנצח.

דליה איציק: המלחמה על הזכות שלנו להתקיים כאן היא בעיצומה.

דליה איציק: זו לא העת להתפלמס בסוגיות מי היה מכריע וזו לא העת לשאול מי היה מטפל יותר טוב בהשלכות כאלה ואחרות, ואנחנו גם יודעים שקשה להכריע טרור, גם טרור נפשע ופושע מן הסוג הזה.

דליה איציק: זה מאבק לחיים שלנו, וזה מאבק שמחייב כושר עמידה.

דליה איציק: ואני מבקשת: רק יחד, כשרוב רובו של העם הזה יתאחד סביב רעיון, סביב הנהגה, לאור אמונה, לאורה של תקווה, אנחנו נצליח להתמודד עם כל איום וסכנה, ויש לנו סכנות גדולות.

דליה איציק: זה לא הזמן לחשבונות פוליטיים.

דליה איציק: אנחנו חייבים את זה לחללים שלנו, ואנחנו חייבים את זה למשפחות השכול שלנו, ואנחנו חייבים את זה להורים שלנו, ובעיקר, לדורות הבאים שלנו.

דליה איציק: וכשאני מדברת עם ילדי הם אומרים לי: גם את בהנהגה, אז מה את עושה?

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה ואדוני ראש האופוזיציה: תעשו מעשה.

דליה איציק: אני קוראת לכם להתחיל במגעים.

דליה איציק: תקראו לממשלה הזאת איך שאתם רוצים.

דליה איציק: הציבור מבקש עכשיו מאתנו להתלכד.

דליה איציק: הרי אם יהיה פה, חלילה, בשבוע הבא או בשבועות הבאים, טרור נוראי מהסוג שעוד לא ראינו, הרי בסוף המציאות תכתיב.

דליה איציק: בואו נעשה את זה קודם.

דליה איציק: אני מודה לכם על ההקשבה ואנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: צעדי שרת החינוך נגד החינוך הדתי;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: אוזלת ידה במיגור ירי הטילים לעבר יישובי דרום הארץ והרחבת טווח הפגיעות בהם;

דליה איציק: מעניין לעניין לא באותו עניין, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות האיחוד הלאומי -מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 50 נמנעים – 4 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שההצעה מטעם סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה של סיעת הליכוד.

דליה איציק: חברי, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 50 נמנעים – 5 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת, שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה של .

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 49 נמנעים – 4 הצעת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת, שהצעת האי-אמון מטעם לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 8 נגד – 56 נמנעים – 9 הצעות סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד לא התקבלה.

דליה איציק: היו לנו הרבה הצעות, נכון?

דליה איציק: לכן, אנחנו עוברים, חברים – כן, אדוני.

בנימין נתניהו: היה כתוב יהדות התורה – – –

דליה איציק: עכשיו הצבענו על הצעות סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל.

בנימין נתניהו: אז אני מבקש לרשום את הצבעתי.

דליה איציק: אוקיי.

דליה איציק: לשנות את ההצבעה.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 15302.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אוקיי, נא לשבת.

דליה איציק: אנחנו צריכים בהצבעה הזאת – מי שתומך – 61 תומכים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 24) – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה איציק: ואני מבינה שזו הצבעה בלבד, אז אנחנו מצביעים קודם על הקריאה השנייה.

דליה איציק: נכון, חבר הכנסת אדלשטיין?

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: רגע, רגע – חבר הכנסת יולי אדלשטיין, עשה עמי חסד, בוא תחליף אותי רגע.

דליה איציק: אני אחליף אותך כאן.

דליה איציק: בוא.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו נצביע על הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לתשומת לב כל חברי הכנסת: אלה שרצו לנמק את ההסתייגויות כבר נימקו אותן אנחנו נצביע רק על הסתייגויות של אלה שנמצאים באולם.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על שם החוק כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד – ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד שם החוק – 65 נגד – 16 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 65, מתנגדים – 16, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש או לשבת ולהצביע, או לפחות לא להפריע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה וחנא סוייד מציעים הסתייגות לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים כרגע על ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד, הוא בעד הכנסת ההסתייגות, ומי שנגד, מצביע כנוסח הוועדה על סעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – בעד ההסתייגות, נגד – נוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 9 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה וחנא סוייד לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 9, מתנגדים – 60, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות של חבר הכנסת – חבר הכנסת מיכאל איתן מסיר את ההסתייגות שלו, נכון?

מיכאל איתן: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר את ההסתייגות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סעיף 1 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – בעד נוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שנגד – נגד.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 63 נגד – 12 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 63, נגד – 12, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 – חבר הכנסת אופיר פינס-פז מבקש להצביע?

קריאות: איננו.

יולי יואל אדלשטיין: איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת חנין, מוחמד ברכה וחנא סוייד מבקשים להצביע על ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל איתן, מסיר את ההסתייגות לסעיף 2?

מיכאל איתן: הסרתי.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 כנוסח הוועדה – מי בעד ומי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סעיף 2 לחוק כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 2 – 65 נגד – 12 נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 65, נגד – 12, ואפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה, על שלל סעיפיו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת מי שמעוניין להצביע, ולא לצעוק, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית – לא התקבלו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 65 נגד – 16 נמנעים – אין חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 65, נגד – 16, ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: האם ממלא-מקום יושב-ראש ועדת החוקה מעוניין לומר משהו?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי?

יולי יואל אדלשטיין: לא מעוניין, מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מודה בשמו ובשם יושב-ראש הוועדה לכל אלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בעל הצעת החוק, בקצרה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק לוי – בבקשה, אדוני.

יצחק לוי: רבותי, ברשות יושב-ראש הישיבה, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שתמכו.

יצחק לוי: ההצעה הזאת היא חלק ממה שוועדת הבחירות המרכזית, יושבי-ראש ועדות הבחירות המרכזיות – גם חשין, גם בייניש – אמרו, שצריך להביא שינוי בדרכי התעמולה בטלוויזיה.

יצחק לוי: לעם נמאס לראות שלושה שבועות את אותם תשדירים.

יצחק לוי: זה צעד ראשון, וצריך להמשיך ולהביא לרפורמה הרבה יותר רחבה.

יצחק לוי: אני רוצה עוד להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט שאיננו כאן, לצוות, למנהלת הוועדה דורית, שכל כך דאגה שיהיה כאן רוב.

יצחק לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק לוי, יוזם חוק חשוב זה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, חוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק הגליל (תיקון מס' 11), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: יציג אותה חבר הכנסת ראובן ריבלין, בשם ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד הוא לנו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר לשעבר, חברי חברי הכנסת ורבותי השרים, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 11).

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו פוצלה מהצעת חוק ההסדרים לשנת הכספים 2008, ועניינה רפורמה בסובסידיות לביצי מאכל ופטימים.

ראובן ריבלין: ההצעה פוצלה על-ידי הכנסת בלא שנקבעה מגבלת זמן לוועדת הכספים להכינה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אומנם לא נקבע זמן, ובכל זאת אנחנו מביאים אותה היום.

ראובן ריבלין: חוק הגליל הקיים קובע, בין השאר, תשלום על סובסידיות לבעלי מכסה בשיעורים מהעלות התחשיבית של הייצור.

ראובן ריבלין: בהחלטת הממשלה מס' 1855 בדבר עידוד ההתייעלות במשק הייצור והשיווק בענף ביצי המאכל הוחלט לעודד השקעות הון בענף ביצי המאכל במתן מענקים בסך כולל של 260 מיליון שקל ובהכשרת קרקעות ותשתיות להעתקת הלולים.

ראובן ריבלין: נוסף על כך הוחלט לקבוע שיעור מס מקסימלי בהעברת ביצי מאכל, ולבסוף – להפחית את הסובסידיה באופן מדורג על פני עשר שנים.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו היא יישום החלטות הממשלה כאמור בעניין הפחתת הסובסידיות לביצי מאכל ופטימים.

ראובן ריבלין: ההפחתה תחל בשנת 2009 ותימשך עד שנת 2017.

ראובן ריבלין: בהצעת החוק המקורית נקבעה תחילת ההפחתה לשנת 2008.

ראובן ריבלין: עם זאת, לאור תיקון מס' 10, שמקורו בהצעת חוק פרטית, נקבעה הארכה למתן הסובסידיות לשנת 2008.

ראובן ריבלין: לפיכך קבעה הוועדה את תחילת ההפחתה לשנת 2009.

ראובן ריבלין: לא צריך לומר שלא היה מקום להכליל את ההצעה הזאת בהצעת חוק ההסדרים, ועובדה היא כי מתחילת שנת הכספים ועדת הכספים ממשיכה להכין לקריאה שנייה ולקריאה שלישית נושאים לא מעטים מהצעת חוק ההסדרים לפי לוח זמנים סביר ומתוך לימוד ראוי של כל הנושאים וההסתייגויות הקיימות לגבי הצעת חוק זו מצד חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אדוני, ההסתייגויות להצעה זו הן הסתייגויות לדיבור בלבד.

ראובן ריבלין: לפיכך אבקשכם לאשר את הנוסח המוצע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: יבוא על הברכה שר האוצר לשעבר, מי שגרם לכך שתהיה הסכמה בין מתיישבי קו העימות, שלמענם עשינו את חוק הביצים הידוע משנת 1989, כאשר כל הרשות המפקחת על חברי הכנסת ישבה ביציע, ומאז אנחנו מכירים את החוק הזה כחוק הביצים.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אשר הציג לנו את החוק בשם ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: המסתייגים אינם נמצאים כאן, כך שבלאו הכי ההסתייגויות מתבטלות.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מודיע לפרוטוקול, על-פי בקשת שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת שלום שמחון, שהוא מברך על הצעת החוק אבל לא ישתתף בהצבעה בשל ניגוד העניינים שהוא נמצא בו, ואנחנו מכבדים את החלטתו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 11), התשס"ח–2008, קריאה שנייה – כהצעת הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–3 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נוכל לעבור מייד לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגליל (תיקון מס' 11), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 22 – מספר התומכים גדל – אין מתנגדים וגם נמנעים אין.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני קובע כי הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 11), התשס"ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, חוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: גם אותה חבר הכנסת ראובן ריבלין מציג?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בשם ועדת הכספים.

ראובן ריבלין: אלא אם כן – – –

יולי יואל אדלשטיין: בשם הנשיאות אני מודיע שלכבוד הוא לנו, ואין שום התנגדות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הוא חבר מהמניין בוועדת הכספים, ויוכל להציג את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36), כפי שכבר הודעתי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רבותי השרים, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36), התשס"ח–2008.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו נכללה בהצעת חוק ההסדרים לשנת 2008 ופוצלה ממנה.

ראובן ריבלין: היא מובאת עתה לפניכם לאחר שנסתיימה הכנתה בהליך רגיל בוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: לפי הוראת סעיף 107 לחוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, הנהלת המס תהיה בידי המנהל, והוא יהיה רשאי לאצול מסמכויותיו הנתונות לו על-פי חוק לאחרים.

ראובן ריבלין: סעיף 107 מונה כמה סמכויות שהן חריג לכלל זה, ואותן לא רשאי המנהל לאצול לאחרים.

ראובן ריבלין: בין הסמכויות שאין לאצול הופיעה סמכות המנהל לשנות או לבטל רישום.

ראובן ריבלין: בהצעת חוק זו מוצע להסמיך מנהל לאצול את סמכותו לשינוי או ביטול רישום.

ראובן ריבלין: עוד מוצע כי הודעה על אצילה כאמור תפורסם ברשומות.

ראובן ריבלין: במסגרת הדיון בוועדה התחייבה רשות המסים כי המנהל יעשה שימוש בסמכות אצילה זו רק לבעל תפקיד מדרגת ממונה אזורי ומעלה.

ראובן ריבלין: אף שהדבר לא נכתב בחוק, זו הצהרתו של מנהל רשות המסים, והריני מביאה כאן בטרם אישור הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, כדי שידע מי שיטפל בעניין זה שזאת היתה כוונת המחוקק.

ראובן ריבלין: להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לפיכך אבקשכם לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אדוני, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אשר הציג לנו את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אם יורשה לי לצטט מדבריו, אין הסתייגויות להצעת החוק הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמבקש להצביע מתבקש לעשות זאת מייד.

– – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, שמעתי את הערתך ואמסור אותה למי שצריך.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית של הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לכל אלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/334; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 11802; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים שוב את חבר הכנסת ראובן ריבלין בבקשה שיציג לנו את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, בשם ועדת הכספים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי השרים, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35).

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית שנועדה להסדיר כמה נושאים עקב התפתחות השוק והגלובליזציה.

ראובן ריבלין: בין התיקונים המוצעים: 1.

ראובן ריבלין: לתקן את הגדרת "שוק מוסדר"; 2.

ראובן ריבלין: להסמיך את שר האוצר והרשות לניירות ערך לקבוע סדרי טיפול מיוחדים גם לעניין תשקיפי מדף; 3.

ראובן ריבלין: לאפשר לתאגידים ברישום כפול להשתמש בתשקיפי מדף; 4.

ראובן ריבלין: לקבוע כי מועד פרסום תשקיף יהיה מועד פרסומו ב"מגנא" – אני מבקש לקבל פרטים נוספים מהיועצת המשפטית, כדי שהיא תבהיר לנו מהי "מגנא" – ולא מועד פרסומו בעיתונות; 5.

ראובן ריבלין: להסמיך את שר האוצר לקבוע הוראות בדבר אופן פרסום הודעה בעיתון – הפרטים המאפיינים – במקום הדרישה לפרסם בשני עיתונים יומיים; 6.

ראובן ריבלין: להסמיך את הבורסה לקבוע בתקנון כללים גם לעניין חיוב חברה שכל הון המניות בהון המוצא שלה יירשמו על שם חברת רישומים; 7.

ראובן ריבלין: להטיל על נושא משרה בכירה בתאגיד חובת מסירת הודעה החלה על בעל עניין – ניגוד עניינים, השכלה, ניסיון וסיבות הפסקת כהונה; 8.

ראובן ריבלין: להגדיל את ההגנה למסלקות הבורסה בפעולות של עסקת "מכר חוזר" בניירות ערך ובהעברת ניירות ערך לחבר בורסה; 9.

ראובן ריבלין: התאמות ברשימת המסחר של נאסד"ק עקב הפיצול לשני מדדים.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, להצעת חוק זו אין הסתייגויות.

ראובן ריבלין: לפיכך אבקשכם לאשר את הנוסח המוצע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: כדי שהפרוטוקול יהיה מושלם, אדוני, אני מבקש לפרש מהי המלה "מגנא".

ראובן ריבלין: ובכן, "מגנא", שציינתיה בסעיף 4 להרצאתי המלומדת – זה אתר האינטרנט עם הפרסומים הרשמיים של הרשות לניירות ערך.

ראובן ריבלין: אבל קודם עדיין לא ידעתי מה פשר ראשי התיבות ומה הם אומרים.

ראובן ריבלין: קבלו שהפרסום יהיה ב"מגנא" ולא בעיתונים.

יולי יואל אדלשטיין: ולא במגנה כרטה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אשר הציג לנו את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שציין חבר הכנסת ריבלין, אין הסתייגויות לחוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן נצביע – מי שמעוניין – בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 1–27 – 12 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–27 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 12, אין מתנגדים ונמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק התקבל כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לכל אלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/368).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הנושא הבא: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35) (הבנק האירופי להשקעות), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק, בשם שר האוצר, השר דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אברהם מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה על הערנות, חבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: זה עתה בדקתי את הנושא הזה עם הייעוץ המשפטי.

יולי יואל אדלשטיין: מספר התיקון ישתנה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אנחנו עוסקים בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה על ערנותך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם גובשה ברשות לניירות ערך ונועדה להקל עם הבנק האירופי להשקעות European Investment Bank – EIB – להציע איגרות חוב לציבור בישראל.

אבי דיכטר: זהו הסדר דומה להסדר שכבר קיים עם הבנק העולמי.

אבי דיכטר: ה-EIB הוא בנק שנוסד במסגרת אמנת רומא להקמת האיחוד האירופי בשנות ה-50 של המאה ה-20.

אבי דיכטר: חברות בו מדינות האיחוד האירופי.

אבי דיכטר: זהו המוסד הפיננסי המרכזי של האיחוד האירופי וככזה הוא פועל לקידום אינטגרציה ולכידות כלכלית וחברתית של המדינות החברות בו ולמימון פרויקטים ברוח מטרות האיחוד האירופי.

אבי דיכטר: בין השאר, הבנק משקיע בישראל, ואף הצהיר על כוונותיו להרחיב השקעות אלה.

אבי דיכטר: על-פי הצעת התיקון לחוק, ולאור מאפייניו הייחודיים של הבנק האירופי, בנק זה יוכל להציע לציבור בישראל איגרות חוב על-פי מסמך הצעה לציבור, והוא יחויב בהגשה סדירה של דיווחים לבורסה ולרשות לניירות ערך בהתאם להסדר מיוחד, ולא יחויב בפרסום תשקיף ובחובות הדיווח השוטף הנדרשות לפי החוק מחברות מדווחות.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חברי הכנסת אברהם רביץ, אורי אריאל ו – אינם נוכחים.

יצחק זיו: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35) (הבנק האירופי להשקעות), התשס"ח–2008, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה התקבלה.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 35) (הבנק האירופי להשקעות), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק זיו: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת: מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בנושא: דירוג המפעלים המזהמים בארץ, הצעתו של חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

נאזם בדר: עידוד התעסוקה בעיר מוכת האבטלה בני-ברק דרך חוק עידוד השקעות הון, הצעתו לסדר-היום של חבר הכנסת אברהם רביץ.

נאזם בדר: כמו כן הונחו על שולחן הכנסת ביום ז' באדר א' התשס"ח, 13 בפברואר 2008, הודעת שרת החינוך בעקבות מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא: כישלון המורים למתמטיקה במבחני תוכנית העשרה, וביום כ"ו באדר א' התשס"ח, 3 במרס 2008, הודעת שר הפנים בעקבות מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: החלטת שר הפנים להפסיק את בדיקת זכאי העלייה מאתיופיה.

נאזם בדר: כמו כן, חבר הכנסת חיים אורון מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הטבות לחייל משוחרר), התשס"ח–2008, פ/3319/17, של חברי הכנסת עמירה דותן ואלי אפללו וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לסגן המזכיר.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 48) (רציפות העסקה), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת צחי הנגבי – קריאה ראשונה.

יצחק זיו: חבר הכנסת הנגבי אינו נוכח.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לשאילתות ותשובות.

יצחק זיו: אני מזמין את שר הבינוי והשיכון חבר הכנסת זאב בוים להשיב על השאילתות שיפורטו להלן.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1954 של חבר הכנסת שלמה בניזרי – לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שר הבינוי והשיכון ביום ז' באדר א' התשס"ח (13 בפברואר 2008):

יצחק זיו: פורסם כי תושב רמות, נכה ועיוור, טיפח גינה בשטח ריק לתועלת כל הציבור, בלא כוונת השתלטות אלא מתוך רצון למנוע זוהמה.

יצחק זיו: כעת הוא נדרש לשלם פיצוי בלא כל היגיון.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע לא לשבח את יוזמתו?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האם אין אפשרות להמשיך לאפשר לציבור ליהנות מגינה זו? 4.

יצחק זיו: מה ייעשה למניעת גביית תשלום ממנו?

יצחק זיו: תשובת שר הבינוי והשיכון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–4.

יצחק זיו: במסגרת תכנון שכונות מינהל מקרקעי ישראל מקצה יותר מ- 50% מהשטחים לצורכי הציבור, ובכלל זה לגינות ולפארקים.

יצחק זיו: אשר למקרה המתואר בשאילתא: מדובר במגרש המיועד לשיווק לבנייה למגורים ואינו מיועד לשמש גינה.

יצחק זיו: התושב החליט על דעת עצמו לגנן את השטח.

יצחק זיו: על-פי הדין מדובר בפלישה לכל דבר ועניין.

יצחק זיו: הואיל וניתנה התראה לפני הגשת תביעה לפינוי, ומאחר שהתושב סירב לפנות את השטח האמור, הוגשה תביעה משפטית ביום 16 באוקטובר 2007, ובכללה תביעה כספית.

יצחק זיו: אם יפנה האזרח את השטח לפני מועד הפינוי, ובתיאום עם המינהל, נשקול בחיוב רב את ביטול גביית התשלום.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1963 של חברת הכנסת – לפרוטוקול.

יצחק זיו: חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שר הבינוי והשיכון ביום ז' באדר א' התשס"ח (13 בפברואר 2008):

יצחק זיו: הממשלה מינתה בתחילת החודש ועדה שתפקידה לבחון את נושא הקמת רשות יישובי הנגב.

יצחק זיו: בוועדה שבעה חברים ורק שניים הם ערבים – הרכב בלתי מאוזן.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מדוע לא מונו יותר משני חברים בדואים לוועדה זו? 2.

יצחק זיו: האם יש בוועדה ייצוג של הכפרים הלא-מוכרים בנגב?

יצחק זיו: תשובת שר הבינוי והשיכון זאב בוים: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: בהחלטת הממשלה מס' 2491, מיום 28 באוקטובר 2007, נקבע כי תוקם ועדה לשם הצעת מדיניות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

יצחק זיו: נקבע כי בוועדה יכהנו שבעה חברים ושופט בית-המשפט העליון בדימוס.

יצחק זיו: הרכב הוועדה: שני נציגי הציבור, שלושה נציגים של משרדי הממשלה ושני נציגי המגזר הבדואי.

יצחק זיו: הרכב הוועדה אושר על-ידי ממשלת ישראל, מתוך שמירה על הייצוג ההולם של כל המגזרים.

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: בעניין ייצוג הכפרים הבלתי-מוכרים בוועדה רצוני להדגיש כי עם קביעת החברים בוועדה פניתי אל ראש מועצת הכפרים הבלתי-מוכרים, מר חסין אל-רפאעיה, והצעתי לו להיות חבר בוועדה.

יצחק זיו: מר רפאיעה סירב, מסיבותיו שלו, ולכן פנינו אל שני חברי הוועדה שנבחרו, ממלא-מקום ראש עיריית רהט, מר פייצל אלהוזייל, וראש מועצת לקייה, מר אחמד אלאסד.

יצחק זיו: תודה לכבוד השר.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/214).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: נעבור להצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 48) (רציפות העסקה), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת צחי הנגבי – קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת צחי הנגבי להציג את הצעת החוק.

יצחק זיו: בבקשה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 48) (רציפות העסקה), התשס"ח–2008, מובא על-ידי לפני הכנסת לקריאה ראשונה.

צחי הנגבי: סעיף 108ח לחוק שירות המדינה (גמלאות) קובע הוראות שונות לעניין תחולת החוק על מועסקים לפי חוזה מיוחד בכוחות הביטחון.

צחי הנגבי: לגבי עובדי שירות הביטחון הכללי קובע הסעיף כי מי שהועסק בחוזה מיוחד משנת 2004 ואילך הוא זה שייהנה מהוראותיו.

צחי הנגבי: לאחרונה עסקה ועדת המשנה לשירותים חשאיים של ועדת החוץ והביטחון בסוגיה הזאת והעבירה את אחת התקנות שמאפשרות העסקה זמנית והעסקה בתקופת ניסיון בשירות הביטחון הכללי.

צחי הנגבי: דרכי העסקה חדשות אלה לא מנויות בסעיף 108ח, ועל כן התעורר חשש שמא החוק לא יחול על עובדים המועסקים בדרכים החדשות.

צחי הנגבי: אנחנו מציעים לתקן את סעיף 108ח לחוק הגמלאות ולהבהיר בו כי הוא יחול גם על העסקה זמנית והעסקה בתקופת ניסיון בשירות הביטחון הכללי.

צחי הנגבי: זאת על מנת להבטיח שהעובדים הללו יוכלו ליהנות מאותן זכויות הפנסיה שלהן זכאים כלל העובדים על-פי חוזה מיוחד.

צחי הנגבי: ביקשתי מיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת , לקדם את הצעת החוק הזאת.

צחי הנגבי: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לו על ההיענות המהירה לבקשה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת גלנטי זימן דיון מהיר בוועדה, שמע את הנתונים, והצעת החוק אושרה בוועדה לקריאה ראשונה, כפי שמובא היום בפני הבית.

צחי הנגבי: אם תאשר הכנסת את הצעת החוק בקריאה ראשונה אבקש להחזיר אותה להמשך הדיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות על מנת להכין אותה במהירות לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: זה חל רק על עובדים חדשים?

צחי הנגבי: למעשה, הנושא הזה רלוונטי לעובדים שעד עכשיו לא עמדו בתחולת הסעיפים שהקראתי בחוק.

צחי הנגבי: זימנו לוועדת המשנה לשירותים חשאיים, שהיא זו המופקדת על כל סוגיות העסקה בשב"כ על-פי חוק השב"כ, את ראש השב"כ ועובדים אחרים בשב"כ ואנשים מנציבות שירות המדינה, וכמובן, המחלקה המשפטית שלנו, בהובלת עורכת-הדין מירי פרנקל-שור, עסקו בנושא הזה.

צחי הנגבי: הגענו למסקנה שמן הראוי שהנושא הזה יעבור חקיקה ראשית.

צחי הנגבי: בדרך כלל ניתן להסתפק בתקנות, אבל חשבנו שלמען הסר ספק, מן הראוי שתוכן הצעת חוק.

צחי הנגבי: לקחתי על עצמי, בשם ועדת החוץ והביטחון ובשם ועדת המשנה לשירותים חשאיים, להביא למליאה הצעת חוק אישית לכאורה, אבל באופן לא פורמלי זה לא שאני מביא הצעה פרטית שלי אלא זו הצעה שבאה לגבש לכלל חקיקה ראשית את הסוגיה שכרגע פירטתי.

צחי הנגבי: הכנסת אישרה את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית, וכפי שציינתי, הנושא עבר לוועדת העבודה והרווחה.

צחי הנגבי: אנחנו מעוניינים לסיים בהקדם את הכנת ההצעה הזאת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, לחזור למליאה, כך שהחוק הזה ייכנס לתוקף מהר ככל האפשר.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; חבר הכנסת – אינו נוכח.

יצחק זיו: לפיכך, נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 48) (רציפות העסקה), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 10, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 48) (רציפות העסקה), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד שר הבריאות, חבר הכנסת יעקב בן-יזרי, לעלות לדוכן להשיב על השאילתות המפורטות.

יצחק זיו: שאילתא מס' 533 של חבר הכנסת – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את שר הבריאות ביום י"ח בכסלו התשס"ח (28 בנובמבר 2007): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ביום ב' בחשוון התשס"ז, 24 באוקטובר 2006, כי ילד רגיש לחלב התמוטט לאחר שאכל עוף שציפויו הכיל אבקת חלב.

יצחק זיו: במקרה אחר אושפז ילד שאכל עוגייה שהכילה חלב.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם משרדך בודק את המקרים האמורים?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: האם אין חובה לסמן על גבי המוצר את מרכיביו?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האם ייבדק גם היבט הכשרות בעניין?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק זיו: החקיקה מחייבת את היצרן לסמן מזון ארוז מראש.

יצחק זיו: הוראות הסימון כוללות, בין היתר, הוראות לסימון רכיבי המוצר.

יצחק זיו: על-פי החקיקה הקיימת לא חלה חובת פירוט של האלרגנים הנוכחים ברכיבי המוצרים ועלולים לגרום לתופעות המפורטות בכתבה שבפנייתך.

יצחק זיו: במטרה לספק מידע חיוני לסובלים מאלרגיה למזונות שונים, הוחלט במשרד הבריאות להסדיר את הנושא על-ידי חיקוק תקנה לסימון אלרגנים במזון ארוז מראש.

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: אף שהדרישות לסימון מתייחסות לכשרות המוצר, משרד הבריאות אינו הגוף האוכף בכל הקשור למתן אישורי כשרות.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1786 של חבר הכנסת : שימוש בציוד רפואי פגום בבתי-חולים.

יצחק זיו: בבקשה.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הבריאות ביום י"ז בטבת התשס"ח (26 בדצמבר 2007):

יצחק זיו: פורסם כי יש חשש שלאנשים שעברו לאחרונה צנתור הותקנו סטנטים לא תקינים.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – האם התגלה בעבר שימוש בציוד רפואי פגום בבתי-חולים או בקופות-חולים?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: אם כן – היכן ובאיזה ציוד? 4.

יצחק זיו: מה נעשה בעניין זה?

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לגבי השאילתא בנושא שימוש בציוד רפואי פגום בבתי-החולים: 1.

יעקב בן-יזרי: הידיעה אינה נכונה.

יעקב בן-יזרי: יחידות הצנתורים בכל בתי-החולים בישראל מונחות זה כבר לרכוש אך ורק תומכים כליליים -coronary stent – הרשומים במשרד הבריאות ונרכשו מבעל הרישום.

יעקב בן-יזרי: 2–4.

יעקב בן-יזרי: למיטב ידיעתנו, לא הגיע ציוד גנוב לבתי-החולים.

יעקב בן-יזרי: בהתייחס לציוד רפואי פגום, כאשר מתקבל מהחברות המייצרות דיווח על ציוד רפואי שנמצא פגום, מועבר המידע לגורם המקצועי המוסמך במשרד הבריאות, אשר מבצע את הבדיקות הנדרשות, ועל-פי ממצאיהן מוחלט אם להפסיק להשתמש בציוד.

יעקב בן-יזרי: תופעה זאת היא שגרתית ומקובלת בכל העולם, ובעת הימצאות ציוד פגום הוא מוצא מהמחזור מייד בשיתוף פעולה מלא עם החברה המייצגת את המוצר.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: שאלה נוספת, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה על התשובה.

אברהם מיכאלי: העובדה שאכן הציוד הזה נגנב היא כנראה עובדה שאי-אפשר להכחיש אותה, אבל עם זאת, איך אדוני השר יודע שבאמת אותם סטנטים שנגנבו לא הגיעו לבתי-חולים מבלי שיש בקרה על כך?

יעקב בן-יזרי: אני חושב שגוף התשובה מדבר בעד עצמו.

יעקב בן-יזרי: קודם כול, זה לא נכון.

יעקב בן-יזרי: הדבר השני – הוא נבדק.

יעקב בן-יזרי: הדבר השלישי, כאשר יתגלה ציוד פגום חלילה, לפי הוראות משרד הבריאות מצווה על אותו חדר ניתוח להודיע על כך מייד; הציוד נבדק, ואם אכן נמצא פגום, בתיאום ובהסכמות עם היצרן של הציוד הזה שכביכול פגום – הדברים האלה מסולקים מהשירות.

יעקב בן-יזרי: פשוט, חד-משמעית.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1795 של חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הבריאות ביום י"ז בטבת התשס"ח (26 בדצמבר 2007): בקיבוצי הגליל העליון פועלות 15 מחלקות סיעודיות ברשיון המשרד.

יצחק זיו: בחודש נובמבר פרסם משרד האוצר מכרז חדש לרכישת שירותי האשפוז הגריאטריים.

יצחק זיו: שינוי תנאי המכרז פוגע בשירותי האשפוז בפריפריה, שבה פועלות מחלקות סיעודיות קטנות.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מדוע לא יוכן מכרז נפרד לפריפריה?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מה ייעשה כדי לדאוג למטופלים הסיעודיים בפריפריה אם לא יוכן מכרז חדש?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: נושא הפריפריה על היבטיו הרבים נדון בוועדת המכרזים.

יצחק זיו: לאחר שוועדת המכרזים בחנה את כלל השיקולים הנוגעים לאופן עריכת המכרז, לרבות נושא הפריפריה, הוחלט לקיים את "מכרז הרשימה" על כל האזורים בארץ.

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: לאחר פרסום תוצאת "מכרז הרשימה" הכלל-ארצי, משרד הבריאות יערוך רשימה, שבה יופיעו כל המוסדות הזוכים שמהם רוכש המשרד שירות אשפוז סיעודי או לתשושי נפש.

יצחק זיו: רשימת המוסדות הכלל-ארצית תפורסם בכל לשכת בריאות ותימסר לכל דורש, לרבות למתאשפזים ולבני משפחותיהם.

יצחק זיו: תוצאות "מכרז הרשימה" יידונו בוועדת המכרזים, וייבדקו ההשלכות על אזורים שונים בארץ, כולל הפריפריה.

יצחק זיו: בנוסף, קיימת ועדת חריגים, שתפקידה לדון במקרים חריגים ולאפשר אישורים חריגים למתן "קוד" גם למוסד שלא זכה, לפי קריטריונים מוגדרים.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1816 של חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הבריאות ביום כ"ד בטבת התשס"ח (2 בינואר 2008):

יצחק זיו: בדיוני ועדת הכנסת עלה כי כבוד השר עדיין לא קבע תקנות לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות אף שחלפה שנה ויותר מהמועד הקבוע לכך.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מה הם הגורמים לעיכוב?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מתי יפרסם משרדך את התקנות לחוק?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כפי שכתבתי לאחרונה למר יובל וגנר, יושב-ראש עמותת "נגישות ישראל", נושא הנגישות קרוב ללבי.

יצחק זיו: לצערי, חרף החשיבות שאני ומשרדי מייחסים לנושא, אכן טרם הושלם הליך חקיקת תקנות הנגישות במערכת הבריאות.

יצחק זיו: 1–2.

יצחק זיו: בדיון שנערך בכנסת בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בתאריך 17 בדצמבר 2007, מסרו נציגי המשרד הסברים מפורטים על כך לוועדה ולוועדת המשנה.

יצחק זיו: בעיקרו של דבר, אף שטיוטה מתקדמת הופצה על-ידי משרד הבריאות כבר בקיץ 2006, מטעמים שונים, רובם לא בשליטת המשרד, לא עלה בידנו להשלים את מלאכת התקנת התקנות עד כה.

יצחק זיו: עם זאת, הגורמים הנוגעים בדבר במשרד פועלים נמרצות להשלמת המלאכה בהקדם, תוך מעקב של הנהלת המשרד והמחלקה המשפטית.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1823 חבר הכנסת – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הבריאות ביום כ"ד בטבת התשס"ח (2 בינואר 2008):

יצחק זיו: כדי לייצר נוגדנים, מדענים בישראל משתמשים בהיברידומות – תאי כלאיים של נוגדנים ותאים סרטניים – ומחדירים אותם למכרסמים כדי שמחזור הדם של המכרסם יפיק נוגדנים.

יצחק זיו: בגוף המכרסמים מתפתח סרטן שגורם סבל רב למכרסמים.

יצחק זיו: אחרי שהנוגדנים מצטברים לנוזל הם נשאבים במזרק ובתהליך זה מומת המכרסם.

יצחק זיו: יש דרך אחרת לעשות זאת: במקום להזריק את ההיברידומות למכרסמים, ניתן לגדלם בתרבית תאים.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם הדבר נכון?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע אין ננקטת האלטרנטיבה?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כדי ליצור נוגדנים מעדיפים מדענים בעולם ובארץ להשתמש בשיטות תאיות – in vitro – שאליהן התייחס השואל כאפשרות המועדפת.

יצחק זיו: קיימת שיטה ליצור נוגדנים בגוף העכבר – in vivo – כפי שתואר בשאילתא.

יצחק זיו: המועצה לניסויים בבעלי-חיים הנחתה את הוועדות המאשרות את הניסויים, כלומר הוועדה הארצית והוועדות המוסדיות, להעדיף את שיטת התאים, אלא אם כן יש סיבה שלא ניתן לעשות זאת.

יצחק זיו: רק לאחר שגידול שורת תאים מסוימת בדרך in vitro אינו ישים, כפי שמפורט בהוראות ה-NRC שכלליהם קובעים לגבינו, ניתן לאשר את ייצור הנוגדן בשיטת in vivo.

יצחק זיו: ההנחיות המפורטות לחוקר ולוועדה המאשרת נמצאות בחוברת "חוברת הדרכה לוועדות המוסדיות (פנימיות) לשימוש ואחזקת בעלי-חיים במחקר, 2005", המצויה בידי הוועדה הארצית והוועדות המוסדיות וכן נמצאות באתר האינטרנט, ונשמח להעביר למי שמעוניין לעיין בהן, את כתובתו.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1834 של חבר הכנסת – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את שר הבריאות ביום ב' בשבט התשס"ח (9 בינואר 2008):

יצחק זיו: מהפרסומים בכלי התקשורת מתברר שהתפוסה בבתי-החולים היא כמעט כפולה מהתקן.

יצחק זיו: גם מצבת כוח-ה בבתי-החולים נמצאת בחסר.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – כיצד יטופל העניין?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האם יש במשרד הבריאות תקנים של מצבת כוח-ה המינימלית למיטה?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

יצחק זיו: התפוסה הממוצעת בבתי-החולים הכלליים בארץ נעה בין 95% ל-100%, ומובן שיש מחלקות או תקופות שבהן יש עלייה בתפוסה עקב תחלואה.

יצחק זיו: ראוי לציין שיש תקינה ברורה הן של מיטות והן של תקורת כוח- רפואי ופארה-רפואי המתאים לתקן זה.

יצחק זיו: בשולי הדברים, בשל פניות עונתיות רבות, למשל בחורף בגין תחלואת שפעת, ראה משרד הבריאות לנכון לתגבר את מספר המטפלים בבתי-החולים אף מעל לתקן.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1879 של חברת הכנסת – אינה נוכחת; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שר הבריאות ביום ט' בשבט התשס"ח (16 בינואר 2008):

יצחק זיו: לאחר מלחמת לבנון השנייה הוקצה תקציב לחיזוק הצפון.

יצחק זיו: בית-החולים הצרפתי בנצרת, שעמד במצב כוננות ותפקד באופן ראוי, בפרט כאשר טופלו בו אנשים רבים שנפגעו מהטילים שפגעו בנצרת, לא קיבל את כל התקציב שהובטח לפיתוח ולשדרוג השירותים הרפואיים שניתנים בו.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: איזה שיעור מהתקציב לחיזוק הצפון הוקצה לפיתוח ולשדרוג השירותים הרפואיים בצפון?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מתי יתקבל הסיוע לבתי-החולים בצפון, שבהם כלול בית-החולים הצרפתי בנצרת?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: סך המקורות לפרויקט הצפון – 471 מיליון ש"ח, ובו כלולים בית-החולים האיטלקי – 17 מיליון ש"ח – 4% מסך הפרויקט; בית-החולים הסקוטי – 17 מיליון ש"ח – 4% מסך הפרויקט; בית-החולים הצרפתי – 17 מיליון ש"ח – 4% מסך הפרויקט.

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: הפרויקטים מתוכננים לביצוע בשנים 2008–2010.

יצחק זיו: קידום הפרויקטים תלוי בהעמדת סכומי ההשתתפות של בתי-החולים וכן במצב התכנוני ובמצב האישורים הנדרשים לביצוע.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1880 של חברת הכנסת – אינה נוכחת; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שר הבריאות ביום ט' בשבט התשס"ח (16 בינואר 2008):

יצחק זיו: שעה שמערכת הבריאות נאבקת להגדלת תקציבי סל התרופות, עובדי קופת-חולים כללית בלבד ממשיכים לקבל תרופות בסך 66 מיליון ש"ח בשנה.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם יתערב משרד הבריאות בנושא?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מה ייעשה לשינוי המצב?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה ייעשה למניעת מתן הטבה לעובדי קופת-חולים כללית לעומת עובדי שאר קופות-החולים?

יצחק זיו: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) סמנכ"ל לפיקוח על קופות-החולים פנה ליועץ המשפטי לממשלה ולמשנה ליועץ המשפטי לממשלה בנושא זה, אולם טרם נענינו.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1899 של חבר הכנסת בנושא: נוהלי תשלום בגין ביקור בחדר מיון.

יצחק זיו: חבר הכנסת יואל חסון שאל את שר הבריאות ביום ט"ז בשבט התשס"ח (23 בינואר 2008):

יצחק זיו: התקנות קובעות כי פנייה לחדר מיון שלא במסגרת אשפוז או ללא מסירת טופס 17 מחויבת בתשלום אגרה בסך 600 ש"ח, אף שחוק זכויות החולה קובע כי זכאי לטיפול רפואי בלא התניה.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע תקנות אלה קיימות, והאם הן ישונו?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה ייעשה להוזלת האגרה? 4.

יצחק זיו: האם יונחו קופות-החולים להוציא טופס 17 למבוטחים שמבקשים להגיע לחדר מיון ולא לקופת-החולים?

יואל חסון: אני נוכח.

יעקב בן-יזרי: ברוך הבא.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחבר הכנסת חסון הנכבד, 1.

יעקב בן-יזרי: בתוספת ב' לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994, סעיף 29(2)(ב), נקבעו כללים לעניין תשלום בעבור ביקור בחדר מיון.

יעקב בן-יזרי: על-פי הסעיף האמור, הטיפול הרפואי הניתן בחדרי מיון כרוך בתשלום, על-פי תעריפון משרד הבריאות, ובתשלומים בעד שירותים שונים כפוף לסייגים המפורטים בהמשך: פטור מתשלום מחדר מיון ניתן כאשר הפונה הוא מבוטח שפנה לחדר מיון עם מכתב רפואי או טופס 17 ולא אושפז; מבוטח שאושפז גם אם לא היה בידו מכתב רפואי וטופס 17 – אבל אושפז; נפגע עבודה שבידו אישור מהמעביד שקרתה לו תאונת עבודה או משהו כזה גם הוא אינו משלם; נפגע תאונת דרכים שהמציא אישור מהמשטרה על התאונה; תלמיד שנפגע בבית-הספר או בטיול בית-הספר כתאונת בית-ספר ובידו אישור מבית-הספר – כל אלה לא משלמים שום דבר, שום אגרה ושום כלום.

יעקב בן-יזרי: מבוטח שפנה לחדר מיון במקרים כדלקמן: שבר חדש, פריקה חריפה של כתף או מרפק, פציעה הדורשת איחוי בתפירה או באמצעי איחוי אחר, שאיפת גוף זר לדרכי נשימה, חדירת גוף זר לעין, טיפול במחלות סרטן, טיפול במחלת המופיליה, טיפול במחלת סיסטיק-פיברוזיס, אשה שנתקפה בצירי לידה, מי שפונה לבית-חולים על-ידי אמבולנס מגן-דוד-אדום מהרחוב או ממקום ציבורי אחר עקב אירוע פתאומי, תינוקות עד גיל חודשיים המגיעים לחדר מיון עקב תופעה פתאומית של חום גבוה מ-38.5, חולה דיאליזה, מבוטח שהוא נפגע אלימות במשפחה או נפגע תקיפה מינית – כל אלה אינם חייבים בתשלום, אפילו לא אגורה אחת, ומקבלים שירות בכל חדר מיון, באשר הוא.

יעקב בן-יזרי: 2–4.

יעקב בן-יזרי: מבוטח חייב באגרת ביקור בחדר מיון בלבד, לפי התעריפון של משרד הבריאות, אם פנה לחדר מיון בין 06:00 ל-01:00, למעט מי שחלים עליו הסעיפים שהזכרנו לעיל.

יעקב בן-יזרי: במקרים שבהם מתברר בדיעבד כי הפנייה היתה מוצדקת מבחינה רפואית, תעריף אגרת המיון האמורה הוא 140 שקלים.

יעקב בן-יזרי: כאשר מבוטח פנה למיון במצב שלא נמנה לעיל, עליו לשלם תעריף לתשלום גלובלי בעבור ביקור בחדר מיון, למעט נפגעי תאונות דרכים, לפי תעריפון משרד הבריאות – 572 שקל.

יעקב בן-יזרי: נכון, חוק זכויות החולה קובע כי יקבל טיפול רפואי בלא כל התניה, וזאת אומנם הדרך שבה נוהגים בקופות-החולים, בבתי-החולים ובמגן-דוד-אדום.

יעקב בן-יזרי: לאחר מתן הטיפול הרפואי, שניתן בלא כל התניה, הגורמים המטפלים רשאים לגבות את מחיר הטיפול או הפינוי בהתאם לאמור והקבוע בחוק.

יעקב בן-יזרי: זאת אומרת, יש סדרה של מקרים שבהם מקבלים שירות רפואי בלא כל התניה – כן טופס 17, לא טופס 17, כן מכתב רפואי, לא מכתב רפואי, בשעה כזאת או בשעה אחרת – מקבלים את הטיפול בצורה המלאה ביותר.

יעקב בן-יזרי: יש כאלה שבאים לחדר המיון בשעות מוגדרות – ולמה מ-06:00 עד 01:00?

יעקב בן-יזרי: כי בדרך כלל ב-06:30–07:00 המרפאות נפתחות והמבוטח יכול לגשת למרפאה ראשונית, שהיא מרפאת הטיפול המקצועי שלו; אם זה ב-19:00, בערב – יש תורנויות ערב בכל המוקדים שנותנים את השירות בתנאים שמוסכמים על דעת קופות-החולים ונותני השירות האלה.

יעקב בן-יזרי: אנשים שבאים בשעות חריגות, ואין בידם לא זה, לא זה ולא זה, מקבלים טיפול רפואי בחדר המיון, ואחר כך מתחשבנים עם קופת-החולים אם צריך להביא טופס 17, אם צריך לפטור אותם מתשלום או אם צריך לתת להם הנחה במקרים כאלה ואחרים.

יעקב בן-יזרי: זה החוק, ואנחנו פועלים בהתאם לו.

יואל חסון: יש לי שאלה נוספת.

יצחק זיו: בבקשה.

יואל חסון: אדוני השר, קודם כול אני מודה לך על התשובה המפורטת, העמוקה והמעמיקה.

יואל חסון: אני רק רוצה להתייחס יותר לסוגיה שאני רוצה לשמוע את דעתך בעניינה.

יואל חסון: כאשר נדרש טיפול המשך, למשל אם היה ניתוח בבית-חולים, או טיפול המשך, ונדרשת ביקורת, בדרך כלל בביקורת הראשונה אין בעיה, וניתן טופס 17, אבל כאשר יש סיבוכים כאלה ואחרים נוצר מצב שהחולה רוצה שאותו רופא מנתח בבית-החולים יראה אותו, והרופא בקופת-החולים בדרך כלל יגיד לו: לא צריך, תיגש למרפאה המקומית; קופת-החולים תעשה הכול כדי לחסוך את טופס 17 מבחינתה.

יואל חסון: כאן, לדעתי, יש לקונה, כי בסופו של דבר לא בטוח שטובת החולה נשקלת; נראה שטובת תקציב קופת-החולים נשקלת יותר, ואני מבקש את תגובתך בעניין זה.

יצחק זיו: דרך אגב, זה לא קשור לשאלה שעלתה.

יעקב בן-יזרי: זאת סוגיה אחרת לגמרי, חבר הכנסת חסון – –

יואל חסון: אני יודע.

יעקב בן-יזרי: – – ואני אשיב לך.

יעקב בן-יזרי: לפני עשר דקות ישבתי בלשכה שלנו כאן

יעקב בן-יזרי: עם מנכ"ל משרד הבריאות.

יעקב בן-יזרי: מחר בבוקר הוא מוציא מכתב לכל ארבע קופות-החולים בנושא טרטור אנשים אשר זקוקים לביקורת בבית-החולים ולהמשך טיפול בבית-החולים.

יעקב בן-יזרי: יתירה מזאת; קופות-החולים עושות הכול – אני לא רוצה להפריז, אלא פשוט – כדי לצמצם עד כמה שאפשר את השירות בבתי-החולים הממשלתיים, מתוך כוונה לחסוך כספים, ואנחנו נעשה סדר בעניין הזה.

רונית תירוש: יישר כוח.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר.

יעקב בן-יזרי: יש עוד?

יצחק זיו: שאילתא מס' 1909 של חבר הכנסת משה כחלון – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יעקב בן-יזרי: תודה רבה, רבותי.

יעקב בן-יזרי: חבר הכנסת משה כחלון שאל את שר הבריאות ביום ט"ז בשבט התשס"ח (23 בינואר 2008):

יעקב בן-יזרי: בנוגע לטענות על מחסור בתקני רופאים ובמיטות במחלקה ההמטולוגית שבבית-החולים "סורוקה" – רצוני לשאול: 1.

יעקב בן-יזרי: מה הוא מספר התקנים לרופאים במחלקה בהשוואה לבתי-חולים אחרים בארץ?

יעקב בן-יזרי: 2.

יעקב בן-יזרי: מה הוא מספר המיטות לחולים במחלקה בהשוואה לבתי-חולים אחרים בארץ?

יעקב בן-יזרי: 3.

יעקב בן-יזרי: מה הוא התקציב המיועד השנה למחלקה?

יעקב בן-יזרי: תשובת שר הבריאות יעקב בן-יזרי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יעקב בן-יזרי: התקן במחלקה ההמטו-אונקולוגית במרכז הרפואי "סורוקה" הוא 2.7 רופאים.

יעקב בן-יזרי: 2.

יעקב בן-יזרי: מספר המיטות ברשיון המרכז הרפואי "סורוקה" למחלקה ההמטו-אונקולוגית הוא עשר.

יעקב בן-יזרי: מספר המיטות ההמטו-אונקולוגיות בבתי-חולים אחרים: "שיבא" – 16, "רמב"ם" – 12, "וולפסון" – 10, "לניאדו" – 6.

יעקב בן-יזרי: חשוב לציין כי בחלק ניכר מבתי-החולים הפעילות בתחום ההמטולוגיה נעשית בעיקר במכונים להמטולוגיה.

יעקב בן-יזרי: תקנון פעילות אמבולטורית נמדד בעיקרון על-פי תקן רופא לכל 2,500 ביקורים בשנה.

יעקב בן-יזרי: עם זאת, בכל בית-חולים נעשית הקצאה פנימית בין המחלקות, המרפאות והמכונים בהתאם לצרכים ולמדיניות של בית-החולים.

יעקב בן-יזרי: 3.

יעקב בן-יזרי: תקציב ההוצאות של המחלקה ההמטו-אונקולוגית במרכז הרפואי "סורוקה" – עם הוצאות על כוח-, על תרופות ועל ציוד רפואי – לשנת 2007 היה כ-16 מיליון ש"ח.

תם סדר-היום.

הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ד' באדר ב' התשס"ח, 11 במרס 2008, בשעה 16:00.

ישיבה זו נעולה.