ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ותשע-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2008-03-11 00:00

יצחק זיו: חברי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, ד' באדר ב' התשס"ח, 11 במרס 2008.

יצחק זיו: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ח–2007 – מ/350.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק זיו: תודה לסגנית המזכיר.

יצחק זיו: חברי הכנסת, הסעיף הראשון על סדר-היום: נאומים בני דקה.

יצחק זיו: חברי הכנסת המעוניינים יירשמו באמצעות מערכת ההפעלה.

יצחק זיו: בבקשה להירשם.

יצחק זיו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יצחק זיו: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום שבת לפני שבוע נערכה תהלוכת אבל לרגל מותו של רב-המרצחים ג'ורג' חבש.

ליה שמטוב: התהלוכה נערכה בניגוד להחלטת המפכ"ל והחלטת בג"ץ.

ליה שמטוב: ברצוני לנצל את הזמן ולשאול את השר לביטחון הפנים אילו צעדים בכוונתו לנקוט נגד המארגנים שהפירו צו בית-משפט וקיימו תהלוכה בניגוד לחוק.

ליה שמטוב: זו הוכחה נוספת לזלזול של המגזר הערבי בשלטון החוק וברשויות המדינה.

ליה שמטוב: מי שבחר לגור במדינת ישראל, צריך לכבד את חוקיה ולהצהיר נאמנות לערכיה.

ליה שמטוב: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מברך חברת הכנסת ליה שמטוב על מינויה היום ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.

יצחק זיו: בהצלחה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יורם מרציאנו, בבקשה.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, היום הגיע אלי תושב אשקלון שעובד בחברת חשמל זה עשר שנים.

יורם מרציאנו: הוא הודיע לי שהוא וכמה חברים שלו בשדרות ובאשקלון, שהם עובדים מסורים ואחראיים, סיימו חוזה העסקה של עשר שנים, וקראו להם היום לחברת החשמל כדי לפטר אותם.

יורם מרציאנו: מתנהל היום קמפיין ציבורי רחב לתמוך בשדרות, באשקלון ובעוטף-עזה.

יורם מרציאנו: מצד שני, חברה שהיא עדיין חברה ממשלתית – חברת החשמל – מפטרת אנשים שכל יום נמצאים תחת מטחי ה"קסאמים" בשדרות ובאשקלון.

יורם מרציאנו: מחר אני אניח על שולחן הכנסת הצעת חוק שתבקש למנוע את הפיטורין לנוכח המצב המיוחד.

יורם מרציאנו: אני קורא מכאן היום לשר התשתיות הלאומיות ולאנשי חברת החשמל: בואו תהיו שותפים לקמפיין שאומר: נפסיק את ה"קסאמים" ונפסיק לפטר עובדים שנופלים עליהם "קסאמים".

יורם מרציאנו: אני חושב שבמצב המיוחד הזה אל לנו לפטר עובדים, בעיקר בחברות ממשלתיות.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה.

אריה אלדד: חברי חברי הכנסת, אדוני שר הבריאות, תאר לך, אדוני שר הבריאות, שהיתה חס וחלילה פורצת מגפת דבר בארץ, ואתה היית יוצא אל הציבור ואומר לציבור: אני מאוד מצטער, אין לנו מה לעשות נגד הדבר, תצטרכו להתרגל.

אריה אלדד: תארו לכם שבתגובה על גל מעשי האלימות נגד קשישים, או נגד נשים, היה השר לביטחון הפנים יוצא אל הציבור ואומר לציבור: אני מאוד מצטער, אין מה לעשות נגד מעשי אונס ורצח ואלימות נגד קשישים; שהזקנים יתרגלו שמכים אותם, שהנשים יתרגלו שאונסים אותן.

אריה אלדד: הכול בסדר.

אריה אלדד: זה מה שאמר היום ראש הממשלה לתושבי אשקלון.

אריה אלדד: הוא אמר: אין לנו מה לעשות נגד ה"גראדים", תתרגלו.

אריה אלדד: אז עם ישראל מסרב להתרגל לטרור, מסרב גם להתרגל לראש הממשלה הזה, שהמרחק בינו לבין מנהיג הוא כמו המרחק בין כניעה לטרור למלחמה בטרור.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא כאן שהשר מג'אדלה אומר שצריך לעמוד דקת דומייה לזכר ההרוגים בעזה.

אליהו גבאי: כנראה השר מג'אדלה הזה לא יודע שהוא שר בממשלת ישראל, ולא שר בממשלת הפלסטינים של ה"חמאס" או של עזה.

אליהו גבאי: מה שצריך לעניין אותו הוא מה שקורה עם ילדי ישראל הנרצחים.

אליהו גבאי: שם הוא צריך לעמוד דומייה, לא לזכרם של אלו שנהרגו בגלל הטרור שלהם.

קריאה: – – –

אליהו גבאי: ולכן, אל נתפלא אנחנו כאשר מקימים סוכת אבלים עם דגלי ה"חמאס", כי כבר מזלזלים בשלטון החוק של מדינת ישראל ושומעים מה אומר שר.

אליהו גבאי: אחר כך עוד רוצים אנשי ה"חמאס" לעשות לוויה לרוצח המתועב.

אליהו גבאי: זה אומר שמדינת ישראל איבדה את הצלם שלה כאשר היא נותנת לדברים שיקרו, כי האנשים שגרים בירושלים ושייכים לפלסטינים ול"חמאס" כבר לא שמים עליה אם הם מסוגלים לעשות סוכה לאבלים במקום להעיף אותם לעזה.

אליהו גבאי: בירדן לא נתנו להם לעשות סוכת אבלים, ופה בירושלים, שזה שלטון מדינת ישראל ותחת משטרת ישראל – כאן שמים סוכת אבלים.

אליהו גבאי: לרוצח הזה היו צריכים לעשות את מה שעשו האנגלים לפני קום המדינה – לקבור אותו בתוך עור חזיר, כדי שידעו שהאנשים האלה עולים לגיהינום כשרוצחים יהודים.

אליהו גבאי: ואם לא עושים את זה מתוך רחמנות, או מתוך הומניות – אז לרצוח יהודים זה כן הומניות?

אליהו גבאי: לכן, אני קורא לגנות את השר מג'אדלה על אמירותיו, כי זה מעודד טרור כאשר חברי הכנסת הערבים משתתפים באירועים לזכר רב-המחבלים ג'ורג' חבש.

אליהו גבאי: מכאן זה מתחיל.

יצחק זיו: חבר הכנסת אליהו גבאי, זה דקה.

יצחק זיו: נתתי לך הרבה יותר.

יצחק זיו: חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול פורסם שבתוך שנה תהיה לאירן פצצה גרעינית, ואצלנו עסקים כרגיל, ומתייחסים לכך בקלות ראש.

שמואל הלפרט: ואני שואל את עצמי מה קרה לנו.

שמואל הלפרט: במקום להזעיק את דעת הקהל בכל העולם, לזעזע את אמות הספים, לדרוש מכל מדינות העולם להקים קואליציה שתילחם בנחישות ובקביעות נגד המזימות השטניות המרושעות העלולות לגרום שואה עולמית, אנחנו עוסקים בקטנות מוחין.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, ההצהרות המטורפות של אחמדינג'אד הן קופי של ההצהרות של היטלר, יימח שמו, לפני מלחמת העולם השנייה.

שמואל הלפרט: גם אז העולם התייחס בקלות דעת ובאדישות.

שמואל הלפרט: חלילה לנו לחזור על הטעות הפטאלית הזאת.

שמואל הלפרט: אנחנו חייבים לעזוב את כל העיסוקים, לעסוק אך ורק בסכנה הנוראה ולחשוב איך לסכל את הסכנה הנוראה של אירן.

שמואל הלפרט: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מרציאנו ביקש שאני לא אתקוף את מג'אדלה, ואני שומע בקולו.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, לימדו אותי בצעירותי שזה לא טוב ולא יפה לשקר לאחרים, לשקר לאדם, לשקר לציבור, והכי גרוע – שאתה משקר לעצמך, מרמה את עצמך.

צבי הנדל: אנחנו נמצאים כבר, לצערי, יותר מדי שנים במין שקר עצמי מטורף, מאז אוסלו, כשכמעט לכל מה שקורה לנו יש הסברים ומשפטים מלומדים, כולל ה"קטיושות" מעזה לאשקלון.

צבי הנדל: מאחר ש אמר בזמנו שייפלו כאלה, אז כבר לא קוראים להן "קטיושות" אלא "גראד".

צבי הנדל: תמיד מוצאים מלים יפות בשביל לייפות את המציאות.

צבי הנדל: המציאות היא אחת – שראש הממשלה שלנו מדבר עם ה"חמאס", גדול אויבינו.

צבי הנדל: ראש הממשלה שלנו חושב שלמען ההישרדות אפשר להתפשט מכל הנכסים של המדינה לטובת שמירה על כיסאו.

צבי הנדל: הוא מסוכן למדינה, הוא חייב ללכת.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כל הזמן שמעתי שכאשר רוצים להביא דוגמה לדבר טוב מדברים על בלגיה, גרמניה ודנמרק.

עבאס זכור: אתמול שמעתי את ליברמן מדבר על כוויית.

עבאס זכור: בכוויית גירשו 200 אזרחים שהשתתפו בתהלוכה נגד רציחת מורנייה.

עבאס זכור: לא ידעתי שכוויית היא דוגמה למדינת ישראל.

עבאס זכור: תמיד כאשר מדברים על דוגמה, אז היא יותר טובה מזו שבמדינה שאנו נמצאים בה.

עבאס זכור: היום אני קורא ב"ידיעות", שבכוויית מנעו ואסרו העלאת מחירים של 360 מוצרי מזון, ובהם חלב, אורז, שמן, מרגרינה, עוף ובשר קפוא.

עבאס זכור: מי שעושה שם את העבירה הזאת, העונש המרבי הוא שלוש שנות מאסר וקנס של 7,400 דולר.

עבאס זכור: בישראל חודש אחד מעלים את מחיר הלחם וחודש אחד מעלים את מחיר החלב.

עבאס זכור: למה לא לוקחים את הדוגמה הטובה ולא מייקרים את המזון הבסיסי?

עבאס זכור: יש לנו מאות אלפים של עניים במדינה, שלא יכולים לקנות את החלב ואת הלחם.

עבאס זכור: כל הזמן רק מעלים את המחירים של הלחם ושל החלב, ואף אחד לא מדבר על זה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, מתבשרים אנו שוב על גל התייקרויות חדש ומיוחד של מוצרי יסוד.

יעקב כהן: לצערנו, גלי ההתייקרויות התכופים של השנה האחרונה נהפכו למערבולת, שסוחבת מוצר אחר מוצר, ויש מוצרים שכבר התייקרו פעמיים וגם שלוש פעמים.

יעקב כהן: המציאות מראה שעליית המדד רחוקה מלשקף את המציאות של עליית מחירי מוצרי המזון.

יעקב כהן: לכן יש צורך להקים מנגנון מחירים נוסף, שישקף בצורה טובה יותר את יוקר המחיה של השכבות הבינוניות והחלשות, כיוון שבמנגנון הקיים יש הרבה פרמטרים שאינם בסל הצריכה של השכבות החלשות, ואותן משפחות ניזוקות עקב ההתייקרויות ואינן זוכות לפיצוי ראוי.

יעקב כהן: אני חוזר ושואל, מה בדבר הבטחת שר התמ"ת לתת פיצוי קבוע עבור התייקרויות הלחם, כאשר בפועל קיבלו פיצוי זעום וחד-פעמי?

יעקב כהן: שוב המצב העגום תופח ועולה.

יעקב כהן: גלי היוקר גואים ומקשים במדינתנו את חיי המשפחה הממוצעת, ומנגד הממשלה האטומה אינה מסייעת במאומה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: בדרך כלל אנחנו מנצלים את הנאום הזה בן הדקה כדי לבקר, להוקיע, לגנות ולהזהיר.

דב חנין: הפעם, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות דווקא כדי לברך.

דב חנין: אני רוצה לברך על מאבק עובדים שהצליח, מאבק עובדים שהצליח מאוד.

דב חנין: אני מתכוון לעובדי רשת "קופי בין", רשת של בתי-קפה, ש-300 העובדים בה ניהלו מאבק ממושך.

דב חנין: בסופו של המאבק הגיעו להסדר ראשון מסוגו בישראל בענף המסעדנות.

דב חנין: בין היתר, הרשת התחייבה לחלק לעובדיה 10% מהרווח השנתי שלה; נוסף על כך, עובד שישלים שנת עבודה יקבל מענק התמדה בגובה חצי משכורת עד משכורת שלמה; ההנהלה תשלם לעובדיה את כל הנסיעות על-פי החוק, והטיפים שבהם יזכו העובדים יועברו אליהם במלואם.

דב חנין: המאבק הזה, אדוני היושב-ראש, מעיד שכאשר עובדים מתארגנים, עומדים על זכויותיהם, נלחמים על זכויותיהם, הם יכולים להצליח.

דב חנין: אני רוצה לברך את העובדים על המאבק הזה.

דב חנין: אני רוצה לברך את ועד העובדים של "קופי בין" ואת יוזם הוועד, אלון-לי גרין.

דב חנין: אני רוצה לברך את ההסתדרות, שהתייצבה הפעם לימין המאבק הזה.

דב חנין: אני מברך את עופר עיני, יושב-ראש ההסתדרות, את ג'יהאד עקל, יושב-ראש חדר המצב של ההסתדרות, שפעלו לימין העובדים ולהגנת העובדים.

דב חנין: אני מקווה שגם במקומות אחרים, בבתי-קפה אחרים, במסעדות אחרות, עובדים ילכו בדרך הזו של המאבק וישיגו גם הם הישגים.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, הגשתי השבוע הצעה דחופה לסדר-היום בנושא ההתייקרויות של מוצרי מזון, ולצערי היא לא עברה.

נאדיה חילו: הנושא הזה הוא צעד לא שקול, הוא צעד נגד החברה האזרחית.

נאדיה חילו: אנחנו בפתח חגים, ולא יכול להיות שמדי תקופה יתייקרו מוצרים שמשפחות צורכות יום-יום, משפחות מרובות ילדים, משפחות של קשישים, משפחות שחיות בקושי.

נאדיה חילו: המעשה הזה, אדוני היושב-ראש, יגרום לעוד ועוד משפחות לנחות לתוך מעגל העוני; הוא יגדיל את אוכלוסיית הילדים שהיא רעבה, הוא יגדיל גם את אוכלוסיית הקשישים שהיא יותר רעבה, ויהיו לה יותר צרכים, והיות תהיה יותר מוכה, יותר במחסור, בלי חימום בחורף.

נאדיה חילו: הנושא הזה צריך להדיר שינה מעיניהם של כל חברי הכנסת.

נאדיה חילו: אני קוראת מפה לרסן את ההתייקרויות.

נאדיה חילו: זה צעד אגרסיבי מאוד כלפי האוכלוסייה האזרחית.

נאדיה חילו: לא ללכת לפי התוכנית הזאת, אלא לפי תוכנית שתעזור לכל אותם אנשים מוגבלים, לעשות צדק חברתי.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני מביע צער רב על הטבח הטרגי שקרה בישיבת "מרכז הרב" ביום חמישי בלילה.

אברהם מיכאלי: הקדושים שנרצחו שם היו ילדים זכים וטהורים באמצע לימוד.

אברהם מיכאלי: זה דבר שהם לא חשבו באותו רגע שיקרה להם.

אברהם מיכאלי: יש להזדעזע מהמחשבה על אותו מחבל מטורף שעשה את זה.

אברהם מיכאלי: אני מאמין באמונה שלמה שאותם קדושים שעסקו בלימודי קודש באותו זמן, בלימוד תורה, המעשה הזה שלהם מעלה אותם לדרגת קדושים.

אברהם מיכאלי: הישיבה, ההורים והמשפחות – ואנחנו – השתתפנו בלוויה ביום שישי שם, וקשה היה לעמוד מבחינה אנושית בטרגדיה הנוראה שם.

אברהם מיכאלי: הם כולם יצאו, בעזרת השם, כנחמה מן השמים, מחוזקים מזה.

אברהם מיכאלי: אנחנו כעם ישראל צריכים להמשיך ולעודד את הערכים שהילדים האלה הותירו לנו ואת הישיבה הזו שמגדלת את הילדים האלו לזה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה; הוא לא נמצא.

יצחק זיו: ["דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 13973.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר הסרה מסדר-היום של הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ח–2007.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס, להציג את הצעת הוועדה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת להסיר מסדר-יומה של הכנסת את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), שיזמה הממשלה, ולמרות זאת, אף-על-פי שאני יושב-ראש הוועדה, אני מבקש מכם שלא להסיר את ההצעה מסדר-היום של הכנסת, אלא להחזיר אותה לדיון נוסף בוועדת הפנים.

אופיר פינס-פז: הוראת השעה, העומדת בתוקפה מאז 1996, אוסרת העסקה, הלנה והסעה של שוהים בלתי חוקיים – שב"חים – מהשטחים למדינת ישראל, במטרה להקשות על מפגעים פוטנציאליים לשהות בישראל.

אופיר פינס-פז: בהצעת החוק ביקשה הממשלה להאריך את תוקפה של הוראת השעה.

אופיר פינס-פז: במהלך דיוני הוועדה הוחלט להאריך את הוראת השעה בשנה אחת נוספת, אף שהממשלה ביקשה חמש שנים, וכן לקבוע בה תיקונים ושינויים כהנה וכהנה.

אופיר פינס-פז: עם זאת, בסופו של דבר החליטה הוועדה להמליץ בפני המליאה להסיר את הצעת החוק לחלוטין מסדר-יומה של הכנסת, והמשמעות של הדבר היא שהוראת השעה תפקע ב-31 במרס 2008 אם היא לא תוחזר לדיון בוועדת הפנים.

אופיר פינס-פז: לגבי מה שקרה בוועדת הפנים – – –

צבי הנדל: היתה טעות.

אופיר פינס-פז: אני אגיד מה היה.

אופיר פינס-פז: היה איזה ויכוח בשוליים בין שני אנשים שתמכו בהוראת השעה, חבר הכנסת אזולאי ואנוכי, ואת הוויכוח על השוליים היה מי שניצל בסופו של דבר כדי ליצור מצב שלא היה רוב לרוויזיה ובעקבות זאת הצעת החוק לא עברה.

אופיר פינס-פז: בניסיון נוסף שעשיתי להעביר את הצעת החוק בעקבות רוויזיה נוספת על החוק עצמו – לא רק על הוראת השעה – היתה אי-הבנה של אחד מחברי הכנסת, כי קיימנו את ההצבעה – – –

אליהו גבאי: אופיר, את המפלגה שלך אתה הופך למפלגת מרצ.

אליהו גבאי: חבל שאת מפלגת המערך אתה הופך אפילו לשמאל ממרצ.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת גבאי, חבל שחבר הכנסת מדבר על מה שאין לו מושג בו.

אופיר פינס-פז: אני מציע לך, כחבר כנסת חדש, לבדוק קודם את העובדות.

אופיר פינס-פז: אני עושה בדיוק ההיפך – אני תומך בהוראת השעה, היא לא עברה לא בגלל שלא תמכתי בה ובגלל שלא רציתי להעביר אותה, אלא בגלל תקלה שקרתה פה, כי את הרוויזיה קיימנו תוך כדי הדיון בנושא אחר, ואחד מחברי הכנסת לא הבין שמדובר בהצבעה על הרוויזיה, ולכן לא נוצר הרוב בוועדה לאישור הוראת השעה.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, אני רוצה שיהיה ברור – הוראת השעה הזאת היא לא דבר חקיקה פשוט.

אופיר פינס-פז: זה דבר חקיקה בעייתי, אבל למרבה הצער הוא צורך השעה, כי אלה חלק מהכלים שיש למדינת ישראל בהתמודדות עם הטרור, ולכן צריך להעביר את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: עם כל הקושי המשפטי שלה, צריך להעביר אותה.

אופיר פינס-פז: אני בטוח שהבית יעביר אותה.

אופיר פינס-פז: מה שאני מבקש, למרות החלטת ועדת הפנים להמליץ לכנסת להסיר מסדר-היום, שלא לקבל את ההמלצה הזאת, אלא להחזיר את הוראת השעה לוועדת הפנים, כדי שנכין אותה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני לא רואה שר במליאה.

דב חנין: האם אין שר במליאה?

צבי הנדל: יש שר מולך.

דב חנין: יש שר מולי.

דב חנין: סליחה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להציע לחברי הכנסת להיענות לבקשתה של ועדת הפנים ולהסיר את הצעת החוק הזאת מסדר-יומה של הכנסת.

דב חנין: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פינס, תיאר את השתלשלות הדברים בצורה מדויקת, לכן אני יכול להיות פטור מדיון בנושא הזה, ואגיע ישר לגופו של החוק.

דב חנין: החוק הזה, יש עמו כמה בעיות.

דב חנין: הבעיה הראשונה היא הבעיה העקרונית.

דב חנין: החוק הזה מעודד פרופיל על בסיס לאומי, אתני, הוא מעודד הסתכלות חשדנית על אזרחים ערבים ועל ערבים בכלל, ובכך הוא יוצר בעיה חמורה וקשה.

דב חנין: החוק הזה מנוגד למגמה שקיימת בכל המדינות הנאורות להוריד את הרמה של ה-racial profiling – על בסיס לאומי, גזעי, עדתי או אתני.

דב חנין: החוק הזה מסמן, מתייג לרעה את הערבים, וזה כשלעצמו טעם עקרוני להתנגד לו.

דב חנין: מעבר לכך, עמיתי חברי הכנסת, יש בחוק הזה בעיות מעשיות קשות מאוד.

דב חנין: החוק הזה מטיל איסורים בתחום ההלנה, בתחום ההעסקה, אבל גם בתחום ההסעה.

דב חנין: למשל, הוא מטיל חובה על נהגי מוניות לבדוק את זהותם של אנשים שעולים למוניות שלהם, כמובן אם האנשים האלה נראים להם חשודים.

דב חנין: אם הם ערבים, בוודאי הם ייראו להם חשודים.

דב חנין: אם הם לא יבדקו את הזהות שלהם, הם יכולים להיכנס לכלא לשנתיים.

דב חנין: מה תהיה התוצאה?

דב חנין: מה תהיה התוצאה של החוק הזה במקרה של אזרחים תמימים?

אליהו גבאי: מר חנין – – –

דב חנין: תקשיב, חבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: – – –

דב חנין: תקשיב, תקשיב רגע, חבר הכנסת גבאי.

דב חנין: תקשיב ותבין את הבעיה.

דב חנין: במקרה של אזרח תמים – מה החוק הזה יעשה?

דב חנין: הוא כמובן יפגע באזרחים תמימים, ישפיל אותם, יעליב אותם, לא תהיה בו שום תועלת.

דב חנין: אבל בואו נדבר לרגע על טרוריסט שעלה למונית בכוונה לפגוע – מה עושה החוק הזה?

דב חנין: דורש מנהג המונית, עמיתי חברי הכנסת, לתפקד במקום המשטרה ובמקום הצבא.

דב חנין: הוא דורש מאותו אדם שיזדהו בפניו.

דב חנין: מה תהיה התוצאה?

דב חנין: לכן, גם ברמה המעשית החוק הזה הוא חוק שאין מאחוריו שום היגיון ושום מחשבה, כי לא נהגי המוניות הם שצריכים לטפל בבעיות הביטחון, עם כל הכבוד לנהגי המוניות.

יצחק זיו: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, המדינה היא שאחראית להבטיח את הביטחון.

דב חנין: אי-אפשר לגלגל גם את האחריות הזאת על האזרחים, ואי-אפשר לקבל חוק שמסמן ומתייג לרעה אזרחים בגלל השיוך הלאומי שלהם.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע להיענות לבקשתה של ועדת הפנים ולהסיר את ההצעה מסדר-היום.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חנין שקדם לי כאילו חי בכפר נייטרלי, בשווייץ.

בנימין אלון: הוא גם אמר את זה במינוח המערבי, האנגלי.

בנימין אלון: צריך להיזהר ולדבר "פוליטיקלי קורקט", שלא נכליל, ואסור להגיד שיש איזה פרופיל של רוצח.

בנימין אלון: כשאנחנו חיים פה במציאות, אדוני חבר הכנסת, אתה מחויב לחיות על הקרקע, ואתה חייב לדאוג לאזרחי ישראל, כי כשהרוצחים רוצחים הם לא מבדילים בין אדם שהצביע למפלגה שלך לאדם שהצביע למפלגה שלי, והאחריות היא שלך כמו שהיא שלי, ואני מצפה להתלכדות של כל הבית מסביב לדבר כזה.

בנימין אלון: גם במערב כל אחד מאזרחי העולם צריך להוריד את הנעליים ולהוריד את החגורה בכל הבדיקות מאז ספטמבר 2001.

בנימין אלון: רק תאר לך, חבר הכנסת חנין, בדמיונך, שאלה שעשו את הפיגועים שם בפנטגון ובניו-יורק היו חבורה של יהודים עם כיפות – היה יהודי אחד מסתובב בעולם עם כיפה מרוב בושה והרגשה של אחריות?

בנימין אלון: אבל פה "פוליטיקלי קורקט", כשכל אחד מבין במה מדובר, וכל אחד מבין על איזה רקע צומחת השנאה וההסתה הזאת.

בנימין אלון: מי שצריך לקחת את האחריות זה דווקא אותם אנשים עם רקע.

בנימין אלון: הם צריכים לבוא ולהוכיח שהאסלאם שונה, הם צריכים להוכיח שהאומה הערבית לא בנויה לדברים האלה, עליהם מוטלת חובת ההוכחה, ולא אנחנו צריכים להתנצל, לגמגם ולהיזהר ולא להקפיד מספיק על שלום אזרחינו.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת הפנים, עם כל הכבוד, ודאי שאני אצביע כמו שהערנות האזרחית מחייבת אותי כאזרח וכחבר הכנסת, אבל הטקס הזה מתקיים כל פעם.

בנימין אלון: אני זוכר את זה משנים עברו, את הוראת השעה הזאת.

בנימין אלון: הרי הדברים לא חדשים כאן במדינה, הם צריכים להיות, כמו שאמרת, לתקופות ארוכות יותר, בצורה מסודרת, לא בהצבעות אקראיות שמגיעות באי-הבנה לוועדה כמו שקרה כאן.

בנימין אלון: לדעתי, זה רק משקף מציאות שלוקחים כמובן מאליו את ההצבעה שלנו כאן ולא מתייחסים לנושא הזה.

בנימין אלון: אנחנו כאן מספיק שנים, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: הדבר ידוע, וצריך להתייחס לכך עם כל ההשלכות גם של הערנות הדמוקרטית שלנו ולהביא דברים קבועים יותר, ממושכים, לחמש שנים כמו שאתה אומר, או יותר.

בנימין אלון: לא צריך בכל פעם להביא את זה בהוראת שעה, ברגע האחרון.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: נעבור להצבעה.

יצחק זיו: אני רוצה להסביר, מי שמצביע בעד הצעת הוועדה, המשמעות היא להסיר.

יצחק זיו: מי שמצביע נגד – זה חוזר לוועדה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה – 5 נגד – 21 נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה להסיר מסדר-יומה של הכנסת את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ח–2007, לא נתקבלה.

יצחק זיו: נגד – 21, בעד – 5, הצעת הוועדה לא התקבלה והצעת החוק תוחזר לוועדה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: היום הלאומי למדע

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא ציון היום הלאומי למדע – הצעות לסדר-היום מס' 4977, 4957, 4965, 4966 ו-4981.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת בני אלון, לנמק את הצעתו.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום ציינה הכנסת בנוכחות רבים, מאות מקהילת ה-ICT של המדענים והמהנדסים ואנשים רבים מהקהילה המדעית, את היום הלאומי למדע.

בנימין אלון: היום הזה נערך בכנסת בכל שנה ב-14 במרס, יום הולדתו של אלברט איינשטיין.

בנימין אלון: השנה זה חל ביום שישי, ולכן זה הוקדם.

בנימין אלון: זו יוזמה של ועדת המדע והטכנולוגיה עוד משנת 2000, כשחבר הכנסת נודלמן היה יושב-ראש הוועדה.

בנימין אלון: היום הזה, ואומר ממש בקצרה, אדוני היושב-ראש, הוא יום של גאווה לכולנו, וכך היה היום ביום עיון רציני שהופיעו בו, כמו שאמרתי, רבים.

בנימין אלון: יש גם הרבה חומר למחשבה ודברים שאנחנו חייבים לוודא, שלא ננוח על זרי דפנה וניהנה מהישגים של העבר בלי לצעוד תמיד את הצעד קדימה ונשמור על מקומה של ישראל.

בנימין אלון: מה אומר לך, אדוני, מופיע כאן ומרצה בפנינו באודיטוריום היום בכנסת יהודה זיסאפל, נשיא חברת "רד-בינת", חברה ישראלית שמעסיקה אלפים ויש לה עשרות סניפים בעולם.

בנימין אלון: כשיש ניתוח לפציינט משטרסבורג בצרפת, ועושים אותו בניו-יורק, עם הוראות שב-remote control מבצע רופא בניו-יורק, כל הטכנולוגיה – המודמים והתקשורת – זו המצאה ישראלית ובכל העולם כולו יודעים מי היא אותה חברה.

בנימין אלון: אני אציין שם נוסף של חברה, חברת "צ'ק פוינט" הישראלית לאבטחת המידע בטכנולוגיית המידע – לזה הוקדש היום הלאומי למדע היום – יש לה שם שהוא פשוט גאווה למדינת ישראל.

בנימין אלון: סיפורים שאנחנו מכירים, כמו חברת "מיראביליס", של שלושה צעירים ישראלים, שמצליחה לתרגם לרווח גדול את עוצמת הידע ואת יכולת החשיבה מחוץ לקופסה – יכולת היצירה והעברת המסרים.

בנימין אלון: הם גם יוצרים לנו מינוחים שהופכים להיות נכסי צאן ברזל של השפה הבין-לאומית בטכנולוגיית המידע: ICQ – אני מחפש אותך, יכולת ההתחברות בין מחשבים.

בנימין אלון: אלה אותם צעירים שהזכרתי; גם "דיסק און קי" – כל אלו המצאות ישראליות.

בנימין אלון: אני לא יודע אם אזרחים ישראלים יודעים כמה חלקים במחשב שהם משתמשים בו הם המצאות של חברות ישראליות מכף רגל עד ראש.

בנימין אלון: הכול ישראלי.

בנימין אלון: "דיסק און קי" של דב מורן, "אם סיסטם", שנמכרה, כל החברות האלה בינתיים נמכרות לחברות-אם גדולות יותר, שהכול במזעור כזה אתה מכניס מידע.

בנימין אלון: מדינת ישראל יכולה גם כמדינה לטפוח לעצמה על השכם.

בנימין אלון: היא צועדת במקום הראשון בהשקעות במחקר ופיתוח בתחום האזרחי, וחלק גדול מזה לטכנולוגיית המידע.

בנימין אלון: כמו שאמרתי, היום, כשהופיעו כאן כל אותם אנשים, נשמעו כמובן גם ביקורות והערות על רמת החינוך, על רמת הידע של היום.

בנימין אלון: האם נמשיך לצעוד ולהוביל את ישראל לכאלה דברים?

בנימין אלון: ביום כזה, שמבחינתי הוא יום חג, כשהוועדה עוקבת מקרוב אחרי כל הדברים שצריכים תיקון ופיקוח, הייתי פשוט מנסה לשתף את אזרחי ישראל בידע שגורם למדינות בעולם – כל המדינות בעולם, כל מי שמבין בנושא – להעריץ את היצירתיות הישראלית, להעריץ את מקומה של מדינת ישראל.

בנימין אלון: אם דיברנו על טרור בנושא הקודם, אדוני היושב-ראש, ראה מה עושה עם שרידי החרב הזה, עם שהגיע לכאן מייסורים ותלאות של גיהינום באירופה.

בנימין אלון: לרגע לא נותנים לו פה מנוחה, אבל את ילדיו הוא לא מחנך על שנאה ונקמה.

בנימין אלון: הוא נוטע בהם את הכוח ליצור דף חדש, ליצור חיים חדשים, מעודד את היצירתיות, מעודד את הקדמה והמדע, ואלו דברים שרצוי מאוד שאזרחי מדינת ישראל יהיו מודעים להם, לפרטי הפרטים של ההישגים הלאומיים שיש לנו כמדינה בתחום הזה.

בנימין אלון: אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

בנימין אלון: מובן שהתחומים שונים ורבים, גם בתחום החקלאות וגם בתחום הרפואה, בתחום המו"פ – המחקר והפיתוח – שמקיף את כל תחומי המדע והחלל.

בנימין אלון: נמצא פה חבר הכנסת בן-ישראל שהוא יושב-ראש סוכנות החלל.

בנימין אלון: את היום הקדשנו, כמו שציינתי, ברוב עם, בכמות ובאיכות, לנושא הזה של טכנולוגיית המידע.

בנימין אלון: אני אסיים באמרה אחת שהותירה בי רושם, לא מהיום אלא דווקא כחבר ועדת החוץ והביטחון, שאנחנו, מייד אחרי המלחמה האחרונה, זו השנייה בלבנון, ביקשנו מכל האנשים שנטלו בה חלק, אם הם חיילים, אם הם קצינים, לבוא ולהעיד בפנינו.

בנימין אלון: הדברים היו, אדוני היושב-ראש, לפני פרסום דוח-וינוגרד, לפני שהוועדה פרסמה את הדוח שלה, ואלו היו הישיבות המרתקות ביותר שאני אישית חוויתי כחבר בכנסת הזאת כבר שנים.

בנימין אלון: אני רוצה לחלוק את הרגשות שלי עם חברי הבית ועם אלה שמקשיבים לנו.

בנימין אלון: במדינות אחרות החיילים על-פי רוב הם או צעירים בסדיר –yes sir , no sir, משמעת עד הסוף – או אנשי קבע שזה שכרם.

בנימין אלון: המדינה שלנו, אדוני היושב-ראש, בנויה על מילואימניקים.

בנימין אלון: ומי הם המילואימניקים האלה?

בנימין אלון: מלח הארץ.

בנימין אלון: מגיעים בחורים שיש להם חברות פרטיות, אותן חברות שציינתי, שעושים הון תועפות, סוגרים את העסק שלהם, רצים ומתנדבים, ומובן שאנשים כאלה, כשהם אומרים: תראה, אני, את הקצין שהיה אחראי לפעילות, לא הייתי ממנה למנהל קבוצה קטנה ביותר אצלי, עם חוסר יכולת ארגון כמו שיש לו – אז מובן שמדינת ישראל צריכה להיות קשובה לביקורתיות של אותם מילואימניקים, שתורמים את כל מה שיש להם.

בנימין אלון: אבל, אחרי כל הביקורת הכנה והכואבת שהם באו ואמרו בפנינו, על הכישלונות, על ביצועים גדולים וכואבים שהיו במלחמה האחרונה, הם שבו ואמרו: אין לנו שום ספק שאם חלילה וחס אנחנו נקראים לדגל, אנחנו שם.

בנימין אלון: אני לא יודע אם יש מדינה אחרת בעולם – אני יודע שאין מדינה אחרת בעולם – שיש לה כזה דור צעיר, כאלה כשרונות, כזאת יצירתיות, כזאת תחושה לאומית.

בנימין אלון: אז נכון, אנחנו מדברים על בריחת מוחות ועל עוד נושאים – צריך לעסוק בכל נושא בפרוטרוט – אבל זה בפירוש תחום שכבוד לי בשם הכנסת להיות יושב-ראש ועדת המדע ולעקוב אחרי ההתפתחויות השונות בו.

בנימין אלון: כבוד היה לי כיושב-ראש הוועדה לארח היום את אותם אנשים שעשו את המהפך הזה, שהביאו לישראל הכנסות אדירות בתמ"ג הישראלי וכבוד גדול לאומה.

בנימין אלון: אני מאוד מקווה שנצליח לשמור על רמת המדע, החינוך, היצירתיות, על רמת הערכיות שלנו, כדי שנמשיך לצעוד ולהצעיד את העולם כולו, בתרומה לאנושות כולה ביצירתיות של מדע, חיוביות וקדמה.

בנימין אלון: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לשבח את יושב-ראש ועדת המדע, חבר הכנסת בני אלון, על הארגון של היום המיוחד שנערך היום בכנסת, היום הלאומי למדע.

אברהם מיכאלי: ראינו נציגים מאוד בכירים ומאוד נבחרים של אנשי המדע בארץ שהשתתפו בכנס שהתקיים היום בכנסת.

אברהם מיכאלי: אכן, יש לנו, למדינת ישראל, במה להתגאות.

אברהם מיכאלי: אפשר לומר שישראל בורכה בהון אנושי מהמשובחים בעולם.

אברהם מיכאלי: זהו משאב שהקדוש-ברוך-הוא כנראה חנן בו את עם ישראל, במשאב האנושי הטבעי הזה.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו, מדינת ישראל, לא נשכיל היום לנקוט עמדות נכונות, אנחנו עלולים להפסיד את ההון האנושי הזה במערכה הגלובלית.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים להוביל את המערכה הזאת לצורך שיפור ותגבור של הכוחות המשובחים והמבורכים האלה.

אברהם מיכאלי: מצד אחד, אנחנו יכולים להתברך במוחות האנושיים המשובחים האלה, ומצד אחר, בכאב רב, גם יכולים לציין את העובדה שאותם מוחות ישראליים תורמים לכל העולם.

אברהם מיכאלי: במדינות שונות המוחות הישראליים האלה הם המובילים במדע.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מיכאל איתן אמר היום בהרצאה, ובצדק, שזה לא פסול שמישהו הולך להשתלם במדע בעולם ושהוא יתפתח שם, כי לא תמיד מדינת ישראל מסוגלת להעמיד לרשותו – גם אם זה במעבדות המשוכללות ביותר שיש כאן – את אותם תנאים שיש בעולם, והכפר הגלובלי מושך את המוחות האלה.

אברהם מיכאלי: עם זאת, העזיבה של המוחות האלה את הארץ כדי לצאת ולהתפתח בחו"ל, לצערנו לא תמיד מסתיימת בחזרה, אלא הם נשארים שם.

אברהם מיכאלי: אם לא נעשה דברים חיוביים כדי לגרום להם לחזור אלינו, או לסייע למדינת ישראל בידע הרב שהם רכשו ורוכשים, אנחנו עלולים להפסיד גם בתעשייה וגם באקדמיה.

אברהם מיכאלי: אני מברך על יוזמת שר התעשייה והמסחר, סגן ראש הממשלה, השר אליהו ישי, על הסקר שיזם משרד התמ"ת, יחד עם פורום BioAbroad מארצות-הברית ובביצוע חברת "אפלייד אקונומיקס".

אברהם מיכאלי: מהסקר עולה כי כ-50% מהחוקרים הישראלים שנמצאים בחוץ-לארץ מדווחים כי הסיבה המרכזית לכך שהם נוטים להישאר בחוץ-לארץ ולא לחזור לארץ, היא העדר האתגר המקצועי והעדר משרות באקדמיה ובתעשייה אשר עונות על העניין המחקרי ורמת האתגר המקצועי הרצוי.

אברהם מיכאלי: לנוכח ממצאי הסקר הוכנה תוכנית במשרד התמ"ת בכמה מישורים.

אברהם מיכאלי: חשוב לציין – ביום הזה שבו אנחנו אמורים לעודד מבצעים – שמשלחת של נציגים מקצועיים ממשרד התמ"ת תפנה אל אותו קהל פוטנציאלי ותציג בפניו את היעדים שניתן לקלוט אותם בהם בארץ, גם בתעשייה.

אברהם מיכאלי: מדיונים בוועדת המדע למדנו איזה פוטנציאל יש בארץ לפיתוח תעשייה מקומית ברמה הגבוהה ביותר, וכך גם לגרום לצמצום האבטלה וגם למשוך את אותם אנשים – שלא תמיד מנוצלים בדרך הנכונה, הן משום שהביאו אתם מקצועות שבארץ לא תמיד מוכרים והן משום שהמחקר והפיתוח בארץ לא תמיד מיושמים באופן מעשי.

אברהם מיכאלי: אני מקווה שנעשה הכול, ככנסת וכממשלה, לעודד ולטפח את התחום הזה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יצחק בן-ישראל, בבקשה.

יצחק בן ישראל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל, כמו שציינו קודמי, אין לה בעצם שום משאב שהיא יכולה לנצל, שום יתרון יחסי על סביבתה או על העולם בכלל, מלבד איכות האנשים שיש לה.

יצחק בן ישראל: אבל אני לא שותף לאלה שחושבים שאיכות האנשים היא משהו שניתן לנו מלידה, משהו גנטי.

יצחק בן ישראל: היא כולה עניין של חינוך, תרבות והשקעה בדברים הנכונים.

ראובן ריבלין: טוב שגם הבסיס טוב.

יצחק בן ישראל: הבסיס טוב, אבל הוא יכול להתקלקל במהירות רבה.

ראובן ריבלין: הוא לא מספיק.

יצחק בן ישראל: למזלנו, אבות האומה, מי שהקימו את המדינה, הבינו את זה היטב, ואפילו עוד לפני הקמת המדינה, היישוב הציוני, עוד לפני שהיה פה הרבה – – –

אברהם מיכאלי: – – – היהודים היו ידועים בכל העולם – – –

יצחק בן ישראל: נכון, אבל גם שם זה עניין של חינוך, תרבות והשקעה בדברים הנכונים.

יצחק בן ישראל: כך זה בכל מקום בעולם.

יצחק בן ישראל: עוד לפני שהוקמה המדינה כבר היו לנו שתי אוניברסיטאות גדולות.

יצחק בן ישראל: לצערי הרב, אף-על-פי שיושב-ראש ועדת המדע אמר שהוא לא רוצה ביום חג כזה להעלות נעימות עצובות, בשנים האחרונות אנחנו במצב לא טוב.

יצחק בן ישראל: החברה כולה שינתה את סדר העדיפויות שלה – אולי אפילו בלי לשים לב לזה – וכתוצאה מכך צמצמה את ההשקעות של החברה כולה במדע, בטכנולוגיה, בכל התחומים, להוציא אולי תחום הביטחון, שהוא עדיין במובן מסוים אוטונומי והתרומה שלו למדע ולטכנולוגיה, שקודמי דיברו עליהם, היא עצומה.

יצחק בן ישראל: להוציא התחום הזה, בשאר התחומים אנחנו בהידרדרות.

יצחק בן ישראל: אנחנו עברנו לא מזמן שביתה ארוכה של המרצים באוניברסיטאות, הפרופסורים.

יצחק בן ישראל: כל מי שבא משם, ואני בא משם, יכול לספר לכם שהבעיה של השכר היא לא הבעיה העיקרית.

יצחק בן ישראל: הבעיה שבגללה אנשים עוזבים את הארץ ובורחים – בריחת המוחות הזאת שקודמי דיבר עליה פה – היא בעיקרה עניין של אמצעים למחקר, ובזה אנחנו חלשים.

יצחק בן ישראל: גם הגאווה הגדולה שלנו, שאנחנו משקיעים במו"פ – בודקים את זה יחסית לגודלנו.

יצחק בן ישראל: אנחנו מהמדינות הראשונות בעולם בהשקעה למו"פ, למחקר ולפיתוח.

יצחק בן ישראל: גם זו לא הוצאה ממשלתית.

יצחק בן ישראל: רוב הכסף מגיע – היה פעם בעבר, דרך אגב, הוצאה ממשלתית – אבל מגיע ברובו מהשוק הפרטי, וברובו, למזלנו הרב, בכלל כסף זר.

יצחק בן ישראל: אנחנו אחת המדינות שמושכות הכי הרבה בעולם כסף זר למחקר ולפיתוח, כי החברות שרוצות – כסף זר מגיע תמיד, כי הם חושבים שיעשו יותר כסף, מכירות בפוטנציאל, שנבנה כאן בשנים הקודמות.

יצחק בן ישראל: והממשלה, במקום שהיא תמשיך ותטפח את הפוטנציאל הזה, הולכת ומפחיתה את החלק שבו היא משקיעה, כפי שהדבר מתבטא בתקציב המדען הראשי ובתקציבי המועצה להשכלה גבוהה ובכל מה שיש ממנו ריח של מחקר ופיתוח.

יצחק בן ישראל: לדעתי האישית אנחנו עומדים בשעת האפס.

יצחק בן ישראל: שום דבר לא מאוחר.

יצחק בן ישראל: עדיין יש לנו תשתית שנבנתה בעמל רב.

יצחק בן ישראל: זו תשתית מצוינת.

יצחק בן ישראל: בכמה מדדים אנחנו חצינו את הקו האדום, מאוד מדאיגים.

יצחק בן ישראל: אני מניח שאתם מכירים את המחקרים שעשה, למשל, ד"ר דני בן-דוד מאוניברסיטת תל-אביב.

יצחק בן ישראל: אנחנו אלופי עולם בבריחת מוחות מהאוניברסיטאות.

יצחק בן ישראל: אין שום מדינה בעולם שאחוז כזה גדול של המרצים הבכירים שלה נמצא באוניברסיטאות בחוץ-לארץ.

יצחק בן ישראל: זה לא טוב, והדרך להחזיר אותם היא לא משכורות והיא לא שכר; היא להמשיך ולהשקיע במה שפעם ידענו להשקיע: בתשתית המחקרית, באמצעים למחקר, בקרנות המחקר, בכל הדברים הללו, כולל בתחומים שהזכיר קודם יושב-ראש ועדת המדע, כמו תחום החלל, שבו אנחנו לא משקיעים שום דבר בצד המדעי והאזרחי, אלא כמעט אך ורק בצד הביטחוני.

יצחק בן ישראל: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מציינים היום את יום המדע.

מיכאל איתן: זה יום הולדתו ה-129 של אלברט איינשטיין, השבוע.

מיכאל איתן: והכנסת, כל שנה בשבוע זה, שבו נולד אלברט איינשטיין, מציינת את יום המדע בשורה של אירועים שמיועדים לנושא הזה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת בני אלון, יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, ארגן היום אירוע מוצלח מאוד באודיטוריום, והדיונים כאן היום הם המשך לאותו אירוע, שהיה פתוח גם למשתתפים שאינם חברי הכנסת.

מיכאל איתן: כאן אנחנו עומדים, חברי הכנסת ומליאתה, ונותנים את הכבוד הראוי למדע.

מיכאל איתן: אני חושב שכשאנחנו מסתכלים מדוכן הפוליטיקאי אל המעבדה של המדען, אנחנו רואים תהום גדולה שעומדת ונפערת בינינו.

מיכאל איתן: קחו את המדען, התפקיד והמחויבות שלו הם להגיע לחקר האמת האבסולוטית – כפי שהיא מצטיירת אומנם בעיניו, אבל הוא הולך לאמת האבסולוטית.

מיכאל איתן: אם הוא נאמן לתפקידו אסור לו בשום פנים ואופן לעשות חשבון איפה הרוב, מה אחרים חושבים, האם זה יפגע במישהו, האם זה פופולרי או זה לא פופולרי.

מיכאל איתן: בטח ובטח שהוא לא יכול לעשות פשרות, הוא צריך ללכת עם האמת שלו.

ראובן ריבלין: יושר אינטלקטואלי.

מיכאל איתן: ואילו הפוליטיקה, ובמיוחד השיטה הדמוקרטית, אומרת בדיוק ההיפך.

מיכאל איתן: מה זה הפוליטיקה, אם לא עשיית פשרות?

מיכאל איתן: מה זאת הפוליטיקה, הדמוקרטיה, אם לא בחירה של אנשים על בסיס עקרונות, אמונות, דעות, על-ידי ציבור הבוחרים?

מיכאל איתן: התכנסותם בבית הזה היא על מנת לחפש את המכנים המשותפים, על מנת לוותר, על מנת להתפשר, לפעמים אפילו להיקרא בוגדים בעקרונות כי הם רוצים להגשים רק חלק מעקרונותיהם ולא יכולים את הכול.

מיכאל איתן: שם הרצון הוא להוציא את הכול, כאן האפשרויות מכתיבות ומאלצות פשרות.

מיכאל איתן: ואנחנו, הפוליטיקאים, כשאנחנו רואים את הסיטואציה הזאת, צריכים להבין שאנחנו לא יכולים בשום פנים ואופן לוותר על המדענים.

מיכאל איתן: אנחנו, לפעמים נוח לנו, חשוב לנו אולי אותו ראובן, שיש לו השפעה על 100 אנשים והוא מבטא מבחינתנו את שולחינו, את הרוב, את הציבור שאנחנו צריכים להיות משרתיו; ומה לנו עם שמעון המדען, שמייצג רק את עצמו?

מיכאל איתן: אבל המחשבה הנכונה של הפוליטיקאי היא היכולת לגשר ולהבין שגם אם שמעון, אמיתותיו ודבריו אינם מובנים על-ידי ראובן, הפוליטיקאי צריך להסביר לראובן ולחבריו את חשיבותו של שמעון, את הצורך של החברה כולה בשמעון, על מנת שהפוליטיקאי יוכל, בסופו של דבר, גם לסייע לראובן ולחבריו ליהנות מהשכלה, מאיכות חיים, מכלכלה.

מיכאל איתן: את כל אלה מביא לנו המדע.

מיכאל איתן: ואיך נחיה רק פוליטיקאים ושולחיהם, הרחבים, הרבים, ללא אותם בודדים יחסית, המדענים, שצריכים לפרוץ דרכים, שצריכים לפעול דרך הרוב, שצריכים לפעמים להיות לא פופולריים, אבל בכוחם אנחנו יכולים לקיים את החברה ולקיים אותה כהלכה.

מיכאל איתן: האם אנחנו עושים את מלאכתנו נאמנה?

מיכאל איתן: התשובה שלי היא לא באל"ף רבתי.

מיכאל איתן: האם הפוליטיקה הישראלית שמה את המדע במקום הנכון?

מיכאל איתן: התשובה היא לא באל"ף רבתי.

מיכאל איתן: אנחנו רצים אחרי הקולות, אנחנו רצים אחרי הרוב, אנחנו שוכחים שאחר כך, כשאנחנו נצטרך להגיע לשלטון ולנהל את המדינה, אי-אפשר לספק את תביעות הרוב בלי שתהיה לנו עתודה גדולה, רצינית, של מדענים, שיחזיקו את אותם חלקים בחברה שהמדע צריך להחזיק.

מיכאל איתן: ואני רוצה לומר לך, אדוני חבר הכנסת בן-ישראל: אתה פרופסור, אתה איש מדע, אתה העסקת מדענים, אתה השפעת על המדע בישראל.

מיכאל איתן: באת לפוליטיקה, נהיית פוליטיקאי.

מיכאל איתן: הפסדנו מדען טוב, מדען תורם, מדען מקדם, והרווחנו פוליטיקאי גרוע, סליחה שאני אומר את זה.

מיכאל איתן: למה אתה פוליטיקאי גרוע?

מיכאל איתן: כי אתה היית צריך לעמוד פה על הבמה היום ולומר לאהוד אולמרט, ממפלגתך, למשל את המשפט הבא: אני, פרופסור בן-ישראל, לא אוכל להמשיך להגן על הממשלה הזאת אם היא לא תפעל ליישומן של מסקנות של ועדה שהממשלה מינתה, ועדת-שוחט, בעניין ההשכלה הגבוהה.

מיכאל איתן: חצי שנה עברה – לא עשו כלום.

מיכאל איתן: שמעתי היום את נשיא האקדמיה הלאומית למדעים מקונן שהוא מרגיש שאין לו עם מי לדבר.

מיכאל איתן: אתה פה בשביל הדבר הזה, פרופסור בן-ישראל, ואני אלך אתך ביחד.

מיכאל איתן: אבל זה לא חוכמה, כי יגידו שאני מהאופוזיציה.

מיכאל איתן: ישנו פרופסור בן-ששון, ישנם חברי כנסת אחרים.

מיכאל איתן: מה אתם עושים?

מיכאל איתן: לבוא הנה ולהסביר לנו שאנחנו לא בסדר ואנחנו לא עושים מספיק והולכים לחצות קווים אדומים.

מיכאל איתן: למה הולכים לחצות קווים אדומים?

מיכאל איתן: לא היה מספיק – – –

יצחק בן ישראל: כי אתה קיצצת בתקציב.

יצחק בן ישראל: לא אתה אישית, אלא המפלגה שלך, כשהיא שלטה באוצר, היא קיצצה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת בן-ישראל, אומנם התנצחתי אתך באופן אישי, כי אני רוצה את טובת העניין ואני רוצה לקדם אותך.

מיכאל איתן: יש לי ניסיון פוליטי רב ואין לי ניסיון במדע.

מיכאל איתן: אני בטוח שאם אתה תיקח – – –

ראובן ריבלין: את זה עשינו כשראש תנועתנו היה אריק שרון.

ראובן ריבלין: אל תרחצו בניקיון כפיים כאילו הליכוד עשה.

ראובן ריבלין: אריק שרון היה ראש הממשלה.

מיכאל איתן: זאת לא בעיה של הליכוד.

קריאה: זה לא עניין אישי.

מיכאל איתן: חבר הכנסת בן-ישראל, חבר הכנסת בן-ישראל, חבר הכנסת בן-ישראל, עזוב.

מיכאל איתן: בוא וניקח את זה על כולנו ביחד, אנחנו הפוליטיקאים.

מיכאל איתן: בתחילת שנות ה-90 במדינת ישראל אמרו: בואו ונעשה תוכנית שהחינוך שלנו יוכל לספק את ההון האנושי שעליו דיברת.

מיכאל איתן: דרך אגב, הטבע מייצר הון במיליונים של שנים עד שנוצר זהב, עד שנוצרים יהלומים ועד שנוצרים פחם ונפט.

מיכאל איתן: הון אנושי אפשר לייצר ב-10–15 שנה.

מיכאל איתן: אפשר להשקיע ולגדל ולהביא יצרני דולרים ויצרני הון אנושי כאן, בארץ הזאת, כדי שיהיה לנו גידול עצום בתוצר הלאומי.

מיכאל איתן: אם אנחנו לוקחים 200 ילדים מתחת לקו העוני ומצליחים להעבירם מהעתיד העגום שלהם, שהם הולכים להיות עובדים של low-tech, ויקבלו חינוך טוב והשכלה ויהפכו לעובדים של היי-טק ובמקום הכנסה של 25,000 דולר הם ייצרו הכנסה של 125,000 דולר – ובהיי-טק מגיעים גם ל-200,000, ל-300,000 ול-400,000 דולר ואף יותר לעובד.

מיכאל איתן: אבל נניח שהם יהיו בתחתית של ההיי-טק והם ייצרו 125,000 דולר.

מיכאל איתן: 100,000 דולר על 200,000 איש זה עוד 20 מיליארד דולר.

מיכאל איתן: אתם יודעים מהי המשמעות מבחינה זו למדינת ישראל?

מיכאל איתן: ואנחנו לא עושים כלום.

מיכאל איתן: בתחילת שנות ה-90 היתה לנו תוכנית שקראו לה "מחר 98'".

מיכאל איתן: מה היתה התוכנית הגדולה הזאת?

מיכאל איתן: שלכבוד יובל ה-50 למדינה תהיה לנו רמה סבירה של מחשבים והוראה בטכנולוגיות מתקדמות – עשרה תלמידים למחשב והכנסת החינוך לעולם המחשוב.

מיכאל איתן: רבותי, אנחנו היום לא בשנת ה-50 למדינה ולא ב"מחר 98".

מיכאל איתן: אנחנו אחרי 2008, ועוד לא הצלחנו ליישם כלום.

מיכאל איתן: אני לא רוצה להגיד: כלום.

מיכאל איתן: לא הצלחנו ליישם.

מיכאל איתן: חבר הכנסת בן-ישראל, זה לא עניין מפלגתי.

מיכאל איתן: הליכוד, העבודה – את מי זה מעניין עכשיו.

ראובן ריבלין: בזכותך – – – חבר הכנסת איתן, חבר הכנסת איתן – – –

מיכאל איתן: אותי מעניין להבין איך דבר כזה יכול לקרות.

מיכאל איתן: אותי מעניין להבין איך זה יכול להיות שהעם שלנו – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן, אתה מאשר בזה – – – אתה החדרת את האינטרנט למערכת החיים בישראל, והיא אחת הגבוהות בעולם.

ראובן ריבלין: אתה התחלת בזה, כשראו בך הוזה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת ריבלין – – –

אמנון כהן: תודה.

מיכאל איתן: אני מייד מסיים.

ראובן ריבלין: היום אנחנו – – – עד כדי כך שחבר הכנסת אמנון כהן – – –

מיכאל איתן: חבר הכנסת ריבלין, אני יכול לעמוד כאן ולספר לך חברה אחר חברה איזה כבוד היא הביאה למדינת ישראל בתחום האינטרנט וטכנולוגיות המידע.

מיכאל איתן: אין לזה שום קשר למה שאני עשיתי או לא עשיתי.

מיכאל איתן: אין לזה שום קשר.

מיכאל איתן: אתה יודע ממה זה נובע?

מיכאל איתן: זה נובע מההצלחות של ישראל האליטיסטית של בן-ישראל, של ריבלין ושל מיכאל איתן, שידעה לספק את הכוחות והמוחות שהביאו לפריצות דרך טכנולוגיות בעולם האינטרנט וטכנולוגיית המידע.

מיכאל איתן: זה לא סתם ש"מיקרוסופט", "IBM" ו"אינטל" ועוד חברות באות לכאן לפתוח מרכזי מחקר ומידע.

ראובן ריבלין: מודל.

דוד רותם: מה זה – – –

מיכאל איתן: אבל, הבעיה – על מה אני מקונן?

מיכאל איתן: אני מקונן על זה שזה פוגע רק בחלק מהאוכלוסייה.

מיכאל איתן: איפה מאות אלפי תושבי הפריפריה, שיכולים להפוך להיות עובדים במקומות האלה, ולא מקבלים את ההשתלבות הנכונה?

אמנון כהן: חבר הכנסת איתן, תודה רבה.

מיכאל איתן: אני מסיים.

מיכאל איתן: אני רוצה לסיים ולומר כך: אני לא יודע מאיפה אנחנו צריכים להתחיל.

מיכאל איתן: אני לא יודע מאיפה להתחיל, אבל אולי אלה ששומעים אותי יהיו יותר פעילים, גם הפוליטיקאים, גם אלה ששומעים אותי בבתים, כדי להעלות את הנושא הזה בצורה רצינית על סדר-היום הלאומי.

מיכאל איתן: אם יצאו אנשים ויפעילו לחצים, גם לחצים פוליטיים וגם לחצים ציבוריים, הממשלה תהיה קשובה.

מיכאל איתן: לפעמים נדמה לי שהציבור עצמו מחכה שהכול יוסדר, והוא לא נאבק על סדר העדיפויות הלאומי הנכון שצריך להיות במדינת ישראל.

מיכאל איתן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אין שר שמשיב, ולכן אנחנו נצביע.

זבולון אורלב: יש שר.

אמנון כהן: אדוני, על הנושא הזה?

יעקב בן-יזרי: נתנו לי.

אמנון כהן: כבודו, בבקשה.

אמנון כהן: במקום השר מג'אדלה יבוא שר הבריאות המכובד וינמק וישיב על ההצעות לסדר-היום בנושא היום הלאומי למדע.

אמנון כהן: כבוד השר, בבקשה.

זבולון אורלב: בלי לפגוע – ואני מכבד אותו – זו פגיעה בכבוד הכנסת.

זבולון אורלב: יום המדע ולא בא שר המדע, ושיהיה בריא עד מאה-ועשרים.

יעקב בן-יזרי: אני מוכן לרדת, ואין לי בעיה.

אמנון כהן: תודה רבה, אבל לפי התקנון זה לא חייב להיות אותו השר.

אמנון כהן: הממשלה תקבע איזה שר יכול לבוא לנמק הצעה לסדר-היום כזאת או אחרת.

מיכאל איתן: המדע צריך ניתוח, אז הביאו את שר הבריאות.

אמנון כהן: נכון.

אמנון כהן: תודה רבה על ההערות.

אמנון כהן: כבוד השר, בבקשה.

דוד רותם: הוא עסוק – – – דקות דומייה – – – בעזה.

אמנון כהן: חבר הכנסת רותם.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא אכנס לענייני מדע ומחקר בנושאי מערכת הבריאות, שהם מורכבים לא פחות מכל הנושאים האלה שמועלים כאן.

יעקב בן-יזרי: אני, כמובן, מביא דברים של שר המדע, התרבות והספורט, וזו לשונם: משרד המדע הוא גורם מרכזי בעיצוב ובהובלת מדיניות המחקר והפיתוח בישראל.

יעקב בן-יזרי: המשרד מופקד על קביעת סדר עדיפויות לאומי, על עיבוי תשתיות אנושיות ומתקני מחקר, על קידום ישראל ועל מינוף היתרונות היחסיים של ישראל בתחום המדע.

יעקב בן-יזרי: משרד המדע הטביע את חותמו כמעט בכל נושא שקשור למחקר ולפיתוח במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: למשרד המדע התשתית להתוויית מדיניות מדע וטכנולוגיה לאומית.

יעקב בן-יזרי: יש לציין את העברת המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח למשרד המדע.

יעקב בן-יזרי: זהו גוף אוטונומי שייעץ למשרד ולממשלה לגבי מדיניות מדע וטכנולוגיה.

יעקב בן-יזרי: יש בהישג זה של החייאת המשרד למחקר ולפיתוח כדי לשנות את חזון הטכנולוגיה של מדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: השר רוצה להודות על התמיכה הרחבה שהוא זכה לה ביישום היוזמה, הן מוועדת הכנסת והן מהרשויות הביצועיות.

יעקב בן-יזרי: משרד המדע הוכיח בעבר את יכולתו להמיר פעילות אקדמית מניבת מאמרים לפעילות מניבת פירות כלכליים.

יעקב בן-יזרי: תוכנית התשתיות היא התוכנית היוקרתית ביותר של המשרד.

יעקב בן-יזרי: התוכנית מעודדת הקמת קבוצות מחקר ופיתוח מרובות חוקרים, ובדרך כלל מממנת את המחקרים לשלוש שנים בהיקפים משמעותיים.

יעקב בן-יזרי: המשרד תמך במאות מחקרים משנת 1995, וכיום אנו רואים תחומים רבים שבהם תמיכות אלו יצרו יתרון יחסי מהותי למדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: ניתן להראות כי החזר ההשקעה בפרויקטי תשתית הנבחרים לפי מדיניות לאומית כוללת היה הגבוה ביותר.

יעקב בן-יזרי: הכשרת מדענים וחוקרים ממגזרים בעלי נוכחות נמוכה בתחום חשובה להרחבת בסיס המדע והטכנולוגיה במדינה.

יעקב בן-יזרי: אנו יודעים כי 80% מהמדענים מגיעים מ-20% של האוכלוסייה מבחינת מגזר ומגדר.

יעקב בן-יזרי: המשרד מצליח להפיץ את החשיבות הקיומית של המדע והטכנולוגיה למדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: ניתנו מאות מלגות לבני מיעוטים, לנשים ולתושבי פריפריה, ורבים מהם הוכשרו כמדענים מהשורה הראשונה.

יעקב בן-יזרי: יש גם מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים, שנחשבים למודל בין-לאומי לחיקוי.

יעקב בן-יזרי: אנו מקיימים שמונה מרכזים כאלה, וכולם באזורי הפריפריה.

יעקב בן-יזרי: לאחרונה התבקשנו מאונסק"ו לחנוך מדינות מתפתחות כיצד ליישם מרכזים כאלה במדינות נוספות.

יעקב בן-יזרי: בנושא קשרי חוץ – המשרד חתום על עשרות שיתופי פעולה מדעיים בין-לאומיים הממצבים את ישראל כגורם משמעותי וכמגדלור בעולם המדע והטכנולוגיה.

יעקב בן-יזרי: לאחרונה, בביקור השר ביפן ובקזחסטן, העמקנו את קשרי המדע והטכנולוגיה עם מדינות אלה.

יעקב בן-יזרי: בשבוע הבא, במהלך ביקור קנצלרית גרמניה, מתוכננות לשר שיחות רבות להרחבת שיתוף הפעולה עם גרמניה, בעיקר בנושאי סביבה, מים וביטחון הבית.

יעקב בן-יזרי: בנושאי החלל – המשרד ממונה גם על פעילות החלל האזרחית במדינה.

יעקב בן-יזרי: השנה ישוגר לוויין "ונוס", שמגלם את יתרונותיה של תעשיית החלל הישראלית שמתפתחת בנחישות – לוויינים זעירים ומערכות תצפית מתוחכמות.

יעקב בן-יזרי: זו הצהרת השר: לרגל יום המדע, אני קורא להמשיך ולפתח את המדע והטכנולוגיה במדינת ישראל מתוך שאיפה להובלה מוחלטת בנושאים מגוונים.

יעקב בן-יזרי: חוק המדע והטכנולוגיה – אני מציע ליישם בארץ חוק שפעילות המדע והטכנולוגיה במימון ממשלתי תעוגן בו.

יעקב בן-יזרי: החוק יסדיר את עיגון המשאבים הנדרשים ויתווה את מעמדם של מנהלי המדע, המשרדים השונים.

יעקב בן-יזרי: תקציב תוכנית התשתיות – עקב הצלחתה המוכחת של תוכנית התשתיות, השר קורא להגדלת תקציב התוכניות לרמות שהיו מקובלות בעשור הקודם.

יעקב בן-יזרי: בנושא החלל – אני קורא להתארגנות לקראת לוויין נוסף, שידגיש את יתרונותיה של מדינת ישראל בתחום.

יעקב בן-יזרי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לכבוד השר.

אמנון כהן: מה מציע כבוד השר?

יעקב בן-יזרי: אני מציע את אשר המציעים מציעים.

אמנון כהן: המציעים מציעים להסתפק בדברי השר, אני חושב.

ראובן ריבלין: זו ישיבה חגיגית – – –

אמנון כהן: הסתפקנו בדברי השר.

אמנון כהן: שר הבריאות, תודה רבה על שהבהרת את עמדת הממשלה ואת עמדת השר הקשור לנושא המדע.

אמנון כהן: סיימנו את ציון היום הלאומי למדע לשנת 2008.

אמנון כהן: [מס' מ/316; דברי הכנסת, מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 10274; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: יבוא ויסביר את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

אמנון כהן: בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, תיקון מס' 42 והוראת שעה – בנושא שופט עמית.

מנחם בן-ששון: זו הצעת חוק ממשלתית, והיא נועדה לצמצם מעט את העומס הנורא שיש בבתי-המשפט.

מנחם בן-ששון: תיקון מס' 42 לחוק בתי-המשפט, שנכנס לתוקף במרס 2006, במסגרתו הוספה הוראת שעה לארבע שנים – ושנתיים כבר עברו – הקובעת הסדר של שופט עמית, שמאפשר מינוי של שופט בית-משפט מחוזי או בית-משפט שלום שפרש לכהן כשופט לתקופה של עד ארבע שנים.

מנחם בן-ששון: ההסדר נחקק אז במטרה להקל את העומס בבתי-המשפט ולאפשר ניצול של כוח-אדם שיפוטי בעל ניסיון רב המעוניין להמשיך לתרום למערכת בתי-המשפט.

מנחם בן-ששון: בסיומה של הוראת השעה, בעוד שנתיים, תיערך בכנסת בחינה מחודשת אם לקבוע את ההסדר כהסדר קבוע.

מנחם בן-ששון: במקביל לקביעת ההסדר בדבר שופט עמית החליטה הכנסת לבטל בהוראת שעה לארבע שנים את הסעיפים בחוק בתי-המשפט ובחוק העזרה המשפטית שאפשרו עד אז מינוי בקצבה של שופט של בית-משפט לעניינים מקומיים, של בית-משפט לתביעות קטנות או שופט לפי חוק עזרה משפטית בין מדינות.

מנחם בן-ששון: זאת משום שההנחה היתה שהשופטים שימונו כשופטים עמיתים ימלאו את הצרכים בבתי-המשפט לתביעות קטנות, בבתי-המשפט לעניינים מקומיים ולפי חוק עזרה משפטית, בעיקר משום שבאותם סעיפים מינוי של שופט בקצבה לתפקיד של שופט הוא בדרך שונה לחלוטין מזו שנקבעה בהסדר של שופט עמית.

מנחם בן-ששון: מדובר על היבטים חשובים, שהמחוקק הקדיש מחשבה רבה לקביעתם בדרך זו, שכן מצא שהם מבטיחים עקרונות חשובים ואיזון במינוי שופט עמית.

מנחם בן-ששון: העניינים העיקריים השונים בסעיפים שבוטלו אז: אין הגבלת גיל על מינוי שופט בקצבה; המינוי יהיה על-ידי שר המשפטים ונשיא בית-המשפט העליון ולא על-פי בחירה של הוועדה לבחירת שופטים; המינוי הוא ללא מגבלת תקופה, למעט לפי חוק עזרה משפטית, וניתן להאריכו מעת לעת; המינוי הוא לעניין מסוים, ונתתי דוגמה: בית-משפט לתביעות קטנות.

מנחם בן-ששון: הובהר אז כי שופט בקצבה המכהן במועד שהחוק נכנס לתוקפו ימשיך לכהן עד תום התקופה שלה מונה.

מנחם בן-ששון: מכיוון שעד כה מונו מספר מועט בלבד של שופטים בקצבה לשופטים עמיתים, שישה בלבד, ולנוכח מגבלת הגיל, שלפיה לא יכהן כשופט עמית מי שגילו עולה על 75 – זאת אומרת, אז הכנסת קצבה וחשבה שנמצא מזור לבעיה, והתברר למערכת המשפט כי עשרה מהשופטים המכהנים כיום בבית-המשפט לתביעות קטנות ולעניינים מקומיים לא יוכלו להמשיך לכהן.

מנחם בן-ששון: לפיכך הציעה הממשלה, לקריאה ראשונה, והביאה אלינו, הצעת חוק להשיב על כנם סעיפים בחוק בתי-המשפט ובחוק העזרה המשפטית המאפשרים מינוי שופט בקצבה לעניינים מסוימים.

מנחם בן-ששון: אנחנו שינינו במעט את הצעת החוק הממשלתית – – –

ראובן ריבלין: אני לא מבין אם אותו שופט צריך לעבור שוב את כור ההיתוך והבחירה של הוועדה לבחירת שופטים או שזה שהוא נבחר ויצא לגמלאות כבר מאפשר לשר למנותו.

מנחם בן-ששון: לשר ולנשיא בית-המשפט העליון סמכות למנות.

מנחם בן-ששון: זה הדבר שהיה לנו בשופט בקצבה, ואסביר: הוועדה הסכימה אפוא לקבוע חריג במסגרת של שופט עמית – וזה חלק מהוראת השעה, והיא תפוג בעוד שנתיים ונחזור ונדבר בה.

מנחם בן-ששון: אנחנו נוכל למנות שופט שגילו עולה על 75 כשופט עמית במנגנון מינוי רגיל.

מנחם בן-ששון: שופט כאמור יוכל לכהן רק בבית-משפט לתביעות קטנות או בבית-משפט לעניינים מקומיים, עם הליכים פשוטים יותר וקצרים, שבהם ההחלטה במקרים רבים היא מייד בתום הדיון.

מנחם בן-ששון: ההצעה במקרה הזה שנחריג, ולא ניתן למעלה מגיל 80, לא התקבלה, ותיקנו את ההצעה כפי שהיא עומדת לפניכם, לתקופה הקצרה הזאת.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שאין מי שיסתייג ואפשר יהיה להצביע.

מנחם בן-ששון: תודה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אמנון כהן: להצעת החוק יש הסתייגות אחת של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, והוא לא נמצא.

אמנון כהן: נעבור להצבעה.

משה גפני: יש לי הודעה.

אמנון כהן: הודעה חשובה?

אמנון כהן: בבקשה, מה רצית לומר לנו לפני ההצבעה בקריאה שנייה?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אין שום סיבה בעולם שלא להחיל את אותו דבר, שופט עמית מעל גיל 75, גם על דיין עמית.

משה גפני: למשל, אם נשיא בית-הדין הרבני – – –

ראובן ריבלין: למה לא הגשת הסתייגות?

דוד רותם: יש הסתייגות.

משה גפני: נשיא בית-הדין הרבני הגדול, בתביעות קטנות ובדברים שאינם גורליים, יכול למנות את – – –

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, יש פה ניצול לרעה של חוקי הכנסת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת גפני לא הסתייג והוא רוצה לדבר בעניין אחר לגמרי.

משה גפני: בסדר, אני לא מנמק.

משה גפני: ביקשתי להחזיר את זה לוועדה כדי להגיש הסתייגות, ויושב-ראש הוועדה לא הסכים.

משה גפני: אם הוא רוצה למנות את הרב עובדיה יוסף או את הרב מרדכי אליהו, שהם מעל גיל 75 – לא יכולים למנות אותם לדיין עמית, ולכן סיעת יהדות התורה – – –

קריאות: – – –

משה גפני: גם לדיין עמית משרד המשפטים מתנגד.

משה גפני: לכן סיעות יהדות התורה והאיחוד הלאומי – מפד"ל רואות בהצעה החוק הזאת הצעת אי-אמון בממשלה.

אמנון כהן: לכן אמרתי מראש שעכשיו זו קריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 1 – 16 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אמנון כהן: בעד הצעת החוק – 16, אחד נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: לפני שנעבור לקריאה שלישית, מה רצית, חבר הכנסת גפני?

משה גפני: – – –

אמנון כהן: כבוד השר, אתה רואה בזה הצעת אי-אמון, או – – –

יעקב בן-יזרי: – – –

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: אנחנו מצביעים בקריאה שלישית.

אמנון כהן: מי שמצביע בעד – בעד הצעת החוק ודחיית האי-אמון.

אמנון כהן: לכן אפשר לעבור להצבעה.

ראובן ריבלין: יש לי קושי גדול, אבל לא אצביע אי-אמון.

ראובן ריבלין: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 16 נגד – 1 נמנעים – אין חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 16, נגד – 1, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית ונדחתה הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: [מס' כ/185; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 13211; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בהצעת החוק הבאה:

אמנון כהן: הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: ינמק את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק משפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

אמנון כהן: בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, האם אני רשאי להודות עכשיו?

משה גפני: למה סיעת ש"ס נתנה יד לקיפוח הזה?

משה גפני: לקיפוח הזה אין שום הסבר.

אמנון כהן: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

משה גפני: את חוק בתי-הדין הרבניים הוא לא מביא.

אמנון כהן: חבר הכנסת גפני, אני אקרא אותך פעם שנייה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות קודם כול לחברי הכנסת על כך שהוסיפו ברגע הזה, אני מקווה, כ-15 שופטים למערכת המשפט, וזה לא דבר קטן, לפחות לתקופה קצרה.

מנחם בן-ששון: אני כבר שמעתי שאומרים שנמנע מינויים משום שיש חבר כנסת שחיבל במינוי כי חשב שצריך להתאים בכל דבר את מערכות המשפט.

ראובן ריבלין: אפשר, בתי-משפט מקומיים, בתי-משפט לענייני תחבורה, למה לא – – –

מנחם בן-ששון: אבל יש דברים שהם לא רלוונטיים, לא הכול שווה.

מנחם בן-ששון: נתתי דוגמה לחבר כנסת מסוים.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, נעבור עכשיו לחוקי הבחירות.

מנחם בן-ששון: כפי שראיתם, גם אתמול הצביעה הכנסת, ועתידים להגיע עוד כמה וכמה – אגב, עוד אחד מהם ביוזמתו של חבר הכנסת חסון, ונדון בו בוועדה בשבוע הבא – אחרי שקראו בעיון את הביקורת של יושבי-ראש ועדות בחירות בשנים האחרונות, ומתוך זה כבר החלו להציע הצעות חוק.

מנחם בן-ששון: הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25) (איסור הגשת משקאות משכרים), התחילה כהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת חסון.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק הזאת באה לתקן את סעיף 8 לחוק הבחירות (דרכי תעמולה).

מנחם בן-ששון: שם יש איסור תוכניות וכיבודים, וביקשו לקבוע כי תעמולת בחירות לא תהיה קשורה בהגשת משקאות משכרים, פרט למסיבות בבתים פרטיים.

מנחם בן-ששון: בחוק היה כתוב שאסור להגיש משקאות סתם.

מנחם בן-ששון: בסעיף 8 האמור הובהר שלא תהיה תעמולת בחירות מלווה בתוכניות בידור, לרבות הופעות של אמנים, נגינה, זמרה, הצגת סרטים; לא תהיה תעמולת בחירות קשורה במתן מתנות, פרט למסיבות בבתים פרטיים; ושם כתוב – לא תהיה קשורה בהגשת מאכלים או משקאות.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת חסון הציע, הוועדה קיבלה והכנסת אישרה בקריאה הראשונה, שההצעה כוונתה לא סתם משקאות, בפרט לא בימים חמים, אלא משקאות משכרים.

מנחם בן-ששון: זאת הצעת החוק שמונחת בפנינו.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שהצעת חוק כל כך סבירה וכל כך הגיונית, שאין עליה הסתייגויות, תעבור בקריאה שנייה ושלישית, ואז אודה לכולם ביחד.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברי חברי הכנסת, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, אין הסתייגויות להצעת החוק הזאת, ולכן אנחנו נאפשר ליושב-ראש הוועדה להגיע למקומו, ונעבור להצבעה על הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25), התשס"ח–2008, בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25), התשס"ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 16, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 25), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: יושב-ראש הוועדה, תרצה להודות לעושים במלאכה?

אמנון כהן: בבקשה.

מנחם בן-ששון: לפני שהיועצים המשפטיים, שעובדים ביום ובלילה, שליוו אותנו גם בהצעת החוק הזאת, יוצאים, היועצת המשפטית רוזן, היועצת המשפטית סלע ומנהלת הוועדה דורית ואג, וחברי הוועדה שמלווים אותנו בעבודה היומיומית, אני רוצה להודות להם.

מנחם בן-ששון: אני רוצה להודות גם לחברי הכנסת על ההיגיון בהצבעה בהצעת החוק הראשונה.

מנחם בן-ששון: לפעמים יש כנראה צרכים אחרים.

מנחם בן-ששון: אני מודה על ההצבעות, ואנחנו בוודאי יכולים לעבור לסדר-היום.

אמנון כהן: תודה לכבוד יושב-ראש הוועדה.

אמנון כהן: [מס' כ/169; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 13206; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: ינמק את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת .

אמנון כהן: בבקשה.

משה גפני: חבר הכנסת בן-ששון, איך אתה מצליח לעבוד על ש"ס?

משה גפני: שנתיים אתה תוקע את חוק בתי-הדין ואתה מעביר חוק נגד בתי-הדין.

משה גפני: איך אתה מצליח?

יצחק גלנטי: חבר הכנסת גפני, אודה לך אם תרשה לי להציג את הצעת החוק.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני מתכבד להציג בפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105), התשס"ח–2008, הצעת חוק של חבר הכנסת – הסבא הצעיר החדש.

יצחק גלנטי: בהתאם להוראות פרק י' לחוק הביטוח הלאומי, מבוטח שהגיע לגיל פרישה וכתוצאה מליקוי נהיה תלוי בעזרת הזולת בביצוע פעולות היום-יום, זכאי לגמלת סיעוד.

יצחק גלנטי: כיום, בהתאם להסדרים שנעשו מכוח החוק, בדיקת התלות נעשית בידי אחות בריאות הציבור.

יצחק גלנטי: לאחר מכן קובעת הוועדה המקומית המקצועית את שירותי הסיעוד שיסופקו למבוטח.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לאפשר למבוטח שמלאו לו 90 שנים – כן ירבו – לבחור כי בדיקת התלות תיעשה בידי רופא מומחה בתחום הגריאטריה, ולא בידי אחות בריאות הציבור, ובלבד שהבדיקה נערכה במסגרת עבודתו של הרופא המומחה, בקופת-החולים או בבית-חולים, והמבוטח לא נדרש לשלם תשלום כלשהו עבור הבדיקה לרופא או למוסד הרפואי.

יצחק גלנטי: מתן אפשרות למבוטח שמלאו לו 90 שנים להיבדק בידי רופא גריאטרי עתיד להקל על ציבור המבוטחים הקשישים ביותר, אשר חלקם מצויים בטיפולו של רופא גריאטרי.

יצחק גלנטי: להצעת החוק מוגשת הסתייגות של חבר הכנסת פרופסור אלדד, אשר מבקש לאפשר גם לרופא מומחה פנימי ורופא מומחה בתחום הנויורולוגיה לבצע בדיקת תלות למבוטח.

יצחק גלנטי: הצעת החוק מהווה נדבך נוסף במילוי חובתה של המדינה לכבד את אוכלוסיית הקשישים ולהקל עליה.

יצחק גלנטי: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בנוסח הוועדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יצחק גלנטי: תודה לכם.

אמנון כהן: תודה ליושב-ראש הוועדה, וכמובן גם למציע החוק.

אמנון כהן: כאמור, נרשמה הסתייגות של חבר הכנסת אריה אלדד.

אמנון כהן: אם הוא לא נמצא, מייד נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–3 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אמנון כהן: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105), התשס"ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 105), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: יוזם החוק, חבר הכנסת מרציאנו, תוכל לבוא ולהודות ליושב-ראש הוועדה, לחברים ולעוזרים.

אמנון כהן: חבל שלא עשית את זה מ-85, אבל גם 90 זה בסדר.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אמרתי שמאז שהפכתי לסבא אני רואה את עצמי מתחיל לדאוג לאוכלוסיית הקשישים גם מתוך דאגה לעתידנו.

יורם מרציאנו: אני רוצה להודות בראש ובראשונה לשר הרווחה, מר יצחק בוז'י הרצוג, שתמך בהצעת החוק; אומנם לא כפי שהגשתי אותה במקור, מגיל 80 ומעלה – בגבורות, 80 שנה.

יורם מרציאנו: בסופו של דבר הפשרה היתה גיל 90, ואני שמח שאנחנו מביאים בשורה לבני 90 ומעלה, לאלפי קשישים במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, לחברי , שניהל את דיוני הוועדה בצורה מכובדת מאוד והגיע לפשרות עם אנשי הביטוח הלאומי ואנשי משרד הרווחה.

יורם מרציאנו: אני רוצה להודות למנהלת המסורה של הוועדה, הגברת וילמה מאור.

יורם מרציאנו: אני רוצה להודות לעורכת-הדין ג'ודי וסרמן, היועצת המשפטית של הוועדה, ולצוות הוועדה.

יורם מרציאנו: תודה רבה לכם, ואני מקווה שנחזור לפה ונתקן את זה לגיל 80 ומעלה.

יורם מרציאנו: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: [מס' כ/189; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 13815; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: נעבור לנושא הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל על האיחור, בדרך כלל זה לא קורה לי.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: מטרתה העיקרית של הצעת חוק זו – שיזם חבר הכנסת גלעד ארדן – המתקנת את חוק הרשויות המקומיות, היא להתמודד עם מצב שבו בית-משפט בערכאה ראשונה מורה על בטלותן או ביטולן של בחירות לרשות מקומית אך מוגש ערעור או מוגשת בקשה לרשות ערעור לבית-המשפט העליון.

אופיר פינס-פז: במצב הזה, על-פי החוק הקיים, כל עוד פסק-הדין לא הופך לסופי, ממשיכים ראש הרשות וחברי המועצה לכהן בתפקידיהם עד למתן פסק-דין סופי או פסק-דין חלוט.

אופיר פינס-פז: מצב זה אינו הגיוני, שכן הערכאה הראשונה כבר קבעה שהבחירות בטלות, והמשך כהונתם של ראש הרשות וחברי המועצה שנבחרו שלא כדין מצד אחד מקנה להם יתרון בלתי הוגן ומהצד השני מהווה פגם שמן הראוי לתקנו, כי הם ממשיכים לכהן אף-על-פי שבית-משפט קבע בערכאה ראשונה שהבחירות מבוטלות ויש לקיים בחירות חדשות.

אופיר פינס-פז: אכן, אדוני היושב-ראש, היו דברים מעולם.

אופיר פינס-פז: בעיר מסוימת בצפון הארץ – מישהו רוצה לנחש איפה?

אופיר פינס-פז: – –

זבולון אורלב: נהרייה.

אופיר פינס-פז: יפה.

אופיר פינס-פז: – – פסק בית-המשפט שהבחירות בטלות, אך ראש הרשות, שבשל מעשיו לכאורה נפגמו הבחירות, המשיך לכהן עוד חודשים ארוכים, עד שבית-המשפט העליון דחה את ערעורו.

אופיר פינס-פז: הוא הגיש ערעור, בית-המשפט דחה את ערעורו, ואחרי שבית-המשפט דחה את ערעורו אני מיניתי, הייתי אז השר פנים, ראש עיר ממונה עד לקיום בחירות.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק זו נועדה לתקן מצב זה באופן שיאפשר לבית-המשפט העליון להורות על השעיית ראש רשות או חברי מועצה לאחר פסיקת הערכאה הראשונה.

אופיר פינס-פז: במקרה כזה שבו מושעים ראש הרשות וחברי המועצה מתפקידיהם, ינוהלו ענייני הרשות המקומית על-ידי ועדה שימנה שר הפנים.

אופיר פינס-פז: לעומת זאת, אם מושעים מכהונתם חברי מועצה יחידים ולא כל המועצה, הדבר לא מביא למינוי ועדה על-ידי שר הפנים, אלא אותם חברי מועצה מוחלפים בתקופת ההשעיה במי שהיה במקומם על-פי כל דין במקרה שכהונתם היתה פוקעת.

אופיר פינס-פז: בדרך כלל זה מי שנמצא ברשימת המועמדים במקום הבא אחרי אלה שהיו או במקום הבא של זה שצריך להיכנס.

אופיר פינס-פז: בכל המקרים שתוארו לעיל, אם בתום הליך הערעור ייפסק כי לא נפל פגם בבחירות, ישובו המושעים לתפקידיהם.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, אם הערעור התקבל – – –

ראובן ריבלין: – – – נקודתי.

אופיר פינס-פז: נכון, אבל מסיבות אחרות.

אופיר פינס-פז: לא מסיבות של צירוף לממשלה אלא מסיבות של השעיה.

אופיר פינס-פז: מאידך גיסא, מוצע לקבוע כי מקום שבו בית-המשפט קבע כי נפל פגם בבחירות, לא יביא הדבר בהכרח להעברתם מכהונה של ראש המועצה וכל חברי המועצה.

אופיר פינס-פז: כדי להעביר את ראש הרשות או חבר מועצה מכהונתו, יידרש בית-המשפט לקבוע כי לאותו אדם בעצמו, או על-ידי אחר, היתה השפעה על הליקוי שבשלו בוטלו הבחירות.

אופיר פינס-פז: דומה כי התיקון בשני עניינים אלה מאזן את הצורך להבטיח את טוהר הבחירות ואת הרצון להימנע מפגיעה גורפת באותם נבחרים שלא היו מעורבים בפגימת הבחירות.

אופיר פינס-פז: ההצעה מקנה לבית-המשפט הדן בנושא הבחירות שיקול דעת נרחב ומאפשרת לו לבחון את הצעדים שיש לנקוט עקב ביטול הבחירות או הכרזה על בטלותן בכל מקרה לפי נסיבותיו.

אופיר פינס-פז: ההסדר המוצע יחול בשני המסלולים המוכרים בחוק לתקיפת תוצאות הבחירות בבית-משפט – הן הליך רגיל של ערעור בחירות המוגש סמוך לאחריהן על-פי סעיף 73 לחוק, והן הליך אחר המוגש לבית-משפט לשם הכרזה על בטלותן של בחירות לפי סעיף 73א לחוק, וזה ההליך שנעשה במועד יותר מאוחר ולא סמוך לבחירות שהתקיימו.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק זו מוגשת בצירוף הסתייגויות, אך אבקש כי הכנסת תדחה את ההסתייגויות ותתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה, כבוד יושב-ראש הוועדה.

אמנון כהן: יש שני מסתייגים להצעת החוק.

אמנון כהן: הראשון, חבר הכנסת גלעד ארדן – – –

גלעד ארדן: מוותר.

אמנון כהן: חבר הכנסת אזולאי – לא נמצא.

אמנון כהן: נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–2 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

אמנון כהן: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: בעד– 14, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע כי הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון מס' 35), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: [מס' כ/187; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 12977; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק ועדת שמיטה ממלכתית, התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: ינמק את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גלעד ארדן.

אמנון כהן: בבקשה.

גלעד ארדן: קודם כול, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות ליושב-ראש ועדת הפנים שעוד נמצא פה, חבר הכנסת אופיר פינס, על הקידום המהיר באמת של הצעת החוק.

גלעד ארדן: וכמובן לצוות הוועדה, ליועץ המשפטי שלה.

גלעד ארדן: מדובר בהצעת חוק שקובעת שוב – כמו עוד הצעות חוק שגם אני מקדם וגם חברי כנסת אחרים – היא נועדה להעלות את הסטנדרטים שאנחנו דורשים מנבחרי ציבור, קודם כול מעצמנו, כמובן, אבל גם מהנבחרים ברשויות המקומיות.

גלעד ארדן: היא נדרשה עקב מקרים מצערים של פסילת בחירות ברשויות המקומיות.

גלעד ארדן: באמת חייב לעבור מסר ברור מהכנסת, שנבחר ציבור שדבק בו רבב, עד שתוסר העננה הוא לא יכול להמשיך ולשמש נבחר ציבור.

גלעד ארדן: כמובן, הסטנדרטים בעניין הזה הולכים ועולים, וטוב שכך, כדי להחזיר את אמון הציבור בנבחריו.

גלעד ארדן: כעת אעבור להציג את הצעת חוק ועדת שמיטה ממלכתית, של חבר הכנסת הרב לוי: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק ועדת שמיטה ממלכתית, התשס"ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

גלעד ארדן: כידוע, על-פי ההלכה היהודית, קיום מצוות השמיטה מצריך הכנה מדוקדקת בכמה תחומים, ובעיקר בתחום הכלכלי ובתחום החקלאי.

גלעד ארדן: כך נקבע, בין היתר, היתר המכירה של הקרקעות בשנת השמיטה.

גלעד ארדן: במהותו, היתר המכירה קרוב להיתרים אחרים שמצאה ההלכה להתמודדות עם הפער בין סוגיות הלכתיות עקרוניות לבין מציאות החיים, כאשר דבקות בעמדה העקרונית ככתבה וכלשונה עלולה לגרום לעתים לתוצאות חברתיות בלתי רצויות ואף קשות, ונוסף על כך לאי-כיבודה של המצווה.

גלעד ארדן: גם מועצת הרבנות הראשית הבינה זאת, וסמכה לדורותיה על היתר המכירה.

גלעד ארדן: בהתאם לכך, לקראת שנת השמיטה הראשונה שלאחר קום מדינת ישראל, בשנת 1952, וכן בשנות השמיטה הבאות, כולן ללא יוצא מן הכלל, החליטה הרבנות הראשית שעדיין נחוץ היתר המכירה.

גלעד ארדן: הנושא טופל כולו ברמה הארצית, ולא על בסיס מקומי.

גלעד ארדן: ואולם, בסוף חודש אוגוסט 2007 קיבלה מועצת הרבנות הראשית שתי החלטות שלפיהן בידי כל רב מקומי להכריע במקומו, על-פי דרכו, כיצד יפעלו בנוגע לשמיטה, ובמיוחד בנוגע למתן תעודת כשרות לתוצרת חקלאית בהתבסס על היתר מכירה.

גלעד ארדן: עניין תקפות החלטותיה אלה של הרבנות הראשית נדון בבג"ץ, והוא קבע ב-23 באוקטובר 2007 כי על הרבנות הראשית היתה חובה לשקול את האינטרסים הכלכליים, הלאומיים ואולי אף החוקתיים של החקלאים ושל ציבור הצרכנים.

גלעד ארדן: כמו כן קבע בג"ץ כי מדובר בנושא כבד מאוד, המצוי בסמכות ארצית, והרבנות הראשית אינה יכולה להפקידו בידי הרבנים המקומיים איש איש לפי מנהגו או פרשנותו.

גלעד ארדן: מטרתה העיקרית של הצעת החוק היא לקבוע מנגנון לתכנון ולביצוע של ההכנות הנדרשות לקראת השמיטה ברמה הארצית ומראש, ולא רק סמוך לשנת השמיטה.

גלעד ארדן: זאת, כדי להימנע ממצב שהעיסוק בשמיטה וההכנות לקראתה נעשים במהלך השנה שלפניה, ולעתים רק בחלקה.

ראובן ריבלין: אולי אדוני יסביר מדוע ועדת הכלכלה דנה בשמיטה.

ראובן ריבלין: מה לכלכלה ולשמיטה?

ראובן ריבלין: אני יודע את התשובה, ואני מבקש רק שאדוני יסביר לכנסת ולפרוטוקול.

ראובן ריבלין: יש קבוצה חרדית שמעולם לא הסכימה לפסק-דינו של הרב זצ"ל, הרב קוק, שבימים אלה שוב עלה לכותרות בגלל הרצח הנורא, והיום היא רוצה לפרוס זאת גם לרבנים מקומיים אשר כפופים לרבנות הראשית.

ראובן ריבלין: כתוצאה מכך, הם מבקשים לקבל היתרי ייבוא בלי לשלם את המס הדרוש, והיבוא הוא יותר זול מהייצור בארץ.

ראובן ריבלין: על-ידי כך יכול להיגרם נזק נוראי לחקלאות בישראל ולציונות.

ראובן ריבלין: גם הרבנות הבינה שזה כורח – – –

אמנון כהן: מה השאלה?

גלעד ארדן: התשובה היא כבר בגוף השאלה.

גלעד ארדן: הוא הסביר מה עניין שמיטה לוועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: בכל אופן, מטרתה העיקרית של הצעת החוק היא לקבוע מנגנון לתכנון ולביצוע של ההכנות הנדרשות לקראת השמיטה ברמה הארצית ומראש, ולא רק סמוך לשנת השמיטה.

גלעד ארדן: זאת, כדי להימנע ממצב שהעיסוק בשמיטה וההכנות לקראתה נעשים רק במהלך השנה שלפניה, ולעתים רק בחלקה.

גלעד ארדן: על-פי הצעת החוק, שר החקלאות ופיתוח הכפר ימנה ועדה שתסייע בהיערכות מדינת ישראל לקראת שנת השמיטה.

גלעד ארדן: לצורך מילוי תפקידה תהיה הוועדה רשאית לתכנן פעולות שיש לבצע לקראת שנת השמיטה ולהמליץ עליהן לממשלה.

גלעד ארדן: הוועדה גם תיזום פעילות מחקרית בתחום החקלאי וההלכתי במסגרת ההיערכות לקראת שנות שמיטה עתידיות, ותקדם יישום פתרונות בתחום הטכנולוגיה החקלאית המותאמים להלכה.

אמנון כהן: אתה רואה – יש טכנולוגיות שמותאמות להלכה.

גלעד ארדן: נכון, אבל שר התקשורת סירב לפרוס בפנינו את הרכב הוועדה לעניין סינון התכנים באינטרנט.

גלעד ארדן: לעומת זאת, הרב לוי בהחלט הסכים שהחקיקה תקבע כבר את ההרכב.

אמנון כהן: – – – שר התקשורת יביא את ההרכב.

גלעד ארדן: אני יודע, הוא אמר לי זאת.

גלעד ארדן: שאלות הלכתיות או סוגיות בעלות היבטים הלכתיים תעביר הוועדה להכרעת הרבנות הראשית לישראל, ופסיקתה של הרבנות הראשית בעניינים אלה תחייב את הוועדה.

גלעד ארדן: הצעת החוק גם קובעת מנגנון למעקב אחר עבודת הוועדה.

גלעד ארדן: לפי המוצע, הוועדה תגיש לשר בחודש ינואר בכל שנה דין-וחשבון שנתי על פעילותה.

גלעד ארדן: נראה לי שהיה צריך לומר חודש תשרי.

אמנון כהן: לא, כל שנה – זה פעם בתקופה.

מנחם בן-ששון: לא, יש גם – – –

יורם מרציאנו: תראה לאן הביאו אותך – להבין את כל הלכי השמיטה.

גלעד ארדן: לא, אני דווקא הכרתי אותם עוד לפני ולפנים.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים מה – – –

גלעד ארדן: אני תינוק שחצי נשבה – לא לגמרי.

גלעד ארדן: השר יגיש את הדוח לוועדת הכלכלה של הכנסת עד סוף חודש מרס בכל שנה, בצירוף הערותיו, מסקנותיו ותוכניותיו.

גלעד ארדן: ועדת השמיטה הממלכתית הראשונה תמונה, בעזרת השם, לפי הצעת החוק, בתוך חודשיים מתום שנת השמיטה הנוכחית.

גלעד ארדן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

גלעד ארדן: אני מברך שוב את הרב לוי.

גלעד ארדן: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אמנון כהן: אדוני יושב-ראש הוועדה, אמרת כל שנה.

אמנון כהן: אבל בתקופה הזאת מדובר על פעם בשבע שנים.

אמנון כהן: פה אומרים שאת הדוח יביאו כל שנה.

גלעד ארדן: לא, הדוח הוא לגבי פעילות הוועדה שיושבת ומכינה את היערכות המדינה.

גלעד ארדן: זו אחת הפעמים היחידות שסוף-סוף המדינה תצטרך להתמודד עם משהו לא ברגע האחרון, אלא לתת לו מענה מסודר.

יצחק לוי: – – – שש שנים.

גלעד ארדן: היא צריכה להתחיל לעבוד כבר שש שנים לפני, שלא נגיד שהיא תפסה אותנו בהפתעה.

גלעד ארדן: הכול כפוף, כמובן, לביאת משיח צדקנו, שבמהרה בימינו יבוא ויפתור את כל הבעיות האלה.

גלעד ארדן: אבל עד שהוא יבוא, הוועדה בינתיים תסייע בידינו בנושא הזה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אמנון כהן: ויגאל אותנו מהכנסת, ונזכה לעבוד בבית-המקדש ככוהנים, בעזרת השם – הכול מוכן.

קריאות: גם אם המשיח יבוא – – –

אמנון כהן: כאמור, אין הסתייגויות.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק ועדת שמיטה ממלכתית, התשס"ח–2008.

אמנון כהן: נא להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–12 – 15 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–12 נתקבלו.

אמנון כהן: בעד – 15, אין נגד, נמנע אחד.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק ועדת שמיטה ממלכתית, התשס"ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 15, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק ועדת שמיטה ממלכתית, התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה השלישית.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק לוי, אחד היוזמים המובילים – כי הרבה חתומים על הצעת החוק – בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחברי הכנסת על התמיכה.

יצחק לוי: אני רוצה להודות במיוחד ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת ארדן, ולשותפו חבר הכנסת כחלון, שבזמנים מסוימים ניהל את הדיונים.

יצחק לוי: אני רוצה להודות לצוות הוועדה, ליועצים המשפטיים, לכל אלה שטרחו ועמלו, לרבנות הראשית על שיתוף הפעולה, ולמשרד החקלאות על שיתוף הפעולה.

יצחק לוי: אני חושב שיכול לצאת מזה תיקון גדול.

יצחק לוי: אינני יודע אם הוא יצא, זה תלוי אם הוועדה תעבוד כמו שצריך, אם יכנסו אותה וכו'.

יצחק לוי: הרבה פעמים חוק נשאר אות כתובה.

יצחק לוי: אם ירצו, הרי יש כלי, יש כאן אפשרות.

יצחק לוי: אגב, השנים הראשונות שלאחר השמיטה צריכות להיות מושקעות בהפקת לקחים מהשמיטה הקודמת.

יצחק לוי: בהחלט יש מה ללמוד מהשמיטה הקודמת ואחר כך מה לתקן.

יצחק לוי: כיוון שהשמיטה היא מצווה מהתורה, ותהיה בין יבוא המשיח, בין עוד לא בא המשיח, בין לאחר שיבוא המשיח, אנחנו צריכים תמיד להתכונן.

יצחק לוי: זה לא דבר זמני, זה דבר של נצח, אדוני השר.

יצחק לוי: כל שבע שנים נקיים שמיטה.

יצחק לוי: אני שמח שמדינת ישראל לוקחת על עצמה את ההכנות הגדולות האלה, שהן גם לעכשיו וגם לעתיד לבוא.

יצחק לוי: תודה רבה.

יצחק לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/211).

יצחק לוי: ]

אמנון כהן: אנו עוברים להצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 7) (הטבות לחיילים משוחררים), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת גלעד ארדן וזבולון אורלב – קריאה ראשונה.

אמנון כהן: ינמק חבר הכנסת ארדן.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מטרתה של הצעת החוק המונחת לפניכם היא לבטא את מחויבותה של החברה הישראלית למשרתים בצבא-הגנה לישראל ובשירות הלאומי, בשל תרומתם לביטחון המדינה ולרווחת אזרחיה, על-ידי קביעה מפורשת של המחוקק שמוסדות להשכלה גבוהה, מוסדות להכשרה מקצועית ומכינות קדם-אקדמיות יהיו רשאים להעניק הטבות כלכליות לחיילים משוחררים, ובין היתר הטבות לעניין דיור במעונות סטודנטים.

גלעד ארדן: בהטבות אלה יש כדי ליתן סיוע כלכלי למי שמקדישים כמה שנים מחייהם לטובת הכלל ואינם יכולים לעבוד ולהשתכר למחייתם בתקופה זו.

גלעד ארדן: כעת אסביר את הצורך בהצעת החוק, שיזמנו חבר הכנסת אורלב ואני.

גלעד ארדן: בפסק-דין שניתן בבית-המשפט המחוזי בחיפה, חנין נעאמנה ואחרים נ' אוניברסיטת חיפה, באוגוסט 2006, הורה בית-המשפט המחוזי בחיפה לאוניברסיטת חיפה שלא לכלול באמות המידה לחלוקת מעונות לסטודנטים את השירות הצבאי או הלאומי של הסטודנט.

גלעד ארדן: לטעמנו, זו פסיקה שגויה מעיקרה, והיא הצריכה את הגשת הצעת החוק הזאת.

גלעד ארדן: בית-המשפט העליון קיבל רק לפני כמה חודשים את בקשת אוניברסיטת חיפה לעכב את ביצוע פסק-הדין שניתן בבית-המשפט המחוזי עד להכרעה בערעור שהגישה האוניברסיטה על פסק-הדין.

גלעד ארדן: בית-המשפט העליון קבע כי "הסוגיה של התחשבות בשירות צבאי והאם יש בהתחשבות בו משום הפליה פסולה זכתה להתייחסות של בית-משפט זה לאחרונה בבג"ץ – – – בשארה נ' שר הבינוי והשיכון (טרם פורסם).

גלעד ארדן: בפסק-הדין" – שניתן באותו בג"ץ בשארה – "נקבע כי הקריטריון של שירות צבאי אינו פסול.

גלעד ארדן: לקביעה זו עשויה להיות השלכה ברורה על גורלו של הערעור שהגישה המבקשת, שהרי בפסק-דינו של בית-המשפט המחוזי נקבע שהקריטריון האמור, בהקשר של זכאות למעונות לסטודנטים, הינו פסול".

גלעד ארדן: כפי שציינתי, חבר הכנסת אורלב ואני מבקשים לקבוע במפורש בחקיקה ראשית חוק – ואני לא רוצה לומר עוקף בית-משפט מחוזי – שגובר על הטעות ומתקן את הטעות.

ראובן ריבלין: אין דבר כזה.

גלעד ארדן: אין דבר כזה.

גלעד ארדן: אתה צודק.

גלעד ארדן: פסיקת המחוזי היתה פסיקה עוקפת-כוונת-הבית-הזה – לתת הטבות לחיילים משוחררים וליוצאי השירות הלאומי.

גלעד ארדן: כעת הכוונה היא לעגן בחקיקה ראשית את רצונו של הבית הזה להעניק את אותן הטבות, כולל הטבות בדיור וקדימות בקבלת מעונות, שהם משאב מוגבל.

גלעד ארדן: החוק מורכב משני סעיפים.

גלעד ארדן: הסעיף הראשון מציע לתקן את חוק קליטת חיילים משוחררים, התשנ"ד–1994, ולהבהיר כי מוסד להשכלה גבוהה, מוסד להכשרה מקצועית ומכינה קדם-אקדמית כהגדרתם בחוק, יהיו רשאים לקבוע כי בקביעת הזכאות לדיור במעונות יינתן משקל, בין היתר, לשירות צבאי או לשירות לאומי.

גלעד ארדן: כמו כן, מוסד להשכלה גבוהה, מוסד להכשרה מקצועית ומכינה קדם-אקדמית יהיו רשאים לקבוע הטבות כלכליות נוספות, חוץ מקדימות במעונות, לחיילים משוחררים.

גלעד ארדן: סעיף נוסף – בפרשת נעאמנה שהזכרתי קיבל בית-המשפט המחוזי את טענת העותרים שגוף ציבורי או גוף הכפוף לכללי המשפט הציבורי אינו רשאי להעניק לחיילים משוחררים זכויות והטבות נוספות על אלו הקבועות בחוק, בקובעו כי "הכנסת עצמה סברה כי סל ההטבות הכלכליות שבחוק דיו כדי להעמיד את מי ששירת שירות צבאי במצב כלכלי מתאים להשתלב בלימודים ללא צורך בהעדפה נוספת".

גלעד ארדן: כלומר, פרשנותו של בית-המשפט המחוזי לסל ההטבות שקבוע היום בחוק החיילים המשוחררים היא פרשנות שאומרת שזו רשימה סגורה, הא ותו לא.

גלעד ארדן: לכן נדרשה ההבהרה של חבר הכנסת אורלב ושלי, שהוראות חוק חיילים משוחררים אינן קובעות הסדר שלילי לעניין מתן הטבות נוספות לחיילים המשוחררים, ויש סמכות גם להוסיף הטבות על אלו הקבועות בחוק חיילים משוחררים.

גלעד ארדן: כמו כן, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – וזו ההזדמנות להודות לחבר הכנסת גלנטי על הקידום המהיר והענייני של הצעת החוק – החליטה שבעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית, הוועדה תדון בהחלה של ההוראות הללו גם על מי שמשרת במילואים.

גלעד ארדן: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה החשובה, שמתקנת עוול וגם מעודדת את השירות למען המדינה בצבא ובשירות הלאומי.

גלעד ארדן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה ליוזם.

אמנון כהן: היוזם השני, חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: ראשית, אני רוצה להודות לחברי, חבר הכנסת גלעד ארדן, שהיה הראשון משנינו שהניח את הצעת החוק על שולחן הכנסת, והיטיב מאוד להסביר את מהות החוק ואת הצורך בו.

זבולון אורלב: אין דברי באים אלא כדי להוסיף היבט נוסף.

זבולון אורלב: יש איזו טעות בכך שאנחנו אומרים שאנחנו רוצים להיטיב או להפלות לטובה את החיילים, מפני שאין כאן שום הטבה נוספת.

זבולון אורלב: צריך לזכור שחייל בסדיר מפסיד שלוש שנים.

זבולון אורלב: בעת שהוא משרת בצה"ל, הוא בעצם מפסיד אפשרות לעבוד.

זבולון אורלב: חברו המשתמט – ואנחנו מגנים את המשתמטים – או מי שמנצל סעיף כזה או אחר בחוק, יכול באותן שלוש שנים, מגיל 18–21, ללכת ולהשתכר למחייתו.

זבולון אורלב: אחרי שלוש שנים החייל משתחרר עם צרור נקוב של מענק השחרור, ואילו חברו שלא שירת בצה"ל כדין – כי הצבא שחרר אותו מסיבה זו או אחרת, ואינני נכנס לעניין הזה כלל וכלל – עומד במצב כלכלי עדיף.

זבולון אורלב: לכן חלה חובה על המדינה, שמחויבת להחזיק את צה"ל כצבא חזק ואיתן שיהיה ערובה לביטחוננו, להבטיח שהחייל לא יופלה לרעה.

זבולון אורלב: אין כאן עוד בבחינת הטבות.

זבולון אורלב: אין גבול להטבות.

זבולון אורלב: כל אחד מאתנו חייב חובה עמוקה, גם כפרט וגם כמדינה, לכל אותם חיילים נפלאים שמשרתים בצבא.

זבולון אורלב: יש כאן תיקון קטן ומזערי כדי לעזור לאותם חיילים.

זבולון אורלב: בזה אני מסיים, אדוני.

זבולון אורלב: העניין הוא שהצעת החוק הזאת, כפי שהזכיר קודמי, חייבת לחול גם על חיילי המילואים, שהרי על-פי רוב בתקופה שבה לומדים הסטודנטים, החיילים המשוחררים, הם גם משרתים במילואים.

זבולון אורלב: מי ששירת בצה"ל גורר אחריו גם את שירות המילואים, ומי שהשתמט או מי שהשתחרר כדין מצה"ל לא גורר אחריו את שירות המילואים.

זבולון אורלב: לכן יש אינטרס גדול, דווקא בתקופה זו שחיילי צה"ל נלחמים בגבורה ברצועת-עזה, ואני מקווה שמדינת ישראל תדע לתת את התשובה המבצעית ההולמת.

זבולון אורלב: חובה עלינו, מול ההשתמטות, מול כל אלה שהם "ראש קטן", לחבק ולחזק את אותם חיילים, בין שהם בסדיר בין שהם במילואים.

זבולון אורלב: וכשהם באים ללמוד, לתת להם את האפשרות ללמוד בנחת גם על-ידי העדפה במלגות וגם על-ידי העדפה במעונות, ואני חושב שהצבעה פה אחד של הבית תהווה איתות וחיזוק לחיילי צה"ל.

זבולון אורלב: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת , אתה רשום לדיבור.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: אחריו רשומים חברי הכנסת אברהם רביץ, אורי אריאל, ו, ובזה נסגרה הרשימה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני כמובן תומך בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: זו הצעת חוק ראויה.

משה גפני: אני לא מקבל את ההערה הזאת של בית-המשפט.

משה גפני: אנחנו מעל בית-המשפט.

משה גפני: הכנסת היא הקובעת את החוקים, בית-המשפט צריך לפסוק על-פי החוקים שהכנסת מחוקקת, והצעת החוק ראויה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, היות שהיתה פה התלהמות קודם, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת של שתי הדקות שיש לי כדי לומר לכנסת ולומר לך, אדוני היושב-ראש – – –

אמנון כהן: רק מה שקשור, אדוני – חיילים משוחררים.

משה גפני: אין דבר כזה בתקנון – רק אם אני בא להתנגד להצעת חוק בקריאה הטרומית.

משה גפני: תראו, אני אומר לכנסת: יושבות בוועדת החוקה הצעות חוק שנוגעות לבתי-הדין הרבניים, הן נמצאות שם המון זמן, והן לא מקודמות, לא דנים בהן אפילו.

משה גפני: לפתע מגיעה – – –

דוד רותם: איזו, איזו הצעות חוק?

משה גפני: דברים שאני ואתה רוצים להתדיין בהם בבית-דין רבני.

משה גפני: שנינו אנשים דתיים.

משה גפני: לא מקדמים את הצעת החוק הזאת, למשל, אבל עוד הרבה דברים.

משה גפני: לא מקדמים את הצעות החוק של בתי-הדין הרבניים בוועדת החוקה.

דוד רותם: כבוד השר הרצוג – – –

משה גפני: דודו, אין לי הרבה זמן.

משה גפני: לפתע מגיעה הנהלת בתי-המשפט ומבקשת הצעת חוק ששופט עמית יוכל – אני לא יכול לדבר על זה?

אמנון כהן: אתה תמיד יכול לדבר על מה שאתה רוצה.

משה גפני: בקדנציה הקודמת הנהלת בתי-המשפט לא הסכימה להכניס דיין עמית, הייתי צריך להכניס את זה כאן בהסתייגות.

משה גפני: כשמיקי איתן היה יושב-ראש ועדת החוקה הוא נתן לי להעביר את זה, גם כשההסתייגות עברה הוא לא משך את החוק.

משה גפני: אז נכנס דיין עמית בניגוד לעמדתה של הנהלת בתי-המשפט.

משה גפני: אני מבקש עכשיו להכניס דיין עמית מעל גיל 75.

משה גפני: מה זה מפריע?

משה גפני: למי זה מפריע?

משה גפני: אי-אפשר?

משה גפני: נשיא בית-הדין הרבני הגדול יגיד שבדברים גדולים בני יותר מ-75 לא יוכלו להיות.

משה גפני: למה היתה המלחמה הזאת?

משה גפני: למה, אדוני היושב-ראש, למה אתם משחקים לידיים שלו?

משה גפני: למה?

משה גפני: יש הצעות חוק שלכם, הצעת חוק שלי, הצעת חוק של אורלב, הצעת חוק של יצחק לוי, תקועות בוועדה – למה אתם מאפשרים לו את הדברים האלה?

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: אנחנו מייצגים את בתי-הדין הרבניים?

משה גפני: אנחנו מייצגים אותם.

משה גפני: בתי-הדין הרבניים מבקשים כל הזמן, כדי להקל על ציבור הפונים, לקדם את הצעות החוק שנוגעות למתדיינים – זה לא.

משה גפני: הנהלת בתי-המשפט, מה שהיא מבקשת היא מקבלת, וכשאנחנו מבקשים שייתנו את אותו דין גם לבתי-הדין, אני צריך לנהל על זה מלחמה מתלהמת כזאת, אני צריך לתקוף את ש"ס.

אמנון כהן: אתה צריך להצטרף לקואליציה, ואז הכול יהיה בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה לרוחי?

משה גפני: יש לי עניין לתקוף את ש"ס?

משה גפני: תאמין לי שאין לי שום עניין בזה.

משה גפני: אני לא מבין למה אפשרתם את זה, הרי זה היה כבר כמה פעמים כאן במליאה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת , בבקשה.

אמנון כהן: אחרון הדוברים – חבר הכנסת , ואנחנו נצביע.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חבר הכנסת וכל הנוכחים הנכבדים, אני מברך, כמובן, על הצעת החוק הזאת של חבר הכנסת גלעד ארדן וחבר הכנסת .

יואל חסון: העדפה לבוגרי שירות צבאי ושירות לאומי היא העדפה נכונה.

יואל חסון: אני די מצטער על שהיינו זקוקים לחוק, כי אתה רואה שלאורך השנים, גם מהניסיון שלי באוניברסיטה – אף-על-פי שלמדתי במרכז הבין-תחומי בהרצלייה, ולהיות מילואימניק שם זה דווקא מאוד כדאי, ולהיות בוגר צבא זה עוד יותר כדאי, ויש שם באמת העדפות גם לבוגרי צבא ושירות לאומי וגם למילואימניקים – באוניברסיטאות אחרות ראית ירידה בהתחשבות בנושא הזה או אפס התחשבות או לא ראו בזה בכלל מדד שצריך להביא אותו בחשבון.

יואל חסון: גם ברמה של שירות מילואים ראית שפחות ופחות מתחשבים בשירות מילואים במסגרת הצרכים או מה שצריך לעמוד בו מבחינה אקדמית.

יואל חסון: המגמה הזאת נכונה, המגמה הזאת חשובה – לתת את ההעדפה הזאת.

יואל חסון: היא נכונה גם בעוד מובן, באמת בעניין של הכללת השירות הלאומי הנוכחי.

יואל חסון: אם בעתיד יהיה גם שירות לאומי אחר, שיכלול גם תושבים לא יהודים בישראל – זה סימן חיובי, ואולי תהיה עוד סיבה מדוע נכון וכדאי לכללול פה שירות לאומי.

יואל חסון: אני חושב שזה תהליך נכון לחברה הישראלית, שכל אזרח, לא משנה מה דתו, ייקח חלק במטלות או במה שצריך במסגרת השירות הלאומי.

יואל חסון: לכן זה כיוון נכון של החוק הזה.

יואל חסון: אני שמח על החוק הזה ואני שמח שהוא יעבור בהקדם.

יואל חסון: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אמנון כהן: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בשולי החקיקה של חוק חשוב זה של חברי הכנסת גלעד ארדן ו אני מבקש להעיר הערה שהיא הערה על-פי דעתי, אבל צריכה להיות הערתה של הכנסת כלפי הכרעה שהתקבלה בבית-המשפט ובספרי המשפט, בעיקר בספרו של כבוד נשיא בית-המשפט העליון לשעבר, הנשיא אהרן ברק, כאילו יש איזה דבר שנקרא "חוק עוקף בג"ץ".

ראובן ריבלין: בית-המשפט המחוזי ביטל את ההפליה של יוצאי צבא ובוגרי שירות לאומי, מהטעם שהוא חשב שהכנסת לא נתנה את לבה אליו – משום שהוא חשב שהפליה כזאת אסור שתהיה, הפליה לטובה.

ראובן ריבלין: לכן עשו טוב שני חברי הכנסת המביאים בפני הכנסת את הסוגיה, על מנת שהיא תביע את דעתה אם באמת היא סוברת כמו שסבר בית-המשפט המחוזי, שחברי הכנסת לא נתנו את דעתם ולא הבחינו שיש כאן הפליה, או היא רואה שיש כאן הפליה, או שהיא אינה רואה הפליה אלא העדפה לטובה של אנשים אשר נותנים את שירותם במשך שלוש שנים למדינה, בדרך שהם בוחרים בה.

ראובן ריבלין: חלילה, אני לא חושב שצריך לקפח מישהו אם על-פי אמונתו ועל-פי מצוות החוק אינו חייב בצבא, או אפילו כרגע מתנגד לשירות לאומי ורוצה שירות אזרחי – זאת זכותם.

ראובן ריבלין: אבל זכותה של הכנסת להביע את דעתה, ומרגע שהכנסת תביע את דעתה, החוק שהיא תוציא מתחת ידה, שהוא חוק שעומד בניגוד לחוות הדעת ולפסיקה שנמסרה ונפסקה על-ידי בית-המשפט המחוזי – לא תהיה החלטתה בבחינת חוק עוקף בג"ץ או חוק עוקף בית-משפט אלא רצונו של הריבון או של נציגו היחיד של הריבון, שהוא כנסת ישראל.

ראובן ריבלין: הפיכה אולי רצוי שתהיה בחוקתיות ובקונסטיטוציה, בחוקה של מדינת ישראל, שעדיין לא נרשמה אבל כבר יש לה בהחלט יסודות איתנים.

ראובן ריבלין: אבל צריך להבין שלא היתה שום מהפכה חוקתית, יכול להיות שרצו לעשות הפיכה חוקתית.

ראובן ריבלין: בדרך כלל הפיכה באה מלמעלה ומשפיעה למטה, מהפכה היא דבר שבא מלמטה ומשפיע למעלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נציגי אלה שנמצאים למטה, כי אין נציג אחר לריבון הישראלי, שהוא אזרחי מדינת ישראל, אלא כנסת זו, שבה באות לידי ביטוי עמדות ומקבילית כוחות של עמדות שונות בין ימין ובין שמאל, בין יהודים ובין ערבים, בין חרדים ובין כאלה ששומרים פחות מצוות, בין חדשים לוותיקים.

ראובן ריבלין: וכל הדברים האלה ייקבעו, יוכרעו וימוסמרו כחוקים של מדינת ישראל אך ורק בבית זה.

ראובן ריבלין: בית-המשפט אמר את דברו והבהיר לכנסת שהיא צריכה לתת את דעתה.

ראובן ריבלין: הצעת חוק זו תביא לידי ביטוי את דעתה של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שצריך לתמוך בחוק לגופו, וחשבתי שהערה זו חשובה על מנת שאנשים יבינו מהי עמדתי, לפחות, ועמדתם של רבים אחרים, אני מתאר לעצמי, לגבי אותה אמירה של "חוק עוקף בג"ץ", "חוק עוקף בית-המשפט".

ראובן ריבלין: אין חוק שיכול לעקוף את בית-המשפט כי החוק הוא מעל בית-המשפט, ובית-המשפט מצווה לפסוק על-פי החוק.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 7) (הטבות לחיילים משוחררים), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 7) (הטבות לחיילים משוחררים), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 14, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון מס' 7) (הטבות לחיילים משוחררים), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/131).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 37) (הרחבת השירותים הניתנים לילדים עם אוטיזם), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת ואסל טאהא – קריאה ראשונה.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, תרשה לי קודם לברך את מנכ"לית עמותת אלו"ט, את חבריה ואת הורי הילדים האוטיסטים.

ואסל טאהא: ברוכים הבאים.

ראובן ריבלין: הורים גיבורים.

ואסל טאהא: הורים גיבורים, אמת.

ואסל טאהא: הצעת חוק זו באה לאחר שנודע שקופות-החולים מפלות לרעה את הילדים האוטיסטים במתן טיפולים פארה-רפואיים לעומת ילדים עם לקויות אחרות, אף שיש מחקרים המוכיחים כי ילדים אוטיסטים הזוכים לריפוי משקם, כגון ריפוי בדיבור וריפוי בעיסוק, הקניית מיומנויות חברתיות וכדומה, מסוגלים להתפתח ומשתלבים טוב בחברה.

ואסל טאהא: לכן ראיתי לנכון להציע את ההצעה הזאת לתיקון בחוק, על מנת לעשות צדק עם הקבוצה הזו המופלית לרעה שנים רבות.

ואסל טאהא: אנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מניסיוננו, לפחות מניסיוני כראש רשות אני יודע שנתקלתי בהרבה שאלות לגבי הילדים האלה ולא היה לי מענה חוקי ומשפטי כדי לעזור.

ואסל טאהא: לכן אני רואה בתיקון הזה מתן אפשרות לכל הגורמים לעזור להורים, לעזור לילדים, לעזור לעצמנו, לעשות צדק עם הקבוצה הזאת, שסבלה רבות, לא רק היא אלא גם ההורים שלהם, הגיבורים, שעמדו כל הזמן לצד הילדים האלה כדי לתת להם את האפשרות להשתלב טוב בחברה ולנסות כמה שהם יכולים לעזור להם.

ואסל טאהא: ראוי לציין כי במסגרת דיון שנערך בנושא בבית-המשפט, משרד הבריאות הביע נכונות והסכמה לסווג את האוטיזם ולהגדירו כמחלה סומטית, אשר מקנה לחולים את הזכות לטיפולים.

ואסל טאהא: הצעת חוק זו באה כדי לעגן החלטה זו בחוק.

ואסל טאהא: התיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי שאני מציע היום יביא למצב שבו ילדים אוטיסטים יהיו זכאים לקבל עד גיל 18 טיפולים חיוניים אלו באיכות, בכמות ובמינונים הנחוצים להם בצורה אינדיבידואלית וספציפית לכל ילד, בדיוק כפי שילדים בעלי הפרעה סומטית מקבלים.

ואסל טאהא: הצעת החוק הזאת מחזירה למדינה את האחריות לילדים ולבני הנוער הללו.

ואסל טאהא: היא תעניק עזרה עצומה למשפחות, והכי חשוב, תתרום לילדים האוטיסטים, שכיום מקופחים בהשוואה לבעלי לקויות אחרות.

ואסל טאהא: ההצבעה בעד הצעת החוק לא רק תעזור להורים מבחינה כלכלית, אלא גם תיתן הזדמנות לילדים הללו להצליח בחיים, להשתלב בחברה הסובבת אותם, לתרום לחברה ולצמצם את תלותם בגורמים חיצוניים.

ואסל טאהא: היא תעזור להם להישאר בסביבה המשפחתית ותצמצם בעתיד את מספר האוטיסטים הזקוקים להוסטלים ולמסגרות טיפול אחרות שעלותם למדינה מסתכמת במיליונים בכל חודש.

ואסל טאהא: כך כולם יצאו נשכרים.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני פונה אליכם ומבקש לתמוך בהצעה זו.

ואסל טאהא: תודה.

אמנון כהן: יש לנו דוברים.

אמנון כהן: גם אני בין היוזמים של הצעת החוק הזאת, חתמתי, ואם כולכם תגידו שאתם תומכים – – –

ראובן ריבלין: אני מציע להצביע בעד החוק.

ראובן ריבלין: קריאה: כולם תומכים.

אמנון כהן: אז תביעו בהצבעה את תמיכתכם.

אמנון כהן: יש קונסנזוס לתמוך.

אמנון כהן: חבר הכנסת מנחם בן-ששון רוצה להביע את עמדתו, בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להדגיש שאני תומך בהרחבת השירותים הניתנים לילדים הסובלים מתסמונת אוטיזם, בין שימשיכו להינתן על-ידי המדינה ובין שיועברו אל הקופות, ובלבד שיועברו עם התקציב המתאים, כמתחייב מחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

מנחם בן-ששון: בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, סעיף 69 לחוק, ולאמור בתוספת השלישית לחוק, האחריות למתן שירותים בתחום של בריאות הנפש מוטלת על כתפי המדינה.

מנחם בן-ששון: עובר לחקיקת חוק הבריאות ועד היום, סווגו הילדים הסובלים מתסמונת אוטיזם, וגם מתסמונות נוספות המצויות על הרף האוטיסטי, בתחום בריאות הנפש, וטופלו על-ידי המדינה כמי שנושאת באחריות לשירותים בתחום בריאות הנפש.

מנחם בן-ששון: לפני כשנתיים הוגשה תביעה לבית-דין לעבודה נגד קופות-חולים ומשרד הבריאות, מטעם משפחות ילדים הסובלים מתסמונת אוטיזם, בטענה שיש לשנות את הסיווג מתחום בריאות הנפש לתחום התפתחות הילד, ולהעבירו לאחריות קופות-החולים.

מנחם בן-ששון: אעיר רק שבספר הסיווגים העולמי, הסיווג הוא אחר.

מנחם בן-ששון: כתב התביעה הוגש לנוכח חוסר שביעות רצון המשפחות מהשירות שקיבלו הילדים מהמדינה, והמדינה טענה אז ל"העדר תקציב".

מנחם בן-ששון: אני מבקש לציין כי מהפן המקצועי הרפואי סיווג תסמונת כסומטית גופנית, להבדיל מנפשית, או לא סומטית – ניתנו על-ידי משרד הבריאות שתי חוות דעת סותרות ושונות, אך המשותף לכל חוות הדעת, אדוני היושב-ראש, היה מסקנה ברורה שלא ניתן להעביר אחריות לטיפול בילדים הסובלים מתסמונת אוטיזם ללא תקצוב קופות-החולים כראוי.

מנחם בן-ששון: לתדהמת כל קופות-החולים החליט משרד הבריאות לתמוך בתביעה, תוך שהוא טוען שיש לסווג את הליקוי כסומטי.

מנחם בן-ששון: בד בבד טען המשרד בוועדת הכנסת ובבית-הדין לעבודה כי לא חלה עליו חובת תקצוב קופות-החולים בגין העברת האחריות לטיפול באוכלוסייה זו עליהן.

מנחם בן-ששון: לטענתו מדובר בשאלה של פרשנות גרידא.

מנחם בן-ששון: משרד הבריאות גם הרהיב לעשות ובעיצומו של התהליך המשפטי הוא פרסם חוזר מנכ"ל 51/06, מיום 21 בדצמבר, שבו התיימר להעביר את הטיפול בילדים הסובלים מאוטיזם, PDD, לקופות-החולים מבלי להתייחס כלל לסוגיות התקציביות.

מנחם בן-ששון: לא נותר לקופות אלא להודיע, גם בכנסת, שאין באפשרותן לנהוג לפיו.

מנחם בן-ששון: לא זו אף זו, אדוני.

מנחם בן-ששון: סמוך לאחר הגשת התביעה כינס משרד הבריאות ועדה בהשתתפות טובי המומחים בארץ לקביעת היקף הטיפול הראוי בילדים הסובלים מתסמונת אוטיזם ותמחורו, וניסו לקבוע מי יהיה נותן שירותים.

מנחם בן-ששון: אדוני, אחרי שתי ישיבות הורה מאן דהוא במשרד הבריאות על פיזור הוועדה עד להכרעת בית-הדין.

מנחם בן-ששון: ובכן, ב-17 בפברואר 2008 קיבל בית-הדין לעבודה את עמדת הקופות נגד עמדתה של המדינה, והורה לדחות את התביעה מחמת העדר סמכות עניינית.

מנחם בן-ששון: בית-הדין קבע מפורשות כי כל שינוי בסיווג האוטיזם ראוי וצריך שייעשה תוך בחינת הסוגיה התקציבית הכרוכה בשינוי.

מנחם בן-ששון: בהתאם לפסיקת בית-הדין – – –

אמנון כהן: לכן, אדוני, זמנך תם.

אמנון כהן: תגיד לנו מה אתה מבקש.

מנחם בן-ששון: יש לי עוד שתי נקודות ואף אחד לא מדבר נגד, ונדמה לי שזו חוות דעה די מקצועית, אדוני.

מנחם בן-ששון: אני יכול לעצור כאן.

אמנון כהן: אין זמן, אין מה לעשות.

אמנון כהן: תגיד משפט אחרון.

ואסל טאהא: זו חוות דעת של הקופות, לא של – – –

מנחם בן-ששון: אדוני, אני חושב שלעשות דבר כזה זה לעשות כמו שקרה בחוק אחר, שלצערי עכשיו אני נאלץ לאסוף את השברים שלו, בעניין מעקב אחרי עברייני מין.

מנחם בן-ששון: זה להחליט החלטה ולזרוק אחר כך את הבעיה אל הכביש, אל השטח האפור.

מנחם בן-ששון: אני מזהיר את עצמנו – אנחנו הולכים עכשיו להצביע על חוק שמי שיסבול מכך בסוף יהיו הילדים האוטיסטים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת , ולאחר מכן נצביע.

ואסל טאהא: זו חוות דעת של הקופות, ולא של משרד הבריאות.

מנחם בן-ששון: שמשרד הבריאות ידבר בשם עצמו, אני מדבר בשם הכנסת.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני מקדם בברכה את נציגי ההורים ואת מנכ"ל אלו"ט שהגיעו לכאן כדי שנסייע להם לקדם את הצעת החוק, שלדעתי באה לתקן עוול היסטורי.

יורם מרציאנו: קיבלתי את הצעת היושב-ראש ואמרתי שאני אהיה שותף להצבעה, כי אני חושב שזה משהו שאמור להיות קונסנזוס.

יורם מרציאנו: אדוני, פרופסור מנחם בן-ששון, יש לי הרבה כבוד אליך, אבל מוטב היה שלא תעלה על הבמה ותדבר היום, משום שחוות הדעת שאתה מקריא היא חוות דעת של קופות-החולים, שמטעמים כאלה ואחרים אנחנו מבינים למה הם נגד הצעת החוק.

יורם מרציאנו: לך היה אסור לעלות על הבמה ולהביע את ההתנגדות הזאת או את חוות הדעת שאתה קראת, מהנימוק הפשוט: אתה יודע שיש אולי איזה ניגוד עניינים בחיים – אתה מכיר אותו ואני לא רוצה לגעת בו.

יורם מרציאנו: אני חושב שלא ראוי שתעמוד על הבמה ותציג את הנימוקים, את חוות הדעת של קופות-החולים, שפוחדות שיעמיסו עליהן עומס תקציבי נוסף.

יורם מרציאנו: עם כל הכבוד, אנחנו צריכים להתייחס לילדים.

יורם מרציאנו: יש כאן תיקון עוול היסטורי.

יורם מרציאנו: ייתכן שאיזה פקיד טעה ויש ילד שיש לו תסמונת דאון שמקבל את השירותים האלה, אבל הילדים האלה, האוטיסטים, זה מגיע להם בזכות.

יורם מרציאנו: הבית הזה צריך לאשר את הצעת החוק עוד לפני הפגרה גם בקריאה שנייה ושלישית, כדי לתקן את העוול ההיסטורי.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: בגלל שדיברת אישית אל חבר הכנסת מנחם בן-ששון, לחבר הכנסת בן-ששון יש זכות תגובה.

אמנון כהן: בבקשה.

יורם מרציאנו: זה לא אישי.

מנחם בן-ששון: רבותי, לפעמים אדם נחשף למידע בזכות ובחובה בהיותו חבר הכנסת, בהיותו מדען, בהיותו רקטור לשעבר, בהיותו אדם שמתעניין במה שקורה בשוק.

מנחם בן-ששון: זה קורה לכם יום-יום, זה קורה לנו יום-יום.

מנחם בן-ששון: כשמסיבות פרוצדורליות מי שהולך לשלם את המחיר – אני חוזר שוב – יהיו הילדים והמשפחות.

מנחם בן-ששון: אני לפחות צריך להיות רגוע שהזהרתי.

ראובן ריבלין: האם אתה יודע יותר טוב מהמשפחות?

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: כבוד שר הרווחה, בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביקשתי לומר כמה מלים, משום שהטיפול באוטיזם – ומכיר את זה גם ידידי, חבר הכנסת אורלב – הוא נושא גדול מאוד.

יצחק הרצוג: אני חושב שהחוק חשוב מאוד, מכיוון שאנחנו מוצאים היום עלייה דרמטית מאוד במספר הילדים האוטיסטים בישראל, כמו בכל העולם המערבי, מסיבות מגוונות ומורכבות מאוד, שאני לא אלאה אתכם בהן.

יצחק הרצוג: זו תופעה מאוד קשה.

יצחק הרצוג: כמי שמלווה מקרוב גם את הארגונים וגם את המשפחות אני מודע מאוד למצוקות הקשות.

יצחק הרצוג: לא תמיד יש לנו היכולת לתת את כל המענים.

יצחק הרצוג: יש דברים מאוד מורכבים בהגדרות של רצף הלקות.

יצחק הרצוג: עם זאת, אני חושב שטוב תעשה המליאה אם תעביר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ואחר כך יבררו את הנקודות עד תום בצורה מסודרת ועניינית.

יצחק הרצוג: אני, יחד אתכם, מברך את נציגי ארגון אלו"ט, שעושה עבודה פשוט מדהימה כל ימות השנה בתחום החשוב והרגיש הזה.

יצחק הרצוג: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: אפשר להצביע בקריאה ראשונה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 37) (הרחבת השירותים הניתנים לילדים עם אוטיזם), התשס"ז–2007.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

ראובן ריבלין: עד לרגע זה אני לא מבין את ניגוד האינטרסים.

מנחם בן-ששון: גם אני לא.

מנחם בן-ששון: אם אין טענות ענייניות – – – הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 37) (הרחבת השירותים הניתנים לילדים עם אוטיזם), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אמנון כהן: 15 בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 37) (הרחבת השירותים הניתנים לילדים עם אוטיזם), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/212).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: הצעת החוק הבאה:

אמנון כהן: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 11) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת וחיים כץ – קריאה ראשונה.

אמנון כהן: ינמק חבר הכנסת אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 11) (עובד זר בענף הסיעוד), שיזם חבר הכנסת חברי חיים כץ יחד עמי, וכבר להודות גם ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת גלנטי, על כך שהזדרז להביא את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: אני מקווה שכך יעשה גם בהכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

זבולון אורלב: על-פי החוק הקיים היום, בזכות לעובד זר אין שום הבחנה מה גיל האדם, בין שהוא בן עשר – ולפעמים גם בן עשר צריך, מסיבות רפואיות, סיעוד שיינתן על-ידי עובד זר – בין שהוא בן 30, בין שהוא בן 50 ובין שהוא בן 120.

זבולון אורלב: החוק אינו מבחין.

זבולון אורלב: התנאי לקבלת עובד זר הוא מבחני תלות.

זבולון אורלב: תחת השם "מבחני תלות" מסתתרים מבחנים כמו אם האדם יכול להתלבש לבד, אם הוא יכול להתרחץ לבד, אם הוא יכול להכין לעצמו אוכל, אם הוא יכול להדליק ולכבות את הכיריים של הגז וכיצד הוא שולט בצרכיו.

זבולון אורלב: אלה מבחנים מאוד מאוד אישיים.

זבולון אורלב: נבין כולנו שהמבחנים האלה מאוד לא נעימים, מה עוד שאתה צריך לחשוף את חולשתך מול אדם זר.

זבולון אורלב: מה הפרוצדורה?

זבולון אורלב: באה אחות מאוד טובה, עם רצון מאוד טוב – ואני אומר את זה בלי ציניות, באמת, ברצינות, אשה טובה, מקצועית מאוד – אבל היא אדם זר.

זבולון אורלב: מניסיון אנחנו יודעים, וגם נחשף בדיוני הוועדה – יעיד על כך גם חברי, חבר הכנסת חיים כץ – בדרך כלל אותם אנשים, לא נעים להם לחשוף את חולשותיהם, ולפעמים יותר מחולשותיהם, לפני אדם זר, והם משחקים את הגבר הבריא או את האשה הבריאה ואומרים: כן, כן, הכול בסדר.

זבולון אורלב: מה, זה נעים לומר שאני לא יכול להתלבש לבד, או אני לא יכול להתרחץ לבד, או לא שולט בצרכי וכדומה ושיש לי בעיה לקום בלילה?

זבולון אורלב: לכן, יש בדברים האלה בעיה.

זבולון אורלב: לכן סברנו, חבר הכנסת חיים כץ ואנוכי, שבגיל מסוים נפסיק את המשחקים ונפטור את הזקן מהמבחן, שבעיניו הוא מבחן משפיל.

זבולון אורלב: חס וחלילה לא לכך מתכוונת האחות הבודקת וחס וחלילה לא לכך מתכוונות כל הרשויות שעוסקות בכך, גם משרד התמ"ת – אלה שעוסקים בעובדים זרים – ובוודאי לא משרד הרווחה, שאני מכירו מקרוב, ובוודאי ובוודאי לא המוסד לביטוח לאומי, אגף הסיעוד, שעושה עבודת קודש.

זבולון אורלב: הם בוודאי מתכוונים לטובה.

זבולון אורלב: אבל בעיני הזקן המבחנים האלה הם מבחנים משפילים.

זבולון אורלב: לכן, חשבנו שבגיל מסוים אפשר לוותר על המבחן הזה.

זבולון אורלב: חשוב לומר שהוויתור הזה על מבחן התלות – ייתכן שבקריאה שנייה ושלישית, במקום מבחן התלות נחייב שיהיה אישור רפואי.

זבולון אורלב: לא קבענו עדיין של מי.

זבולון אורלב: אולי זה יהיה רופא המשפחה, כפי שאני הייתי מציע, כיוון שרופא המשפחה מכיר את האיש שנים רבות.

זבולון אורלב: הוא יודע יותר טוב מכל אדם אחר מה החולשות ומה הבעיות של אותו זקן, ולא צריכים להמציא את הגלגל.

זבולון אורלב: היה מי שהציע שילך לרופא גריאטרי – אינני יודע מי ישלם עבור זה.

זבולון אורלב: אבל לרדת ממבחן התלות.

זבולון אורלב: לחוק הזה אין עלות תקציבית, כיוון שהשתתפות המדינה בחוק הסיעוד היא על-פי מבחני הכנסה ולא על-פי מבחן הצורך.

זבולון אורלב: כלומר, יכול להיות שאדם פחות זקוק לעובד זר אבל אין לו הכנסות, והוא יקבל עזרה מלאה מהמדינה למימון העובד הזה, ויכול להיות שאדם שיש לו צורך מלא של 24 שעות בעובד זר לא יקבל אף אגורה אחת מהמדינה כי הוא אדם עשיר.

זבולון אורלב: המבחן הוא מבחן הכנסה, לכן אין לחוק הזה שום קשר לתקציב.

זבולון אורלב: הוא לא עולה למדינה.

זבולון אורלב: נאמר לנו בדיונים, על-ידי גורמי ממשלה, שיש להם חשש שמא הוויתור על מבחן התלות יציף את מדינת ישראל בעובדים זרים.

זבולון אורלב: גם חבר הכנסת חיים כץ בוודאי ידבר על זה, כשהוא ידבר אחרי.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר שלדעתי זאת טענת סרק.

זבולון אורלב: ממה נפשך?

זבולון אורלב: אלה שצריכים לממן את זה, צריכים לממן את זה בעצמם.

זבולון אורלב: אז מה, הוא עושה לעצמו מבחן סרק?

זבולון אורלב: הוא מחפש להוציא הוצאה מיותרת עבור עצמו?

זבולון אורלב: אלה שזקוקים לעזרה סיעודית – הביטוח הלאומי בוודאי משגיח על הדברים האלה.

זבולון אורלב: לכן, אני לא חושב שיש כאן איזשהו – אפשר להתווכח על הגיל.

זבולון אורלב: יש כאן שתי גרסאות שעדיין לא הכרענו ביניהן.

זבולון אורלב: חברי, חבר הכנסת חיים כץ, ונדמה לי שגם חבר הכנסת זיו, שלו יש הצעת חוק מקבילה – נדמה לי שהם הציעו גיל 85.

זבולון אורלב: אני הצעתי כקו נסיגה גיל 90.

זבולון אורלב: אני בהחלט אתמוך בגרסה של גיל 85, שלא תהיינה אי-הבנות, אבל אם משום-מה לא ניתן יהיה לגבש הבנה או הסכמה על גיל 85, יש לנו קו נסיגה.

זבולון אורלב: אני חושב שהגילים האלה הם גילים מופלגים, וראוי מאוד לכבד את הזקנים שלנו, והם לא יצטרכו לעבור את המבחן המשפיל הזה.

זבולון אורלב: לקראת הקריאה הראשונה היתה שאלה אם הממשלה תתמוך או לא תתמוך בחוק הזה.

זבולון אורלב: חברי חבר הכנסת חיים כץ, שהוא כידוע חבר כנסת נמרץ מאוד, פעל להשיג הבנה עם יושב-ראש הקואליציה ועם שר התמ"ת, על מנת שבקריאה השנייה והשלישית נוכל להעביר את החוק הזה בהסכמה ובתיאום.

זבולון אורלב: אני קיבלתי על עצמי את כל ההבנות שקיבל חבר הכנסת חיים כץ, ואולי הוא יפרט אותן כאן על הבמה – וכמובן הן חלות גם עלי.

זבולון אורלב: חבר הכנסת זיו פטור מהעניין הזה, ואני מקווה שהוא אולי יושיע אותנו.

זבולון אורלב: לכן, אני באמת מציע לכנסת שגם בעניין הזה אנחנו נגלה הבנה.

זבולון אורלב: אני רוצה להציג עוד היבט אחד.

זבולון אורלב: כידוע, יש תופעה מכוערת מאוד של פגיעות בקשישים.

זבולון אורלב: נדמה לי שיש סטטיסטיקה של 6,000 פגיעות בקשישים בשנה האחרונה – פגיעות מדווחות – וברור שעבריינים למיניהם מנצלים את חולשותיהם של הזקנים.

זבולון אורלב: זה ברור שאם יש עובד זר צמוד לאדם קשיש, זה חלק מהביטחון הנוסף שאנחנו נותנים לקשיש.

זבולון אורלב: כשיש אדם, והוא לא לבד בביתו אלא נמצא אתו עוד אדם אחד, זה מוסיף ביטחון.

זבולון אורלב: אינני יודע, לא עשיתי מחקר, אבל מעניין – ואני לא אתפלא אם יימצא שכל אותם קשישים שהותקפו היו לבד ולא היה אתם עובד.

זבולון אורלב: בגיל מופלג, כשבאמת האדם כבר חסר ישע ואיננו יכול להתגונן באופן עצמאי, מוטב להוסיף לו עוד גורם אחד דוגמת עובד זר.

זבולון אורלב: לכן אני מציע לחברי לתמוך בהצעת חוק.

זבולון אורלב: אני גם אודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים אם יסייע לנו להעביר את החוק.

זבולון אורלב: כאמור, אמרנו שנעשה את זה בתיאום עם הממשלה.

זבולון אורלב: אני מוכן להשיב על שאלה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת כהן רצה לשאול שאלה.

יעקב כהן: לא, אני רוצה להירשם לדבר.

אמנון כהן: אי-אפשר.

אמנון כהן: אי-אפשר לאחר ולהירשם, אי-אפשר הכול.

אמנון כהן: כבר סגרתי את הרשימה.

מנחם בן-ששון: יש מישהו שמתנגד לזה?

זבולון אורלב: אני אמרתי, אנחנו מביאים את זה כרגע בהסכמת הממשלה.

אמנון כהן: לא הבנתי מה ההסכמה.

זבולון אורלב: החוק מובא לקריאה ראשונה בהסכמה, ואמרנו שלגבי הקריאה השנייה והשלישית קיבלנו התחייבות דרך חבר כנסת חיים כץ, שיעמוד כאן, וההתחייבות הזאת, גם אני מחויב לה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת השותף להצעה, חיים כץ.

אמנון כהן: תגידו מה ההבנות, כי בינתיים יש לנו עמדה להצביע נגד.

יצחק זיו: למה אתה אומר את זה?

אמנון כהן: לא, אמרו לי שהממשלה נגד החוק, אבל אמרו לי שיש הבנות.

אמנון כהן: מה ההבנות, לא הבנתי.

אמנון כהן: מה ההבנות, חבר הכנסת כץ?

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם אתה רוצה לדעת מה ההבנות, תשאל אותי, אני אגיד מה הן.

חיים כץ: הופיע פה חברי, חבר הכנסת , והציג את עיקרי החוק ואת הסיבות בצורה רחבה, הציג הרבה סיבות לדבר.

חיים כץ: החוק הזה מתגלגל כבר מהכנסת השש-עשרה, ואנחנו, לצערי – המדינה לא רצתה את החוק הזה מהסיבה שיהיה פתח לניצול עובדים זרים על-ידי משפחות הזקנים, ולא זאת מטרתנו.

חיים כץ: מטרתנו באמת לעזור לאנשים כשהם מגיעים לגיל מופלג וצריכים עזרה.

חיים כץ: שמעתי את שאלתו של פרופסור מנחם בן-ששון, מי בכלל מתנגד לזה, אז אני אומר לך שהתנגדו.

חיים כץ: אמרו: ואללה, המסכנים האלה יביאו את העובדים הזרים והמשפחות ינצלו אותם לעבודות בית וכיוצא בזה.

חיים כץ: זה המוטו המוביל, שכל המבוגרים הם רמאים וגנבים.

חיים כץ: אני לא חושב שזה כך, מניסיוני הדל.

חיים כץ: לא ראיתי את ההורים שלי, את אבא שלי, שרוצה להכניס מישהו הביתה.

חיים כץ: הוא לא מנצל את הזכויות, וכמוהו יש רבים.

חיים כץ: אני רואה את מספר האנשים.

חיים כץ: בשביל לנסות ולקדם את זה שלב אחד קדימה, התחייבתי, כדי להעביר את זה לפחות בקריאה ראשונה, שההמשך של קידום החוק יהיה מותנה – אדוני היושב-ראש, אתה שאלת ואני עונה לך – שהמשך הקידום של הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית יהיה מותנה באישור הממשלה או שר התמ"ת.

זבולון אורלב: אישור יושב-ראש הקואליציה.

חיים כץ: כן, אבל לאישור יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש הקואליציה זה פועל יוצא – אתה יודע?

חיים כץ: זה כמו לשון נופל על לשון.

חיים כץ: הוא לא יעשה שום דבר אם לא יאשרו.

חיים כץ: אני מקווה שהתבונה תיכנס.

חיים כץ: יש לנו את חבר הכנסת זיו.

חיים כץ: הרבה מאוד אנשים ראו שהחוק הזה – ואללה, יש בזה משהו.

חיים כץ: אז יכול להיות שהיו צריכים להכניס את סיעת הגמלאים כדי שתנסה לקדם את החוק הזה.

חיים כץ: שיבואו ויגידו שלא כולם גנבים, לא כולם רמאים.

חיים כץ: ואללה, יש אנשים שלא רוצים להיות לבד, רוצים שיהיה להם מישהו בבית, שאם הם ייפלו – שיוכלו להזעיק עזרה; בעת מצוקה יוכלו להזעיק עזרה.

חיים כץ: מה לעשות שהישראלים לא רוצים לעבוד בזה?

חיים כץ: מה לעשות?

חיים כץ: אין להם הסבלנות, אין להם החשק, וגם השכר לא כל כך גבוה.

חיים כץ: אז היתה מחויבות, וגם חברי זבולון אורלב וגם אני נעמוד במחויבות שלנו.

חיים כץ: אין בכלל צל של ספק.

אמנון כהן: טוב.

חיים כץ: זהו?

אמנון כהן: עוד שמונה שניות.

חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו מקווים מאוד שהרשויות השולטות, קרי הממשלה השלטת, תתעשת ותגיד: יש במדינה הזאת אזרחים שהגיעו לגיל מופלג והם ישרים.

חיים כץ: ואנחנו מבקשים שיתמכו בחוק גם בקריאה ראשונה, ושהכנסת תתמוך גם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיתן לאנשים בגיל מתקדם – אנחנו שמחים שתוחלת החיים עולה – לחיות בכבוד עם העזרה הנאותה והדרושה.

חיים כץ: תודה רבה לכם, ואני מקווה שיתמכו בחוק.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה, כן?

יצחק גלנטי: גפני מוותר.

יצחק הרצוג: השר מבקש.

קריאה: כולם ויתרו.

יצחק גלנטי: כולם ויתרו.

אמנון כהן: שר מבקש – שר מקבל.

מנחם בן-ששון: חסר לי האיפכא מסתברא.

מנחם בן-ששון: להגיד – – – ניגוד אינטרסים שאני לא שואל את זה בקול – – –

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, האמת שלא הייתי מודע להבנה שהושגה, אבל אני חושב שהיא בעתה והיא סבירה.

יצחק הרצוג: פגש אותי חבר הכנסת כץ.

יצחק הרצוג: כל נושא הטיפול הסיעודי, שאני מקדיש לו המון תשומת לב מכיוון שיש פה עניינים בהיקף עצום – גם בביטוח לאומי, גם בניסויים שאושרו לאחרונה בוועדת העבודה והרווחה, גם במכרזים שיוצאים וגם בטיפול ובזכאות לעובד זר – הוא מכלול אחד גדול.

יצחק הרצוג: אני חייב לומר שאני גם מוטרד מנושא האשפוז הסיעודי ומבעיות אחרות.

יצחק הרצוג: אני מציע באמת שנעביר את זה בקריאה ראשונה.

יצחק הרצוג: אם זו ההבנה שהושגה, אני מכבד אותה לחלוטין, כי יש בה גם היגיון.

יצחק הרצוג: גם חבר הכנסת אורלב וגם חבר הכנסת כץ פירטו משהו שנמצא הרבה זמן על השולחן, ויש בו סוג של היגיון.

יצחק הרצוג: יש חששות קשים בנוגע לעובדים הזרים ולניצול לרעה על-ידי משפחות, ויש נורמטיביות ויש לא נורמטיביות.

יצחק הרצוג: אנחנו מכירים את עם ישראל.

יצחק הרצוג: לא חסרות בעיות.

יצחק הרצוג: אף אחד גם לא רוצה להפוך אותם לשוק עבדים או למצב שבעצם המשפחה מביאה ויותר לא רואים אותו אצל הקשיש.

יצחק הרצוג: זה נושא ענקי לדון בו, ואי-אפשר להתעלם.

יצחק הרצוג: לא כולם הם המשפחות הנורמטיביות שאתם מכירים.

יצחק הרצוג: אדוני יושב-ראש הוועדה, לאחר שההצעה תעבור אני מבקש גם להיות שותף לכל התהליך, מכיוון שמשרדי טוען שהרבה זמן לא משתפים אותו בנושא של כוח-האדם בסיעוד, ואז אנחנו מגלים עובדות בוקר וערב גם בביטוח לאומי וגם בהפעלת מערך הסיעוד בישראל.

יצחק הרצוג: תודה.

יצחק גלנטי: כבוד השר, עד עכשיו היה שיתוף פעולה – – –

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: בתיאום עם חברי הכנסת – נרשמו המון חברי הכנסת שרצו לדבר בחוק החשוב הזה – אנחנו נעבור להצבעה בקריאה הראשונה.

אמנון כהן: על-פי הסיכומים שהשיגו המציעים, נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 11) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 11) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

זבולון אורלב: – – –

יצחק גלנטי: אתה יודע בדיוק מי.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת זבולון אורלב, לפי שתי הגרסאות זה 175 – – –

אמנון כהן: בעד – 11, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 11) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/216).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: חבר הכנסת ינמק את הצעת החוק שלו: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 12) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אדוני, בבקשה.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אין לי מה להמשיך לאחר מה ששמענו.

יצחק זיו: אני רק אומר דבר אחד: להגיע לגיל 85 זו זכות, ואשרי אלה שהצליחו להגיע לגיל זה.

יצחק זיו: חוק עובדים זרים, התשנ"א–1991, מעניק את הסמכות למתן היתר להעסקת עובד זר בידי יחידת הסמך למתן היתר להעסקת עובד זר שבמשרד התעשייה, המסחר והתקשורת.

יצחק זיו: המצב כיום מחייב את הקשיש לעבור מבחני תלות מביכים ומאריך את הפרוצדורה הנדרשת על מנת לקבל היתר להעסיק עובד זר.

יצחק זיו: אני, שחוויתי זאת אצל חמותי – את הבדיקות המשפילות, כשהיא אזרה את כל כוחה כדי לא להראות את חוסר היכולת שלה, ורק לאחר שאותה עובדת סוציאלית יצאה היא פרצה בבכי ונפלה על הרצפה – לראות את המצב המביש והמביך הזה היה מספיק.

יצחק זיו: אני לא מאחל לאף אחד לחזור על המצב הזה.

יצחק זיו: על כן, מוצע לקבוע כי אדם שמלאו לו 85 שנה יהיה זכאי לקבל מהממונה לפי חוק עובדים זרים אישור להעסיק עובד זר בתחום הסיעוד.

יצחק זיו: הצעת חוק דומה הוגשה על-ידי חברי הכנסת חיים כץ ו במהלך הכנסת השש-עשרה – –

אמנון כהן: וגם השבע-עשרה.

יצחק זיו: – – וגם השבע-עשרה, והיא עולה.

יצחק זיו: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעה זו, כי היא חשובה מאוד.

יצחק זיו: אני שוב חוזר ומבקש את תמיכתכם.

יצחק זיו: תודה.

זבולון אורלב: הצבעה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: בהצבעה הקודמת חבר הכנסת הצביע במקום חבר הכנסת הלפרט.

אמנון כהן: אנחנו נציין זאת בפרוטוקול, כדי שנדע.

אמנון כהן: יעבור מציע החוק למקומו, ואנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 12) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת .

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק עובדים זרים (תיקון מס' 12) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהצעת חוק עובדים זרים (תיקון מס' 12) (עובד זר בענף הסיעוד), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שניה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/212).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: הצעת החוק האחרונה בסדר-היום היום היא הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה) (תיקון), התשס"ח–2008, של חברת הכנסת וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

אמנון כהן: תנמק את ההצעה חברת הכנסת .

אמנון כהן: בבקשה.

קריאה: חילו.

אמנון כהן: חילו.

אמנון כהן: בדחילו.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: שם על הכיפאק.

אמנון כהן: גברתי, בבקשה.

אמנון כהן: ומעמד הגבר – יהיה גם מישהו שיעמוד על זכויות הגבר ברשויות מקומיות?

נאדיה חילו: כשהגברים יהיו מקופחים, אני מבטיחה לך שאני אוביל את המאבק לשוויון.

קריאה: – – –

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: אנחנו מקופחים באופן כרוני, לא משנה.

אמנון כהן: גברתי, בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חוק היועצות למעמד האשה חוקק בשנת 2000.

נאדיה חילו: הייתי אז יועצת למעמד האשה במרכז השלטון המקומי והיו לי עוד תפקידים שונים ארציים שנוגעים לקידום מעמד האשה, ולא הייתי אז חברת הכנסת, אבל הייתי שותפה לכל התהליכים של חקיקת החוק החשוב הזה.

נאדיה חילו: הוא נחקק בשנת 2000.

נאדיה חילו: החוק במהותו בא לאפשר מינוי של יועצת למעמד האשה בכל רשות מקומית.

נאדיה חילו: לאותה יועצת שני תפקידים מאוד מרכזיים.

נאדיה חילו: האחד – לדאוג לרווחתן של העובדות בכל רשות מקומית, לקידומן, לאי-השפלתן, לייצוגן ההולם, לאפשר להן להתקדם בהייררכיה, לתת את האפשרות שזכויותיהן של הנשים תישמרנה באותה רשות מקומית.

נאדיה חילו: זה מצד אחד.

נאדיה חילו: אבל היה לה גם תפקיד הרבה יותר רוחבי ורציני: גם לדאוג לשוויון של הנשים באותו יישוב.

נאדיה חילו: החוק הזה חוקק בשנת 2000, ושבע שנים עברו, ואני יודעת בדיוק את המינוסים שהיו בעצם בחוק הזה.

נאדיה חילו: הרבה מאוד דברים ובלמים, הייתי אומרת, מנעו מימוש של החוק הזה ושל המטרות שהוא הציב מלכתחילה.

נאדיה חילו: יועצות למעמד האשה התמודדו במהלך השנים עם הרבה מאוד קשיים בבואן לממש את תפקידן ולמלא את חובתן, וקודם כול בדבר מאוד עקרוני, שהתפקיד הזה ניתן נוסף על התפקיד שאותה יועצת נשאה ברשות מקומית – כי הממשלה לא רצתה אז להטיל מעמסה תקציבית על רשויות מקומיות.

נאדיה חילו: אני, בהצעת החוק המקורית שלי, בתיקון הנוכחי, שאפתי להביא שני תיקונים עיקריים לצד כל מיני תיקונים נוספים.

נאדיה חילו: אחד התיקונים הבסיסיים – השאיפה שלי היתה להביא להצבת תקן, או שיהיה תקן לכל יועצת מקומית; שנית, שיהיה גם תקציב מוגדר ליועצת, כדי שתוכל לפעול.

נאדיה חילו: אבל שוב, היינו אמורים להגיע לפשרות, מאחר שהיתה התנגדות להטלת מעמסה תקציבית נוספת על הרשויות המקומיות, ואני אומר מכאן שהתחייבתי שהחוק, עם כל התיקונים – לא תהיה לו תוספת תקציבית, ולכן אנחנו שוב התפשרנו, לא מרצון, וזה לא האידיאל, אבל הדברים הנוספים ששאפנו להגיע אליהם בשינוי ובתיקון – הצלחנו.

נאדיה חילו: אני רוצה למנות בקיצור רב את הדברים הבסיסיים שהתיקון הזה הצליח להשיג, ותאמינו לי שהם לא מבוטלים.

נאדיה חילו: אני רואה בהם צעד נוסף בקידום החקיקה הזאת, לקראת חוק הרבה יותר מושלם, שבסופו של דבר אנחנו חייבים להגיע אליו.

נאדיה חילו: עיקרי התיקונים המוצעים: הבהרת החובה למנות יועצת לקידום מעמד האשה בכל הרשויות המקומיות וחיזוק חובתו של שר הפנים לפעול במקרים שבהם הרשות המקומית אינה ממנה יועצת.

נאדיה חילו: הסמכות ניתנת אחרי שישה חודשים, ואם אין מינוי, חובת השר למנות יועצת באותה רשות; הבהרת תנאי ההעסקה של היועצות לקידום מעמד האשה והקבלתם לתנאי ההעסקה – ופה אנחנו שוב מתפשרים וזה לא יהיה של מנהל אגף, כי אין בכל רשות מקומית אגף, והסכמנו שההקבלה תהיה למנהל מחלקה ושלא יהיו לה עלויות נוספות; הגדרת מהות התפקיד של היועצות, תוך שימת דגש על כך שתפקידה לפעול לקידום מעמד האשה והשוויון בין המינים בקרב אוכלוסיית הרשות המקומית כולה, ולא רק בקרב עובדי הרשות המקומית, וכן הדגשת מחויבותה של היועצת לפעול לאכיפת החקיקה בנושא ייצוג הולם של נשים בתחום הרשות המקומית; הגדרת סמכויותיה של היועצת בכל הנוגע בנוחות בישיבת מועצת הרשות המקומית והוועדות, והחובה לתת לה הזדמנות להביע את עמדתה בעל-פה או בכתב בעניינים הנוגעים לתחומי פעילותה; זכותה להיות נוכחת בישיבות ועדות ומכרזים, והכי חשוב – נוכחותה בישיבות מועצת העיר.

נאדיה חילו: כל החלטה שמועצת העיר אמורה לקבל ויש לה השלכה על נשים תהיה בנוכחות ובהסכמה ובהבעת דעה של אותה יועצת; העלאת רמת הכישורים הנדרשים מהיועצות כך שיידרש תואר אקדמי וכן ניסיון מקצועי או מעשי בתחומים הרלוונטים; עיגון בחוק של ההכשרה המקצועית שעוברות היועצות לצורך מילוי תפקידן; קביעת חובת ההודעה לרשות לקידום מעמד האשה במקרה שיש כוונה להעביר יועצות לקידום מעמד האשה מתפקידן, כדי למנוע העברה מתפקיד משיקולים לא ענייניים; ציון התקציב המוקצה לפעילות היועצות לקידום מעמד האשה בסעיף נפרד בתוכנית התקציב של הרשות המקומית.

נאדיה חילו: לא נותר לנו בעניין הזה אלא להודות ליועצת המשפטית של הוועדה לקידום מעמד האשה, הגברת תמי סלע, וליושב-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חבר הכנסת , שאפשר לי לנהל את ישיבות הוועדה לשם קידום החקיקה הזאת, וכן להודות לכל חברי הכנסת שנשארו עד השעה הזאת להצביע.

נאדיה חילו: אני רוצה לראות בזה נדבך נוסף בהצלחה שלנו לקדם שוויון מלא של נשים וייצוג הולם.

נאדיה חילו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אני מבין שכולם תומכים.

אמנון כהן: מייד נצביע על הצעת החוק, אבל לפני כן – הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

אמנון כהן: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק זכויות תלמידים עם לקויות למידה במוסדות על-תיכוניים, התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 44), התשס"ח–2008, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה; הצעת חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושאים: אי-מינוי מנהלים במועצה להסדר הימורים בספורט, של חברי הכנסת אבשלום וילן ורונית גדיש; תכנון ומיפוי אזורי ומרחבי בשל סוגיית הפסקת לימודים במודיעין, של חברת הכנסת אסתרינה טרטמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קריאה ראשונה)

אמנון כהן: חבר הכנסת , בבקשה.

אמנון כהן: אתה מתנגד להצעת החוק החשובה?

נאדיה חילו: הוא עזר בהכנת הצעת החוק.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בוועדה העליתי את העניין של ההכרה בתפקיד של היועצת לקידום ענייני האשה, שצריכה להיות בעלת תואר אקדמי.

משה גפני: אני הבאתי את הדוגמה של הרשויות החרדיות.

משה גפני: החוק הזה יצטרך להיות מיושם בהן, יצטרכו לעסוק בנושאים שנוגעים למעמדן של הנשים ברשות המקומית ובכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אמרתי שיש סקטור אחד במדינה שבו לנשים אין תואר אקדמי – –

אמנון כהן: יש השכלה תורנית, זה מוכר.

משה גפני: – – הנשים בוגרות "בית יעקב", בוגרות סמינרים, הן לא בעלות תואר אקדמי.

משה גפני: אכן הכניסו, וראיתי בהצעת החוק שמוגשת לקריאה הראשונה, במה שמונח לפנינו, שהכניסו גם את העניין של בעלת תואר אקדמי או תעודה מקבילה לתואר אקדמי.

משה גפני: חברת הכנסת חילו, להערכתי זה לא עונה על הנושא הזה, אף-על-פי שהלימודים מקבילים.

משה גפני: אותם לימודים שלומדים באוניברסיטאות ועל זה מקבלים תארים של הוראה, מקבלים בסמינרים של "בית יעקב" תעודת הוראה, אבל אני לא חושב שמבחינה משפטית, כפי שזה נוסח לקריאה הראשונה – – –

אמנון כהן: זה מוכר לצורך שכר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני רוצה להגיד משפט על הנושא העקרוני: ברשויות החרדיות זה יהיה צעד גדול שתהיה יועצת שתבוא מתוך הקהילה כדי לקדם את הנושאים הללו, ואהיה מאוד בעד זה.

משה גפני: אם כתוצאה מהחוק ייאלצו להביא אשה מבחוץ, שאיננה חלק מהקהילה, זה יהיה דבר שיצא שכרו בהפסדו באופן חמור.

משה גפני: נניח ששר הפנים יאלץ את הרשות המקומית להביא מבחוץ אשה בעלת תואר אקדמי, נניח למודיעין-עילית – – –

אמנון כהן: אבל היית שותף בוועדה, אז למה לא אמרת שזה לא מספיק?

משה גפני: אז העליתי את העניין הזה, ואני אומר שלהערכתי – – –

אמנון כהן: בהכנה לקריאה שנייה ושלישית תדאג.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מודה שזה לא היה בהכנה לקריאה ראשונה והוסיפו את זה, כי חברת הכנסת והחברות האחרות שהיו בוועדה הסכימו שצריך לעשות את זה.

משה גפני: אני מאוד מבקש, אחרת באמת תהיה פה תקלה והצעת החוק לא תשיג את מטרתה ותגרום למשהו הפוך ממה שחברת הכנסת חילו מעוניינת בו.

משה גפני: צריך למצוא את הניסוח המשפטי ההולם והמתאים, שאכן מישהי בוגרת "בית יעקב" – ואגב, לפי כל הסקרים הלימודים הללו הם ברמה גבוהה יותר מאשר במוסדות המקבילים; כך הוכיחו הסקרים הבין-לאומיים.

משה גפני: אני רוצה שתהיה אשה עם רמה לימודית גבוהה, שיהיה לה הניסיון ויהיו כל הדברים שצריך, אבל שתבוא מתוך הקהילה.

משה גפני: הקהילה החרדית, הציבור החרדי הוא הציבור היחיד במדינת ישראל – גם לא הציבור הערבי – שהבנות בו לומדות ברמה הכי גבוהה את כל הלימודים אבל אין להן תואר אקדמי מסיבות אידיאולוגיות.

משה גפני: לכן, אני מאוד מבקש שבהכנה לקריאה שנייה ושלישית תימצא הנוסחה המשפטית שתפתור את הבעיה הזאת, ואז החוק יהיה בסדר.

אמנון כהן: חבר הכנסת כהן, הוא מסר גם את העמדה שלך, לא?

יעקב כהן: אם אדוני לא רוצה שאני אעלה.

יעקב כהן: ..

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אני חושב שהחוק חשוב.

יעקב כהן: כמו שאמר קודמי, יכול להיות שצריך להסתפק, אם נכתוב מעמד שווה לאלה שלא מקבלים את התואר האקדמי, אחרי 12 שנות לימוד כשהוא מסיים, הוא מקבל את התעודה – להסתפק בתעודה הזאת.

יעקב כהן: הייתי רוצה לומר מלה על החוק הקודם.

יעקב כהן: החוק חשוב מאוד.

יעקב כהן: אדם זקן לא מחפש להכניס לביתו – אני מכיר הרבה זקנים שצריכים מאוד את העובד הזר ולא רוצים להכניסו לביתם בשום אופן.

יעקב כהן: אם הוא כן מוכן, פירושו של דבר שהוא צריך והוא נאלץ.

יעקב כהן: ממקרים שאני מטפל בהם אני רואה שהזקנים לא רוצים להראות תלות, הם דווקא רוצים להראות שהם כן עצמאים ומסוגלים.

יעקב כהן: לבזות את הזקן – לא מגיע לו, אנחנו צריכים לתת לו את מקסימום הכבוד ולכבד אותו.

יעקב כהן: אדם שהגיע לגיל 85 בדרך כלל לא מחפש פרפאות, לא מחפש לעשות דברים לא חוקיים.

יעקב כהן: אם הוא זקוק לעובד הזר, צריך לתת לו.

יעקב כהן: באותה הזדמנות רציתי לפנות לשר בנושא שהשר מטפל בו, בנושא הוועדות הרפואיות.

יעקב כהן: אני מבקש להקל על אנשים שמגיעים לוועדות הרפואיות – נכים, ילדים מיוחדים, ילדים מוגבלים.

יעקב כהן: לצערנו, מי שמגיע לשם צריך לעבור שבעת מדורי גיהינום עד שהוא מקבל את התעודה.

אמנון כהן: איפה?

יעקב כהן: בוועדות הרפואיות, הוא צריך לקחת חברה או "מאכערים".

יעקב כהן: הגיע הזמן שמי שמגיע לו, ייתנו לו.

יעקב כהן: יש מצבים שמי מגיע לשם נראה חשוד, מנסים להפיל אותו עם השאלות.

יעקב כהן: יש דברים שרואים.

יעקב כהן: בימים אלה אני מטפל בעניינם של אנשים חולים, קשישים, ילדים מוגבלים – ילדים מיוחדים, שרואים עליהם, לא צריך שום דבר כדי לראות שהילדים האלה מוגבלים.

יעקב כהן: למה אנחנו צריכים להכאיב?

יעקב כהן: הייתי צמוד למישהו שטיפל במוגבל, האמא היתה צריכה להתפרץ בבכי, היתה צריכה להגיד את כל הדברים, ועל אף זאת לא קיבלו את המצב של התינוק.

יעקב כהן: לכן אני חושב שצריך ללכת לקראתם.

יעקב כהן: נכון שלפעמים יש מתחזים, אבל אי-אפשר להגיד שכל השדה פגום בגלל כמה קוצים.

יעקב כהן: לכן צריך לשנות את הפרמטרים לקבל מענק.

יעקב כהן: יש אנשים חולים, אז שיקבלו את זה בכבוד.

יעקב כהן: נקודה נוספת שרציתי לפנות לשר – –

אמנון כהן: נגמר הזמן.

יעקב כהן: – – שמעתי שלממשלה יש מגמה לצמצם את מספר העובדים הזרים.

יעקב כהן: ברור שאנחנו לא מעדיפים לתת – – –

יצחק הרצוג: הרגע חוקקת את החוק לצמצם את מספר העובדים הזרים.

יעקב כהן: כן, אני מדבר באופן כללי.

אמנון כהן: אז איך אתה מחוקק חוק ומצד שני אתה מתנגד?

יעקב כהן: הממשלה רוצה לצמצם באופן כללי גם אצל הזקנים וגם אצל החולים.

אמנון כהן: ולכן?

יעקב כהן: אני לא רואה שיהודים מסוגלים ויכולים לעשות במקומם את העבודה.

יעקב כהן: לכן, עם כל העדיפות לעבודה העברית, יש דברים שהזקנים לא יכולים לקבל – רק את העובדים הזרים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת , בכשרון שלך דיברת על חמש הצעות חוק בשלוש דקות.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה) (תיקון), התשס"ח–2008.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה) (תיקון), התשס"ח–2008, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 7, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהצעת חוק הרשויות המקומיות (יועצת לענייני מעמד האשה) (תיקון), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדה לקידום מעמד האשה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: ברוך השם, תם סדר-היום.

אמנון כהן: הישיבה הבאה תתקיים בסייעתא דשמיא ביום רביעי, ה' באדר ב' התשס"ח, 12 במרס 2008, בשעה 11:00.

אמנון כהן: ישיבה זו נעולה.