ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השש-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2006-05-30 00:00

דליה איציק: אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, ג' בסיוון, 30 במאי 2006.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הצעת ועדת הכנסת לבחירת ועדה לעניין מסוים לפי סעיף 17 לתקנון הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברי הכנסת, הסעיף הראשון על סדר-היום הוא נאומים בני דקה.

דליה איציק: כל חבר הכנסת שמבקש להתייחס לעניין כלשהו יוכל לקבל רשות דיבור במסגרת זמן של דקה.

דליה איציק: חברי הכנסת המעוניינים מתבקשים להירשם באמצעות מערכת ההפעלה האלקטרונית, שגם תקבע את סדר הדוברים.

דליה איציק: אפשר להירשם.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להתייחס למקרה המצער שאירע השבוע באשדוד בפרשת התינוקת.

דוד אזולאי: בית-המשפט החליט שצריך לנתח את הגופה, ולקחו את התינוקת בניגוד לדעת אותם גורמים.

דוד אזולאי: אני חושב שהגיע הזמן שידעו כולם, שיש רצון של המשפחה ושאי-אפשר להתעלם מרצון המשפחה, שמבקשת שלא לנתח גופה, במיוחד כשמכירים את המשפחה ויודעים במי מדובר.

דוד אזולאי: כל מה שנעשה, נעשה בחוסר רגישות מצד הפרקליטות, שהחליטה לשלוח את גופת התינוקת לאבו-כביר.

דוד אזולאי: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול שמענו שהממשלה הודיעה לארבעת חברי הפרלמנט מה"חמאס" שעליהם להפסיק את חברותם בפרלמנט או לעזוב את שטחי ירושלים, שהיא חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

יעקב מרגי: אני חושב שהממשלה או המדינה שגתה.

יעקב מרגי: מרגע שנבחרו אותם אנשים, היו צריכות מערכות אכיפת החוק להביא אותם לדין על חברות בארגון טרור; משלא עשו כך, אני חושב שהאקט שנעשה הוא מאוחר, הוא לא נכון.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך להעמיד לדין כל מי שחבר בארגון הזה, שנקרא ארגון ה"חמאס", כל עוד הוא ממשיך בדרכו, דרך הטרור.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת קולט אביטל - בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, באחד העיתונים מופיעה היום כתבה על כך שבבסיס חיל האוויר שבו היה אונס ממושך של ילדה - 35 אנשים אנסו אותה - הוחלט לעשות כנס מוסר.

קולט אביטל: אני חושבת שהסיפור הזה קצת מוזר.

קולט אביטל: קצת מאוחר לערוך כנס כזה.

קולט אביטל: אני קוראת למפקד חיל האוויר לקחת לתשומת לבו את העובדה שהתנהגויות כאלה צריך לעקור מהשורש לא רק בכנסים עם בידור, אלא בחינוך מאוד יסודי, שאותו צריך להנחיל לכל חיילי צה"ל.

קולט אביטל: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, מנתונים שהוצגו לפני כמה ימים על-ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה עולה, כי מדינת ישראל, שרבים חשבו שהיא מדינת רווחה מתקדמת, מצויה בתחתית סולם הקצבאות.

שמואל הלפרט: הנתונים מבהירים, כי המובטלים בישראל מקבלים דמי אבטלה לתקופה קצרה בהרבה מהמובטלים באירופה, וגם קצבאות הילדים, ביחס לתוצר לנפש, נמוכות בישראל במידה ניכרת מאלו המשולמות במדינות אירופה.

שמואל הלפרט: וממשלת ישראל ממשיכה לקצץ בקצבאות הילדים מדי שנה.

שמואל הלפרט: מר דוד ברודט, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, אומר שעל ממשלת ישראל מוטלת החובה להגביר את הטיפול בבעיות החברתיות.

שמואל הלפרט: שאלתי לממשלת ישראל היא, מתי יתחילו להתייחס סוף-סוף ברצינות לבעיות החברתיות הבוערות?

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: מוותר.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה להעלות את האירוע הטרגי שהיה אתמול - פטירתה של התינוקת באשדוד.

יעקב כהן: אני חושב שזה אירוע מצער וכואב ביותר.

יעקב כהן: פניתי למפקד משטרת המרחב בדרום, יחד עם חברים נוספים ואישי ציבור, שמכירים את המשפחה ויודעים את הסיבות לפטירת התינוקת בת השנה - היא לקתה בחום גבוה במשך כמה ימים והלכה לעולמה.

יעקב כהן: לא יכול להיות שברגעים קשים כאלה של המשפחה יוסיפו מכאוב על מכאובה.

יעקב כהן: אני לא רוצה להגיד שחבל על המהומה הזאת, במקום לפשט דברים.

יעקב כהן: הסיבות ידועות.

יעקב כהן: במשטרת המרחב לא רצו לסגור את התיק, בזמן שתיקים גדולים, לרבות רצח, נסגרו השבוע.

יעקב כהן: דווקא על דבר כואב כזה הקימו מהומה ושערורייה.

יעקב כהן: צריך לראות שהדבר לא יישנה.

יעקב כהן: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לשבח את שר המשפטים חיים רמון על שלאחר התעללות של שנים באנשי ערוץ-7, ששידרו בהוצאות של מיליונים מאונייה בלב ים, כפי שעשתה אוניית השלום בשעתה, ובכל זאת התעמרו בהם במשך שנים, מצא לנכון, עם כניסתו לתפקיד, להוריד מעל גבם לפחות את הקטע הפלילי - את העונשים הם כבר קיבלו ואת ערוץ-7 כבר סגרו - כי הם באמת אנשים ברמה גבוהה ביותר, הראויים למחווה הזאת.

צבי הנדל: תודה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, "זכור את יום השבת לקדשו" הוא לא רק ציווי דתי, אלא הוא החוק הסוציאלי הראשון בהיסטוריה האנושית, ואין יפה ממנו.

שלי יחימוביץ': התרגום המודרני שלו הוא חוק שעות עבודה ומנוחה.

שלי יחימוביץ': בעיתון "מעריב" פורסמו ביום שישי נתונים קשים מאוד על כך שמאות אלפי אזרחי מדינת ישראל נאלצים לעבוד בשבת בכוח.

שלי יחימוביץ': אם הם לא יסכימו, הם לא יקבלו עבודה.

שלי יחימוביץ': בשוק עבודה קשה כמו היום, אין ברירה אלא לעבוד בשבת.

שלי יחימוביץ': רבים מהעובדים האלה לא מקבלים יום מנוחה חלופי, גם לא שעות נוספות.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שאנחנו, החילונים, שנלחמנו למען קניות חופשיות בשבת, צריכים לעשות חשבון נפש, לחבור לחברינו שומרי המצוות ולהחיל מחדש את החוק הסוציאלי הזה בכוחות משותפים, כי נכון להיום יש יותר מדי עבדי שבת במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': זו לא חירות, זה שבי.

שלי יחימוביץ': על חשבון חופש הקנייה של הצרכנים, אנחנו לא יכולים לשעבד עובדים.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שמואל הלפרט: ביקשתי מנשיאות הכנסת לדון בנושא והצעתי לא אושרה.

יעקב כהן: באירופה אי-אפשר לפתוח חנות בשבת.

דליה איציק: אדוני, כדי שאני אקשיב לך בכבוד, יש לי חדר.

דליה איציק: אפשר להיכנס; ורצוי שלא להעיר הערות ביניים, כי אני שמרתי בתורך שיהיה שקט.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, כל חברה חפצת חיים מעלה על נס את מערכת החינוך ודואגת לה.

אחמד טיבי: נתוני הירידה בשיעור הזכאים לבחינות הבגרות מדאיגים.

אחמד טיבי: הם צריכים להדאיג כל אחד מאתנו.

אחמד טיבי: הם היו במגזרים מיוחדים, שסבלו מנחת זרועו של השלטון וכן מהדרה וממניעת תקציבים, לרבות במגזר הערבי.

אחמד טיבי: יש חריגים, ואת החריגים האלה צריך להעלות על נס ולהתקנא בהם.

אחמד טיבי: אור-עקיבא היא דוגמה.

אחמד טיבי: השר אדרי, אולי לך יש חלק בזה.

אחמד טיבי: מי ייתן ותקציבים יוזרמו לאלה שזקוקים לתקציבים בהעדפה מתקנת.

אחמד טיבי: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כולם יודעים מה סוג האנשים הנזקקים לשירות של המוסד לביטוח לאומי ומה חשיבות הגוף אשר מייצג ומעצב את המדיניות של המוסד לביטוח לאומי.

טלב אלסאנע: במועצה של המוסד, המונה 56 חברים, אין ייצוג לאוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: מאז סיימה המועצה הזאת את כהונתה, לפני כשנה וחצי, טרם נבחרה מועצה חדשה.

טלב אלסאנע: זו הזדמנות לשנות את ההרכב, כדי שיהיה גם מייצג וישקף את כל האוכלוסייה.

טלב אלסאנע: מה גם שבדוח תלונות הציבור מתברר, ששני הגופים שיש עליהם הכי הרבה תלונות מבחינת הציבור הם המוסד לביטוח לאומי, שתופס מקום ראשון, והמשטרה.

טלב אלסאנע: המוסד לביטוח לאומי צריך להתייעל ולהקל על ציבור הפונים אליו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, באמצע הדיונים על התקציב החליטה עיריית תל-אביב לקצץ במכסות של ילדים בהשמה חוץ-ביתית ב-26%, שזה אומר 129 ילדים נזקקים, שעברו את כל המבחנים של נזקקות על-ידי בתי-המשפט לנוער.

נאדיה חילו: מדובר במשפחות נחשלות, משפחות שיש בהן התעללות פיזית, נפשית ומינית, והן לא יכולות לטפל בילדים.

נאדיה חילו: אבל לא מדובר רק ב-129 ילדים.

נאדיה חילו: אותם ילדים, בגלל קשיים תקציביים כאלה ואחרים וסדרי עדיפויות לא נכונים, ייאלצו להישאר בביתם, יהיו בסכנת חיים.

נאדיה חילו: לדעתי, זה נושא שמן הראוי היה לתקצב אותו.

נאדיה חילו: זה לא תקציב מאוד גדול, אבל זה בגדר הצלת נפשות.

נאדיה חילו: אם לא נוציא את אותם ילדים, נקבל אותם אולי בשלב יותר מאוחר כעבריינים וכפורקי עול.

נאדיה חילו: תודה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, הערה לחברת הכנסת חילו.

רן כהן: הנושא הוא אכן כאוב, אבל זאת לא החלטה של עיריית תל-אביב אלא הוראה של משרד הרווחה ל-60 רשויות בארץ.

רן כהן: צריך להרים את כל המדינה הזאת מקצה עד קצה נגד ההחלטה הזאת להחזיר ילדים למקום הסכנה, בניגוד להיגיון, לשכל הישר ולמוסר.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, כבכל יום שלישי בשנה האחרונה אני רוצה להעלות את הסוגיה של התאבדויות חיילים.

רן כהן: מדי שנה מתאבדים בצה"ל בממוצע 35 חיילים.

רן כהן: התאבדות חיילים היום היא סיבת המוות מספר אחת בצה"ל.

רן כהן: צה"ל מוכיח יכולת התמודדות מצוינת עם תאונות אימונים, תאונות דרכים וסיבות מוות אחרות.

רן כהן: בתחומים הללו מושקעים מאמצים רבים – פקודות, הסברה, קציני בטיחות ודרכים אחרות.

רן כהן: לצערי הרב, אף שמספר החיילים שמתאבדים בכל שנה גבוה יותר מאשר בתאונות אחרות, לא מושקע אפילו חלק קטן מהמאמץ שמופעל נגד תאונות.

רן כהן: בראייה רב-שנתית, ניתן להעריך שבין 8% ל-10% מכלל חללי צה"ל מאז הקמתו היו מתאבדים.

רן כהן: לשמחתי, ובעקבות פעילות מאוד אינטנסיבית שלי ושל חברי ועדת החוץ והביטחון בעניין הזה בשנה האחרונה, כונסה לראשונה ישיבת מטכ"ל שהוקדשה לעניין.

רן כהן: הרמטכ"ל אף הכניס את המאבק בהתאבדויות לפקודת יעדי צה"ל לשנת 2006.

רן כהן: צה"ל חייב לצמצם את זמינות הנשק לחיילים שלא חייבים לשאת נשק ולעשות את כל הפעולות כדי לצמצם את מספר המתאבדים.

רן כהן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים נכבדים, אני רוצה לברך את ראש הממשלה על הפתרון שהוא מצא לסיום שביתת החולים, ששבתו פה, לצערנו, במשך שבועיים ויותר.

אברהם מיכאלי: אני מברך את אלה שנתנו יד למציאת הפתרון הזה, בהם שר התמ"ת, שהוא יושב-ראש סיעת ש"ס, מר אלי ישי, כדי שהסבל הזה ייפתר והחולים האלה, שמחלתם קשה והם זקוקים לתרופות לצורך חיים, יבריאו ולא יזדקקו – לא הם ולא אחרים – לשבות בשביל לקבל את הסעד המינימלי הזה של תרופה לצורך חיים.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את בית-הספר התיכון באור-עקיבא על ההישג המאוד מרשים של 100% הצלחה בבגרות.

זבולון אורלב: אני אומר זאת מפני שפה באולם יושב השר יעקב אדרי, בצניעות.

זבולון אורלב: הוא היה ראש המועצה המקומית ויש לו הרבה מניות זהב בהישג הזה.

זבולון אורלב: יישר כוח.

זבולון אורלב: אפשר ללמוד ממך ולהעתיק את ההצלחה הזאת למקומות רבים.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, אתמול החליט ארגון המרצים הבריטי להחרים חרם אקדמי את האקדמיה בישראל.

זבולון אורלב: הנושא הזה חוצה קואליציה ואופוזיציה והוא חוצה מפלגות.

זבולון אורלב: אני חושב שמעשה כזה חייב בתגובה ראויה של כנסת ישראל, ואני קורא לך, גברתי היושבת-ראש, לשקול לקיים דיון מיוחד, לא על חשבון הצעות לסדר ולא על חשבון הצעות דחופות, על מנת שתהיה אמירה ברורה, מפורשת, של כנסת ישראל, שתקרא גם לפרלמנטים בעולם לגנות את האנטישמיות ואת הגזענות, שמזכירה את התקופה הנאצית.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת מאיר פרוש.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, חברי כת גזענית ערכו שלשום הפגנת כוח אנטישמית במרכז הפלעצל – ברובע היהודי של פריס.

מאיר פרוש: הם הסתובבו באזור כשהם מצוידים באלות ובאגרופנים וצרחו "מוות ליהודים".

מאיר פרוש: היהודים תושבי המקום ציינו כי היתה אווירה של פוגרום בלב העיר פריס.

מאיר פרוש: מכיוון שידענו כבר אירועים אנטישמיים בפריס בעבר הלא-רחוק, עד כדי רצח יהודי צעיר, מן הראוי שהכנסת, על כל חלקיה, תגנה את האנטישמיות המרימה ראש בצרפת.

מאיר פרוש: זה נכון שיש אירועים אנטישמיים גם במקומות אחרים, במדינות אחרות ובערים אחרות, וכנראה האנטישמיות מתעצמת לאחרונה, מתפשטת ומתרחבת, אבל צרפת - ובמיוחד פריס – בולטת יותר, מורגשת יותר במעשי התועבה האלה.

מאיר פרוש: לכן, בצד הגינוי של הכנסת, אנחנו גם קוראים לשלטונות צרפת: במקום זיקוקי די נור בתל-אביב, מוטב שתעשו את המוטל עליכם לעקור את תופעת האנטישמיות, ובעיקר את האנטישמים.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני שמחה ומברכת את כל אלה שתרמו לסיום השביתה של חולי הסרטן.

רוחמה אברהם-בלילא: למרות כל מה שנאמר כאן בשבוע האחרון, למרות הצעקות, ההשמצות והמלים שחלקן טוב היה שלא ייאמרו, בכל זאת התברר דבר אחד: הממשלה וראש הממשלה נהגו באחריות רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: לחברת הכנסת ליה שמטוב, שלצערי הרב מצאה את הזמן לנגח אותנו, חברי הקואליציה, כאטומי לב – ולצערי הרב היא לא נוכחת כאן – אני מודיעה בזאת ואומרת בפה מלא, שחברי הקואליציה, ראש הממשלה והממשלה אינם אטומים.

רוחמה אברהם-בלילא: הראיה לכך היא שחולי הסרטן קיבלו לשמחת כולנו את התוספת התקציבית המיוחלת והממשלה התגלתה במלוא אחריותה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שבה ומברכת על כך שניתן היה להציל ולהאריך חיים, ולכל החולים - רפואה שלמה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול דנה נשיאות הכנסת בבקשות להצעות דחופות לסדר-היום, בהן נושא דוח ועדת-זיילר.

מוחמד ברכה: הנשיאות דחתה את בקשת הדחיפות, בטענה שהדבר נמצא בחקירה.

מוחמד ברכה: לא על הנושא הזה אני רוצה לדבר.

מוחמד ברכה: אני רוצה לדבר על עצם העובדה שאחד מסגני היושב-ראש, חבר הכנסת אהרונוביץ, הוא אחד המוזהרים של ועדת-זיילר.

מוחמד ברכה: לא היה ראוי שהוא ישב בדיון ולא יפסול את עצמו מלהשתתף בדיון על דבר כזה.

מוחמד ברכה: על כן אני חושב שיש מקום להעיר את תשומת לב יושבת-ראש הכנסת, וגם של סגן יושב-ראש הכנסת, לעניין זה.

מוחמד ברכה: זה דבר שאינו ראוי.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת איננו כאן, אבל אני מוכרחה לומר, חבר הכנסת ברכה, שלא התקיים דיון.

דליה איציק: אני מודה שזה לא עמד לנגד עיני.

דליה איציק: אני סומכת על יושרו, שזה עמד לנגד עיניו, ואם וכאשר הנושא היה עולה לדיון, אני מניחה שהוא היה פוסל את עצמו, אבל אני מודה לך על ההערה ועל תשומת הלב.

דליה איציק: אני מודה שלא הייתי ערה לזה.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה.

דליה איציק: חבר הכנסת טאהא, אני לא אדלג עליך.

דליה איציק: לא תהיה ישיבה בלי שתדבר.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שר הפנים שלח אולטימטום לשלושה חברי פרלמנט פלסטינים ולשר אחד.

ג'מאל זחאלקה: זהו אולטימטום לגירוש מהעיר – ירושלים המזרחית.

ג'מאל זחאלקה: זהו צעד שמנוגד לחוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: ירושלים המזרחית היא שטח כבוש.

ג'מאל זחאלקה: אף מדינה בעולם לא מכירה בסיפוחה ולא מכירה בתחולת החוק הישראלי עליה.

ג'מאל זחאלקה: מכאן, מה שחל על ירושלים המזרחית זה החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: מי שצריך לעזוב את העיר זה הכיבוש הישראלי ולא תושבי העיר המקוריים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא צעד לא צודק, אלא מטומטם.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא יכול להשיג שום מטרה חוץ מהגברת מתיחות, שנאות, ריב ומדון.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת טאהא.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת עמירה דותן.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, 120 משאיות שובתות כרגע ליד מחסום המנהרות, מחסום ביתר, כשהן עמוסות באבן ושיש ואמורות להיכנס לישראל.

ואסל טאהא: מפקד הצבא שם במחסום המנהרות הנחה את נהגי המשאיות לעבור דרך מחסום ביתר, אבל הם לא הורשו לעבור שם, מה עוד שההתייחסות היתה גסה מאוד.

ואסל טאהא: הטענה היא שמחסום המנהרות עדיין לא מוכן לבדיקות ביטחוניות.

ואסל טאהא: 120 משאיות עמוסות ממתינות שם.

ואסל טאהא: אני חושב שיש מקום שהגורמים הנוגעים בדבר יתערבו על מנת לפתור את הסוגיה הזאת ויאפשרו גם לנהגים וגם לסחורה לעבור, וכך גם לתושבים שאין להם דרך אחרת שמובילה לביתם.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת עמירה דותן, בבקשה.

עמירה דותן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר הלכה לעולמה יעל רום.

עמירה דותן: יעל רום היתה הטייסת הראשונה בחיל האוויר.

עמירה דותן: יעל נולדה בתל-אביב, בנווה-צדק, וגדלה בתל-אביב.

עמירה דותן: את שירותה הצבאי החלה בגדנ"ע, שם התנדבה לקורס טיס.

עמירה דותן: היא סופחה לחיל האוויר והוכשרה כטייסת בקורס טיס צבאי מלא.

עמירה דותן: היא שירתה בטייסת חיל האוויר במשך כעשר שנים כמדריכת טיס, כקברניט של מטוס "דקוטה" בטייסת התובלה של חיל האוויר.

עמירה דותן: אחר כך הצטרפה ל"ארקיע" והפכה להיות חלוצת העולם המערבי כטייסת צבאית וכטייסת בחברה מסחרית.

עמירה דותן: יעל פעלה לקידום הקמתם וביסוסם של תפקיד יועצת ראש הממשלה לקידום מעמד האשה ושל המועצה הלאומית לקידום מעמד האשה במשרד ראש הממשלה; היתה מיוזמות ומקימות היחידה לקידום נשים בספורט והמועצה הלאומית לקידום נשים במדע וטכנולוגיה; הפעילה את תוכנית נעל"ה ועסקה בקידום נערות לטכנולוגיות מתקדמות ולמדעים.

עמירה דותן: יהי זכרה ברוך; וההיסטוריה תהיה גם ה-her story.

דליה איציק: תודה רבה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: תודה רבה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כשבועיים התפרסמה בעיתון "הארץ" מודעה צנועה המודיעה למגורשים מגוף-קטיף וצפון השומרון: להווי ידוע לכם, אזרחים יקרים, שעד 30 במאי, דהיינו היום, אם לא תאספו את המיטלטלין שלכם מהמכולות בקסטינה, מדינת ישראל תשמיד את המיטלטלין שלכם או תמכור אותם, כראות עיניה.

אריה אלדד: השדולה למען המגורשים ביקרה באתרים ביום שישי וחלק מהאנשים היו גם היום.

אריה אלדד: האתרים חלקם עדיין לא מוכנים, האנשים בבתי-מלון – מה אתם רוצים מהחיים שלהם?

אריה אלדד: גירשתם אותם, יופי, אבל למה לעשות להם את המוות?

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת טרטמן - בבקשה, גברתי.

אסתרינה טרטמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, במסמך קווי היסוד של הממשלה, תחת הכותרת "המישור המדיני והביטחוני", יש חשיבות רבה לנושא של ביטחון אזרחי המדינה, תוך דגש, בסעיף 12, על התחשבות בצרכים ההומניטריים של האוכלוסייה האזרחית הפלסטינית בניסיון למנוע ממנה סבל מיותר.

אסתרינה טרטמן: אני מכבדת את הסעיף הזה, צריך למנוע סבל מיותר מאוכלוסייה בכלל, לרבות האוכלוסייה הפלסטינית, אבל מדוע אין שום התייחסות, אף לא באות אחת ולא בתו אחד, לאוכלוסייה היהודית באזור הזה?

אסתרינה טרטמן: בימים אלה כורים כביש עומק שמבתק את היישוב גבעת-זאב, מנתק לגמרי מהעיר עצמה.

אסתרינה טרטמן: אף אחד לא חושב על זה, השיקולים הם כספיים נטו.

אסתרינה טרטמן: בונים את הכביש הזה, שיהיה כביש שקוע בעומק של 7 מטרים וברוחב של 12 מטרים, תוך ניתוק מוחלט של החלק הצפוני של גבעת-זאב משכונות בדרומה, כי לא מתייחסים לאוכלוסייה.

אסתרינה טרטמן: אני קוראת להפוך את הכביש הזה לכביש ממונהר ולא לכביש שקוע, כדי לשמור על מרקם האוכלוסייה של האזרחים היהודים.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי - בבקשה, אדוני; יש לך דקה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: אם איני טועה, סיימתי את חובותי.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לשלוח מכאן ברכות לשר הפנים על שתיקן דבר אבסורדי בכך שנתן הוראה לנציגי הרשות הפלסטינית שגרים בירושלים.

אליהו גבאי: לא יעלה על הדעת שיש אנשים שגרים בירושלים וחברים בממשלה שעוינת את מדינת ישראל.

אליהו גבאי: זה נגד הריבונות של ישראל בירושלים, זה נגד כל היגיון וכל מחשבה שקיימת תופעה כזאת שאדם יכול לגור בעיר ולהיות חבר פרלמנט במדינת אויב.

אליהו גבאי: איש לא תפס שיש דבר כזה.

אליהו גבאי: רק במדינת ישראל יכולה להיות תופעה אנומלית כזאת, ומדינת ישראל החרישה.

אליהו גבאי: אני מברך את שר הפנים שנקט את היוזמה המתאימה - שיחליטו אם הם שייכים לירושלים או שייכים למדינת אויב, ואז שיעברו לגור במדינת אויב ולא ייהנו כאן מכל ההטבות כאזרחי מדינת ישראל.

אליהו גבאי: אני מברך אותו מכאן.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת רונית תירוש.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה דווקא לציין דבר חיובי מבחינת הדמוקרטיה הישראלית בהצלחת המאבק הקשה, שהיה לפעמים אפילו מזעזע, של חולי הסרטן, חולי סרטן המעי הגס.

דב חנין: העובדה שסל התרופות הורחב – בשורה התחתונה יש לי ביקורת בנושאים שונים, אבל אני לא אומר אותה כרגע – היא אמירה חשובה לציבור הישראלי, היא אמירה שאומרת לציבור שהמחאה נשמעת, המחאה יכולה להשפיע, וזה דבר ראוי, זה דבר חשוב.

דב חנין: להבדיל אלפי הבדלות, אני רוצה לקרוא לציבור למחות גם בנושא אחר, שהוא בוודאי פחות דרמטי מחולי הסרטן.

דב חנין: קראתי היום בעיתון, שרק 1,700 איש רכשו מינוי לשידורי המונדיאל.

דב חנין: אני קורא לציבור הישראלי שלא לרכוש את המינוי במחיר המופקע הזה, ואני מקווה שגם כאן המחאה הציבורית והשביתה הציבורית של חוסר שיתוף הפעולה מצד האזרחים יחייבו בסופו של דבר את הורדת מחיר החבילות האלה, שהוא מופקע לחלוטין.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: נסיים עם חברת הכנסת רונית תירוש.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, כנסת נכבדה, אני שמחה לציין שבמסגרת דיוני ועדת החינוך היום הוחלט להסיר מסדר-היום של חוק ההסדרים את ההצעה לדחות שוב את החלת חוק חינוך חינם לילדים חולים.

רונית תירוש: יש בכך משום בשורה לילדים הללו.

רונית תירוש: אני לא יכולה שלא לחבר את רוח הדברים עם הצעת חוק שקראתי עליה השבוע באשר לסל רווחה, שיינתן בה ביטוי מעשי לשאלה מה זה נקרא לחיות בכבוד לגבי כל אזרח במדינה הזאת; מובן שמדברים על מעוטי היכולת.

רונית תירוש: אני מאוד מקווה שהצעת החוק הזאת תגיע לידי מימוש, ובעקבותיה אולי גם נגיע לחקיקה של סל תלמיד.

רונית תירוש: בסך הכול בצעדים הללו אני רואה משום שמירה על זכותו של הפרט לשוויון הזדמנויות ולצמצום וסגירת פערים בחברה הישראלית.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להודעת יושבת-ראש ועדת הכנסת.

): ברשותך, גברתי היושבת-ראש, כמה הודעות.

): חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדת הכלכלה מטעם סיעת ישראל ביתנו:

): במקום חבר הכנסת אלכס מילר יכהן חבר הכנסת ישראל חסון.

): גברתי היושבת-ראש, הודעה נוספת.

): חברי חברי הכנסת, בהתאם לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985, ועדת הכנסת החליטה להקים ועדה משותפת של ועדת הכנסת וועדת הכספים לתקציב הכנסת.

): הוועדה המשותפת תהיה בת עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, בראשות יושבת-ראש ועדת הכנסת.

): מטעם ועדת הכנסת יכהנו חברי הכנסת רוחמה אברהם, יושבת-ראש הוועדה, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת גדעון סער וחברת הכנסת אסתרינה טרטמן; מטעם ועדת הכספים יכהנו חברי הכנסת אמנון כהן, שי חרמש, אורית נוקד, ראובן ריבלין ויעקב ליצמן.

): אני מבקשת את אישורה של הכנסת להודעתי זו.

דליה איציק: מי בעד ההודעה - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת ועדת הכנסת - רוב

דליה איציק: הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת הכספים לתקציב הכנסת נתקבלה.

דליה איציק: ההודעה עברה.

דליה איציק: תודה.

): הודעה נוספת.

): גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 18(א) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985, החליטה ועדת הכנסת להקים ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לתקציב הביטחון.

): הוועדה המשותפת תהיה בת עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, בראשות ועדת החוץ והביטחון.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון: חברי הכנסת צחי הנגבי, שיכהן גם כיושב-ראש, מתן וילנאי – אפרים סנה יהיה ממלא-מקום קבוע – עמירה דותן, יובל שטייניץ ואפי איתם; מטעם ועדת הכספים: חברי הכנסת אלי אפללו, אורית נוקד, יעקב מרגי וחיים אורון – במקומו יכהן אבשלום וילן כממלא-מקום קבוע – וסטס מסז'ניקוב.

): אני מבקשת, גברתי היושבת-ראש, את האישור של הכנסת להודעתי זו.

דליה איציק: חברי הכנסת, מי בעד ההודעה - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נמנע - ירים את ידו.

דליה איציק: בעד הצעת ועדת הכנסת - רוב

דליה איציק: הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לתקציב הביטחון נתקבלה.

דליה איציק: ההודעה נתקבלה.

): הודעה אחרונה, גברתי היושבת-ראש, לשעה זו.

): בהתאם להוראת סעיף 17 לתקנון הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת ועדת הכנסת להקמת הוועדה לזכויות הילד.

): בהתאם להצעה שמונחת לפניכם, אלה הן סמכויות הוועדה: הגנה על ילדים וקידום מעמד ילדים ובני נוער במטרה לממש את זכויותיהם ברוח האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד, לרבות מימוש העקרונות של טובת הילד, אי-הפליה, הזכות להתפתחות בתנאים נאותים וזכות של ילדים ובני נוער להשמיע את דעתם בעניינים הנוגעים להם.

): הוועדה תהיה בת 15 חברים.

): זהו ההרכב המוצע של הוועדה: לסיעת קדימה שלושה נציגים - חברי הכנסת רוחמה אברהם, דוד טל וזאב אלקין; לסיעת העבודה-מימד שלושה נציגים – חברי הכנסת שלי יחימוביץ, נאדיה חילו ומיכאל מלכיאור; לסיעת ש"ס שני נציגים – חברי הכנסת יעקב מרגי ואמנון כהן; לסיעת הליכוד נציג אחד, שאני מקווה שאקבל את שמו בימים הקרובים; לסיעת ישראל ביתנו נציג אחד – חבר הכנסת אלכס מילר; לסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל נציג אחד – חבר הכנסת אורי אריאל; לסיעת יהדות התורה נציג אחד – חבר הכנסת שמואל הלפרט; לסיעת מרצ נציג אחד – חבר הכנסת רן כהן; לסיעת רע"ם-תע"ל נציג אחד – חבר הכנסת אברהים צרצור; לסיעת חד"ש נציג אחד – חבר הכנסת דב חנין.

): יושבת-ראש הוועדה תהיה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

): אני מבקשת, גברתי היושבת-ראש, את אישורה של הכנסת גם להודעתי זו.

דליה איציק: חברי, אישורה של הכנסת:

דליה איציק: מי בעד ההודעה - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד ההודעה - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת ועדת הכנסת - רוב

דליה איציק: הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב הוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

דליה איציק: ההודעה נתקבלה.

): ברכות ליושבת-ראש הוועדה.

): תודה.

דליה איציק: ברכות, גברתי.

ראובן ריבלין: האם יושב-ראש ועדת תקציב הביטחון הוא לא תמיד יושב-ראש ועדת הכספים?

): יש סעיף בתקנון שאומר שהסיעה הראשונה שרשומה - - -

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא הבא: ישיבה מיוחדת לזכרו של השר וחבר הכנסת לשעבר יובל נאמן, זכרו לברכה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הגברת נאמן, בני משפחת נאמן, ידידיו ומוקירי זכרו, ישיבת אבל זו מוקדשת לזכרו של חבר הכנסת והשר לשעבר פרופסור יובל נאמן, שהלך לעולמו לפני חודש ימים.

דליה איציק: יובל נאמן היה מבכירי בניה של הקהילייה המדעית הישראלית, איש בעל חשיבה יוצרת, ספרא וסייפא, שהביא למדע הישראלי תהילת עולם.

דליה איציק: קורות חייו המופלאים שזורים בתולדות המדינה משחר ימיה.

דליה איציק: נאמן, כשמו כך הוא.

דליה איציק: הוא ראה עצמו כל ימיו שליח נאמן בשירות ארצו: במדים, במחקר המדעי ובנתיב הביטחוני.

דליה איציק: איזו מזיגה נדירה של איש מדע, בעל קריירה צבאית מפוארת, איש מהעולם האקדמי, שמגיע להישגים בלתי רגילים ומרשימים, ופעיל מאוד גם בחיים הפוליטיים.

דליה איציק: כשנולד קראו לו הוריו, שחלמו כי יהיה מוזיקאי, על שם יובל התנ"כי, "אבי כל תפש כנור ועוגב".

דליה איציק: יובל נאמן, שניחן בכשרונות מזהירים, בחר במוזיקה שונה, הוא בחר במדע.

דליה איציק: בגיל 15 סיים את בית-הספר התיכון ומייד חבר לשורות "ההגנה".

דליה איציק: בגיל 16 הוא כבר סטודנט בטכניון, בפקולטה להנדסת מכונות, שאותה סיים – איך לא – בהצטיינות יתירה.

דליה איציק: במלחמת העצמאות הוא היה סגן מפקד גדוד בחטיבת גבעתי.

דליה איציק: כשקמה המדינה, המשך דרכו היה לו טבעי וברור – אני הולך לשירות קבע בצה"ל, שאותו הוא סיים כאלוף-משנה בתפקיד ראש אגף המבצעים וסגן ראש אגף המודיעין.

דליה איציק: תחנות רבות היו לו בחייו עשירי המעש.

דליה איציק: כשכתבתי את נאומי והסתכלתי וקראתי עליו, ראיתי באמת איש רב-תכונות, רב-תחומים.

דליה איציק: על קצה המזלג אולי נזכיר, כי הוא עמד בראש הוועדה לאנרגיה אטומית והיה שותף בכיר בתוכנית הגרעין הישראלית.

דליה איציק: לימים הפך למדען הראשי של משרד הביטחון, לפיזיקאי מהולל באוניברסיטת תל-אביב ולנשיא האוניברסיטה.

דליה איציק: בגיל 44 הוא עוטר בפרס ישראל למדעים מדויקים.

דליה איציק: הישגיו המדעיים של יובל נאמן הנחילו כבוד רב לישראל.

דליה איציק: פרופסור נאמן נהג לומר: "בכל תנאי – אם רוצים – אפשר עוד לעשות".

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, עוד רבות ידובר על תרומתו של האיש למדע, אולם ברצוני לעמוד על פן פחות ידוע בפעילותו.

דליה איציק: מי שהכיר אותו עוד קצת כאן בבית, כמוני, ראה את העשייה הבלתי-נלאית של שנים ארוכות למען עלייה וקליטה של מדענים יהודים מברית-המועצות.

דליה איציק: יובל נמנה עם הראשונים שפעלו להשגת היתרי יציאה למדענים שהיו מסורבי עלייה בברית-המועצות.

דליה איציק: לשם כך הוא הפעיל את המערכת המדעית העולמית, הבין-לאומית, וגייס חתני פרס נובל רבים.

דליה איציק: התמיכה הרועשת, הבלתי-מתפשרת, במדענים היהודים היא שהאיצה בסוף את פתיחת השערים והביאה בסופו של תהליך לעליית מיליון עולים לארץ.

דליה איציק: שר המדע יובל נאמן, ונשיא אוניברסיטת תל-אביב, עשה דברים גדולים כדי להקל את קליטת היהודים הללו, המדענים העולים, בארץ.

דליה איציק: יובל נאמן היה איש ארץ-ישראל השלמה.

דליה איציק: הוא היה ממייסדי "התחיה", ומטעמה גם נבחר לכנסת.

דליה איציק: הוא כיהן בממשלה בתפקיד שר המדע, שר האנרגיה, הטכנולוגיה והתשתית.

דליה איציק: הוא אמר פעם: "הנושא הפוליטי היה אצלי שירות חובה.

דליה איציק: אבל מה שהחזיק אותי רענן כל הזמן היה השילוב עם העבודה המדעית" – כך הוא הסביר את השניוּת בדרכו.

דליה איציק: בעקבות תבוסת מפלגתו בבחירות ב-1992 הוא פרש מהפוליטיקה וחזר למחוז האהוב עליו – האקדמיה.

דליה איציק: את ה"אני מאמין" המדעי שלו הוא ביטא בדברים הבאים: "אם אני מסתכל על היקום העצום סביבנו, ואני רואה איזה חלק אפסי אני תופס בו, על כדור הארץ עצמו, שהוא גרגר קטן, שהוא חלק ממערכת השמש, השאלה מה הוא מעמדי על האדמה ממש לא רלוונטית".

דליה איציק: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר שאול מופז.

שאול מופז: גברתי יושבת-ראש הכנסת, משפחת נאמן היקרה, חברי הכנסת, אני מצטרף אליכם, ידידי חברי הכנסת, ומרכין את ראשי לזכרו של יהודי וישראלי דגול, רב-פעלים, איש מדע מן המעלה העליונה וקצין צבא מחונן, ספרא וסייפא, מגאוני דור התקומה וממעצבי תורת הביטחון, האסטרטגיה וכוח המגן של מדינת ישראל.

שאול מופז: אני עומד נפעם מול עלילת חייו המרתקת של פרופסור יובל נאמן.

שאול מופז: שלל ההישגים ומגילת המעשים העמוסה של האיש המיוחד הזה מותירים אותנו משתאים.

שאול מופז: כיצד ייתכן שאדם אחד הכיל את כל אלה?

שאול מופז: איך אפשר שפרי מוחו ויצירתו התפרסו על פני מרחבים רבים ושונים כל כך, ובכולם הוא נחשב עילוי יוצא דופן, נדיר ויחיד בכושר השגתו ובתבונת תפיסתו המופלאה?

שאול מופז: אין לי צל של ספק שאילו הקדיש יובל נאמן את כל כוחותיו למחקר מדעי בלבד, הוא היה נמנה עם גדולי עולם שהצעידו את הידע האנושי אל אופקים חדשים ומהפכניים.

שאול מופז: אלא שיובל נאמן שייך לדור שלא יכול היה להסתגר במגדל השן.

שאול מופז: יובל נאמן היה בן דור התקומה שרתם את חייו וכשרונותיו לכינונה של מדינת ישראל, להגנתה ולביסוס ביטחונה.

שאול מופז: הוא לא יכול היה להקדיש את כל-כולו למדע, כי צו הלב וצורך השעה חייבו אותו לעשות למען העם.

שאול מופז: אף-על-פי-כן, הישגיו במחקר המדעי היו מפליאים והביאו אותו אל סף זכייה בפרס נובל לפיזיקה.

שאול מופז: התיאוריות שלו על חלקיקי היסוד בטבע הוכחו והתקבלו, והוא זכה ליוקרה עצומה בקרב מדענים וחוקרים מן השורה הראשונה בעולם כולו.

שאול מופז: תרומתו של יובל נאמן לביטחון המדינה גדולה מאוד, מסועפת ומרחיקת-לכת, ובחלקה עודנה חסויה.

שאול מופז: כוונתי איננה לשירותו כבר בגיל צעיר מאוד במלחמת העצמאות כקצין וכמפקד בחטיבת גבעתי, או לתפקידו כסגן ראש אמ"ן בצה"ל.

שאול מופז: אני רוצה לציין דווקא עובדה אחרת שאיננה מפורסמת כל כך: יובל נאמן השפיע במידה מכרעת, עוד בשנות ה-50 המוקדמות, על גיבוש תורת הביטחון, על ביסוס הדוקטרינה ההתקפית של צה"ל ועל התכנון ארוך הטווח של המטה הכללי.

שאול מופז: הוא עשה זאת בתפקידו כראש מחלקת התכנון באג"ם, והעקרונות שהתווה אז הוסיפו להנחות את צבא-הגנה לישראל לשנים ארוכות מאוד, ואף עד עצם היום הזה.

שאול מופז: יובל נאמן היה שותף בארגון צה"ל כצבא מילואים ובפיתוח שיטות הגיוס הייחודיות לצה"ל.

שאול מופז: ידו של יובל נאמן, בהיותו נספח צה"ל בפריס, היתה גם בקידום היחסים המיוחדים בין ישראל לצרפת.

שאול מופז: יובל נאמן הוסיף ותרם רבות לביטחון ישראל גם מאוחר יותר, אחרי שפרש מכהונת נשיא אוניברסיטת תל-אביב כדי לשמש כמדען הראשי למערכת הביטחון.

שאול מופז: הוא הטביע את חותמו בתחומים חיוניים רבים, שקידמו את יתרוננו האיכותי והעניקו למדינת ישראל שכבת מגן חסינה ואיתנה יותר.

שאול מופז: בתפקידי הקודמים – כרמטכ"ל וכשר הביטחון – היתה לי הזכות לנהל עם פרופסור נאמן שיחות לא מעטות בנושאי ביטחון ואסטרטגיה.

שאול מופז: אני גאה לספר, שעצותיו ותובנותיו בסוגיות שעליהן שוחחנו לעתים קרובות האירו זוויות חדשות בהשקפת עולמי הביטחונית.

שאול מופז: חלק מעצותיו אף יושמו והוטמעו בתפיסה הביטחונית והאסטרטגית של צה"ל ומערכת הביטחון.

שאול מופז: יובל נאמן הילך תמיד בגדולות.

שאול מופז: הוא האמין בסגולתו וביכולתו של עם ישראל לעמוד באתגרים ולהעפיל לשיאים טכנולוגיים, ואף לפרוץ אל החלל.

שאול מופז: הוא הדביק אחרים באמונתו, והוא ניצח.

שאול מופז: תלמידיו וחניכיו הגשימו את חזונו.

שאול מופז: יובל נאמן היה גם דמות פוליטית.

שאול מופז: הוא עמד בראש מפלגה וכיהן מטעמה כשר בממשלות ישראל.

שאול מופז: עמדותיו היו אומנם רחוקות מן הזרם המרכזי, ותכונותיו לא תמיד התאימו לזירה הפוליטית המחוספסת, אך אישיותו הנוחה, נועם הליכותיו ורוחב דעתו עוררו כלפיו הערכה רבה מכל עבר.

שאול מופז: יותר מכול ואחרי ככלות הכול, יובל נאמן היה איש רוח ואיש מדע דגול ורב-השראה.

שאול מופז: אך גם בתחום שבו השיג את הישגיו החשובים ביותר – תחום הפיזיקה – הוא נשאר עניו.

שאול מופז: בישיבה שערכה לכבודו אשתקד ועדת המדע של הכנסת, במלאות לו 80 שנה, הוא אמר: "אנחנו חייבים להיות צנועים יותר.

שאול מופז: כל מה שאנחנו יודעים בפיזיקה מתקשר ל-5% מתכולת היקום.

שאול מופז: ל-25% אנו קוראים חומר אפל ואיננו יודעים להסביר מהו, ול-70% אנו קוראים אנרגיה אפלה ואותה אנחנו עוד יותר לא יודעים להסביר...

שאול מופז: אנחנו רק בהתחלת הדרך".

שאול מופז: יובל נאמן הלך מאתנו, אך בדפי ההיסטוריה של מדינת ישראל ייחקק שמו לעד כאחד מגדולי בניה של האומה.

שאול מופז: בפרקי המחקר המדעי ובצפונות ביטחון ישראל שמור לו מקום של כבוד.

שאול מופז: הנני מצדיע לו ולמורשתו בהערצה ובתודה עמוקה.

שאול מופז: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: תודה לך, אדוני השר.

דליה איציק: אני מזמינה את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

בנימין נתניהו: גברת נאמן, משפחת נאמן, גברתי היושבת-ראש וחברי הבית, יובל נאמן היה פטריוט יהודי וישראלי מובהק.

בנימין נתניהו: אני משתמש במלה משום שהוא שעבד את עיסוקיו הרבים והמגוונים למען ביצור ביטחונה של המדינה והבטחת עתידה.

בנימין נתניהו: בזה הוא שילם גם מחיר אישי, אין ספק, משום שאדם עם יכולות גאוניות כפי שהיו לו בוודאי השתוקק לעסוק קודם כול במדע – הוא עסק במדע והגיע להישגים עולמיים חשובים, בתורת הקווארקים, בתורות אחרות, אבל הוא שילם מחיר למען הבטחת קיומה של מדינת ישראל והתקומה היהודית.

בנימין נתניהו: הזכרתי שהוא היה מדען.

בנימין נתניהו: אמרתי באירוע שהיה באוניברסיטת תל-אביב, שזה לא מובן מאליו, מדען יהודי.

בנימין נתניהו: קודם כול, היהודים לא הקימו מתוכם מדענים.

בנימין נתניהו: במשך אלפי שנות קיומם עד היציאה מחומות הגטו לתקופת ההשכלה, לא היו מדענים יהודים.

בנימין נתניהו: זה דבר שצמח לא ביהודה אלא באתונה, ולא נגע בעמנו.

בנימין נתניהו: אבל כשזה נגע בעמנו – יותר נכון, כשעמנו נגע במדע - התברר שהלימוד ב"חדר", לימוד התורה והתלמוד פיתחו יכולות כבירות בקרב היהודים, ולמדענים היהודים בתקופה החדשה היה תפקיד מכריע בהבטחת עתיד האנושות.

בנימין נתניהו: אי-אפשר להמעיט בחשיבות תפקידם של המדענים היהודים במניעת כיבוש העולם על-ידי השלטון ההיטלראי.

בנימין נתניהו: מדוע אני אומר זאת?

בנימין נתניהו: הרי היטלר חוסל לפני שהיה צורך בשימוש בנשק האימתני.

בנימין נתניהו: זה נכון, אבל שגיאתו הגדולה היתה גירוש המדענים היהודים.

בנימין נתניהו: היום ברור לנו לחלוטין - לחלוטין - שאם הוא היה מקבץ את זילרד ואת טלר ואחרים – אופנהיימר לא, הוא היה באמריקה, אבל אם היו לו אנשים כאלה, מאסה קריטית של יהודים – רובם, אגב, הונגרים - אם הוא היה מקבץ אותם, הוא היה מפתח את הפצצה.

בנימין נתניהו: זה נכון שהייזנברג ניסה להציג את אי-פיתוח הפצצה על-ידי היטלר כאילו הוא וחבריו מנעו זאת – בפרויקט הגרעין הגרמני – אבל זה לא נכון.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים זאת מתוך ההקלטות של הבריטים, שהקליטו אותם לאחר שכבשו אותם, לאחר ששמו אותם בטירה בבריטניה ושמעו את תגובותיהם על הפצצת הירושימה, ואנחנו יודעים שהם פשוט לא היו מספיק טובים.

בנימין נתניהו: המדענים היהודים תרמו אפוא להבטחת עתיד האנושות בזה שהם נעדרו מפרויקט הגרעין הגרמני ובכך שכל הגאונות שלהם הלכה לאפיק אחר.

בנימין נתניהו: ואנחנו יודעים שזה היה המפגש הראשון בין הדמון של הטבע האנושי, הפנאטיות שאין בה מעצורים, ובין האפשרות של כוח הרס רב-עוצמה שהמדע מייצר.

בנימין נתניהו: וכאן אני רוצה להגיע לתרומתו של יובל נאמן לקיומנו.

בנימין נתניהו: בעוד במקרה של המדענים במלחמת העולם השנייה, היעדרם היה הגורם הקובע בניצחון כוחות התרבות, הימצאו של יובל נאמן וחבריו – אני רוצה להגיד: הימצאו של יובל נאמן, לפני חבריו - פה בארץ, גאון בעל שם עולמי, הוא שאפשר לנו לפתח את חומות המגן וההרתעה, שכל כך חשובות מול הפנאטיות החדשה, הנאציזם החדש שהולך ומתפתח לנגד עינינו.

בנימין נתניהו: ומול הסכנה האיומה הזאת – שהיא, אגב, סכנה גדולה לאנושות לא פחות מהסכנה הקודמת – אסור שישראל תימצא, והעם היהודי יימצא, ללא כוחות המגן שלהם.

בנימין נתניהו: כשהאנושות התעשתה בפעם הקודמת, עמנו כבר שילם את הקורבן.

בנימין נתניהו: אינני יודע אם היא תתעשת בזמן, אבל אני יודע שעמנו היום יכול להגן על עצמו, בגלל התרומה הייחודית של יובל נאמן.

בנימין נתניהו: אני אומר תרומה ייחודית, כי בכל מהלך כזה בסופו של דבר מתברר שיש אנשים שמכריעים את ההתפתחות המדעית וההיסטורית, ויובל נאמן היה האיש הזה.

בנימין נתניהו: אי-אפשר כאן להיכנס לפרטים, אבל הפרט החשוב הוא זה: אני מסופק אם בלעדיו היינו יכולים לבנות, לבנה אחר לבנה, את קיר המגן הזה, ובעזרתו בנינו אותו, וזו זכות שתעמוד לו לעד.

בנימין נתניהו: הוא לא הסתפק רק בחומה אחת, הוא רצה עוד חומות ותרם להן.

בנימין נתניהו: למשל, חקר החלל.

בנימין נתניהו: השיחה האחרונה שלי אתו היתה חודשים אחדים לפני פטירתו.

בנימין נתניהו: הוא צלצל אלי – אני, אגב, לא ידעתי את מידת חוליו.

בנימין נתניהו: לכן, קיבלתי את השיחה ולא שאלתיו: מה שלומך?

בנימין נתניהו: ועל מה הוא דיבר אתי?

בנימין נתניהו: – הוא בוודאי כבר היה חולה מאוד – הוא דיבר אתי על איזה פרט בתוכנית החלל, והוא חשב שאני יכול להשפיע בכיוון מסוים בנתיבי הממשל.

בנימין נתניהו: הסברתי לו שאני כבר לא חולש על תקציבים, והוא אמר: אבל אתה יכול להשפיע.

בנימין נתניהו: אמרתי לו שיחזור וימסור לי את הפרטים המדויקים של בקשתו.

בנימין נתניהו: הוא הבטיח לעשות זאת ולא חזר אלי, ואני באמת התפלאתי מדוע הוא לא חזר, עד ששמעתי את ההודעה המצערת, שהוא כבר נלקח מאתנו.

בנימין נתניהו: לכן, אם אני צריך לתמצת את גודל תרומתו, הכבירה, מעבר לאישיותו המלבבת, מעבר לכך שהוא לא היה פוליטיקאי – תרומה גדולה לבית הזה – מעבר לכך שהוא היה פטריוט יהודי, מעבר לכך שהוא היה בעל ואב וסב אוהב, מעבר לכל אלה, אני חושב שאנחנו יכולים להגיד על יובל נאמן משהו שהוא קצת שונה: את כל החומות הוא ראה.

בנימין נתניהו: חומת החלל, החומה האחרת וחומת גב ההר – את כל החומות האלה הוא ראה.

בנימין נתניהו: אבל בסופו של דבר אנחנו יכולים להגיד עליו לא רק מה שאנחנו נוהגים לומר: "נחיה לאור משנתו", על יובל נאמן אנחנו יכולים להגיד: "נחיה בגלל משנתו".

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: יחתום את הישיבה המיוחדת הזאת שר המדע, מר אופיר פינס.

דליה איציק: בבקשה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, דבורה נאמן, רעייתו של יובל, ענת וטדי, ילדיו, פרופסור רות בן-ישראל, אחותו – גם היא כלת פרס ישראל – נכדותיו, כל משפחת נאמן, חייו של יובל נאמן, זיכרונו לברכה, הם שילוב מופלא של מצוינות מדעית, עשייה ביטחונית שהייתי אומר: אין לה שיעור, ידע מופלג במקורות היהדות ובתרבות העולם העתיק והחדש וחזון ציוני משולב בדוגמה אישית ובאהבת אדם.

אופיר פינס-פז: היתה ליובל נאמן אישיות מרתקת ושובת לב.

אופיר פינס-פז: היה בו שילוב נדיר של מדען בעל יכולות ביצוע נדירות וחשיבה יצירתית, חלוציות, ציונות.

אופיר פינס-פז: הוא היה איש תרבות וגם מנהיג פוליטי, אף שלא היה פוליטיקאי.

אופיר פינס-פז: בעת לימודי הדוקטורט בפיזיקה הבקיע יובל את חזית הידע באותם הימים, בתחום החלקיקים שבגרעין.

אופיר פינס-פז: שרשרת התגליות של יובל נאמן בתחום זה נחשבת לאחת התגליות החשובות ביותר במאה הקודמת.

אופיר פינס-פז: מאז זכה יובל בפרס ישראל בגיל צעיר מאוד, בפרסים בין-לאומיים רבים ובחברות כבוד באקדמיה הלאומית של ארצות-הברית.

אופיר פינס-פז: תגליותיו מופיעות כיום בכל ספר לימוד ובספרי הפיזיקה בכל המקומות, בכל האוניברסיטאות.

אופיר פינס-פז: יובל נאמן תרם תרומה של ממש למדינה בכל תחומי העיסוק והעשייה שלו: כאיש מדע וכחוקר דגול בעל מוניטין בין-לאומיים, כאיש אקדמיה וחינוך, ובין היתר כנשיא אוניברסיטת תל-אביב, וגם שם הוא פעל לקליטת מדענים עולים, כפי שאמרה יושבת-ראש הכנסת, וגם בתפקידו כשר המדע היתה לו תרומה עצומה לקליטת גל העלייה מחבר המדינות, ובמיוחד לציבור המדענים הגדול שהגיע לארץ.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שללא הדבר המיוחד שהוא יצר, התשתית שאפשרה להם להמשיך ולפעול בתחום המדע ולהשתלב בעולם המדע הישראלי, ספק אם היינו יכולים לקלוט רבים כל כך מהם בתוכנו, ויכול להיות שהיינו מאבדים רבים מהם לאוניברסיטאות ולמכוני מחקר בכל העולם.

אופיר פינס-פז: כאיש ביטחון במסגרת כל מערכות הביטחון, הוא שירת בצה"ל שנים רבות בתפקידים שונים, וביניהם כסגן ראש אמ"ן וכראש הוועדה לאנרגיה אטומית.

אופיר פינס-פז: כמדינאי וכשר הוא הקים את משרד המדע והטכנולוגיה, עיצב אותו וניווט אותו, יצר את סוכנות החלל הישראלית ויצק תוכן ומעוף לכל המערכת הזאת.

אופיר פינס-פז: את שליטת ישראל בשמים והיציאה לחלל ניווט וקידם יובל נאמן בכל כוחו ומאודו, וראה בנושא הזה ממש גולת כותרת ומכשיר כדי לפרוץ דרך להצטרף לקהילה המדעית, לקהילת המדינות המפותחות ביותר בעולם בתחום המדע.

אופיר פינס-פז: ברור שליובל נאמן ולי ולשכמותי היו חילוקי דעות בכל מה שקשור לדרך הפוליטית-המדינית שבה מדינת ישראל צריכה לצעוד, אבל הדברים האלה נעשו תמיד מתוך הערכה רבה מאוד למקום שממנו הוא בא, לתפיסת העולם שלו, לאינטגריטי שלו, ליושרה שלו, ולידיעה הברורה שהוא היה ציוני בעל חזון ציוני בכל רמ"ח איבריו.

אופיר פינס-פז: בסופו של דבר, על דבר אחד מעולם לא היתה מחלוקת אתו - הצורך להבליט, לטפח ולקדם את המדע הישראלי.

אופיר פינס-פז: יובל הוא סמל של דור הולך ונעלם, איש רב-פעלים ויוצא דופן.

אופיר פינס-פז: יובל נאמן היה אדם שאנחנו, גם במשרד המדע והטכנולוגיה, נדע לזכור ולהנציח את מורשתו.

אופיר פינס-פז: נדמה לי ששני דברים היו חשובים לו במיוחד בהקשר של הדברים שנמצאים בתחום עשייתי ואחריותי: האחד - לשמור על המשרד הזה, לטפח אותו, לשדרג אותו, להפעיל אותו ולגרום לו להיות משרד שתורם למדע ולטכנולוגיה של ישראל; והשני - לשמור מכל משמר על ערך המצוינות במובן הרחב של המלה והמצוינות המדעית בפרט.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיובל נאמן ראה בדבר הזה מרכיב מכריע בבניית עוצמתה וחוסנה של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני מתחייב לעשות כל אשר לאל ידי בתפקידי כדי לקדם את התפיסה שלו, לטפח אותה ולשמור עליה מכל משמר.

אופיר פינס-פז: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: אדוני השר, תודה לך.

דליה איציק: משפחת נאמן, המקום ינחם אתכם.

דליה איציק: חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום הוא: המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לחזור ולהכריז על מצב חירום.

דליה איציק: אני מזמינה את יושב-ראש הוועדה המשותפת, חבר הכנסת צחי הנגבי, לעלות לבמה ולהציג את הדברים.

דליה איציק: חברי הכנסת, בתום דבריו יתקיים דיון אישי, וכל דובר רשאי לדבר חמש דקות.

דליה איציק: דרך אגב, ההצבעה תהיה מחר.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבד בזאת להציג בפני מליאת הכנסת את המלצות הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט להכרזה על מצב חירום שהוקמה מכוח סעיף 133ב לתקנון הכנסת.

צחי הנגבי: ועדה זו הוקמה על מנת שתדון בבקשת הממשלה, שלפיה הכנסת תחזור ותכריז על מצב חירום לשנה נוספת, וזאת מכוח סמכותה על-פי סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה.

צחי הנגבי: מצב החירום קיים בישראל ברציפות מאז חודש אייר התש"ח, מאי 1948.

צחי הנגבי: תחילה הונהג מצב החירום מכוח הכרזה של מועצת המדינה הזמנית לפי סעיף 9 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, ולאחר מכן, בשנת 1996, מכוח הכרזות של הכנסת לפי חוק-יסוד: הממשלה.

צחי הנגבי: הסעיף שהזכרתי, סעיף 38, קובע כי תקופת תוקפה של הכרזה כזאת על מצב חירום לא תעלה על שנה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שטרן.

דליה איציק: תודה רבה לך.

צחי הנגבי: כן נקבע שבידי הכנסת הסמכות לחזור ולהכריז מדי שנה, או מדי תקופת זמן אחרת שתיקבע על-ידי הכנסת, מחדש על מצב חירום.

צחי הנגבי: יש שתי השלכות עיקריות להכרזה כזאת של הכנסת על מצב חירום.

צחי הנגבי: ראשית, ההכרזה מקנה לממשלה או לראש הממשלה, לפי העניין, סמכות להתקין תקנות שעת-חירום, וזאת בהתאם להוראות סעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה.

צחי הנגבי: ההשלכה השנייה היא: חקיקה שתלויה בהמשך ההכרזה על מצב חירום, לרבות חקיקה ביטחונית אשר מקנה לכוחות הביטחון סמכויות שנחוצות להם כדי להתמודד ביעילות עם האיומים הביטחוניים, עם המצב הביטחוני.

צחי הנגבי: על כן, בעת בחינת צורך זה על הוועדה המשותפת, שעמדתי בראשה, לבחון, בין היתר, שניים אלה: האחד - התקנות לשעת-חירום שהותקנו מכוח ההכרזה האחרונה של הכנסת על מצב חירום; והנושא השני שמן הראוי לבחון הוא מצב החקיקה שתוקפה מותנה בקיומו של מצב חירום.

דליה איציק: חברי הכנסת.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, תיכף אתה תעלה לדבר, ואני אשמור על כבודך.

דליה איציק: אני מבקשת.

צחי הנגבי: בישיבה שקיימנו בוועדה המשותפת הופיעו נציגי הממשלה.

צחי הנגבי: הם סקרו מצד אחד את ההתקדמות הרבה בטיפול במכלול דברי החקיקה האזרחית - ואתייחס בתמצית להתקדמות הזאת אשר לה אחראי בעיקר משרד המשפטים, אבל גם הכנסת וועדותיה השונות - וכמו כן הציגו נציגי הממשלה את הצורך להמשיך ולקיים את הסמכויות הנחוצות להם לשם התמודדות עם המצב הביטחוני השורר היום במדינה.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, הדיון שקיימנו היה בבוקר שבו סוכל ניסיון פיגוע בצפון השומרון - חגורת נפץ שאותרה בזמן, ובזאת נמנעו קורבנות רבים.

צחי הנגבי: אותו בוקר היה בוקר שלאחר היום חסר התקדים בשנים האחרונות בצפון - יום קרב שבו מצד אחד צה"ל עמד לפני מתקפה שלא ראינו כמותה למעשה מאז שנת 2000, ותקף והגיע גם להישגים חשובים בהתמודדות עם איום ה"חיזבאללה".

צחי הנגבי: על הרקע הזה היו בוועדה קולות שמשום-מה סברו דווקא ששעת-החירום תמה ופסה לה מן העולם, ואני מאמין שגם בדיון יישמעו הקולות האלה, דעות שכשלעצמן הן ודאי לגיטימיות, אבל זה היה קצת צורם או סותר את המציאות של אותו בוקר.

צחי הנגבי: אפילו המציאות של היום הזה - אנחנו נמצאים היום לאחר לילה שבו כוחות צה"ל פעלו בשתי גזרות לסכל פיגועים.

צחי הנגבי: בגזרת עזה יחידה מיוחדת של צה"ל הצליחה למנוע מבעוד מועד ירי של נשק תלול- מסלול ופגעה בחוליה שרצתה לפגוע בנו.

צחי הנגבי: באזור צפון השומרון, יחידה מיוחדת אחרת הצליחה להגיע לקרב מגע, קרב אש עם חוליה אחרת, ולסכל גם את פעילותה.

צחי הנגבי: כלומר, כל ימינו, בין שאנחנו בבוקר בוועדה המשותפת ובין שאנחנו אחר-הצהריים כאן במליאת הכנסת, אנחנו תחת איום, תחת מצב חירום מתמשך.

צחי הנגבי: אני שמעתי, יחד עם חברי לוועדה המשותפת, את דברי גורמי הביטחון, משרד הביטחון ושירות הביטחון הכללי.

צחי הנגבי: רוב חברי הוועדה השתכנעו שמן הראוי להמשיך ולהציע לכנסת להאריך את תוקפה של ההכרזה הזאת.

יעקב מרגי: היו כאלה שחשבו אחרת?

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: ההצבעה הסתיימה ברוב דחוק של שלושה תומכים ושני מתנגדים.

צחי הנגבי: זה לא הזוי כמו שזה נשמע.

צחי הנגבי: באמת יש כאן דברים לא פשוטים, מורכבים.

צחי הנגבי: יציג אותם בוודאי חבר הכנסת ביילין, אם הוא יירשם לדיון, כי בתקופת כהונתו כשר המשפטים הוא החל במאמץ גדול להביא לחקיקה אזרחית את אותם נושאים שאינם קשורים לתחום הביטחוני, אבל בגלל הקלות של הרצון לכלול אותם בחקיקה ביטחונית, הם מופיעים בהקשרים של שעת-חירום.

צחי הנגבי: עדיין אני חושב שהרוב צדק והמיעוט טעה, כי המשמעות המעשית של אי-הכרזה מהסוג הזה, אליבא דגורמי הביטחון שהופיעו לפנינו, היתה בלתי נסבלת.

צחי הנגבי: אפשר לקיים ויכוח וללחוץ על המערכת לפעול, כפי שאכן פעל משרד המשפטים בשנים האחרונות, וביתר שאת בשנה האחרונה.

צחי הנגבי: זה דבר שיש בו היגיון.

צחי הנגבי: אבל אי-אפשר, בבחינת כל המוסיף גורע, גם ללחוץ על המערכת וגם כאשר המערכת פועלת, כפי שהכנסת מורה לה, להעניש את כולנו ולבטל את ההכרזה.

צחי הנגבי: עוד יתקיים כאן דיון מעמיק, אני מעריך.

צחי הנגבי: לעניין אישור תקנות שעת-חירום, שמותקנות מתוקף סעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה, הוועדה קיבלה דיווח כי הממשלה לא עשתה שימוש כלשהו בסמכותה לפי סעיף זה בשנה האחרונה, מאז ההכרזה של הכנסת, שהיתה ב-30 במאי בשנה שעברה.

ראובן ריבלין: בכל שש השנים האחרונות לא נעשה שימוש בסמכותה.

צחי הנגבי: אנחנו קיבלנו דיווח עתי.

צחי הנגבי: אני לא יודע מה היה המצב בשנים שקדמו לכך, אבל אם יושב-ראש הכנסת זוכר, אז זה אומר שגם בנושא הזה אין סיבה לחשוש שמא קיומה של ההכרזה על מצב החירום משמש בידי הממשלה כלי לשימוש בלתי רצוי.

צחי הנגבי: לפיכך, אני רוצה לבקש מהבית לאשר את המלצת הוועדה המשותפת ולהאריך את מצב החירום בשנה, עד ליום כ"ז בסיוון התשס"ז, 13 ביוני 2007.

צחי הנגבי: לסיום דברי, גברתי היושבת-ראש, אני אומר בתמצית, כדי שלא לעכב את הדיון, כי משרד המשפטים, מחלקת הייעוץ והחקיקה של משרד המשפטים, יחד עם כלל המערכות במשרד ועם גורמי ממשלה אחרים, עשו בשנה האחרונה מאמץ גדול, שאת פירותיו אפרט מייד.

צחי הנגבי: אני אפילו לא הייתי אומר שזה נעשה בשנה האחרונה, מכיוון שמדצמבר 2005 ועד הימים האלה, כחצי שנה, לא היתה עשייה ועבודת חקיקה.

צחי הנגבי: הכנסת התפזרה ויצאנו למערכת בחירות.

צחי הנגבי: אותה עשייה ברוכה ונרחבת, שאני אציין, נעשתה בחצי שנה.

צחי הנגבי: היא משלימה כמעט את ההתחייבות שלנו ככנסת, כמשרד המשפטים והממשלה לנקות את ספרי החוקים שלנו ולשפר אותם, במובן זה שסמכויות שהיו מכוח שעת-החירום, ימצאו להם אכסניה אחרת בחקיקה אזרחית, שניתנת לתקיפה בבג"ץ, שיש לה מגבלות אחרות ושהיא אינה לעתים דרקונית, כפי שמגדירים סמכויות לפי הכרזה על שעת-חירום.

צחי הנגבי: חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור התקבל בכנסת, וסעיף 12 שלו ביטל את חוק סמכויות חיפוש בשעת-חירום.

צחי הנגבי: סעיף מסוים בחוק חופשה שנתית גם הוא מצוי בחקיקה.

צחי הנגבי: הוא עבר קריאה ראשונה.

צחי הנגבי: המשך הליכי החקיקה כבר לא תלויים בממשלה, אלא בכנסת, שצריכה להחיל את דין הרציפות ולהמשיך את החקיקה.

צחי הנגבי: יש סעיף מסוים בחוק עבודת הנוער, שגם הוא נועד לשפר את המצב.

צחי הנגבי: תזכיר חוק בעניין הזה כבר הופץ על-ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

צחי הנגבי: טיוטת החוק ודאי תעבור מוועדת שרים לענייני חקיקה אלינו בכנסת.

צחי הנגבי: תזכיר חוק הופץ גם בקשר לחוק החניכות וגם בקשר לחוק למניעת הסתננות.

צחי הנגבי: אלה תזכירי חוק שבאים לתקן את החוקים הקיימים.

צחי הנגבי: כך גם לגבי חוק כלי הירייה.

צחי הנגבי: לגבי חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל, ועדת שרים לחקיקה אישרה במאי בשנה שעברה את הצעת החוק.

צחי הנגבי: צריכים להביא מחדש את ההצעה הזאת בפני ועדת השרים לענייני חקיקה, שאני מניח שלא תעכב את הדיון בו והנושא שוב יגיע לשולחן הכנסת.

צחי הנגבי: חוק הספנות התקבל בכנסת, וסעיף 14 שלו ביטל תקנה מסוימת של תוספת לחוק להארכת תוקף של תקנות שעת-חירום.

צחי הנגבי: יש עוד חוקים בהקשר זה, שמשרד התחבורה מכין אותם, כדי להחליף בדברי חקיקה חדשים את החוק להארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (פיקוח על כלי שיט).

צחי הנגבי: משרד המשפטים ייזום ביטול של סעיף מסוים בפקודת הנזיקין, במסגרת חקיקת קודקס הדין האזרחי שמחליף את פקודת הנזיקין.

צחי הנגבי: משרד הביטחון הפיץ חוק פיקוח על הייצוא הביטחוני, מה שיאפשר את ביטולו של צו הפיקוח בעניין, שהוצא מכוח חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים.

צחי הנגבי: לנגד עינינו נחשפת פעולה מקיפה ויסודית של מערכות הממשלה השונות, משרד המשפטים בראשם והכנסת, כמי שמסיימת את הליכי החקיקה.

צחי הנגבי: נתנו שנה נוספת, כי אנחנו מאמינים שהעבודה הזאת תושלם במהלך השנה.

צחי הנגבי: ככל שהדברים נוגעים להיבט הביטחוני, אנחנו סבורים שמצב החירום לא תם.

צחי הנגבי: לפנינו אתגרים לא פשוטים, מורכבים לא פחות מאלה שידענו ב-58 שנות כהונת הממשלות.

צחי הנגבי: לא עת לפצוח בזמר על "וכיתתו חרבותם לאתים".

צחי הנגבי: לכן, אבקש מהכנסת לאשר את המלצת הוועדה.

צחי הנגבי: תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אתה מוזמן.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, ואם הוא איננו באולם - חבר הכנסת זבולון אורלב.

בנימין נתניהו: גברתי, חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו מתנהגים כאופוזיציה אחראית, אנחנו נתמוך בהצעת הממשלה.

בנימין נתניהו: תמכנו בה כשאנחנו היינו בממשלה, תמכתי בה כאשר הייתי ראש ממשלה, ולא הגיעה השעה, כפי שאמרת, לעשות את השינוי.

בנימין נתניהו: אנחנו חיים בזמן חירום מאז הקמת המדינה, ואפשר לשאול מתי זה יסתיים.

בנימין נתניהו: זו שאלה טבעית, ודאי למישהו עם תפיסה ליברלית כמו שלי.

בנימין נתניהו: מתן הזכות לשר בממשלה או לממשלה לחוקק חוקי חירום פותח פתח לקלקולים ולשימוש לרעה בכוח הזה.

בנימין נתניהו: העובדה היא, שבמשך 58 שנות קיום המדינה לא היה שימוש לרעה ממשי, אף-על-פי שהיו מספיק הזדמנויות לעשות זאת.

בנימין נתניהו: נשאלת השאלה מה עניין זכות חקיקה, כפי שדיברנו אצלנו בסיעה, בענייני מחלבות, דיג, מאפיות - אפשר לחבר את הכול לשעת-חירום, כי בשעת-חירום נצטרך להאכיל את הציבור ולא נוכל לסבול האטות.

בנימין נתניהו: אולי נצטרך להעסיק יותר אנשים ולרתק אותם למפעלים חיוניים, ואיננו יודעים מה יהיה חיוני ומה לא.

בנימין נתניהו: אנחנו גם לא יכולים לומר שההתרעה על מלחמה תיתן לנו מספיק זמן לחוקק חוקים בכנסת, משום שזמן ההתרעה על מלחמה הולך ומתקצר, באופן פוטנציאלי.

בנימין נתניהו: אני שמח שלא היו מלחמות גדולות לאחרונה, אבל שלשום קיבלנו תזכורת בהר-מירון, שהכלים הם מאוד מדויקים, שאנחנו בעידן של טילים, שדברים יכולים להתפתח בן-לילה, עם יותר מטיל אחד, בלשון המעטה, עם אלפי טילים.

בנימין נתניהו: לכן אנחנו חייבים לשמר את היכולת הזאת בידי הממשלה, ואין זה משנה אם ברגע זה זאת ממשלה שלנו או ממשלה של מישהו אחר.

בנימין נתניהו: כך, לפחות, נוהגת אופוזיציה אחראית.

בנימין נתניהו: עם זאת, יש מאמצים בכנסת, גם מתוך סיעתי שלי, לנסות לפתח יכולת להמשיך בחקיקה סדירה ולהסדיר חקיקה מסודרת שאינה נוגעת לביטחון הלאומי.

בנימין נתניהו: זאת לא שאלה פשוטה, היא דורשת מחשבה רבה.

בנימין נתניהו: אנחנו, כמובן, נשתתף במחשבה הזאת ובדיונים האלה, אבל כל עוד לא נמצא הפתרון, אסור לנו לפגוע במכשיר החשוב הזה.

בנימין נתניהו: אנחנו נצביע בעד.

אחמד טיבי: תודה ליושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אישור ההכרזה הוא בוודאי הכרח שלא יגונה, ובוודאי משקף את מצבה המיוחד של מדינת ישראל, שנזקקת מעת לעת לקבל אישור ולהחליט על מצב חירום.

זבולון אורלב: אף-על-פי שכידוע הממשלה לא מנצלת את הסמכויות שההכרזה הזאת מקנה לה, במצב שבו נמצאת מדינת ישראל היא חייבת שתהיה לה מחסנית חירום בתיק כדי שתוכל להשתמש בה למקרה הצורך.

זבולון אורלב: אני חושב שכל אזרח בישראל, וגם כל אדם סביר בעולם, מבין שמדינת ישראל היא אולי המדינה היחידה בעולם שנתונה תחת איומי השמדה מפורשים.

זבולון אורלב: אחמדינג'אד, נשיא אירן, מאיים בהשמדה ישירה של מדינת ישראל, של העם היהודי.

זבולון אורלב: ה"חמאס", שהשתלט על הרשות הפלסטינית, כותב באמנתו - - - אמנת ה"חמאס" ונאומי ראשיה מדברים מפורשת על השמדת מדינת ישראל, על מחיקת מדינת ישראל, והם שוכנים לידנו, ממש בסמיכות לנו, ושולחים אלינו מפגעים, רוצחים, מתאבדים, שלא מבחינים בין אנשים, נשים וטף.

זבולון אורלב: כמו שאמר קודמי, יושב-ראש האופוזיציה, בגבולנו הצפוני ה"חיזבאללה", עם איומים של אלפי טילים, שמדברים על טווחים מדהימים, עד 200 קילומטר - שבעצם בכל רגע נתון איש לא יכול לצפות מתי מדינת ישראל יכולה להיות נתונה להתקפה של אנשים שנתונים לשיקולים כאלה ואחרים, ובוודאי לא שיקולי הביטחון של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לכן, בהעדר חוק אחר, ובהעדר תשתית חקיקתית אחרת, אינני רואה אפשרות אחרת אלא לאשר את ההכרזה הזאת.

זבולון אורלב: אני אומר את זה גם כחבר האופוזיציה.

זבולון אורלב: אנחנו, בוודאי, אופוזיציה תקיפה מאוד נגד הממשלה ואנחנו מאוד מעוניינים לקצר את ימיה, כי אנחנו חושבים שהיא רעה מאוד למדינת ישראל, אבל אנחנו קואליציה למדינת ישראל ואנחנו דואגים לביטחונם של אזרחי המדינה גם מספסלי האופוזיציה, ולכן אנחנו בהחלט נתמוך.

זבולון אורלב: עם זאת, כמובן, אנחנו נשמח על קידום החקיקה האזרחית, שמדובר בה כבר כמה וכמה שנים.

זבולון אורלב: אני מבין שיוסי ביילין, שהיה שר המשפטים, יוכל לפרט ולומר מדוע הדברים האלה מתעכבים שנים כל כך רבות.

זבולון אורלב: בוודאי גם אנחנו רוצים להיות שותפים לחקיקה ראויה, מסודרת, אזרחית, שתוריד את מירב החלקים השרירותיים והמיותרים מהסמכויות שהכרזה כזאת נותנת ותשאיר את הגרעין ההכרחי, את הליבה ההכרחית הביטחונית, על מנת לאפשר לממשלה להשתמש בסמכויות בזמן חירום.

זבולון אורלב: אני יודע שהאויב של הטוב הוא תמיד הטוב ביותר, אולי בגלל זה המחוקקים של משרד המשפטים מתמהמהים בעניין הזה.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שכל אלה שמתנגדים והתנגדו בוועדה המשותפת, או מתנגדים גם כאן במליאה, ישימו לבם, שאם הם מרימים את ידם נגד אישור ההכרזה על מצב חירום, הם בעצם שוללים מהממשלה את הכלים הבסיסיים להשתמש באותם אמצעים נחוצים בשעת-חירום.

זבולון אורלב: ואם הם יגידו: אי-אפשר לסמוך על ממשלה ולא נסכים לתת לממשלה סמכויות, הרי כבר אמרו גם קודמי, והגדיל לעשות היושב-ראש לשעבר של הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, שהעיד שלפחות שלוש שנים הממשלה לא עשתה שום שימוש ואיננו רואים שהממשלה תעשה שימוש מיותר.

זבולון אורלב: הכנסת תמיד יכולה לבקר.

זבולון אורלב: גם אם, משום-מה, הממשלה תשתגע, סליחה על הביטוי - - -

ראובן ריבלין: אפשר להגיש אי-אמון.

זבולון אורלב: אם הממשלה תשתגע לחלוטין ותנצל לרעה את ההכרזה, שהיא כיום במתכונת שלא ניתנת לשינוי והיא גורפת מאוד, הרי שלכנסת עדיין יש כלים מספיקים.

זבולון אורלב: אני אהיה שותף לבלום את הממשלה שלא לנצל את החוק הזה אלא לצורכי הקיום הבסיסיים, קיום חייה, חיי אזרחיה, שלומה וביטחונה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לכן סיעתנו תתמוך בעניין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו - חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהפוך על הפוך מדבריו של חבר הכנסת אורלב, אישור ההכרזה הוא לא כורח והוא אכן מגונה.

מוחמד ברכה: ואם חבר הכנסת אורלב מתהדר באפשרות שאם הממשלה תנהג בשרירות על-פי ההכרזה הזאת, הכנסת תצא להגן על כבודה ועל מעמדה ועל טוהר המידות, אז למה לא לעשות את זה הפוך?

מוחמד ברכה: לא לאשר את זה, וכשיהיה צורך - באמת, למה לאשר את הדרקוני והשרירותי ואחר כך להיאחז בכלים שיהיו או לא יהיו על מנת לתקן את המצב?

ראובן ריבלין: באופן אובייקטיבי אני גם חושב - - - האמת שיכול להתרגש עלינו מצב - - -

יצחק הרצוג: זה הפחד של כולנו המון שנים.

זבולון אורלב: מי שנכווה ברותחין נזהר בצוננין.

מוחמד ברכה: אני דווקא לא הרגשתי שההכרזה על מצב חירום שימשה הכלי המרכזי של מדינת ישראל כדי לעמוד בפני כל מיני דברים שהיא חשבה אותם לסכנות.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש גבול לציניות בעניין הזה.

מוחמד ברכה: נושא חקיקה המסודרת - פה אני יכול להישען על שתי דוגמאות: תקנת האזרחות, או הוראת השעה בעניין האזרחות, עכשיו רוצים להחליף בחקיקה.

מוחמד ברכה: החקיקה, אני חושש ואני מריח שהיא תהיה אפילו יותר גרועה מבחינת המהות, כי היא הולכת לקבע בחוק-יסוד דברים שפשוט, איך הגדיר אותם חבר הכנסת רמון, שר המשפטים - הוא אמר: יש הרבה מדינות בעולם שמגדירות עצמן כגזעניות.

מוחמד ברכה: אז מה?

מוחמד ברכה: אז אנחנו עוד אחת.

מוחמד ברכה: והדבר השני, בנושא של התמהמהות הממשלה מלחוקק חוק.

מוחמד ברכה: היום היה דיון על חוק ההזנה בבתי-ספר, ועל אחד הסעיפים שנגזרים מהחוק הזה, והיה צורך בהקמת ועדה מייעצת של שבעה אנשים.

מוחמד ברכה: שנה וחצי הממשלה לא הצליחה, עשתה את כל המאמצים האפשריים ולא הצליחה.

מוחמד ברכה: ריבונו של עולם, יש גבול כמה אפשר להיות ציני.

מוחמד ברכה: לכן, לומר אחרי 58 שנים שממשלות ישראל לא הספיקו לחוקק חוק נאור, אזרחי וכו', שיכול לענות על הצרכים של שעת-חירום - אני לא קונה את הסחורה, ולכן אין מנוס מלהגיע למסקנה שהתקנות לשעת-חירום הן מכשיר פוליטי בידי הממשלה, ואכן השתמשו מאז קום המדינה ועד היום לצרכים פוליטיים כדי להתקין תקנות לשעת-חירום, ודווקא גדולי מנהיגי הימין בישראל עמדו נגד התקנות האלה ותיארו אותן בתיאורים שונים - כמו השר לשעבר שפירא ומנחם בגין זיכרונם לברכה ואחרים.

מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שהאפשרות להיפטר ממצב החירום היא דווקא ללכת לכיוון של שלום, ואני רוצה להתייחס למידה שבה הממשלה הולכת לכיוונים כאלה.

מוחמד ברכה: אני מתרשם, ואפילו הייתי אומר – משוכנע, שהממשלה אינה הולכת לכיוון של הסדר שלום.

מוחמד ברכה: הדיבורים על התכנסות הם כביש עוקף שלום, ניסיון להתחמק מנושא השלום, כי מחיר השלום הוא די ברור.

מוחמד ברכה: עכשיו שר הפנים מצטעצע באיומים מאוד נמוכים כלפי חברי המועצה המחוקקת מירושלים המזרחית.

מוחמד ברכה: האנשים האלה נבחרו תחת עינה הפקוחה ובהסכמתה של ממשלת ישראל, זה לא בא בהפתעה לאף אחד, וזה בהתאם להסכמים החתומים בין אש"ף לממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: לכן זה פשוט ביטוי של איומים בריוניים שנגזרים ממעמדו של הכובש, שיכול להפריח איומים כאלה.

מוחמד ברכה: מעבר לזה, האנשים האלה הם תושבי ירושלים המזרחית עוד לפני שישראל כבשה, והם יישארו תושבי ירושלים המזרחית גם אחרי שהכיבוש בירושלים המזרחית יסתיים.

מוחמד ברכה: כלומר, התופעה החולפת היא לא הפלסטינים תושבי ירושלים המזרחית, אלא התופעה החולפת היא הכיבוש שם.

מוחמד ברכה: הדבר השני הוא הצהרתה של שרת החוץ ציפי לבני, שהיא מסכימה לשתי מדינות לשני עמים, פה בכנסת ואתמול בטורקיה.

מוחמד ברכה: היא נותנת לזה פרשנות מאוד מרתקת.

מוחמד ברכה: היא חושבת ששתי מדינות לשני עמים זה בעצם שתי מדינות לאומיות, ואז זכות השיבה או פתרון בעיית הפליטים צריך להיות במסגרת אותה מדינה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה עיוות ההיסטוריה.

מוחמד ברכה: יש אנשים שנעקרו ממולדתם, מבתיהם, ואני חושב שאין שום אפשרות לקיים הסכם של שלום שאינו מבוסס על שתי מדינות לשני עמים מצד אחד ועל פתרון בעיית הפליטים מצד שני.

מוחמד ברכה: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו - חבר הכנסת בנימין אלון.

אחמד טיבי: אם הוא לא נמצא - חבר הכנסת הנמרץ יעקב מרגי.

אחמד טיבי: חמש דקות, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת ההזדמנות הראשונה שלי לדבר כשאתה היושב-ראש, אז אני מברך אותך על תפקידך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אנו עוסקים בשאלה מהותית ולא בשאלה פורמלית, וצר לי על שחלק מחברי חברי הכנסת רואים את הדיון הזה כדיון פורמלי, כי זה בדיוק ההיפך ממה שאנו חייבים לעשות ככנסת.

דב חנין: ההכרזה על מצב חירום היא הכרזה מכוחו של חוק-יסוד, סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה.

דב חנין: אנו מדברים על אחת ההחלטות החשובות והמהותיות ברמה הפורמלית שכנסת יכולה לקבל, וזאת הכרזה שיש לה הרבה מאוד השלכות רוחביות על המערכת המשפטית בישראל.

דב חנין: סוג אחד של השלכות רוחביות הוא השלכות רוחביות על פעילות הממשל.

דב חנין: תקנות שעת-חירום, כמובן - ואני לא כל כך מבין את הטיעון שאומר שהממשלה לא משתמשת בכוחה להתקין תקנות שעת-חירום, כשבאים לשמור על הסמכות הזאת.

דב חנין: אם אין צורך בסמכות הזאת, בואו נבטל אותה, ואם הממשלה ממילא לא משתמשת בסמכותה להתקין תקנות שעת-חירום, זה הזמן לבטלן.

דב חנין: מכשיר שלא צריך אותו, לא ראוי שיישאר.

דב חנין: וכמובן, ההשלכות הרוחביות בשורה ארוכה של חוקים.

דב חנין: צר לי לומר לך, אדוני היושב-ראש, שיש לי הרגשה חזקה שחלק מחברי הכנסת אפילו לא קראו את החוקים שבהם אנו מדברים.

דב חנין: למה חשוב להשאיר את ההוראה בחוק החופשה השנתית, או בחוק עבודת הנוער, או בחוק החניכות, או בחוק הדיג, או בחוק המאפיות, או בחוק הספנות, או בפקודת הנזיקין?

דב חנין: למה אנו צריכים את ההוראות האלה?

יעקב מרגי: תבוא ותלמד על זה בוועדת החוקה.

יעקב מרגי: אתה לא חשוד שאתה מבין בכל דבר.

דב חנין: אני לא חשוד שאני מבין בכל דבר, אני רק מציע לכולנו לקרוא ביחד.

דב חנין: אני מוכן לעבור אתך סעיף-סעיף, ותנסה לשכנע אותי שבאמת צריכים את הסעיפים האלה.

דב חנין: מה שמפריע לי זה שבמקום לנהל דיון ענייני על השאלות האלה, מנפנפים לנו באיומים על הביטחון ובמצב הביטחון בישראל.

דב חנין: אלה דברים שאינם ממין העניין, בכל הכבוד.

דב חנין: הדמוקרטיה היא מערכת שיטתית של אי-אמון בממשל.

דב חנין: זאת אחת ההגדרות הקלאסיות של דמוקרטיה, ואם אנו כמחוקקים מתפרקים מכוחנו לבקר את הממשל ונותנים לו סמכויות מרחיקות-לכת, כמו שאנו נותנים, אנו פוגעים בדמוקרטיה.

דב חנין: השלכה קשה נוספת של ההכרזה על מצב החירום היא כמובן על זכויות האזרח, וגם פה אפשר לפתוח ברשימה ארוכה של דוגמאות, איך נפגעות זכויות האזרח - ערבים, ומפגינים, יכולים להיות מהימין, יכולים להיות מהשמאל - על-ידי הכוחות המוגזמים שניתנים לממשלה.

דב חנין: מצב החירום הוכרז במאי 1948 במצב שונה לחלוטין מזה שישראל נמצאת בו עכשיו.

דב חנין: אני בטוח שאילו היו אלה שהכריזו על המצב הזה במאי 1948 רואים את מדינת ישראל היום, הם לא היו מאמינים שאנו עדיין משתמשים באותו כלי משפטי שהם המציאו.

דב חנין: אנו מתרגלים למצב חירום כמציאות קבועה, אבל "חירום", אפילו הגדרתו בלשון, במילון, הוא המצב היוצא מן הכלל, הוא לא המצב השגרתי.

דב חנין: חירום ושגרה לא יכולים לעלות בקנה אחד.

דב חנין: מצער אותי מאוד שחלק מחברי פה בכנסת כבר השתכנעו שלא ניתן אחרת.

דב חנין: מצערת אותי במיוחד עמדת האופוזיציה ועמדת הליכוד.

דב חנין: חברי חבר הכנסת שטייניץ, צר לי מאוד על שחבריך בסיעת הליכוד לא ממשיכים בנושא הזה את דרכו של מנחם בגין, שאם היה אתנו היום, אני חושב שהיה מצטרף דווקא למתנגדים להמשכו של מצב החירום.

דב חנין: מה אני מציע באופן מעשי?

דב חנין: אני מציע לדחות את ההצעה.

דב חנין: לא יקרה שום אסון מבחינת החוקים הרלוונטיים, ואני מוכן לעבור אתכם עליהם שוב אחד אחד - לא יקרה שום אסון אם כל החוקים האלה יתבטלו.

דב חנין: אבל אם הממשלה כל כך נחושה שהחוקים האלה יישארו בספר החוקים, נדחה את ההצעה, תתכבד הוועדה הנכבדת להתכנס שוב, תביא לנו הצעה להאריך את המצב בחודש או בחודשיים, ובתקופת הזמן הזאת הממשלה תעשה את מה שצריך כדי לפתור את הבעיות הקשות כל כך שתיווצרנה.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב מרגי בטח ישיב על ההצעה המעניינת שלך.

אחמד טיבי: אחר כך - חבר הכנסת אריה אלדד; גם כן חמש דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – לא זכור לי אם בירכתי אותך.

יעקב מרגי: כבוד הוא לי, ואני חוזר על הדברים שאמרתי: אני סמוך ובטוח שתנהל את הישיבות בטוב טעם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התקנות לשעת-חירום שתוקנו עם קום המדינה עדיין תקפות, לצערי הרב.

יעקב מרגי: הובא לידיעתי אתמול שבוועדה משותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת החוץ והביטחון היתה איזה הווה אמינא לכמה מחברי הכנסת של האופוזיציה להתנגד.

יעקב מרגי: ואני כולי תמיהה.

יעקב מרגי: אתה זוכר, ד"ר אחמד טיבי, כמה פעמים מיקי איתן הביא את זה לכאן, לדוכן?

יעקב מרגי: אתמול הוא היה ממובילי ההתנגדות.

יעקב מרגי: אני כולי תמיהה, איך חושבים חברי כנסת במדינת ישראל, שעד לפני חודשים מספר הובילו את אישור מצב החירום, להתנגד לו.

יעקב מרגי: האם הפוליטיקה גוברת על מצב ביטחוני או על טובתה או על ביטחונה של מדינת ישראל?

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: האם פסקו הפיגועים, האיומים היומיומיים?

יעקב מרגי: האם אחמדינג'אד נעשה אוהב ישראל יחד עם נסראללה והנייה?

יעקב מרגי: האם העם בישראל כבר יושב לבטח איש תחת גפנו ותחת תאנתו?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למרות קיומן של התקנות לשעת-חירום לא הרבו ממשלות ישראל להשתמש בהן, אלא במקרים בודדים.

יעקב מרגי: כמי שעסק בהיערכויות לשעת-חירום אני יודע לומר, שהמדינה משקיעה רבות ומתרגלת את ההיערכות לשעת-חירום.

יעקב מרגי: כן, חבר הכנסת דב חנין, כן, גם מוצצים לתינוקות וגם "מטרנה", גם על זה צריך לחשוב בשעת-חירום.

יעקב מרגי: יכול להיות שנמצא סעיף אחד או שניים בחוק הזה שהשתנו, אבל בעיקרון הרבה סעיפים שנראים לנו תמוהים או מיותרים קשורים בתקנות לשעת-חירום.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו למודי התקפות על ריכוזי אוכלוסייה הן בפיגועים המוניים והן בפגיעה תמידית בעורף על-ידי טילי "קסאם" וטילי "גראד".

יעקב מרגי: רק השטן יודע אילו עוד טילים מחזיקים אויבינו השפלים, שמפעילים אותם ללא הכרזת מלחמה וכל מגמתם לפגוע בחפים מפשע - כמוגי לב לפי כל הגדרה.

יעקב מרגי: אפשר לחשוב איזו חרדה יש כאן, שומו שמים, מאשרים תקנות לשעת-חירום במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הרי זו צביעות לבוא ולהגיד שזו פגיעה בדמוקרטיה.

יעקב מרגי: זאת המדינה הכי דמוקרטית, שיש לה בסך הכול רצון אחד - להגן על עצמה בזמן חירום.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם העולם היה הגון, שקול ושפוי, האמינו לי שהכרזה על מצב חירום היה צריך להכריז בכל העולם לאור איומי הג'יהאד והטרור העולמי.

יעקב מרגי: תודה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת מרגי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישראל היא ארץ קטנה, מוקפת אויבים.

אריה אלדד: האירנים רוצים להרוג אותנו, ה"חיזבאללה" יורה בנו, יש מטח של "קסאמים" כל הזמן מרצועת-עזה, ולפיכך צריכים חוקי חירום כדי לפקח על מחירי הדלק והקמח.

אריה אלדד: כמה מאתנו באמת קונים את השטות הזאת?

אריה אלדד: הרי בא לכאן יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, איש האופוזיציה האחראית - סליחה, לא האופוזיציה האחראית, אני לא לגמרי מעודכן בתנודות שלהם מהאופוזיציה לקואליציה האחראית - ואומר שהממשלה רוצה לבטל חלק גדול מהדברים שנמצאים בחוקי החירום הללו ולעגן אותם בחוקים רגילים.

אריה אלדד: אני צודק, חבר הכנסת הנגבי?

אריה אלדד: על מה אנחנו מדברים?

אריה אלדד: אנחנו מדברים על עצלות ורשלנות, שלא הספיקו לעשות את זה במשך 58 שנים.

אריה אלדד: לא על העיקרון, אלא על הקצב אנחנו מדברים.

אריה אלדד: ולגבי הטיעון שאם אנחנו לא נחיה תחת החוקים הללו, הממשלה לא תצליח, חס וחלילה, לעמוד בהתקפת פתע - נניח מיתאר של התקפת פתע, והרי אני ביטחוניסט, כל יום אני מתעורר בחשש שיש התקפת פתע - לא יספיקו הממשלה והכנסת להכריז מחדש בזמן על חוקי חירום ומחירי המוצצים וה"מטרנה" יצאו מכלל שליטה בתוך שעות.

אריה אלדד: תהיה אינפלציה אדירה במחירי המוצצים וה"מטרנה", ובשעת-חירום, ממש, כשאנחנו תחת התקפה גרעינית, ירחם השם, יעשו הספסרים הון ממוצצים ומ"מטרנה".

אריה אלדד: מה נעשה אז?

אריה אלדד: לא מספיקים לנו האויבים מבחוץ, יבואו הספסרים מבית ויחבלו במאמצי המלחמה שלנו.

אריה אלדד: רבותי, הלוא ברור לגמרי שמוכרים לנו שטויות במסווה של טיעונים ביטחוניים, שאנחנו רגילים לקפוץ לדום, כי אנחנו באמת אנשים עם אחריות לאומית - אנחנו קופצים לדום בכל פעם שאומרים ביטחון לאומי.

אריה אלדד: לא ביטחון לאומי ולא שום דבר שמתקרב לביטחון לאומי.

אריה אלדד: סתם עצלות ורשלנות, שנמשכות שנים, כי נוח להשתמש בבית הזה כחותמת גומי ולהגיד לנו, לכולנו - מצב ביטחוני, מצב חירום, יורים עלינו, אחמדינג'אד, ולכן אנחנו נמשיך.

אריה אלדד: חברי חברי הכנסת, בכהונתה הקודמת של הכנסת - אומר זאת לשבחו של חבר הכנסת שטייניץ - ועדת החוץ והביטחון בראשותו אמרה לממשלה: די, לא תקבלו אוטומטית חותמת גומי לכל תקנות שעת-חירום לכל צורך שהוא.

אריה אלדד: נגביל אתכם.

אריה אלדד: ניתן לכם לוח זמנים.

אריה אלדד: אבל לא היינו מספיק תקיפים, כי בכל פעם שהם אמרו לנו: חצי שנה, עברה חצי שנה והם קיבלו עוד חצי שנה ועוד חצי שנה.

אריה אלדד: לא הועלנו כלום בתקנתנו, כי עכשיו הם באים לחדש, עולם כמנהגו נוהג, לעוד שנה.

אריה אלדד: באמת לא תיפול שערה מראשו של הביטחון הלאומי של מדינת ישראל, לא תיפול שערה מראשו אם נבוא ונגיד לממשלה: לא.

אריה אלדד: אם, חלילה, תהיה שעת-חירום, תספיקו להטיל את כל החוקים והתקנות הללו מחדש כדי לפקח גם על גיוס המילואים וגם על המוצצים וה"מטרנה".

אריה אלדד: אבל אומרים לנו: זה יפריע לנו בחיי היום-יום להילחם בטרור.

אריה אלדד: אמרו לנו כאן שהמדינה כמעט שלא השתמשה בתקנות הללו.

אריה אלדד: ומה עם המעצרים המינהליים, למשל, מתוקף התקנות והחוקים הללו?

אריה אלדד: החברים הביטחוניים שלי לוקחים אותי הצדה ואומרים לי: רוב אלה שעוצרים אותם הם באמת מחבלים ערבים, אז אל תעשה בלגן, אל תעשה צרות, אל תטיל קשיים.

אריה אלדד: ואני אומר לכם: לא צריך את תקנות החירום הללו כדי להילחם בטרור, כי לו רצתה המדינה להשתמש בסמכויותיה על-פי חוק, היא היתה שמה בכלא את אבו-טיר עם זקנו האדום.

אריה אלדד: לא צריך חוקי חירום בשביל זה.

אריה אלדד: אבל, אף שהוא חבר בארגון טרור, לא על-פי חוקי החירום אלא על-פי חוקי מדינת ישראל, לא עושים כלום.

אריה אלדד: בשביל להתחבא לצורכי מחירי קמח, שמן ודלק, אנחנו במצב חירום לאומי.

אריה אלדד: אני קורא לחברי הכנסת שלא לתמוך בבקשתה זו של הממשלה.

אריה אלדד: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת אלדד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפעם הראשונה אני מסכים עם חבר הכנסת אריה אלדד.

טלב אלסאנע: אני חושב שאפילו אותי הוא שכנע להצביע נגד הכרזה על מצב חירום.

טלב אלסאנע: אין ספק שאפשר לדבר על מצב חירום לאומי, אפשר לדבר על מצב חירום כלכלי, אפשר לדבר על מצב חירום מנטלי.

טלב אלסאנע: לדעתי מדינת ישראל איננה נתונה במצב חירום ביטחוני.

טלב אלסאנע: אין סכנה כזאת.

טלב אלסאנע: היא נתונה בסכנה הזאת ככל המדינות בעולם.

טלב אלסאנע: זה היה אולי אז, עם קום המדינה, אבל להמשיך מדי שנה בשנה, כאילו באופן אוטומטי במשך 60 שנה, להאריך את תוקף ההכרזה על מצב החירום הלאומי – זה נובע, לדעתי, מסיבות פסיכולוגיות ומסיבות מנטליות.

טלב אלסאנע: זה מכיוון שאנחנו חוששים, אנחנו לא רוצים, אנחנו לא יכולים.

טלב אלסאנע: זה צורך נפשי, לא צורך עובדתי, לא צורך רציונלי.

טלב אלסאנע: מרגישים טוב עם זה.

טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שאין לזה שום נפקות, אין לזה שום הצדקה.

טלב אלסאנע: זה רק פתח לכל דבר רע.

טלב אלסאנע: אם אפשר לשפוט את המערכת הישראלית, איך היא מתנהלת, על-פי התייחסותה להכרזה על מצב חירום, אפשר לומר שיש כאן גישה או תפיסה שלפיה אנחנו באיום תמידי, כל העולם תמיד נגדנו, אנחנו במגננה, אנחנו בסכנה.

טלב אלסאנע: זו תפיסה בעייתית.

טלב אלסאנע: מדוע כל העולם נגדנו?

טלב אלסאנע: הרי זו מדינה חזקה, מדינה שהיא מעצמה צבאית.

טלב אלסאנע: שום מדינה אחרת לא כובשת משטחיה.

טלב אלסאנע: זו מדינה שכובשת שטחים של מדינות אחרות.

טלב אלסאנע: זו מדינה שהיא היחידה במזרח התיכון שיש לה נשק לא-קונבנציונלי, כאשר מדברים על יכולת הרתעה.

טלב אלסאנע: אז אין שום סיבה מעשית.

טלב אלסאנע: אלא שיש תחושת רדיפה – רודפים אותנו, נגדנו, ולכן מותר לנו להחזיק את הדף הזה, שפותח פתח לשלול זכויות אזרח, לעצור אנשים במעצר מינהלי, ללא משפט.

טלב אלסאנע: כי מה יכול אזרח בודד לסכן את קיומה של מדינה או ביטחונה של מדינה?

טלב אלסאנע: הוא לא יכול לסכן שום דבר.

צבי הנדל: מה יכול להיות יותר דמוקרטי מכך שבדיון כזה יושב-ראש הישיבה הוא אחמד טיבי, היועץ לשעבר של ערפאת?

צבי הנדל: מה יכול להיות יותר דמוקרטי?

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת הנדל.

אחמד טיבי: הערתך היא הערה חשובה.

טלב אלסאנע: צבי הנדל, זה כוחו של הבוחר ורצונו של הבוחר, אבל עצם ההצבעה, כשלעצמה, היא לא המבחן היחיד של הדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: אתה יודע שהציבור הערבי חי תחת שלטון צבאי עד 1966.

טלב אלסאנע: ממשל צבאי, זאת אומרת הריבון הוא המושל הצבאי.

טלב אלסאנע: נכון או לא? ובכל זאת התקיימו בחירות.

טלב אלסאנע: התושבים הערבים הצביעו לכנסת.

טלב אלסאנע: האם אפשר לומר שבאמת הכול היה דמוקרטי, הכול היה כשורה?

טלב אלסאנע: לא.

טלב אלסאנע: לכן המבחן הוא לא רק בהצבעה, המבחן הוא לא רק בזה שאני יכול לנאום כאן וידידי וחברי חבר הכנסת אחמד טיבי, בצדק ובזכות, מנהל את הישיבה הזאת – הייתי רוצה שסגני היושב-ראש האחרים ינהלו אותה באותה רמה – אלא שאנחנו גם נהיה שותפים להשפעה, בקבלת החלטות, בדיונים הממשיים על התקציב, ביכולת של כולנו לבטל את המצב העגום הזה של הארכה אוטומטית מדי שנה של הכרזה של מצב חירום.

טלב אלסאנע: מה זה מוסיף לך?

טלב אלסאנע: מה זה מוסיף לנו?

טלב אלסאנע: מה זה מוסיף לאזרחי המדינה?

טלב אלסאנע: שום דבר.

טלב אלסאנע: זה רק כתם, זה דבר מיותר.

צבי הנדל: גם אני הייתי רוצה להיות שותף להחלטות.

צבי הנדל: מי שואל אותי?

טלב אלסאנע: אתה היית, אתה תהיה.

טלב אלסאנע: הנדנדה הזאת בין קואליציה לאופוזיציה היא דבר טבעי, היום אתה כאן ומחר שם.

טלב אלסאנע: אבל יש מי שבאופן קבוע, ללא קשר לשאלה מי ירכיב את הממשלה, תמיד יהיו אופוזיציה.

טלב אלסאנע: לא רק על רקע העמדות הפוליטיות שלהם, אלא על רקע השייכות הלאומית שלהם.

טלב אלסאנע: לכן, זה הכישלון של הדמוקרטיה, אשר פוסלת מפלגות על רקע השייכות הלאומית ולא על רקע העמדות הפוליטיות.

טלב אלסאנע: היו מבחנים אמיתיים.

טלב אלסאנע: היו גם קריאות שלך, של חברים שלך, שאמרו על חוקים שהם לא לגיטימיים.

טלב אלסאנע: על חוק שעבר בוועדת הכספים, ברוב של חברי כנסת ערבים, אמרו שהוא לא לגיטימי.

טלב אלסאנע: היו שאמרו שאין מנדט לראש ממשלה כיוון שחברי הכנסת הערבים היו חלק מהגוש החוסם.

טלב אלסאנע: זו תפיסה אנטי-דמוקרטית, זו תפיסה שמסוכנת לדמוקרטיה, זו תפיסה שמנציחה את כל העוולות תחת הססמה של סכנה לקיום.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, שני הדברים המבישים שנקבעו במסווה של ביטחון הם הכרזת מצב חירום והחוק שאוסר איחוד משפחות.

טלב אלסאנע: שני הדברים הם פסולים, שני הדברים גזעניים, ומצדיקים אותם בססמאות ובתירוצים אומללים ועלובים של ביטחון.

טלב אלסאנע: הביטחון לא זקוק לזה, לא משם תבוא ישועה.

טלב אלסאנע: רק שלום יביא את הביטחון, ודמוקרטיה – צריך שהיא תכבד את רצון הרוב, רצון הבוחר, ולא לכפות משיקולים ביטחוניים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מאיר פרוש.

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בראשית דברי הרשה לי לברך אותך.

מאיר פרוש: זו הפעם הראשונה שאני נואם מעל במה זו כאשר אתה יושב על כס היושב-ראש.

מאיר פרוש: אני מאחל לך הצלחה בתפקיד הזה, ואני בטוח שנכונו לך עוד תפקידים רמים ובכירים.

צבי הנדל: אל תגזים.

מאיר פרוש: לא להגזים?

מאיר פרוש: אבל זו עובדה.

אחמד טיבי: אתה מדאיג את חבר הכנסת הנדל.

מאיר פרוש: המלצות הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון ושל ועדת החוקה, חוק ומשפט לחזור ולהכריז על מצב חירום מקובלות עלי.

מאיר פרוש: הוועדה המשותפת עשתה עבודה יסודית והגיעה להסכמות משותפות, שהניבו המלצות שלדעתי יש לאמץ אותן.

מאיר פרוש: במציאות החיים המורכבת והמיוחדת שלנו במדינת ישראל יש משמעות לא שכיחה, בהשוואה למדינות רבות בעולם, למושג "מצב חירום", וחייבים להחמיא לחברה הישראלית על כל גווניה, שהיא יודעת להתמודד באומץ ובסבלנות ראויה לשבח עם מצבי החירום הפוקדים אותנו.

מאיר פרוש: אך יש גם מצבי חירום ייחודיים לקבוצות ספציפיות בחברה שלנו.

מאיר פרוש: אני רוצה להביא שלוש דוגמאות מאירועים שהתרחשו בזמן האחרון, רק כדוגמאות כמובן.

מאיר פרוש: היה מקרה שבו אב הואשם בהריגת הילד שלו, היה מקרה של אשה שנמצאה מתה בקריית-אתא, והיה המקרה האחרון, השבוע, שבו "נחטפה" גופת תינוקת.

מאיר פרוש: הצד המשותף לשלושת המקרים הוא מעורבותם של יהודים חרדים בהם.

מאיר פרוש: בלי להיכנס לכל מקרה לגופו, כי כל מקרה מחייב התייחסות שהזמן מעל דוכן זה, בדיון זה, אינו מאפשר אותה, ניתן ללא צל של ספק לכנות כל אחד מהמקרים "מצב חירום".

מאיר פרוש: לא מצב חירום כללי, אבל כן מצב חירום לאותה קבוצה רחבה של אזרחים, לאותה קהילה גדולה, לציבור החרדי, והתקשורת עשתה מטעמים מהמקרים בלי להבין את המשמעות העמוקה של כל מקרה כזה לציבור החרדי.

מאיר פרוש: מפני שהזמן העומד לרשותי מצומצם מאוד, אעיר רק כמה הערות טלגרפיות.

מאיר פרוש: איננו תומכים ב"חטיפות" או מעודדים אותן.

מאיר פרוש: כאשר שלשום נודע שלא מוצאים את הגופה, יצאה הודעה מהרבנים שביקשו מכל מי שיודע דבר על כך שמייד ימסור מידע, כי זה גם מחבל במשא-ומתן ובדיאלוג שהתקיים סביב הרצון של הציבור החרדי ושל המשפחה שלא לנתח את הגופה.

מאיר פרוש: כך שאנחנו לא תומכים בחטיפות ולא מעודדים אותן.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה ללמד סניגוריה על מה שנעשה – לא על אלה שהשתמשו בדרכים אלימות.

מאיר פרוש: זה היה בנסיבות של מצב חירום, שבו היה חשש שבית-המשפט יורה על נתיחת הגופה, וכדי למנוע אפשרות כזאת נאלצו לעשות מעשה יוצא דופן וחריג.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, יש להבין את ההתייחסות היהודית לנושא הישארות הנפש והליכי הקבורה בהתאם לדיני ישראל.

מאיר פרוש: מה לעשות, לעתים קיימת התנגשות עם נוהלי המשטרה או עם צווי בתי-משפט או עם הבנתם של השופטים בנושאים האלה, והם אלה שמורים לחקור מקרי מוות מסוימים באמצעות נתיחת גופה.

מאיר פרוש: התקשורת, שבחלקה התלהמה בדיווחיה, אינה מוכנה כנראה להבין את המשמעות ההלכתית והדתית של נתיחת גופה.

מאיר פרוש: אילו ירדה התקשורת לשורשי הבעיה, היא היתה מבינה את הרגישות ההלכתית בכל הנוגע לנושא הטיפול במת.

מאיר פרוש: אפילו אנשי חברה קדישא, האמונים על ההלכות האלה, נוהגים אחת לשנה, ביום השנה של משה רבנו עליו השלום, בז' באדר, לצאת לבתי-העלמין ולבקש מחילה מכל המתים, שמא הם פגעו בכבודם.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מדוע לא יכולים אכן להתחשב ברגישות המיוחדת של הציבור החרדי?

מאיר פרוש: מדוע צריך במקרה כמו הנושא הזה של נתיחת גופה למהר, למהר, למהר, לנתח גופות, ללבות יצרים, לפגוע ברגשות?

מאיר פרוש: הרי ברור שיש נושאים שהם בבחינת ציפור הנפש שלנו.

מאיר פרוש: וכי לא ראיתם כיצד מתייחסים אנשי זק"א לכל טיפת דם – לצערנו, ושלא יקרה עוד – בזירות הפיגועים?

מאיר פרוש: ההצעה שלי, אדוני היושב-ראש, במצב חירום מסוג כזה לא למהר לנתח גופות, אלא להיוועץ בפורום רבנים שייקבע מראש, כי אנחנו מאמינים בדברי הכתובים: "הנסתרת לה' אלוקינו והנגלת לנו ולבנינו עד עולם, לעשות את כל דברי התורה הזאת".

מאיר פרוש: תודה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני מברך אותך על תפקידך כסגן יושב-ראש הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: רבותי חברי הכנסת, פוליטיקה מרושעת ולא מוסרית משאירה מאחוריה שובל של סבל ואומללות ומצבי חירום למכביר - מצבי חירום לקבוצות וליחידים.

ג'מאל זחאלקה: החוק שלפנינו הוא עבודה בעיניים, כי הוא נקרא מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: הוא בנוי מסעיפים ותת-סעיפים של דברים שלא עושים אותם, אבל הוא ממלא תפקיד בהכשרת השרץ, כי הוא מתחם ואומר, כאן נמצא חוק של מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: השאר זה לא מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: ומה עם החוקים שמחוקקת הכנסת כל יום אשר יוצרים מצב חירום לעשרות ומאות אלפי אנשים?

ג'מאל זחאלקה: האם הפוליטיקה המרושעת והלא-מוסרית שמונעת תרופות מצילות חיים, מאריכות חיים, לאלפי חולים, זה לא מצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם האנשים האלה לא חיים במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם חוק האזרחות שחוקקה הכנסת, שקורע משפחות, שמפריד בין איש לאשתו, בין ילדים להוריהם, האם האנשים האלה לא חיים במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם גבר שמסתנן בלילה לבקר את אשתו ושוהה במחיצתה ובמחיצת ילדיו שעתיים-שלוש וממהר לברוח מהבית, שמא ישיגו אותו כוחות הביטחון, ולא בגלל מצב חירום, והוא בורח, האם זה לא מצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם אנשים שפותחים את הפריג'ידר בבוקר לאחר קיצוץ קצבת הילדים ולא מוצאים בו כלום, האם זה לא מצב חירום?

צבי הנדל: אז אתה בעד החוק.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהחוק הוא עבודה בעיניים ומטהר את השרץ.

ג'מאל זחאלקה: באים ואומרים לנו שזה מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: ממצב החירום האמיתי מתעלמים.

ג'מאל זחאלקה: מצב החירום האמיתי הוא הפוליטיקה המרושעת והלא-מוסרית.

ג'מאל זחאלקה: אני מגדיר פוליטיקה מרושעת ולא מוסרית כפוליטיקה שרוצה להיטיב עם מיעוט ולא להיות שוחרת טוב לרוב האנשים.

ג'מאל זחאלקה: זו הפוליטיקה; הפוליטיקה שתוחבת את ידה לכיסו של העני, דל האמצעים, האביון, לוקחת כסף ממנו ונותנת את זה לעשירים, כמו שעושים בתוכנית ויסקונסין.

ג'מאל זחאלקה: אנשים שמקבלים 1,500 לחודש בקושי חיים, ובאה המדינה, באמצעות חברות, באמצעות מנגנון דרקוני, תוחבת את ידה לכיסו של העני, שלא מוצא מה לאכול, כדי שהחברות ירוויחו מיליוני שקלים.

ג'מאל זחאלקה: זה מצב החירום, ובאים אלינו ואומרים שזה מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: מובן שאת החוק הזה צריך לבטל וצריך להתנגד לו, אבל אני לא רוצה מצב שבו אנשים יגלגלו עיניים ויגידו: אני נגד מצב חירום, כי אני נגד החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא נגד מצב חירום אם אתה תומך בכל העוולות האלה.

ג'מאל זחאלקה: יש מיליוני אנשים בארץ שחיים במצב חירום, ולא רק במדינה.

ג'מאל זחאלקה: האם תושבי עזה לא חיים במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם הכיבוש הישראלי לא שם את הפלסטינים במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם עשרות אלפי האזרחים הערבים בנגב, שחרב הטרנספר והריסת בתיהם וגזלת הקרקע שלהם מרחפת מעליהם עשרות שנים בכפרים הלא-מוכרים, הם לא חיים במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם מי שביתו עלול להיהרס כל יום לא חי במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: האם מי שנמנע ממנו חינוך נאות, מי שנמנעים ממנו חשמל ומים ושירותים בסיסיים לא חי במצב חירום?

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה שאנשים יטהרו את עצמם, ייראו כמוסריים ויעמדו כאן ויגידו: אני נגד מצב החירום, אני נגד החוק.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא נגד מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: מי שנגד מצב חירום צריך לתמוך בפוליטיקה מוסרית, בפוליטיקה שמנסה לפחות, שואפת להיות צודקת, שוויונית ולא מבדילה על רקע דת, גזע ומין.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל, אם חבר הכנסת עזמי בשארה לא יגיע.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאף פעם לא הייתי סוציאליסט, ולכן אף פעם לא הייתי פטרון, חבר הכנסת זחאלקה.

ראובן ריבלין: כלומר, היחס שלי לאזרחי ישראל הערבים אינו יחס של פטרונאז', בשום פנים ואופן, כי לא זכיתי להיות סוציאליסט.

ראובן ריבלין: אני חושב שבגילי המופלג אני אפילו כבר לא אזכה להיות סוציאליסט.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כמו לחבר הכנסת זחאלקה, שאני יודע עד כמה אתה מתקומם על שבמדינתנו, שבה שנינו אזרחים שווי זכויות, קיים אותו חוק שאני הולך לתמוך בו.

ראובן ריבלין: בכל זאת אתה, לתפארת הכנסת, מנהל את הישיבה הזאת.

ראובן ריבלין: לא שאתה מסכים, בשום אופן אתה לא מסכים ואתה תילחם כמיטב יכולתך על אמונתך, אבל זאת מדינתנו ואתה חבר הכנסת ואתה יושב-ראש בישיבה מאוד טעונה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זחאלקה, אנחנו נמצאים במצב חירום, בכל המזרח התיכון.

ראובן ריבלין: אני צריך לדאוג לאזרחי מדינת ישראל, כמו שאתה.

ראובן ריבלין: יכול להיות בהחלט שהסבל הנורא של אזרחי עזה הפלסטינים הוא קשה ביותר.

ראובן ריבלין: השאלה היא רק מי הסובב ומי המסובב, מי האשם בכל הדברים האלה.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים במצב חירום מיום הקמת המדינה, אף שבין אזרחי ישראל היהודים וחברי הכנסת היהודים כאן יש כאלה שחושבים שאנחנו כבר עובדה קיימת, שאין בכלל ערעור, ושאנחנו לא רק אחראים לגורלנו אלא גורלנו בידינו ואיש לא יכול להזיז אותנו.

ראובן ריבלין: אנחנו לא דבר שהוא עובדה קיימת, לא דבר שהוא מובן מאליו.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לך שעד היום יש רבים בעולם – גם מבני האומות הערביות - שחושבים שלא צריך שיהיה דגל מדינתנו ושלא תהיה "התקווה" תקוותו של מישהו בעולם.

ראובן ריבלין: יש כאלה שאפילו מדברים על חיסולה של מדינת ישראל, הן חיסול מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי והן חיסול מדינת ישראל כמדינה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו נמצאים במצב חירום בכל רגע ב-59 שנות קיומה של המדינה, ולצערי הרב עוד שנים רבות, עד אשר נמצא את הפתרון להביא לשלום; לא שלום בדיבורים.

ראובן ריבלין: שמעתי היום את חבר הכנסת ברכה, ואני מכבד מאוד את עמדותיו - לא שאני מסכים אתן, אני מתנגד להן בכל תוקף, אבל הוא אמר פה דבר, אומנם בזהירות, אבל הוא התריס כלפי שרת החוץ של מדינת ישראל ואמר שהאמירה שלה שיהיו שתי מדינות לשני עמים אינה יכולה להיות שלמה כאשר היא לא מביאה בחשבון את הצורך בפתרון בעיית עקורי 1948.

ראובן ריבלין: והנה, גם אתה מהנהן בראשך.

ראובן ריבלין: למשל, חבר הכנסת חיים אורון, הלוא הוא ג'ומס יקירי, שיש בינינו תהום פעורה, בטוח שלא יכול להיות מצב שבו אנחנו נדבר כאשר זכות השיבה תעמוד כטענה מצד הפלסטינים.

ראובן ריבלין: עליו אני סומך הרבה יותר מאשר על חברים שהיו פעם הרבה יותר קיצוניים ממני, כי הוא הציב את הגבולות האדומים היכן שנמצאים הגבולות הירוקים והוא לא ייסוג לעולם מ"הקו הירוק" ומהעמדות המוצהרות.

ראובן ריבלין: זו שמחת עניים בשבילי, אבל לפחות אני יודע שיש מישהו שיש לו קו אדום.

ראובן ריבלין: אני חושב שאנחנו נמצאים בשעת-חירום.

ראובן ריבלין: השאלה היא שאלה רצינית, האם היום, אחרי 58 שנים, ולאחר שסיגלנו לעצמנו חיים פרלמנטריים ודמוקרטיה שאנחנו משתדלים שתהיה כמה שיותר שלמה, האם אנחנו לא יכולים לחוקק חוק שייתר את הצורך, כאשר אנחנו מכריזים על שעת-חירום, להיזקק לכל מיני תוצאות לוואי המנויות בחוק, שמאפשרות לנו לקיים איזה פעולות שלמעשה ממשלות אחראיות, בעיקר בשנים האחרונות, בכלל לא השתמשו בהן.

ראובן ריבלין: זו שאלה שניהלו עליה ויכוח חריף מאוד בסיעת הליכוד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאל איתן חושב שהחוק הזה, מקומו לא יכירנו בספר החוקים.

ראובן ריבלין: אנחנו חושבים שצריך לקיים דיון בשאלה אם אנחנו לא יכולים לסייג את החוק ולהביא למצב שבו נוכל לחיות כאשר אנחנו מוכנים, ולא תמימים, לכל רגע שבו תקרה עלינו מלחמה, ומצד אחר לא נצטרך לעשות שימוש בדברים שאין לנו צורך בהם בזמן שאין מלחמה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתן ודאי יפרט הרבה יותר בעניין זה.

ראובן ריבלין: סך הכול ההתרסה כלפי המדינה, שהיא מדינתנו, ששנינו אזרחים בה, כאילו היא מחרחרת את מצב החירום, היא דבר לא נכון, משום שיש ויכוח כיצד אנחנו יכולים לפתור את השאלות העולות בחיינו כבר שנות דור, משום שהוויכוח הוא לא רק בינך לבין הימין או לבין אלה הרואים את ארץ-ישראל כארצו השלמה של עם ישראל, אלא הוויכוח הוא בינך לבין אנשים אחרים במחנה הציוני אשר חושבים שה"כיבוש", כפי שהם מכנים, אינו מביא תועלת למדינת ישראל, ובעיקר לא לעם היהודי שזו מדינתו, עם שוויון זכויות מלא לכל האזרחים, אם נסגל לעצמנו את ההבנה שכך צריך להיות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך, אדוני, על שאפשרת לי.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אין חברות כנסת, זכיתי לשבת פעם ראשונה בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, הזדמן לי פעם ראשונה לדון לעומק בחוק המדובר וללמוד מקצת פרטיו.

צבי הנדל: מעבר לעניין שכולנו מודעים לו, שאנחנו במצב חירום, וקודמי דיברו על זה, והלוואי הלוואי שזה ייגמר - אני לא רואה איפה זה נגמר בטווח הנראה לעין - יש סוגיה אחת אמיתית, ולא חשוב אם אתה במחנה הימין או השמאל, שיש הרבה חוקים התלויים בחוק הזה.

צבי הנדל: ברגע שאתה מכריז על מצב חירום, מכוח זה יש היגיון לכל מיני חוקים, אבל כשזה מתמשך הרבה זמן, כדאי שהחוקים האלה ייעשו בנפרד.

צבי הנדל: זה יכול להיות בחקלאות, בחינוך, אין-סוף פרטים.

צבי הנדל: יש שם גם חוקים התלויים בהקשר הזה בעניין הביטחוני, זה מובן מאליו.

צבי הנדל: אני חייב להגיד, שכמי שמסתכל מהצד אני מכיר את הוויכוח, בלי ירידה לפרטים, כבר שנים ארוכות.

צבי הנדל: מהאינוונטר שהגישה לנו הממשלה, בעיקר משרד המשפטים, שממונה על החקיקה של אותם חוקים נלווים, מתברר שנעשתה קפיצה גדולה מאוד בשנים האחרונות, גם בזכות הוועדות בכנסת, אבל בראש ובראשונה הממשלה, שהגישה את החוקים האלה, וכבר יותר מחוק אחד, שני חוקים, שלושה חוקים, ארבעה חוקים, נעקרו מהתלות הזאת והם חיים בזכות עצמם או תוקנו או בוטלו.

צבי הנדל: בכל מקרה, הלקונה הזאת, שבה עסקנו הרבה זמן - יש בה התקדמות גדולה מאוד בשנה- שנתיים האחרונות, ויש גם הרבה מאוד דברים בקנה שעומדים להתקדם, יש כבר תזכיר חוק וכן הלאה.

צבי הנדל: הם נמצאים בקנה, בגלל הבחירות הם הוקפאו חצי שנה ואף אחד לא עסק בהם, אבל נראה שזה ממש לקראת סיום.

צבי הנדל: כשאני בוחן את הסוגיה בצורה הכי אובייקטיבית, עד כמה שאדם יכול להיות אובייקטיבי, מצד אחד עומד הצורך בחוק כזה לשעת-חירום, ומצד שני האי-סבירות של חוקים שתלויים בחוק הזה.

צבי הנדל: נעשה צעד גדול קדימה בניתוקם של החוקים האלה, ואני מברך על כך, ואני מעריך שבקרוב ממש גם יתר החוקים שאין להם קשר אמיתי מיידי לחוק הזה ינותקו, והם בתהליך.

צבי הנדל: לכן, משום שהמצב בישראל הוא כמו שהוא, ואי-אפשר להתעלם ממנו - ויושב-ראש ועדת החוץ והביטחון שעמד פה הזכיר, שביום שבו דנו בוועדת המשנה, אחינו בצפון הארץ ישבו במקלטים, וצה"ל בדיוק סיכל איזה פיגוע, וביום שאנחנו דנים פה יש האירועים של היום הזה, וכמעט בכל יום, מתי שתדון, איפה שלא תטיל את המטבע או הסיכה בלוח השנה, תראה שלצערי הגדול אנחנו עדיין במצב חירום, ואין ברירה.

צבי הנדל: כמה שלא סימפתי שדבר כזה, שצריך להיות חד-פעמי ומוגבל בזמן, וגם בחוק הוא מוגבל בזמן, אנחנו דנים בו כל שנה - מדוע?

צבי הנדל: כי אנחנו, המחוקקים, קבענו שאי-אפשר לחוקק חוק כזה אלא לשנה מקסימום, והמצב מחייב אותנו לחזור מדי שנה ולהאריך את תוקפו בשנה נוספת.

צבי הנדל: הלוואי הלוואי שבשנה הבאה נעמוד פה, וגם אני אשתכנע, לא במקסמי שווא אלא באמת, שהגענו אל המנוחה ואל הנחלה ואין צורך בזה.

צבי הנדל: תודה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת הנדל.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – חבר הכנסת יעקב כהן.

אחמד טיבי: אם הוא איננו – חבר הכנסת יצחק כהן, ואם הוא איננו – חבר הכנסת חיים אורון.

אחמד טיבי: בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, מצב המלחמה השורר פה הוא פרי מדיניותן של ממשלות ישראל השונות, ולכן זו העילה לבקשת הממשלה לחידוש ההכרזה, שנה אחר שנה, אפילו חודש אחר חודש.

ואסל טאהא: העדר גישה אמיתית לשלום הוא שיוצר את המצב הלקוי הזה.

ואסל טאהא: במקום שתהיה הכרזה על מצב חירום, חשבתי שיש הכרזה על סיום הכיבוש ופתיחת דרך ופתח אמיתי לשלום אמיתי בין העם הפלסטיני למדינת ישראל.

ואסל טאהא: אבל מה אנחנו שומעים בבוקר ובערב יום-יום?

ואסל טאהא: שאין פרטנר.

ואסל טאהא: מכריזים במדינה: אין פרטנר לשלום, אפילו שזו היתה הנהגה לגיטימית, שנבחרה בצורה דמוקרטית, כפי שהיה בבחירות האחרונות, בגדה, וכפי שנבחר יושב-ראש הרשות הפלסטינית, ושומעים משהו אחר, סותר, בבית הלבן, שראש הממשלה אומר שיש פרטנר, והוא מושיט את ידו לנשיא המדינה הפלסטינית, מחמוד עבאס, וכאן הוא מתכחש למה שאמר בבית הלבן.

ואסל טאהא: הצביעות הזאת היא שיוצרת את כל הבלגן הזה, את כל המהומה הזאת, את כל הוויכוח הזה על מצב החירום.

ואסל טאהא: בקשת הממשלה מהכנסת, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, נוגדת את כללי הדמוקרטיה.

ואסל טאהא: 58 שנים הממשלה מבקשת מהכנסת להאריך את הכרזת מצב החירום, והכנסת מאשרת, והיא, כפי שאמר חבר הכנסת אלדד, ואני מסכים אתו, היתה לחותמת גומי של הממשלה במצב הזה.

ואסל טאהא: בזה הם הפכו את הזמני, שהם מבקשים לחדש ולאשר מחדש, לקבוע.

ואסל טאהא: 58 שנים מחדשים את ההכרזה הזאת, והטענה היא שהממשלה והגורמים המשפטיים, אין להם הזמן המספיק כדי לחוקק חוקים אזרחיים שיבטלו את המצב הקיים.

ואסל טאהא: לפי דעתי, הבעיה היא בעיה פוליטית, התירוצים הם תירוצים פוליטיים ולא משפטיים.

ואסל טאהא: הממשלה משתמשת בהכרזה הזאת ככלי פוליטי על מנת לנגח את האויבים הפוליטיים, או האנשים, הקבוצות השונות, אם זה בתוך מדינת ישראל ואם זה בשטחים הכבושים.

ואסל טאהא: אנחנו עדים לצווי ריתוק, אנחנו עדים למעצרים מינהליים, אנחנו עדים לצווי הגבלה, להרחקה.

ואסל טאהא: לדוגמה, חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית, שחיים תחת איום של הרחקה ממזרח-ירושלים.

ואסל טאהא: אף שמזרח-ירושלים היא חלק כבוש וחל עליו החוק הבין-לאומי, הממשלה מיישמת עליהם את מצב החירום, מגבילה אותם ומתכוונת להרחיק אותם.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אזרחים רבים סבלו ושילמו מחיר כבד כתוצאה מהמשך קיום ההכרזה הזאת, וכפי שאמרתי, התירוצים הם פוליטיים.

ואסל טאהא: לכן, אין מקום לחדש את ההכרזה, ואני פונה לחברי הכנסת שלא לאשר את ההכרזה הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת ואסל טאהא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב כהן - איננו נוכח.

אחמד טיבי: במקום חבר הכנסת ישראל כץ יעלה חבר הכנסת גדעון סער.

חיים אורון: איך זה הולך במקום?

חיים אורון: ממתי הפטנט הזה?

אחמד טיבי: בגלל סידורים של החלפת סגן היושב-ראש.

גדעון סער: כל הסגנים צריכים לדבר בדיון, חבר הכנסת אורון.

אחמד טיבי: זאת הסיבה, חבר הכנסת חיים אורון.

גדעון סער: אז בשלב מסוים אני אצטרך - - -

חיים אורון: ואחריו אני?

אחמד טיבי: ואחריו אתה, בהחלט, ואנחנו מצפים לנאומך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל הדוברים עמדו על כך שאנחנו חיים עם ההכרזה על מצב החירום 58 שנים.

גדעון סער: האם זה מצב אידיאלי?

גדעון סער: זה לא מצב אידיאלי.

גדעון סער: האם זה מצב קטסטרופלי?

גדעון סער: ספק רב.

גדעון סער: אני חושב שמדינת ישראל הפכה עם השנים למדינה יותר ליברלית ולא פחות ליברלית, וגם לא ראינו ראיות קשות ביותר לשימוש לרעה באותן פריווילגיות שמוקנות לממשלה על-פי הכרזת מצב החירום.

גדעון סער: אבל השאלה שהכנסת צריכה לשאול את עצמה היא שאלה אחת בלבד: מה האלטרנטיבה להצעה שמביאה הממשלה להאריך את מצב החירום בשנה?

גדעון סער: האלטרנטיבה היא ברורה, ששורה שלמה של חיקוקים – חלקם חשובים בתחום הביטחוני, לחלקם יש השלכות ביטחוניות עקיפות, לחלקם אין השלכות ביטחוניות – לא תהיה בתוקף, בהנחה שהכנסת לא תאשר, ולדעתי זאת כמובן הערכה תיאורטית.

גדעון סער: על כן, מה שצריכה לעשות כנסת אחראית – ואף שאני חבר באופוזיציה, אני צריך לבוא ולחשוב מה היה אילו כל אחד היה בא ומצביע לפי עמדה שאני מטיף לה – היא צריכה לתמוך הפעם בהצעת הממשלה להארכת מצב החירום.

גדעון סער: וזה מה שאנחנו נעשה, זאת ההחלטה שקיבלנו בסיעת הליכוד לאחר שקיימנו דיון בנושא הזה.

גדעון סער: יש טענה; הטענה אומרת שהממשלה איננה עושה בעצם לתיקון המצב בעקבות פסיקת בג"ץ שהיתה לפני שנים ספורות בנושא הזה ואכן הביעה חוסר נחת מהתמשכות המצב הזה.

גדעון סער: נדמה לי שכבר פעמיים הובאו לבית הזה על-ידי הממשלה, על-ידי משרד המשפטים, תיקוני חקיקה אשר באים להוציא מתחום ההסדרה של ההכרזה חוקים מסוימים.

גדעון סער: אנחנו יודעים שעדיין מתבצעת במשרד המשפטים עבודה שזאת התכלית שלה.

גדעון סער: אני חושב שכל מי שמכיר את משרד המשפטים – ויושבים פה גם יוסי ביילין, שהיה שר המשפטים, וגם מיקי איתן, שהיה יושב-ראש ועדת החוקה של הכנסת – וכל חברי הכנסת יודעים היטב שגם במשרד המשפטים לא רואים בהכרזת מצב החירום איזה מצב אידיאלי שצריך להימשך, אלא רוצים לעבור למצב אשר בו ההסדרים שראוי להסדיר אותם מחוץ להכרזה, אכן יוסדרו בחקיקה.

גדעון סער: אבל אם אנחנו רציניים, היא צריכה להיות מפורטת, היא צריכה להיות רצינית, והדבר הזה ככל הנראה לוקח זמן.

גדעון סער: על הרקע הזה, אני אצביע מחר בעד ההצעה להאריך בשנה את מצב החירום, בדיוק כפי שהצבעתי לפני שנה כאשר הייתי חבר בקואליציה.

אחמד טיבי: לגבי כל החוקים, אדוני, אתה תנהג כמו שנהגת?

גדעון סער: אני לא יכול להתחייב, אבל אני יכול להתחייב לדבר אחד – שבנושאים העקרוניים אני אנהג כך.

גדעון סער: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני, חבר הכנסת גדעון סער.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, ואחרי חבר הכנסת אורון - חבר הכנסת טיבי, ואחריו - חבר הכנסת מיקי איתן.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אם אני לא טועה, זאת הפעם הראשונה שאני מדבר ואתה יושב-ראש, אז אני מברך אותך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים אורון: אני בטוח שתעשה את התפקיד הזה באותו טוב-טעם וחן כמו שאתה עושה דברים אחרים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים אורון: בהצלחה.

אחמד טיבי: תודה.

חיים אורון: הוויכוח איננו אם במסגרת ספר החוקים הישראלי צריכה להיות חקיקה שמתמודדת עם שאלת מצב החירום.

חיים אורון: מבחינה זאת, הציפייה שביטא פה ידידי צבי הנדל, או מישהו אחר – שאני כבר מחכה ליום שלא נצטרך חוק לשעת-חירום – נראית לי כמעט ציפייה לבוא המשיח.

חיים אורון: לכן, כל הוויכוח אם היה פיגוע ביום א' - - -

גדעון סער: זה רק בגלל שאתה לא מאמין בביאת המשיח.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: אני שמעתי מידיד אחר, רובי ריבלין, שאמר כמה פעמים בוועדת הכספים בשבועות האחרונים, שהוא ישן קבוע עם נעליים כי הוא בטוח שהמשיח עומד לבוא בכל רגע.

חיים אורון: אז אני לא יכול להגיד שאני כמו רובי ריבלין, שאני ישן עם נעליים, עוד זה חסר לי - - -

מיכאל איתן: מי אמר שכשהמשיח בא צריכים להיות עם נעליים?

מיכאל איתן: איפה זה כתוב?

חיים אורון: יש גרסה מסורתית, יהודית – ורובי בטח ייתן לך את הפרטים – שאומרת שזה חלק מהפק"ל.

מיכאל איתן: כשהמשיח בא – חייבים להיות עם נעליים.

חיים אורון: חייבים להיות מוכנים לקבל אותו מייד.

מיכאל איתן: אפשר לקבל אותו גם בלי נעליים.

חיים אורון: לא, אבל יש מי שאומר.

חיים אורון: זה ביטוי שאנשים מאוד דתיים היו נוהגים לפיו כדי להראות עד כמה הם חפצים וכמהים ובטוחים שהנה המשיח בוא יבוא.

חיים אורון: אבל עד שנפתור את הסוגיה הזאת - - -

מיכאל איתן: הם גם הולכים למקלחת עם נעליים?

חיים אורון: מיקי, תן לי להתקדם.

יעקב אדרי: מיקי, מה אתה מקשה עליו.

חיים אורון: אבל עד שנגיע לשלב ההוא, אני באמת חושב שהיות שהיושב-ראש העיר לי הערה בקשר לבוא המשיח, אז אני לא עוסק כאן בשאלה של בוא המשיח.

חיים אורון: אני חושב שבחקיקה הישראלית, פרק שעוסק בהיווצרותה של מציאות של מצב חירום – איך מתפקדים בו, מה משך הזמן שלו וכו' וכו' – הוא מבחינתי פרק ראוי בספר חוקים ישראלי, ואין לי עם כך שום בעיה.

חיים אורון: השאלה היא אם אנחנו מדברים על הפרק הזה כאן.

חיים אורון: כל שנה – אגב, לפני כמה שנים זה היה כל חצי שנה – אנחנו עולים לדוכן, רוב חברי הכנסת, ומסבירים שזאת תקלה שצריך להסיר אותה מעל דרכנו כי היא לא נכונה, ובית-המשפט העליון אמר, ומשרד המשפטים אומר, ושרי משפטים לדורותיהם אומרים – ועולם כמנהגו נוהג, כי בכל זאת יש נוחות מסוימת במנגנון הזה.

חיים אורון: עד כמה אני יודע שהנוחות קיימת?

חיים אורון: כי אני יודע כמה חוקים – אגב, אני לא יודע את כולם - תלויים בו.

חיים אורון: הוזכרו פה חוקים בתחום החקלאות.

חיים אורון: כשהייתי שר החקלאות, תקופה לא ארוכה, גם אז משרד המשפטים עסק בזה.

חיים אורון: זה כבר כמעט, מתי?

קריאה: שש שנים.

חיים אורון: שש שנים, שבע שנים.

חיים אורון: הביאו לי רשימה של חוקים שאני צריך להתייחס אליהם – מה יהיה אם יפקע תוקף החוק שהם נשענים עליו, וכמה זמן צריך להחיל לצורך חקיקה.

חיים אורון: והתחלנו להתכונן – כי אמרנו: הנה.

חיים אורון: אני לא יודע אם היום מתכוננים במשרד החקלאות, ובטח גם במשרד התעשייה והמסחר - כל מיני נושאי מכס - - -

גדעון סער: פיקוח על מחירים.

חיים אורון: פיקוח על מחירים.

חיים אורון: וגם נושאים ביטחוניים – אני נכנס לקודש הקודשים – שגם אם הם נכונים, היה ראוי שיתקיימו במערכת חקיקתית אחרת, ולא זאת.

חיים אורון: אגב, כל מכבסת המלים הזאת, שכאשר אומרים "חירום", אני צריך לעמוד דום, זה כמו שהיה בדיון שמאוד סער בכנסת הזאת, ובית-המשפט העליון סער בו לפני שבוע, על חוק האזרחות, או על אותו חוק שמפלה בין אזרחי ישראל הערבים והיהודים.

חיים אורון: הרי כולנו ידענו שמשתמשים בחוק הזה בשם הביטחון לשווא.

חיים אורון: אז השופט העליון לשעבר חשין מאוד כעס על השימוש בנושאים הדמוגרפיים וברוב היהודי.

חיים אורון: יכול להיות שהוא מאוד כעס לשיטתו.

חיים אורון: אבל, רוב חברי הכנסת - - -

גדעון סער: חבר הכנסת אורון, אני מציע לך לקרוא את פסק-הדין, שהוא די ארוך, ובין היתר מובהר בו, למשל בפסק-הדין של השופטת נאור, אבל לא רק שלה אלא גם של השופט גרוניס, אם אינני טועה, שיש דבר של הבחנה מותרת או של שונוּת אשר בא ומצדיק, שהרי האיסור חל לא על זה שמתחתן והוא האזרח, אלא על ההתאחדות ממקום אשר ממנו מתנהלת מלחמה מישראל.

גדעון סער: לכן, כאשר אנחנו אומרים "מפלה", אני יודע שזו עמדתך וזו העמדה שהבעתם פה בדיונים, אבל יש יסוד שבא ואומר שיש שונוּת לגיטימית, שונוּת מותרת, שהיא זו שיוצרת את הסיבה להבחנה.

חיים אורון: א.

חיים אורון: יכול להיות שיש מצבים שבהם השונות הזאת מותרת.

חיים אורון: אני רק רוצה לומר שעל-פי מיטב הבנתי - - -

גדעון סער: אם היתה לנו מלחמה עם פינלנד, אני מניח שהיו אוסרים על איחוד משפחות עם פינלנד.

חיים אורון: יכול להיות שהיו דורשים ויזה מפינלנד, ואילו מדנמרק לא היו דורשים ויזה.

חיים אורון: אבל, גם היה סוג של מעשים שהייתי אומר שלא מחילים אותם על כל הפינים.

חיים אורון: אנחנו כל כך מרחיקים עדות.

חיים אורון: אני מדבר על דבר קונקרטי מאוד.

חיים אורון: מדובר באזרחי ישראל.

חיים אורון: אין פה 1.2 מיליון פינים.

חיים אורון: מדובר באזרחי ישראל.

חיים אורון: אבל, אינני רוצה לעבור לנושא ההוא.

חיים אורון: אני מדבר על השימוש המופרז או לפעמים - - -

גדעון סער: יש פה גם 7 מיליוני אנשים עם זכות לחיים, שהיא הזכות האמיתית שעומדת מנגד.

גדעון סער: תראה במכתבו, שפורסם בינתיים, של נשיא בית-המשפט העליון לחברו מאוניברסיטת ייל, שמדבר על 26 פיגועים שבוצעו על-ידי אנשים שנכנסו לישראל בדרך של איחוד משפחות.

חיים אורון: מתוך נתון שיש עליו ויכוח די גדול, של 130,000.

חיים אורון: יש מי שאומר שהנתון הרבה יותר קטן.

חיים אורון: דרך אגב, לפי מה שאני למדתי, 26 פיגועים, שאינני מזלזל גם באחד - - -

גדעון סער: 26 פיגועים – זה - - -

חיים אורון: לא.

חיים אורון: זה 26 אנשים שהיו מעורבים בדרגות שונות.

חיים אורון: זו הטענה.

חיים אורון: אבל, אתה יודע מה?

גדעון סער: מעורבים.

יעקב אדרי: זה קל?

חיים אורון: אני לא - - -

גדעון סער: אם היו 26 מפינלנד, היה לנו טיעון חזק יותר.

חיים אורון: אין מחלוקת - - -.

חיים אורון: אני משתמש בטיעונים שכבר הושמעו גם על-ידי שופטים עליונים אחרים בוויכוח הזה.

חיים אורון: הרי הוויכוח הוא לא על האפשרות של כן או לא.

חיים אורון: יש שורה ארוכה של תחומים שבהם הדמוקרטיה והמדינה וגם הביטחון שמו לעצמם גבולות.

חיים אורון: עכשיו אני חוזר לדיון על שעת-חירום.

חיים אורון: אתה חושב שהגבול שהדמוקרטיה או הרוב שם לעצמו בנושא האזרחות הוא מוצדק.

חיים אורון: אני חושב שהוא לחלוטין לא מוצדק.

חיים אורון: אבל, אני חוזר לרגע לדיון על שעת-חירום.

חיים אורון: היה מבחן פשוט מאוד, ודרך אגב, יכול להיות שעל זה צריכה הכנסת להתלכד.

חיים אורון: אם אומנם פקיעתו של החוק היום פורמת תחומים רבים במעשה החקיקה הישראלית שעל-פי ההזנחה של ממשלות לדורותיהן לא מומשו, מאה אחוז.

חיים אורון: בואו נחליט לתת לממשלה שלושה חודשים.

חיים אורון: תבואו לפה בעוד שלושה חודשים - ולא מחר בבוקר.

חיים אורון: אני מבין שמחר בבוקר אי-אפשר.

מיכאל איתן: הם לא באים 50 שנה.

מיכאל איתן: מה פתאום שיבואו בעוד שלושה חודשים?

חיים אורון: חבר הכנסת מיכאל איתן, אני רוצה להסיר את המסווה.

חיים אורון: השיח הזה, קצת מאחורי מסכים, לא מוסיף לכנסת.

חיים אורון: מי שחושב שהמתכונת הזאת ראויה, שיקום ויאמר:

חיים אורון: אני רוצה לחדש אותה בכל שנה על כל מה שיש בה.

חיים אורון: מי שחושב שלא - כפי שאתה אמרת וכפי שאפילו חבר הכנסת צבי הנדל אמר וכפי שלמיטב ידיעתי פורסם שחבר הכנסת מיכאל איתן הצביע נגד - מתכוון שזה לא ראוי ושצריך לעשות מעשה.

חיים אורון: הדרך היחידה של הכנסת - יש גם דרך, כמובן, שאנחנו נעשה את כל העבודה הזאת בכנסת, ואנחנו נחליף את כל החוקים.

חיים אורון: זה לא מעשה חקיקה שהכנסת יכולה לעסוק בו - לומר לממשלה: אין לכם עוד שנה ועוד שנה.

חיים אורון: אנחנו אפילו לא נותנים לכם שנה.

חיים אורון: תבואו לכאן בתחילת כנס החורף.

חיים אורון: אתה רואה?

חיים אורון: אני כבר מוכן לעשות פשרה.

חיים אורון: זה לא בעוד שלושה חודשים.

גדעון סער: זה כבר חמישה חודשים.

גדעון סער: אתה פרגמטי.

חיים אורון: כי אני רוצה להיות מעשי.

יובל שטייניץ: תתפשר כבר על שנה.

חיים אורון: לא, אינני רוצה להתפשר על שנה, כי אני כבר עמדתי מעל הדוכן הזה ארבע עד שבע פעמים והתפשרתי על שנה, ותמיד אמרו לי: או טו טו, כולם מתכוונים.

חיים אורון: נראה שממשלות לדורותיהן, שמתחלפות קדימה, אחורה, ימינה ושמאלה, המבנה הזה די נוח להן, וכשנוח להן הן ממשיכות בו.

חיים אורון: לכן אנחנו נצביע נגד ההארכה הזאת ונמשיך לומר לממשלה הזאת שזו דרך שצריך לרדת ממנה.

גדעון סער: חבר הכנסת אורון, תודה.

גדעון סער: הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

גדעון סער: אחריה ידבר חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו ידבר חבר הכנסת מיכאל איתן.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה על שנתת לי להודיע הודעה מטעם ועדת הכנסת.

): לא אתחיל לפני שאברך אותך.

): זו הפעם הראשונה שיוצא לי לנאום כאשר אדוני מנהל את הישיבה.

גדעון סער: את כבר מסרת הודעות, ואזכיר לך, באותו יום שהיו הפיצולים של חוק ההסדרים בוועדת הכנסת.

גדעון סער: אבל את יכולה לברך אותי, זה בסדר.

): אז לא יצא לי לברך אותך.

): תרשה לי לנצל את הרגעים האלה כדי לברך אותך ולומר, שכמי שזכתה לעבוד במחיצתך בקדנציה הקודמת, אין לי צל של ספק שכישוריך הרבים וכל תכונותיך ושאיפותיך הפרפקציוניסטיות יבואו הלכה למעשה גם בעבודתך כסגן היושב-ראש.

): אני מאחלת לך בהחלט הצלחה.

גדעון סער: תודה.

יובל שטייניץ: תמשיכי, זה דווקא יפה.

): אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת - - -

גדעון סער: זה מזכיר לי את הסיפור על מוגלי, ילד הג'ונגל.

גדעון סער: בלו הדוב עשה את עצמו מת, ואז כולם נשאו הספדים מאוד נרגשים ונתנו הרבה קומפלימנטים, כמו שמקובל.

גדעון סער: כשזה הסתיים הוא התעורר ואמר: יכולתם להגיד עוד כמה מלים טובות.

): אתה יודע שאין לי שום בעיה להמשיך עם זה, אבל אני מניחה שזמנה של הכנסת יקר, וגם זמנם של החברים, ואתם באמצע דיון חשוב מאוד.

יובל שטייניץ: תמשיכי.

יובל שטייניץ: למה הפסקת?

מיכאל איתן: לא כל כך יקר.

): חברי חברי הכנסת, בהמשך לאישור הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לתקציב הביטחון, הריני מודיעה בזאת, כי חבר הכנסת אמנון כהן יכהן בוועדה במקום חבר הכנסת יעקב מרגי, מטעם ועדת הכספים.

): זו הודעה קצרה.

): אדוני היושב-ראש, שוב, תודה רבה.

גדעון סער: יושבת-ראש ועדת הכנסת, תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

גדעון סער: נראה לי שאתה מתקשה לסיים שיחה חשובה, אבל בכל זאת הגיע תורך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, במאי 1948 הוכרז מצב חירום.

גדעון סער: אחד הדברים שהוכרזו בחודש הזה.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, בכל שנה מאריכים את תוקף מצב החירום.

אחמד טיבי: לא משנה העובדה שחלפו 60 שנה מאז.

אחמד טיבי: אני מבין שבעת מלחמה ממשית או ב-1948 מכריזים על מצב חירום, אבל בעטיו של מין מצג קסם, שמהלך קסם על הציבור, על פוליטיקאים, מצב חירום, מצב ביטחוני, התגוננות, כאשר המצב בשטח ובמציאות הוא לא כזה, יש התגייסות אוטומטית של חברי הבית הזה - באופן מפתיע או לא מפתיע, לרבות אנשי אופוזיציה - א.

אחמד טיבי: זה לא תפקידה של האופוזיציה; ב.

אחמד טיבי: שמעתי את חבר הכנסת אריה אלדד, שהוא גם מהאופוזיציה, מהצד האולטרה-ימני של האופוזיציה, מדבר על ניצול לרעה של החוק הזה כדי להשחיל, להחדיר לו דברים שהם לא קשורים ואינם ממין העניין.

אחמד טיבי: לכן, הקריאה שלנו לחברי הכנסת היא להתנגד לבקשת הממשלה ולהביא הצעה אחרת, מתוקנת - דחייה פה והחזרה לוועדת החוקה, ודיון ענייני בפרטיו של החוק.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגי, הרי ברור שאין שום הצדקה למצב חירום, בעיקר לא לדברים שלא קשורים והם הוזכרו בפרטי-פרטים, כמו חלב, מוצצים ודברים כאלה.

אחמד טיבי: מה הקשר?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתמול החליט שר הפנים לגרש מירושלים המזרחית ארבעה מתושביה בשל השתייכותם הפוליטית לאחר הבחירות.

אחמד טיבי: הם היו תושבי ירושלים המזרחית מאז ומתמיד.

אחמד טיבי: לפני שישראל פלשה לירושלים המזרחית וכבשה אותה, וגם אחרי, במשך שנים רבות, אף אחד לא פצה פה.

אחמד טיבי: עד שהם עמדו להכרעת הבוחר.

אחמד טיבי: והבוחר, בהסכמה ברורה וחד-משמעית – שלא יגידו, הרשות הכריעה, הרי ישראל הסכימה.

אחמד טיבי: היא הכוח השליט, הכובש, בירושלים המזרחית, והיא הסכימה לעריכת הבחירות.

אחמד טיבי: למגינת לבך אפילו, למגינת לבך.

גדעון סער: נכון, חבר הכנסת טיבי.

גדעון סער: ואני רוצה לשאול אותך:

גדעון סער: אם קרה מחדל בגלל ממשלה – ובעניין הזה היה מחדל – ועכשיו היא מתחילה לתקן את המחדל, אי-אפשר לגנות אותה על זה.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: זה לא מחדל, אדוני היושב-ראש, וב.

אחמד טיבי: זה לא תיקון.

אחמד טיבי: זה לא תיקון.

אחמד טיבי: כי מה אומרים כאן?

אחמד טיבי: אומרים לארבעת חברי הפרלמנט ולכלל תושבי ירושלים המזרחית – אגב, זו לא הפעם הראשונה ששוללים אזרחות, תושבות, במזרח-ירושלים.

אחמד טיבי: זו מדיניות מתמשכת, שמטרתה לרוקן את ירושלים הערבית מתושביה הפלסטינים.

אחמד טיבי: המטרה היא ייהוד ירושלים.

אחמד טיבי: אגב, יש כאלה אנשים כנים - - -

יובל שטייניץ: רק מ"חמאסניקים" מוצהרים.

אחמד טיבי: אנשים כנים, גלויים, הגונים, יגידו: בדיוק זו המטרה.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים לגרש, להרחיק, כמה שיותר פלסטינים מירושלים כדי לייהד אותה.

אחמד טיבי: אנשים אומרים את זה בריש גלי.

אחמד טיבי: יש אנשים שמצטעצעים באמירות אחרות: של חברות ב"חמאס", או שפג תוקפה של התעודה הכחולה, כי מרכז החיים, במשך שבע שנים, לא היה בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: ירושלים המזרחית ותושביה קשורים זה בזה לאו דווקא באמצעות התעודה הכחולה.

אחמד טיבי: אבל כאשר התעודה הכחולה נשללת המטרה היא לסלק את האנשים האלה מבתיהם.

אחמד טיבי: הרי כאשר לא תהיה לו תעודה כחולה, והוא ייסע לרמאללה, למשל, וירצה לחזור – יש מחסום בדרך.

אחמד טיבי: המחסום יאמר לו: אדוני, אתה לא תושב ירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: אין לך זכות מעבר במחסום, ולכן הוא מגורש לאלתר, הוא וחבריו.

אחמד טיבי: אדוני, זה מעשה אנטי-אזרחי, אנטי-דמוקרטי, מטרתו אולי לזכות בכמה נקודות בדעת הקהל הישראלית על חשבון החוק הבין-לאומי, ואין לו הצדקה.

אחמד טיבי: זאת החלטה אומללה שחבל שהתקבלה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

גדעון סער: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה אחר זה עולים חברי כנסת – לא כולם, אבל יש רבים כאלה – מתייצבים כאן, מול הכנסת הריקה כמעט, וזה אחר זה מגינים על ביטחון המדינה בחירוף נפש.

מיכאל איתן: כל אחד מתחרה בשני כמה הוא מגן וכמה הוא תומך וכמה חשובה ההכרזה על מצב החירום.

מיכאל איתן: וככל שהם מרבים, בעיניהם זה נראה יותר משובח.

מיכאל איתן: ואני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, וגם לציבור שצופה בנו: לא מדובר פה במצעד של פטריוטים, אלא במצעד איוולת.

מיכאל איתן: אחד הדברים המזיקים ביותר לביטחון המדינה – שעושים בו שימוש למטרות אחרות.

מיכאל איתן: אחד הדברים המזיקים ביותר לכנסת זה שהיא הופכת לחותמת גומי בידי ממשלה; שאנשים, בשם דברים כלשהם, הופכים להיות אוטומטים, לא פוקחים את העיניים, לא מבינים על מה הם מצביעים וצועקים: ביטחון המדינה, ביטחון המדינה.

מיכאל איתן: אני בעד ביטחון המדינה לא פחות מכל הפטריוטים שהיו פה, אולי גם לא יותר - -

יעקב מרגי: תגיד, מה היה בשנה שעברה?

מיכאל איתן: - - אבל אני מבקש לבחון מה אנחנו עושים פה.

מיכאל איתן: ומה שאנחנו עושים פה זה שימוש לרעה בביטחון המדינה; מה שאנחנו עושים פה זה צחוק מהכנסת; מה שאנחנו עושים פה זו בגידה בציבור ששלח אותנו.

מיכאל איתן: אנחנו לא ממלאים את תפקידנו כחברי הכנסת, כמי שצריכים לשמור על סמכות הכנסת ועל עקרונות הדמוקרטיה.

מיכאל איתן: ההכרזה על מצב חירום – מה המשמעות שלה?

מיכאל איתן: יש לה משמעות חשובה מאוד לביטחון המדינה, והממשלה מביאה את זה הנה, על מנת שאדם כמוני לא יוכל להצביע נגד ביטחון המדינה וצריך להצביע בעד המשך הכרזת מצב החירום.

מיכאל איתן: אבל, כמו בחוק ההסדרים, היא מכריחה אותי להצביע אוטומטית על כל מיני הסדרים וכל מיני דברים שהממשלה מעוניינת בהם והם אנטי-דמוקרטיים.

מיכאל איתן: זה מה שאנחנו עושים פה היום.

מיכאל איתן: "האופוזיציה לויאלית".

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, האופוזיציה מטומטמת.

מיכאל איתן: מצביעה היום בהיגיון רב עבור צווים וחוקים שהם בכלל לא יודעים על מה הם מצביעים.

מיכאל איתן: אלא אם כן חל באמת שינוי, וביבי נתניהו, למשל, בעד זה שבאמצעות צווים – לא באמצעות חוק – ממשלת ישראל תקבע, כאילו בשמירה על ביטחון המדינה, מחיר מזערי לפטמים.

מיכאל איתן: או, למשל, מכוח הדבר הזה יהיה צו בדבר דינים וחשבונות על אבקת חלב.

מיכאל איתן: ככה אנחנו מצילים את ביטחון המדינה היום.

מיכאל איתן: או שאולי באמת הכלכלה הפכה להיות כלכלה צנטרליסטית, שאפשר על-פי השקפת העולם החדשה של נתניהו להבין, שמוכרחים שיהיו דינים וחשבונות על אבקת חלב, כי זה - אם לא יהיה, הכלכלה לא תצלח.

מיכאל איתן: ולכן מן הראוי שהממשלה תשתמש בסמכויותיה הנובעות מחוק-יסוד: הממשלה, ותוכל באמצעות צווים או באמצעות מצב חירום לקבוע בחקיקה שהיא יכולה לקבוע – היא תקבע – את כל הצווים, לא על-ידי חוק בכנסת אלא על-ידי חקיקה שלה, שאינה באה משום חוק.

מיכאל איתן: לממשלות יש זכות להשתתף, לרשות הביצועית יש זכות לחוקק.

מיכאל איתן: אבל זאת חקיקת משנה, לא חקיקה ראשית.

מיכאל איתן: זכות החקיקה של הממשלה קבועה ומותנית בכך שיהיה חוק שמסמיך אותה לתקן תקנות, ותקנות הן דין לכל דבר.

מיכאל איתן: אבל כאן מדובר בדבר אחר לגמרי.

מיכאל איתן: מדובר במצב שבו הממשלה מקבלת סמכות, ישירות, לחוקק חקיקה שבעצם היתה צריכה להיות חקיקת משנה וזאת חקיקה ראשית, בעניינים שלא קשורים בכלל בביטחון המדינה, אלא תלויים במצב חירום.

מיכאל איתן: והעובדה שאנחנו עכשיו, כאוטומטים ובלית ברירה, מקבלים החלטה על המשך מצב חירום, אוטומטית אנחנו מנציחים את המצב שעל-פיו הממשלה יכולה להסדיר הסדרים כאלה.

אחמד טיבי: נא לסיים.

אחמד טיבי: בבקשה.

מיכאל איתן: אז איפה הכנסת?

מיכאל איתן: למה אנחנו לא יודעים לחלק את הדברים?

מיכאל איתן: למה אנחנו לא יודעים לבוא ולומר – בנוגע לבעיה קשה שהכנסת צריכה להתמודד אתה – שצווי ריתוק לעובדים הם נושא שהכנסת צריכה לחוקק?

מיכאל איתן: לא צריכים להסתמך על מצב חירום כדי לתקן תקנות ולהוציא צווים שקשורים כאילו במצב החירום.

מיכאל איתן: אני דיברתי על דוגמאות אבסורדיות, ולא חסרות כאלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן, תמו חמש הדקות לפני שש דקות.

מיכאל איתן: אני רוצה שחברי הכנסת יבינו, אנחנו נמצאים כעת במאטריה שבאה בשתי צורות של איוולת שלנו, של חברי הכנסת.

מיכאל איתן: בסעיף 39 לחוק-יסוד: הממשלה, שבא בעקבות סעיף 38, שבו מדובר על מצב החירום, נאמר שבמצב חירום רשאית הממשלה להתקין תקנות שעת-חירום כדי להגן על המדינה, על ביטחון הציבור ועל קיום האספקה והשירותים החיוניים.

מיכאל איתן: כלומר, אנחנו גולשים.

מיכאל איתן: אין שנייה בתולדות מדינת ישראל שאין בה מצב חירום, כי הוא נמשך מאז קום המדינה, ואני לא מציע לבטל אותו בגלל צורכי הביטחון.

מיכאל איתן: אבל, מצד שני אומרים שזה לא יהיה רק לצורכי ביטחון, אלא לשורה ארוכה של נושאים.

מיכאל איתן: נוסף על הסוגיה הזאת של הרשות המבצעת שמקבלת סמכויות, שלא ראויות במדינה דמוקרטית, יש גם כנסת שחוקקה כמה חוקים, שבהם כתוב שהחוק יהיה בתוקפו כל זמן שקיים מצב חירום, ועכשיו, כאשר אנחנו מרימים יד ומאריכים את מצב החירום, אנחנו מאריכים את תוקפו - כמו חוק החניכות.

מיכאל איתן: מה עניין חניכות למצב חירום ולמצב הביטחון?

מיכאל איתן: חוק שעות עבודה ומנוחה.

מיכאל איתן: יש השלכות.

מיכאל איתן: בזמן מלחמה יהיה כך וכך.

מיכאל איתן: אבל בזמן מלחמה יהיו עשרות דברים אחרים.

מיכאל איתן: אני רואה שהיושב-ראש לוחץ עלי.

אחמד טיבי: עברו שמונה דקות.

מיכאל איתן: אני רוצה להגיד מה לדעתי הכנסת צריכה לעשות; מה אנחנו חייבים במסגרת השליחות הבסיסית שלנו, לדמוקרטיה, למי ששלחו אותנו.

מיכאל איתן: הממשלה לא עושה.

מיכאל איתן: לממשלה נוח שהכול בידיים שלה.

מיכאל איתן: אנחנו צריכים לחוקק ללא הבדל מפלגות.

מיכאל איתן: זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה.

מיכאל איתן: זה עניין של בסיס, תשתית נכונה.

מיכאל איתן: מה ששייך לביטחון, לביטחון.

מיכאל איתן: מה ששייך למצב חירום, למצב חירום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכאל איתן: את מה שנוגע לפיקוח על הדיג ועל מחירים וניהול חשבונות של אבקת חלב, את זה נשים בצד.

מיכאל איתן: זה לא שייך.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: עוד משפט אחרון.

מיכאל איתן: זה קשור לעוצמת הכנסת.

מיכאל איתן: בסעיף 39(ה) לחוק-יסוד: הממשלה כתוב: "לא יותקנו תקנות שעת-חירום ולא יופעלו מכוחן הסדרים, אמצעים וסמכויות, אלא במידה שמצב החירום מחייב זאת".

מיכאל איתן: אם הכנסת לא תיקח את היוזמה ותפעיל את מה שהיא צריכה כאקטיביזם פרלמנטרי, בתי-המשפט בסוף יפסקו ויעשו את ההסדרים, ואנחנו נבכה למה בית-המשפט מתערב.

אחמד טיבי: סיום מעניין לדבריו של חבר הכנסת מיכאל איתן, שהיו דברי טעם.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קולט אביטל, ולאחר מכן - חברי הכנסת אברהם מיכאלי ויוסי ביילין.

אחמד טיבי: חמש דקות, גברתי, בבקשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, גם אני רוצה לברך אותך.

קולט אביטל: זאת הישיבה הראשונה שאתה מנהל ואני מבקשת את רשות הדיבור.

קולט אביטל: לכאורה, יכולתי לבוא ולומר אמן על כל מלה שאמר חברי, חבר הכנסת מיכאל איתן.

קולט אביטל: אני רוצה להוסיף, שהוא אמר את זה כדרכו בלהט, אבל גם בהרבה אומץ לב.

קולט אביטל: אנחנו מדברים פה על פרות קדושות.

קולט אביטל: כאשר מדובר בביטחון, כל אחד בא הנה, ואף אחד לא מעז לפצות פה ולהגיד: רגע אחד, האם אנחנו באמת במצב חירום?

קולט אביטל: 58 שנה אנחנו מכריזים שאנחנו במצב חירום.

קולט אביטל: אני שואלת, איך הגדרנו מהו מצב חירום?

קולט אביטל: אם מצב החירום הוא מצב קבוע, מה פירוש המלה "חירום"?

קולט אביטל: איזה פירוש אנחנו נותנים לחירום הזה שבו אנחנו חיים?

קולט אביטל: מתי חירום הופך באמת לחירום?

קולט אביטל: אני חושבת שאתה עשית נכון ששאלת מה הקשר בין האנומליה הזאת, בין מצעד האיוולת הזה של מדינה, שלפי מיטב הבנתי – ואולי אנחנו לא שותפים בדעה בעניין הזה, מדינת ישראל היא היום אחת המעצמות הצבאיות הגדולות בעולם.

קולט אביטל: מדינת ישראל היא המעצמה הצבאית המובילה במזרח התיכון.

קולט אביטל: האם אנחנו עד כדי כך מאוימים בחיינו שאנחנו חייבים לחיות יום-יום במצב חירום?

קולט אביטל: האם אנחנו צריכים, באצטלה של מצב חירום, להצדיק כל חוק, כל מעשה, משום שיש האצטלה הזאת?

קולט אביטל: האם אנחנו ככנסת חייבים להיות חותמת גומי ולהמשיך לאשר את מצב החירום הזה ואת החקיקה הנלווית, שאין לה שום קשר למצב חירום?

קולט אביטל: האם אנחנו צריכים כל שנה באותו ריטואל לחזור לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת החוץ והביטחון ולשמוע מפקידי משרד המשפטים שהם עוד לא הספיקו להשלים חקיקה, שעליה הם שוקדים כל כך הרבה שנים?

קולט אביטל: האם במשך 58 שנה מדינת ישראל לא השכילה לחוקק חוקים אזרחיים, שמתאימים למצבים שבהם אנחנו נמצאים, ולהפריד בין חוקים אזרחיים שאין להם שום קשר למצב חירום לבין נושאים ביטחוניים?

קולט אביטל: אולי לעתים יש הצדקה לחוקק חוקים שמאפשרים למדינה להילחם בטרור.

קולט אביטל: לכן, חבר הכנסת איתן וחברים אחרים, אני מוכנה יחד אתכם להרים את הכפפה הזאת.

קולט אביטל: אנחנו נותנים עכשיו הארכה של עוד שנה למערכת המשפט בישראל כדי לחזור אלינו עם תשובות.

קולט אביטל: הפעם אנחנו שמענו כי החוקים עוד מעט מוכנים.

קולט אביטל: אני מוכנה להצביע השנה על הארכת מצב החירום, אבל אני חושבת שכולנו נעשה טוב לביטחון של מדינת ישראל אם נגיע להבחנה אמיתית בין מה זה ביטחון, מה זה מצב חירום לבין מה זה לא, אילו חוקים צריכים להיות כלולים ואילו חוקים לא.

קולט אביטל: צריך לתת למערכת הביטחון ולמערכת המשפט עוד שנה אחת כדי להשלים את החקיקה הזאת.

קולט אביטל: אני חושבת שאנחנו חייבים לדאוג בשנה הזאת שהדבר הזה יבוא לידי סיום, ושנתחיל לחיות כמדינה דמוקרטית אמיתית, שגם שומרת על זכויות האזרח.

קולט אביטל: תודה.

אחמד טיבי: תודה לחברת הכנסת אביטל.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ולאחר מכן - חבר הכנסת יוסי ביילין.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מעלים פה היום את הצעת הממשלה.

אברהם מיכאלי: כאשר אני מקשיב לנימוקים בעד ונגד ההצעה אני מוכרח לומר: כתלמיד בפקולטה למשפטים לפני כ-24 שנים, היה לי מורה טוב למשפט חוקתי.

אברהם מיכאלי: כאשר שאלנו אותו מה זה תקנות שעת-חירום, הבנו שההכרזה על מצב חירום, לצערנו, נמשכת מאז קום המדינה ועד היום.

אברהם מיכאלי: מאז כבר עברו כמעט 25 שנים.

אברהם מיכאלי: אנחנו רואים שמשנה לשנה הדבר הזה מאושר בכנסת, ויש סמכות בידי הממשלה לחוקק על-פי תקנות לשעת-חירום.

אברהם מיכאלי: יש ציפייה לשלום.

אברהם מיכאלי: הנביא אומר: "וכתתו חרבותם לאתים - - - לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה".

אברהם מיכאלי: יש גם חזון הנביאים: "וגר זאב עם כבש".

אברהם מיכאלי: עם כל הביקורת שלנו, אולי, על שיטת החקיקה מהסוג המבוקש, אנחנו חייבים, מצד אחד, להיות ערים למצב שהמדינה שלנו עדיין שרויה במצב חירום.

אברהם מיכאלי: ואם נתחיל באמת לנתח מה זה מצב חירום, מה זה ביטחון מדינה או מה אמור להיות תחת האצטלה של הכרזת מצב חירום, ודאי שזה ראוי ושזה המקום לעשות את זה.

אברהם מיכאלי: אבל, כאשר הביאו לנו לוועדה - זה היה אתמול, אני חושב - לאישור את המשך המצב הנוכחי של הכרזה על מצב חירום, מה שבעצם הממשלה ביקשה - קודם כול, בואו נאריך, נאשר את השנה הזאת, וזכותכם, כחברי הכנסת, להיות יותר אקטיביים ולבטא את כל הביקורת שיש לכם נגד המצב החוקתי הלא-בריא הזה.

אברהם מיכאלי: אנחנו כחברי הכנסת צריכים להבין, מצד אחד, שהמדינה שלנו נתונה במצב חירום וצריך לתת לה את הכלים להגן על תושביה.

אברהם מיכאלי: אנחנו אפילו יכולים, כמדינה קטנה, ללמוד מארצות-הברית הגדולה.

אברהם מיכאלי: כאשר קרה מה שקרה שם, ארצות-הברית הגדולה, הדמוקרטית, פעלה בצורה שאולי עוררה ביקורת.

אברהם מיכאלי: בדוח "אמנסטי" האחרון, מי שקרא אותו - וזה כבר נמשך בדוחות האחרונים, של השנתיים האחרונות - הביקורת על ארצות-הברית גדולה מאוד כתוצאה מהפעלת חוקי חירום לאחר הפיגוע במגדלי התאומים.

אברהם מיכאלי: אבל, רבותי, המדינה כמדינה חייבת לשמור על הכלי הזה של הפעלת חוקי חירום כדי להגן על עצמה ועל תושביה, שלא נגיע למצב שאם, חלילה, צריכים להפעיל משהו במסגרת תקנות חירום, שסעיף 39 מאפשר לממשלה לעשות זאת, לא יהיה לה הכלי הזה ולא תהיה הכרזה.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אני כן תומך בביקורת שחבר הכנסת מיקי איתן העלה, שהממשלה עלולה לנצל את המצב הזה של הכרזת מצב חירום, ועלינו לבחון אם החוקים הכלולים במסגרת התקנות לשעת-חירום ראויים או לא ראויים להיות כלולים בהן.

אברהם מיכאלי: אנחנו גם קיבלנו דיווח, ויושב-ראש ועדת החוץ והביטחון דיבר על כך פה היום בפתיחת הישיבה, בפתיחת הדיון בחוק הזה, שבעצם הממשלה בשנה האחרונה כמעט שלא ניצלה את הסמכות הזאת שניתנה לה מבחינת הפעלת תקנות שעת-חירום.

אברהם מיכאלי: לכן אין לנו מה לחשוש שמא מישהו מנצל את זה לרעה ונבנה על כך שיש הכרזה על מצב חירום ומחוקק חוקים או תקנות לא ראויים.

אברהם מיכאלי: לכן אני סומך על החוק.

אברהם מיכאלי: קודם חבר הכנסת מיקי איתן ציין סעיף קטן מסוים בסעיף 39.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מיקי איתן, מה שציטטת זה סעיף קטן (ה).

אברהם מיכאלי: יש גם סעיף קטן (ד), בתוך הסעיף בחוק, שאומר שתקנות שעת-חירום אין בכוחן למנוע פנייה לערכאות, לקבוע ענישה למפרע או להתיר פגיעה בכבוד האדם.

אברהם מיכאלי: עדיין החוק מאפשר לנו, כפרלמנטרים, ככנסת, לעקוב אחר ניצול לרעה של חוקים על-ידי הממשלה.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו צריכים כעת לתמוך בהצעה המבוקשת ולתמוך בהכרזה על מצב חירום.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אנחנו, כחברי הכנסת, צריכים לפעול במהלך השנה הקרובה כדי לצמצם את ההגדרה הכוללת, אולי, של מצב חירום לחוקים ספציפיים וחיוניים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו - חבר הכנסת דוד טל.

קולט אביטל: אם הוא איננו - חבר הכנסת אריאל, ואם הוא איננו - חבר הכנסת שטייניץ.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש הנכבדה, מצב החירום הוכרז, לפי בקשתו של ראש ממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון, ב-19 במאי 1948.

יוסי ביילין: אני מניח שאם היו אומרים לו אז, שאחרי 58 שנים יהיה מצב חירום בישראל, הוא היה צוחק.

יוסי ביילין: הוא לא התכוון לדבר כזה אפילו לשנייה אחת.

יוסי ביילין: הכוונה שלו היתה למנוע מצב שבו אי-אפשר להעביר אספקה מתל-אביב לירושלים, כאשר ירושלים היתה במצור ומנותקת מתל-אביב.

יוסי ביילין: הממשלה ישבה בתל-אביב.

יוסי ביילין: היו כמה שרים בירושלים, היה מצב חירום, היתה מלחמה, המלחמה הכי קשה שלנו, והוא רצה להבטיח כמה חוקים שקשורים בביטחון ובאספקה שוטפת.

יוסי ביילין: מה שקרה מאז, זה לא זדון ולא רשע ולא דיקטטורה, אפילו לא טיפשות.

יוסי ביילין: זה בעיקר עצלות, בעיקר עצלות.

יוסי ביילין: לכל ממשלה, בלי יוצא מן הכלל, מכל מפלגה שעמדה בראש ממשלת ישראל, היה יותר נוח להמשיך במצב החירום מאשר להפסיק אותו.

יוסי ביילין: אין דבר יותר נוח לממשלה אם היא יכולה לעשות מה שעשו הממשלות בישראל: צווים ותקנות ודברים כאלה שאין להם שום קשר, והיום לבטל את מצב החירום זה טירוף.

יוסי ביילין: אם היום, נגיד, אפס, אין מצב חירום, בלי קשר לשאלה אם בלבנון כן ירו או לא ירו – מה, ישתמשו במצב חירום כדי לירות בחזרה?

יוסי ביילין: זה הסיפור?

יוסי ביילין: זה שיש בעיה ביטחונית היום בישראל - היא נעזרת במצב החירום?

יוסי ביילין: שטויות.

יוסי ביילין: כל העניין הוא שחקיקה עצומה בישראל הפכה להיות מין פרזיט כזה על מצב החירום.

יוסי ביילין: עכשיו, הדברים שקשורים בתקנות האלה הם בעיקר דברים שקשורים באספקה ובפיקוח על המחירים.

יוסי ביילין: אחד הפרדוקסים הכי גדולים שם שאין בישראל מירוצי מכוניות, אבל יש צו לפיקוח על מחירי הכרטיסים למירוצי מכוניות, דרך מה?

יוסי ביילין: דרך מצב החירום.

מיכאל איתן: דרך חוק הפיקוח על המחירים.

מיכאל איתן: שם יש סעיף שהוחל כשיש מצב חירום.

יוסי ביילין: אתם מבינים?

יוסי ביילין: תגידו כאן, איזה אדם נורמלי יכול להצדיק דבר כזה, כיוון שיש מצב חירום בישראל?

יוסי ביילין: שמעתי את חבר הכנסת מרגי, שמאוד מודאג מה יהיה.

יוסי ביילין: חברים יקרים, יש חוק.

יוסי ביילין: בחוק הזה, שצוטט על-ידי חבר הכנסת מיקי איתן, כתוב שהממשלה לבדה יכולה להכריז על מצב חירום, אם יש מצב שהיא לא יכולה להגיע לכנסת.

יוסי ביילין: אם היא יכולה להגיע לכנסת, אז היא מכריזה והכנסת מאשרת.

יוסי ביילין: אין בעיה.

יוסי ביילין: אם חלילה מחר יש משהו, אפשר לחדש את זה.

יוסי ביילין: זה לא שאין מצב חירום ואז הכול מתמוטט.

יוסי ביילין: אבל, כל החוקים האלה, שאינם קשורים כלל למצב חירום - זה ביזיון, זאת חרפה; חרפה של כולנו.

יוסי ביילין: זה לא אופוזיציה ולא קואליציה.

יוסי ביילין: החוקים האלה נוצרו בגלל הבטלנות והעצלנות והנוחות של השרים, והדבר הזה נשמר.

יוסי ביילין: עכשיו, מה יקרה?

יוסי ביילין: עד חוק הבחירה הישירה היה מצב חירום והיה צריך לבטל אותו.

יוסי ביילין: מהבחירה הישירה היה מצב חירום והיו צריכים להמשיך אותו.

יוסי ביילין: אז יש כאן כל שנה דיון.

מיכאל איתן: החוק קובע שלשנה בלבד, אז כל שנה.

יוסי ביילין: עד שנה.

יובל שטייניץ: מה הקשר לבחירה הישירה?

יוסי ביילין: רק חוק הבחירה הישירה, חוק הממשלה החדש, הוא זה שקבע שמצב החירום הוא מצב שצריך להתחדש.

יוסי ביילין: עד אז לא היתה התייחסות לזה ולא היו בכלל דיונים מהסוג הזה בכנסת.

יוסי ביילין: כי היה מצב חירום, ואיש לא ערער על זה.

יוסי ביילין: עכשיו, רק ממשלה יכולה לבוא לכנסת ולהגיד שהיא מבטלת את זה.

יוסי ביילין: כי שמעתם את חברת הכנסת קולט אביטל.

יוסי ביילין: היא בדעתו של מיקי איתן, היא בדעתו של יוסי ביילין, היא בדעתו של אריה אלדד, אבל היא חלק מהקואליציה, אני יכול להבין אותה.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר, שכשהייתי שר המשפטים, ומכיוון שעסקתי הרבה בנושא הזה כמרצה באוניברסיטה, החלום שלי היה לבוא ולהגיד: בואו נבטל את מצב החירום.

יוסי ביילין: חוקים ביטחוניים שצריכים, נחוקק כחוקי קבע.

יוסי ביילין: צווים ותקנות שלא צריכים, נמחק מספר החוקים, ובא לציון גואל.

יוסי ביילין: באתי לכנסת ואמרתי: אל תיתנו לנו שנה, תנו לנו חצי שנה.

יוסי ביילין: אני רוצה לגמור את העבודה.

יוסי ביילין: אם לא יהיה מין דבר כזה שיכפה עלינו עבודה יותר מזורזת, המערכות - ואמר כאן חבר הכנסת אורון, שהיה שר החקלאות, שרוב הצווים אצלו, מחירים של שמן זית ודברים כאלה, מבחינתו החקיקה הזאת מיותרת לחלוטין.

יוסי ביילין: באנו לכנסת ואמרנו: תנו לנו חצי שנה.

יוסי ביילין: הכנסת לא תבוא לממשלה ותגיד: לא.

יוסי ביילין: אתם מבקשים חצי שנה, תקבלו שנה.

יוסי ביילין: אין דבר כזה.

יוסי ביילין: ולכן הפנייה שלי היא לא אל הכנסת, זה לא יעזור.

יוסי ביילין: הפנייה שלי היא לממשלה.

יוסי ביילין: אם אתם מבינים, כמוני, ואני מקווה שיש בממשלה לא מעטים שמבינים את זה, שמצב החירום המתמשך 58 שנים - זה לא עניין אידיאולוגי, זה לא שמאל, זה לא ימין, זה לא פעולה בעזה ולא פעולה בלבנון.

יוסי ביילין: זו שאלה קונסטיטוציונית.

יוסי ביילין: זה כתם על המדינה הדמוקרטית.

יוסי ביילין: אין עוד מדינה דמוקרטית, לא אמריקה, לא בריטניה, שחיה עשרות שנים במין מצב כזה.

יוסי ביילין: גם אם תגידו שאין מדינה שנמצאת בסכנה כזאת, אנו לא 58 שנה כל יום במצב חירום, ברוך השם.

יוסי ביילין: אם נהיה במצב קשה, נכריז שוב, ובינתיים נעשה מאמץ חקיקתי לבטל את זה.

יוסי ביילין: הכנסת לא תעשה את זה.

יוסי ביילין: הממשלה יכולה לבוא אלינו באומץ מחר ולומר לנו: במקום להצביע על שנה, בבקשה תצביעו על חצי שנה.

יוסי ביילין: אני רוצה לראות אחד מה-120 שיגיד: זה לא מספיק.

יוסי ביילין: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת נסים זאב, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת זכור.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לקבוע מראש, שחבר הכנסת מיכאל איתן וחבר הכנסת יוסי ביילין וגברתי היושבת-ראש ודאי אינם פחות פטריוטיים וחרדים לביטחון המדינה ממי שתומכים בהכרזה על שעת-חירום, מיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון צחי הנגבי או מעבדכם הנאמן.

יובל שטייניץ: אבל בואו נסכים גם על ההיפך, שחבר הכנסת הנגבי ואנוכי ודאי לא פחות דמוקרטים מאותם חברי כנסת שדיברו פה נגד החוק.

יובל שטייניץ: בואו נסכים שכולנו – זאת קצת הכללה גסה – כמעט כולנו גם פטריוטים וגם דמוקרטים, והמחלוקת היא לגופו של עניין.

יובל שטייניץ: אני רוצה לגעת בנקודה האחרונה בדברי ידידי ד"ר ביילין - האם ישראל במצב חירום.

יובל שטייניץ: תשובתי היא שישראל היום במצב חירום יותר מאשר לפני עשר ו-20 שנה.

יובל שטייניץ: זה מצער, אבל אלה העובדות.

יובל שטייניץ: או אומר זאת אחרת: ישראל יכולה להידרדר למצב חירום אמיתי ביתר מהירות היום מאשר לפני עשר או 20 שנה, וזה בגלל הנוכחות ההולכת וגוברת של טילים בליסטיים ארוכי טווח במזרח התיכון, שכולם, מסוריה וממצרים - כן, גם ממצרים, מאזור תעלת סואץ - מלבנון הקרובה ומאירן הרחוקה, כולם מכוונים לכאן, לירושלים, לתל-אביב, לעורף הישראלי ולבסיסי הצבא.

יובל שטייניץ: ואם בעבר מלחמה היתה מתפתחת בגבולות, אבל לא סימולטנית על כל שטח המדינה, ולכן היה זמן של גלישה, של התרעה מסוימת עד שהיה צריך להכריז מצב חירום גם בעורף, לא רק התלקחות צבאית בחזית, היום, בגלל השינויים האסטרטגיים והטכנולוגיים, האפשרות לגלוש למצב חירום אמיתי בכל שטח המדינה, לרבות בעורף, היא חריפה יותר, היא אפשרית יותר, היא יכולה לקרות.

יובל שטייניץ: רק לפני שלושה ימים ראינו את ה"חיזבאללה" תוקף יחידת בקרה של חיל האוויר בצפון הארץ.

יובל שטייניץ: אל יהיה הדבר קל בעיניכם - בעומק הגליל, וזה ה"חיזבאללה" מלבנון.

יובל שטייניץ: לכן, אם מישהו שואל, היום אנו יותר במצב חירום מאשר לפני עשר ו-20 שנים, ולו רק בגלל התפתחויות של הטכנולוגיות הצבאיות במזרח התיכון, ולא התייחסתי עוד להתפתחויות של האיומים מלבנון, לאירנים שנהיו יותר ויותר תוקפניים ולצדדים אחרים.

יובל שטייניץ: אני מסכים עם קודמי, שהחוק הנוכחי דורש רוויזיה, שיש כמה סעיפים ארכאיים שאולי נראו חלק ממצב חירום ב-1948 או בשנות ה-50, כי במצב חירום צריך לדאוג גם לאספקת חירום של מוצרים בסיסיים לעורף, לאזרחים, ולחייב לפעמים את עובדי המאפיות להגיע למאפיות כי אחרת לא יהיה לחם, ויכול להיות שתחת מטח טילים ורקטות וגיוס חירום של מילואים וישיבה במקלטים יהיה צורך לחייב אותם להגיע למאפיות, למשל.

יובל שטייניץ: כך שבמצב חירום אמיתי גם מאפיות יכולות להיות נושא ביטחוני או בעל משמעות ביטחונית, אספקת המזון לאוכלוסייה, אבל יש כמה דברים שבאמת אפשר להוציא אותם.

יובל שטייניץ: השאלה שעומדת היום בפני הכנסת, ואני מסכים שהממשלה היתה צריכה לתקן סעיפים בחוק, היא בעד או נגד.

יובל שטייניץ: ויש גם לשאול לא רק מה יקרה אם נאשר, ואולי הממשלה תשוב ותתעצל ולא תתקן את הטעון תיקון, חברי מיכאל איתן ויוסי ביילין, אלא מה המשמעות של לא לאשר, והאם הנזק או הסיכון אינו עולה על התועלת.

יובל שטייניץ: דומני שאם הכנסת לא תאשר היום את מצב החירום, תיווצר סכנה אמיתית למדינה בשעת-חירום, ושיהוי עלול להיות מאוד משמעותי בכניסה למצב חירום בעורף.

יובל שטייניץ: אני רוצה להעיר הערה אחרונה - - -

יוסי ביילין: נניח שזה ייפול בכנסת, מה שלא יקרה, אתה מניח שהממשלה תכריז מצב חירום?

יובל שטייניץ: אני מעריך שלא, אך איני יודע.

יובל שטייניץ: הכנסת אסור לה שתהיה חותמת גומי של הממשלה.

יובל שטייניץ: אני האחרון, בעיקר היום, שחושב שהממשלה הזאת ראויה לאמון.

יובל שטייניץ: הממשלה הזאת נראית כבר בחודש הראשון שלה מגוחכת, מקרטעת, אבסורדית, ואני אתן רק דוגמה מהיום, אפרופו ביטחון: הממשלה החליטה היום על קיצוץ מאות מיליוני שקלים בתקציב הביטחון.

יובל שטייניץ: יכול להיות שזה נכון ויכול להיות שלא, אך היא עשתה את זה בלי דיון, בלי סקירות, בלי לבדוק באמת מה הם צורכי הביטחון, בלי לחשוב מחשבה שנייה, האם האתגרים מה"חמאס", מה"חיזבאללה", מאירן, אתגרים אחרים, לא מחייבים כבר היום השקעות גדולות בהתעצמות צבאית ומודיעינית כדי שבעוד חמש או עשר שנים נוכל לעמוד באתגרים האלה.

יובל שטייניץ: מה עשתה הממשלה?

יובל שטייניץ: אתם יודעים מדוע ועל סמך מה היא החליטה היום על קיצוץ דרמטי בתקציב הביטחון, קיצוץ מסוכן, קיצוץ שיפגע ביכולות ויפגע גם בתעשיות הביטחוניות של ישראל ויפגע ביצוא ובתעסוקה – על סמך מה היא החליטה את זה?

יובל שטייניץ: רק על סמך שיקול אחד - לא שיקול ביטחוני, גם לא שיקול כלכלי.

יובל שטייניץ: אמרו חברים בממשלה, דיברנו על זה במערכת הבחירות?

יובל שטייניץ: אז עכשיו חייבים לקצץ; אין מקום לבחינה רצינית, אין מקום לשיקול דעת.

יובל שטייניץ: הממשלה הבלתי-אחראית הזאת פגעה היום בביטחון, פגעה בתעשיות הביטחוניות, לשם מה?

יובל שטייניץ: כדי שלא יאמרו עליה שלאחר הבטחות הבחירות הבלתי-אחראיות שלה היא שוקלת את מצב הביטחון ברצינות, כלומר משיקולים תקשורתיים-פופוליסטיים, ולכן איני נותן לה קרדיט על כל דבר, אין ברירה.

יובל שטייניץ: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו - חבר הכנסת עבאס זכור.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מטרת התקנות לשעת-חירום היא להגן על המדינה וביטחון הציבור, ותקנות שעת-חירום פוקעות באופן אוטומטי, ולכן - - -

יובל שטייניץ: סליחה, שכחתי לומר עוד דבר אחד.

יובל שטייניץ: אוכל לקבל עוד דקה אחר כך?

קולט אביטל: כן.

נסים זאב: תקנות שעת-חירום פוקעות באופן אוטומטי, ולכן יש צורך להאריך אותן, כי אחרת הן פוקעות, הן לא בתוקף.

נסים זאב: התקנות מתבססות על פקודה שיצאה ב-1945, עוד בזמן המנדט הבריטי, כדי לתת בידיה של ממשלת בריטניה מנדט וכלים למלחמה כנגד המחתרת העברית.

נסים זאב: לאחר קום המדינה השתמשה מדינת ישראל באותו חוק ובאותן תקנות לשעת-חירום כדי להגן על המדינה.

נסים זאב: הבעייתיות שיש באותן תקנות היא מכיוון שהן חלות אפילו על הגדלת מסים או תשלומי חובה ונעשה בהן מעין שימוש ציני.

נסים זאב: אילו היה מדובר אך ורק בנושא הביטחוני, זאת מטרה שהיה צריך אפילו להנציח אותה, לרבות מעצרים מינהליים עם בקרה, כמובן, ועם מגבלה מסוימת.

נסים זאב: גם מעצר מינהלי לא יכול להיות לאורך זמן וללא משפט.

נסים זאב: צריך להגביל את זה בזמן בוודאי כאשר מדובר ביהודים, שעושים כנגדם מעצרים מינהליים.

נסים זאב: הייתי קרוב ושמעתי על אלה שנעצרו ללא משפט וראיתי עיוות של המערכת כנגד אותם אנשים.

נסים זאב: לכן אני חושב שאם מדובר במעצרים מינהליים, צריכה להיות סבירות גבוהה לכך שאותם חשודים עלולים לבצע מעשי חבלה או להזיק למדינת ישראל.

נסים זאב: אני סומך על אנשי הביטחון והשב"כ שלא יעשו בזה שום שימוש אסור.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכולם שבג"ץ פסק בחוק האזרחות מאותם טעמים ביטחוניים.

נסים זאב: זה אומנם התקבל ברוב מזערי, אבל בית-המשפט הגיע למסקנה שצריך לבלום ולעצור את הפלסטינים מטעמי ביטחון.

נסים זאב: אנחנו יודעים על יותר ויותר מחבלים ישראלים, מטייבה או מאום-אל-פחם שביצעו מעשי טרור.

נסים זאב: עשרות ישראלים נרצחו בשנים האחרונות, באינתיפאדה האחרונה משנת 2000, באופן ישיר על-ידי אותם טרוריסטים או בסיועם.

נסים זאב: אם בא מעצר מינהלי כדי לבלום אפשרות כזאת, כאשר אין הוכחות מספיקות, יש בעייתיות - האם להשתמש בתקנות הללו ללא מגבלה, כשמדובר באדם חשוד שאין נגדו ראיות, אבל לאנשי הביטחון ברור מעל לכל ספק שהאיש אכן משתייך לארגון כלשהו?

נסים זאב: יש אולי ראיות כאלה ואחרות, אבל הן לא מספיקות כדי לשייך אותו באופן ברור ביותר לארגון טרור.

נסים זאב: ברור לאותם אנשי ביטחון שאם הוא ישוחרר, הוא אכן עלול לפגוע בביטחונם של אזרחי מדינת ישראל.

נסים זאב: כפי שאמר ידידי, חברי לסיעה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בארצות-הברית משתמשים היום בתקנות לשעת-חירום ואנחנו יודעים איזה קשיים ואיזה שימוש עושה ארצות-הברית בתוך המדינה שלה.

נסים זאב: אני לא מדבר על מה שהיא עושה בעירק או במדינות אחרות.

נסים זאב: אנחנו יודעים איזה סוג של מעצרים הם מבצעים על כל חשד וללא מגבלת זמן.

נסים זאב: לכן אני אומר שהנושא הזה לא נתון לוויכוח בין קואליציה לאופוזיציה.

נסים זאב: אני חושב שיש הסכמה על כך שמדינת ישראל עדיין מאוימת.

נסים זאב: אני חושב שהבעיה שלנו היא לא אירן.

נסים זאב: הבעיה שלנו היא המסתננים, המחבלים, הטרוריסטים שבאים להתאבד במדינת ישראל כדי לרצוח אנשים, נשים וטף.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

עבאס זכור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת המכובדים, רוב הדוברים הקודמים שאלו מתי יסתיים מצב החירום, ואני שואל, איך יכולים לסיים את מצב החירום?

עבאס זכור: הוא יסתיים רק כשהעם הפלסטיני יקבל את זכותו להקמת מדינתו העצמאית ליד מדינת ישראל, בזמן שהממשלה תכבד את הבחירה הדמוקרטית בכל מקום, לרבות ברשות הפלסטינית.

עבאס זכור: לכן, מי שאשם בקיום מצב החירום במדינה הוא הממשלה.

עבאס זכור: הגיע הזמן שהציבור יצא מהלחץ והאיום של מצב החירום ותהיה לו הרגשה של ביטחון מלא.

עבאס זכור: זה יגיע רק בדרך של שלום אמיתי ואמיץ.

עבאס זכור: כל המדינה חיה בהרגשה של איום.

עבאס זכור: אני אתן דוגמה קטנה: רציתי להיכנס היום לקניון לאכול ארוחת צהריים והמאבטחים רצו לבדוק אותי.

עבאס זכור: אף שאמרתי להם שאני חבר כנסת והצגתי להם את הכרטיס, הם לא נמנעו מלחפש עלי עד שהגיע המנהל שלהם.

נסים זאב: איפה זה היה?

עבאס זכור: בקניון "אגד" בירושלים.

עבאס זכור: הבדיקה הזאת לקחה הרבה זמן, עד ששכנעתי אותם שאני חבר כנסת ואסור לבדוק אותי, יותר מזמן ארוחת הצהריים.

יובל שטייניץ: יש לי עצה בשבילך.

יובל שטייניץ: אותי בדקו בקניון אתמול; באתי עם בתי.

יובל שטייניץ: עדיף לעבור את הבדיקה הזאת.

יובל שטייניץ: כל פעם שאני נכנס לקניון בודקים אותי, וגם מי שמזהה אותי, אני אומר: תבדוק אותי.

עבאס זכור: אין בעיה עם הבדיקה, אבל כשאתה אומר לו שאתה חבר כנסת, הוא חייב לכבד את זה ולא לבדוק אותך.

יובל שטייניץ: אני לא מסכים אתך.

עבאס זכור: אני לא רוצה שלא יבדוק אותי, אבל כשאני אומר לו שאני חבר כנסת, הוא צריך לכבד ולא לבדוק את חבר הכנסת.

יובל שטייניץ: אפשר לבדוק גם חברי כנסת.

עבאס זכור: אם אתה מציג תעודת חבר כנסת, צריך לכבד את זה.

נסים זאב: בארצות-הברית בודקים אותך הרבה יותר.

עבאס זכור: המצב הזה אינו נסבל.

עבאס זכור: צריך לצאת מהמצב העגום והקשה למען ילדינו והדורות הבאים.

עבאס זכור: במקום זה בוחרת ממשלת ישראל ללכת בדרך הפוכה.

עבאס זכור: רק אתמול שמענו על החלטת שר הפנים לגרש את נבחרי העם הפלסטיני מירושלים אם לא יתפטרו מתפקידם, והוא נתן להם אולטימטום של 30 יום.

עבאס זכור: במקביל, שמענו היום את הגינויים של הרבה שרים על החלטת ארגון המרצים הגדול באנגליה לשקול החרמת מרצים במוסדות בישראל, שאינם מתנגדים לכיבוש ולאפליית ערבים.

עבאס זכור: הפתגם אומר: כמו שאתה מתנהג, מתנהגים כלפיך.

עבאס זכור: לכן אני קורא לממשלת ישראל: במקום לבקש את הארכת מצב החירום, היא צריכה להושיט יד לשלום לכל העולם האסלאמי והערבי, במיוחד לעם הפלסטיני.

עבאס זכור: שלום לא עושים עם אחים אלא עם יריבים.

עבאס זכור: הגיבורים הם אלו שעושים שלום, לא מי שעושה מלחמה ומשאיר את העם שלו במצב חירום.

עבאס זכור: נשיא מצרים הושיט את ידו לפני עשרות שנים, הגיע עד הבית הזה ועשה שלום.

עבאס זכור: שלום לא עושים מרחוק אלא בהושטת יד, במשא-ומתן ובדיאלוג אמיתי.

עבאס זכור: זאת הדרך לסיים את מצב החירום.

עבאס זכור: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ישיב יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת הנגבי.

קולט אביטל: בבקשה.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, אני מכבד את ההערה של חבר הכנסת נסים זאב, שטען בצדק שמן הראוי שהתשובה במלואה תינתן מחר, לפני ההצבעה.

צחי הנגבי: אני רק אומר כמה מלים, כי פטור בלא כלום אי-אפשר.

צחי הנגבי: מלבד זה, אני חייב להצדיק את העובדה שישבתי פה והאזנתי לכל הנרשמים לדיון, שלצערי אינם כאן אבל אני בטוח שהדברים יגיעו אליהם, והם לא רבים.

צחי הנגבי: אני מצטער שאני גוזל את הדקה שביקשת.

יובל שטייניץ: זה בסדר.

צחי הנגבי: אני חושב שהדיון היה מוצלח.

צחי הנגבי: אומנם לא היתה נוכחות מלאה של חברי הכנסת, אבל כל מי שחשב שמן הראוי להתבטא, העלה נושאים שיש להם בהחלט משקל.

צחי הנגבי: הנושא הוא נושא מורכב.

צחי הנגבי: זה לא היה טבעי אילולא התקיים דיון, זה לא היה טבעי אילולא היתה מחלוקת.

צחי הנגבי: דיון כזה התקיים גם בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון ושל ועדת החוקה, חוק ומשפט.

צחי הנגבי: הוא מכבד את המשתתפים בו ואת הכנסת.

צחי הנגבי: אני חושב שהדברים מוצו בעיקר באמירה של קודמי לראשות הוועדה, חבר הכנסת שטייניץ, שעם כל הדילמה הכרוכה בהיבטים שנוגעים למשמעויות האזרחיות של ההכרזה הזאת, מצב חירום הוא מצב חירום הוא מצב חירום.

צחי הנגבי: לא רק שלא השתנו האיומים כלפי מדינת ישראל, אנחנו לצערנו עדים, בשנים האחרונות בוודאי, להחרפת המשמעות של הפגיעה של האיומים האלה בפועל בחיי מדינת ישראל, בחיי האזרחים.

צחי הנגבי: בחמש השנים האחרונות גבה מאתנו הטרור יותר קורבנות מאשר אי-פעם בעבר, לא רק בחמש שנים של תקופה מקבילה אלא בכל השנים שקדמו לחמש השנים האחרונות.

צחי הנגבי: הטרור, לצערנו, לא הולך להיעלם.

צחי הנגבי: זה נכון שיכולותיו לפגוע בנו קטנו במידה דרמטית, אבל לא עקב הפחתת המוטיבציה, אלא עקב יכולותיו של שירות הביטחון הכללי, יחד עם צה"ל והמשטרה, לתת מענה ראוי לאיומים, בבחינת הקדמת תרופה למכה.

צחי הנגבי: אבל האיומים לא קטנו, מספר ההתרעות לא פחת, ואנחנו רואים שאותם ארגונים גם היום – אפילו אלה ששותפים ל"תהדיה", קל וחומר אלה שאינם שותפים ל"תהדיה" – לא חולמים להניח את הנשק.

צחי הנגבי: בשלב כזה או אחר צפוי משבר בלתי נמנע בינינו לבין הרשות הפלסטינית בהנהגת ה"חמאס", וייתכן שצפויה במועד לא רחוק החלטה של ה"חמאס" על הפסקת הרגיעה היזומה מטעמם.

צחי הנגבי: התוצאה המעשית של התפתחות כזאת, שהיא התפתחות טריוויאלית וצפויה, והיא תבוא לצערנו ותנקוש על דלתותינו ביום מן הימים, היא הרחבה מיידית ומעשית של עוצמת האלימות שתופנה כלפינו.

צחי הנגבי: אנחנו לא מזכירים בהקשר זה את 15,000 קני הרקטות שמכוונים אלינו מגבולנו הצפוני עקב הנסיגה מלבנון, שהיו לה בוודאי היבטים חיוביים, אבל בהקשר זה היא הפכה את רוב לבנון למוקד איום מעשי, כשהשליטה על השאלה מתי יופעל האיום הזה לצערנו אינה בידינו; שלא להזכיר את האיומים של הטרור העולמי ו"אל-קאעידה", שכבר הוזכרו על-ידי בכירים במערכת הביטחון כבעלי פוטנציאל הולך ומתעצם, ולא להזכיר בכלל תופעות של איומים גלובליים ואיומים בלתי קונבנציונליים.

צחי הנגבי: לכן, כשאני שומע את חבר הכנסת ביילין מצר על כך שעדיין מצויה בספר החוקים התייחסות לצו הפיקוח על מחירי הכרטיסים למירוצי המכוניות, שעל פניו זה באמת דבר פתטי, מוזר, מצחיק – יוסי ביילין, ידידי הטוב, היה כמעט שנתיים שר המשפטים, ונדמה לי שזה כמעט 600 ימים.

צחי הנגבי: 20 חודשים היתה ממשלת ברק.

צחי הנגבי: שר המשפטים, בפתק אחד למחלקת ייעוץ וחקיקה, מביא למחיקת הסעיף הזה.

צחי הנגבי: אז אולי הוא לא ידע על כך באותה תקופה, ושרי המשפטים שקדמו לו, כמוני, או שהיו אחריו, לא ידעו על כך.

צחי הנגבי: אז נותנים את הפתק הזה היום ומתקנים את הדרוש תיקון.

צחי הנגבי: אבל, בהזדמנות חגיגית זו שמתקנים יציר מוזר בחקיקה שלנו, לבטל את כלל התועלות הביטחוניות החיוניות, שנדרשות ושהוצגו בוועדה – חברת הכנסת קולט אביטל היתה שותפה והיא עדיין שותפה לוועדה המשותפת – הוצגו בפרוטרוט על-ידי אנשי השב"כ, אנשי משרד הביטחון, ואין שום מענה לאף אחד, גם לא ליוסי ביילין ולא למיקי איתן, על השאלה איך מתמודדים עם הבעיות שהם הציגו אם, חס וחלילה, אנו נמנעים מהכרזה על מצב חירום.

צחי הנגבי: מה המשמעויות, בהיבטים של פקודה למניעת טרור שמתבטלת ואיננה, כלא היתה, של היכולת להתמודד עם סוגיית המעצרים המינהליים, שהיא בעלת משקל ביטחוני משמעותי, ועוד כהנה וכהנה סוגיות – על זה אף אחד לא עונה.

צחי הנגבי: מספיק שעומדים פה מעל הבמה וצווחים על האופוזיציה – מיקי איתן כינה פה את חבריו לאופוזיציה "מטומטמים" ו"אווילים" והשמיע עוד כל מיני גידופים, אבל בפועל לא שמענו ממנו תשובה על השאלה מה קורה אם הכנסת מצביעה מחר נגד ההמלצה של הוועדה המשותפת; מה המשמעות המעשית, איך הכנסת נותנת את דעתה להפחתה המיידית בעוצמת יכולת המאבק של שירות הביטחון הכללי ושל מערכות הביטחון.

צחי הנגבי: לא שמענו תשובה, כי אין תשובה.

צחי הנגבי: לכן אני אבקש מחר מהכנסת לאשר את ההמלצה.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות כאן לחברי הוועדה המשותפת, שעשו את עבודתם נאמנה, גם לאלה שסברו שההמלצה הזאת איננה מחויבת המציאות וגם לאלה שתמכו בעמדה שהממשלה הציגה.

צחי הנגבי: וכן לחבר הכנסת אברהם מיכאלי, שהגיע וקולו למעשה היה הקול המכריע בסוף, כי חברת הכנסת קולט אביטל נאלצה לעזוב לישיבת הנשיאות.

צחי הנגבי: אני מודה לך ולחברי הוועדה.

צחי הנגבי: מחר נביא את הדברים בפני מליאת הכנסת.

צחי הנגבי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כאמור, ההצבעה על המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לחזור ולהכריז על מצב החירום תתקיים בישיבת הכנסת מחר, יום רביעי.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

קולט אביטל: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ד' בסיוון התשס"ו, 31 במאי 2006, בשעה 11:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.