ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה החמש-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2006-05-29 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, 29 במאי 2006.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני השר.

דליה איציק: אדוני השר.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לדיון מוקדם: הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון - פרסום דין-וחשבון ברבים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - עדכון התוספת החמישית), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - העתקת מקום מגורי עולה חדש למגורי קבע), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - הכללת הביטוח הסיעודי בסל השירותים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון - תחולת החוק), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - תקרת תשלום משפחתית לחולים כרוניים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - הוספת תנאים למתן צו הגנה והארכת תוקפו), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק חופש המידע (תיקון - הוספת מוסדות חינוך), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משאל עם על נסיגה חד-צדדית ועקירת יישובים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק-יסוד: הזכות לדיור, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק חופש המידע (תיקון - מוסד להשכלה גבוהה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון - מעצר מינהלי של אזרח ישראלי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון - בני זוג מאותו מין), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק העונשין (תיקון - פרסום פוגע ברשת האינטרנט), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק המפלגות (תיקון - חובת קיום בחירות מקדימות), תשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק שלילת פיצויים בגין התנגדות אלימה למימוש החלטה ממשלתית, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (רשות וגוף מדיני), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - אישור מינוי סגני שרים על-ידי מליאת הכנסת), מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון - הזכות לנוכחות בדיון הנערך בדלתיים סגורות בבית-משפט לנוער), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק היועצים החינוכיים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לפיזור הכנסת השבע-עשרה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - הגבלת מספר השרים וסגניהם), מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון - סמכות שיפוט בהסכמה בעניין אזרחי וסמכות נלווית), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי ויעקב מרגי; הצעת חוק העונשין (תיקון - קביעת תנאי תשלום בגין פיצויים בעבירות מין ואלימות), התשס"ו-2006, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (ביטול הודאה שנגבתה באלימות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (תיקון - שחרור עצור המוחזק בתנאים שאינם הולמים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - ערכאת ערעור), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק אמנות בין-לאומיות (אישור הכנסת), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק העונשין (תיקון - הסתה לאלימות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - שינוי שיטת הבחירות ותיקוני חקיקה), מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק התפזרות הכנסת השבע-עשרה, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - אחוז החסימה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק סיוע לגליל (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - דיון בדלתיים סגורות לשם הגנה על מתלונן בעבירה של סחר בבני-אדם לעיסוק בזנות), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אחמד טיבי, אורית נוקד, מרינה סולודקין ויורי שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס ליישוב מזרעה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק יישובי ישראל (סיפוח אריאל, מעלה-אדומים, גבעת-זאב, גוש-עציון, אלפי-מנשה וקריית-ספר), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - מס בשיעור אפס על מוצרי לחם), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון - איזון משאבים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק מס ערך מוסף (פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ביטול שלילת זכאות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - ביקורי בית לאנשים עם מוגבלות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון - איסור בדיקה שאינה רלוונטית לתפקיד), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - שירותים בימי חג ומועד), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק עדיפות לאומית בחינוך, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון - חובת השקיפות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון - חללי פעולות איבה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - הקדמת גיל זכאות לימוד חינם), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - צו הגנה כנגד קטין), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – גני-ילדים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - צו משמורת לגברים מכים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - איסור עיקול תגמול קורבנות הרדיפה הנאצית), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (איסור גביית דמי כניסה לגנים ציבוריים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ואבשלום וילן; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון - זכות אדם המעוניין בקבלת דוח המפרט את נסיבות מותו של חייל), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מסלולי הליכה), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק למדיניות לאומית לשמירה על שטחים פתוחים, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ודב חנין; הצעת חוק זיכיון צינור הנפט (תיקון - תשלום אגרה לפי פקודת מניעת זיהום ים בשמן), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ודב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (איסור העברת כספים שיועדו לתשלום משכורות), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - תוכנית מקומית שעניינה הקמת מפעל העוסק בחומרים מסוכנים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ודב חנין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון - סכום המימון למועמד לראש רשות), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - פטור מטעמי מצפון), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון - זכות גישה לערכאות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות לחברי מועצה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק התכנון והבנייה (צווי הריסה במגזר הבדואי בנגב), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון - משך כהונת רב עיר), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות סדיר, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - זכאות לכפל גמלאות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק איסור שימוש בכדורי גומי, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון - ועדת הבחירות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - רוב מיוחד למניעת השתתפות בבחירות ואישור בית-המשפט למניעת רשימה מלהתמודד), מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק אמנת ז'נבה, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - פרוטוקול וזכות עיון במסמכים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק אישור הכרה בישות מדינית פלסטינית בשטחי ארץ-ישראל, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הירושה (תיקון - צוואה לטובת עדים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות באקה-אל-ע'רביה וג'ת), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון - מוגבלות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון - מינוי בהתייעצות עם ועדת החוץ והביטחון של הכנסת), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק העונשין (תיקון - הפצת מחלה במזיד), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון - מועד האיזון), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - עדוד העסקת נכים ומוגבלים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - העדפת טובין ממוחזרים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון - מועד האיזון), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק החברות (תיקון - חברה שלציבור עניין מהותי בה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק האפוטרופוס הכללי (תיקון - שימוש בנכס האפוטרופוס למען ניצולי השואה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון - מסירת נתוני תקשורת), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק העונשין (תיקון - החזרת הסעיף הסוציאלי), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים (תיקון - עונשין), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק העונשין (תיקון - הפרת חובת הורה או אחראי בנסיבות מיוחדות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - איסור לעקל כספי סיוע בשכר דירה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק העונשין (תיקון - איסור קבלת שירות של מעשה זנות על-ידי שוטר), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - התיישנות בעבירות מין), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק העונשין (תיקון - אינוס בעזרת סם), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון ואבשלום וילן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - שקיפות תסקירי המבחן ואפשרות חקירת קציני המבחן), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון - זכותו של המת לשם טוב), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (איסור פרסום סקר בחירות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות למלחמה בסחר בבני-אדם, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - דיון בדן יחיד בעבירת סחר בבני-אדם), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - הגשת קובלנה פלילית בעבירה של גרימת מוות ברשלנות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) (תיקון - ביטול החוק), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - ביטול זכותו של החשוד לבקש איסור פרסום), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - תנאים לניכוי חוב משכר עבודה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (הגבלת הזכות להיבחר), מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון - חדירה ומעקב באמצעות טלפון סלולרי), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק העונשין (תיקון - סחר בבני-אדם למטרות ניצול, כפייה או עבדות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת פשיטת רגל (הודעה לעובדים בדבר פשיטת רגל), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - מס בשיעור אפס על תשלום פיקדון על מכל משקה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק מניעת כפל תקצוב (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - שיעור מס אפס על תשלום לבית-אבות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - כפל קצבה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי וניכוי בגין הוצאות טיפול בילדים), התשס"ו- 2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק הקמת אוניברסיטאות בנצרת ובמשולש, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד (תיקון - גובה מזערי של הלוואה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק פיצויי פרישה ממקום עבודה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - עדכון מועדי תשלום גמלאות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הבטחת תשלום בפשיטת רגל ובפירוק תאגיד), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון - חופשת לידה לבני זוג מאותו המין), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון - הוראת קבע), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטוח רפואת שיניים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק סוכני המכס (תיקון - תנאים לרישום סוכן מכס), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק חינוך חינם למבוגרים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תשלום ארנונה כתנאי לכהונה במועצה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, עזמי בשארה וואסל טאהא; הצעת חוק רכישת מפעלים בידי עובדיהם (מקרים מיוחדים) (תיקון - הרחבת תחולה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון - תוכנית השלמה לביקור ב"יד ושם"), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון - איסור ביטוח בגין עבירה פלילית בעלת מודעות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הביטוח לאומי (תיקון - הרכב המועצה וכהונתה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק המועצה להשכלה תורנית גבוהה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק תרכובות מזון לתינוקות, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון - אזרחים עובדי צה"ל), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - איסור עיקול כספים בקופת גמל), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - הכנסה מנכס), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מתן חיסונים ללא תשלום), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - זכאות לשוהה במקלט לנשים מוכות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון - גיל הפרישה לאשה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - ביטול תשלומי הורים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - ביטול תשלומי הורים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון - שמירת זכויות בחופשה ללא תשלום), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון - קיצור שבוע עבודה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-אפליה בשל שירות צבאי או שירות לאומי), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שכר לעניין דמי ביטוח), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק החשמל (תיקון - הסדרת רשיונות לעבודות חשמל), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - ניכויים לשמירת זכויות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - גמלה לאם חד-הורית), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - השלמת קצבת זיקנה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק ביקורי תלמידים בירושלים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון - חינוך ערבי), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא; הצעת חוק לפיזור הכנסת השבע-עשרה, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא; הצעת חוק המכון הלאומי להערכת הישגים בחינוך, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק-יסוד: שותפות אזרחית ושוויון למיעוט הערבי, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק שוויון ושותפות אזרחית מלאה, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק הלוואות לשכר לימוד (תיקון - הלוואות לתואר שני), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (עונש מזערי לסוחרי סמים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון - ארוניות אחסון), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - תעמולה בשטחים חקלאיים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ויצחק לוי; הצעת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו (תיקון - שוויון), מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בקרב עובדי החברות הממשלתיות), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא; הצעת חוק-יסוד: המיעוט הערבי כמיעוט לאומי, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ואסל טאהא וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק קרן קיימת לישראל (ביטול החוק) (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ואסל טאהא וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - גמלאות להורה יחיד), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - הגבלת מספר סגני השרים), מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק הממשלה (תיקון - הגבלת מספר השרים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק זכויות תלמידים מחוננים ומצטיינים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - איסור תשלומים נלווים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, אברהים צרצור, טלב אלסאנע ועבאס זכור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון - פעולות איבה על רקע גזעני, לאומני או פוליטי), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין וחנא סוייד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שמירת היריון באופן חלקי), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק סל חינוך אישי לתלמיד (צמצום פערים חברתיים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון - הגדרת מוסד חינוך מוכר), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק העתיקות (תיקון - העתקת קברים עתיקים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק המוזיאונים (תיקון - החלת החוק ביהודה ושומרון), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק ביקורי תלמידים בירושלים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון - החזרת נכסים לנפקד שהפך לאזרח), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון - הנחה בתשלומי ארנונה), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - איסור פרסום סקרים שבועיים לפני הבחירות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - השתתפות במכרזים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק הממשלה (תיקון - שכר ותנאי שר בלי תיק), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון - לחצן מצוקה), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - תוספת קבועה לסל שירותי הבריאות - טכנולוגיות רפואיות חדשות, תרופות, מכשור ושיטות טיפול), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - עדכון התוספת החמישית), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת  אפרים סנה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - תוספת קבועה לסל שירותי הבריאות - טכנולוגיות רפואיות חדשות, תרופות, מכשור ושיטות טיפול), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב.

אריה האן: עוד הונחו - דוח שנתי 32 של נציב תלונות הציבור, לשנת 2005.

אריה האן: החלטה בדבר חלוקת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני המזכיר.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: מניעת אישורן של התרופות "אווסטין" ו"ארביטוקס" לחולי סרטן המעי הגס; 2.

דליה איציק: אופן טיפולה במערכת הבריאות; 3.

דליה איציק: תוכנית ההתכנסות; 4.

דליה איציק: הצעות ראש הממשלה לנסיגה ולפינוי יישובים כפי שהוצגו בשיחותיו עם נשיא ארצות-הברית; 5.

דליה איציק: הריסת בתים, תוכניות מיתאר ויישום החלטות הממשלה בנוגע ליישובים הבדואיים בנגב

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הראשון בסדר-היום: הצעות סיעות הליכוד - יהדות התורה, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי - מפד"ל, מרצ ורע"ם-תע"ל--חד"ש--בל"ד להביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: אנחנו נתחיל עם הצעת האי-אמון שהגישו סיעות הליכוד ויהדות התורה בנושא: מניעת אישורן של התרופות "אווסטין" ו"ארביטוקס" לחולי סרטן המעי הגס.

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת יעקב ליצמן לנמק את הצעת האי-אמון.

דליה איציק: אדוני, בבקשה; עשר דקות.

יעקב ליצמן: אני מקווה להחזיר לך כמה.

יעקב ליצמן: תודה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, נושא סל התרופות הוא קשה ומורכב מאוד.

יעקב ליצמן: ואני לא מתכוון בכלל – אני לא חושב שזה ראוי – שאנחנו ניכנס במקום ועדת הסל.

יעקב ליצמן: אבל היות שאני מועמד לראש ממשלה, אדוני השר, אני הייתי אומר לכם מה הייתי עושה.

מאיר שטרית: רק עניין של זמן.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אני הייתי מסתפק בכך שחבר הכנסת ביבי נתניהו יסכים אתי להיות יושב-ראש אופוזיציה.

בנימין נתניהו: זמני.

יעקב ליצמן: הכול זמני.

יעקב ליצמן: הכול בעולם זמני, בכלל.

יעקב ליצמן: הנושא של תרופות הוא דבר מורכב מאוד, קשה מאוד.

יעקב ליצמן: לצערי, מי שיש לו כסף לתרופות יכול לחיות, לצערי, מי שאין לו – זו בעיה.

יעקב ליצמן: יש ועדה ציבורית, מקובלת, אחראית, אני חייב להגיד – על זה אין עוררין, אין ויכוח אפילו.

יעקב ליצמן: אני מאוד מכבד, גם את החלטתם.

יעקב ליצמן: אף אחד לא יכול להתערב בשיקולים, אף אחד לא מבין.

יעקב ליצמן: מה שכן – וזה הנושא לדיון כאן – רבותי, סדרי עדיפויות; מה קודם למה.

יעקב ליצמן: האם אנחנו אומרים – כיושב-ראש ועדת הכספים אני יכול להגיד לכם כמה העברות תקציביות יש בוועדה, ותאמינו לי – שטויות.

יעקב ליצמן: ולזה יש כסף, כמה כסף שרוצים.

יעקב ליצמן: כל מיני נושאים – שחמט שהיה אצל שינוי בקדנציה הקודמת.

יעקב ליצמן: אגודת שחמט - אני לא רוצה להחיות את שינוי - זה נורא חשוב.

יעקב ליצמן: אולי מישהו יסביר לי למה אגודת השחמט יותר חשובה מסל התרופות?

יוסי ביילין: - - -

מאיר שטרית: - - -

יעקב ליצמן: טומי.

יעקב ליצמן: שינוי, זיכרונה לברכה.

יעקב ליצמן: אז מה?

יעקב ליצמן: ואף אחד לא הבין ולא צעק עליהם: גזלנים, תנו לחולים כסף.

ראובן ריבלין: שינוי – השם ייקום דמה.

יעקב ליצמן: זה הנושא כאן.

יעקב ליצמן: למה יש כסף לכל מיני שטויות ולא נותנים לחולים?

יעקב ליצמן: אני הצעתי בזמנו – הצעתי את זה לוועדה – שאני מוכן להטיל היטל בלו על סיגריות, שקל אחד לכל קופסה.

יעקב ליצמן: ההכנסה של זה היא 400 מיליון שקל שנתי, והנה, יש כסף לסל התרופות.

יעקב ליצמן: התוספת היא 400 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: האוצר התנגד.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: שתי סיבות.

יעקב ליצמן: ראשית, יהיו הברחות גדולות מאוד.

יעקב ליצמן: אמרתי לאיתן רוב בזמנו: עם כל הכבוד, זה לא תפקידנו.

יעקב ליצמן: תביא עוד כמה פקחים, עוד שוטרים.

יעקב ליצמן: מה זה שייך אלינו?

יעקב ליצמן: הדבר השני – ועל זה אני רוצה להתעכב - אמר לי קובי הבר, הממונה על התקציבים, בזמנו: גם אם תביא 400 מיליון שקל אי-אפשר להוציא, כי זה ייכנס רק לכיסוי גירעונות.

יעקב ליצמן: כי יש חוק – 1%.

יעקב ליצמן: אז מילא, אם הייתי חושב ש-1% זה איזו קדושה – לא יודע מאיפה לקחו את זה – לא.

יעקב ליצמן: בסדר.

יעקב ליצמן: באה הממשלה ומחליטה, לבד – בהסכם קואליציוני, אני חייב להגיד, ולא עם יהדות התורה, כי ביהדות התורה היינו אנחנו עומדים על זה שגם ב-2006 זה יהיה אותו דבר.

יעקב ליצמן: מה ההחלטה?

יעקב ליצמן: שב-2007 יתירו את הנדר הזה ויגדילו מ-1% ל-1.7%.

יעקב ליצמן: אם משהו מותר ל-2007, למה אסור ב-2006 לעשות אותו דבר, להציל חיים?

יעקב ליצמן: אני שומע היום פטנט עולמי, הולכים להעביר כסף מ-2006 ל-2007, להגדיל מימון.

יעקב ליצמן: מה יהיה ב-2007?

יעקב ליצמן: יהיו צרות חדשות, לצערי.

יעקב ליצמן: לא חסרות צרות.

יעקב ליצמן: למה אי-אפשר לעשות משהו קבוע כאן, להגדיל את סל התרופות במקום כל מיני שטויות אחרות?

יעקב ליצמן: הרי ככל שמרפאים אנשים זה פחות נטל על בתי-חולים, זה גם מציל חיים.

יעקב ליצמן: על זה לא מדברים.

יעקב ליצמן: 2006 - אסור להזכיר, אסור לדבר על זה.

יעקב ליצמן: 2007 – הסכם קואליציוני מותר.

יעקב ליצמן: אולי מישהו יסביר מה ההבדל?

יעקב ליצמן: כל המציל נפש אחת מישראל, כאילו מציל עולם ומלואו.

יעקב ליצמן: כל מי שיכול לתרום כדי להציל חולה אחד, אפילו להאריך את חייו ביום אחד, זה כאילו הוא הציל עולם ומלואו.

יעקב ליצמן: ואנחנו משחקים?

יעקב ליצמן: מה זה 400 מיליון שקלים?

יעקב ליצמן: יש מסים מחברה אחת, מיליארד ו-4.7 מיליון שקלים.

יעקב ליצמן: אדוני שר האוצר לשעבר, כמה השארת בקופה?

יעקב ליצמן: אולי תגלה לנו פעם אחת את הסכום האמיתי?

בנימין נתניהו: כאשר החשב הכללי פרסם לאחרונה דוח על מה נשאר, אגב הוא פרסם אותו לבקשתי, שלא יהיו לך חלקים לא מנוצלים בתקציב, הוא ננזף על-ידי ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: אבל אתה לא אומר לי כמה נשאר בקופה.

בנימין נתניהו: אני לא יודע, תשאל אותו.

יעקב ליצמן: אתה יודע מה, תגיד לי כמה השארת בקופה לפני שעזבת.

בנימין נתניהו: נשאר מספיק כדי לטפל בחולים.

יעקב ליצמן: אם אתה מסרב להגיד, אני אגיד לך.

יעקב ליצמן: אני אעזור לך במספרים.

יעקב ליצמן: כנראה אתה לא כל כך טוב במספרים, אז אני אעזור לך.

בנימין נתניהו: לא רע.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על 10-12 מיליארד שקלים.

בנימין נתניהו: אתה מדבר על עודפי הכנסה.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על מה שלא נוצל.

יעקב ליצמן: עודפים לפני שנה, 10-12 מיליארד שקלים.

יעקב ליצמן: ואין כסף לתרופות.

בנימין נתניהו: ר' יעקב, אני מתפלא עליך.

יעקב ליצמן: ואני צריך להגיד שהממשלה צודקת, ואני צריך להצביע אמון בממשלה כזאת.

יעקב ליצמן: אני מצפה שגם חברי הקואליציה – שתומכים מאוד בחולים ועולים לרגל לחולים ששובתים רעב, שהם נורא מסכנים ואני נורא מרחם עליהם, ואני קורא להם להפסיק את השביתה – אני מצפה מכל אלו שעלו להזדהות עם החולים, שיעשו דבר קטן אחד היום, שיצביעו אי-אמון.

יעקב ליצמן: אני לא מבקש שום דבר.

יעקב ליצמן: אל תביאו כסף, אל תעזרו לאף אחד, רק דבר אחד קטן: להצביע היום אי-אמון בממשלה.

יעקב ליצמן: ברגע שזה יהיה, תתפלאו לשמוע כמה כסף יהיה לתרופות.

יעקב ליצמן: מבטיח לכם.

ראובן ריבלין: אתה תהיה ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: בגלל זה אני יודע שיהיה כסף.

יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע?

יעקב ליצמן: אבל צריך 61.

אביגדור יצחקי: אפשר במקום אי-אמון להצביע אמון בך.

יעקב ליצמן: אני בטוח שבשבוע הבא אתה תעשה לי אותו דבר.

בנימין נתניהו: אביגדור, אל תיסחף.

יעקב ליצמן: אני בטוח שאתה תעשה לי את זה, אז מה?

יעקב ליצמן: אני לא נבהל מזה ואני לא אפגע מזה.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה נושא רציני מאוד, נושא התרופות, הצלת חיים, הארכת חיים.

יעקב ליצמן: גם יום אחד זה הצלת חיים.

יעקב ליצמן: אני פונה לכולם ומבקש לתמוך באי-אמון.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת ליצמן.

דליה איציק: ינמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעת מרצ – אופן הטיפול במערכת הבריאות – חבר הכנסת רן כהן.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: עשר דקות.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חברות וחברי הכנסת, הצעת האי-אמון שלנו היא רחבה יותר מן הקודמת, ולמרות הכול גם אני אתחיל בסל התרופות.

רן כהן: חברי הכנסת, 16 ימים יושבים חולי סרטן המעי הגס כאן, מול הכנסת, ללא כל מענה אמיתי מצד הממשלה – עד לספין של ראש הממשלה, היום בסיעת קדימה.

רן כהן: אתמול, ישיבת הממשלה שהיתה צריכה להתכנס לפני שבועיים כדי לפתור את הבעיה, בוטלה ונדחתה למחר, כדי להגיע לספין הזה היום, בנוכחות התקשורת בתוך הכנסת.

רן כהן: לא היה ראוי שחולי סרטן המעי הגס, שזעקו את הזעקה הזאת שלהם תוך סיכון חייהם ובריאותם, יקבלו את המענה הזה לפני שבועיים ולא היום, כאן, בקומה 5, כאשר ראש הממשלה אולמרט מצהיר שהוא מוסיף 350 מיליון שקלים?

רן כהן: זה ספין, זאת לא מדיניות וזאת גם לא רגישות.

רן כהן: צריך להבין שגם על שיטות ההתנהלות של הממשלה מגיע לעתים אי-אמון, כמו זה שאני מנסה לייצג.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, החולים התמוטטו כל סוף השבוע, בזה אחר זה, ופינו אותם לטיפולים, והממשלה לא התכנסה לדיון.

רן כהן: רק אתמול, כשהממשלה היתה אמורה להתכנס, נדחתה הישיבה להיום, כדי להכין את הספין הזה.

רן כהן: אז רוצים לטפל בחולי ישראל בספינים פוליטיים או רוצים לטפל בהם בתרופות?

רן כהן: זאת השאלה.

רן כהן: אני אומר: רק תרופות מרפאות חולים, לא ספינים.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, שלא יהיו שום אי-הבנות.

רן כהן: לדעתי, לא יכול להיות ויכוח על שיטת ועדת סל התרופות, שמורכבת מטובי הרופאים המקצועיים ואנשי האתיקה והמוסר.

רן כהן: זאת שיטה ראויה, הגונה, נכונה, ואין שום סיבה בעולם לחלוק עליה, פרט לשתי הערות.

רן כהן: האחת, איך יכולה להתקיים ועדת סל שאין בה אף אונקולוג אחד?

רן כהן: ותיכף נראה גם מה התוצאות של העניין הזה.

רן כהן: הדבר השני, קיומה של ועדת הסל לא מייתר את אחריותם של שרי הממשלה לבריאותם של חולי ישראל.

רן כהן: שרי הממשלה נשארים האחראים, ולא ועדת הסל.

אביגדור יצחקי: מה, הם רופאים?

רן כהן: ועדת הסל צריכה לתת את ההמלצות שלה על-פי הסדר שניתן על-פי מיטב הכרתם.

רן כהן: אבל כאשר זה מגיע לכך שהתקציב לא תורם להצלת חיים של חולים, האחריות היא על השרים ועל ראש הממשלה, עם כל הכבוד.

רן כהן: לא ועדת הסל קובעת את התקציב.

רן כהן: היא קובעת מה סדר התרופות והמכשור שיינתנו, היא לא קובעת מה התקציב שיינתן, זה עדיין נשאר בחזקת האחריות של שרי הממשלה.

רן כהן: כאשר אדם חולה, השר אחראי.

רן כהן: כך נהגתי בכל המקומות שבהם הייתי בקואליציה, וביקרתי כאשר הייתי באופוזיציה.

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת כהן, למען ההגינות, ועדת הסל הביאה את ועדת האונקולוגים הישראלית, והאונקולוגים נתנו להם רשימת עדיפויות, ולפי רשימת העדיפויות הזאת של האונקולוגים נקבעו התרופות.

רן כהן: חבר הכנסת יצחקי, יש לי בשורה בשבילך.

רן כהן: המועצה הלאומית לאונקולוגיה ביקשה 26 תרופות – ראיתי את הרשימה – לסרטן המעי הגס.

רן כהן: אף תרופה לא אושרה.

רן כהן: תרופה אחת לא אושרה.

אביגדור יצחקי: איפה עומדת ה"אווסטין"?

רן כהן: את זה אני יודע לא מהחולים, את זה אני יודע גם מפרופסור ברוך קליין מבית-חולים "מאיר", שהוא חבר במועצה הלאומית לאונקולוגיה.

רן כהן: אף תרופה אחת לא אושרה.

אביגדור יצחקי: תבדוק ברשימה איפה נמצאת ה"אווסטין".

רן כהן: במקום שבו ועדת הסל לא מאשרת את זה, האחריות עוברת לשרים, לא למישהו אחר.

רן כהן: אף אחד לא יכול לברוח ולהסתיר את הראש מתחת לכר.

רן כהן: אבל אתם יודעים מה?

רן כהן: למה לכם?

רן כהן: בואו תראו את כל ההתנהלות של סל התרופות, הרי זאת הבדיחה הכי גדולה.

רן כהן: הממשלה הקציבה 360 מיליון ש"ח לסל התרופות; מייד הורידו 50 מיליון, נשאר 310.

רן כהן: מה-310 הוחלט בוועדת הסל להקציב 70 מיליון ש"ח ל"הרצפטין" לחולות סרטן השד, אבל בתנאי שהתרופה תירשם בתיק התרופות.

רן כהן: מאחר שהיא לא נרשמה בתיק התרופות, אף שקל לא יצא.

רן כהן: ירדנו מ-360 ל-240.

רן כהן: מ-240 מיליון הש"ח איזה צוות של אנשי משרד האוצר - ועדת מחירים במשרד האוצר - הוסמך להוריד 30 מיליון, נשארו 210 מיליון.

רן כהן: עכשיו עוד באים להגיד שמאחר שנשארה חצי שנה, אולי בכלל מוקצבים רק 105 מיליון.

רן כהן: אז כביכול התחלנו את תקציב סל התרופות ב-360 מיליון, ובסוף נגמור ב-105 מיליון?

רן כהן: זה לא צחוק?

רן כהן: ואני באמת שואל אתכם, שרי הממשלה, עם החיים של מי אתם משחקים?

רן כהן: שלכם או של חולי ישראל?

רן כהן: זאת התנהלות או זה ביזיון?

רן כהן: בעיני, זה ביזיון.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, כל יום יש שתי נשים – את זה אני יודע ממנכ"ל קופת-חולים "מכבי", פרופסור שמר – כל יום יש שתי נשים חולות בסרטן השד שניתן להציל אותן עם "הרצפטין", תרופה עוצרת מחלה בהגדרתה על-ידי הרופאים.

רן כהן: הן לא מקבלות את התרופה בגלל כל מיני טענות טכניות.

רן כהן: איך הן מקבלות?

רן כהן: הן מקבלות בגלל התרומה של "החברה לישראל" וקופת-חולים "מכבי", שמשתתפות חצי-חצי בטוב לבן.

רן כהן: זאת התנהלות של מדינה נאורה, שחולות סרטן השד צריכות להתקיים על טובות של מישהו, לא של מדינת ישראל, כשיש תרופה שיכולה להציל את חייהן?

רן כהן: זאת ההתנהלות?

רן כהן: על זה הממשלה הזאת ראויה לאמון, או לאי-אמון מוחלט?

רן כהן: והדבר שאני רוצה להרחיב במסגרת הזמן שלי, גברתי היושבת-ראש, הוא קיצוץ תקציב הבריאות.

רן כהן: בשנת 1995, כשחוקקנו בכנסת הזאת את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, 75% מתקציב ההוצאה לבריאות היו הוצאה ציבורית, 25% - פרטית.

רן כהן: לפני שנה זה ירד ל-62% הוצאה ציבורית ו-38% הוצאה פרטית, כלומר מי שהיה לו כסף הוציא לטובת הבריאות שלו, והחלק של החברה בתקצוב של מערכת הבריאות הלך וירד.

רן כהן: אגב, יש על זה ויכוח, אם זה מיליארד וחצי או 4.5 מיליארדים, אני לא נכנס לזה, אבל זאת החלטה מודעת של ממשלות ישראל לקצץ בתקציב.

רן כהן: בזה דנה הממשלה הזאת?

רן כהן: מה שראיתי היום ברשימה שחולקה בוועדת הכספים, זה שמשרד הבריאות הולך לקצץ עוד ועוד ועוד שירותים, לרבות מיטות אשפוז.

רן כהן: זו הממשלה הזאת, החדשה כבר, לא הממשלה הקודמת, שאפשר לבוא אליה בכל הטענות שבעולם, בצדק.

רן כהן: וזה קרה בגלל שחיקת התקציב, כאמור, ובגלל העלויות של מחירי התרופות ושל שירותי הבריאות, ובעצם קיצצו באופן ריאלי את התקציב לבריאות מבחינת היישום שלו והשימוש בו לטובת החולים במדינת ישראל.

רן כהן: זה קיצוץ בלתי נסבל.

רן כהן: רבותי, לא ייתכן שמדינת ישראל לא תחליט לגבי סל הבריאות, שהיא מקציבה 2% מתקציב שירותי הבריאות באופן קבוע, בלי כל הסחר-מכר ובלי כל הסחטנות.

רן כהן: זה מה שהכנסת צריכה לחוקק, ואם הכנסת לא תעשה את זה, הכנסת תהיה ראויה לאי-אמון, ולא רק הממשלה.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, מה עוד זוממים עכשיו?

רן כהן: עכשיו עוד זוממים לפגוע ברפואה הציבורית.

רן כהן: שש פעמים דנה הכנסת בנושא של אחיות בתי-הספר וטיפות-החלב.

רן כהן: בכל שש הפעמים החליטה הכנסת שלא לפגוע בהן.

רן כהן: מה החליט האוצר?

רן כהן: לפגוע בהן, וגם עכשיו בחוק ההסדרים הוא בא בהצעה לפגוע ברפואה הציבורית.

רן כהן: זאת רפואה מהמשובחות בעולם.

רן כהן: כל מדינות העולם באות ללמוד אצלנו איך מפעילים את טיפות-החלב, אבל האוצר מתעקש להפריט את טיפות-החלב.

בנימין נתניהו: אני לא מתרגש.

רן כהן: תסלח לי, אתה לא מתרגש, כי אתה רוצה את ההפרטה שלהם.

רן כהן: אתם הצעתם את ההפרטה שלהם.

ראובן ריבלין: בשנה שעברה הוא הוציא את זה.

רן כהן: אבל בשנה שעברה השר לשעבר נתניהו הוריד את זה בגלל לחץ הכנסת, לא משום סיבה אחרת.

ראובן ריבלין: אם זה יופרט, לא יהיה בכלל - - -

רן כהן: לא תהיה רפואה ציבורית, רבותי.

רן כהן: צריך לדעת, עדיין יש אצלנו רמת רפואה גבוהה, מפני שזה מתחיל מטיפת-חלב ונמשך בבתי-הספר.

רן כהן: היום יש בתי-ספר רבים שאין בהם אחות.

רן כהן: זה קורה בעוונותינו הרבים במדינה שאינה ענייה, אלא יותר עשירה מכפי שהיתה כאשר הונהג הטיפול הרפואי הזה.

בנימין נתניהו: בזה אתה צודק.

רן כהן: אני צודק לא רק בזה.

רן כהן: בכל מה שאמרתי אני מאמין שאני צודק, ואתה יודע בסתר לבך כמה אני צודק.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, בגין כל הסיבות הללו אנו רוצים להביע אי-אמון בממשלה, ואנו מציעים שהכנסת תעשה את זה היום.

רן כהן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה, אדוני.

דליה איציק: אני מזמינה את שר הבריאות להשיב במשולב על שתי ההצעות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מתכבד אני להשיב על שתי ההצעות להביע אי-אמון בנושא התרופות, סל התרופות, וכל מה שמסביב לנושא הזה.

יעקב בן-יזרי: לצערי הרב, הדיון מתקיים בתקופה מאוד קשה, כאשר האנשים יושבים מולנו ועדיין ממשיכים בשביתה שלהם.

יעקב בן-יזרי: אין ספק, שכל התופעה וכל ההתפתחות הזאת נובעות מהמדיניות של קביעת סל הבריאות, קביעת שירותי הבריאות במדינת ישראל, קביעת התקציבים והאמצעים שעומדים לרשות מערכת הבריאות כדי למלא את מחויבותה כלפי הציבור במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: השנה, כפי שנעשה כל שנה, הוגשו לוועדה ציבורית להרחבת סל התרופות - אני מדבר על השנה - 400 סוגי תרופות וטכנולוגיות חדשות וחדישות להוספתן לסל התרופות.

יעקב בן-יזרי: עלות 400 התרופות האלה אמורה היתה להסתכם בכמיליארד ו-600 מיליון ש"ח.

יעקב בן-יזרי: התוספת של הטכנולוגיות הרפואיות האלה מחייבת אותנו לקבוע כל שנה מחדש מה היכולת שלנו להתמודד עם הדרישות של התרופות החדישות האלה.

יעקב בן-יזרי: בשנת 2005 הוקצו למטרה הזאת 350 מיליון ש"ח כתוספת לסל התרופות המיוחד מעבר לבסיס.

יעקב בן-יזרי: ב-2006 - 310 מיליון ש"ח.

יעקב בן-יזרי: אם נביא בחשבון את ההידברויות הפוליטיות והמפלגתיות לקראת הדיון על התקציב לשנת 2006, נוספו ל-310 המיליון עוד 50 מיליון ש"ח.

יעקב בן-יזרי: כיוון שעלות כל הבקשות האלה גבוהה משמעותית מסך התקציב שעומד לרשות המטרות האלה, גם בשנים שבהן הוקצה הסכום שפחות או יותר ענה, תמיד היינו במצוקה הזאת.

יעקב בן-יזרי: כל שנה התעוררה הבעיה של התרופות, אם נביא בחשבון שלפני 2004, 2005 - 2003 ו-2002 היו יבשות מבחינת תוספת לסל התרופות, אנו נמצאים באיזה פיגור מצטבר שנותן את אותותיו ותוצאותיו בתקופה האחרונה, שעליה אנו מדברים.

יעקב בן-יזרי: מצוקתם של חולי סרטן המעי הס השובתים רעב, כמו כל החולים האחרים הסובלים ממחלות ממאירות וצורכים תרופות אונקולוגיות מיוחדות, גורמת, כמובן, צער וכאב לא רק לאלה הנושאים במטלה היומיומית.

יעקב בן-יזרי: זאת בעיה של כל הציבור במדינת ישראל, וכמובן, של המנהיגים, הכנסת, המושכים בחוטים, קובעי המדיניות – כל זה קשה מאוד לכל הקבוצות האלה.

יעקב בן-יזרי: הכאב הזה הוא אמיתי ונוגע ללבו של כל אחד ואחד הרואה ושומע את המתרחש מסביבנו.

יעקב בן-יזרי: הממשלה הנוכחית חרתה על דגלה, בקווי המדיניות שלה, את הסוגיות החברתיות, ובראשן נושאי הבריאות במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: לכן במשא-ומתן הקואליציוני שהתנהל לפני הרכבת הממשלה ובמסגרת ההסכמים, היה צורך דחוף בהרחבת סל התרופות.

יעקב בן-יזרי: ההרחבה הזאת אמורה היתה למצוא את הביטוי בשנת 2005.

יעקב בן-יזרי: לצערנו הרב, כל הוויכוח על ה"הרצפטין" וה"ארביטוקס" קיבל חידוד נוסף בוויכוח על רמת התרופות, וכמויות התרופות, ושדרוג התרופות על-ידי האונקולוגים המומחים ביותר, שקבעו, לא הייתי אומר סדרי עדיפויות, אלא מי קודם למה.

יעקב בן-יזרי: זה גרם לכך שה"אווסטין" וה"ארביטוקס" נמצאו בדרגה נמוכה בסולם הקדימות של התרופות למחלות הממאירות, שהיו אמורות להיות במסגרת הסל ובמסגרת התוספת לסל התרופות.

יעקב בן-יזרי: מה עושים?

יעקב בן-יזרי: במשך השבועיים, עוד לפני השביתה, התחלנו למצוא פתרונות ותשובות, אפילו אם הם ארעיים, עד לפתרון הולם, שורשי ורדיקלי, לבעיה.

יעקב בן-יזרי: שמעתם בוודאי את ההצעות של מפלגת הגמלאים, שהיתה מוכנה בשלב ראשון לתת 35 מיליון שקל מתוך 50 המיליון, אלא מה, היה צורך באישור של היועץ המשפטי, פן אלה שהתרופות שלהם קדמו ל"אווסטין" ול"ארביטוקס" יתבעו אותנו בבג"ץ, מדוע מעדיפים תרופה זו על תרופה אחרת אשר הוקדמה על-ידי המומחים.

יעקב בן-יזרי: זה היה גורר אותנו לבעיות נוספות שלא היינו מצליחים להתמודד אתן.

יעקב בן-יזרי: מבחינה אובייקטיבית ומבחינה חוקית לא יכולנו להתמודד עם העניין הזה והנושא ירד מהפרק.

יעקב בן-יזרי: בינתיים עוברים ימים ומחפשים שוב פתרונות.

יעקב בן-יזרי: עלו פתרונות בצורה של תרומה כזו או תרומה אחרת.

יעקב בן-יזרי: נכון שזו מחויבותה של הממשלה לספק את הצרכים של האזרחים בכל התחומים ובכל הנושאים שנוגעים לשירותים שהאזרח זקוק להם.

יעקב בן-יזרי: לא צריך להסתמך ולבנות את הפתרון על תרומה או על סיוע זמני כזה או אחר, אבל כדי למצוא את הפתרון ולתת את התשובה לחברים היושבים כאן מול הכנסת, הצענו להם שבינתיים יקבלו את הפתרון הזה, עד שיימצא הפתרון הנוסף.

יעקב בן-יזרי: זה לא הלך.

יעקב בן-יזרי: בפגישה אצל כבוד נשיא המדינה ביום חמישי האחרון, שאליה הוזמנתי וגם הוזמנו האנשים הטובים האלה, הוצע להם פתרון, שוב זמני, באמצעות הזרמת כסף לעמותות, והן תקבעה את סדר העדיפויות, כדי לתת את התרופה לחולים האלה.

יעקב בן-יזרי: אמרו שזה לא מספיק.

יעקב בן-יזרי: התחייבתי אישית, בנוכחות הנשיא, שאם בספטמבר יאזל הכסף הזה שנתרם באמצעות העמותות, אני, שר הבריאות, מתחייב קבל עם ועדה לתת פתרון עד 31 בדצמבר 2006, ונתחיל בתשובה הולמת יותר החל מ-1 בינואר 2007.

יעקב בן-יזרי: לצערי הרב, גם את הפניות האלה של הנשיא ושלי הם דחו.

יעקב בן-יזרי: לבי אתם ואני לא בא חלילה לתקוף או לקטרג על התופעה הזאת, שכן אם היום אנחנו רואים את הקבוצה הזאת, מחר יכולה לבוא קבוצה אחרת, ולאן אנחנו באים.

יעקב בן-יזרי: אין מדינה בעולם אשר מסוגלת להתמודד עם הבעיות הקשות כפי שמדינת ישראל מתמודדת אתן יום-יום ושעה-שעה.

יעקב בן-יזרי: רמת הבריאות במדינת ישראל טובה, החל בגיל הצעיר וכלה בגיל המבוגר יותר, עם תוחלת חיים מתקדמת; אספקת השירותים הרפואיים הולמת את כל האוכלוסיות האלה – אבל החולים הקשים במחלות הממאירות מחייבים התמודדות וחיפוש הדרכים לפתרון הבעיה.

יעקב בן-יזרי: מסתמן פתרון כלשהו – שוב, במסגרת הסיכומים הקואליציוניים שהיו - ואז נקדים את הזרמת התוספת שאמורה להיות ב-1 בינואר 2007, בסך 350-400 מיליון שקל, החל מחודש יוני-יולי.

יעקב בן-יזרי: עם שובו של פרופסור שני, יושב-ראש ועדת הסל, לאחר אישור הכנסת את התקציב עם השינויים שאנחנו מנסים להציע לכנסת - הוועדה תשב, תשדרג שוב את כל התרופות אשר עונות ונותנות תשובות לקבוצת החולים במחלות הממאירות האלה.

יעקב בן-יזרי: אני מאמין שבזה יימצא פתרון גם לחולים הנזקקים לתרופות אשר נמצאות ברשימה, גם "אווסטין" וגם "ארביטוקס", בצורה מכובדת, בלי להגיע לזעזועים כפי שהגענו אליהם בזמן האחרון.

יעקב בן-יזרי: אני רוצה להגיד, שלצערי הרב הדברים עשויים או אמורים או עלולים לפגוע בסעיפים אחרים במערכת הבריאות.

יעקב בן-יזרי: אנחנו נעמוד על המשמר, כדי שהנושאים שהעמדנו לנגד עינינו בתוכנית 2007 במסגרת תקציב משרד הבריאות אכן יהיו.

יעקב בן-יזרי: נדאג למלא ולתכנן ולבצע את מה שמוטל עלינו במסגרת התוכניות שהצגנו בפני ועדת הכספים כבר הבוקר.

יעקב בן-יזרי: אני מקווה שהאישור הזה יינתן ונוכל לצאת לדרך ולתת תשובה גם בנושאים האלה שהזכרנו, קרי התרופות, בין היתר ה"אווסטין" וה"ארביטוקס".

יעקב בן-יזרי: אני מבקש שלא לקבל את ההצעה להביע אי-אמון ולדחות אותה.

יעקב בן-יזרי: תודה לכם.

דליה איציק: תודה לך, אדוני השר.

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת אביגדור ליברמן מישראל ביתנו לנמק את הצעת האי-אמון - הנושא הפעם: תוכנית ההתכנסות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני; יש לך עשר דקות.

אביגדור ליברמן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, למדינת ישראל לא חסרות בעיות – סל הבריאות, אבטלה, עובדים זרים, משבר ברשויות המקומיות, גבול הצפון - אבל כל ממשלה נורמלית עושה סדר עדיפויות, מה הן באמת הבעיות האקוטיות ומה הן הבעיות המשניות.

אביגדור ליברמן: היום ברור לכולם, ברור יותר מאי-פעם, שהבעיה הקיומית שלנו היא בעיית אירן, הבעיה של הנשק הגרעיני, הטכנולוגיות הגרעיניות.

אביגדור ליברמן: זו הבעיה הקיומית.

אביגדור ליברמן: מבחינתנו זו שאלה של לחיות או לחדול.

אביגדור ליברמן: כל ממשלה נורמלית היתה מרכזת את כל המאמצים בבעיה הזאת.

אביגדור ליברמן: כשראש ממשלת ישראל מגיע לארצות-הברית ומנסה למכור את תוכנית ההתכנסות, שאין לה רגליים, אין לה שום בסיס, ומסיח את הדעת מהבעיה העיקרית שלנו, זה חוסר אחריות.

אביגדור ליברמן: אני גם שואל - איזה מין מומחים הכינו את תוכנית ההתכנסות?

אביגדור ליברמן: האם ישבו אנשי כוחות הביטחון, מומחים לגיאוגרפיה, מומחים לכלכלה, מומחים לדמוגרפיה?

אביגדור ליברמן: מי הם בדיוק המומחים שהכינו את התוכנית הזאת?

אביגדור ליברמן: מצאתי רק מומחים בתחום אחד – הספינולוגים.

אביגדור ליברמן: הספינולוגים ישבו והכינו את תוכנית ההתכנסות.

אביגדור ליברמן: זה מה שהיה טוב לפני הבחירות, וכנראה אין שום אג'נדה, אין שום סדר-יום אחר לממשלה הזאת לאחר הבחירות.

אביגדור ליברמן: לכן היא נאחזת בדבר האומלל הזה שנקרא תוכנית ההתכנסות.

אביגדור ליברמן: אני גם שואל – אנחנו מדברים כרגע על סל הבריאות.

אביגדור ליברמן: חסרים 100-150 מיליון שקל.

אביגדור ליברמן: אין כסף לעצור את ייקור החלב, אין כסף לייצב את מחירי הלחם.

אביגדור ליברמן: אני שואל את אנשי האוצר: מה ההערכה שלכם לגבי תוכנית ההתכנסות?

אביגדור ליברמן: מדובר ב-20 מיליארד דולר.

אביגדור ליברמן: מישהו יכול להגיד מאיפה בדיוק לוקחים 20 מיליארד דולר לתוכנית ההתכנסות?

אביגדור ליברמן: העברתי גם שאילתא לשר האוצר.

אביגדור ליברמן: אני רוצה לקבל משר האוצר הערכה לתוכנית ההתכנסות.

אביגדור ליברמן: לפחות אנשי אגף התקציבים שדיברתי אתם מדברים על 20 מיליארד דולר.

אביגדור ליברמן: מעניין מאיפה ייקחו את זה.

אביגדור ליברמן: אין כסף למגן את בתי-הספר.

אביגדור ליברמן: אין כסף למגן את גני-הילדים בשדרות, ופה מנסים להביא את זה עוד פעם על חשבון הציבור - לממן את הטירוף של הספינולוגים.

אביגדור ליברמן: מה, אנחנו מממנים מערכות בחירות של מפלגת קדימה?

אביגדור ליברמן: דבר נוסף שמאוד מעניין, מה עם הפקת לקחים מההינתקות?

אביגדור ליברמן: עשינו תוכנית הינתקות, ומה קיבלנו בתמורה?

אביגדור ליברמן: אני יודע מה נתנו.

אביגדור ליברמן: בתמורה קיבלנו "חמאס" בשלטון, קיבלנו "קסאמים" באשקלון, בשדרות, בנגב המערבי.

אביגדור ליברמן: מה יהיה אחרי תוכנית ההתכנסות?

אביגדור ליברמן: נקבל "ג'יהאד" בשלטון?

אביגדור ליברמן: נקבל "קסאמים" ברעננה, בגוש-דן, בתל-אביב?

אביגדור ליברמן: מי עשה הפקת לקחים מתוכנית ההינתקות?

אביגדור ליברמן: איך אנחנו מונעים אותו טירוף ואותה הידרדרות גם במרכז הארץ?

אביגדור ליברמן: לכן, להערכתי, כל תוכנית ההתכנסות היא סכנה קיומית.

אביגדור ליברמן: הייתי אומר לראש הממשלה: למד את הלקח העיקרי - שאלות של מלחמה ושלום אי-אפשר להעביר ברוב טכני; אתה חייב לפעול מתוך קונסנזוס רחב בעם.

אביגדור ליברמן: אין שום קונסנזוס, אין הסכמה בקואליציה לגבי תוכנית ההתכנסות.

אביגדור ליברמן: אני שומע את דוברי מפלגת העבודה המומחים.

אביגדור ליברמן: אני שומע את עמי אילון ואת פרופסור ברוורמן תוקפים אותי מימין נגד תוכנית ההתכנסות.

אביגדור ליברמן: איך בדיוק אתה מתכוון להעביר את זה, אם בתוך הקואליציה אין הסכמה?

אביגדור ליברמן: אני שומע עוד דבר, שלהערכתי הוא דבר מאוד מוזר ומאוד מעניין: "צריך לנהל משא-ומתן עם אבו-מאזן"; א.

אביגדור ליברמן: את יודעת מה?

אביגדור ליברמן: אולי היה בזה היגיון.

אביגדור ליברמן: צריך לנהל את המשא-ומתן מתוך עמדת כוח.

אביגדור ליברמן: צריך לנהל משא-ומתן כשהצד השני חלש ואתה חזק.

אביגדור ליברמן: אבו-מאזן הוכיח דבר אחד, שאין חלש ממנו ברשות הפלסטינית.

אביגדור ליברמן: אבל לפני שמנהלים אתו משא-ומתן, שיספק לפחות הוכחה אחת.

אביגדור ליברמן: הרי היתה מפת הדרכים, והיתה שם התחייבות בסיסית ומרכזית אחת, שהרשות הפלסטינית ואבו-מאזן התחייבו עליה - פירוק ארגוני טרור.

אביגדור ליברמן: ארגוני הטרור מאיימים לא רק על מדינת ישראל, אלא גם על אבו-מאזן עצמו.

אביגדור ליברמן: שיוכיח שהוא מפרק ארגון טרור אחד, שנדע שיש עם מי לנהל משא-ומתן.

אביגדור ליברמן: גם פה אין שום דרישה.

אביגדור ליברמן: אנחנו כאילו ממש לא רואים את העובדות ואת המציאות ולא מוכנים להתמודד אתן.

אביגדור ליברמן: גם הזיגזג של ממשלת קדימה - ראש הממשלה נמצא בארצות-הברית, ושלושת השרים פואד בן-אליעזר, ציפי לבני ושמעון פרס מנהלים משא-ומתן עם אבו-מאזן בשארם-א-שיח'.

אביגדור ליברמן: אומר ראש ממשלת ישראל ב-CNN: אבו-מאזן - על כרעי תרנגולת, לא רלוונטי וחלש, ולכן אין טעם לנהל אתו משא-ומתן.

אביגדור ליברמן: יום לאחר מכן בבית הלבן הוא כבר פונה אליו - לא אבו-מאזן, לא היושב-ראש, אלא "הנשיא של הרשות הפלסטינית, צריך לנהל אתך משא-ומתן".

אביגדור ליברמן: זה רציני?

אביגדור ליברמן: בתוך יום אחד אדם הופך דעתו כך?

אביגדור ליברמן: לכן אני אומר, שגם פה הלקח בנקודה של משא-ומתן ליצירת גבולות הקבע - וזה הדבר היחיד שאומרת ישראל ביתנו, והיא אמרה לפני הבחירות - הוא שאנחנו לא מוכנים לוויתורים.

אביגדור ליברמן: אנחנו מוכנים לנהל משא-ומתן על גבולות הקבע, אבל הפרטנר האמיתי למשא-ומתן על גבולות הקבע הוא לא הפלסטינים, אלא אך ורק הקוורטט.

אביגדור ליברמן: תסתכלו מה קרה בלבנון.

אביגדור ליברמן: בלבנון ניהלנו משא-ומתן מול האו"ם.

אביגדור ליברמן: האו"ם קיבל החלטה מחייבת.

אביגדור ליברמן: כל הקוורטט הכיר בגבול שלנו, בגבול הצפון.

אביגדור ליברמן: ממשלת לבנון עד היום לא הכירה בהסדר הזה.

אביגדור ליברמן: ממשלת לבנון לא מכירה בגבול, לא ה"חיזבאללה", ויש להם טענות כאלה ואחרות, חוות-שבעא, חוות-בטיח, זה לא מעניין אף אחד.

אביגדור ליברמן: ברגע שהקוורטט הכיר בגבול שלנו בלבנון כגבול בין-לאומי, זה הגבול המוכר על-ידי כל העולם.

אביגדור ליברמן: לכן העצה שלי לממשלת ישראל היא קודם כול להתחיל לנהל, אם לא משא-ומתן, מגעים עם הקוורטט.

אביגדור ליברמן: זה מה שמכריע.

אביגדור ליברמן: מה שהקוורטט יקבל - לפלסטינים אין ברירה.

אביגדור ליברמן: אם הם יקבלו או לא יקבלו את זה, הם פשוט יהיו לא רלוונטיים.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להעיר הערה אחרונה במסגרת הזמן שנותר.

אביגדור ליברמן: אני שומע מחלוקות בין קדימה לבין מפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: אמרתי את זה במסגרת המשא-ומתן, ואני אומר את זה גם אחרי המשא-ומתן ואני אומר גם היום: אין שום סיכוי שהקואליציה של מפלגת העבודה וקדימה תשרוד.

אביגדור ליברמן: זה שעטנז מובנה, בסיסי, שאין לו מקום; זה דבר לא טבעי, וככל שתבנו קואליציה חדשה מהר יותר, כך יהיה יותר בריא.

אביגדור ליברמן: אני חוזר ואומר - ונשאלתי על כך הרבה פעמים, ואמרתי את זה לפני הבחירות, אמרתי את זה תוך כדי המשא-ומתן ואני אומר את זה גם אחרי המשא-ומתן - שברגע שתוציאו את מפלגת העבודה מהקואליציה, תעשו טוב לעם ישראל.

אביגדור ליברמן: אנחנו באמת פרטנרים, בתנאי שתוציאו את מפלגת העבודה.

דב חנין: - - - ביקורתם מימין.

אביגדור ליברמן: א.

אביגדור ליברמן: אני שמח לשמוע סוף-סוף הערה של דב חנין.

אביגדור ליברמן: עדיין לא שמעתי נאום שלך, אבל שמעתי הערה שלך עכשיו.

אביגדור ליברמן: אני אומר לך שמפלגת העבודה היא באמת מפלגה לא רלוונטית.

אביגדור ליברמן: זו מפלגה שהלכה על דגל חברתי ומייד הזניחה את הדגל החברתי.

אביגדור ליברמן: היא כבר הוכיחה מה היא שווה.

אביגדור ליברמן: הקואליציה האמיתית שיכולה להתמודד עם הנושא האירני, עם הנושא הפלסטיני, עם יצירת גבולות קבע, היא אך ורק קואליציה בלי מפלגת העבודה.

אביגדור ליברמן: ככל שתעשו את זה מהר יותר - - -

ראובן ריבלין: בלי מפלגת העבודה ובלי התכנסות.

אביגדור ליברמן: ברגע שמפלגת ישראל ביתנו בפנים, אין התכנסות.

אביגדור ליברמן: התכנסות זה כמו מפלגת העבודה, אלה שני דברים לא רלוונטיים.

אביגדור ליברמן: אני מדבר על דברים רלוונטיים.

אביגדור ליברמן: מה שלא רלוונטי הוא לא על סדר-היום שלי.

אביגדור ליברמן: הספינולוגים, שיתעסקו בהתכנסות, אנחנו נתעסק בבעיות הביטחון של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

אביגדור ליברמן: אני מציע להביע אי-אמון בממשלה הזאת.

אביגדור ליברמן: תודה.

קריאה: - - -

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון, הצעת אי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל: הצעות ראש הממשלה לנסיגה ולפינוי יישובים כפי שהוצגו בשיחותיו עם נשיא ארצות-הברית.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, אני מסכים עם דבריו של חבר הכנסת ליברמן.

בנימין אלון: מלבד המשא-ומתן שהוא ניהל כאן עם קדימה, לכל שאר הדברים אני מסכים, כמובן.

אביגדור ליברמן: אם זה משא-ומתן, אני פועל להוציא את מפלגת העבודה.

יעקב אדרי: הוא רואה בזה שליחות.

בנימין אלון: אני חושב שבאמת וביושר, גברתי היושבת-ראש, הגיע פרס נובל לשמעון פרס, כי זאת באמת היתה גאונות אדירה.

בנימין אלון: עוד לא היתה בהיסטוריה המצאה שכזאת, להפוך את הרוצח הזה ערפאת לחתן פרס נובל לשלום ולתת נשק לאויב שלך כדי להשיג שלום.

בנימין אלון: זו המצאה גאונית, שהוא ראוי לקבל עליה פרס נובל.

בנימין אלון: אבל נדמה לי שעמיר פרץ קצת ממהר מדי.

בנימין אלון: סתם להיות סכסכן?

בנימין אלון: מה כל העניין הזה לתת לאבו-מאזן, ואבו-מאזן כועס שמפרסמים את זה?

בנימין אלון: ודאי שהוא כועס.

בנימין אלון: הוא ביקש פה מהאימפריאליסטים החדשים לעשות הפרד ומשול?

בנימין אלון: אז בכל הרשתות משדרים, שאנחנו נדאג לתת נשק לאבו-מאזן.

בנימין אלון: שר הביטחון וחברי כנסת אחרים מהעבודה מתגאים בכך ואומרים, "אני העליתי ראשון את ההצעה", "הוא העלה ראשון את ההצעה", ומה?

בנימין אלון: וה"חמאס", עם 3,000 החיילים שלו ושר הפנים שלו נגד ה-50,000, שלא מקבלים משכורת, עם הנשק שאנחנו נתנו להם מאבו-מאזן, באנרכיה מוחלטת.

בנימין אלון: כל מה שאמרנו שיהיה, קרה.

בנימין אלון: ארסנל הנשק של המזרח התיכון כאן.

בנימין אלון: אנחנו גם יודעים על מה מדובר.

בנימין אלון: אנחנו מדברים על 6.5 טונות TNT שנכנסו לרצועה מאז הגאונות הזאת של ההתנתקות או דרך הים או במעברים קרקעיים שהם פתוחים.

בנימין אלון: מדברים על טילי "גראד" שמשתכללים, והם בדרך לאשקלון.

בנימין אלון: לכן, עם כל הרצון שלי לעזור למיגון של עוטף-עזה, את אשקלון לא נוכל ולא נרצה למגן.

בנימין אלון: אנחנו מדברים על אר.

בנימין אלון: פי.ג'י.

בנימין אלון: ועל טילי נ"מ, וכל זה נמצא היום ברצועת-עזה בכמויות אדירות.

בנימין אלון: אז נכון שאימפריאליסטים קטנים מבסוטים שהם מסכסכים בין אבו-מאזן לבין ה"חמאס".

בנימין אלון: זה רוחק וגובה הראות של הממשלה המסוכסכת הזאת, וזה גודל האחריות שלה.

בנימין אלון: ועל זה לא מקבלים פרס נובל, כי זה לא כזה גאוני.

בנימין אלון: זו חקיינות.

בנימין אלון: לתת נשק למשמר הנשיאותי של אבו-מאזן זה לא דבר כזה גאוני כמו להפוך את ערפאת לחתן פרס נובל לשלום.

בנימין אלון: היום כל אלה שלחצו לו את היד מתביישים, וטוב שהם מתביישים, ומסתירים את התמונות.

בנימין אלון: אני זוכר איך הם עמדו בתור לפגוש אותו, את הוד מעלתו נקי הכפיים, סמל השחיתות, שהוריש את כל כספי השחיתות שלו לרעייתו הכבודה.

בנימין אלון: אבל, הרי אני לא בא לחזור אל ענייני אוסלו.

בנימין אלון: אני שואל אותה שאלה ששאל חבר הכנסת ליברמן: איך אנחנו במדינה מתוקנת, בממשלה סבירה, כנסת שאמורה לפקח - מה פירוש, אין הפקת לקחים?

בנימין אלון: שום דבר?

בנימין אלון: העובדות הן שכמות ההפגזות על עוטף-עזה היא פי-שלושה.

בנימין אלון: לא רואים שמה שאמרנו קורה?

בנימין אלון: שבדוגית, שתושביה נעקרו - על מה ולמה?

בנימין אלון: על מה ולמה עקרתם שלושה יישובים שהם פרוור של אשקלון, שבינם לבין אשקלון לא היה ולו ערבי אחד מרצועת-עזה, שאחרי שלירן הרפז נרצחה בנו בעשרות מיליונים גדר רצינית, חכמה וגאונית בין היישובים לבין רצועת-עזה.

בנימין אלון: על מה ולמה עקרתם אותם?

בנימין אלון: האנשים מאלי-סיני יושבים בצומת יד-מרדכי עד היום.

בנימין אלון: שמונה חודשים מהעקירה.

בנימין אלון: מה היתה התמורה?

בנימין אלון: מה הגאונות המדינית?

בנימין אלון: אני לא בא אליכם עם פסוקים, אף שזו השקפת עולמי.

בנימין אלון: אני לא בא אליכם עם מדרשים, אף שאני מאמין שמי שלא מבין את התנ"ך באזור הזה גם לא מבין ריאל-פוליטיקה.

בנימין אלון: תאמרו לי בהיגיון: מה ההישג המדיני הנבון של התוכנית החד-צדדית הזאת, שהוכיחה את עצמה בהתנתקות?

בנימין אלון: מה הגאונות הזאת שאנשים סובלים עד היום, והם שואלים על מה.

בנימין אלון: גם בגין עקר יהודים, ולא הסכמתי אתו גם אז, אבל אלו שהוא עקר ידעו שהרוב הגדול של הכנסת הזאת חושב שלתת צ'אנס לשלום עם הגדולה בארצות ערב זה הגיוני, והם אמרו, אם זה הקורבן, אז מי אנחנו?

בנימין אלון: נשתוק.

בנימין אלון: אבל מה אני אומר לתושב אלי-סיני שיושב ליד תחנת הדלק בצומת יד-מרדכי?

בנימין אלון: בשביל מה היה כדאי?

בנימין אלון: כדי שלבית שלו ייכנסו ומשם יירו על אשקלון?

בנימין אלון: אין איזו אחריות?

בנימין אלון: איפה הדין-וחשבון?

בנימין אלון: איך ממשיכים כאילו כלום?

בנימין אלון: בא ראש ממשלת ישראל ומטריד נשיא שיש לו קשיים מבית ומחוץ, כשנשיא ארצות-הברית מבין שאירן ואירן ורק אירן זאת הבעיה שלנו, ובא הפרובינציאלי הזה מהמדינונת הקטנה שלנו ונותן לו הרצאות ואומר לו: תיכנס להיסטוריה אם תגרש יהודים, תיכנס להיסטוריה.

בנימין אלון: איזו תרומה קיבלו אמריקה והעולם המערבי מרצועת-עזה שהפכה לחמאסטן?

בנימין אלון: אין יכולת להבין שהיום הבעיה שלנו זה האסלאם הקיצוני ולא הסכסוך הפלסטיני-הישראלי?

בנימין אלון: לא מבינים שהסכסוך הזה הוא קטנטן לעומת האינטרסים הבין-לאומיים?

בנימין אלון: זה תפקידו של ראש ממשלת ישראל, להדיר שינה מעיני נשיא ארצות-הברית שדואג לאיום האמיתי שלנו, הקיומי, ולהציק לו בדברים שמסוכנים לנו?

בנימין אלון: אני חושב שזאת קטנות, אני חושב שזו קטנוניות וזה עצוב שכך הם הדברים.

בנימין אלון: זה לא ימין ושמאל.

בנימין אלון: מותר לומר, טעינו.

בנימין אלון: אני רוצה ששמעון פרס, שכולנו מעריצים אותו ומאחלים לו הרבה שנות פעילות, שיהיה לו אומץ הלב להגיד: טעיתי, הבאתי תקדים אסוני של אוסלו, יצרתי יצירה משונה ומעוותת.

בנימין אלון: כי אם הוא לא יגיד את זה, לא יאמרו את זה אנשי ההתנתקות, וחס וחלילה, אם הרוב האוטומטי של מרצ והמפלגות הערביות משמאל ייתן פה באיזו סיטואציה, שוב בלי להבין מה הם עושים, רוב לפשע נוסף כזה, גם הם לעולם לא יודו בטעותם.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני חבר הכנסת.

דליה איציק: אני קוראת לשר המתאם להשיב על שתי הצעות האי-אמון.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה חזר ביום חמישי האחרון מביקורו בוושינגטון.

יעקב אדרי: זה היה ביקור ראשון של ראש ממשלת ישראל לאחר הבחירות.

יעקב אדרי: אני חושב שהביקור כשלעצמו, ואת זה ראינו כולנו, ראינו ושמענו - - -

צבי הנדל: הוא דיבר יפה.

יעקב אדרי: אני לא מציע להגיד את הדברים ככה כבדרך אגב.

יעקב אדרי: ראינו ושמענו איך הוא התקבל - - -

גלעד ארדן: מה הנתון המדויק?

גלעד ארדן: 18 פעם קטעו את דבריו למחיאות כפיים או 22?

יעקב אדרי: לא נכנסתי למספרים.

יעקב אדרי: אני שמח שאתה גם סופר.

יעקב אדרי: אם נכנסת למספרים, חבר הכנסת גלעד ארדן, אתה יכול לעשות השוואות מה היה בעבר ומה היום.

יעקב אדרי: מה לעשות, ראש הממשלה נתקבל בכל הכבוד הראוי, ואני חושב שתעודת הכבוד, כפי שאמר ראש הממשלה, היא קודם כול למדינת ישראל.

יעקב אדרי: ואת זה צריך להדגיש.

יעקב אדרי: יש לנו נשיא ידידותי, יש לנו חברי קונגרס ידידותיים.

יעקב אדרי: אני חושב שמדינת ישראל נתפסת כאי בודד במזרח התיכון, כאי של שפיות, כאי הדמוקרטי היחיד.

קריאה: את זה הם גילו עכשיו?

גלעד ארדן: עד אולמרט לא היתה דמוקרטיה ולא היה משטר ידידותי.

יעקב אדרי: לא אמרתי.

יעקב אדרי: אמרתי שזה נמשך, והנשיא הדגיש את זה פעם נוספת.

יעקב אדרי: מה לעשות, נוצרה גם כימיה טובה.

יעקב אדרי: לא היה תקדים שנשיא יושב עם ראש ממשלה כמעט שש שעות.

יעקב אדרי: זה לא פשוט.

יעקב אדרי: הנשיא הסיני שהיה לא מזמן, בתקופה מקבילה, לא היה אצל נשיא ארצות-הברית יותר משעה וחצי, ואני לא עושה השוואה.

גלעד ארדן: זו לא השאלה.

גלעד ארדן: השאלה היא הם אם מספקים לכם - - - כמו שהצעת בהצעת חוק, אם הם מממנים לכם את ההתנתקות, ולא כמה דקות, ואם "דיאט-קולה" הוא קיבל פעמיים או ארבע פעמים.

גלעד ארדן: זה לא מה שחשוב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גלעד ארדן, אני אף פעם לא הפרעתי לנאומים שלך.

יעקב אדרי: אני מאוד מבקש, תנו לי לומר את הדברים.

יעקב אדרי: אני חושב שבסופו של דבר, בשורה התחתונה, זה היה ביקור מוצלח מאוד שהביא כבוד למדינת ישראל.

יעקב אדרי: אשר לתכנים, שמעתי אותך בקשב רב, חבר הכנסת בני אלון, אני תמיד אוהב לשמוע אותך, וגם את חבר הכנסת אביגדור ליברמן, על הנושא האירני.

יעקב אדרי: וכי יש לכם ספק אם זה עלה?

יעקב אדרי: יש לכם ספק אם ראש הממשלה דיבר על זה?

יעקב אדרי: זה עלה גם עלה.

יעקב אדרי: הוא דיבר ארוכות עם הנשיא, והנשיא דיבר אתו ארוכות על הנושא הזה.

יעקב אדרי: זה נושא שעל סדר-היום.

יעקב אדרי: למזלנו, בנושא האירני נשיא ארצות-הברית רואה את הדברים עין בעין עם ישראל.

יעקב אדרי: אני לא מגלה פה סודות.

יעקב אדרי: הנשיא האמריקני לקח על עצמו לטפל בנושא הזה דרך מועצת הביטחון, דרך אירופה, ואני מקווה שיטפלו בזה על הצד הטוב ביותר.

יעקב אדרי: אני לא חושב שכאן המקום להרחיב בנושאים האלה.

יעקב אדרי: אבל להגיד שראש הממשלה דיבר רק על ההתכנסות, אני חושב שזה חוסר אחריות.

יעקב אדרי: ראש הממשלה דיבר ארוכות, והוא סיפר לנו את זה, שמענו את זה גם אתמול, שמענו את זה גם היום - הנושא האירני היה אחד הנושאים החשובים ביותר בביקור הזה.

יעקב אדרי: אין צורך להרחיב את הדיבור.

יעקב אדרי: ראש הממשלה עשה את מה שצריך לעשות, והנשיא האמריקני יודע שיש לו עסק עם מטורף אירני.

יעקב אדרי: אין מה לעשות.

יעקב אדרי: צריך להגיד את המלים בקול רם.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שידעו איך לטפל בנושא הזה.

יעקב אדרי: האמריקנים, מועצת הביטחון, מתקדמים בנושא הזה, ואני חושב שראש הממשלה עשה את זה על הצד הטוב ביותר.

יעקב אדרי: ראש הממשלה הצהיר בנאומו כי הוא מושיט יד לשלום למחמוד עבאס, לאבו-מאזן, הנשיא הנבחר של הרשות הפלסטינית, וכי מדינת ישראל מוכנה לנהל משא-ומתן עם הרשות.

יעקב אדרי: יש מפת דרכים, וזו מפת דרכים שכבר התחייבו לה בממשלה הקודמת.

יעקב אדרי: הכנסת גם אישרה אותה.

יעקב אדרי: מובן שזה הדבר הראשון בתהליך הארוך והמייגע שיהיה.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה, דבר ראשון - וראש הממשלה חזר על זה - שהרשות קודם כול תתנער מהטרור, זה האלף-בית בנושא מפת הדרכים, לפרק את תשתית הטרור, לקבל את ההסכמים וההתחייבויות הקודמים ולהכיר בזכות קיומה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: שוב, זה כתוב במפת הדרכים.

יעקב אדרי: עם זאת, וגם את זה צריך לציין, שלוש שנים כבר עברו מאז הוצגה מפת הדרכים.

יעקב אדרי: היא היתה ונותרה התוכנית הנכונה, אך אם ההנהגה הפלסטינית לא תקיים את ההתחייבויות שהיא לקחה על עצמה, והיא חתומה על מפת הדרכים, ולא יהיו שותפים ולא יראו בנו שותפים לשלום - אי-אפשר להמתין לפלסטינים לנצח.

יעקב אדרי: אי-אפשר שנהיה בני-ערובה שלהם, כל עוד הם לא רוצים וכל עוד יש בלגן, ויש מאבק בתוך הרשות בין ה"חמאס" לבין הנשיא אבו-מאזן, ויש שם בעיות קשות.

יעקב אדרי: לא נוכל לחכות לנצח, עד שהבעיות ייפתרו ועד שאולי ישבו אתנו ונדבר ונתחיל במשא-ומתן ארוך ומייגע.

יעקב אדרי: לכן, אם נגיע למסקנה שהנתיב עם הפלסטינים הוא חסר סיכוי, וזה לא היום ולא מחר ולא מחרתיים, אנו נמצה את כל מה שאפשר בנושא המשא-ומתן עם אבו-מאזן - נעשה את הכול, האמריקנים מעורבים, והאירופים מעורבים.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שבלחץ המשותף יכול להיות שהמשא-ומתן אולי יישא פרי.

יעקב אדרי: אני מדגיש "אולי", כי, לצערנו, עד היום זה לא קרה.

יעקב אדרי: אם זה לא יקרה ולא יהיה עם מי לשבת ולדבר, נגיע לתוכנית ההתכנסות.

יעקב אדרי: כמובן, ואת זה חייבים להדגיש, עדיין אין תוכנית מורכבת.

יעקב אדרי: בסיס העקרונות שלה ידוע, וראש הממשלה אמר זאת בקול רם לפני הבחירות.

יעקב אדרי: הוא שם את זה על השולחן.

יעקב אדרי: הוא שם את זה לעם.

יעקב אדרי: שום דבר לא היה מוסתר.

יעקב אדרי: אי-אפשר להגיד שזה לא נאמר ושלא על זה נבחרו.

יעקב אדרי: נבחרנו על העניין הזה, וראש הממשלה אמר את הדברים בקול רם בצורה הכי בהירה.

יעקב אדרי: מובן שההתכנסות תוכל לבנות את עתידה של ישראל.

יעקב אדרי: זה לא יהיה פשוט.

יעקב אדרי: ראש הממשלה גם הדגיש שזה ייעשה בהידברות.

יעקב אדרי: ידברו עם האנשים.

יעקב אדרי: נדבר פה בתוך הכנסת, בתוך הממשלה, עם אותם מתיישבים, שצריך להעריכם ולהוקירם.

יעקב אדרי: צריך לעשות את הכול בהידברות.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה, מתפלל ומייחל, שבסופו של דבר, כאשר זה יגיע, זה יהיה בהסכמה רחבה.

יעקב אדרי: יכול להיות שיהיו הסכמות.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גלעד ארדן, ראש הממשלה אמר שאנחנו רוצים את גושי ההתיישבות.

יעקב אדרי: על זה גם הלכנו לבחירות.

יעקב אדרי: גושי ההתיישבות, ירושלים מאוחדת, בקעת-הירדן - הדברים נאמרו.

יעקב אדרי: הם גם כתובים.

גלעד ארדן: אז התוכנית לא תצא אל הפועל והיא תהיה ביחד עם סיפוח של גושי ההתיישבות, כמו בהצעת החוק שלך מהכנסת הקודמת?

יעקב אדרי: אתן לך את התשובה.

יעקב אדרי: כאשר התוכנית תקרום עור וגידים, היא תובא קודם כול בפני הבית הזה.

יעקב אדרי: נעשה את זה במקסימום הידברות עם כולם.

יעקב אדרי: כרגע, התוכנית היא רק בראשיתה והיא מתגבשת.

יעקב אדרי: אבל קודם כול, רוצים למצות את המשא-ומתן.

ראובן ריבלין: זה רק קווי מיתאר.

גלעד ארדן: - - - הציבור הישראלי לא מבין מה - - - עדיין קשה לנו להבין אותה.

יעקב אדרי: בבוא הזמן, כאשר זה יגיע - - -

גלעד ארדן: רוצים להרחיב את שטחי השיפוט של השר בר-און.

גלעד ארדן: חשוב לנו שיהיו יותר שטחי שיפוט.

יעקב אדרי: כאשר זה יגיע, כולנו נדע ונשמע ונתדיין ונתווכח ונשכנע זה את זה בנושא.

גלעד ארדן: אמרתם שזה בעוד שישה חודשים.

יעקב אדרי: אני לא יודע.

יעקב אדרי: אני לא מציע לך למהר.

יעקב אדרי: אני לא מציע למהר.

יעקב אדרי: בכל מקרה, ההתכנסות אמורה להפחית באופן משמעותי את החיכוך בין ישראלים לפלסטינים ולפתור חלק ניכר מהסכסוך בין שני העמים הנאבקים.

יעקב אדרי: אני לא מציע להקדים את המאוחר.

יעקב אדרי: קודם כול, נתחיל ממפת הדרכים ונתחיל משא-ומתן, וכאשר זה יסתיים ונראה שאין מנוס מהליכה לשלב הבא, אז ממילא נלך לשלב הבא.

יעקב אדרי: אבל קודם כול נעשה את הכול כדי למצות את המשא-ומתן על בסיס מפת הדרכים.

יעקב אדרי: לפיכך, אני מבקש שלא לתמוך בהצעות האי-אמון, ואני מבקש לדחות אותן.

אמנון כהן: אדוני השר, תודה.

אמנון כהן: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע לנמק את הצעת האי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד בנושא: הריסת בתים, תוכניות מיתאר ויישום החלטות ממשלה בנוגע ליישובים הבדואיים בנגב.

רן כהן: היושב-ראש, כדאי להגיד תודה לשר על תוצאות הבגרות - - -

יעקב אדרי: אני מודה לך מאוד.

אמנון כהן: יישר כוח.

אמנון כהן: אלה הפירות של מה שנטעת אז.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשו לי לברך את נציגי היישובים הלא-מוכרים מהנגב שהגיעו לכנסת ונמצאים ביציע הקהל.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הקשבנו לכל הצעות האי-אמון שהועלו.

טלב אלסאנע: שתי הצעות דנו בסכסוך הפלסטיני-הישראלי.

טלב אלסאנע: שם אנחנו רגילים לשמוע שאין עם מי לדבר ואין על מה לדבר.

טלב אלסאנע: כאן אנחנו מתייחסים לאזרחי מדינת ישראל שאתם, לדעתי, יש מקום לדבר ויש על מה לדבר, אלא שממשלות ישראל בחרו שנים רבות לא לדבר.

טלב אלסאנע: השיטה האחת והיחידה שאימצו והדרך שבה מדברים אתם היא ששולחים אליהם את הציוד המכני הכבד כדי להרוס להם את הבתים.

טלב אלסאנע: אדוני השר - היית אז השר לביטחון פנים - בשבוע שעבר הגיעו מאות אנשי משטרה מלוּוים במסוק.

טלב אלסאנע: במקום להתמודד עם הפשע ועם הפשע המאורגן, מה הם הולכים לעשות?

טלב אלסאנע: הם הולכים להרוס בתים של אחמד אל-עמרני מהיישוב אבו-תלוּל.

טלב אלסאנע: הרסו לו שני בתים, שאחד מהם נבנה עבור הבן החולה שלו, אשר על-פי דרישות הרופאים צריך להחזיקו בתנאים, בטמפרטורה ועם ציוד רפואי ודרישות מסוימות.

טלב אלסאנע: הריסת הבית לא הרסה להם את החיים - היא מסכנת את חייו של הבן של אחמד אל-עמרני.

טלב אלסאנע: הם הרסו את הבית של סאלם אל-עמרני מהיישוב אבו-תלול, והם הרסו את הבית של ראידה אבו-עיש אשר מתגוררת ליד בית-הסוהר.

טלב אלסאנע: רבותי חברי הכנסת, בתוך בית-הסוהר יש אנשים שנשפטו בתור עבריינים ופושעים, אבל הם מקבלים בתוך בית-הסוהר חשמל, מים ושייאות.

טלב אלסאנע: ראידה אבו-עיש, אזרחית ותושבת מדינת ישראל, לא מקבלת מי שתייה ולא שום סוג של שירותים, ואת הבית שלה הם הורסים.

טלב אלסאנע: מה הפשע של אנשים אלה?

טלב אלסאנע: מה הם עשו?

טלב אלסאנע: הפשע האחד והיחיד שלהם הוא שהם אזרחים ערבים בנגב.

טלב אלסאנע: אין שום יישוב יהודי שהוא לא מוכר במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול אתכם: לו התגוררו ביישובים האלה יהודים, האם אתם מתארים לעצמכם שעד היום הם לא היו מוכרים?

טלב אלסאנע: שעד היום לא היו מספקים להם את התשתית הפיזית ומספקים להם את השירות הבסיסי?

טלב אלסאנע: הרי החוק שעליו מסתמכים כאשר יוצאים להרוס הוא חוק שנקרא חוק התכנון והבנייה, כלומר, גם תכנון וגם בנייה.

טלב אלסאנע: כולם יודעים שהאזרחים לא מתכננים.

טלב אלסאנע: מי שאמור לתכנן זה גורמי התכנון.

טלב אלסאנע: השאלה הנשאלת היא: איפה היו גורמי התכנון 60 שנה?

טלב אלסאנע: הרי אנשים האלה נמצאים והיישובים שלהם נמצאים.

טלב אלסאנע: אלה לא יישובים שמתגוררים בהם אדם אחד, 10, 100 או 1,000 איש.

טלב אלסאנע: כבוד שר הפנים, ביישוב אבו-תלול, שעליו אנו מדברים, מתגוררות 5,000 נפשות.

טלב אלסאנע: זה לא אחד, 50 או 100.

טלב אלסאנע: איפה גורמי התכנון?

טלב אלסאנע: מדוע לא דאגו לתוכניות מיתאר?

טלב אלסאנע: מדוע לא דאגו לתוכניות מפורטות?

טלב אלסאנע: איך אותו אדם יכול לקבל היתר בנייה?

טלב אלסאנע: נניח, אחמד אל-עמרני רוצה לקבל היתר בנייה.

טלב אלסאנע: הוא פונה לוועדה שאחראית על שטח ענק של בני-שמעון.

טלב אלסאנע: הוא יגיד: אני רוצה לקבל היתר בנייה כדי לבנות; יגידו לו: מצטערים.

טלב אלסאנע: אנחנו לא יכולים להנפיק היתר בנייה בשטח הזה.

טלב אלסאנע: אנחנו רק יכולים להרוס את הבית, אבל לתת לך פתרון אנחנו לא יכולים.

טלב אלסאנע: זה סביר?

טלב אלסאנע: זה מתקבל על הדעת?

טלב אלסאנע: מה מרוויחה מדינת ישראל מזה שהיא הורסת חמישה או שישה בתים כאשר ל-70,000 תושבים אין פתרון?

טלב אלסאנע: מה מרוויחה המדינה מזה שהיא מותירה את הילדים בוכים על הריסות הבתים שלהם?

טלב אלסאנע: מה, הם יאהבו את מדינת ישראל יותר?

טלב אלסאנע: הם יישארו ללא קורת גג, זה הפתרון?

טלב אלסאנע: הצדק בא על מקומו בשלום?

טלב אלסאנע: זה שלטון החוק?

טלב אלסאנע: איך אפשר לפרש חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו אם כבוד האדם הוא לא הזכות הבסיסית לקורת גג?

טלב אלסאנע: ואנחנו מדברים על לידה מחדש, ועל תקופה חדשה, ואנשים מבקשים דבר פשוט, דבר בסיסי, כבוד השר, דבר שהוא הזכות המוקנית לכל אדם, קורת גג.

טלב אלסאנע: אלה שפונו מגוש-קטיף, לפני שפינו אותם דאגו להם לכל מיני פתרונות אלטרנטיביים, ומי שלא מצאו לו פתרון עד היום מתגורר בבית-מלון.

טלב אלסאנע: לאנשים אלה דואגים להרוס את הבית, אבל לא חושבים לשנייה מה יהיה אתם מחר, איפה הם יגורו מחרתיים.

טלב אלסאנע: איפה הבעיה?

טלב אלסאנע: הבעיה היא, ראשית, שמי שמופקד על הפתרון הוא מינהל מקרקעי ישראל, וכל התפיסה נגזרת מסוגיה של אדמות.

טלב אלסאנע: כי מה התפקיד של המינהל?

טלב אלסאנע: המינהל נותן שירות בירושלים?

טלב אלסאנע: יש גורמים שנותנים שירות – יש משרדי ממשלה שנותנים שירות.

טלב אלסאנע: אז למה מי שמופקד לתת שירותי חינוך, רווחה, בריאות לאוכלוסייה הערבית בנגב זה המינהל?

טלב אלסאנע: איך יכול להיות דבר כזה?

טלב אלסאנע: הוא יהיה האלטרנטיבה של ממשלה?

טלב אלסאנע: הרי הסכסוך בין האוכלוסייה הערבית בנגב ובין המדינה הוא על קרקעות – בינם ובין המינהל; אז מפקידים את גורלם בידי המינהל?

טלב אלסאנע: זאת בעיה אחת.

טלב אלסאנע: בעיה שנייה: היתה החלטה, שבירכנו עליה, להכיר בכמה יישובים.

טלב אלסאנע: עד היום ההכרה היא תיאורטית, ועכשיו יש בשטח ניצנים של פיתוח כבישי גישה.

טלב אלסאנע: אבל יש היום מחלוקת רצינית בשאלה מי בעל הסמכות שם, האם המינהלת לקידום הבדואים?

טלב אלסאנע: האם המועצה האזורית אבו-בסמה?

טלב אלסאנע: האם הממונה על המחוז, דודו כהן?

טלב אלסאנע: יש ויכוח בין היהודים, שמשתק את העבודה שלהם, והערבים משלמים את המחיר.

טלב אלסאנע: צריך להחליט מהי חלוקת הסמכויות, מי אחראי.

טלב אלסאנע: צריך להקים גוף אחד שיהיה מופקד על הנושא, עם תוכנית שלמה, ברורה, ועם לוח זמנים.

טלב אלסאנע: באים ואומרים שהאוכלוסייה הבדואית בנגב אינה רוצה פתרון.

טלב אלסאנע: נמצא אתנו כאן ראש המועצה האזורית הראשונה לכפרים הלא-מוכרים, והם גיבשו תוכנית מצוינת לפתרון הבעיות של היישובים הלא-מוכרים: תוכנית לפיתוח רשות מוניציפלית לכפרים הערביים הבדואיים בנגב שהם לא מוכרים, שתקבל על עצמה גם את התכנון המוניציפלי, גם פתרון סוגיות כלכליות, גם אחריות לסוגיות חברתיות, וגם תדאג לצדק תכנוני ולצדק חברתי.

טלב אלסאנע: צריך לציין כאן שהאנשים האלה רוצים פתרון, הם לא מתנגדים לפתרון, אבל הם גם לא רוצים שמישהו ינחית עליהם פתרונות שהם לא שותפים להם.

טלב אלסאנע: לא פעם אנחנו שומעים מישהו שעולה אל הדוכן ואומר שהאנשים האלה רוצים – כל אחד על כל גבעה – לקבל יישוב.

טלב אלסאנע: זה לא המצב, רבותי.

טלב אלסאנע: האוכלוסייה הערבית בנגב מונה 160,000 נפש, היינו 25% מכלל האוכלוסייה של הנגב.

טלב אלסאנע: כפי שאתם יודעים, שטחי הנגב הם 60% משטח המדינה.

טלב אלסאנע: 12 מיליון דונם.

טלב אלסאנע: אוכלוסיית הנגב מונה 8% מאוכלוסיית המדינה.

טלב אלסאנע: 85% מהנגב הם שטח שומם שהוא או שמורת טבע או שטחי אש, כך שיש מקום רחב לכולם.

טלב אלסאנע: אבל 25% מאוכלוסיית הנגב מחזיקים אך ורק 2% מאדמות הנגב.

טלב אלסאנע: 25% מחזיקים 2% מאדמות הנגב.

טלב אלסאנע: המועצה האזורית רמת-הנגב, שאוכלוסייתה 4,500 נפש, תחום השיפוט שלה 4 מיליונים ו-200,000 דונם, שטח שהוא פי-עשרה מהשטח שמחזיקים 160,000 תושבים.

טלב אלסאנע: ואם אנחנו אומרים ש-25% המחזיקים ב-2% מבקשים שיתכננו להם על ה-2% האלה – מה ההיגיון?

טלב אלסאנע: אני לא מבין, מה ההיגיון שבשבוע שעבר המועצה הארצית לתכנון ובנייה אישרה 30 חוות של מתיישבים בודדים?

טלב אלסאנע: רבותי, מתיישב בודד – לכל מתיישב כזה נותנים בין 5,000 ל-10,000 דונם.

מוחמד ברכה: - - -

טלב אלסאנע: למה, איפה אתה חי?

טלב אלסאנע: מה חשבת?

טלב אלסאנע: אנחנו במדינת ישראל, אדוני.

טלב אלסאנע: מספקים לו חשמל, מי שתייה, מותר לו לבנות, אז מצד אחד 30 חוות למתיישבים בודדים, ומצד שני ליישובים של 3,000 אי-אפשר לאשר תוכניות מיתאר?

טלב אלסאנע: וכל עוד אין תוכניות מיתאר אפשר לעכב ולהמתין עד שהממשלה תעשה את שלה?

טלב אלסאנע: דורשים מהאוכלוסייה שתקיים את החוק, אבל בואו נשאל – האם הממשלה מקיימת את החוק?

טלב אלסאנע: אני מפנה אתכם לדוח מבקר המדינה מס' 52: המבקר מותח ביקורת נוקבת על ממשלות ישראל.

טלב אלסאנע: יותר מ-18 החלטות, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, הממשלה החליטה, ולא קיימה.

טלב אלסאנע: החלטות שלה.

טלב אלסאנע: הקימה ועדות, והוועדות לא הגישו את ההמלצות שלהן.

טלב אלסאנע: נמצאת בידי כאן תוכנית עבודה לשנת 2005.

טלב אלסאנע: תוכנית מצוינת, כבוד השר, אני אתן לך העתק ממנה.

טלב אלסאנע: היא של השר אולמרט, כאשר היה יושב-ראש ועדת המנכ"לים וראש הממשלה היה אריאל שרון.

טלב אלסאנע: הוא היה ראש הוועדה לענייני האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: הוא גיבש תוכנית מצוינת וגיבה את התוכנית בתקציבים, ועל-פי התוכנית הזאת, של השר אולמרט, שר התעשייה והמסחר וממלא-מקום ראש הממשלה, הוא צריך להקצות מיליארד ו-80,000 שקל לתוכנית של ארבע שנים.

טלב אלסאנע: האם התוכנית הזאת מומשה?

טלב אלסאנע: אנחנו עכשיו בדיון בתקציב המדינה – הקימו מועצה אזורית שנקראת המועצה האזורית אבו-בסמה - -

אמנון כהן: תסיים בבקשה.

אמנון כהן: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: - - שנכללים בה שבעה יישובים.

טלב אלסאנע: מקימים מועצה ולא מתקצבים אותה?

טלב אלסאנע: הממשלה קיבלה החלטה להקצות 380 מיליון שקל.

טלב אלסאנע: השאלה היא: האם התקציב הזה נכלל בתקציב השנה הבאה?

טלב אלסאנע: לכן, יש כאן בעיה עם הגישה, יש בעיה עם התפיסה.

טלב אלסאנע: נמצאים כאן – משפט אחרון – נציגים של שבט אל-עוקבי.

טלב אלסאנע: השבט הזה הועבר בשנת 1952 מהאדמות שלו ליד רהט – יש להם מסמכים – על-ידי המפקד הצבאי.

טלב אלסאנע: העבירו אותם לחורה.

טלב אלסאנע: עכשיו מוציאים נגדם צווי הריסה בחורה.

טלב אלסאנע: הם מבקשים לחזור למקום שגורשו ממנו.

טלב אלסאנע: אומרים להם שם: אנחנו נקים יישוב שנקרא גבעות-בר.

טלב אלסאנע: רבותי, צריך צדק.

טלב אלסאנע: לדעתי, הפתרון לבעיות הוא תפיסה אחרת, גישה אחרת: תפיסה שוויונית, הן מבחינת חלוקת המשאבים, הקרקעות, התכנונים, הן מבחינה תקציבית.

טלב אלסאנע: אנחנו מבקשים אך ורק זכויות אזרחיות.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני, מאחר שהממשלה אינה מקיימת את החלטותיה, מאחר שהממשלה אינה מאשרת תוכניות מיתאר ליישובים של תושביה, מאחר שהממשלה ממשיכה אך ורק במדיניות אחת – להרוס את הבתים של תושביה, אין לנו אמון בה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: ישיב שר הפנים רוני בר-און.

אמנון כהן: בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה שכשקיבלתי את הצעת האי-אמון בממשלה מטעם סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, התפתיתי להאמין שהם מציעים הצעת אי-אמון בממשלה על שאינה אוכפת חוק.

רוני בר-און: כי הנושא הראשון הוא הריסת הבתים ביישובי הבדואים בנגב.

רוני בר-און: אני סברתי שהמציעים מתלוננים על הממשלה שהיא לא אוכפת את החוק נגד בנייה בלתי חוקית, או לא מספיק אוכפת את החוק נגד בנייה בלתי חוקית.

מוחמד ברכה: אני סברתי, השר, שאתה תהיה בחור רציני כשמדובר בעזרה - - -

רוני בר-און: כך או כך, בדקתי את הדברים.

רוני בר-און: ביקשתי מאנשי המשרד להביא לי את כל הנתונים, גם שמעתי את הדברים של חבר הכנסת טלב אלסאנע – ולהגיד לכם שאני מאושר ממה שקורה?

רוני בר-און: התשובה היא לא.

רוני בר-און: להגיד לכם שאני מתרשם מהדברים שהממשלה לא עושה מאומה?

רוני בר-און: גם כאן התשובה היא לא.

רוני בר-און: על השאלה אם היא עושה מספיק או לא יכול להיות ויכוח, אבל צריך לדעת מהן המגבלות, צריך לדעת מהי קשת ההבטחות, מהי קשת הבעיות ומהי הדרך היעילה ביותר שתבור לה הממשלה, בשיתוף פעולה עם ראשי המגזר, כדי להגיע לתוצאות הנכונות.

רוני בר-און: ובכן, הפרטים הם אלה: אוכלוסיית הנגב היא כיום 165,000 נפש; מצילומי אוויר שאנחנו מפענחים אנחנו יודעים להגיד כי בשנת 2005 קיימים בנגב יותר מ-42,000 מבנים שנבנו בלא היתר, מה שאומר ש- 30% מאוכלוסיית הבדואים בנגב מתגוררת בפזורות לא חוקיות.

רוני בר-און: בשנת 2002 היה מספר המבנים הלא-חוקיים 28,000, הווי אומר גידול של 50% בשלוש השנים שעברו בין 2002 ל-2005.

רוני בר-און: בין שנת 2003 ושנת 2005 נהרסו 560 מבנים בלתי חוקיים, ובכלל זה – צריך לומר – גם הריסות עצמיות שעשו אנשים שהבינו שהם עברו על החוק ותיקנו את המעוות.

רוני בר-און: בשנת 2006 נהרסו ביוזמת הממשלה 21 מבנים בלתי חוקיים במגזר הבדואי, ועוד 13 מבנים במגזר היהודי – שבו התופעה ודאי אפילו לא מתקרבת לאפס קצהַ של התופעה במגזר הבדואי.

רוני בר-און: אם זה מקהה, חבר הכנסת ברכה, מעט את הצער – אף אחד לא שמח להרוס בית של אף אחד, אבל חוק הוא חוק, וחוק צריך לכבד – המשפחות של הבדואים שהבתים שלהם נהרסים במצוות החוק, במצוות בתי-המשפט, אינן מוזנחות, אלא מטופלות בידי מינהלת הבדואים בנגב, מינהלת שאמונה על מציאת פתרונות לאנשים שביתם נהרס, פתרונות דיור ביישובי קבע מוכרים.

טלב אלסאנע: אולי אדוני יעדכן אותנו איפה פתרו להם את הבעיה?

טלב אלסאנע: מהם הפתרונות שהמינהלת נתנה?

רוני בר-און: נושא האכיפה – מדיניות האכיפה בהריסת בתים היא נושא שמסור לגורמים המשפטיים, לגורמים אוכפי החוק במדינת ישראל – החל ביועץ המשפטי לממשלה, עבור דרך הפרקליטויות וכלה במשטרה, שאמונה על ביצוע הצווים האלה.

רוני בר-און: אני כשלעצמי אומר שאת החוק צריך לקיים.

רוני בר-און: מבנה בלתי חוקי שההליכים המשפטיים בגינו מוצו, צריך להרוס אותו.

רוני בר-און: הבעיה היא לא בעיה של תכנון ושל תוכניות.

רוני בר-און: אני תיכף אפרט לגבי כל היישובים שקיימות בהם תוכניות מיתאר – והם רבים, כמעט כולם.

רוני בר-און: הבעיה היא, כמו שאמר חבר הכנסת טלב אבו-סאנע - -

טלב אלסאנע: אלסאנע.

רוני בר-און: - - אלסאנע – סליחה, טלב אלסאנע – הבעיה היא בעיה של בעלויות.

רוני בר-און: המבנים הלא-חוקיים, בעיקרם, הבעיה שלהם היא שהם מבנים על קרקעות המדינה בלי שהנושא הזה מוסדר.

רוני בר-און: וכשאנחנו ביקשנו, וציפינו – ואתה, חבר הכנסת אלסאנע, היית שותף לאותה תוכנית שיזמה הממשלה, גם בעניין אבו-בסמה וגם בטיפול בכל המגזר – בעניין הבעלויות על הקרקע אנחנו מצפים מהמנהיגות של המגזר לעזור בפתרון הבעיה, ולא להסית ולהתסיס.

רוני בר-און: נכון, זה נחמד, יש לזה אפיל תקשורתי, יש לזה אפיל פוליטי, לצרוח פה שהממשלה הורסת בתים, אבל אם אתם באמת רוצים פתרון לבעיה, צריך לפתור את בעיית הבנייה הבלתי-חוקית על אדמות המדינה.

רוני בר-און: הטענה שאין תוכניות מיתאר ליישובים בנגב אינה נכונה.

רוני בר-און: אני קובע – לכל שבע הרשויות המקומיות בנגב, בהן כסייפה, לקיה וחורה, יש תוכניות מיתאר מאושרות, אבל החסם, כמו שאמרתי לכם, הוא המחלוקת בנושא הבעלות.

רוני בר-און: כי גם אם יש תוכנית מיתאר מאושרת, לא ייתנו לך לבנות על קרקע שלא שייכת לך ולא ילבינו לך בנייה בלתי חוקית על קרקע שלא שייכת לך.

רוני בר-און: אתה יכול לעמוד ולטעון פה מהיום ועד קץ כל הדורות; אם לא תסדיר את נושא הבעלות בחלקה או באדמה שבנית עליה, גם אם אתן לך את תוכנית המיתאר הכי טובה בעולם – לא תקבל.

רוני בר-און: כל עוד לא יימצא פתרון לסוגיית הבעלות, לא יהיה אפשר לאשר תוכניות מפורטות ולא יהיה אפשר לאשר תוכניות התאמה.

רוני בר-און: לבוא לוועדה אחרי בנייה, לקבל תוכנית מותאמת, להכשיר – אני לא רוצה לקרוא לזה "את השרץ" – אבל להכשיר את הטרפה: אם אין הסדר בעניין הבעלות, לא יעזור שום דבר.

רוני בר-און: לי אין סמכות לעשות את זה, לראש הממשלה אין סמכות לעשות את זה, גם לנשיא המדינה אין סמכות לעשות את זה.

רוני בר-און: מה שאני יכול להבטיח – כפי שהבטחתי לכם בוועדת הכספים כשהצגתי את תקציב משרד הפנים לשנת 2006 – הוא שאם יוסדר עניין הבעלויות בקרקע, אני אעשה כל שניתן – ויש נכונות לזה, וגם אין לזה תור גדול בוועדות המחוזיות בדרום, ויש לי שם איש מצוין, ואתם יודעים שהוא איש מצוין – בנושא תוכניות מפורטות אתם תקבלו מה שנקרא "מסלול מהיר", מסלול מהיר ביותר, כי אני לא רוצה להיות מי שלא אוכף את החוק.

רוני בר-און: והדרך היחידה שלי לא להיות מי שלא אוכף את החוק היא שאני אלבין לכם את הבנייה הזאת.

רוני בר-און: ואני שב וקורא לכם – באמת, במלוא האחריות – להירתם לעניין הזה, להיות המתווכים, להיות השליחים של העניין הזה ולהסדיר אותו.

רוני בר-און: המצוקה הזאת לא מכבדת אף אחד – בטח לא את אלה שנמצאים במצוקה, וגם לא את הממשלה, ולא את אלה שיכולים לסייע בפתרונה.

רוני בר-און: הדרך לפתור את הבעיה הזאת היא לא להגיש הצעות אי-אמון בממשלה כדי ליפול אחר כך ברוב כזה או אחר עם ההצעה הזאת, אלא לשנס מותניים ולאסוף את עצמכם, ולבוא עם כל ההנהגה, לשבת ולפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

רוני בר-און: ואמרתי לכם מה בדעתי לעשות במקומות האחרים – במקומות שאין בהם תוכניות מיתאר.

רוני בר-און: אבו-בסמה – מה שאתה כותב, או מה שאתם כותבים, שלושת חברי הכנסת אלסאנע, ברכה וזחאלקה, בעניין אבו-בסמה, זה סתם; אתם סתם מטיחים האשמות שווא.

רוני בר-און: אתם יודעים שעשינו את אבו-בסמה.

רוני בר-און: כשדיברת על הכסף, שכחת רק לציין שהוא משנת 2005 עד שנת 2008; 470 מיליון השקל – הלוואי שייתנו לרשויות היהודיות את הסכום הזה השנה.

רוני בר-און: תאמין לי, אני ארקוד.

רוני בר-און: את החלק היחסי קיבלנו.

רוני בר-און: שמנו שם את האיש הכי טוב – את עמרם קלעג'י, שהיה מנכ"ל משרד הפנים חמש שנים, יושב-ראש המועצה הארצית לתכנון ובנייה, איש שכל כולו חי את ההוויה הזאת - -

טלב אלסאנע: זה נכון.

רוני בר-און: - - איש חף מכל פוליטיקה, פשוט אוהב אדם ורוצה לעזור.

רוני בר-און: ואתם מקבלים שם – זה לא נכון, מה שאתם אומרים; אתם פשוט אומרים דברים לא נכונים.

טלב אלסאנע: - - -

רוני בר-און: החלטנו על תוכנית מקיפה.

רוני בר-און: אני לא רוצה לפרט אותה, ואני אומר לכם שוב - להתקנא בה, תוכנית שאושרה לפני פחות משנה.

רוני בר-און: דיברנו על הכסף, על חינוך, על תחבורה, על תשתיות, על תעסוקה, על בינוי ושיכון, על בריאות, על רווחה ועל חקלאות, וירדנו לרזולוציה הכי נמוכה – מה בחינוך: כמה כיתות ייבנו.

רוני בר-און: כתוב במפורש: 300 כיתות וגני-ילדים; מה בתחבורה – אמרנו; מה בתשתיות – אמרנו; הכול מופיע בהחלטת הממשלה.

מוחמד ברכה: - - - אבל ביצוע - - -

אמנון כהן: תירתמו כולם יחד לעזור.

רוני בר-און: חבר הכנסת ברכה, הביצוע, לפי מיטב הניירת שלפני, מתקדם בקצב לא יותר אטי מאשר בכל הרשויות, גם לא הערביות.

מוחמד ברכה: אז תעשו הסדר שהמבנים הקיימים יישארו על כנם, עד שהביצוע ידביק את הצרכים - - -

רוני בר-און: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע - - -

מוחמד ברכה: למה הביצוע מתעכב?

מוחמד ברכה: - - - אבל ההריסה - - -

רוני בר-און: עם כל הכבוד, חבר הכנסת ברכה, אני לא אעשה קונצסיות על החוק.

רוני בר-און: אם יש בנייה בלתי חוקית, אם יש הליכים בבית-משפט, אם יש צו של בית-משפט, אני לא יכול לעשות אתך קונצסיות על הדבר הזה.

רוני בר-און: במספרים – יש 42,000 בתים, ובחצי השנה הזאת הרסתי 21 בתים, ואתה ביוזמתך הרסת עוד 20 או 30 – תאמין לי שאנחנו עושים קונצסיה על החוק.

מוחמד ברכה: נו, באמת.

רוני בר-און: באמת – כן.

מוחמד ברכה: כל בית הוא בית של משפחה, לא מספר, ריבונו של עולם.

רוני בר-און: בסדר, אז מה אתה רוצה?

רוני בר-און: למשפחה - - -

מוחמד ברכה: תלך על הסדר כולל - - -

רוני בר-און: - - - אז כל מדינת ישראל תבנה בנייה לא חוקית; בכל בית תגור משפחה.

אמנון כהן: גמרנו.

אמנון כהן: אדוני השר השיב.

אמנון כהן: יש לך עוד משהו להוסיף, אדוני השר?

רוני בר-און: כן, מייד.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת טלב אבו-סאנע – מה אתה עולה ומחרף ומגדף פה את התוכנית של אבו-בסמה?

מוחמד ברכה: מה אתה מתעקש על טלב אבו-סאנע?

קריאות: - - -

אמנון כהן: פה לא דו-שיח עכשיו.

אמנון כהן: אדוני השר, תשיב וזהו.

רוני בר-און: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אתה היית שותף לממשלה בתוכנית של אבו-בסמה.

רוני בר-און: אתה – אתה היית עם הממשלה צוות היגוי לתוכנית הזאת.

אמנון כהן: תודה על ההערות.

אמנון כהן: מספיק.

אמנון כהן: דיברתם.

אמנון כהן: תודה רבה על השאלות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: תן לו לסיים, אי-אפשר ככה.

רוני בר-און: אני מודיע לכם שבתחום המועצה הזאת, בתחום של המועצה אבו-בסמה, נכללים תשעה יישובים, לרובם ככולם תוכניות מיתאר, מרכז שירותים ותוכניות מפורטות למגורים.

רוני בר-און: לא יעזור – לא ייתנו לכם לבנות על קרקעות שאינן שייכות לכם, כמו שלא נותנים לי, כמו שלא נותנים ליושב-ראש הישיבה.

רוני בר-און: לא ייתנו.

רוני בר-און: הממשלה הודיעה, כבר בשנת 2003, שהיא מזהה את הצורך האמיתי והמיידי – לא רק האמיתי, אלא גם המיידי – לטפל במגזר הבדואי בנגב.

רוני בר-און: ההחלטה היתה לעודד את מעבר הפזורה ליישובי קבע.

רוני בר-און: באותה החלטה נקבע כי באחריות משרד הפנים לתת עדיפות לקידום התכנון של שבעת היישובים הבדואיים בנגב.

רוני בר-און: נתנו, עמדו בהבטחה הזאת.

רוני בר-און: משרד הפנים נתן את העדיפות הזאת, ואנחנו נמשיך לחתור לקיים את החלטות הממשלה בכל הקשור למגזר – בכל הקשור לבעייתיות הספציפית של המגזר הזה לנוכח הבנייה הבלתי-חוקית המרובה.

רוני בר-און: אני מציע לכנסת להסיר או לדחות את הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני השר, בשלב הזה.

אמנון כהן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

אמנון כהן: הדיון יהיה דיון משולב בחמשת הנושאים.

אמנון כהן: ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של חמש דקות לסיעה.

אמנון כהן: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת מגלי והבה מקדימה - חמש דקות לרשותך.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: אחריו – סיעת הליכוד, חבר הכנסת דני נוה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, היום השתתפתי בדיון בוועדת הכספים על תקציב משרד הבריאות.

מגלי והבה: שמענו מפי שר הבריאות על הקשיים שמערכת הבריאות נתונה בהם.

מגלי והבה: אחד הנושאים שעלה שם, כמובן, הוא סוגיית סל התרופות.

מגלי והבה: כאשר אנו מדברים בסוגיה של סל התרופות – ראיתי את הצעת האי-אמון שהגיש הרב ליצמן, כהגדרתה: מניעת אישור תרופות – זאת הגדרת האי-אמון שלו – בדיון שהתקיים היום שמענו מהי הבעיה האמיתית: אין באפשרותנו כרגע לפתור את סוגיית המחסור בתרופות.

מגלי והבה: אי-אפשר להתעלם מסך התקציב שהיה בשנת 2005 – השר דני נוה היה שר הבריאות, הוא ודאי מכיר את תקציב סל הבריאות, שהיה 350 מיליון שקלים.

דני נוה: 385 מיליון שקלים.

מגלי והבה: אתה מתקן אותי, תודה.

מגלי והבה: 385 מיליון שקלים לסל הבריאות.

מגלי והבה: בסל הבריאות נקבע סדר העדיפויות בקניית התרופות לחולים.

מגלי והבה: עוד נקבע, שוועדת הסל היא הגוף המוסמך לקבוע את סדר העדיפויות הזה.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על תקציב השנה – אני מקווה שאני מדייק במספרים – 310 מיליון שקלים תקציב סל הבריאות השנה.

מגלי והבה: אני מאמין שכל אחד בבית הזה רוצה שכל חולה במדינה יטופל ויקבל את התרופה המגיעה לו, ובמיוחד, לבנו עם השובתים.

מגלי והבה: אבל אי-אפשר לומר, שמכיוון שהחולים האלה שבתו, צריך לתת להם עדיפות.

מגלי והבה: כולנו הבנו שברשימת התרופות שעדיין אין להן תקציב, שתי התרופות לסרטן המעי הגס הן במקום השמיני או התשיעי ברשימה.

מגלי והבה: זאת אומרת, אפילו תשיג את התקציב שעשוי לפתור את הבעיה של קניית התרופות הללו, אם תלך למקום השמיני או התשיעי ברשימה, מה יגידו חולים שהם בעדיפות עליונה ברשימה?

מגלי והבה: האם נאמר: מכיוון שאלה שבתו נפתור להם את הבעיה, ואת זאת של אלה שלפניהם לא נפתור?

מגלי והבה: אנחנו צריכים לראות ראייה מערכתית וכך לפתור את בעית המחסור בתקציב סל התרופות, ולא להפנות את החולים לעמותה זאת או למפלגה אחרת.

מגלי והבה: נכון שלכל המפלגות חשוב שיהיה תקציב מספיק לסל התרופות.

מגלי והבה: הצעד המבורך שנקטו כל סיעות הקואליציה, להקדים את מה שחתמו עליו בהסכם הקואליציוני – אנחנו מדברים על הקדמת כ-400 מיליון שקלים מתקציב 2007, ובהקדמת התקציב הזה נוכל לתת מענה למי שדרושות לו אותן תרופות חסרות.

מגלי והבה: כך לא נפלה בין אלה ששובתים כרגע ובין שאר החולים.

מגלי והבה: גם אנחנו, הממשלה וחברי הכנסת, לא צריכים מצד אחד לקבוע ועדת מומחים ומצד שני להכתיב לה מה לקנות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, לאחר שהבנו את הסוגיה הזאת, שהקדימו את 400 מיליון השקלים משנת 2007, הכסף הזה יהיה בסל מחודש יוני והלאה, ואני מקווה שכך תיפתר הבעיה של אותם חולים.

מגלי והבה: לכן, אני קורא לדחות את הצעת האי-אמון של חבר הכנסת ליצמן.

מגלי והבה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת ישראל חסון, מסיעת ישראל ביתנו.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שניגשים לשורה התחתונה, כלומר לאן הממשלה הביאה את הנושא הזה של סל התרופות, הממשלה צריכה להישפט בעיני הציבור קודם כול על ההתנהלות שלה.

דני נוה: שבועיים ימים יושבים שובתי הרעב מול הכנסת, אנשים שנאבקים על חייהם, שזקוקים לתרופות שעשויות להאריך את חייהם, אולי להציל את חייהם, ומה קורה בימים האחרונים?

דני נוה: שרי הממשלה מתקוטטים: עמיר פרץ אומר, אולמרט רוצה את הקרדיט, לכן הוא לא נותן לי את הכסף; מקורבי אולמרט אומרים, עמיר פרץ רוצה את הקרדיט, אנחנו לא ניתן לו; והכול בשם מקורות אנונימיים, בשם מקורות עלומים, אחד תוקף את השני.

דני נוה: הממשלה רק עכשיו קמה, לפני כמה זמן הושבעו כאו השרים, אדוני היושב-ראש, שלושה שבועות?

דני נוה: ארבעה שבועות?

דני נוה: רק עכשיו היא קמה, ואילו מריבות בתוך הקואליציה ובין המפלגות – על מה?

אמנון כהן: אחרי חודשיים זה יעבור להם.

דני נוה: זה רק הולך ונעשה גרוע מיום ליום, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: ועל מה?

דני נוה: על החולים, על סל התרופות – מי יקבל את הקרדיט.

דני נוה: והשאלה שהציבור בצדק שואל את עצמו, לעזאזל – סליחה על הביטוי הלא-פרלמנטרי – הקרדיט של פוליטיקאי כזה או פוליטיקאי אחר, מה עם החולים?

דני נוה: אז יכול להיות שקיבלו היום החלטה נכונה, להוסיף כסף לסל התרופות, אבל למה חיכיתם שבועיים?

דני נוה: הכתובת לא היתה על הקיר?

דני נוה: כשהתיישבו שובתי הרעב מול הכנסת לא היה ברור, בסופו של דבר, שיש פה מאבק צודק ששום ממשלה לא יכולה ואסור לה לעמוד נגדו, וכל עמידה כזאת מול השובתים, או נגד השובתים, או הערות כאלה ואחרות על השובתים, סופן שייכשלו והממשלה תיאלץ לתת בדרך הקשה את התקציב הראוי לטובת החולים, לטובת התרופות?

דני נוה: הדבר הזה, אדוני היושב-ראש, חייב להטריד את כולנו - הדרך שבה הממשלה והקואליציה הזאת מתנהלות, ממשלה וקואליציה שרק עכשיו קמו, ומתעוררות שאלות בדבר שיקול הדעת של הממשלה והקואליציה האלה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, בעיני יש - - -

בנימין נתניהו: יכול להיות שהם חיכו לאי-אמון שלנו.

דני נוה: יכול להיות.

דני נוה: אני רוצה לומר, יושב-ראש הליכוד חבר הכנסת בנימין נתניהו, לפני שבוע הגשתי הצעת חוק על עדכון קבוע לסל, וביקשתי פטור מוועדת הכנסת, מה שנקרא פטור מחובת הנחה.

דני נוה: היית חושב שהממשלה תתמוך, נכון?

דני נוה: למה?

אמנון כהן: לא, אבל שם אמרו: למה לא עשית כשהיית שר הבריאות?

דני נוה: כשהייתי שר הבריאות תמכתי בזה.

דני נוה: כשהייתי שר הבריאות תמכתי בזה.

אמנון כהן: אז מי לא תמך, שר האוצר לשעבר?

דני נוה: שר האוצר בנימין נתניהו אולי תמך בזה אישית, אבל, לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, משרד האוצר - כשאנשי מפלגת העבודה רמון וסנה חוקקו את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, הם הוציאו במודע – אנשי מפלגת העבודה, שחוקקו את חוק ביטוח בריאות ממלכתי בשנת 1995, הוציאו את המנגנון הזה, של עדכון קבוע בסל, מחוק ביטוח בריאות ממלכתי בשנת 1995.

דני נוה: חברי הכנסת סנה, רמון ואחרים, שהיו שותפים לחוק הזה, הסכימו שהמנגנון הזה לא יהיה בחוק.

דני נוה: למה?

דני נוה: כי אז, כבר בשנת 1995 – לדעתי בנימין נתניהו לא היה שר האוצר בשנת 1995, נכון?

בנימין נתניהו: לא.

אמנון כהן: אבל הוא היה יכול להחזיר כשהוא היה שר האוצר.

דני נוה: לא היית שר האוצר.

דני נוה: אפשר להאשים אותו בהרבה דברים, אבל לדעתי להאשים אותו בזה שהיה אז במשרד האוצר אי-אפשר.

דני נוה: הם הוציאו את זה מהחוק.

בנימין נתניהו: קודם כול, עוד היד נטויה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, למה הקואליציה התנגדה והתגייסה – אני רואה אותם נכנסים לחדר, יוצאים, מביאים אנשים לחדר להצביע, חס וחלילה שהליכוד ודני נוה, שר הבריאות לשעבר, לא יהיה להם קרדיט על זה שהחוק הזה, של עדכון קבוע לסל, יעבור.

דני נוה: כי הכול בשם הקרדיט, הספינים והפוליטיקה.

דני נוה: נראה שהתעמולה הזאת – ראינו את הפנים המכוערות של התעמולה בערוץ-10 – נראה שזה ממשיך, אותה שיטת התנהלות של ספינולוגיה, שהממשלה מתנהלת בה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, לגופו של עניין אני רוצה לומר לך, שבעיני, מדד המוסריות של חברה הוא קודם כול בדאגה לחולים.

דני נוה: כשנכנסתי לתפקיד שר הבריאות, לפני שלוש שנים וחצי לערך, מצאתי אפס – את הספרה אפס – ליד עדכון הסל, ומשק במצב קשה עם גירעון שוטף של 12 מיליארד שקלים.

דני נוה: והממשלה שלנו, הממשלה שהייתי חבר בה ועזבתי את תפקיד שר הבריאות בה כשהיו קרוב ל-400 מיליון שקל בסל התרופות, ויושב כאן שר האוצר באותה תקופה, בנימין נתניהו, והמשק לא עם גירעון שוטף של 12 מיליון שקל - - -

אמנון כהן: זמנך תם.

דני נוה: אבל אי-אפשר להפסיק אותי באמצע משפט - אצטרך לחזור עליו מתחילתו.

דני נוה: כאשר נכנסתי לתפקידי, אדוני היושב-ראש, היתה הספרה אפס ליד סל התרופות והיה גירעון שוטף של 12 מיליארד שקל בתקציב המדינה, וכשעזבתי את תפקידי היו 385 מיליון שקל בסל התרופות, ועודף הכנסות של 12 מיליארד שקל.

דני נוה: לכן, במדד המוסריות, חובתה של הממשלה לדאוג לחלשים ולחלשים שבקרב החלשים, ואלה החולים.

דני נוה: לכן המאבק הזה, למען החולים, חייב להימשך.

דני נוה: אני מקווה שבניגוד למה שהיה בשבועיים האחרונים, הממשלה תתעלה פה מעל לפוליטיקה קטנה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ישראל חסון – אינו נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה - גם הוא אינו נוכח.

גאלב מג'אדלה: אני כאן.

מאיר שטרית: התקנון קובע: מי שאינו נמצא מאבד את זכותו לנאום.

גאלב מג'אדלה: אני כאן כל הזמן.

אמנון כהן: היית בחוץ.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, חמש דקות לרשותך; מטעם מפלגת העבודה-מימד.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, אדוני השר, אני רק אומר בכמה משפטים לשר הפנים, שאינו נמצא כאן, שאני חולק עליו בנושא הבנייה הבלתי-חוקית ובסוגיה של האזרחים הערבים הבדואים בנגב.

גאלב מג'אדלה: מלת המפתח ידועה, אדוני היושב-ראש:

גאלב מג'אדלה: לא תכנון ולא בנייה; הסדר הקרקעות בנגב עם האזרחים הבדואים ייעשה בהסכמה.

גאלב מג'אדלה: זאת מלת הקסם.

גאלב מג'אדלה: זה המפתח האמיתי לכל הסוגיה.

אמנון כהן: לכן השר ביקש את עזרת חברי הכנסת מכל השבטים.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כיוון שעסקתי בזה כששימשתי יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, וגם בלשכה הפרלמנטרית שלי בבאר-שבע, כתושב באקה-אל-ע'רביה והמשולש, אני אומר לך בוודאות, לא יהיה פיתוח בנגב אם ידלגו על אזרחי ישראל הערבים הבדואים.

גאלב מג'אדלה: זה בלתי ישים.

גאלב מג'אדלה: אומרים את זה מומחים ואנשי מדע: לא יהיה פיתוח בנגב בלי שהאזרחים הבדואים של הנגב יהיו בסדר-היום.

גאלב מג'אדלה: חבל שפיתוח הנגב ייתקע בגלל האזרחים הבדואים; רק משום שהמדינה לא רוצה להגיע אתם להסכמה על הבעלות על הקרקע.

גאלב מג'אדלה: חד-משמעית.

גאלב מג'אדלה: תשאל את כל מי שאתה רוצה.

גאלב מג'אדלה: מדינת ישראל צריכה לאזור אומץ ולהתמודד עם הבעיה בשיא הרצינות והכנות ולהגיע להסדר מוסכם, ולא בבתי-משפט.

גאלב מג'אדלה: לענייננו, האי-אמון בעניין ההתכנסות.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, אני רוצה להרגיע את יושב-ראש ישראל ביתנו:

גאלב מג'אדלה: גם אם יש סדקים בקואליציה, הקואליציה חזקה, ולא יהיה להם מקום.

גאלב מג'אדלה: מפלגת העבודה היא המחסום האמיתי בפניו ובפני הגזענות שלו.

גאלב מג'אדלה: זה מופיע בקווי היסוד.

גאלב מג'אדלה: לא יעזור לו שום דבר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו החסם בפניו.

גאלב מג'אדלה: היה חסר רק להתחנן היום כדי שיהיה בקואליציה.

צבי הנדל: אתה לא רוצה שתי מדינות לשני עמים?

גאלב מג'אדלה: ודאי.

צבי הנדל: אבל אתה רוצה גם את המדינה הזאת וגם את המדינה הזאת?

גאלב מג'אדלה: את זה אתה אומר.

גאלב מג'אדלה: אתה אומר את דעתך או את דעתי?

צבי הנדל: אני שואל.

גאלב מג'אדלה: אתה שואל לדעתי?

צבי הנדל: כן.

גאלב מג'אדלה: דעתי, חבר הכנסת צבי הנדל, ברורה וחד-משמעית מאז שנת 1969, שבה התחלתי להיות נער שוחר שלום המאמין בדו-קיום בין שני העמים והקמתי חוגים של יהודים וערבים: אין אלטרנטיבה; רק שתי מדינות לשני העמים, זה בצד זה, יכולה להיות פתרון אמיתי.

גאלב מג'אדלה: אין דרך אחרת.

גאלב מג'אדלה: לכן, תסביר לחברים שלך המתיישבים: כל זמן שהם יושבים על אדמה כבושה, כל זמן שלא מתנהל משא-ומתן, כל זמן שלא יוצאים מהשטח הכבוש, כל זמן שלא מתקדמים להסדר הוגן שיבטיח שתי מדינות לשני העמים - המצב האומלל הזה יימשך ושני העמים ישלמו יום-יום את המחיר.

צבי הנדל: אתה אומר שאותו עם יהיה גם במדינה הזאת וגם במדינה הזאת.

גאלב מג'אדלה: שכחת שעלית למדינת ישראל ומצאת כאן אוכלוסייה ערבית שנמצאת כאן הרבה שנים?

גאלב מג'אדלה: שכחת שאבות התנועה שלך אמרו, אנחנו מקימים מדינה שיש בה מיעוט לאומי והעולם ישפוט אותנו על התנהגותנו עם המיעוט הזה?

גאלב מג'אדלה: גם את זה שכחת?

גאלב מג'אדלה: אתה מתחיל לספור מ-1967, מהיום האומלל של הכיבוש.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת צבי הנדל, אין אלטרנטיבה לאמת.

גאלב מג'אדלה: האמת היא אחת: רק שתי מדינות לשני העמים, רק הדדיות, רק חיים משותפים.

גאלב מג'אדלה: אין אלטרנטיבה.

גאלב מג'אדלה: ניסינו 58 שנה את כל המלחמות, ולא הגענו לפתרון.

אמנון כהן: אני מבקש לסיים.

גאלב מג'אדלה: אין דרך אחרת.

גאלב מג'אדלה: לכן, אתה יכול להרגיע את חברך יושב-ראש ישראל ביתנו: מפלגת העבודה תהיה החסם היחיד בפניכם.

גאלב מג'אדלה: אין מקום לגזענות הזאת.

גאלב מג'אדלה: אין מקום לרעיונותיו, רק מקום לשני עמים יחד, נחיה בשיתוף.

גאלב מג'אדלה: תודה.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת יעקב מרגי מסיעת ש"ס.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נדרשים אנו היום להגיב ולהשיב על הצעות האי-אמון של האופוזיציה, חמש במספר.

יעקב מרגי: חמישה נושאים עולים היום בהצעות האי-אמון.

יעקב מרגי: האחד, מניעת התרופות "אווסטין" ו"ארביטוקס"; השני, טיפול הממשלה במערכת הבריאות; השלישי, תוכנית ההתכנסות; הרביעי, הצעת הנסיגה ופינוי היישובים, והנושא האחרון: הריסת בתים במגזר הערבי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צריך קצת יושר – לא הרבה – כדי להודות – אתה שומע, אביגדור?

יעקב מרגי: אביגדור, לא היית אתנו בקדנציה שעברה.

יעקב מרגי: צריך קצת יושר, לא הרבה, כדי להודות שהממשלה הזאת טיפלה בבעיית התקצוב של המלצת ועדת הסל באומץ רב, והייתי אומר אפילו בנדיבות, אף שלא נכון לומר זאת כשמדובר במחלות קשות.

יעקב מרגי: אלא מה?

יעקב מרגי: מה קרה לכל אלה שרצו לעשות הון, והון רב, פוליטי, על גב חולי הסרטן?

יעקב מרגי: הרי הם הוליכו אותם שולל.

יעקב מרגי: הממשלה הזאת הוציאה להם כנראה את האוויר מהמפרשים.

יעקב מרגי: הממשלה פשוט החליטה לממן את כל המלצת הסל, ולא רק את המלצת הסל – אפילו יותר, ואפילו להקדים חלק מתקציב הסל של 2007 ל-2006.

יעקב מרגי: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין לי אפילו מלה רעה אחת לראש הממשלה, שהגדיל את תקציב הסל מייד לאחר המלצת ועדת הסל ב-150 מיליון, והיום התבשרנו על צירוף תקציב נוסף מתקציב 2007 כבר מהיום.

יעקב מרגי: אין מה לעשות, נראה כי הממשלה הזאת חרתה על דגלה כי תהיה חברתית יותר וקשובה יותר לצורכי החלש, ועל זה מגיע לה כל האמון, כל עוד היא כזאת, ואנחנו ניתן לה את כל האמון, כל עוד היא כזאת.

צבי הנדל: חמור מאוד.

צבי הנדל: חמור מאוד, ש"ס.

צבי הנדל: חמור מאוד.

יעקב מרגי: חכה, תשמע, צבי.

יעקב מרגי: תהיה לך הזדמנות להשיב על הדברים שלי.

יעקב מרגי: תקשיב לי.

יעקב מרגי: לגבי התוכנית המדינית – אני שמח שהגישה של תנועת ש"ס היא הגישה שהתקבלה, הן בממשלה הן בממשל האמריקני.

יעקב מרגי: ש"ס תחתור למצות את כל האפשרויות של ניהול משא-ומתן עם הצד הפלסטיני המתון – אם יש כזה; אני, לצערי הרב, שואל אם יש כזה.

יעקב מרגי: ש"ס הודיעה שלא תהיה שותפה למהלכים חד-צדדיים.

יעקב מרגי: ואין לי אלא לומר שיש כאן מהלך של צביעות ושל חוסר צניעות.

יעקב מרגי: המציעים של היום ישבו בממשלה שהחליטה על התנתקות חד-צדדית, ישבו עד שנאלצו להיעקר, לא מרצונם.

יעקב מרגי: הם נעקרו, תרתי משמע, בידי הבוחרים שלהם.

יעקב מרגי: היה לחץ של הבוחרים: צאו מהממשלה – לא רצו להתנתק מהממשלה.

יעקב מרגי: הנושא האחרון, חברי חברי הכנסת הערבים – חבל שטלב לא שומע אותי – הגיע הזמן שיוסדרו במדינת ישראל כל חוקי התכנון והבנייה אחת ולתמיד.

יעקב מרגי: יש לאכוף את חוקי הבנייה באגרסיביות, וכל סוגיית הבנייה הבלתי-חוקית תוסדר אחת ולתמיד – והייתי אומר, אפילו, באמנה של צילום מצב ביום מסוים, שלאחריו לא תתאפשר חריגה של מטר.

יעקב מרגי: אני – חבל שטלב לא שומע אותי – אני איש הנגב.

יעקב מרגי: ואני מסתובב בנגב.

יעקב מרגי: שנים נסעתי למקום עבודתי דרך אותן חריגות בנייה, וראינו איך בתוכנית אסטרטגית – תוכנית אסטרטגית, והלוואי שממשלות העבר היו עובדות ככה, בתוכנית אסטרטגית, כמו ששכני הבדואים פלשו לקרקעות ובנו, נצמדו לכבישים, ואפילו, הייתי אומר, השתלטות פרועה - עכשיו זה חוזר כבומרנג.

יעקב מרגי: למי?

צבי הנדל: שילמת פרוטקשן שם?

יעקב מרגי: אני עוד לא בניתי בית פרטי, לכן לא נאלצתי.

יעקב מרגי: אבל בהיותי יושב-ראש מועצה דתית נלחמתי, וזה עלה לי כסף רב.

יעקב מרגי: לא רציתי לשלם על מאבטח, ועקרו לי, ושברו לי, וניתצו לי מצבות.

יעקב מרגי: אבל, בוא, זה לא הנושא.

יעקב מרגי: אני טוען שממשלות העבר, אדוני היושב-ראש, ממשלות העבר - - -

צבי הנדל: - - -

יעקב מרגי: הם רצו, לצערי הרב.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: לצערי הרב חברות האבטחה הישראליות שיתפו פעולה.

יעקב מרגי: ברגע שהייתי מוכן לשלם, הם שמו את אותן שתיים דרכם.

צבי הנדל: אנשי מרכז הארץ לא מעלים בדעתם בכלל מה קורה מדרום לבאר-שבע.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - -

אמנון כהן: אתה תחתור לסיים, אדוני.

יעקב מרגי: - - אני פונה מכאן אל ראשי הקהל של המגזר הערבי: הבנייה הבלתי-חוקית חוזרת כבומרנג, אל מי?

יעקב מרגי: אל האוכלוסייה הערבית.

יעקב מרגי: אל אף אחד אחר לא.

יעקב מרגי: תאמינו לי, אין מדינה בעולם שהיתה מוכנה ליישב את כל הפולשים, את כל הבונים הבלתי-חוקיים, בצורה מתקדמת יותר מכל מדינות ערב בסביבה, אילו רק היו רוצים.

יעקב מרגי: הרי, בואו לא נשחק ב"נדמה לי": חברי, שכני הבדואים, אינם מוכנים; אינם מוכנים להסתדר ביישובים מוכרים, ביישובים שעל-פי תוכניות מיתאר.

יעקב מרגי: הרי יש ניסיונות – סליחה על הביטוי, מפה עד פתח-תקווה – ליישב אותם.

יעקב מרגי: ומי סובל מזה?

יעקב מרגי: התושבים הבדואים שחיים בתת-תנאים ובאזורים ללא תשתיות.

יעקב מרגי: לכן, אני קורא מכאן לממשלה הזאת, שהיא קשובה יותר, לנסות לפתור את כל בעיות הבנייה במגזר הערבי בכלל ובמגזר הבדואי בפרט, ולכן אני באמת – סיעת ש"ס כמובן תתמוך ותיתן אמון בממשלה הזאת, כל עוד היא קשובה לצורכי החלש, כל עוד היא קשובה לצורכי החולים, וברוך השם, אנחנו מקווים שזוהי רק ההתחלה, והיד עוד נטויה.

יעקב מרגי: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב מרגי.

אמנון כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו - חבר הכנסת יצחק גלנטי מסיעת גיל.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, להזכיר למי שכבר שכח, או אולי לא ידע מעולם, כשהתחילו לדבר בפורום החווה על תוכנית העקירה והגירוש של יהודי גוש-קטיף, ועל חורבן ההתיישבות שם, נשלח עורך-דין ממולח, דובי וייסגלס, לארה"ב, למכור את הסחורה – את הרעיון.

צבי הנדל: הוא נפגש עם מישהי שיש לו קשרים טובים אתה, והידברות טובה, הגברת קונדוליסה רייס, והיא כמעט העיפה אותו מכל המדרגות, אחרי שהתייעצה עם נשיא ארצות-הברית, והתשובה היתה פחות או יותר – אני לא הייתי שם, אני לא מכיר את המלים, אבל התוכן היה – תגידו, אתם מטורפים?

צבי הנדל: באמצע מלחמה אתם רוצים לעודד את הטרור?

צבי הנדל: בורחים משם?

צבי הנדל: אני עובר חצי עולם בשביל לרדוף טרוריסט אחד; מה יגיד העם שלי, שאני נותן יד לברוח מהטרור באמצע מאבק?

צבי הנדל: והוא חזר לארץ וטיכסו עצה.

צבי הנדל: עשר פעמים באותו חודש נסע דובי וייסגלס, ידידך הטוב, לפגישות עם קונדוליסה רייס.

צבי הנדל: פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם.

צבי הנדל: לא הבנתי, מה, אין טלפונים?

צבי הנדל: מה, הוא צריך בכל פעם לבוא ולחזור?

צבי הנדל: נראה שהטלפונים דולפים, והוא, מסכן, נאלץ לא לכתת רגליו, אבל לטוס במטוסים, עשר פעמים – אני זוכר עשר, יכול להיות שהיו יותר – בחודש אחד, כדי לנסות לשכנע אותם שיסכימו לגירוש יהודים מאדמתם.

צבי הנדל: היו שם שלושה יועצים, יועצים פוליטיים של הנשיא, והם אמרו לו: תשמע, אדוני הנשיא, אנחנו בשנת בחירות.

צבי הנדל: גם ככה המגזר היהודי בארצות-הברית לא כל כך תומך בך; אתה רוצה עכשיו להבריח גם את המעט שתומכים בנו בזה שלא תקבל את ראש הממשלה אריאל שרון לפגישה?

צבי הנדל: מה תגיד להם, שאתה יודע מה טוב לישראל יותר מגיבור ישראל אריק שרון?

צבי הנדל: וכך, מסיבות פוליטיות פנימיות הוא נכנע, לא כי בשלב מסוים הוא השתכנע שזה טוב.

צבי הנדל: וראה זה פלא, ההיסטוריה חוזרת.

צבי הנדל: הולך ממשיך דרכו, חברו, ראש ממשלתנו אהוד אולמרט, ומציע שוב איזו סחורה מפוקפקת, בהבדל אחד - שהפעם הטילים והפגזים לא ייפלו על אשקלון, על שדרות ועל הנגב, שחלק גדול מעם ישראל לא מכיר אותם בכלל, אלא הפעם זה כנראה יהיה בלב לבה של המדינה.

צבי הנדל: והתשובה דומה, יותר מינורית, כי יש גבול כמה בן-אדם צריך לשכנע מישהו שהוא עושה רע לעמו, אם הוא כל כך רוצה, ועל בסיס זה הוא הקים ממשלה.

צבי הנדל: והוא חוזר על הסיפור פעם נוספת, וכאילו לא קרה שום דבר.

צבי הנדל: ואומרים לו: אבל אתה הרי רואה מה קרה, הרי אתה רואה שהעלית את ה"חמאס" לשלטון, וכל העולם היה מזועזע שה"חמאס" עלה לשלטון, למעט ישראל.

צבי הנדל: בישראל זה עבר כאילו אף אחד לא שמע על זה, כאילו זה באיזו ארץ אחרת.

צבי הנדל: אנחנו נכנסים להרפתקה הזאת כמעט בריצת אמוק, כאילו אין משהו אחר לעשות.

צבי הנדל: כל הבעיות פתורות, אין בעיות של סל בריאות ואין בעיות של ביטחון פנים, ובמשטרה לא נשלחו מכתבים.

צבי הנדל: כולם הגונים, אין שחיתות בארץ, הכול מסודר, הכול מאורגן.

צבי הנדל: נשאר לנו נושא אחד: איך נצליח לגרש יהודים, לא על מנת לקבוע את גבולות הקבע של המדינה.

צבי הנדל: את זה הוא כבר מבין שהוא לא יכול, הוא כבר נסוג גם מהאמירה הזאת.

צבי הנדל: פעם הרי אמרו שעושים את זה בשביל לעשות שלום.

צבי הנדל: מזה כבר ירדו מזמן, כי בושה וחרפה לדבר על תהליכים כאלה במושגים של שלום.

צבי הנדל: אחר כך המציאו פטנט חדש: אנחנו נקבע סוף-סוף, אחרי הרבה שנים, את גבולות הקבע של המדינה.

צבי הנדל: בא אחד מחברי הכנסת ואמר: אתם יודעים מה, אם אלה יהיו גבולות הקבע והעולם יכיר בזה, עם כל הכאב, גם אנחנו נלך אתכם, ואז הם הבינו פתאום שאי-אפשר לרמות את העם בלי סוף.

צבי הנדל: אז אמרו: כבר לא גבולות הקבע, אלא גבולות זמניים בני הגנה.

צבי הנדל: תמיד עושים מכבסת מלים, עושים מעין התכנסות כזאת או אחרת, ובסוף בסוף, וזאת נקודה מאוד משמעותית, בשביל הלכידות החברתית בתוך העם הזה – מבין ראש הממשלה שצריך לעשות משהו בשביל לא לגרום לקרע יותר עמוק ממה שיש כבר בתוך העם, ודבריו על הצורך לקרב, להידבר וכו' הם מס שפתיים.

צבי הנדל: אבל במקביל הוא עושה את התוכניות הכי גסות-רוח של טיפול באוכלוסייה הנהדרת הזאת, בהתיישבות שקמה שם על בסיס הסכמה ממשלתית, על מנת שהקרע הזה יעמיק ואולי הוא יצליח לרצות עוד מאן דהוא, זה או אחר, בשמאל שעוד לא הצליח להתרצות עד היום.

צבי הנדל: אוי לנו שממשלה כזאת לנו, וצריך להפיל אותה הכי מהר שאפשר, ויפה שעה אחת קודם.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה שכאשר שמעתי שסיעת הליכוד מגישה אי-אמון בנושא סל התרופות, קצת הופתעתי.

יצחק גלנטי: בשבוע שעבר, בוועדת הכנסת, חבר הכנסת המכובד דני נוה מהליכוד, שהוא גם שר הבריאות לשעבר, הציע לפטור מחובת הנחה את הצעת החוק שלו לעדכון אוטומטי של סל הבריאות.

יצחק גלנטי: הבוקר שמעתי אותו אומר דברים דומים ב"קול ישראל".

יצחק גלנטי: אכן, הצעה טובה וראויה, בייחוד כשהיא באה מפיו של שר הבריאות לשעבר.

יצחק גלנטי: נראה שחבר הכנסת נוה לא ראה את הדחיפות בהצעתו היפה כאשר הוא היה שר הבריאות.

יצחק גלנטי: מדוע העדכון האוטומטי לא עלה כהצעת שר בתקופתו של חבר הכנסת נוה במשרד הבריאות?

יצחק גלנטי: והנה, לא עברו 48 שעות מהדיון בוועדת הכנסת בשבוע שעבר, ואשרי האוזניים אשר שומעות: יושב-ראש האופוזיציה המכובד, חבר הכנסת נתניהו, שר האוצר לשעבר, אומר ברדיו ש-700 מיליון שקלים זמינים להשקעה בסל התרופות.

יצחק גלנטי: שוב, מלים כדרבונות.

יצחק גלנטי: אני שואל את חברי הבית הזה:

יצחק גלנטי: איפה היו אותם 700 מיליון שקלים בהצעת התקציב שהניח חבר הכנסת הנכבד נתניהו בהצעתו לתקציב 2006, עוד בימים הלא-כל-כך רחוקים, כאשר היה שר האוצר?

יצחק גלנטי: אבל אולי אני חושד בכשרים.

יצחק גלנטי: אומרים שבמקום שבו נמצאים בעלי תשובה, גם צדיקים גמורים אינם עומדים.

יצחק גלנטי: אולי אנו עדים לפלא החזרה בתשובה של סיעת הליכוד ממדיניותה האנטי-חברתית של השנים האחרונות.

יצחק גלנטי: אשרי המאמין.

יצחק גלנטי: חברי חברי הכנסת, הממשלה הגיעה להסכמה בנושא הגדלת סל התרופות.

יצחק גלנטי: על-פי הודעת ראש הממשלה בישיבת הסיעה המשותפת לקדימה ולסיעת גיל, הוספו 150 מיליון שקלים לתקציב סל התרופות, ויש סבירות גבוהה שגם התרופות לחולי הסרטן ייתוספו לסל.

יצחק גלנטי: אף שאנו, בסיעת גיל, סבורים כי הפשרה שהולידה את התוצאה המבורכת הזאת היא סוג של פשרה עקומה, כי התוספת תבוא מתוך תקציבים שהובטחו למפלגת העבודה לשנת 2007, אנו מברכים על הפתרון שהושג.

יצחק גלנטי: לטעמנו, לא היה כל צורך בתסבוכת הזאת.

יצחק גלנטי: יש רזרבה די והותר בתקציב 2006 כדי להגדיל את הסל ביותר מ-150 מיליון שקלים, כדי לתת מענה לכל החולים בלי לגרוע מתקציב שנת 2007.

יצחק גלנטי: אני הנחתי הסתייגות לתקציב ברוח זו, המגדילה את עלות סל התרופות ב-200 מיליון שקלים, כבר בשבוע שעבר.

יצחק גלנטי: שני שרי תנועת גיל, רפי איתן ויעקב בן-יזרי, אשר מאמציהם לטובת חולי הסרטן הם שפרצו את הדרך להשגת הסיכום, גם תרומתו של סמי עופר לחולי הסרטן וגם תקציב של 50 מיליון שקלים לטובת סל התרופות – כל אלה יכלו לפתור את משבר החולים כבר לפני עשרה ימים, לו היתה הממשלה ממהרת לאמצם, ובכך היתה מונעת את פעילותם של מתסיסים בקרב השובתים.

יצחק גלנטי: מעבר לכך, ההישג הגדול של סיעת גיל בתחום זה הוא הסיכום על הגדלת סל התרופות ב-350 מיליון שקלים עד סוף שנת 2007, הכוללים בתוכם את התוספת לתקציב 2006.

יצחק גלנטי: דבר זה יביא בשורה אמיתית לחולים כבר היום ואולי ייתן להם מעט שקט נפשי בשנה הקרובה.

יצחק גלנטי: מעל דוכן זה צריכים באמת להכיר תודה על הימים והלילות שעשו שני השרים ולסיעת הגמלאים כולה, אשר יותר מכל סיעה אחרת גילתה מחויבות ורגישות לנושא ופתחה את הפתח בפני שותפינו לקואליציה לפתרון המוצלח של המשבר.

יצחק גלנטי: בשעה שהאופוזיציה יודעת להציע אי-אמון, סיעת גיל והממשלה כולה מתחילה לפרוע את שטרות חובותיה לציבור.

יצחק גלנטי: סיעת מרצ מביעה אי-אמון בנושא מערכת הבריאות?

יצחק גלנטי: נראה שחבר הכנסת ד"ר ביילין מתקנא בשר בריאות כל כך מוצלח, הנלחם ומצליח במאבקו לטובת מערכת הבריאות כבר למן תחילת פעולתו.

יצחק גלנטי: אני מציע לחבר הכנסת ביילין למצוא עץ אחר לטפס עליו בשם האי-אמון הפוליטי שלו בממשלה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, ברצוני להתייחס להצעת האי-אמון של הסיעות הערביות בנושא הריסת בתים.

יצחק גלנטי: רבותי חברי הכנסת הערבים, אתם מייצגים את ציבור בוחריכם, ועושים זאת בדרך כלל בכבוד.

יצחק גלנטי: לפעמים הסגנון קצת צורם, אולם אני מאמין כי גם למיעוט יש זכות לייצוג מצוקותיו ובעיותיו.

יצחק גלנטי: אני חושב שהלגיטימציה שאתם נותנים לעבירות הבנייה, ועוד יותר התנגדותכם לאכיפת החוק בתחום זה, הסובלת ממילא מפיגור רציני, שומטות את השטיח מתחת לחוקי הבנייה הישראליים, המושתתים על תכנון אורבני וסביבתי לטובת התושבים.

יצחק גלנטי: בכך אתם גורמים עוול לתושבים עצמם ומכשילים את סיכויי הפיתוח המודרני בכפריהם ובעריהם.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת יוסי ביילין.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סיעת יהדות התורה הגישה הצעת אי-אמון בממשלה על רקע שביתת הרעב של חולי סרטן המעי הגס, אלא שהאי-אמון שלנו בממשלה הזאת מקיף תחומים נוספים.

מאיר פרוש: על הממשלה הזאת ניתן כבר לומר שיש לה קלקולים, ליקויים ותקלות.

מאיר פרוש: זה פשוט מדהים, כיצד ממשלה שהושבעה לפני שבועות מספר בלבד כבר הצליחה לאמץ מחלות, חולשות של כמה מהגרועות שבממשלות הקודמות של ישראל.

מאיר פרוש: ביום שבו ספגנו מטח "קטיושות" בצפון ואזרחי ישראל נאלצו לבלות במקלטים, ביום שבו שני חיילי צה"ל נפצעו, ביום שבו "התבשרנו" כי אירן סיפקה ל"חיזבאללה" רקטות ארוכות-טווח שמסוגלות להגיע עד לאזור באר-שבע, ביום זה מה שומעים אזרחי המדינה כדי להעלות את המורל?

מאיר פרוש: הם שומעים שראש הממשלה צועק על שר הביטחון, ושר הביטחון משיב בצווחות על ראש הממשלה.

מאיר פרוש: אזרחי ישראל שומעים על תרבות דיונים מכוערת; הם שומעים על יחסים עכורים, על סף קריסה; הם שומעים שמידרדרת השותפות בין שני המרכיבים הראשיים בקואליציה - וזה, כמובן, אמור להעלות את המורל, לנסוך באזרחים ביטחון, שיש להם על מי לסמוך, שזאת הנהגה המשרה תוחלת ותקווה.

מאיר פרוש: אוי לו לעם ישראל שכך רואות עיניו, שכך שומעות אוזניו.

מאיר פרוש: אך אחזור אל חולי הסרטן.

מאיר פרוש: מי מאתנו יכול היה להישאר אדיש אל מול היהודים היקרים האלה, השובתים רעב בסבל כה רב?

מאיר פרוש: מי יכול להיות שווה נפש?

מאיר פרוש: אני אומר לכם, חברי הכנסת, כאשר ראיתי את השלט מול הכנסת, שנאמר בו: "עברנו סלקציה, עברנו שואה, מי אתם בממשלה שתקבעו מי לחיים, מי למוות?" - כאשר ראיתי את השלט חנקו אותי דמעות, אך פקידי הממשלה הזאת אטומי לב.

מאיר פרוש: ואני שואל, איך אפשר וכמה אפשר?

מאיר פרוש: האם באמת טחו עיניכם?

מאיר פרוש: האם באמת נאטמו לבותיכם?

מאיר פרוש: ומה היא הבשורה?

מאיר פרוש: הודיעו כי הכניסו למשרדים טלוויזיה עם מסך פלזמה בגודל 32 אינץ' כדי שיוכלו לראות את המונדיאל.

גדעון סער: באילו לשכות?

מאיר פרוש: אני לא זוכר אילו, אבל תגיד לי אתה, נשמע.

גדעון סער: אתה מדבר על לשכות, במה מדובר?

מאיר פרוש: אני לא יודע.

מאיר פרוש: אני יודע שפקידים אמרו, כך נאמר לי, שהכניסו להם ללשכות מכשירים, שיוכלו לראות את המונדיאל בגודל של 32 אינץ'.

מאיר פרוש: זה פוגע בך משהו?

גדעון סער: גם אני הייתי רוצה מסך פלזמה.

מאיר פרוש: את זה לא הייתי רוצה.

מאיר פרוש: אתם מבינים, חברי הכנסת?

מאיר פרוש: את חולי הסרטן, את שובתי הרעב הם לא רואים.

מאיר פרוש: את המונדיאל הם יראו במסך רחב.

גדעון סער: כשאתה באופוזיציה, יש לך זמן לראות את המונדיאל.

גדעון סער: מטריד אותי שמי שבשלטון חושב שיש לו זמן לראות את המונדיאל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, זאת אמורה להיות הממשלה החברתית ביותר, כך אנו לפחות יודעים, ממשלה שדואגת באמת, ולא רק בגימיקים ובספינים, לשכבות החלשות ולמשפחות העניות, וכאשר אנו רואים כיצד מתגבש התקציב החדש, הרי כבר ברור לכולנו שזאת אותה גברת בשינוי אדרת.

מאיר פרוש: הממשלה דהיום היא הממשלה של אתמול – אותה מדיניות, אותם סדרי עדיפויות, אותו לעג לרש בספרי התקציב החברתיים, אבל הרטוריקה – אוהו, איזו רטוריקה, אילו הכרזות חברתיות, איזו העמדת פנים, איזו דמגוגיה זולה מבית-היוצר של ראובן אדלר, ודאי גדעון סער יודע.

מאיר פרוש: כולנו יודעים שהכסף נמצא, שיש עודפי תקציבים בלתי מנוצלים, ושרק צריכים לקבל החלטות אמיצות ואחראיות להמשך הצמיחה, ובמקביל לחוסן החברה; עין אחת לכלכלה, עין שנייה משגיחה על החברה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, גם הממשלה הקודמת וגם הממשלה הזאת מדברות על הצורך להרחיב את מעגל העבודה, אבל ראו את האבסורד: במשק הצומח צמיחה מרשימה שכר העובדים העניים לא רק שלא עלה, אלא אף ירד.

מאיר פרוש: בנק ישראל מדווח לנו, ש-22% מהמשפחות עם מפרנס יחיד נותרות עניות.

מאיר פרוש: אז מדוע אינכם חושבים באמת על הפיכת העבודה למשתלמת יותר?

מאיר פרוש: מדוע אינכם משתמשים בפירות הצמיחה ליצירת תמריץ כלכלי לעובדים?

מאיר פרוש: לא זו בלבד שממשלה הזאת אינה דואגת לחלשים, לא זו בלבד שאינה מחזירה את הקצבאות שנעשקו מהמשפחות ברוכות הילדים, לא זו בלבד שגזירות תשס"ג עדיין מופעלות, אלא גם לכלכלה נטו אינכם דואגים בממשלה, כי זאת ממשלה חסרת יכולת כבר מתחילת דרכה, חסרת דרך כבר מיומה הראשון.

מאיר פרוש: לא אוכל, אדוני היושב-ראש, להימנע מהערה אחת או שתיים על ביקור ראש הממשלה בוושינגטון.

מאיר פרוש: האמת היא שהיה לראש הממשלה נאום יפה בשני בתי הקונגרס, ולשבחם של האמריקנים בכלל - ובכך יודה גם חבר הכנסת גדעון סער - מהנשיא ועד אחרון הסנטורים, ייאמר שנתנו לו כבוד, כי הם נותנים כבוד לעם ישראל ולמדינת ישראל.

מאיר פרוש: אבל ייאמר ברורות: הנשיא בוש לא נתן גיבוי למהלך החד-צדדי, בשום פנים ואופן לא.

מאיר פרוש: ראש הממשלה הצליח לחלץ מהנשיא את המלים: "רעיונות נועזים", אך המשפט המשמעותי ביותר בדברי הנשיא בוש היה: "לשום צד אין זכות לנקוט פעולות ללא תיאום עם הצד האחר".

מאיר פרוש: ולכן, כפי שאמר לי אחד ממנהיגי הציבור החרדי בארצות-הברית, שמעורה בנעשה בוושינגטון: התחושה הכללית בוושינגטון היתה שהביקור היה מיותר.

מאיר פרוש: כלומר גם כאן, בזירה המדינית, תוצאות מעוררות חמלה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

מאיר פרוש: נראה לנו שהיא כבר החלה את הספירה לאחור, נראה לי שהיא צועדת לקראת קצה.

מאיר פרוש: תודה.

אמנון כהן: אתה תסכים שהרב ליצמן יהיה, כשתצביעו עליו?

מאיר פרוש: יהיה לו ציבור נכבד.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

אמנון כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת יוסי ביילין ממרצ-יחד.

אמנון כהן: ובינתיים, הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: סגירת בית-הספר לרפואת שיניים באוניברסיטת תל-אביב.

נאזם בדר: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: 1.

אמנון כהן: מניעת אישורן של התרופות "אווסטין" ו"ארביטוקס" לחולי סרטן המעי הגס; 2.

אמנון כהן: אופן טיפולה במערכת הבריאות; 3.

אמנון כהן: תוכנית ההתכנסות; 4.

אמנון כהן: הצעות ראש הממשלה לנסיגה ולפינוי יישובים כפי שהוצגו בשיחותיו עם נשיא ארצות-הברית; 5.

אמנון כהן: הריסת בתים, תוכניות מיתאר ויישום החלטות הממשלה בנוגע ליישובים הבדואיים בנגב

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת יוסי ביילין.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הדיון משולב, וגם אני אנסה לשלב את הנושאים השונים שעלו כאן.

יוסי ביילין: בנושא הריסת הבתים במגזר הבדואי אני רוצה לומר לכם, שהנושא הזה של הפזורה הבדואית בנגב הוא הכדור השחור של הפוליטיקה הישראלית, של החברה הישראלית, שכל ממשלה מעבירה למי שיורש אותה.

יוסי ביילין: לא משנה איזו ממשלה זאת, היא תמיד מעבירה את זה, כי תמיד היא מאמינה שיותר קל לא לטפל בזה מאשר לטפל בזה ולשלם את המחיר.

יוסי ביילין: ההצגה שהיתה כאן בדברי השר רוני בר-און לגבי החוק - זה חוק וצריך לטפל בזה, וזה בעיה של בעלות - זה רק צד מאוד חיצוני של הדברים.

יוסי ביילין: נכון שחוק זה חוק, ונכון שהבעיה היא בעיית בעלות, אבל את בעיית הבעלות הזאת אפשר לשנות על-ידי שינוי בהצעת הפיצויים.

יוסי ביילין: אם זה יישאר מה שנקרא 80-20 לגבי שטח ולגבי כסף, לא יהיה פתרון לבעיית הבעלות וגם הממשלה הזאת תעביר את זה לבאה אחריה.

יוסי ביילין: בנושא תוכנית ההתכנסות אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אין לתוכנית ההתכנסות, כל עוד הרעיון הוא העברת מאסה של מתנחלים מצד אחד של הגדר לצד שני של הגדר בגדה המערבית, תוך בנייה בגדה המערבית בצד היותר מערבי שלה - אין לתוכנית כזאת שום סיכוי לעבור בבית הזה.

יוסי ביילין: אין לה רוב, תהיה כאן התנגדות של ימין ושמאל לרעיון מהסוג הזה.

יוסי ביילין: יש כאן סיכוי רק למשא-ומתן או למהלך חד-צדדי.

יוסי ביילין: אם המהלך יהיה חד-צדדי כמו בעזה, אני חושב שזה רעיון לא טוב, אבל עדיף רעיון כזה על פני הישארות במצב הקיים.

יוסי ביילין: אבל אם תבוא לכאן ממשלת ישראל עם תוכנית בנייה מסיבית בגדה המערבית, שאליה היא תרצה להעביר את המתנחלים שתפנה מהצד המזרחי של הגדה המערבית, כאן לא יהיה לזה רוב, לכן זה לא עניין של אי-אמון או אמון - אם תבוא הממשלה עם זה, כדאי שתדע מראש שלא תהיה לה תמיכה.

יוסי ביילין: הדבר השלישי הוא הנושא של - - -

מאיר שטרית: ז'נבה - - -

יוסי ביילין: לא נתמוך בזה, אנו מתנגדים לזה.

יוסי ביילין: ז'נבה זה הסכם, ז'נבה זה לא אומר: לכו תבנו בגושי ההתנחלויות.

יוסי ביילין: אם זה חלק מההסכם, בבקשה.

מאיר שטרית: - - -

יוסי ביילין: לפני שיש הסכם חתום?

יוסי ביילין: בוודאי.

יוסי ביילין: ראשית, הוכח שאין דרך אחרת לעשות כאן שינוי מול הממשלה אלא על-ידי שביתה והפגנה.

יוסי ביילין: הדבר השני, נחשפה הדרך העקומה למימון דברים מהסוג הזה.

יוסי ביילין: בהתחלה דובר על כספים קואליציוניים ייחודיים.

יוסי ביילין: אחר כך דובר על תקציב ממשלתי לעמותות כדי שהממשלה תוכל לשלם לעמותות כדי שהן יוכלו לפתור את הבעיה.

יוסי ביילין: אחר כך דובר, וזה כנראה הפתרון כרגע, על משיכת כספים מהשנה הבאה אל השנה הזאת, כך שבשנה הבאה, גם אם ירצו, לא יהיה אפשר להוסיף תרופות לסל התרופות.

יוסי ביילין: זה במקום הפתרון שהוצע כאן, גם משמאל וגם מימין, והוא ההגיוני ביותר.

יוסי ביילין: הפתרון הוא העלאה שנתית – כל תקציב – ב-2% מסל הבריאות, לא מסל התרופות.

יוסי ביילין: הפתרון הזה הוא ריאלי, הוא הגיוני, והוא קיים במקומות אחרים בעולם.

יוסי ביילין: הוא לא עד אין-סוף.

יוסי ביילין: במשך שנים זה הפתרון שאפשר להגיע אליו.

יוסי ביילין: אם לא זה יהיה הפתרון, אלא יהיה כפי שעכשיו, הרגשת הציבור תמשיך להיות חוסר אמון בשיקול הדעת של הממשלה.

יוסי ביילין: אני לא אומר שמכיוון שהיתה כאן הפגנה צריך לקבל דווקא את התרופות האלה.

יוסי ביילין: אם הוועדה של סל התרופות, שיושבים בה אנשים שאני מאוד מעריך, מחליטה שאי-אפשר לתת את התרופה הזאת, או שעדיפותה נמוכה – אני לא דוקטור למדיצינה ולא אני מי שיגיד להם שדווקא התרופות האלה, שהאנשים החולים והסובלים הגיעו בגינן לגן-הוורדים, יהיו בסל הבריאות.

יוסי ביילין: אבל אם הסל לא יורחב, אם הסל לא יוגדל, לא יהיה אפשר להתמודד עם עוד בעיות של חולים בחברה הישראלית, לא יגיעו לתרופות האלה ולא לתרופות אחרות.

יוסי ביילין: לכן, מה שאנחנו אומרים הוא זה: אין הכרח להגיע דווקא לתרופות האלה; יכול להיות שעם הרחבת הסל יגיעו גם לתרופות האלה.

יוסי ביילין: יש הכרח להרחיב את הסל.

יוסי ביילין: את הסל אפשר להרחיב לא בלחצים, ולא בשביתות, ולא בזה שיגרמו לאנשים האלה, שסובלים כל כך, להגיע למצב של שביתת רעב, ולא בהזדהות של אמנים ואנשי רוח אתם, אלא בהחלטה של הכנסת, אשר תוביל את הממשלה להגדלת הסל באופן מסודר בכל שנה, ובא לציון גואל.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהים צרצור מרע"ם-תע"ל, ואחריו - חבר הכנסת דב חנין מחד"ש.

רן כהן: - - - פרופסור שני, יושב-ראש ועדת הסל, הגיע לשם ודיבר אתם.

אמנון כהן: הבנתי שהשביתה נגמרה.

אמנון כהן: חבר הכנסת צרצור - בבקשה, אדוני.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כבוד שר השיכון, כנסת נכבדה, ברשותך, כבוד היושב-ראש, אומר שני משפטים בערבית לאורחינו ביציע למעלה.

אברהים צרצור: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: אנו מברכים את האחים היקרים.

אברהים צרצור: אנו יכולים לבשר לכם דבר אחד ויחיד בשלב זה: חרף התארכות הלילה עניינכם ינצח, משום שעניינכם צודק, בעזרת האל יתעלה.

אברהים צרצור: ) כבוד היושב-ראש, הבוקר השתתפתי בהפגנה, או בעצרת, של ראשי הרשויות הערביות מול משרד הפנים.

אברהים צרצור: שמענו עדויות מחרידות ודיווחים מסמרי שיער.

אברהים צרצור: השלטון המקומי הערבי עומד בפני קריסה מוחלטת, דהיינו כ-1.2 מיליון נפשות ערביות ייחשפו בתוך פרק זמן קצר לקטסטרופה הרת אסון.

אברהים צרצור: השאלה שנשאלת עכשיו היא מהן הסיבות למצב זוועתי זה שהגענו אליו.

אברהים צרצור: התשובה היא באופן חד-משמעי: אטימות, גסות רוח ומדיניות שיש בה גנים של אפליה תורשתית הרומסת ברגל גסה כל תקווה לשיפור ממשי במצב האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

אברהים צרצור: ב-4 בינואר 2006 נחתם הסכם בין מנכ"ל משרד ראש הממשלה, סגנית שר הפנים ויושב-ראש ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות.

אברהים צרצור: בהסכם זה התחייבה הממשלה להקים ולהוביל תהליך שמטרתו יישום ההסדר בנושא המשבר ברשויות הערביות.

אברהים צרצור: אנו מודעים לגישה החיובית ולהצהרות הנחרצות של גורמי הממשלה בנושא קידום השוויון בין אזרחי המדינה, ובפרט כלפי האזרחים הערבים, אולם לצערנו הרב גילינו מהר מאוד שאין חדש תחת השמש.

אברהים צרצור: הממשלה ממשיכה בשלה, ממשיכה בסחבת וממשיכה להתעלם באופן כמעט מוחלט מהדרישות המינימליות של האוכלוסייה הערבית, ואין לעבור על כך לסדר-היום.

אברהים צרצור: ההצהרות החיוביות אינן משתקפות בתקציב לשנת 2006, וגם לא בכל תוכנית אחרת שיש בה כדי לפתוח פתח של תקווה לפני האוכלוסייה הערבית, העשוקה זה דורי דורות.

אברהים צרצור: הריסת בתים ביישובים הערביים בנגב ובכל מקום אחר, העדר תוכניות מיתאר ותוכניות מפורטות, העדר יישום החלטות הממשלה וגיבוש תוכנית מקיפה לפתרון בעיית האוכלוסייה הערבית הם סימפטומים של הפגם התורשתי - מילדות -המכרסם בגופן של ממשלות ישראל מאז קומה ועד היום.

אברהים צרצור: הגיע הזמן לתקן את המצב - לפני שיהיה מאוחר מדי.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, שמענו בהצעות האי-אמון דברים גסים מאוד.

אברהים צרצור: דובר כאן רבות על מדיניות הממשלה, על שלום כן-לא, שמענו כינויים זדוניים וגסים שהוטחו נגד הפלסטינים כעם או כהנהגה.

אברהים צרצור: אני מאמין שלחשוב שיהיה שלום בלי שהפלסטינים יקבלו את מלוא הזכויות שלהם, עד הגרגיר האחרון, מהשטחים הכבושים משנת 1967 - זה יהיה ממש טירוף בעיני.

אברהים צרצור: דובר על עוצמתה של ישראל אל מול חולשתו של העם הפלסטיני.

אברהים צרצור: כן, אנחנו מודים בכך שישראל היא מעצמה, אולם אני מאמין, ומצהיר כאן מעל בימת הכנסת, שצדקת העם הפלסטיני תביס את הכוחניות הישראלית.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שישראל תודה שהסיכוי שלה טמון עמוק בשלום אמת.

אברהים צרצור: הטרור היהודי והפונדמנטליזם היהודי, הדתי-לאומי, הם לדעתי תופעה חולפת שתתאדה מתחת לשמש של האמת.

אברהים צרצור: האמת היא שכוחנות אינה פתרון.

אברהים צרצור: למדנו מההיסטוריה שחזקים אינם נשארים חזקים לנצח וחלשים לא נשארים חלשים לנצח.

אברהים צרצור: הגיע הזמן ויש צורך להפנים את העובדה הזאת מהר ככל האפשר.

אברהים צרצור: החלטת החלוקה משנת 1947, כבוד היושב-ראש, כנסת מכובדת, דיברה על שתי מדינות תאומות.

אברהים צרצור: יש מקום להזכיר לכולנו, שהחלטת החלוקה משנת 1947 דיברה על שתי מדינות תאומות – האחת יהודית והאחרת פלסטינית.

אברהים צרצור: כל זמן שאחד משני התאומים נהנה מכל הזכויות שבעולם בעוד האחר נרמס בצורה הגסה ביותר – ועל-ידי מי?

אברהים צרצור: על-ידי התאום הראשון - הארץ הזאת, עם כל הצער, לא תשקוט.

אברהים צרצור: האם זה מה שהיהודים רוצים?

אברהים צרצור: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

אמנון כהן: בינתיים אתה בפרלמנט יהודי, נואם את מה שאתה רוצה לנאום.

מוחמד ברכה: היושב-ראש, אתה לא רשאי להעיר הערות כאלה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין מחד"ש, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא מבל"ד.

מוחמד ברכה: יושב-ראש צריך לנהל ישיבה ללא - - -

אמנון כהן: בסדר, אתה גם לא תגיד איך לנהל את הישיבה.

מוחמד ברכה: אני אגיד לך איך - - -

אמנון כהן: אני מבקש שלא תצעק פה.

אמנון כהן: אין כוחניות.

אמנון כהן: הוא דיבר על כוחניות, אתה אל תצעק פה.

מוחמד ברכה: ההערה שלך מיותרת - - -

אמנון כהן: בסדר, זאת ההערה שלי.

אמנון כהן: יש דרך, תתמודד אתה.

אמנון כהן: תהיה בריא, אדוני.

מוחמד ברכה: - - - אני אעיר לך.

מוחמד ברכה: ההערה שלך מיותרת.

אמנון כהן: אל תפריע לי לנהל את הישיבה.

אמנון כהן: אני קורא אותך לסדר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך את האורחים שלנו מהנגב, שנמצאים פה ביציע, אזרחים שמגיעים מאחד האזורים המופלים והמקופחים ביותר בישראל.

דב חנין: אני חושב שהם באים לכנסת כי הם מצפים שהיא תשמע את קול הסבל, את קול הצעקה.

דב חנין: אני חושב שזו חובתה של הכנסת לשמוע את הקול הזה וגם לתת תשובות לבעיות.

דב חנין: רבותי וגבירותי חברי הכנסת, יש לנו ממשלה שאין לה לב ואין לה ראש.

דב חנין: זו ממשלה שראויה לאי-אמון במישור המדיני והחברתי כאחד.

דב חנין: הצעות האי-אמון מעלות שלוש סוגיות, ובכל אחת מהן הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

דב חנין: נתחיל בסוגיה הראשונה: מערכת הבריאות.

דב חנין: הבוקר השתתפתי בדיון בוועדת הכספים, השתתפתי בדיון עם השר ושמענו על הקיצוצים של השנים האחרונות במערכת הבריאות, שהובילו את מערכת הבריאות לסף קריסה.

דב חנין: הרפואה הציבורית בישראל עברה דיאטה חריפה.

דב חנין: היא עברה את הדיאטה הזאת בעשר השנים האחרונות, חלקן הגדול תחת שלטון הליכוד, ולכן זאת כמובן ציניות ממדרגה ראשונה מצד הליכוד להציע את הצעת האי-אמון הזאת.

דב חנין: בעוד כל המומחים בארץ ובעולם מסכימים כי כדי לשמור על סל בריאות מעודכן ולעמוד בקצב ההתקדמות הטכנולוגית העולמית עלינו להגדיל את ההקצבה לסל ב-2.5%-4% בשנה, אצלנו הושקעו בעשר השנים האחרונות פחות מ-1% בממוצע.

דב חנין: כך נשחק סל הבריאות שחיקה קשה ביותר, ואנחנו רואים את התוצאות במשבר חולי סרטן המעי הגס, חולי האסתמה ושאר החולים במחלות קשות שתרופותיהן הוצאו מסל הבריאות.

דב חנין: אבל השאלה איננה נעצרת בסל הבריאות.

דב חנין: אנחנו רואים שחיקה קשה בתשתיות של מערכת הבריאות, בשירותים שמערכת הבריאות נותנת.

דב חנין: אנחנו רואים מציאות של נסיגה מדאיגה למערכת בריאות דו-קומתית: בקומה הראשונה שייאות לכולם, אבל שייאות שהולכים ונעשים דלים ועניים מיום ליום; בקומה השנייה מערכת בריאות לעשירים, שרק מי שיש לו כסף יכול לממן את השירותים החיוניים שנמצאים בה.

דב חנין: במקום מענה, הממשלה עסוקה בתרגילים.

דב חנין: בהתחלה תרגילים של בקשת נדבות מכל מיני מיליונרים, אחר כך תרגילים של גלגול האחריות לעמותות, ועכשיו התרגיל האחרון של לקיחת הכספים של השנה הבאה והעברתם לשנה הנוכחית בלי לתת תשובה על השאלה מה יקרה עם סל הבריאות בשנה הבאה.

דב חנין: גבירותי ורבותי חברי הכנסת, לכן הממשלה ראויה לאי-אמון בשל יחסה למערכת הבריאות.

דב חנין: סוגיה שנייה שהועלתה כאן היא המלחמה שמנהלת ממשלת ישראל נגד האזרחים הערבים בנגב.

דב חנין: כלי ראשי הוא הכלי של הריסת הבתים.

דב חנין: במקום לגבש תוכניות מיתאר שייתנו מענה אמיתי על הצרכים של התושבים, מנהלים מלחמה נגד הציבור הערבי בנגב.

דב חנין: המלחמה הזאת מתבטאת גם בתוכנית השערורייתית של התיישבות הבודדים, שאין לה שום הצדקה.

דב חנין: היא פוגעת באזור, היא פוגעת בסביבה, אין לה הצדקה חברתית, אין לה הצדקה כלכלית.

דב חנין: ההצדקה היחידה שלה היא הצדקה לוחמתית, של מדינה שמנהלת מלחמה נגד אזרחיה.

דב חנין: קיימת כמובן הסוגיה השלישית, הסוגיה המדינית, אבל מהסיבה ההפוכה לגמרי מזו שהעלו חברי הכנסת ליברמן ואלון.

דב חנין: הממשלה הזאת היא ממשלה של הרחבת התנחלויות.

דב חנין: שר הביטחון פרץ מאשר הרחבת שטחי שיפוט של ארבע התנחלויות, רק לפני שבוע.

דב חנין: חבר הכנסת ליברמן ציטט בהסכמה את דברי הביקורת של חברי הכנסת מהעבודה על אולמרט מצד ימין.

דב חנין: אבל זאת לא רק ביקורת מצד ימין, חבר הכנסת ליברמן, אלה גם מעשים מצד ימין.

דב חנין: לכן אני לא כל כך מבין למה אתה רוצה שמפלגת העבודה תעזוב את הממשלה.

דב חנין: נראה לי שהיא הולכת בכיוון שאתה מציע.

דב חנין: במקביל לדברים האלה, הממשלה מדברת דיבורי שלום ריקים וממשיכה למשוך זמן בנושא השלום.

דב חנין: בתחום המדיני הזמן פועל לרעת שני העמים, לרעת הביטחון והשלום במזרח התיכון.

דב חנין: אנחנו צריכים יוזמת שלום ישראלית, שתיענה ליוזמת השלום של הליגה הערבית ותחתור באמת לשלום של שתי מדינות לשני עמים.

דב חנין: חברי הכנסת וחברות הכנסת, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון שלנו, ואני מציע לחברי הכנסת אכן להצביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, יש לך חמש דקות.

דליה איציק: חברי הכנסת, עוד מעט אנחנו עוברים להצבעה.

ואסל טאהא: גברתי היושבת בראש, חברי הכנסת, שמעתי את תשובתו של שר הפנים למציעים.

ואסל טאהא: הוא ניסה בתשובה שלו להיות אובייקטיבי, וחשבתי שהוא ימשיך להיות אובייקטיבי עד הסוף, אבל בתשובתו הוא הדגיש שהאחריות נופלת על תושבי אבו-תלול, שבנו בנייה בלתי חוקית.

ואסל טאהא: השר שכח שהממשלה הכירה באבו-תלול רק לפני שלושה חודשים, והוא שכח שעוד אין תוכנית מיתאר ליישוב הזה.

ואסל טאהא: הוא הדגיש בתשובתו שהוא יאכוף את החוק.

ואסל טאהא: לפי המחשבה שלו, כל היישוב אבו-תלול לא חוקי, הבנייה בו לא חוקית ואלפי בתים נבנו שם בצורה בלתי חוקית.

ואסל טאהא: אז שיהרוס את כל היישוב, למה 11 בתים?

ואסל טאהא: הוא שכח שהממשלה הכירה רק לפני שלושה חודשים ביישוב הזה.

ואסל טאהא: במקום לבוא לכאן ולבשר לאורחים מאבו-תלול, שהוא יעשה מאמץ בקרוב, והוא יאשר תוכנית מיתאר על מנת למנוע בנייה בלתי חוקית, הוא אומר שהוא יאכוף את החוק.

ואסל טאהא: הוא שכח שכל היישוב עודנו חדש וטרי, אין לו תוכנית מיתאר ואין לו היתרי בנייה.

ואסל טאהא: כל היישוב בנוי, לפי הגרסה והמחשבה שלו, בצורה בלתי חוקית.

ואסל טאהא: לכן רציתי להדגיש, גברתי היושבת-ראש, שתוכניות הממשלות השונות וההחלטות הרבות שמתקבלות בנוגע לבדואים אינן משנות את המצב הבלתי-נסבל והלא-אנושי שהם חיים בו.

ואסל טאהא: רק דבר אחד יש לעשות: לשנות את הגישה כלפי הכפרים הבלתי-מוכרים.

ואסל טאהא: המושג הזה, צריך להיפטר ממנו.

ואסל טאהא: המושג הזה נוצר במדינת ישראל.

ואסל טאהא: אין לו אח ורע באף מדינה בעולם.

ואסל טאהא: רק כאן שומעים על כפר בלתי מוכר.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, בשבוע שעבר נהרסו כמה בתים, נזרקו כמה משפחות לרחובות, בלי להתחשב בהן.

ואסל טאהא: ילדים אלה מסתכלים בשכניהם היהודים, שמרוחקים מהם מאות מטרים.

ואסל טאהא: יש להם מים, יש להם בית-ספר, יש להם גינת ירק, יש להם בריכת שחייה, מה אין להם?

ואסל טאהא: ולאלה אין קורת גג.

ואסל טאהא: גברתי היושבת בראש, הגיע הזמן להתעשת, לחשוב כיצד לפתור את הבעיות האלה.

ואסל טאהא: שר הפנים דיבר על התכנון, אבל הוא שכח שסמכות התכנון נמצאת במשרדו - הוועדה המחוזית, הוועדה הארצית לתכנון.

ואסל טאהא: מי יסדיר את הבעלות על הקרקע, השר בר-און?

ואסל טאהא: כבוד השר בר-און, מי הוא בעל הסמכות שיסדיר את הבעלות על הקרקע?

ואסל טאהא: משרד הפנים, מינהל מקרקעי ישראל.

ואסל טאהא: שישבו עם התושבים וידברו אתם.

רוני בר-און: - - - מה אתה מדבר?

ואסל טאהא: משרד הפנים אחראי לתכנון.

ואסל טאהא: הוא יכול להסדיר את הבעלות עם התושבים - לרבות הגורם השני והמרכזי, מינהל מקרקעי ישראל.

ואסל טאהא: אי-אפשר להפיל את כל הבעיות על התושבים, ולהגיד שהם אחראים לתכנון והם אחראים להסדרת הבעלות על הקרקע.

ואסל טאהא: לא ייתכן להפקיר 25% מתושבי הנגב בצורה כזאת.

ואסל טאהא: גברתי היושבת בראש, אני גם עיינתי בתוכנית פיתוח הנגב והגליל.

ואסל טאהא: לא מצאתי שם שום פרק שמתייחס לכפרים הערביים הלא-מוכרים גם בנגב וגם בגליל.

ואסל טאהא: לא מצאתי שם שום פרק שמתייחס לפיתוח איזה כפר ערבי, אם זה בנגב ואם זה בגליל.

ואסל טאהא: מדברים על שוויון, אבל זאת סתם ססמה.

ואסל טאהא: מדברים על פיתוח, אבל זאת סתם ססמה.

ואסל טאהא: הגיע הזמן להתעשת ולשתף גם את האזרחים הערבים, אם בנגב ואם בגליל, גם בפיתוח וגם בתכנון.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים מייד להצבעה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני שמח ששמענו כרגע, תוך כדי הדיון שהתקיים פה אחר-הצהריים, ששביתת הרעב הסתיימה.

מאיר שטרית: ביקר אותם שם הפרופסור שני והסביר להם את המצב ומה ניתן לעשות.

מאיר שטרית: נדמה לי שהם קיבלו את דבריו, והשביתה הסתיימה.

מאיר שטרית: כך דווח במהלך הדיון הזה.

מאיר שטרית: אני מקווה שסוגיה זו לפחות יורדת כרגע מהשולחן, ואני מקווה שיימצא לה פתרון בעתיד.

מאיר שטרית: אין שום ספק, גברתי היושבת-ראש, שהצורך לטפל בבעיה הזאת הוא תחושה של כולם, של כל חברי הבית הזה.

מאיר שטרית: עם זאת, אני מציע גם לצד של האופוזיציה לא להתעלם מהקשיים של הטיפול בבעיה לנוכח שביתת הרעב.

מאיר שטרית: כי אם שביתת רעב היא תשובה, היא כלי שבאמצעותו ניתן לקבל החלטה על כל עניין, היום היתה שביתת רעב על תרופות לסרטן, מחר יכולה להיות שביתת רעב על תרופות למחלה אחרת או על עניין אחר.

מאיר שטרית: שביתת רעב היא לא כלי במאבק שבאמצעותו אפשר לתת פתרון חקיקתי.

מאיר שטרית: שביתת רעב צריכה להיות כלי אחרון כמחאה, וגם היא צריכה להיות מוגבלת.

מאיר שטרית: לעתים חברי הכנסת והממשלות השונות ניצבים מצד זה של השולחן או מצד שני של השולחן, וכולם יכולים לעמוד במצב דומה, וחלק מהדוברים שדיברו היום בהצעות האי-אמון נגד הממשלה בגלל העניין הזה, עמדו בעבר בצד השני של השולחן וגם הם לא יכלו לתת תשובות מלאות על כל הצרכים.

מאיר שטרית: לכן אני תמיד מציע שהדיון, גם בעניינים הללו, יהיה מאוד זהיר, כי אף פעם איננו יודעים מי יעמוד באיזה צד של השולחן.

מאיר שטרית: לכן, כמובן, אין שום היגיון בהגשת הצעת אי-אמון על עניין כזה.

מאיר שטרית: נשמעו הצעות אי-אמון נוספות על-ידי חברי כנסת נוספים, בעניינים שונים, והדיון בהן היה משולב.

מאיר שטרית: נדמה לי שכלי האי-אמון – ואני אומר את זה כעצה לאופוזיציה - אסור שיישחק ויהפוך עוד פעם להיות עניין שכל שבוע שורף את יום שני בכנסת.

מאיר שטרית: זה מה שקרה בקדנציה הקודמת, וכל ימי שני, רוב השעות בהם בוזבזו על דיונים בהצעות אי-אמון, שאף אחת מהן לא התקבלה בסוף הדרך.

מאיר שטרית: אני מציע באמת לשמור את האי-אמון למקרים חריגים שיש להם סיכוי כלשהו, למקרה מאוד חריף, ולא להפוך את זה לריטואל - - -

ראובן ריבלין: בעוד פחות משנתיים נזכיר לך את הנאום שלך.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ריבלין, כזכור לך, כיושב-ראש הקואליציה בממשלתו של נתניהו אני שחררתי את כל חברי הקואליציה מהצבעות אי-אמון.

מאיר שטרית: אמרתי שלא צריך להיות, כי צריך 61 בשביל שיהיה אי-אמון, ואפשר לשחרר את חברי הקואליציה ולתת לאופוזיציה לדבר.

מאיר שטרית: אני מציע לא להפוך את זה לריטואל.

מאיר שטרית: אני נגד בזבוז הזמן הזה.

מאיר שטרית: לכן, כמובן, אני מציע להסיר את הצעות האי-אמון מסדר-היום.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: לפנינו חמש הצבעות נפרדות.

דליה איציק: אנחנו מבקשים למנות שני מונים – חבר הכנסת גלעד ארדן וחבר הכנסת יואל חסון.

דליה איציק: אני רוצה להזכיר שלא מדברים בשעת ההצבעה.

דליה איציק: תחילה נצביע על ההצעה בנושא מניעת אישורן של התרופות "אווסטין" ו"ארביטוקס" לחולי סרטן המעי הגס, מטעם סיעות הליכוד ויהדות התורה.

דליה איציק: מי בעד ההצעה - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת סיעות הליכוד - יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 43

דליה איציק: נמנעים – אין

דליה איציק: 43 בעד, 57 נגד.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון של סיעות הליכוד ויהדות התורה לא נתקבלה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא השני: אופן טיפולה של הממשלה במערכת הבריאות, של סיעת מרצ-יחד.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: מי בעד - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 42

דליה איציק: הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: 42 בעד, 57 נגד.

דליה איציק: חברי הכנסת, אני קובעת שהצעת אי-האמון מטעם סיעת מרצ-יחד בנושא אופן טיפולה של הממשלה במערכת הבריאות לא נתקבלה.

דליה איציק: חברים, אנחנו עוברים להצבעה הבאה.

חיים רמון: גברתי, הבית יסמוך על מראה עיניים.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה הבאה: תוכנית ההתכנסות, מטעם סיעת ישראל ביתנו.

דליה איציק: לא צריך לספור.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – מיעוט

דליה איציק: הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת ישראל ביתנו בנושא תוכנית ההתכנסות לא נתקבלה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה הרביעית: הצעות ראש הממשלה לנסיגה ולפינוי יישובים כפי שהוצגו בשיחותיו עם נשיא ארצות-הברית - מטעם סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – מיעוט

דליה איציק: הצעת סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה החמישית, על ההצעה מטעם סיעות רע"ם-תע"ל--חד"ש--בל"ד בנושא: הריסת בתים, תוכניות מיתאר ויישום החלטות ממשלה בנוגע ליישובים הבדואיים בנגב.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל--חד"ש--בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – מיעוט

דליה איציק: הצעת סיעות רע"ם-תע"ל--חד"ש--בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל--חד"ש--בל"ד בנושא הריסת הבתים לא נתקבלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, מחר נישא דברים לזכרו של השר יובל נאמן.

דליה איציק: גם לכבוד זכרו וגם לכבוד המשפחה, אני מבקשת מכם להיות כאן - בשעה 16:00 בדיוק נפתח בדברים.

דליה איציק: אני מודיעה על נעילת הישיבה.

דליה איציק: תודה לכם.